title: Дело C-564/16 P: Жалба, подадена на 7 ноември 2016 г. от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 9 септември 2016 г. по дело T-159/15 Puma SE/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

text:
               20.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/5

         Жалба, подадена на 7 ноември 2016 г. от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 9 септември 2016 г. по дело T-159/15 Puma SE/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   (Дело C-564/16 P)
   (2017/C 086/07)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: European Union Intellectual Property Office (представители: D. Hanf и D. Botis)

      Друга страна в производството: Puma SE

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени изцяло обжалваното съдебно решение,

               —

               да осъди Puma SE да понесе направените от Службата съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

      На първо място, Общият съд не взел предвид процесуалното положение на Службата и нейните задължения в състезателни производства пред нея, нарушавайки по този начин член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009 (1) и принципа на добра администрация, като е постановил, че Puma „надлежно е посочило“ трите предишни решения на Службата, за да изпълни задължението си да докаже репутацията на марките „Puma“ (правило 19, параграф 2, буква в) от Регламент № 2868/95 (2)). По този начин Общият съд е приел, че това задължение може да бъде изпълнено чрез общо и неспецифично позоваване на документи, подадени в предходни производства по възражение с други страни, в които другата страна в настоящото производство не е участвала.
   Тъй като Службата не може да игнорира, а по-скоро трябва да съблюдава правото на другата страна да бъде изслушана (член 75 от Регламент № 207/2009), изводите на Общия съд по необходимост задължават Службата да поеме активна роля в състезателните производства. Това засяга състезателния характер на тези производства, съответстващото задължение за неутралност на Службата, както и доброто администриране на посочените производства.

      На второ място, като квалифицира предходните решения на Службата, посочени от Puma като нейната „практика“, Общият съд е схванал погрешно както състезателния характер на производството, така и понятието „репутация“ по смисъла на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009. Тази двойна проява на неразбиране води съответно до двойно нарушение на принципа на добра администрация.
   От друга страна, в настоящото — състезателно — производство не са изпълнени предпоставките за прилагането на решение Technopol, тъй като тази съдебна практика относно задължението на Службата служебно да събере информация относно релевантните за подлежащия на решаване случай факти се отнася само до ex parte производства. Във всеки случай, предвид пълната липса на специфична практика на Службата във връзка с репутацията на марките „Puma“, не може да съществува задължение за посочване на основанията, поради които направените в предишни решения изводи относно репутацията на марките „Puma“, не са приложени в настоящия случай.
   От друга страна, Общият съд не може — без да наруши принципа на състезателното начало в състезателните производства, установен в член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009 — да изведе от принципа на добрата администрация допълнителното задължение на апелативния състав да покани по своя инициатива Puma да представи допълнителни доказателства за твърдяната от него репутация на марките „Puma“.
   На трето място, изводът на Общия съд относно задължението на Службата по своя инициатива да покани Puma да представи допълнителни доказателства нарушава и член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009 (приложим съгласно правило 50, параграф 1 от Регламент № 2868/95), който се прилага изключително относно твърдения на страните, направени по тяхна инициатива.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, 1995, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело T-250/15: Решение на Общия съд от 24 ноември 2016 г. — Speciality Drinks/EUIPO — William Grant (CLAN) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „CLAN“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „CLAN MACGREGOR“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО)№ 207/2009 — Вероятност от объркване — Сходство на стоките, за които се отнасят конфликтните знаци — Съответни потребители — Взаимозависимост на критериите — Правомощие за изменение — Член 65, параграф 3 от Регламент № 207/2009)

text:
               27.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/24

         Решение на Общия съд от 24 ноември 2016 г. — Speciality Drinks/EUIPO — William Grant (CLAN)
   (Дело T-250/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „CLAN“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „CLAN MACGREGOR“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО)№ 207/2009 - Вероятност от объркване - Сходство на стоките, за които се отнасят конфликтните знаци - Съответни потребители - Взаимозависимост на критериите - Правомощие за изменение - Член 65, параграф 3 от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 063/33)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Speciality Drinks Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: G. Pritchard, barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Vuijst, A. Folliard-Monguiral и M. Rajh)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: William Grant & Sons Ltd (Дъфтаун, Обединено кралство) (представители: J. Cormack и G. Anderson, solicitors)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 5 март 2015 г. (преписка R 220/2014-1) относно производство по възражение между William Grant & Sons и Speciality Drinks

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Speciality Drinks Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело T-39/12 P: Решение на Общия съд от 7 март 2013 г. — Di Tullio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Срочно наети служители — Отпуск за национална служба — Член 18, първа алинея от УРДС — Действие на съдебно решение във времето)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/34

         Решение на Общия съд от 7 март 2013 г. — Di Tullio/Комисия
   (Дело T-39/12 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Отпуск за национална служба - Член 18, първа алинея от УРДС - Действие на съдебно решение във времето)
   2013/C 114/55
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Roberto Di Tullio (Rovigo, Италия) (представители: първоначално адв. S. Woog и адв. T. Bontinck, впоследствие адв. T. Bontinck)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и V. Joris)

      Предмет

   Жалба против Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 29 ноември 2011 г., постановено по дело Di Tullio/Комисия (F-119/10, все още непубликувано в Сборника), насочена към отмяната на това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Roberto Di Tullio понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Дело T-218/07: Иск, предявен на 26 юни 2007 г. — Agroquivir/Съвет и Комисия

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/35

         Иск, предявен на 26 юни 2007 г. — Agroquivir/Съвет и Комисия
   (Дело T-218/07)
   (2007/C 211/68)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Agroquivir, S. Coop. And. de Segundo Grado (Севиля, Испания) (представител: Sr. Luis Ortiz Blanco, abogado)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз и Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се постанови решение, с което да се уважи настоящият иск за обезщетение за вреди, на основание член 288 ЕО, като се установи правото на ищеца на обезщетение от страна на Съвета и Комисията солидарно общо в размер на двеста осемдесет и осем хиляди двеста тридесет и осем еуро (288 238 EUR), и

               —

               да се осъдят институциите ответници да заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основните доводи вече са изложени по дело T-217/07, Las Palmeras/Съвет и Комисия.


title: Дело C-511/06 P: Жалба, подадена на 15 декември 2006 г. от Archer Daniels Midland Co. срещу решение на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 27 септември 2006 г. по дело T-59/02: Archer Daniels Midland Company с/у Комисия на Европейските общности

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/16

         Жалба, подадена на 15 декември 2006 г. от Archer Daniels Midland Co. срещу решение на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 27 септември 2006 г. по дело T-59/02: Archer Daniels Midland Company с/у Комисия на Европейските общности
   (Дело C-511/06 P)
   (2007/C 56/29)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Archer Daniels Midland Co. (представители: C. Lenz, Prof. Dr., L. Martin Alegi, E. Batchelor и M. Garcia, Solicitors)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя
   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да се отмени решението на Първоинстанционния съд в частта, с която се отхвърля иска на ADM във връзка с решението на Комисията;

               —

               да се отмени член 3 от решението на Комисията, в частта, която се отнася до ADM,

               —

               алтернативно на точка (ii), да се измени член 3 от решението на Комисията, така че да се намали допълнително или отмени наложената на ADM глоба,

               —

               алтернативно на (ii) и (iii), да се върне делото обратно на ПИС за постановяване на решение, което е в съответствие с решението на СЕО по правната страна на спора;

               —

               във всички случаи, да се осъди Комисията да поеме своите съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на ADM по производството пред ПИС и пред СЕО.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят твърди, че:

               1.

               Първоинстанционният съд (ПИС) е приложил неправилно нормата относно правото на защита, като е приел, че дружеството Archer Daniels Midland (ADM) е било надлежно уведомено за фактите, въз основа на които Комисията го е счела за дружество, имащо водеща роля;

               2.

               ПИС е нарушил основни процесуални гаранции, като е допуснал Комисията да се позове на резюме от разговор на ФБР със служител на ADM като доказателство за водещата роля;

               3.

               ПИС е направил неправилна преценка на доказателствата, като е приел, че твърдението на Cerestar относно водещата роля на ADM е потвърдено;

               4.

               ПИС не е представил мотиви за отхвърлянето на основанието, посочено от ADM, според което от невъзможността Cerestar да установи по положителен начин или да предостави подробности за събранията на Sherpa следва, че Cerestar не може да докаже, че ADM е ръководило тези събрания;

               5.

               ПИС погрешно е заключил, че ADM няма право да оспорва достоверността на твърдението на Cerestar, защото не е повдигнало този въпрос по време на административната процедура;

               6.

               ПИС е нарушил принципа, според който Комисията трябва да спазва правилата, които си е наложила, като е:

                           (a)

                           позволил на Комисията да не вземе предвид прекратяването на нарушението като съответно смекчаващо вината обстоятелство;

                           (б)

                           приел, че Комисията е доказала влиянието на пазара, без да е дала определение на съответния пазар;

               7.

