title: Дело T-497/09: Жалба, подадена на 7 декември 2009 г. — LG Electronics/СХВП (KOMPRESSOR PLUS)

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/45

         Жалба, подадена на 7 декември 2009 г. — LG Electronics/СХВП (KOMPRESSOR PLUS)
   (Дело T-497/09)
   2010/C 37/64
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: LG Electronics, Inc. (Сеул, Република Корея) (представител: J. Blanchard, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за допустима настоящата жалба,

               —

               да се отмени частично Решението на първи апелативен състав на СХВП от 23 септември 2009 г., в частта му, с която се отхвърля частично жалбата на дружество LG ELECTRONICS срещу Решение от 5 февруари 2009 г., с което се отказва регистрацията на заявката за марка на Общността № 7 282 924, в частта ѝ относно „електрическите прахосмукачки“.

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „KOMPRESSOR PLUS“ за стоки от клас 7 (заявка № 7 282 924).

      Решение на проверителя: отхвърля искането за регистрация.

      Решение на апелативния състав: отхвърля частично жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 относно марката на Общността.


title: Дело C-118/12 P: Определение на Съда от 24 януари 2013 г. — Enviro Tech Europe Ltd/Европейска комисия, Enviro Tech International Inc. (Обжалване — Директиви 67/548/ЕИО и 2004/73/ЕО — Класификация, опаковане и етикетиране на опасните вещества — Класификация на n-пропилбромида)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/9

         Определение на Съда от 24 януари 2013 г. — Enviro Tech Europe Ltd/Европейска комисия, Enviro Tech International Inc.
   (Дело C-118/12 P) (1)

   (Обжалване - Директиви 67/548/ЕИО и 2004/73/ЕО - Класификация, опаковане и етикетиране на опасните вещества - Класификация на n-пропилбромида)
   2013/C 108/17
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Enviro Tech Europe Ltd (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: P. Oliver и E. Manhaeve), Enviro Tech International Inc.

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решението на Общия съд (първи състав) от 16 декември 2011 г. по дело T-291/04, Enviro Tech Europe Ltd and Enviro Tech International, Inc./Европейска комисия, с което Общият съд е отхвърлил жалба, целяща частичната отмяна на Директива 2004/73/ЕО на Комисията от 29 април 2004 година относно двадесет и девето адаптиране към техническия прогрес на Директива 67/548/ЕИО на Съвета за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества (ОВ L 152, стp.1), в частта, в която тя класира n-пропилбромида в списъка на веществата, които са „лесно запалими“ и от друга страна, поправянето на вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели — Правен интерес — Липса на лично засягане

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Enviro Tech Europe Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 227, 28.7.2012 г.


title: Дело T-202/09: Решение на Общия съд от 13 април 2011 г. — Deichmann/СХВП (Изображение на тигелиран шеврон) (Марка на Общността — Международна регистрация, обозначаваща Европейската общност — Фигуративна марка, представляваща тигелиран шеврон — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               28.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 160/18

         Решение на Общия съд от 13 април 2011 г. — Deichmann/СХВП (Изображение на тигелиран шеврон)
   (Дело T-202/09) (1)

   (Марка на Общността - Международна регистрация, обозначаваща Европейската общност - Фигуративна марка, представляваща тигелиран шеврон - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 160/24
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Deichmann SE, по-рано Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG (Есен, Германия) (представител: O. Rauscher, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Weberndörfer)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 3 април 2009 г. (R 224/2007-4) относно международната регистрация, обозначаваща Европейската общност, на фигуративна марка, представляваща тигелирана ъгловидна лента

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Deichmann SE да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 180, 1.8.2009 г.


title: Дело C-143/16: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 9 март 2016 г. — Abercrombie & Fitch Italia Srl/Antonino Bordonaro

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/7

         Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 9 март 2016 г. — Abercrombie & Fitch Italia Srl/Antonino Bordonaro
   (Дело C-143/16)
   (2016/C 200/11)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Abercrombie & Fitch Italia Sr

      Ответник: Antonino Bordonaro

      Преюдициален въпрос

   Дали националната правна уредба по член 34 от Законодателен декрет № 276 от 2003 г., според която трудов договор за изпълнение на временни, сезонни или краткотрайни работи и дейности може във всеки случай да се сключи за изпълнение на работи, извършвани от лица под 25-годишна възраст, противоречи на принципа за недопускане на дискриминация, основана на възрастта, отразен в Директива 2000/78 (1) и в Хартата на основните права на Европейския съюз (член 21, алинея 1).

      (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело T-336/14: Жалба, подадена на 15 май 2014 г.  — Société des produits Nestlé/СХВП (NOURISHING PERSONAL HEALTH)

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/27

         Жалба, подадена на 15 май 2014 г. — Société des produits Nestlé/СХВП (NOURISHING PERSONAL HEALTH)
   (Дело T-336/14)
   2014/C 261/50
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Switzerland) (представители: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht и S. Cobet-Nüse, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) oт 12 март 2014 г. по преписка R 149/2013-4;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: международна регистрация на словната марка „NOURISHING PERSONAL HEALTH“ за стоки и услуги от класове 5, 10, 41, 42 и 44 — заявка за марка на Общността №o0 1 1 02  735

      Решение на проверителя: отхвърля заявката

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 75 oт Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) oт Регламент № 207/2009.


title: Дело T-17/07: Определение на Първоинстанционния съд от 6 май 2008 г. — Torres/ СХВП — Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/49

         Определение на Първоинстанционния съд от 6 май 2008 г. — Torres/ СХВП — Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)
   (Дело T-17/07) (1)

   (2008/C 171/94)

      Език на производството: испански

   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 82, 14.4.2007 г.


title: Дело T-474/08: Решение на Общия съд от 21 октомври 2010 г. — Umbach/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи относно договор, сключен в рамките на програмата ТАСИС — Заявление за достъп във връзка със спор между жалбоподателя и Комисията пред белгийски граждански съд — Частичен отказ за достъп — Заявление за достъп, основаващо се на принципи, произтичащи от Договора за ЕС — По-висш обществен интерес)

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/29

         Решение на Общия съд от 21 октомври 2010 г. — Umbach/Комисия
   (Дело T-474/08) (1)

   (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи относно договор, сключен в рамките на програмата ТАСИС - Заявление за достъп във връзка със спор между жалбоподателя и Комисията пред белгийски граждански съд - Частичен отказ за достъп - Заявление за достъп, основаващо се на принципи, произтичащи от Договора за ЕС - По-висш обществен интерес)
   2010/C 328/49
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Dieter C. Umbach (Банкок, Тайланд) (представител: M. Stephani, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и T. Scharf)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията от 2 септември 2008 г., с което на жалбоподателя се отказва достъп до определени данни, съдържащи се в документи във връзка с договор, озаглавен „TACIS Service Contract № 98.0414“, относно съдействие при изготвянето на административен кодекс на Руската федерация

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Dieter C. Umbach да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 32, 7.2.2009 г.


title: Дело F-61/13: Жалба, подадена на 25 юни 2013 г. — ZZ и др./ЕИБ

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/29

         Жалба, подадена на 25 юни 2013 г. — ZZ и др./ЕИБ
   (Дело F-61/13)
   2013/C 274/47
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представител: L. Levi, avocat)

      Ответник: Европейска инвестиционна банка

      Предмет на производството

   От една страна, отмяна на индивидуални решения за отпускане на премии на жалбоподателите в приложение на новата система за оценка на ефективността и, от друга страна, отмяна на решенията за отпускане на премии на жалбоподателите в нарушение на новата система за оценка на ефективността, както и последващо искане да бъде осъдена ЕИБ да заплати обезщетение за претърпените вреди

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателят иска от Съда на публичната служба да

               —

               отмени индивидуални решения за отпускане на премии жалбоподателите, доколкото с тези решения се прилага новата система за оценка на ефективността;

               —

               при условията на евентуалност, да отмени решенията за отпускане на премии на двама жалбоподателите, доколкото с тези решения се нарушава новата система за оценка на ефективността;

               —

               да осъди ответника да заплати обезщетение за претърпените вреди;

               —

               в рамките на предприеманите процесуално-организационни действия да задължи ответника да представи съответните документи, в случай че той откаже да ги предостави доброволно;

               —

               да осъди ЕИБ да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-337/17: Жалба, подадена на 30 май 2017 г. — Air France-KLM/Комисия

