title: Дело T-201/17: Решение на Общия съд от 12 февруари 2019 г. — Printeos/Комисия [Извъндоговорна отговорност — Конкуренция — Картели — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Глоби — Съдебно решение, което отменя частично решението на Комисията — Възстановяване на главницата по глобата — Мораторни лихви — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Причинно-следствена връзка — Вреда — Член 266 ДФЕС — Член 90, параграф 4, буква а), второ изречение от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012]

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/15

      Решение на Общия съд от 12 февруари 2019 г. — Printeos/Комисия
      (Дело T-201/17) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Конкуренция - Картели - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Глоби - Съдебно решение, което отменя частично решението на Комисията - Възстановяване на главницата по глобата - Мораторни лихви - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Причинно-следствена връзка - Вреда - Член 266 ДФЕС - Член 90, параграф 4, буква а), второ изречение от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012)
      (2019/C 122/17)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Printeos, SA (Алкала де Енарес, Испания) (представители: H. Brokelmann и P. Martínez-Lage Sobredo, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: F. Dintilhac и F. Jimeno Fernández)

         Предмет

      Като главно искане, на основание член 268 ДФЕС обезщетение за вредите, претърпени от отказа на Комисията да изплати на ищеца мораторни лихви върху главницата по глоба, възстановена след отмяната на Решение C(2014) 92 95 окончателен на Комисията от 10 декември 2014 година относно производство по член 101 [ДФЕС] и член 53 от Споразумението за ЕИП (AT.39780 — Пощенски пликове) с решението на Общия съд от 13 декември 2016 г., Printeos и др./Комисия (T-95/15, EU:T:2016:722), и при условията на евентуалност, на основание член 263 ДФЕС отмяна на решението на Комисията от 26 януари 2017 г., с което тя отказва въпросното връщане

         Диспозитив

                  1)

                     Европейският съюз, представляван от Европейската комисия, трябва да поправи претърпяната от Printeos, SA вреда поради неплащането на това дружество на сума в размер на 184 592,95 EUR, която му се дължи на основание на мораторни лихви, започнали да текат в периода от 9 март 2015 г. до 1 февруари 2017 г., по силата на член 266, първа алинея ДФЕС в изпълнение на съдебното решение от 13 декември 2016 г., Printeos и др./Комисия (T-95/15).

                  2)

                     Обезщетението, посочено в точка 1, се увеличава с мораторни лихви, считано от обявяването на настоящото решение до плащане в пълен размер, по лихвен процент, фиксиран от Европейската централна банка (ЕЦБ) за нейните основни операции по рефинансиране, увеличен с 3,5 процентни пункта.

                  3)

                     Отхвърля иска в останалата му част.

                  4)

                     Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 168, 29.5.2017 г.


title: Дело T-453/17: Решение на Общия съд от 2 февруари 2019 г. — TV/Съвет [Публична служба — Длъжностни лица в срок на изпитване — Срок за изпитване — Доклад за срока за изпитване — Становище на комитета по атестиране — Уволнение в края на срока за изпитване — Недостатъчни професионални качества — Член 34 от Правилника — Явна грешка в преценката — Задължение за мотивиране]

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/16

      Решение на Общия съд от 2 февруари 2019 г. — TV/Съвет
      (Дело T-453/17) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица в срок на изпитване - Срок за изпитване - Доклад за срока за изпитване - Становище на комитета по атестиране - Уволнение в края на срока за изпитване - Недостатъчни професионални качества - Член 34 от Правилника - Явна грешка в преценката - Задължение за мотивиране)
      (2019/C 122/18)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: TV (представители: L. Levi и A. Blot, адвокати)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и R. Meyer)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, целящо, от една страна, отмяната на решението на Съвета от 19 август 2016 г. за уволнението на жалбоподателя в края на неговия срок за изпитване, както и на решението на Съвета от 11 април 2017 г. за отхвърляне на административната жалба на жалбоподателя, и от друга страна, поправянето на неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на тези решения

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда TV да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело T-796/17: Решение на Общия съд от 14 февруари 2019 г. — Mouldpro/EUIPO — Wenz Kunststoff (MOULDPRO) [Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „MOULDPRO“ — Абсолютно основание за недействителност — Недобросъвестност — Член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Относителни основания за недействителност — Член 60, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 3 от Регламент 2017/1001 — Член 60, параграф 1, буква в) и член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001]