               при прилагане на Известието за сътрудничество, ПИС е нарушил принципа на оправданите правни очаквания като е заключил, че ADM е имало водеща роля и не би могло да отговори на изискванията за сътрудничество по раздел Б;

               8.

               ПИС неправилно е приложил правните норми, регулиращи оправданите правни очаквания, като е приел, че по време на административната процедура изложеното от Комисията не е породило обосновано очакване за това, че ADM би получило намаление на глобата по раздел Б от Известието за сътрудничество.


title: Дело C-73/16: Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 10 февруари 2016 г. — Peter Puškár и другите страни в производството

text:
               10.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/6

         Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 10 февруари 2016 г. — Peter Puškár и другите страни в производството
   (Дело C-73/16)
   (2016/C 165/07)
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Peter Puškár

      Други страни в производството: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Kriminálny úrad finančnej správy

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли член 47, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз — съгласно който всеки, чиито права, следователно и правото на личен живот във връзка с обработката на лични данни, предвидено в член 1, параграф 1 и последващите разпоредби от Директива 95/46/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, са били нарушени, има право на ефективни правни средства за защита пред съд в съответствие с предвидените в този член условия — национална правна уредба, която обвързва упражняването на правото на ефективна съдебна защита, и по-конкретно обжалването пред административен съд, с условието жалбоподателят, за да защити правата си, да изчерпи правните средства за защита, предоставени с разпоредбите на специален закон като словашкия закон за административните жалби, преди да обжалва по съдебен ред?

               2)

               Възможно ли е правото на зачитане на личния и семейния живот, на жилището и тайната на съобщенията, предвидено в член 7, както и правото на защита на личните данни, предвидено в член 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз, в случай на твърдяно нарушение на правото на защита на личните данни, предвидено по отношение на Европейския съюз, основно в посочената Директива 95/46/ЕО, по-специално:

                           —

                           задължението на държавите членки да гарантират правото на личен живот при обработването на лични данни (член 1, параграф 1), както и

                           —

                           правомощието на държавите членки да предвиждат обработването на лични данни, ако е необходимо за изпълнението на задача, която се осъществява в обществен интерес (член 7, буква д) или за целите на законните интереси, преследвани от администратора или от трето лице или лица, на които се разкриват данните,

                           —

                           както и предвид изключителните правомощия на държава членка (за ограничаване на обхвата на правата и задълженията) (член 13, параграф 1, букви д) и е), ако подобно ограничаване представлява необходима мярка за гарантиране на важни икономически и финансови интереси на държавата членка или на Европейския съюз, включително валутни, бюджетни и данъчни въпроси,

                     да се тълкуват в смисъл, че дадена държава членка не може, без съгласието на заинтересованото лице, да съставя списъци с лични данни за целите на данъчната администрация, т.е. че само по себе си събирането на лични данни за ползване от публичен орган с цел борба с данъчните измами представлява риск?

               3)

               Може ли списък на финансов орган на държава членка, съдържащ лични данни (на жалбоподателя) и чийто поверителен характер се гарантира с подходящи технически и организационни мерки за защита на личните данни срещу неразрешено разкриване или достъп съгласно член 17, параграф 1 от горепосочената Директива 95/46/ЕО, с който жалбоподателят се е снабдил без законното съгласие на този финансов орган на държавата членка, да се счита поради това за незаконно доказателство, чието представяне трябва да се отхвърли от националния съд в съответствие с принципа на правото на Съюза за справедлив съдебен процес, закрепено в член 47, втори параграф от Хартата на основните права на Европейския съюз?

               4)

               В съответствие ли е с горепосоченото право на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес (по-специално съгласно горепосочения член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз) практика на националния съд, при която, в случай че съществува практика на Европейския съд по правата на човека, която е различна от предоставения от Съда на Европейския съюз отговор, националният съд дава предимство на становището на Съда на Европейския съюз в съответствие с принципа на лоялно сътрудничество, установен в член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз и член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз?

      (1)  ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г, глава 13, том 17, стр. 10.


title: Дело C-312/09: Преюдициално запитване, отправено от Anotato Dikastirio (Кипър) на 5 август 2009 г. — Georgios Michalias/Christina A. Ioannou-Michalia

text:
               10.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 244/3

         Преюдициално запитване, отправено от Anotato Dikastirio (Кипър) на 5 август 2009 г. — Georgios Michalias/Christina A. Ioannou-Michalia
   (Дело C-312/09)
   2009/C 244/04
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Anotato Dikastirio (Република Кипър)

      Страни в главното производство

      Ищец: Georgios Michalias

      Ответник: Christina A. Ioannou-Michalia

      Преюдициални въпроси

   При правилно тълкуване и прилагане на член 2, параграф 1, член 42 и член 46 от Регламент (ЕО) № 1347/2000, компетентни ли са юрисдикциите на държава — членка на Европейския съюз (Кипър), да се произнесат в рамките на

               а)

               производство за развод, започнато от съпруга пред юрисдикциите на държава Х (Кипър) през април 2003 г., след влизането в сила на регламента на 1 март 2001 г., но преди държавата Х (Кипър) да стане членка на Европейския съюз, на 1 май 2004 г., и

               б)

               производство за развод, започнато от съпругата след 1 май 2004 г. пред юрисдикциите на друга държава (Обединеното кралство), която е държава членка през целия релевантен период?
               През целия релевантен период и двамата съпрузи пребивават постоянно в държавата Y (Обединеното кралство).
               През целия релевантен период и двамата съпрузи са граждани на държавата Х (Кипър).


title: Дело C-160/10: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Германия) на 2 април 2010 г. — Peter Köhler/Land Hessen

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/26

      Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Германия) на 2 април 2010 г. — Peter Köhler/Land Hessen
      (Дело C-160/10)
      (2010/C 161/35)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Peter Köhler

         Ответник: Land Hessen

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Преследват ли разпоредбите на Hessisches Beamtengesetz (HBG) във връзка със задължителното възрастово ограничение, което е основание за пенсиониране на длъжностни лица, цел от общ интерес съобразно критериите на правото на Съюза?
                  В тази връзка възникват следните основни въпроси:

                              На какви специфични изисквания съгласно правото на Съюза трябва да отговаря тази цел от общ интерес? Кои други въпроси във връзка с изясняването на фактите по делото следва да разгледа запитващата юрисдикция?

                              Представлява ли законосъобразна цел по смисъла на член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО интересът от спестяване на бюджетни средства и ограничаване на разходите за персонала, чрез избягване в настоящия случай на назначаването на нов персонал и чрез постигане по този начин на намаляване на разходите за персонала?

                              Може ли да се счита за законосъобразна цел от общ интерес желанието на работодател в публичния сектор да разполага с определена сигурност при планирането, що се отнася до пенсионирането на длъжностни лица, включително и когато всеки работодател в публичния сектор, който попада в обхвата на HBG или на Beamtenstatusgesetz може да разработи или да наложи собствени управленски концепции относно планирането във връзка с персонала?

                              Може ли да се счита за цел от общ интерес интересът от „подходящо възрастово разделение“ или от „подходяща възрастова структура“, дори когато липсват правни разпоредби или общи стандарти относно възрастовото разделение или възрастовата структура?

                              Може ли създаването на възможности за насърчаване за длъжностните лица да се счита за законосъобразна цел от общ интерес по смисъла на член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО?

                              Преследва ли ограничаването на възрастта законосъобразна цел от общ интерес, когато с нея се цели избягването на правни спорове с по-възрастни служители по въпроса дали те все още са способни да изпълняват служебните си задължения?

                              Предполага ли общият интерес, предвиден в член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО, наличието на концепция относно политиката на заетост, която е по-широка от тази на индивидуалните работодатели в публичния и/или частния сектор? При утвърдителен отговор, доколко единна и обвързваща трябва да бъде тази концепция?

                              Възможно ли е отделните работодатели в публичния или частния сектор да преследват цели от общ интерес по отношение на групи служители, в случая сведени до длъжностните лица, попадащи в приложното поле на HBG, с правила относно възрастовите ограничения, които имат дотолкова стеснен обхват?

                              При какви условия може да се счита за отговаряща на общия интерес, предвиден в член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО, законосъобразната, но не задължителна за работодателите в публичния сектор цел — за заемане от нови служители на освободените от пенсионирани служители длъжности, при необходимост, след повишаване в длъжност на вече наети служители? Трябва ли позоваването на общия интерес да бъде подкрепено освен от изявления с общ характер, също и от статистики и от други заключения, които позволяват да се установи, че тази цел е достатъчно сериозна и може действително да бъде постигната?

                  2.