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/32

         Жалба, подадена на 30 май 2017 г. — Air France-KLM/Комисия
   (Дело T-337/17)
   (2017/C 256/38)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Air France-KLM (Париж, Франция) (представители: A. Wachsmann и S. Thibault-Liger, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               главно, на основание член 263 ДФЕС да отмени изцяло Решение № C(2017) 1742 окончателен на Европейската комисия от 17 март 2017 г. относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт, преписка COMP/39258 — Товарен въздушен транспорт, доколкото засяга Air France-KLM, и да отмени мотивите, с които е обоснован диспозитивът на това решение, като вземе предвид първото основание на жалбоподателя;

               —

               при условията на евентуалност, ако Общият съд не отмени изцяло Решение № (2017) 1742 окончателен въз основа на първото основание:

                           —

                           да отмени член 1, първа алинея, точка 1, буква б), точка 2, буква б), точка 3, буква б) и точка 4, буква б) от Решение № C(2017) 1742 окончателен в частта, в която установяването на единното продължено нарушение, за което се търси отговорност от Air France-KLM, се основава на доказателства, представени от Lufthansa в рамките на искането му за освобождаване от глоби въз основа на Известието на Комисията от 2002 г. относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели, както и съответните мотиви, член 3, букви б) и г) от решението в частта, в която на Air France-KLM се налагат две глоби в общ размер от 307 360 000 EUR, и член 4 от решението, като съответно на основание член 261 ДФЕС намали размера на тези глоби, съобразно изтъкнатото второ основание;

                           —

                           да отмени член 1, първа алинея, точка 1, буква б), точка 2, буква б), точка 3, буква б) и точка 4 буква б) от Решение № C(2017) 1742 окончателен в частта, в която от обхвата на единното продължено нарушение, за което се търси отговорност от Air France-KLM, се изключват авиокомпании, посочени в мотивите на решението като участници в практиките във връзка с това нарушение, както и съответните мотиви, член 3, букви б) и г) от решението в частта, в която на Air France-KLM са наложени две глоби в общ размер от 307 360 000 EUR, и член 4 от решението, като съответно на основание член 261 ДФЕС намали размера на тези глоби, съобразно третото основание на жалбоподателя;

                           —

                           да отмени член 1, първа алинея, точка 2, буква б) и точка 3, буква б) от Решение № C(2017) 1742 окончателен в частта, в която се приема, че единното продължено нарушение, за което се търси отговорност от Air France-KLM, обхваща входящите в ЕИП услуги за товарен транспорт („inbound“ трафик в ЕИП), както и съответните мотиви, член 3, букви б) и г) от решението в частта, в която на Air France-KLM са наложени две глоби в общ размер от 307 360 000 EUR, и член 4 от решението, като съответно на основание член 261 ДФЕС намали размера на тези глоби, съобразно четвъртото основание на жалбоподателя;

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното искане, ако Общият съд не отмени Решение № C(2017) 1742 окончателен въз основа на второто, третото или четвъртото основание:

                           —

                           да отмени член 1, първа алинея, точка 1, буква б), точка 2, буква б), точка 3, буква б) и точка 4 буква б) от Решение № C(2017) 1742 окончателен в частта, в която се приема, че отказът да се плати комисиона на спедиторите е отделен елемент от установеното единно продължено нарушение, за което се търси отговорност от Air France-KLM, както и съответните мотиви, член 3, букви б) и г) от решението в частта, в която на Air France-KLM са наложени две глоби в общ размер от 307 360 000 EUR, и член 4 от решението, като съответно на основание член 261 ДФЕС намали размера на тези глоби, съобразно петото основание на жалбоподателя;

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното искане, ако Общият съд не отмени Решение № C(2017) 1742 окончателен въз основа на петото основание:

                           —

                           да отмени член 3, букви б) и г) от Решение № C(2017) 1742 окончателен в частта, в която на Air France-KLM се налагат две глоби в общ размер от 307 360 000 EUR, тъй като при изчисляването на тези глоби са включени тарифите и 50 % от постъпващите приходи в ЕИП („inbound“ приходи в ЕИП) на Société Air France и KLM (съобразно шестото основание на жалбоподателя), преувеличена е тежестта на нарушението, за което се търси отговорност от Air France-KLM (съобразно седмото основание на жалбоподателя), определена е неправилна продължителност на нарушението по отношение на Société Air France (съобразно осмото основание на жалбоподателя) и е приложено недостатъчно намаляване на глобата въз основа на регулаторните режими (съобразно деветото основание на жалбоподателя), както и съответните мотиви, като на основание член 261 ДФЕС сведе тези глоби до подходящ размер;

               —

               при всички положения да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага девет основания.

               1.

               Първо основание: неправилно вменяване на Air France-KLM на отговорността за практиките на Air France и KLM. Това основание се състои от две части:

                           —

                           Първа част: неправилно вменяване на Air France-KLM на отговорността за практиките на Air France от 15 септември 2004 г. нататък и на отговорността за практиките на KLM от 5 май 2004 г. нататък;

                           —

                           Втора част: неправилно вменяване на Air France-KLM на отговорността за практиките на Air France между 7 декември 1999 г. и 15 септември 2004 г.;

               2.

               Второ основание: нарушение на Известието относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер от 2002 г. и на принципите на оправдани правни очаквания, на равно третиране и на недопускане на дискриминация между Air France-KLM и Lufthansa във връзка с допустимостта на доказателствата, представени в рамките на искането на Lufthansa за освобождаване от глоби;

               3.

               Трето основание: неизпълнение на задължението за мотивиране и нарушение на принципите на равно третиране, на недопускане на дискриминация и на защита срещу произволната намеса на Комисията, поради изключването от диспозитива на решението на авиокомпании, които са участвали в практиките. Това основание се състои от две части:

                           —

                           Първа част: жалбоподателят твърди, че изключването от диспозитива на решението на компании, участвали в практиките, е опорочено от липса на мотиви;

                           —

                           Втора част: жалбоподателят твърди, че изключването от диспозитива на решението на компании, участвали в практиките, е опорочено поради нарушаване на принципите на равно третиране, на недопускане на дискриминация, както и на принципа на защита срещу произволната намеса на Комисията;

               4.

               Четвърто основание: нарушаване на правилата, очертаващи териториалната компетентност на Комисията, поради включването на „inbound“ трафика в ЕИП в единното продължено нарушение. Това основание се състои от две части:

                           —

                           Първа част: практиките относно „inbound“ трафика в ЕИП не били въведени в ЕИП;

                           —

                           Втора част: Комисията не доказала наличието на квалифицирани последици в ЕИП, свързани с практиките относно „inbound“ трафика в ЕИП;

               5.

               Пето основание: противоречиви мотиви и явна грешка в преценката, опорочаващи констатацията, че отказът да се плати комисиона на спедиторите е отделен елемент от единното продължено нарушение. Това основание се състои от две части:

                           —

                           Първа част: констатацията съдържала противоречиви мотиви;

                           —

                           Втора част: констатацията била опорочена от явна грешка в преценката;

               6.

               Шесто основание: използване на неправилни стойности на продажбите за изчисляване на глобата, наложена на Air France-KLM. Това основание се състои от две части:

                           —

                           Първа част: включването на тарифите в стойността на продажбите се дължало на противоречиви мотиви, редица грешки при прилагане на правото и явна грешка в преценката;

                           —

                           Втора част: включването на 50 % от „inbound“ приходите в ЕИП в стойността на продажбите противоречало на Насоките относно метода за определяне на глобите от 2006 г. и на принципа non bis in idem;

               7.

               Седмо основание: неправилна преценка на тежестта на нарушението. Това основание се състои от две части:

                           —

                           Първа част: жалбоподателят твърди, че преувеличаването на тежестта на практиките се дължи на редица явни грешки в преценката и на нарушение на принципите на пропорционалност на наказанията и на равно третиране;

                           —

                           Втора част: жалбоподателят твърди, че преувеличаването на тежестта на практиките се дължи на включването в обхвата на нарушението на контактите във връзка с практики, въведени извън ЕИП, в нарушение на правилата за териториалната компетентност на Комисията;

               8.

               Осмо основание: неправилно изчисляване на продължителността на нарушението, определена по отношение на France и използвана за изчисляване на глобата, наложена на Air France-KLM;

               9.