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/17

      Решение на Общия съд от 14 февруари 2019 г. — Mouldpro/EUIPO — Wenz Kunststoff (MOULDPRO)
      (Дело T-796/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „MOULDPRO“ - Абсолютно основание за недействителност - Недобросъвестност - Член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Относителни основания за недействителност - Член 60, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 3 от Регламент 2017/1001 - Член 60, параграф 1, буква в) и член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001)
      (2019/C 122/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Mouldpro ApS (Балеруп, Дания) (представител: W. Rebernik, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: P. Sipos и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Wenz Kunststoff GmbH & Co. KG (Люденшайд, Германия) (представители: J. Bühling и D. Graetsch, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 16 октомври 2017 г. (преписка R 2153/2015-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Mouldpro и Wenz Kunststoff

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Mouldpro ApS да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 32, 29.1.2018 г.


title: Дело T-823/17: Решение на Общия съд от 13 февруари 2019 г. — Etnia Dreams/EUIPO — Poisson (Etnik) [Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Etnik“ — По-ранна марка на Европейския съюз — Относително основание за отказ — Лиса на идентифициране на по-ранната марка във възражението — Принцип на добрата администрация — Право на ефективни правни средства за защита — Равни процесуални възможности — Принцип на добросъвестност — Оправдани правни очаквания]

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/18

      Решение на Общия съд от 13 февруари 2019 г. — Etnia Dreams/EUIPO — Poisson (Etnik)
      (Дело T-823/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Etnik“ - По-ранна марка на Европейския съюз - Относително основание за отказ - Лиса на идентифициране на по-ранната марка във възражението - Принцип на добрата администрация - Право на ефективни правни средства за защита - Равни процесуални възможности - Принцип на добросъвестност - Оправдани правни очаквания)
      (2019/C 122/20)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Etnia Dreams, SL (Валенсия, Испания) (представител: P. Gago Comes, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Serge Poisson (Лимал, Белгия)

         Предмет

      Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 октомври 2017 г. (преписка R 880/2017-4), постановено в производство по възражение със страни Etnia Dreams и M. Poisson

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Etnia Dreams SL да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 72, 26.2.2018 г.


title: Дело T-231/18: Решение на Общия съд от 12 февруари 2019 г. — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO — Lupu (Djili) [Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Djili“ — По-ранна национална словна марка „GILLY“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001]

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/18

      Решение на Общия съд от 12 февруари 2019 г. — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO — Lupu (Djili)
      (Дело T-231/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Djili“ - По-ранна национална словна марка „GILLY“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 122/21)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Дулово, България) (представител: C.-R. Romițan, адвокат

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално D. Gája и D. Walicka, впоследствие D. Gája и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Victor Lupu (Букурещ, Румъния)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 31 януари 2018 г. (преписка R 1902/2017-5) относно производство по възражение между г-н Lupu и Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 200, 11.6.2018 г.


title: Дело T-278/18: Решение на Общия съд от 13 февруари 2019 г. — Nemius Group/EUIPO (DENTALDISK) [Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „DENTALDISK“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EС) 2017/1001]

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/19

      Решение на Общия съд от 13 февруари 2019 г. — Nemius Group/EUIPO (DENTALDISK)
      (Дело T-278/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „DENTALDISK“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 122/22)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Nemius Group GmbH (Оберстхаузен, Германия) (представител: C. Bildhäuser, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Sesma Merino и D. Walicka)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 30 януари 2018 г. (преписка R 741/2017-5) относно заявка за регистрация на словния знак „DENTALDISK“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Nemius Group GmbH да заплати направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

         (1)  ОВ C 221, 25.6.2018 г.


title: Дело T-63/19: Жалба, подадена на 31 януари 2019 г. — Rot Front/EUIPO — Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (РОШЕН)

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/21

      Жалба, подадена на 31 януари 2019 г. — Rot Front/EUIPO — Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (РОШЕН)
      (Дело T-63/19)
      (2019/C 122/24)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Rot Front OAO (Москва, Русия) (представители: M. Geitz и J. Stock, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (Киев, Украйна)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка „РОШЕН“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 11 233 784

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 16 ноември 2018 г. по преписка R 1872/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1, член 47, параграф 5 и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-66/19: Жалба, подадена на 4 февруари 2019 г. — Vlaamse Gemeenschap и Vlaams Gewest/Парламент и Съвет

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/22

      Жалба, подадена на 4 февруари 2019 г. — Vlaamse Gemeenschap и Vlaams Gewest/Парламент и Съвет
      (Дело T-66/19)
      (2019/C 122/25)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподатели: Vlaamse Gemeenschap и Vlaams Gewest (представители: T. Eyskens, N. Bonbled и P. Geysens, адвокати)

         Ответници: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима и основателна,