                  На какви изисквания трябва да отговаря възрастовото ограничение по смисъла на HBG, за да бъде то съответстващо и подходящо за осъществяване на преследваната цел?
                  Необходими ли са по-подробни проучвания, за да се определи съотношението между — вероятния — брой длъжностни лица от двата пола, които биха желали да продължат да работят, след като са достигнали възрастовото ограничение и броя на тези, които след като са достигнали възрастовото ограничение получават пенсия в пълен размер и поради това със сигурност искат да напуснат службата си? Не трябва ли в този случай да се отдаде предпочитание на доброволното пред задължителното пенсиониране, доколкото намаляването на размера на пенсията — когато пенсията се получава преди достигане на пенсионната възраст — гарантира, че няма да се стигне до неоснователно разходване на бюджетни средства и че свързаните с това разходи за персонала ще бъдат ограничени? (Доброволното пенсиониране вместо задължителното такова представлява по-съответстваща и всъщност също толкова подходяща за постигане на преследваната цел уредба).
                  Може ли да се смята за подходящо и необходимо автоматичното прекратяване — въз основа на необоримата презумпция за неспособност за изпълнение на служебните задължения, на служебното правоотношение на длъжностни лица от двата пола, които са достигнали определена възраст, в случая 65 години?
                  Основателно ли е възможността за запазване на служебното правоотношение поне до навършването на 68-годишна възраст да зависи изцяло от конкретните интереси на работодателя в публичния сектор, а липсата на такива интереси да води задължително до прекратяване на служебното правоотношение, без да съществува каквато и да е правна възможност за възстановяване на статута на длъжностното лице?
                  Когато вместо да се ограничи до определяне на условията за получаване на пенсия в пълен размер съгласно член 6, параграф 2 от Директива 2000/78/ЕО, разпоредбата относно възрастовото ограничение налага задължително пенсиониране, може ли да се счита, че това ограничение засяга по несправедлив начин интересите на възрастните хора в сравнение с интересите на по-младите хора, които по принцип не по-значими?
                  Ако целта за улесняване на назначенията и/или повишаванията в длъжност е призната за законосъобразна, кои конкретни фактически изисквания следва да бъдат изпълнени, за да се установи до каква степен съответните възможности са действително оползотворени от работодател в публичния сектор, който прилага възрастовото ограничение или от всички работодатели в публичния сектор на и извън общия пазар на труда, за които се отнася законовата разпоредба?
                  С оглед на дефицитите, които вече се забелязват на пазара на труда поради демографските тенденции и належащата необходимост от квалифицирана трудова сила във всички области, включително в публичната служба на федерално ниво и на ниво провинции, подходящо и необходимо ли е длъжностните лица от двата пола, които са способни и желаят да продължат да изпълняват своята дейност, да бъдат задължавани да напускат публичната служба, въпреки належащата нужда от значителна трудова сила, на която пазарът на труда не може да отговори? Необходими ли са в тази връзка данни за всеки клон на пазара на труда, които впоследствие може да се наложи да бъдат събирани?

                  3.

                  На какви изисквания за съгласуваност трябва да отговарят разпоредбите в областта на възрастовото ограничение, предвидени от хесенското законодателство и съответно от германското федерално законодателство?
                  Може ли да се счита, че няма противоречие между параграф 1 и параграф 3 от член 50 от HBG, при положение, че възможността за продължаване на служебното правоотношение и извън рамките на възрастовото ограничение зависи изцяло от интересите на работодателя в публичния сектор?
                  Може ли член 50, параграф 3 от HBG да се тълкува в съответствие с Директивата евентуално в смисъл, че за да се избегне дискриминация, основана на възраст, служебното правоотношение трябва винаги да бъде продължавано, ако това не противоречи на определени служебни съображения? На какви изисквания следва да отговаря такова служебно съображение? Трябва ли да се счита в тази връзка, че за да изискват служебните интереси запазването на служебното правоотношение, е необходимо прекъсването му да води до неоправдана дискриминация, основана на възраст?
                  Как това тълкуване на член 50, параграф 3 от HBG може да послужи за продължаването или за възобновяването на статута на длъжностно лице на жалбоподателя, дори когато той вече му е бил отнет? Трябва ли в този случай член 50, параграф 1 от HBG да остане неприложим, при всички положения до навършването на 68-годишна възраст?
                  Подходящо и необходимо ли е, от една страна, да се създаде пречка за доброволното пенсиониране при навършването на възраст от 60 години, съответно 63 години, като се намали трайно размерът на пенсията, като от друга страна, се изключи възможността за доброволно продължаване на служебното правоотношение след навършването на 65-годишна възраст, освен ако по изключение работодателят в публичния сектор не заяви специален интерес от такова продължаване?
                  Лишават ли по-благоприятните режими, предвидени за лицата на непълно работно време, по отношение на възрастните лица, от една страна и на длъжностните лица, наети със срочни договори, от друга страна, подходящия и необходим характер на възрастовото ограничение, предвидено в член 50, параграф 1 от HBG?
                  От гледна точка на съгласуваността как следва да се преценяват различните правила, установени в областта на правото на публичната служба, на трудовото право и на правото на социално осигуряване, които от една страна, се стремят към трайно повишаване на възрастта, на която може да бъде получавана пенсия в пълен размер и, от друга страна, забраняват прекратяването на служебното правоотношение поради достигане на предвидената обичайна пенсионна възраст и които също така налагат задължителното прекратяване на служебното правоотношение при достигането на тази конкретна възраст?
                  От значение ли е от гледна точка на съгласуваността фактът, че постепенното повишаване на пенсионната възраст в сферата на социалното осигуряване и на публичната служба на федералната държава и на някои провинции е преди всичко в интерес на заетите лица, доколкото така се отлага за един по-далечен момент спрямо тях на по-строгите условия, приложими за получаването на пенсия в пълен размер в публичния или в частния сектор? Трябва ли тези въпроси да се считат за ирелевантни, тъй като все още не е увеличена пенсионната възраст за длъжностните лица от двата пола, за които се прилага HBG, въпреки че това предстои в близко бъдеще за договорно наетите служители?


title: Дело C-305/14: Преюдициално запитване от Tribunalul Satu Mare (Румъния), постъпило на 25 юни 2014 г.  — Sergiu Lucian Băbășan/Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare

text:
               22.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/2

         Преюдициално запитване от Tribunalul Satu Mare (Румъния), постъпило на 25 юни 2014 г. — Sergiu Lucian Băbășan/Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare
   (Дело C-305/14)
   2014/C 329/02
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Satu Mare

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sergiu Lucian Băbășan

      Ответник: Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare

      Преюдициални въпроси

               1)

               Прилагат ли се пряко разпоредбите на член 6, първа алинея от Договора за Европейския съюз във връзка с член 11, първа алинея и член 12, първа алинея от Хартата на основните права и на територията на Румъния по отношение на граждани на Съюза?

               2)

               Следва ли разпоредбите на член 6, първа алинея от Договора за Европейския съюз във връзка с член 11, първа алинея и член 12, първа алинея от Хартата на основните права, да се тълкуват в смисъл, че те допускат граждани на Съюза да бъдат принуждавани да се съобразяват с вътрешноправни законови разпоредби на държавите членки каквито са императивните норми на румънския Закон [№] 60/1991 на член 12, първа алинея във връзка със санкциите, предвидени в член 26, първа алинея, буква a) от същия нормативен акт, относно организацията и провеждането на публичните събрания?


title: Дело T-440/17: Жалба, подадена на 4 юли 2017 г. — Arca Capital Bohemia/Комисия

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/25

         Жалба, подадена на 4 юли 2017 г. — Arca Capital Bohemia/Комисия
   (Дело T-440/17)
   (2017/C 347/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Arca Capital Bohemia a.s. (Прага, Чешка република) (представител: M. Nedelka, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение COMP/D3/PB/2017/026659 на Комисията от 15 март 2017 г., с което съгласно Регламент (ЕО) № 1049/2001 се отказва достъп до документи по дело COMP/SA.17006 — C 27/04 (ex CZ 49/03) — Agrobanka Praha a.s. и GE Capital Bank a.s,

               —

               да отмени Решение C(2017) 3130 окончателен на Комисията от 4 май 2017 г., с което се потвърждава Решение COMP/D3/PB/2017/026659 от 15 март 2017 г.,

               —

               да осъди Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски и тези, направени от жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: неправилно прилагане на изключенията, предвидени в член 4, параграф 2, първо и трето тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че ответникът е приложил неправилно релевантната съдебна практика, която според него не е приложима за случаи, в които административното производство е приключило. Също така по делата относно държавни помощи има много силен обществен интерес от получаване на възможно най-много информация, за да бъдат контролирани държавните органи, и изведените от търговски интереси доводи трябва да бъдат анализирани по-различно отколкото по делата относно сливания или картели.

               2.