               Девето основание: липса на мотиви и недостатъчен размер на предоставеното от Комисията намаляване на глобата от 15 % въз основа на регулаторните режими.


title: Дело T-310/12: Решение на Общия съд от 20 май 2015 г. — Yuanping Changyuan Chemicals/Съвет (Дъмпинг — Внос на оксалова киселина с произход от Индия и Китай — Окончателно антидъмпингово мито — Индустрия на Общността — Определяне на вредата — Член 9, параграф 4, член 14, параграф 1, и член 20, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Задължение за мотивиране — Право да се представи становище — Член 20, параграф 5, от Регламент № 1225/2009)

text:
               6.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/7

         Решение на Общия съд от 20 май 2015 г. — Yuanping Changyuan Chemicals/Съвет
   (Дело T-310/12) (1)

   ((Дъмпинг - Внос на оксалова киселина с произход от Индия и Китай - Окончателно антидъмпингово мито - Индустрия на Общността - Определяне на вредата - Член 9, параграф 4, член 14, параграф 1, и член 20, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Задължение за мотивиране - Право да се представи становище - Член 20, параграф 5, от Регламент № 1225/2009))
   (2015/C 221/09)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd (Yuan Ping City, Xin Zhou, Китай) (представител: V. Akritidis, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, подпомаган първоначално N. Chesaites, barrister, и G. Berrisch, avocat, впоследствие от D. Geradin, avocat)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: M. França и A. Stobiecka-Kuik)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 325/2012 на Съвета от 12 април 2012 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на оксалова киселина с произход от Индия и Китайската народна република (ОВ L 106, 2012 г., стр. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 325/2012 на Съвета от 12 април 2012 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на оксалова киселина с произход от Индия и Китайската народна република в частта му, която се отнася до Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd.

               2)

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски, и се осъжда да заплати направените от Yuanping Changyuan Chemicals Co., съдебни разноски, с изключение на разходите, направени от последното във връзка с встъпването на Европейската комисия.

               3)

               Комисията понася направените от нея съдебни разноски, както и направените във връзка с нейното встъпване съдебни разноски от Yuanping Changyuan Chemicals Co.

      (1)  ОВ C 273, 8.9.2012 г.


title: Дело C-33/08: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 28 януари 2008 г. — Agrana Zucker GmbH/Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/14

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 28 януари 2008 г. — Agrana Zucker GmbH/Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Дело C-33/08)
   (2008/C 92/26)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Verwaltungsgerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: Agrana Zucker GmbH.

      Ответник: Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (Федерално министерство на земеделието, лесовъдството, околната среда и водите)
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 11 от Регламент (ЕО) № 320/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година (1) да се тълкува в смисъл, че и квота за захар, която не може да бъде използвана поради предпазно изтегляне от пазара по силата на член 3 от Регламент (ЕО) № 493/2006 на Комисията от 27 март 2006 година (2), трябва да се включи при изчислението на временната сума за преструктуриране?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос:
               Съвместим ли е член 11 от Регламент (ЕО) № 320/2006 с първичното право, по-специално с произтичащия от член 34 ЕО принцип на недопускане на дискриминация, както и с принципа на защита на оправданите правни очаквания?

      (1)  Регламент (ЕО) № 320/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната индустрия в Общността и за изменение на Регламент (EО) № 1290/2005 относно финансиране на Общата селскостопанска политика (ОВ L 58, стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 70, стр. 118).

      (2)  Регламент (ЕО) № 493/2006 за установяване на преходни мерки в рамките на реформата на общата организация на пазарите в сектора на захарта и за изменение на Регламенти (ЕО) № 1265/2001 и (ЕО) № 314/2002 (ОВ L 89, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 71, стр. 94).


title: Дело T-388/14: Жалба, подадена на 2 юни 2014 г.  — salesforce.com/СХВП (MARKETINGCLOUD)

text:
               22.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/17

         Жалба, подадена на 2 юни 2014 г. — salesforce.com/СХВП (MARKETINGCLOUD)
   (Дело T-388/14)
   2014/C 329/24
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: salesforce.com, Inc. (Сан Франциско, Съединени американски щати) (представител: A. Nordemann, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 март 2014 г. по преписка R 1853/2013-1,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка„MARKETINGCLOUD“ за услуги от класове 35 и 42 — Заявка за марка на Общността № 1 0 9 79  417

      Решение на проверителя: Марката не е годна за регистрация

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-550/16: Определение на Общия съд от 6 септември 2017 г. — Dickmanns/EUIPO

text:
               23.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/32

         Определение на Общия съд от 6 септември 2017 г. — Dickmanns/EUIPO
   (Дело T-550/16) (1)

   (2017/C 357/43)
   Език на производството: немски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 221, 6.7.2015 г. (делото първоначално е заведено пред Съда на публичната служба на Европейския съюз с номер F-65/15, а на 1 септември 2016 г. е прехвърлено в Общия съд на Европейския съюз).


title: Дело T-564/08: Жалба, подадена на 17 декември 2008 г.  — Monoscoop BV/СХВП

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/64

         Жалба, подадена на 17 декември 2008 г. — Monoscoop BV/СХВП
   (Дело T-564/08)
   (2009/C 44/108)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Monoscoop BV (Alkmaar, Нидерландия) (представител: A. Canela Giménez, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 30 септември 2008 г. по преписка R 816/2008-2 и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „SUDOKU SAMURAI BINGO“ (заявка за регистрация № 5.769.013) за стоки и услуги от класове 9, 28 и 41.

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Неправилно прилагане на член 7, параграф 1, букви б) и в) и на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността.


title: Дело T-471/14: Жалба, подадена на 25 юни 2014 г.  — Ibercaja Banco и др./Комисия

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/46

         Жалба, подадена на 25 юни 2014 г. — Ibercaja Banco и др./Комисия
   (Дело T-471/14)
   2014/C 261/73
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Ibercaja Banco, SA (Сарагоса, Испания); Banco Grupo Cajatres SA (Сарагоса); и Naviera Bósforo, AIE (Las Palmas de Gran Canaria, Испания) (представители: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero и A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото то квалифицира съвкупността от мерки, които според посоченото в него съставляват т. нар. испанска система за финансов лизинг като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ;

               —

               при условията на субсидиарност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси като бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на разпореждането за възстановяване;

               —

               при условията на субсидиарност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи;

               —

               да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправните договори между инвеститорите и други организации, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство.

      Правни основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са същите, като тези по дело T-700/13, Bankia/Комисия.


title: Дело T-577/13: Определение на Общия съд от 16 юли 2014 г.  — Zehnder/СХВП — UAB „Amalva“ (komfovent)

text:
               22.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/26

         Определение на Общия съд от 16 юли 2014 г. — Zehnder/СХВП — UAB „Amalva“ (komfovent)
   (Дело T-577/13) (1)

   2014/C 329/42
   Език на производството: английски
   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г.


title: Дело C-512/12: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 13 ноември 2012 г. — Octapharma France/Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/32

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 13 ноември 2012 г. — Octapharma France/Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé
   (Дело C-512/12)
   2013/C 26/61
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Octapharma France

      Ответници: Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли към плазмата от цялостна кръв, предназначена за кръвопреливане, приготвяна по метод, включващ промишлен процес, да се прилагат едновременно разпоредбите на Директивата от 6 ноември 2001 г. (1)
                  [изменена с Директивата от 31 март 2004 г.
                   (2)] и на Директивата от 27 януари 2003 г. (3), не само що се отнася до нейното вземане и диагностика, но и по отношение на преработката, съхраняването и разпространението ѝ, и може ли предвиденото в член 2, параграф 2 от Директивата от 6 ноември 2001 г. правило да се тълкува като водещо до прилагане само на общностната правна уредба на лекарствените продукти към продукт, който същевременно попада и в приложното поле на друга общностна правна уредба, в случай че последната е по-малко строга от тази на лекарствените продукти?

               2.

               Трябва ли разпоредбите на член 4, параграф 2 от Директивата от 27 януари 2003 г. да се тълкуват, ако е необходимо с оглед на член 168 от Договора за функционирането на Европейския съюз, като позволяващи запазването или въвеждането на национални разпоредби, които, тъй като подчиняват плазмата, приготвяна по метод, включващ промишлен процес, на по-строг режим от предвидения за лекарствените продукти, обосновават цялостно или частично изключване на прилагането на разпоредбите на Директивата от 6 ноември 2001 г., по специално на тези, които подчиняват търговията с лекарствени продукти на единственото условие за предварително получаване на разрешение за пускането им в продажба и, при утвърдителен отговор на този въпрос, при какви условия и в каква степен?