                  —

                  да отмени Регламент (ЕС) 2018/1724,

                  —

                  да осъди Европейския парламент и Съвета да заплатят съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 4, параграф 2 ДЕС
                  Наложените с Регламент (ЕС) 2018/1724 (1) езикови задължения противоречали на вътрешните езикови правила, приложими по административни въпроси, които в Белгия са регламентирани сред основните права. Тези вътрешни езикови правила били част от основните политически и конституционни структури на белгийската държава и принадлежали към националната идентичност на белгийската държава. Поради това Регламент 2018/1724 нарушавал член 4, параграф 2 ДЕС, според който Съюзът трябвало да зачита националната идентичност на държавите членки.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 5, параграфи 1 и 4 и на Протокол №2 относно прилагането на принципите на субсидиарност и пропорционалност
                  Наложените с Регламент (ЕС) 2018/1724 езикови задължения не били в съответствие с принципа на предоставената компетентност (1), както и с принципа на пропорционалност (2).

                              (1)

                              Никаква разпоредба на Договора не прехвърляла на Съюза компетентността да урежда използването на езици в и от органите на държавите членки.

                              (2)

                              Задължението на обществеността да се предоставя превод „на официален език на Съюза, който в голяма степен се разбира от възможно най-широк кръг трансгранични потребители“ (член 12, параграф 1 от Регламент 2018/1724), не било съвместимо с принципа на пропорционалност и в това отношение не било обосновано. Наложените с Регламент 2018/1724 езикови изисквания били непропорционални с оглед на преследваната цел.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на член 3, параграф 3 ДЕС, на член 22 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на общия принцип на недопускане на дискриминация на езиково ниво и на принципа на равно третиране на държавите членки
                  Регламент 2018/1724 нарушавал член 3, параграф 3, член 22 от Хартата, общия принцип на недопускане на дискриминация на езиково ниво и принципа на равно третиране на държавите членки, тъй като обезкуражавал граждани, които искали да се установят в държава членка, различна от собствената им, да изучават официалния език или един от официалните езици на тази държава, и освен това защото налагал общото използване на един единствен език за комуникация, който по този начин de facto ставал европейският език на органите и публичната администрация.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на общите принципи на правна сигурност и нормативна яснота, както и на точка 2 от Междуинституционалното споразумение между Европейския парламент, Съвета на Европейския съюз и Европейската комисия за по-добро законотворчество от 13 април 2016 г.
                  Наложените на държавите членки с Регламент 2018/1724 езикови задължения очевидно противоречали на принципите на яснота, прецизност, предвидимост и съгласуваност. Наложеното с Регламент 2018/1724 задължение за превод не било ясно, прецизно, предвидимо и съгласувано, що се отнася до езика, на който трябвало да се превежда.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на член 291, параграф 2 ДФЕС
                  Изпълнението на наложеното в Регламент 2018/1724 задължение за превод изисквало сигурно и изрично да е установено на кой език трябвало да се превежда. И в тази връзка институционалната уредба в Регламент 2018/1724 била много неясна. Освен това Регламент 2018/1724 не бил в съответствие с предвиденото в член 291 ДФЕС и в Регламент (ЕС) № 182/2012 (2) („Регламент за комитологията“) деликатно институционално равновесие, тъй като уредбата на Европейската комисия на практика позволявала заобикаляне на производството по Регламент № 182/2012 и приемането на уредба по неформален начин.

         (1)  Регламент (ЕС) 2018/1724 на Европейския парламент и на Съвета от 2 октомври 2018 година за създаване на единна цифрова платформа за предоставяне на достъп до информация, до процедури и до услуги за оказване на помощ и решаване на проблеми и за изменение на Регламент (ЕС) № 1024/2012 (ОВ L 295, 2018 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, 2011 г., стр. 13).


title: Дело T-70/19: Жалба, подадена на 6 февруари 2019 г. — Nosio/EUIPO — Passi (LA PASSIATA)

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/23

      Жалба, подадена на 6 февруари 2019 г. — Nosio/EUIPO — Passi (LA PASSIATA)
      (Дело T-70/19)
      (2019/C 122/26)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Nosio SpA (Медзокорона, Италия) (представители: J. Graffer и A. Ottolini, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Passi AG (Ротрист, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „LA PASSIATA“ — заявка за регистрация № 14 593 131

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 5 ноември 2018 г. по преписка R 928/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и

                  —

                  да осъди противните страни да заплатят съдебните разноски в настоящото производство.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-73/19: Жалба, подадена на 7 февруари 2019 г. — Bergslagernas Järnvaru/EUIPO — Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (Инструменти за цепене на дърва)

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/25

      Жалба, подадена на 7 февруари 2019 г. — Bergslagernas Järnvaru/EUIPO — Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (Инструменти за цепене на дърва)
      (Дело T-73/19)
      (2019/C 122/28)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Bergslagernas Järnvaruaktiebolag (Saltsjö-Boo, Швеция) (представители: S. Kirschstein-Freund, V. Dalichau и B. Breitinger, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen GmbH (Ихенхаузен, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Европейския съюз № 1289 243-0001