               Второ основание: наличие на по-висш обществен интерес, диктуващ оповестяването

                           —

                           В това отношение жалбоподателят излага доводи във връзка с причините за приватизиране на въпросната банка и стабилността на банковия сектор в Чехия.


title: Дело T-118/08: Жалба, подадена на 13 март 2008 г. — Actega Terra/СХВП (TERRAEFFEKT matt & gloss)

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/42

         Жалба, подадена на 13 март 2008 г. — Actega Terra/СХВП (TERRAEFFEKT matt & gloss)
   (Дело T-118/08)
   (2008/C 107/71)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Actega Terra GmbH (Lehrte, Германия) (представител: A. Andorfer-Erhard, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 7 януари 2008 г. по преписка R 1467/2007-1,

               —

               да се приеме за установено, че член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94 допуска регистрацията на заявената марка на Общността № 5 454 517 „TERRAEFFEKT matt & gloss“ за стоки от клас 2 „Лакове, по-специално за графичната промишленост; всички гореспоменати стоки, които не се използват в областта на строителството“,

               —

               при условията на евентуалност да се ограничи списъкът от стоки в заявката за марка на Общността № 5 454 517, както следва:

         „Клас 2: Лак, който при нанасяне върху основа позволява постигане на матирана или блестяща повърхност в зависимост от характеристиките на основата, по-специално за графичната промишленост; всички гореспоменати стоки, които не се използват в областта на строителството“
   и да се приеме за установено, че член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94 допуска регистрацията на заявената марка,

               —

               да се осъди СХВП да заплати разноските по спора.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „TERRAEFFEKT matt & gloss“ за стоки от клас 2 (заявка № 5 454 517).

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като заявената марка притежава необходимите отличителни белези и не е само и единствено описателна.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело F-103/12: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 ноември 2013 г. — Doyle/Европол (Публична служба — Персонал на Европол — Неподновяване на договор — Отказ за сключване на безсрочен договор — Отмяна от Съда на публичната служба — Изпълнение на решението на Общия съд)

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/21

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 ноември 2013 г. — Doyle/Европол
   (Дело F-103/12) (1)

   (Публична служба - Персонал на Европол - Неподновяване на договор - Отказ за сключване на безсрочен договор - Отмяна от Съда на публичната служба - Изпълнение на решението на Общия съд)
   2013/C 377/48
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Margaret Doyle (Noordwijkerhout, Нидерландия) (представители: W. J. Dammingh и N. D. Dane, адвокати)

      Ответник: Европейска полицейска служба (представители: D. Neumann и D. El Khoury, B. Wägenbaur, адвокат)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на Европол, прието в изпълнение на решението на Съда на публичната служба от 29 юни 2010 г. по дело Doyle/Европол, F-37/09, с което Европол отпуска на жалбоподателката еднократна сума под формата на обезщетение за вредите, причинени с решението, отменено с посоченото съдебно решение

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението от 28 ноември 2011 г., с което Европейската полицейска служба е отпуснала на г-жа Doyle сумата от 3 000 евро в изпълнение на решението на Съда на публичната служба от 29 юни 2010 г. по дело Doyle/Европол (F-37/09).

               2.

               Европейската полицейска служба понася направените от нея разноски и се осъжда да заплати направените от г-жа Doyle съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г., стр. 70


title: Дело C-18/12: Решение на Съда (пети състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Město Žamberk/Finanční ředitelství v Hradci Králové, преобразувана в Odvolací finanční ředitelství (Данъчни въпроси — ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Член 132, параграф 1, буква м) — Освобождаване — Доставка на услуги, тясно свързани със спорта или физическото възпитание — Неорганизирано и нередовно упражняване на спортни дейности — Общински аквапарк)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/18

         Решение на Съда (пети състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Město Žamberk/Finanční ředitelství v Hradci Králové, преобразувана в Odvolací finanční ředitelství
   (Дело C-18/12) (1)

   (Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Член 132, параграф 1, буква м) - Освобождаване - Доставка на услуги, тясно свързани със спорта или физическото възпитание - Неорганизирано и нередовно упражняване на спортни дейности - Общински аквапарк)
   2013/C 114/25
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Město Žamberk

      Ответник: Finanční ředitelství v Hradci Králové, преобразувана в Odvolací finanční ředitelství

      Предмет

   Преюдициално запитване — Nejvyšší správní soud — Тълкуване на член 132, параграф 1, буква м) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр.1, Специално издание на български език 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Случаи на освобождаване — Доставки на услуги, тясно свързани със спорта или физическото възпитание — Възможно и нередовно упражняване на спортни и развлекателни дейности в плувен комплекс (аквапарк), стопанисван от градската управа и разполагащ със съоръжения за тези дейност.

      Диспозитив

               1.

               Член 132, параграф 1, буква м) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че неорганизирани, нередовни спортни дейности, чиято цел не е участие в спортни състезания, могат да се определят като спорт по смисъла на тази разпоредба.

               2.

               Член 132, параграф 1, буква м) от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че достъпът до аквапарк, в който на посетителите се предлагат не само съоръжения, даващи възможност за практикуване на спортни дейности, но също и други видове дейности за развлечение и отдих, може да бъде доставка на услуги, тясно свързани със спорта. В светлината на насоките за тълкуване, дадени от Съда в настоящото решение, и с оглед на конкретните обстоятелства по делото в главното производство запитващата юрисдикция трябва да реши дали това е така в настоящия случай.

      (1)  ОВ C 98, 31.03.2012 г.


title: Съединени дела C-53/13 и С-80/13: Решение на Съда (първи състав) от 19 юни 2014 г. (преюдициални запитвания от Krajský soud v Ostravě и Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13), ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13)/Odvolací finanční ředitelství (Свободно предоставяне на услуги — Агенция за временна заетост — Командироване на работници от установена в друга държава членка агенция — Ограничаване — Предприятие, ползващо работната сила — Удържане при източника на данъка върху доходите на тези работници — Задължение — Внасяне в републиканския бюджет — Задължение — Случай на работници, командировани от национална агенция — Липса на такива задължения)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/10

         Решение на Съда (първи състав) от 19 юни 2014 г. (преюдициални запитвания от Krajský soud v Ostravě и Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13), ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13)/Odvolací finanční ředitelství
   (Съединени дела C-53/13 и С-80/13) (1)

   ((Свободно предоставяне на услуги - Агенция за временна заетост - Командироване на работници от установена в друга държава членка агенция - Ограничаване - Предприятие, ползващо работната сила - Удържане при източника на данъка върху доходите на тези работници - Задължение - Внасяне в републиканския бюджет - Задължение - Случай на работници, командировани от национална агенция - Липса на такива задължения))
   2014/C 282/13
   Език на производството: чешки

      Запитващи юрисдикции

   Krajský soud v Ostravě, Nejvyšší správní soud

      Страни в главните производства

      Жалбоподатели: Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13), ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13)

      Ответник: Odvolací finanční ředitelství

      Диспозитив

   Член 56 ДФЕС не допуска правна уредба като разглежданата в главните производства, съгласно която установени в държава членка дружества, които ползват наети и командировани работници от агенции за временна заетост, установени в друга държава членка, но осъществяващи дейност в първата държава посредством клон, са длъжни да удържат при източника и да внасят в първата държава авансово дължимия от посочените работници данък върху доходите, при положение че такова задължение не е предвидено за установените в първата държава дружества, които използват услугите на установени в същата държава агенции за временна заетост.

      (1)  ОВ C 141, 18.5.2013 г.

      ОВ C 147, 25.5.2013 г.


title: Дело T-208/08: Жалба, подадена на 4 юни 2008 г. — Gosselin Word Wide Moving/Комисия

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/45

         Жалба, подадена на 4 юни 2008 г. — Gosselin Word Wide Moving/Комисия
   (Дело T-208/08)
   (2008/C 223/78)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Gosselin Word Wide Moving NV (Deurne, België) [представители: F. Wijckmans, advocaat, S. De Keer, avocate]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение C(2008) 926 окончателен на Комисията от 11 март 2008 г. относно производство по член 81 EО (преписка COMP/38.543 — Услуги за международни премествания), съобщено на жалбоподателя на 25 март 2008 г., доколкото то се отнася до него,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени член 1 от решението, доколкото той се отнася до жалбоподателя, доколкото с решението се установява извършването от жалбоподателя на продължавано нарушение от 31 януари 1992 г. до 18 септември 2002 г., и да се намали наложената с член 2 глоба за извършеното нарушение съобразно коригираната продължителност,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени член 2, буква д) от решението, доколкото той се отнася до жалбоподателя, въз основа на второто и/или третото посочено правно основание, а наложената с член 2 глоба, доколкото тя се отнася до жалбоподателя, съответно да се намали,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С първото правно основание жалбоподателят изтъква, че с решението се нарушавал член 81 EО. С първата част на правното основание той твърди, че Комисията не била доказала, че деянието, в което можел да бъде упрекнат жалбоподателят, следвало да се квалифицира като значително ограничение на конкуренцията по смисъла на член 81 EО. С втората част се изтъква, че Комисията не била доказала, че споразумението, в което жалбоподателят бил участвал, можело значително да засегне търговията между държавите-членки.
   При условията на евентуалност, с второто правно основание се изтъква, че с решението се нарушавали член 23 от Регламент № 1/2003, член 15, параграф 2 от Регламент 17/62 и Насоките за определяне на глоби. Тези разпоредби били нарушени чрез определянето на сериозността на нарушението, установяване на продължителността на последното, установяване на стойността на продажбите които се вземат предвид при определяне на основния размер на глобата, и на последно място, чрез отказа да се приеме, че са налице смекчаващи обстоятелства по отношение на жалбоподателя с оглед на определяне на размера на глобата.
   При условията на евентуалност, с третото правно основание си твърди, че бил нарушен принципът на равно третиране, по-специално, с определянето на сериозността на нарушението и на стойността на продажбите, които били взети предвид при определяне на размера на глобата.