      (1)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (OB L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).

      (2)  Директива 2004/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствените продукти за хуманна употреба (OB L 136, стр. 34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 116).

      (3)  Директива 2002/98/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 27 януари 2003 година за определяне на стандартите за качество и безопасност при вземането, диагностиката, преработката, съхранението и разпределянето на човешка кръв и кръвни съставки и за изменение на Директива 2001/83/ЕО (OB L 33, стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 171).


title: Дело T-206/14: Иск, предявен на 27 март 2014 г.  — Hüpeden/Съвет и Комисия

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/33

         Иск, предявен на 27 март 2014 г. — Hüpeden/Съвет и Комисия
   (Дело T-206/14)
   2014/C 212/43
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG (Хамбург, Германия) (представител: Rechtsanwalt K. Landry)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз и Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да осъди ответниците да му заплатят обезщетение за вреди в размер на 1 18  762,57 заедно с лихва от 8 % годишно, която да започне да тече от обявяването на решението, съответно да установи, че е налице право да се търси обезщетение за вреди от ответниците,

               —

               да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Ищецът иска да получи обезщетение за вреди, причинени с приемането на Регламент (ЕО) № 1355/2008 (1), обявен за невалиден с Решение на Съда от 22 март 2012 г. по дело GLS (C-338/10).
   Ищецът посочва, че неправилно наложеното на основание на този регламент антидъмпингово мито действително е било възстановено от националните митнически органи. За него обаче възникнала икономическа вреда, тъй като поради загубата на ликвидност бил принуден да прибегне до допълнителни банкови кредити, върху които била начислена пазарна лихва, както и до краткосрочни кредити с фиксирана лихва. Ето защо той иска да му се възстанови разликата между платената от него лихва по банковите кредити и по-ниската лихва, която е щял да плати, ако не е било наложено антидъмпингово мито. В това отношение ищецът твърди, че с противоправното приемане на Регламент № 1355/2008 ответниците са нарушили задължението си да положат дължимата грижа и принципа на добра администрация в достатъчна степен, че да му причинят вреди, които не могат да бъдат поправени по друг начин, тъй като съгласно действащите национални разпоредби за вносните митни сборове начисляването от момента на плащането на лихва върху разликата в сумите не било предвидено в полза на длъжниците за заплащане на митни сборове.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1355/2008 на Съвета от 18 декември 2008 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои приготвени или консервирани цитрусови плодове (по-специално мандарини и т. н.) с произход от Китайската народна република (ОВ, L 350, стр. 35).


title: Дело T-465/12: Жалба, подадена на 19 октомври 2012 г. — AGC Glass Europe и др./Комисия

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/32

         Жалба, подадена на 19 октомври 2012 г. — AGC Glass Europe и др./Комисия
   (Дело T-465/12)
   2012/C 379/54
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: AGC Glass Europe (Брюксел, Белгия); AGC Automotive Europe (Фльорюс, Белгия); AGC France (Бусоа, Франция); AGC Flat Glass Italia Srl (Кунео, Италия); AGC Glass UK Ltd (Нортхамптън, Обединено Кралство); и AGC Glass Germany GmbH (Вегберг, Германия) (представители: L. Garzaniti, J. Blockx и P. Niggemann, lawyers, и S. Ryan, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени член 3 от Решение на Европейската комисия от 6 август 2012 г., с което се отхвърля искането за поверителност, подадено от жалбоподателите във връзка с дело COMP/39.125 — Car glass, на основание член 8 от Решение 2011/695/ЕС на председателя на Европейската комисия от 13 октомври 2011 г. относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, и

               —

               да приеме всички други мерки, които счете за подходящи.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат шест правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че служителят по изслушването е нарушил член 8 от Решението за мандата на служителя по изслушването (1) и задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС и член 41, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, като неправилно е преценил обхвата на правомощията си и е приел, че няма компетентност да разгледа възраженията на жалбоподателите срещу нарушението на принципа на оправданите правни очаквания, принципа за равно третиране и правото на добра администрация, което би произтекло от публикуването на спорната информация в Решението на Комисията по дело COMP/39.125 — Car glass.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че като е допуснал Комисията да публикува спорната информация, служителят по изслушването е нарушил оправданите правни очаквания на жалбоподателите, основани на Известията на Комисията относно освобождаването от глоби (2) и на предходната практика за защита на информацията, предоставена в заявление за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер, а именно очакванията, че предоставената от тях информация в контекста на сътрудничеството им с Комисията няма да бъде публично оповестявана, доколкото това е възможно.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че служителят по изслушването е нарушил принципа за равно третиране, като е допуснал Комисията да възприеме еднакъв подход към публикуването на определена категория информация по отношение на всички адресати на Решението на Комисията по дело COMP/39.125 — Car glass, независимо от обстоятелството, че жалбоподателите се намират в различно положение спрямо останалите адресати на решението, що се отнася до публикуването на тази информация, предвид положението им на единствени кандидати за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер по дело Car glass.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че служителят по изслушването е нарушил правото на жалбоподателите на добра администрация по член 41, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, като е допуснал Комисията да прилага произволна политика по отношение на публикуването на определена категория информация в решенията си във връзка с картели.

               5.

               Петото правно основание е изведено от твърдението, че служителят по изслушването е нарушил член 4 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (3) и Известие на Комисията относно правилата за достъп до преписката (4), тъй като тези разпоредби не допускат Комисията да предоставя публичен достъп до документи, предоставени ѝ от кандидати за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер. Като е допуснал Комисията да публикува съдържащата се в тези документи информация в неповерителния вариант на решението си по дело COMP/39.125 — Car glass, служителят по изслушването е позволил на Комисията да заобиколи тези разпоредби.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от твърдението, че служителят по изслушването е нарушил задължението за неразкриване на професионална тайна по член 339 ДФЕС и член 28 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (5), като е приел, че спорната информация няма поверителен характер и може да бъде разкрита от Комисията. Служителят по изслушването е допуснал явна грешка в преценката при прилагането на критериите за поверителност на информацията, установени в практиката на Общия съд, и при преценката си не е претеглил съответните интереси, както се изисква в съдебната практика.

      (1)  Решение 2011/695/ЕС на председателя на Европейската комисия от 13 октомври 2011 година относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция (ОВ L 275, стр. 29).

      (2)  Известие на Комисията относно освобождаването от глоби или намаляването на техния размер по преписки във връзка с картели (ОВ C 45, 2002 г., стр. 3); Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 298, 2006 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 5, стр. 3).

      (3)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (4)  Известие на Комисията относно правилата за достъп до преписката на Комисията при производства по членове 81 и 82 от Договора за ЕО, членове 53, 54 и 57 от Споразумението за ЕИП и Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета (ОВ C 325, 2005 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 220).

      (5)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-159/11: Жалба, подадена на 10 март 2011 г. — Marszałkowski/СХВП — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/33

         Жалба, подадена на 10 март 2011 г. — Marszałkowski/СХВП — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)
   (Дело T-159/11)
   2011/C 145/54
   Език на жалбата: полски

      Страни

      Жалбоподател: Marek Marszałkowski (Соколники, Полша) (представител: C. Sadkowski, radca prawny)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG (Бланкенхайм, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 януари 2011 г. (преписка R 760/2010-4), с което се отхвърля заявката за регистрация на марката на Общността „Marko Walichnowy“ за следните стоки от клас 29: месо, месни и птичи продукти, включително пастети, карантия, зеле с наденица, месни консерви и месно-зеленчукови продукти, включително пайове, птици (включително пакетирани), кюфтета в зеленчуков сос,

               —

               при условията на евентуалност, да измени обжалваното решение, като допусне регистрацията на марката на Общността „Marko Walichnowy“ за гореупоменатите стоки от клас 29,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя, включително направените от него разходи за процесуално представителство.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка със словния елемент „Marko Walichnowy“ за стоки от клас 29 — заявка № 007 161 541

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: словна марка на Общността „Mar-Ko“ за някои стоки от клас 29

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля заявката за следните стоки от клас 29: месо, месни и птичи продукти, включително пастети, карантия, зеле с наденица, месни консерви и месно-зеленчукови продукти, включително пайове, птици (включително пакетирани), кюфтета в зеленчуков сос.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (1) при установяването на сходството между марките и вероятността от объркване на потребителите.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело T-232/12: Решение на Общия съд от 21 януари 2014 г. — Wilmar Trading/СХВП — Агроекола (ULTRA CHOCO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „ULTRA CHOCO“ — По-ранна национална словна марка „ultra choco“ — По-ранна нерегистрирана марка „ULTRA CHOCO“ , която е използвана в търговския оборот в Европейския съюз и в България — Член 60 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Неизпълнение на задължението за плащане в срок на таксата за обжалване — Решение на апелативния състав, което обявява, че жалбата се счита за неподадена)

text:
               1.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/9

         Решение на Общия съд от 21 януари 2014 г. — Wilmar Trading/СХВП — Агроекола (ULTRA CHOCO)
   (Дело T-232/12) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „ULTRA CHOCO“ - По-ранна национална словна марка „ultra choco“ - По-ранна нерегистрирана марка „ULTRA CHOCO“, която е използвана в търговския оборот в Европейския съюз и в България - Член 60 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Неизпълнение на задължението за плащане в срок на таксата за обжалване - Решение на апелативния състав, което обявява, че жалбата се счита за неподадена)
   2014/C 61/14
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Wilmar Trading Pte Ltd (Сингапур, Сингапур) (представител: E. Miller, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: C. Negro и D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП:„Агроекола“ ЕООД (София, България)

      Предмет

   Жалба срещу решението от 27 март 2012 г. на първи апелативен състав на СХВП (преписка R 87/2012-1), постановено в производство по възражение между Wilmar Trading Pte Ltd и „Агроекола“ ЕООД.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Wilmar Trading Pte Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 243, 11.8.2012 г.


title: Дело C-117/07: Иск, предявен на 27 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/30

         Иск, предявен на 27 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
   (Дело C-117/07)
   (2007/C 95/56)
   Език на производството: чешки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Stromsky и M. Šimerdová)

      Ответник: Чешка република
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2005/28/ЕО (1) на Комисията от 8 април 2005 година относно определяне на принципи и подробни насоки за добра клинична практика по отношение на лекарствените продукти за хуманна употреба, предназначени за изследване, както и изискванията относно издаването на разрешително за производството или вноса на такива продукти, Чешката република не е изпълнила задълженията си съгласно член 31, параграф 1 от тази директива;

               —

               да се осъди Чешката република да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът, предвиден за транспониране на директивата в националното законодателство, е изтекъл на 29 октомври 2006 г.

      (1)  OВ 2005 L 91, стр. 13.


title: Дело C-334/16: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Albacete (Испания), постъпило на 15 юни 2016 г. — José Luís Núñez Torreiro/Seguros Chartis Europe S.A.

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/17

         Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Albacete (Испания), постъпило на 15 юни 2016 г. — José Luís Núñez Torreiro/Seguros Chartis Europe S.A.
   (Дело C-334/16)
   (2016/C 305/25)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Albacete, Sección n. 1

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: José Luís Núñez Torreiro

      Ответник: Seguros Chartis Europe S.A.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли съдържащото се в законодателството на Съюза (например в член 3 от Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г.) (1) понятие „използване на превозни средства“ или „произшествие при използването на превозно средство“ като риск по застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства да бъде определено от националното законодателство на държава членка по различен начин в сравнение със законодателството на Съюза?

               2)

               При утвърдителен отговор, може ли въпросното понятие да не обхваща (освен посочените в член 5, параграфи 1 и 2 от упоменатата директива определени лица, регистрационни номера или типове превозни средства) някои хипотези на използване на превозни средства според мястото на използването им, като например пътища или терени, които са „непригодни“ за целта?

               3)

               Възможно ли е също така да се приеме, че не е налице „произшествие при използването на превозно средство“ в определени хипотези, свързани с неговото предназначение (например използване за спортни, промишлени или селскостопански цели) или с намерението на водача (например извършването на умишлено престъпление с превозното средство)?

      (1)  Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 263, стр. 11).


title: Дело C-450/10 P: Жалба, подадена на 15 септември 2010 г. от Nuova Terni Industrie Chimiche SpA срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 1 юли 2010 г. по дело T-64/08, Nuova Terni Industrie Chimiche SpA/Европейска комисия

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/21

         Жалба, подадена на 15 септември 2010 г. от Nuova Terni Industrie Chimiche SpA срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 1 юли 2010 г. по дело T-64/08, Nuova Terni Industrie Chimiche SpA/Европейска комисия
   (Дело C-450/10 P)
   ()
   2010/C 317/38
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (представители: T. Salonico, G. Barone и A. Marega, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение (1) и решението на Комисията (2), доколкото с тях се отхвърля обезщетителния и компенсаторен характер на спорната мярка, като вместо това се приема, че тя представлява неправомерна и несъвместима държавна помощ; и/или

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която се отхвърля, че предвиденият в решението на Комисията ред за възстановяване противоречи на принципа на оправданите правни очаквания и следователно да отмени решението на Комисията в частта, в която разпорежда на Италия да пристъпи незабавно към възстановяването на помощта, заедно с лихвите; и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят счита, че обжалваното съдебно решение е опорочено и следователно трябва да бъде отменено по следните съображения:

               1.

               Нарушение на членове 107 и 108 ДФЕС, както и противоречивост на мотивите и явна грешка поради изопачаване на доказателствата, предоставени във връзка с тълкуването на спорната мярка като държавна помощ, а не като компенсаторна мярка в полза на жалбоподателя. Общият съд е допуснал грешка като е тълкувал ограничително правните норми и националната съдебна практика, на които се позовава жалбоподателят в първоинстанционното производство, и които показват, че спорната мяра не представлява държавна помощ, а запазва първоначално предвидената от италианския законодател през 1962 г. и призната от Комисията и от Общия съд компенсаторна цел.

               2.

               Нарушение на член 14, параграф 1 от Регламент ЕО № 659/1999 (3), както и противоречивост и непълнота на мотивите, в частта, в която Общият съд достига до извода, че предвиденият в решението на Комисията ред за възстановяване не противоречи на принципа на легитимните правни очаквания. Решението на Общия съд е опорочено и не е мотивирано адекватно, в частта, в която се отхвърля, че дългото мълчание на Комисията относно направените в края на 1991 г. от италианските власти уточнения, свързани с факта, че с първото удължаване на тарифата Terni се запазва първоначалната компенсаторна цел, представлява обстоятелство, което може да породи легитимни правни очаквания у жалбоподателя относно факта, че удължаванията на тарифата Terni, сред които е и спорната мярка, не представляват държавна помощ.

      (1)  Решение на Общия съд на Европейския съюз (пети състав) от 1 юли 2010 г. по дело T-64/08.

      (2)  Решение 2008/408/ЕО на Комисията от 20 ноември 2007 година относно държавна помощ С 36/А/06 (ех NN 38/06), приведена в действие от Италия в полза на ThyssenKrupp, Cementir и Nuova Terni Industrie Chimiche (ОВ L 144, 2008 г., стр. 37).

      (3)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [88] от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело C-284/05: Решение на Съда (голям състав) от 15 декември 2009 г. — Европейска комисия/Република Финландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Безмитен внос на военна екипировка)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/2

         Решение на Съда (голям състав) от 15 декември 2009 г. — Европейска комисия/Република Финландия
   (Дело C-284/05) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Безмитен внос на военна екипировка)
   2010/C 51/02
   Език на производството: фински

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Wilms и P. Aalto)

      Ответник: Република Финландия (представители: T. Pynnä, E. Bygglin, J. Heliskoski и A. Guimaraes-Purokoski)

      Страни, встъпили в подкрепа на исканията на ответника: Кралство Дания (представител: J. Molde), Федерална република Германия (представители: M. Lumma и U. Forsthoff), Република Гърция (представители: E.-M. Mamouna и M. K. Boskovits), Италианска република (представители: I. M. Braguglia, G. De Bellis, avvocato dello Stato), Португалска република (представител: L. Inez Fernandes), Кралство Швеция (представител: A. Falk)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 2, 9, 10 и 11 от Регламент (ЕИО, Евратом) № 1552/89 на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО, Евратом относно системата на собствените ресурси на Общностите (ОВ L 155, стр. 1) и за периода след 31 май 2000 г., на Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (ОВ L 130, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 184) — Безмитен внос на военни материали и на стоки с двойна употреба з военни и граждански цели

      Диспозитив

               1.