title: Дело T-339/10: Жалба, подадена на 9 август 2010 г. — Cosepuri/EFSA

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/47

      Жалба, подадена на 9 август 2010 г. — Cosepuri/EFSA
      (Дело T-339/10)
      ()
      (2010/C 288/90)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбопдодател: Cosepuri Soc. coop. p.a. (Болоня, Италия) (представител: F. Fiorenza, avvocato)

         Ответник: Европейска агенция за безопасност на храните (EFSA)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени производството по възлагане на обществена поръчка в частта, в която предвижда разглеждането на икономическите оферти да се извърши тайно;

                  —

                  да се отмени решението за възлагане на обществената поръчка на дружество ANME и всеки последващ от това акт;

                  —

                  да се осъди EFSA да заплати обезщетение за вреди в полза на Cosepuri;

                  —

                  да се осъди EFSA да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      С обявление за обществена поръчка от 1 март 2010 г., публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 13 март 2010 г., Европейската агенция за безопасност на храните (EFSA) започва открита процедура за възлагане на обществена поръчка за редовни превози отиване и връщане в Италия и в Европа за период от 48 месеца на прогнозна стойност 4 000 000 EUR, определяйки като критерий за възлагане най-икономически изгодната оферта с оглед на определените в спецификацията критерии (Doc. B). Дружеството жалбоподател подава оферта, но въпросната поръчка е възложена на друго предприятие.
      Жалподателят оспорва това решение с настоящата жалба.
      С първото си правно основание жалбоподателят твърди, че е налице нарушение на член 89 от Регламент (ЕО) № 1605/2002 (1) и нарушение на принципите на добра администрация, прозрачност, публичност и на правото на достъп поради липсата на публичност при отварянето на офертите и присъждането на точките на икономическата оферта. В това отношение се твърди, че предложената цена не може да се счита за поверителна информация.
      С второто си правно основание жалбоподателят твърди, че е налице нарушение на член 100 от Регламент (ЕО) № 1605/2002, нарушение на Регламент (ЕО) № 1049/2001 (2), нарушение на задължението за прозрачност и на правото на достъп до документи и на задължението за мотивиране на решение, като се има предвид, че достъпът до документите е ограничен след възлагането на поръчката, тъй като информация като икономическата оферта и публични документи като разрешенията за превозните средства са счетени за поверителни. В това отношение се твърди, че пропускът да се оповести предложената от печелившия кандидат цена означава, че в актовете не се указват мотивите, на които същите се основават.
      С третото правно основание жалбоподателят твърди, че са налице нарушение на член 100 от Регламент (ЕО) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година, нарушение на спецификацията и явна грешка при излагането на мотивите, извършени от комитета за оценка на икономическите оферти.

         (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-33/07: Решение на Първоинстанционния съд от 11 юни 2009 г. — Гърция/Комисия (ФЕОГА — Секция Гарантиране — Разходи, изключени от финансиране от страна на Общността — Зехтин, памук, стафиди и цитрусови плодове — Неспазване на сроковете за плащане — Срок от 24 месеца — Оценка на подлежащите на изключване разходи — Основни проверки — Принцип на пропорционалност — Принцип ne bis in idem — Екстраполиране на установените слабости)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/44

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 юни 2009 г. — Гърция/Комисия
   (Дело T-33/07) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от финансиране от страна на Общността - Зехтин, памук, стафиди и цитрусови плодове - Неспазване на сроковете за плащане - Срок от 24 месеца - Оценка на подлежащите на изключване разходи - Основни проверки - Принцип на пропорционалност - Принцип „ne bis in idem“ - Екстраполиране на установените слабости)
   2009/C 180/81
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias и G. Kanellopoulos)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: H. Tserepa-Lacombe, F. Jimeno Fernández, подпомагани от N. Korogiannakis, avocat)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение 2006/932/ЕО на Комисията от 14 декември 2006 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 355, стр. 96), доколкото то е свързано с някои разходи, направени от Република Гърция в секторите на зехтина, памука, стафидите, цитрусовите плодове и финансовия контрол

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82, 14.4.2007 г.


title: Дело T-484/07: Определение на Общия съд от 11 юли 2012 г. — Румъния/Комисия

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/27

         Определение на Общия съд от 11 юли 2012 г. — Румъния/Комисия
   (Дело T-484/07) (1)

   2012/C 258/49
   Език на производството: румънски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 51, 23.2.2008 г.


title: Дело C-127/09: Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgerichts Nürnberg (Германия) на 6 април 2009 г. — Coty Prestige Lancaster Group GmbH/Simex Trading AG

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/32

         Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgerichts Nürnberg (Германия) на 6 април 2009 г. — Coty Prestige Lancaster Group GmbH/Simex Trading AG
   (Дело C-127/09)
   2009/C 141/55
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Nürnberg

      Страни в главното производство

      Ищец: Coty Prestige Lancaster Group GmbH

      Ответник: Simex Trading AG

      Преюдициален въпрос

   Налице ли е пускане на пазара по смисъла на член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 40/94 (1) и член 7 от Първа директива 89/104/ЕИО (2), когато „тестери на парфюми“ са предоставени на обвързани с договор посредници, при което не се прехвърля правото на собственост и се забранява продажбата им, така че тези посредници да могат да позволяват на потенциалните си клиенти да ползват съдържанието на стоката, за да я пробват, при положение че върху стоката се посочва, че не може да се продава, че по силата на договора производителят/притежателят на марката може във всеки момент да поиска връщане на стоката и че опаковката на стоката значително се различава от обичайно пусканите на пазара от производителя/притежателя на марката, тъй като е по-семпла?

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 14.1.1994 г., стр. 1-36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).

      (2)  Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ L 40, 11.2.1989 г., стр. 1-7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92).


title: Дело C-81/10 P: Решение на Съда (трети състав) от 8 декември 2011 г. — France Télécom/Европейска комисия, Френска република (Обжалване — Държавни помощи — Режим на облагане на France Télécom с професионалния данък — Понятие за държавна помощ — Оправдани правни очаквания — Давностен срок — Задължение за мотивиране — Принцип на правната сигурност)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/6

         Решение на Съда (трети състав) от 8 декември 2011 г. — France Télécom/Европейска комисия, Френска република
   (Дело C-81/10 P) (1)

   (Обжалване - Държавни помощи - Режим на облагане на France Télécom с професионалния данък - Понятие за държавна помощ - Оправдани правни очаквания - Давностен срок - Задължение за мотивиране - Принцип на правната сигурност)
   2012/C 32/09
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: France Télécom (представители: S. Hautbourg, L. Olza Moreno и L. Godfroid, avocat)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: E. Gippini Fournier и D. Grespan), Френска република (представители: G. de Bergues и J. Gstalter)

      Предмет

   Обжалване на решението на Първоинстанционния съд (трети състав) от 30 ноември 2009 г. по дело Франция и France Télécom/Комисия (T-427/04 и T-17/05), с което Първоинстанционният съд е отхвърлил жалбите на Френската република и на жалбоподателя с предмет отмяна на Решение 2005/709/ЕО на Комисията от 2 август 2004 година относно държавната помощ, приведена в действие от Франция в полза на France Télécom (ОВ L 269, 2005 г., стр. 30) — Нарушение на понятията „държавна помощ“ и „предимство“, свързани с режима на облагане на France Télécom с професионалния данък за периода 1994 — 2002 г. — Нарушение на принципа на оправданите правни очаквания — Срок на погасителната давност на режима на помощи — Задължение за мотивиране и нарушение на принципа на правната сигурност.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда France Télécom SA да заплати съдебните разноски.

               3.