               Република Финландия не е изпълнила задълженията си по член 26 ЕО, по член 20 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността и следователно задълженията си по Общата митническа тарифа, като освобождава от мита вноса на военна екипировка през периода 1998—2002 г., и не е изпълнила и задълженията си по членове 2 и 9—11 от Регламент (ЕИО, Евратом) № 1552/89 на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО, Евратом относно системата на собствените ресурси на Общностите, изменен с Регламент (Евратом, ЕО) № 1355/96 на Съвета от 8 юли 1996 година, както и по същите членове от Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите, като отказва да изчисли, да установи и да предостави на разположение на Комисията на Европейските общности свързаните с тях собствени ресурси, както и като отказва да плати лихвите за забава, дължими поради непредоставяне на разположение на Комисията на Европейските общности на посочените собствени ресурси.

               2.

               Осъжда Република Финландия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Гърция, Италианската република, Португалската република и Кралство Швеция понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 271 от 29.10.2005 г.


title: Дело F-66/09: Жалба, подадена на 9 юли 2009 г. — Saracco/ЕЦБ

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/51

         Жалба, подадена на 9 юли 2009 г. — Saracco/ЕЦБ
   (Дело F-66/09)
   2009/C 205/94
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Roberta Saracco (Arona, Италия) (представител: F. Parrat, avocat)

      Ответник: Европейска централна банка

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението на ЕЦБ, с което се отказва на жалбоподателя продължаването на отпуск по лични причини.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на ЕЦБ да се откаже на жалбоподателя отпуск по лични причини от 1 ноември 2008 г.,

               —

               при необходимост да се отменят решенията за отказ на преразглеждане и за отхвърляне на жалбата,

               —

               да се осъди Европейската централна банка да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-145/13 P: Жалба, подадена на 22 март 2013 г. от Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 22 януари 2013 г. по дело T-218/00, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, понастоящем Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl/Европейска комисия

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/2

         Жалба, подадена на 22 март 2013 г. от Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 22 януари 2013 г. по дело T-218/00, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, понастоящем Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl/Европейска комисия
   (Дело C-145/13 P)
   2013/C 207/02
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. (представители: R. Volpe и C. Montagner, avvocati)

      Други страни в производството: Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. r.l., понастоящем Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. r.l., Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. r.l., Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се уважи настоящата жалба

                           —

                           и в резултат от това да се отмени Определението на Общия съд (четвърти състав) от 23 януари 2013 г., нотифицирано на 24 януари 2013 г., и следователно да се отмени Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 г.,

                           —

                           при условията на евентуалност, да се отмени член 5 от посоченото решение, доколкото установява задължение за връщане на намаленията на социалноосигурителните вноски ведно с лихвите за посочения в решението период,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и по двете производства.

      Правни основания и основни доводи

   С определение от 23 януари 2013 г. (наричано по-нататък „обжалваното определение“) Общият съд обявява жалбата, подадена от Ghezzo Giovanni & C. s.n.c. и насочена към отмяната на Решение 2000/394/ЕО относно намаленията на социалноосигурителните вноски за отчасти явно недопустима и отчасти явно лишена от всякакво правно основание.
   В началото на настоящата жалба се посочва, че изводът на Общия съд, че подадената пред него жалба е недопустима, не е мотивиран и следователно обжалваното определение (точка 58) нарушавало въздигнатото в общ принцип задължение за мотивиране на актовете и по-специално член 81 от Процедурния правилник на Общия съд.
   Второто основание на жалбоподателя се отнася до твърдяната липса на адекватно и изчерпателно тълкуване на разпоредбата на член 87, параграф 1 ЕО (понастоящем член 107, параграф 1 ДФЕС).
   Също като нарушение на член 87, параграф 1 ЕО се изтъква и нарушение на принципа на равно третиране и на принципа на недопускане на дискриминация, тъй като 22 предприятия били освободени от връщането на предоставените им помощи, понеже било счетено, че изтъкнатите от тях мотиви са изчерпателни, докато мотивите на жалбоподателя не били счетени за изчерпателни.
   Обжалваното определение нарушавало принципа на недопускане на дискриминация и като потвърждавало законосъобразността на решението на Комисията, поради което връщането на помощите по член 87, параграф 1 ЕО било изключено за общинските предприятия (на които при привеждането в изпълнение на посоченото решение Комисията била разрешила да допълнят необходимата за оценката на законосъобразността на предоставените помощи информация), докато от жалбоподателят така и не били поискани допълнителни документи преди да се задейства връщането на помощите.
   В друга част от жалбата, отново в подкрепа на твърдението за нарушение на член 87, параграф 1 ЕО, се уточнява, че обжалваното определение не съдържа никакви мотиви в подкрепа на схващането, че помощите, предоставени на предприятието жалбоподател, оказват влияние върху търговията между държавите членки. Първо Комисията, а после и Общият съд потвърждавали незаконосъобразността на разглежданите намаления [на социалнооситурителните вноски], приемайки че нарушението на търговията между държавите членки е присъщ на мерките в полза на предприятията от риболовния сектор елемент, без да извършат какъвто и да било анализ на съответния пазар и без да изложат никакви мотиви.
   По-нататък обжалваното определение нарушавало член 87, параграф 3, буква а) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква а) ДФЕС), тъй като не било преценено дали условията за прилагане на изключението по посочения член са налице в случая на жалбоподателя. По специално в град Киоджа жизненото равнище било много ниско, а непълната заетост изключително висока.
   Аналогично обжалваното определение нарушавало член 87, параграф 3, буква в) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС), тъй като било прието, че съдържащото се в посочения член изключение е неприложимо към случая на жалбоподателя, без да се изтъкват никакви мотиви за това, както и член 87, параграф 3, буква г) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква г) ДФЕС), тъй като било прието, че към случая на жалбоподателя е неприложимо съдържащото се в посочения член изключение, което обаче в нарушение на принципа на недопускане на дискриминация било приложено към други установени във Венеция предприятия.
   Накрая, се изтъква, че е неправило тълкуването на Общия съд, че не е налице „съществуваща помощ“, тъй като нарушава членове 1, 14 и 15 от Регламент № 659/1999 (1). Не можело да се отрече, че последователното изменение на законодателството било израз на десетилетия на последователно намаляване на социалноосигурителните вноски.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело T-136/10: Иск, предявен на 16 март 2010 г. — M/EMEA

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/37

         Иск, предявен на 16 март 2010 г. — M/EMEA
   (Дело T-136/10)
   2010/C 148/63
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: M (представители: C. Thomann, Barrister и I. Khawaja, Solicitor)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMEA)

      Искания на ищеца

               —

               да се присъди обезщетение съгласно член 340 ДФЕС за претърпените в резултат на нарушения вреди, чийто размер трябва да се изчисли, или други суми, които Съдът счита за уместни;

               —

               да се присъди дължимата лихва върху тези суми, изчислена с лихвен процент, равен на приложимия съгласно член 35A от Supreme Court Act от 1981 г., или други суми, които Съдът счита за уместни;

               —

               да се осъди Агенцията да заплати съдебните разноски;

               —

               да се присъдят други допълнителни обезщетения, които Общият съд счита за уместни.

      Правни основания и основни доводи

   Ищецът в настоящото производство иска от Съда да му присъди обезщетение съгласно член 340 ДФЕС за вреди, претърпени в резултат на трудова злополука. Той твърди, че е получил телесни повреди поради нарушение от страна на ответника на задълженията, които той има по отношение на ищеца в качеството му на негов служител.
   Ищецът се позовава inter alia на член 6, параграф 3 от Директива 89/391/ЕИО (1), член 15 от Приложение I към Директива 89/654/ЕИО (2) на Съвета и член 3 от Директива 89/655/ЕИО (3) относно минималните изисквания за безопасност и здраве на работното място.
   Неспазването от страна на ответника на задълженията, свързани със здравето и безопасността, относно оценката и намаляването на риска, предоставянето на подходящо оборудване и осигуряването на чисти повърхности на работното място нарушава задълженията на ответника, произтичащи от Health and Safety Law (Закон за здравето и безопасността) на Обединеното кралство, и от общото задължение за полагане на дължима грижа. Ищецът твърди, че е претърпял телесна повреда, имуществени и неимуществени вреди в резултат на посочените нарушения и че има право на обезщетение.

      (1)  Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място (ОВ L 183, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 88).

      (2)  Директива 89/654/ЕИО на Съвета от 30 ноември 1989 година относно минималните изисквания за безопасност и здраве на работното място (първа специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО), (ОВ L 393, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 97).

      (3)  Директива 89/655/ЕИО на Съвета от 30 ноември 1989 година относно минималните изисквания за безопасността и здравето на работниците при използването на работни съоръжения по време на работа (втора специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО), (ОВ L 393, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 109).


title: Дело C-121/07: Иск, предявен на 28 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/31

         Иск, предявен на 28 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-121/07)
   (2007/C 95/59)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Stromsky и C. Zadra)

      Ответник: Френска република
   Искания на ищеца

               —

               да установи, че като не е взела всички мерки по изпълнението на Решението на Съда на Европейските общности от 15 юли 2004 година по дело C-419/03 (1) относно липсата на транспониране във вътрешното си право на разпоредбите на Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета (2), които се различават или предвиждат по-високи стандарти от разпоредбите на Директива 90/220/ЕИО на Съвета от 23 април 1990 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда (3), Френската република не е изпълнила наложените ѝ задължения по силата на член 228, параграф 1 от Договора за създаване на Европейската общност;

               —

               да нареди на Френската република да заплати на Комисията на Европейските общности по сметка „собствени средства на Европейската общност “периодична имуществена санкция от 366 744 EUR на ден за забава на изпълнението на решението по дело C-419/03 от деня на постановяване на решението по настоящото дело до деня, в който постановеното по дело C-419/03 решение бъде напълно изпълнено;

               —

               да нареди на Френската република да заплати на Комисията на Европейските общности по сметка „собствени средства на Европейската общност “еднократно платима сума от 43 660 EUR на ден за забава на изпълнението на решението по дело C-419/03 от деня на постановяване на решението по дело C-419/03 до деня:

                           —

                           в който постановеното по дело C-419/03 решение е напълно изпълнено (ако това се случи преди да бъде постановено решението по настоящото дело),

                           —

                           в който е постановено решението по настоящото дело (ако постановеното по дело C-419/03 решение не е напълно изпълнено към този момент);

               —

               да осъди Френската република да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Повече от четири години след изтичане на предвидения срок за транспониране на директива 2001/18 и повече от 28 месеца след решението на Съда от 15 юли 2004 г. по дело C-419/03, с което се установява неизпълнението на това задължение за транспониране, Френската република все още не е приела необходимите мерки за изпълнението на споменатото решение. Вследствие на това, Комисията предлага тази държава да се осъди да заплати глоба, както и периодична имуществена санкция, отразяващи сериозността на това нарушение и неговите последици върху постигането на преследваните от общностния законодател цели.

      (1)  Непубликувано в Сборника решение.

      (2)  ОВ L 106, стр. 1.

      (3)  ОВ L 117, стр. 15.


title: Дело T-389/10: Жалба, подадена на 13 септември 2010 г. — SLM/Комисия

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/46

         Жалба, подадена на 13 септември 2010 г. — SLM/Комисия
   (Дело T-389/10)
   ()
   2010/C 301/74
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (Ceprano, Италия) (представители: G. Belotti, avvocato, F. Covone, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Като предварително или главно искане:

               —

               да се отмени Решение C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 г. по преписка COMP/38.344 — Предварително напрегната стомана,

         при условията на евентуалност:

               —

               да се намали глобата, наложена на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното решение по настоящото дело е същото като по дело T-385/10, Arcelormittal Wire France и др./Комисия.
   В подкрепа на исканията си дружеството жалбоподател изтъква:

               За отмяната на решението: необичайна и необоснована продължителност на административното производство, която засяга сериозно упражняването на правото на защита на жалбоподателя, преди всичко що се отнася до фактическите обстоятелства, настъпили през двугодишния период от 1997 г. до 1999 г., т.е. 10 години преди изложението на възраженията от септември 2008 г.

               За намаляването на глобата, която му е наложена:

                           Липса на мотиви при определянето на размера на глобата, доколкото не се разбира ясно върху каква база за изчисляване и върху какъв оборот Комисията е санкционирала жалбоподателя.

                           Нарушение на максималния размер от 10 % от оборота.

                           Липса на мотиви относно наложените увеличения.

                           Неправилно прилагане на Насоките относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г., както и на Насоките от 1998 г., които са в сила не само към момента на настъпване на твърдените неправомерни факти, но и по време на първите четири години от производството.

                           Неправилна преценка относно продължителността на участието на жалбоподателя в картела, доколкото не е основана върху повече обективни критерии.

                           Неотчитане на смекчаващи обстоятелства, в случая на доказаната второстепенна роля на жалбоподателя относно твърдените неправомерни факти, на неговия ограничен пазарен дял, както и на неефективността на картела.

                           Изтекла погасителна давност, тъй като в продължение на пет години след неочакваната проверка не е приета никаква мярка, която да може да я спре.


title: Дело C-326/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV/Staatssecretaris van Financiën (Шеста директива ДДС — Член 13, Б, буква ж) във връзка с член 4, параграф 3, буква a) — Доставка на сгради и на прилежащата им земя — Доставка на сграда в строеж с цел построяването на нова сграда чрез преобразуване — Продължаване и завършване на строителните работи от купувача след доставката — Освобождаване от ДДС)

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/16

         Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-326/11) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 13, Б, буква ж) във връзка с член 4, параграф 3, буква a) - Доставка на сгради и на прилежащата им земя - Доставка на сграда в строеж с цел построяването на нова сграда чрез преобразуване - Продължаване и завършване на строителните работи от купувача след доставката - Освобождаване от ДДС)
   2012/C 287/27
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 4, параграф 3, буква а) и член 13, Б, буква ж) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Случаи на освобождаване, предвидени в Шеста директива — Освобождаване на доставката на сгради и на прилежащата им земя — Доставка на сграда в строеж с цел построяването на нова сграда — Продължаване и завършване на строителните работи от купувача след доставката

      Диспозитив

   Член 13, Б, буква ж) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година за хармонизиране на законодателството на държавите членки относно данъка върху оборота — обща система на данък върху добавената стойност: единна данъчна основа, във връзка с член 4, параграф 3, буква a) от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в първата разпоредба освобождаване от данък върху добавената стойност обхваща сделка като разглежданата в главното производство, а именно доставка на недвижим имот, състоящ се от поземлен имот и стара сграда в процес на преобразуване в нова, когато към момента на тази доставка по старата сграда са били извършени само работи по частично разрушаване и тя поне отчасти все още се е използвала по предназначение.

      (1)  ОВ C 269, 10.9.2011 г.


title: Дело T-190/10: Жалба, подадена на 22 април 2010 г. — Egan и Hackett/Парламент

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/55

      Жалба, подадена на 22 април 2010 г. — Egan и Hackett/Парламент
      (Дело T-190/10)
      (2010/C 161/87)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Kathleen Egan (Athboy, Ирландия) и Margaret Hackett (Borris-in-Ossory, Ирландия) (представители: C. MacEochaidh SC и J. Goode, Barristers и K. Neary, Solicitor)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания на жалбоподателите

                  —

                  жалбата да се обяви за допустима,

                  —

                  на основание член 263 ДФЕС да се отмени Решение на Европейския парламент от 12 февруари 2010 г. (А(2010)579) за отказ на достъп до информацията, поискана от жалбоподателите с първоначалното им заявление от 16 декември 2009 г. и с последващото им потвърдително заявление от 28 януари 2010 г., и

                  —

                  да се осъди Парламентът да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателите.

         Правни основания и основни доводи

      С настоящата жалба съобразно член 263 ДФЕС жалбоподателите искат отмяна на Решение на Европейския парламент от 12 февруари 2010 г. (А(2010)579) за отказ на достъп до документи от публичния регистър на асистентите на членовете на Европейския парламент, акредитирани или не, съдържащи имена и/или финансови интереси на подобни асистенти.
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите сочат, че Парламентът неправилно е основал на Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) и на Регламент (ЕО) № 45/2001 (2) отказа си да предостави достъп до документи, които вече се намират в публичното пространство. В тази връзка жалбоподателите изтъкват няколко правни основания:

                  На първо място Парламентът не излага адекватни мотиви към обжалваното решение, което представлява нарушение на член 8 от Регламент (ЕО) № 1049/2001.