               Френската република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 148, 05.06.2010 г.


title: Дело T-324/09: Жалба, подадена на 18 август 2009 г. — J & F Participações/СХВП — Fribo Foods (Friboi)

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/29

         Жалба, подадена на 18 август 2009 г. — J & F Participações/СХВП — Fribo Foods (Friboi)
   (Дело T-324/09)
   2009/C 256/54
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: J & F Participações SA (Sorocaba, Бразилия) (представители: адв. A. Fernández Fernández-Pacheco)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Fribo Foods Ltd (Wrexham, Обединено кралство)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 22 април 2009 г. по преписка R 824/2008-1; и

               —

               да се осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „Friboi“ за стоки от клас 29

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация в Обединеното кралство на словната марка „FRIBO“ за стоки от клас 29; Регистрация в Обединеното кралство на фигуративната марка „Fribo“ за стоки от клас 29; Регистрация в Германия на словната марка „FRIBO“ за стоки от клас 29; Регистрация в Германия на фигуративната марка „FRIBO“ за стоки от клас 29; Регистрация във Франция на словната марка „FRIBO“ за стоки от клас 29; Регистрация във Франция на фигуративната марка „FRIBO“ за стоки от клас 29; Регистрация в Италия на словната марка „FRIBO“ за стоки от клас 29; Регистрация в Италия на фигуративната марка „FRIBO“ за стоки от клас 29.

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: Уважава частично жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1), буква б) от Регламент на Съвета 207/2009 с това, че апелативният състав неправилно е приел, че е съществувала вероятност за объркване между съответните марки; нарушение на член 42 от Регламент на Съвета 207/2009 с това, че апелативният състав е допуснал грешка, като е взел пред вид доказателство, представено от другата страна в процедурата пред апелативния състав, което не е отговаряло на изискванията на посочената правна разпоредба и не е посочил времето, мястото, обхвата и характера на използването.


title: Дело T-381/15: Решение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — IMG/Комисия (Защита на финансовите интереси на Съюза — Засилване на мерките за одит и контрол и предупреждение за проверка в рамките на Системата за ранно предупреждение (СРП) — Решение, с което временно се отнема възможността за жалбоподателя да сключва с Комисията договори при непряко управление, с оглед на съмненията относно статута му на международна организация — Жалба за отмяна — Необжалваем акт — Липса на правен интерес — Частична недопустимост — Право на защита — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката — Пропорционалност — Правна сигурност — Оправдани правни очаквания — Иск за обезщетение)

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/24

         Решение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — IMG/Комисия
   (Дело T-381/15) (1)

   ((Защита на финансовите интереси на Съюза - Засилване на мерките за одит и контрол и предупреждение за проверка в рамките на Системата за ранно предупреждение (СРП) - Решение, с което временно се отнема възможността за жалбоподателя да сключва с Комисията договори при непряко управление, с оглед на съмненията относно статута му на международна организация - Жалба за отмяна - Необжалваем акт - Липса на правен интерес - Частична недопустимост - Право на защита - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката - Пропорционалност - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания - Иск за обезщетение))
   (2017/C 078/32)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: International Management Group (IMG) (Брюксел, Белгия) (представители: L. Levi и A. Tymen, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и S. Bartelt)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяната на писмото на Комисията, с което същата разпорежда засилване на мерките за одит и контрол и отправя предупреждение за проверка като отказва на жалбоподателя възможността да сключва с Комисията договори при непряко управление и, от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради приемането на мерките, предвидени в това писмо

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата доколкото International Management Group (IMG) иска отмяна на включването му към предупреждение за проверка в системата за ранно предупреждение.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част като недопустима и неоснователна.

               3)

               Осъжда IMG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело T-260/14: Определение на Общия съд от 16 март 2015 г. — Vattenfall Europe Mining и др./Комисия

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/38

         Определение на Общия съд от 16 март 2015 г. — Vattenfall Europe Mining и др./Комисия
   (Дело T-260/14) (1)

   (2015/C 155/46)
   Език на производството: немски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 223, 14.7.2014 г.


title: Дело T-835/16: Жалба, подадена на 28 ноември 2016 г. — Louvers Belgium/Комисия

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/53

         Жалба, подадена на 28 ноември 2016 г. — Louvers Belgium/Комисия
   (Дело T-835/16)
   (2017/C 030/61)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Louvers Belgium Company (Zaventem, Белгия) (представител: V. Lejeune, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението, прието от Европейската комисия на 19 септември 2016 г. да не приеме офертата на жалбоподателя и да възложи поръчка № OIB.02/PO/2016/012/703 на групировката RIDEAUPRESS ITLINE,

               —

               да уважи подаденото от жалбоподателя искане за обезщетение; въз основа на това да осъди Европейската комисия да заплати на жалбоподателя главница в размер на 387 500 EUR като обезщетение за претърпените вреди поради загубата на поръчката, върху която следва да се начисли законната мораторна, а след това съдебна лихва до пълното изплащане на тази сума,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати всички разноски за производството.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране и на правото на жалбоподателя на добра администрация и на принципа на прозрачност, тъй като независимо от повтаряните и настойчиви искания на жалбоподателя Комисията не му съобщила техническите спецификации на продуктите на спечелилия поръчката оферент, както и резултатите от доклада за анализа на офертите и мострите, които той ѝ бил предал.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на принципите на прозрачност и на равно третиране на оферентите, както при изготвянето на спецификациите, така и при оценяването на офертите на оферентите от Комисията. Жалбоподателят упреква ответника по-специално:

                           —

                           Първо, за това, че при изготвяне на спецификациите си взела техническите характеристики и снимките на продуктите, предложени от оферент в предходна тръжна процедура, която имала сходен предмет, и която тя без основателни причини анулирала, което довело до създаване на необосновани пречки пред отварянето на пазарите за конкуренцията,

                           —

                           Второ, за това че нарушила основното правило за равенство на оферентите като поставила много ограничителни и необосновани от техническа гледна точка технически изисквания, чието предназначение явно било да съвпаднат с продуктите на конкретен икономически оператор,

                           —

                           Трето, за това че не направила обективна и независима оценка офертата, която той направил в спорната тръжна процедура и я отхвърлила неоснователно, при положение че неговите продукти отлично отговаряли на минималните изисквания на техническите характеристики на продуктите, посочени в спецификациите и отговаряли по същия начин на поставените изисквания.

         Така в това второ основание жалбоподателят твърди, че представената от него оферта е била в съответствие с техническите изисквания и следователно е била редовна. Трябвало тя да бъде оценена от финансова гледна точка от Европейската комисия, която следвало да му възложи поръчката, тъй като предложената от него цена била най-ниска.


title: Дело C-191/12: Преюдициално запитване, отправено от Kúria (Унгария) на 23 април 2012 г. — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/2

         Преюдициално запитване, отправено от Kúria (Унгария) на 23 април 2012 г. — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Дело C-191/12)
   2012/C 243/02
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Kúria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft.

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съгласно общностното право може ли фактът, че данъчнозадълженото лице е получило помощ по такъв начин, че тя финансира и данъка върху добавената стойност, или е получило допълнителна държавна помощ като компенсация за неподлежащия на приспадане данък върху добавената стойност — като се има предвид наличието на забрана за приспадане — да се квалифицира като връщане на данъка?

               2.

               При утвърдителен отговор, ще бъде ли отговорът същият в случай, че данъчнозадълженото лице не е получило помощта от държавата членка или от данъчния орган на държавата членка, а помощта е била платена — на основание договор, сключен с предоставящия помощта — от Съюза и от държавния бюджет на държавата членка?

               3.

               Може ли да се приеме, че са спазени принципите на възстановяване на ДДС, основано на данъчен неутралитет, ефективност, равностойност и равно третиране, както и забраната за неоснователно обогатяване, в случай, че данъчният орган на държавата членка — поради правна уредба на правото на приспадане, която противоречи на правото на Съюза — е уважил предявената от данъчнозадълженото лице претенция за възстановяване или за обезщетение за вреди само за частта или пропорцията, която не е била финансирана по-рано посредством помощта, посочена в предходните два въпроса?


title: Дело C-29/07: Иск, предявен на 29 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/25

         Иск, предявен на 29 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-29/07)
   (2007/C 56/47)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: M. Condou-Durande)

      Ответник: Република Гърция
   Искания

               —

               Да се установи, че Република Гърция, като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2003/110/ЕО (1) на Съвета от 25 ноември 2003 година относно помощ в случаите на транзит за целите на извеждане извън територията по въздух, или като не е уведомила Комисията за приемането им, не е изпълнила задълженията си, произтичащи от тази Директива;

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2003/110/ЕО във вътрешното право, е изтекъл на 6 декември 2005 година.