                  На второ място в обжалваното решение има грешки в преценката по отношение на изключението, предвидено в член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (EC) № 1049/2001, доколкото се твърди, че оповестяването на съответните документи ще наруши частни интереси на заинтересованите правни субекти и/или не се преценява действителното естество на член 4, параграф 1, буква б) и/или се приема, че публичният интерес за достъп до публичните регистри на асистентите към Европейския парламент се погасява, когато съответното лице вече не се намира в подобно положение.

                  В допълнение, с обжалваното решение се нарушават предвидените в член 8 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 съществени процесуални изисквания в случай на отхвърляне на потвърдителното заявление заявителите да се информират за възможностите за обжалване, с които разполагат.

                  На последно място, чрез отказа на жалбоподателите да се предостави достъп до публични документи, до които те са имали достъп по-рано по силата на Регламент (ЕО) № 1049/2001, с обжалваното решение се нарушават принципите на демокрация, прозрачност, пропорционалност, равенство и недопускане на дискриминация.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76)

         (2)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


title: Дело T-137/16: Жалба, подадена на 25 март 2016 г. — Uniwersytet Wrocławski/Комисия и REA

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/27

         Жалба, подадена на 25 март 2016 г. — Uniwersytet Wrocławski/Комисия и REA
   (Дело T-137/16)
   (2016/C 200/39)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Uniwersytet Wrocławski (Вроцлав, Полша) (представител: W. Dubis, adwokat)

      Ответници: Европейска комисия и Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Изпълнителната агенция за научни изследвания (REA), с което е прекратен договорът за предоставяне на безвъзмездна помощ COSSAR (Cooperative Spectrum Sensing Algorithms for Cognitive Radio Networks) № 252908 (PIEF-GA-2009-252908), сключен на 26 юли 2010 г. по линия на Седмата рамкова програма на Европейския съюз: европейски изследователско-обучителен проект за кариерно развитие „Мария Кюри“, и от жалбоподателя е изискано да върне част от безвъзмездната помощ, а именно сумите от 36 508,37 EUR и 58 031,38 EUR, да върне депозита на Гаранционния фонд в размер на 6 286,68 EUR и да плати неустойка по договора в размер на 5 803,14 EUR,

               —

               да задължи REA да върне на жалбоподателя въпросната част от безвъзмездната помощ, а именно сумите от 36 508,37 EUR и 58 031,38 EUR, както и депозита в Гаранционния фонд в размер на 6 286,68 EUR и платената неустойка в размер на 5 803,14 EUR, заедно с дължимите лихви, считано от деня на извършването на всяко от тези плащания до деня на връщането на сумите,

               —

               да осъди REA да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква едно отменително основание — неправилно тълкуване от страна на REA на разпоредбите на приложение III. 3, буква j) към договора за предоставяне на безвъзмездна помощ.

               —

               Жалбоподателят твърди, че договорът за предоставяне на безвъзмездна помощ не съдържа легална дефиниция на израза от спорната разпоредба, но неговото значение в общоупотребимия език е в противоречие с възприетото от REA. Жалбоподателят се позовава на правилата за граматическо, систематично и телеологическо тълкуване в белгийското право, което се прилагало субсидиарно към договора за предоставяне на безвъзмездна помощ съгласно уговореното в същия този договор.


title: Дело C-190/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 16 април 2010 г. — Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)/Boys Toys S.A., Administración del Estado

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/3

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 16 април 2010 г. — Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)/Boys Toys S.A., Administración del Estado
   (Дело C-190/10)
   2010/C 195/04
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Ищец: Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)

      Ответници: Boys Toys S.A. и Administración del Estado

      Преюдициален въпрос

   Възможно ли е член 27 от Регламент (ЕО) № 40/94 (1) на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността да се тълкува така, че да може да се вземат предвид не само денят, но и часът и минутата на подаване на заявката за регистрация на марка на Общността пред СХВП (при условие че такива данни са отразени), за да се установи времевият приоритет по отношение на подадена на същата дата заявка за национална марка, когато съгласно националните разпоредби, уреждащи регистрацията на национални марки, е от значение часът на подаване?

      (1)  ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146.


title: Дело C-345/13: Решение на Съда (втори състав) от 19 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Supreme Court, Ирландия) — Karen Millen Fashions Ltd/Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd (Регламент (ЕО) № 6/2002 — Промишлен дизайн на Общността — Член 6 — Наличие на оригиналност — Различно общо впечатление — Член 85, параграф 2 — Нерегистриран промишлен дизайн на Общността — Валидност — Условия — Тежест на доказване)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/15

         Решение на Съда (втори състав) от 19 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Supreme Court, Ирландия) — Karen Millen Fashions Ltd/Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd
   (Дело C-345/13) (1)

   ((Регламент (ЕО) № 6/2002 - Промишлен дизайн на Общността - Член 6 - Наличие на оригиналност - Различно общо впечатление - Член 85, параграф 2 - Нерегистриран промишлен дизайн на Общността - Валидност - Условия - Тежест на доказване))
   2014/C 282/20
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Karen Millen Fashions Ltd

      Ответници: Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd

      Диспозитив

               1)

               Член 6 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че за да се приеме наличието на оригиналност на даден дизайн, общото впечатление, което той създава у информирания потребител, следва да бъде различно от общото впечатление, което се създава у такъв потребител не от съчетанието на изолирани елементи от множество по-ранни промишлени дизайни, а от един или повече по-ранни дизайни, взети поотделно.

               2)

               Член 85, параграф 2 от Регламент № 6/2002 трябва да се тълкува в смисъл, че за да може съд, произнасящ се по промишлени дизайни на Общността, да приеме нерегистриран промишлен дизайн на Общността за действителен, притежателят на този дизайн не е длъжен да докаже, че той се отличава с оригиналност по смисъла на член 6 от Регламента, а само трябва да посочи с какво този промишлен дизайн е оригинален, тоест да посочи елемента или елементите от промишления дизайн, които според него му придават оригиналност.

      (1)  ОВ C 260, 7.9.2013 г.


title: Избор на председатели на състави

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/2

      Избор на председатели на състави
      (2010/C 288/03)
      На 15 септември 2010 г. Общият съд избра в съответствие с член 15 от Процедурния правилник г-н Azizi, г-н Forwood, г-н Czúcz, г-жа Pelikánová, г-н Papasavvas, г-н Moavero Milanesi, г-н Dittrich и г-н Truchot за председатели на състави от петима съдии и на състави от трима съдии за периода от 15 септември 2010 г. до 31 август 2013 г.


title: Дело C-330/07: Решение на Съда (трети състав) от 4 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — Австрия) — Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH/Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs (Свободно предоставяне на услуги — Свобода на установяване — Данъчно законодателство — Инвестиционна премия — Национална правна уредба, съгласно която данъчно предимство може да бъде получено само за активите, използвани в постоянен обект, намиращ се на националната територия — Изключване на активите, възмездно предоставени на разположение и използвани главно в други държави-членки — Лизинг на превозни средства — Предотвратяване на злоупотреби)

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/6

         Решение на Съда (трети състав) от 4 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — Австрия) — Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH/Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs
   (Дело C-330/07) (1)

   (Свободно предоставяне на услуги - Свобода на установяване - Данъчно законодателство - Инвестиционна премия - Национална правна уредба, съгласно която данъчно предимство може да бъде получено само за активите, използвани в постоянен обект, намиращ се на националната територия - Изключване на активите, възмездно предоставени на разположение и използвани главно в други държави-членки - Лизинг на превозни средства - Предотвратяване на злоупотреби)
   (2009/C 19/09)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH

      Ответник: Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs
   Предмет
   Преюдициално запитване — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — Тълкуване на членове 43 и 49 ЕО — Национална правна уредба, съгласно която данъчно предимство при придобиването на нови дълготрайни материални активи (Investitionszuwachsprämie) може да бъде получено само от търговци, които използват тези активи в обект, намиращ се на националната територия
   Диспозитив
   Член 49 ЕО не допуска правна уредба на държава-членка като разглежданата в главното производство, съгласно която получаването на инвестиционна премия се отказва на предприятията, които придобиват материални активи, единствено по съображението че активите, във връзка с които се иска тази премия и които са възмездно предоставени на разположение, се използват главно в други държави-членки.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.