      (1)  ОВ L 321 от 16.12.2003 г., стр. 26.


title: Дело C-622/15 P: Жалба, подадена на 19 ноември 2015 г. от Koninklijke Philips Electronics NV срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 септември 2015 г. по дело T-92/13, Koninklijke Philips Electronics NV/Европейска комисия

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/25

         Жалба, подадена на 19 ноември 2015 г. от Koninklijke Philips Electronics NV срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 септември 2015 г. по дело T-92/13, Koninklijke Philips Electronics NV/Европейска комисия
   (Дело C-622/15 P)
   (2016/C 027/29)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Koninklijke Philips Electronics NV (представители: E. Pijnacker Hordijk, J. K. de Pree, S. Molin, advocaten)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               Да отмени решението на Общия съд по дело T-92/13;

               —

               да отмени изцяло или частично член 1, параграф 1, буква в) и член 1, параграф 2, буква е), член 2, параграф 1, букви в) и д) и член 2, параграф 2, букви в) и д) от Решение на Комисията от 5 декември 2012 г. по дело COMP/39437 — Тръби за телевизионни екрани и компютърни монитори (наричано по-нататък „решението“), доколкото то се отнася до KPNV; и/или да намали глобите, наложени на KPNV в член 2, параграф 1, букви в) и д) и член 2, параграф 2, букви в) и д) от решението;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени в първоинстанционното производство и в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните основания и доводи:
   Общият съд е допуснал грешка при прилагане на член 101 ДФЕС и на член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 (1), като е приел, че Комисията е можела да квалифицира като вътрешни продажбите на електроннолъчевите тръби („ЕЛТ“), извършени от LPD Group на Philips Group (и на LGE Group), и като е приел, че Комисията е имала основание да включи стойността на преките продажби в ЕИП чрез преработени продукти в изчислението на глобата на KPNV, когато тази стойност се отнасяла до продажбите надолу по веригата на компютърни монитори и цветни телевизори от дъщерни дружества на KPNV и включващи ЕЛТ, предоставени от групата LPD.
   Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че Комисията не е нарушила правото на KPNV на защита, с избора си — дори при конкретните обстоятелствата– да не включи групата LPD в административната процедура и да приеме изложение на възраженията спрямо KPNV, мотивирано с това, че то е имало общо задължение за полагане на грижа за запазване в своите книги и архиви на данните относно дейността на групата LPD, дори в случай на несъстоятелност на LPD.
   Общият съд е допуснал грешка в преценката като е схванал погрешно повдигнатото от KPNV основание относно третирането на DSTP и следователно не е преценил едно от главните основания срещу решението. Жалбоподателят освен това поддържа, че бил лишен от защитата на основния принцип на равно третиране, доколкото Общият съд не е признал, че при определяне на основата за изчисляването на глобата са били приложени различни правни стандарти към различните предприятия. Това дискриминационно третиране е довело до значително по-голяма глоба на KPNV.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (OB L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-504/09 P: Решение на Съда (втори състав) от 29 март 2012 г. — Европейска комисия/Република Полша, Унгария, Република Литва, Словашка република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Обжалване — Околна среда — Директива 2003/87/ЕО — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Национален план за разпределение на квоти за емисии за Република Полша за периода 2008—2012 г. — Член 9, параграфи 1 и 3 и член 11, параграф 2 от Директива 2003/87 — Съответни области на компетентност на Комисията и на държавите членки — Равно третиране)

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/2

         Решение на Съда (втори състав) от 29 март 2012 г. — Европейска комисия/Република Полша, Унгария, Република Литва, Словашка република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-504/09 P) (1)

   (Обжалване - Околна среда - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Национален план за разпределение на квоти за емисии за Република Полша за периода 2008—2012 г. - Член 9, параграфи 1 и 3 и член 11, параграф 2 от Директива 2003/87 - Съответни области на компетентност на Комисията и на държавите членки - Равно третиране)
   2012/C 151/02
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: E. Kružíková и K. Herrmann)

      Встъпила страна в подкрепа на Комисията: Кралство Дания (представител: C. Vang)

      Други страни в производството: Република Полша (представители: M. Szpunar, M. Nowacki и B. Majczyna), Унгария, Република Литва, Словашка република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: H. Walker и J. Maurici, barrister)

      Встъпили страни в подкрепа на Република Полша: Чешка република (представители: M. Smolek и D. Hadroušek), Румъния (представители: V. Angelescu и A. Cazacioc, съветници)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 23 септември 2009 г. по дело Полша/Комисия (T-183/07), с което посоченият съд отменя Решение C(2007) 1295 окончателен на Комисията от 26 март 2007 година относно националния план за разпределение на квоти за емисии на парникови газове, за който Република Полша е уведомила, за периода 2008—2012 г., съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78) — Принцип ne ultra petita — Предели на съдебния контрол — Нарушение на член 48, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд — Неправилно тълкуване на член 296 ДФЕС, на член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО, както и на член 1, параграф 1, член 2, параграф 1 и член 3, параграф 1 от Решение C(2007) 1295 окончателен на Комисията

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Чешката република, Кралство Дания, Румъния и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 51, 27.2.2010 г.


title: Дело T-424/09: Решение на Общия съд от 13 декември 2011 г. — Goodyear Dunlop Tyres UK/СХВП — Sportfive (QUALIFIER) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „QUALIFIER“ — По-ранна словна марка на Общността „Qualifiers 2006“ — Отказ да се регистрира марката — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/22

         Решение на Общия съд от 13 декември 2011 г. — Goodyear Dunlop Tyres UK/СХВП — Sportfive (QUALIFIER)
   (Дело T-424/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „QUALIFIER“ - По-ранна словна марка на Общността „Qualifiers 2006“ - Отказ да се регистрира марката - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 32/42
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Goodyear Dunlop Tyres UK Ltd (Бирмингам, Обединено кралство) (представител: M. Graf, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: R. Manea)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Sportfive GmbH & Co. KG (Кьолн, Германия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 11 август 2009 г. (преписка R 1291/2008-4) относно производство по възражение между Sportfive GmbH & Co. KG и Goodyear Dunlop Tyres UK Ltd.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Goodyear Dunlop Tyres UK Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 312, 19.12.2009 г.


title: Дело F-11/09: Жалба, подадена на 8 февруари 2009 г. — Marcuccio/Комисия

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/40

         Жалба, подадена на 8 февруари 2009 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-11/09)
   2009/C 90/64
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което ответникът отхвърля искане за възстановяване на 100 % на някои медицински разходи, направени от жалбоподателя.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението за отхвърляне на двете молби от 27 декември 2007 г. относно възстановяване на медицински разходи, направени от жалбоподателя,

               —

               да се отмени, доколкото е необходимо, докладна записка от 16 октомври 2008 г.,

               —

               да се осъди Комисията не Европейските общности да заплати на жалбоподателя, с оглед възстановяването на 100 % от медицинските разходи, сумата от 356,18 EUR, или по-малка сума, която Първоинстанционният съд определи по справедливост, заедно с лихвата върху тази сума, в размер на 10 % годишно, с годишна капитализация считано от първия ден на петия месец, следващ деня, в който двете молби са достигнали до адресата си или с лихва в размер, капитализация и начална дата, които Първоинстанционният съд определи по справедливост.

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-172/14: Решение на Съда (втори състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie — Румъния) — ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA/Consiliul Concurenței (Преюдициално запитване — Картели — Начини за подялба на клиенти на пазар на частни пенсионни фондове — Наличие на ограничаване на конкуренцията по смисъла на член 101 ДФЕС — Засягане на търговията между държавите членки)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/8

         Решение на Съда (втори състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie — Румъния) — ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA/Consiliul Concurenței
   (Дело C-172/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Картели - Начини за подялба на клиенти на пазар на частни пенсионни фондове - Наличие на ограничаване на конкуренцията по смисъла на член 101 ДФЕС - Засягане на търговията между държавите членки))
   (2015/C 302/09)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA

      Ответник: Consiliul Concurenței

      Диспозитив

   Член 101, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че споразумения за подялба на клиенти като сключените между частни пенсионни фондове в главното производство съставляват споразумение, което има антиконкурентна цел, като броят на клиентите, обхванати от тези споразумения, не може да бъде релевантен за целите на преценката на условието, свързано с ограничаването на конкуренцията в рамките на вътрешния пазар.

      (1)  ОВ C 212, 7.7.2014 г.


title: Дело C-648/11: Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство) на 19 декември 2011 г. — MA, BT, DA/Secretary of State for the Home Department

text:
               3.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/6

         Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство) на 19 декември 2011 г. — MA, BT, DA/Secretary of State for the Home Department
   (Дело C-648/11)
   2012/C 65/12
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: MA, BT, DA

      Ответник: Secretary of State for the Home Department

      Заинтересована страна: Aire Centre

      Преюдициален въпрос

   В Регламент 343/2003/ЕО за установяване на критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна (ОВ L 50, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 56) когато търсещият убежище, който е непридружено малолетно или непълнолетно лице, без член на неговото семейство законно да се намира в друга държава членка, е подал молби за убежище в повече от една държава членка, коя държава членка е определена от член 6, параграф 2 като компетентна за разглеждането на молбата за убежище?


title: Дело T-659/14: Жалба, подадена на 15 септември 2014 г.  — Instituto dos vinhos do Douro e do Porto/СХВП — Bruichladdich Distillery (PORT CARLOTTE)

text:
               3.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 388/23

         Жалба, подадена на 15 септември 2014 г. — Instituto dos vinhos do Douro e do Porto/СХВП — Bruichladdich Distillery (PORT CARLOTTE)
   (Дело T-659/14)
   2014/C 388/28
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Instituto dos vinhos do Douro e do Porto, IP (Пезу да Регуа, Португалия) (представител: P. Sousa e Silva, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bruichladdich Distillery Co. Ltd (Арджил, Обединено кралство)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 юли 2014 г. по преписка R 946/2013-4,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски и разноските, направени в производството пред Службата.

      Основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словната марка „PORT CARLOTTE“ за стоки от клас 33 — марка на Общността № 5 4 21  474

      Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят

      Основания на искането за обявяване на недействителност: основанията, установени в член 52, параграф 1), буква a) във връзка с член 7, параграф 1, буква ж), член 53, параграф 1, буква в) във връзка с член 8, параграф 4 и член 53, параграф 2, буква г) от Регламент № 207/2009

      Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени основания: нарушение на член 7, параграф 1), букви в) и ж), и на член 53, параграф 2), буква г) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-25/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Wojewódzki Sad Administracyjny we Wrocławiu на 25 януари 2007 г. — Alicja Sosnowska/Dyrektor Izby Skarbovej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/7

         Искане за преюдициално заключение, направено от Wojewódzki Sad Administracyjny we Wrocławiu на 25 януари 2007 г. — Alicja Sosnowska/Dyrektor Izby Skarbovej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   (Дело C-25/07)
   (2007/C 69/15)
   Език на производството: полски
   Препращаща юрисдикция
   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
   Страни в главното производство

      Ищец: Alicja Sosnowska.

      Ответник: Dyrektor Izby Skarbovej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дава ли член 5, параграф 3 от Договора за създаване на Европейската общност, във връзка с член 2 от Първа директива 67/227/ЕО на Съвета от 11 април 1967 година за хармонизиране на законодателството на държавите-членки относно данъка върху оборота (1) и с член 18, параграф 4 от Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (77/388/ЕИО) (2) право на държава-членка да приеме във вътрешноправната си уредба на данъка върху стоки и услуги разпоредбите, съдържащи се в член 97, параграф 5 и 7 от Закона от 11 март 2004 г. за данъка върху стоки и услуги?

               2)

               Принадлежат ли съдържащите се в член 97, параграф 5 и 7 от Закона от 11 март 2004 г. за данъка върху стоки и услуги разпоредби към специалните мерки за предотвратяване на някои форми на отклонение от или избягване на данъка по член 27, параграф 1 от Шеста директива?

      (1)  ОВ 71, стр. 1301/67.

      (2)  ОВ L 145, стр. 1.


title: Дело C-543/10: Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 22 ноември 2010 г. — Refcomp SpA/Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network, Climaveneta SpA

text:
               12.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/3

         Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 22 ноември 2010 г. — Refcomp SpA/Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network, Climaveneta SpA
   (Дело C-543/10)
   2011/C 46/04
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Refcomp SpA

      Ответник: Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network, Climaveneta SpA

      Преюдициални въпроси

               1.

               Клауза за подсъдност, уговорена в поредица от сключени в Общността договори между производител на стока и купувач на основание член 23 от Регламент № 44/2001 от 22 декември 2000 г. (1), има ли действие по отношение на вторичния приобретател и, ако това е така, при какви условия?

               2.

               Клаузата за подсъдност има ли действие по отношение на вторичния приобретател и на встъпилите в правата му застрахователи, дори и ако член 5, параграф 1 от Регламент № 44/2001 от 22 декември 2000 г. не е приложим към иска на вторичния приобретател срещу производителя, както Съдът е приел в своето Решение по дело Handte от 17 юни 1992 г. (2)?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).

      (2)  Решение от 17 юни 1992 г. по дело Handte, C-26/91, Recueil, стр. I-03967.


title: Дело T-306/12: Жалба, подадена на 10 юли 2012 г. — Spirlea/Комисия

text:
               8.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 273/18

         Жалба, подадена на 10 юли 2012 г. — Spirlea/Комисия
   (Дело T-306/12)
   2012/C 273/31
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Darius Nicolai Spirlea (Capezzano Pianore, Италия) и Mihaela Spirlea (Capezzano Pianore) (представители: V. Foerster и T. Pahl, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да приеме настоящата жалба, основана на член 263 ДФЕС,

               —

               да обяви жалбата за допустима, както и

               —

               да обяви жалбата за основателна и следователно да постанови, че Комисията е допуснала съществени процесуални нарушения и други материалноправни нарушения,

               —

               на това основание да отмени решението на Генералния секретариат на Европейската комисия от 21 юни 2012 г. (SG.B.5/MKu/psi — Ares (2012)744102), доколкото става дума за уведомителните писма на Комисията от 10 май 2011 г. и 10 октомври 2011 г.,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат шест правни основания.

               1.

               Нарушение на предвиденото в Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) задължение за разглеждане и на обхвата на разглеждане съгласно този регламент
               Жалбоподателите посочват на това място, че е налице нарушение на задължението за разглеждане по член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 и на обхвата на разглеждане, които са предвидени в Регламент (ЕО) № 1049/2001 по отношение на „изключенията“.

               2.

               Нарушение на задължението за мотивиране във второто решение от 21 юни 2012 г. по дела GestDem 2012/1073 и 2012/1251
               Тук жалбоподателите посочват наличието на нарушение на задължението за мотивиране на отказа за достъп до уведомителните писма на Комисията от 10 май 2011 г. и 10 октомври 2011 г. в обхвата, който се изисква в рамките на правовата държава.

               3.

               Равнопоставяне на „неформалното“ пилотно производство на ЕС с уреденото в закона производство по установяване на нарушение от страна на държава членка (член 258 ДФЕС)
               В това отношение жалбоподателите посочват, че равнопоставянето на „неформалното“ пилотно производство на ЕС с уреденото в закона производство по установяване на нарушение от страна на държава членка (член 258 ДФЕС) е неправомерно.

               4.

               Погрешна преценка на частичния достъп до документите
               В това отношение жалбоподателите посочват, че Комисията е игнорирала правото на частичен достъп до уведомителните писма съгласно член 4, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 и очевидно не е направила конкретно разглеждане.

               5.

               Нарушение на принципа на пропорционалност/„по-висш обществен интерес“
               В тази връзка жалбоподателите посочват, че Комисията е нарушила принципа на пропорционалност, тъй като тя не е претеглила надлежно твърдяното изключение „цел за защита на дейности по разследване“ спрямо „по-висшия обществен интерес“ (член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001).

               6.

               Нарушение на Известие COM (2002) 141
               Тук жалбоподателите посочват, че по отношение на тях Комисията системно е нарушавала установените от самата нея правила за третиране на жалбите на граждани на Съюза и че по този начин трайно е нарушила установеното от нея едностранно задължение (приложение към Известие COM (2002) 141).

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-391/06: Иск, предявен на 19 декември 2006 г. — Karstadt Quelle/СХВП — dm drogerie markt (S–HE)

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/31

         Иск, предявен на 19 декември 2006 г. — Karstadt Quelle/СХВП — dm drogerie markt (S–HE)
   (Дело T-391/06)
   (2007/C 42/53)
   Език, на който е изготвен искът: немски
   Страни

      Ищец: Karstadt Quelle Aktiengesellschaft (Еssen, Германия) [представители: адвокат V. von Bomhard, адвокат A. Renck, адвокат T. Dolde]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: dm drogerie markt GmbH
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) № R 301/2006-1 от 26 септемвр 2006 година;

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: dm drogerie markt GmbH

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „S-HE“ за стоки и услуги от класове: 3, 9, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 32, 38, 41 и 42 (Заявка № 2 766 723)

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Karstadt Quelle Aktiengesellschaft

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: немска словна марка „SHE“ за стоки от класове 3 и 25, немска фигуративна марка „She“ за стоки от класове 3, 9, 16, 18 и 25, както и международна фигуративна марка „She“ за стоки от класове 3, 9, 16, 18 и 25

      Решение на отдела по споровете: частично уважаване на възражението, частично отхвърляне на заявката

      Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата

      Приведени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) на Регламент (ЕО) № 40/49 (1), тъй като не съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (OB L 11, 1994 г., стр. 1).


title: Дело C-405/13: Определение на председателя на Съда от 17 октомври 2014 г. — Европейска комисия/Румъния, встъпили страни: Република Естония, Кралство Нидерландия

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/22

      Определение на председателя на Съда от 17 октомври 2014 г. — Европейска комисия/Румъния, встъпили страни: Република Естония, Кралство Нидерландия
      (Дело C-405/13) (1)

      (2015/C 016/32)
      Език на производството: румънски
      Председателят на големия състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 260, 7.9.2013 г.