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 23 ноември 2018 г. по преписка R 1455/2018-3

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  при условията на евентуалност, да измени обжалваното решение и да приеме жалбата за основателна, и

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати разноските в производството по обжалване пред апелативния състав и съдебните разноски в производството пред Общия съд.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 62 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета.


title: Дело T-76/19: Жалба, подадена на 7 февруари 2019 г. — Pontinova/EUIPO — Ponti & Partners (pontinova)

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/26

      Жалба, подадена на 7 февруари 2019 г. — Pontinova/EUIPO — Ponti & Partners (pontinova)
      (Дело T-76/19)
      (2019/C 122/29)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pontinova AG (Цюрих, Швейцария) (представител: K. Loth, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Ponti & Partners, SLP (Барселона, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „pontinova“ — заявка за регистрация № 15 878 085

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 27 ноември 2018 г. по преписка R 566/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, и

                  —

                  да му присъди съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-78/19: Жалба, подадена на 8 февруари 2019 г. — Lidl Stiftung/EUIPO — Plásticos Hidrosolubles (green cycles)

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/27

      Жалба, подадена на 8 февруари 2019 г. — Lidl Stiftung/EUIPO — Plásticos Hidrosolubles (green cycles)
      (Дело T-78/19)
      (2019/C 122/30)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Некарсулм, Германия) (представители: A. Marx и K. Bonhagen, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Plásticos Hidrosolubles, SL (Рафелбуньол, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „green cycles“ в син, сив и бял цвят — марка на Европейския съюз № 8 807 265

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 29 ноември 2018 г. по преписка R 778/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството и

                  —

                  да осъди Plásticos Hidrosolubles, SL да заплати разноските в производството пред EUIPO.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с член 10, параграфи 3 и 4 от Делегиран регламент 2018/625.


title: Дело T-80/19: Жалба, подадена на 12 февруари 2019 г. — Dekoback/EUIPO — DecoPac (DECOPAC)

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/27

      Жалба, подадена на 12 февруари 2019 г. — Dekoback/EUIPO — DecoPac (DECOPAC)
      (Дело T-80/19)
      (2019/C 122/31)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Dekoback GmbH (Хелмщат-Барген, Германия) (представител: V. von Moers, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: DecoPac, Inc. (Анока, Минесота, Съединени щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: посочваща словна марка на Европейския съюз „DECOPAC“ — марка на Европейския съюз № 160 747

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 26 ноември 2018 г. по преписка R 1795/2017-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и да заличи изцяло регистрираната от другата страна пред апелативния състав марка „DECOPAC“.

         Изложени основания

                  —

                  липса на търговска поверителност,

                  —

                  нарушение на правото на изслушване,

                  —

                  непредставяне на сметки за значителни суми,

                  —

                  неизползване на марката като фирмена марка,

                  —

                  планирана, но неосъществена продажба на потребители,

                  —

                  необходимост от разграничение между украса, която е годна за консумация, и такава, която не е годна за тази цел.


title: Дело T-131/17: Определение на Общия съд от 6 февруари 2019 г. — Argus Security Projects/ЕСВД

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/32

      Определение на Общия съд от 6 февруари 2019 г. — Argus Security Projects/ЕСВД
      (Дело T-131/17) (1)

      (2019/C 122/37)
      Език на производството: френски
      Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 129, 24.4.2017 г.


title: Съединени дела C-116/16 и C-117/16: Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Skatteministeriet/T Danmark (C-116/16), Y Denmark Aps (C-117/16) (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Обща система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки — Директива 90/435/ЕИО — Освобождаване на печалбите, които дружества от една държава членка разпределят на дружества от други държави членки — Действителен бенефициер на разпределените печалби — Злоупотреба с право — Установено в държава членка дружество, което плаща дивиденти на установено в друга държава членка свързано дружество, при което цялата или почти цялата сума на дивидентите впоследствие се прехвърля извън територията на Европейския съюз — Дъщерно дружество със задължение да удържа данък при източника върху дивидентите)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/7

      Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Skatteministeriet/T Danmark (C-116/16), Y Denmark Aps (C-117/16)
      (Съединени дела C-116/16 и C-117/16) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Обща система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки - Директива 90/435/ЕИО - Освобождаване на печалбите, които дружества от една държава членка разпределят на дружества от други държави членки - Действителен бенефициер на разпределените печалби - Злоупотреба с право - Установено в държава членка дружество, което плаща дивиденти на установено в друга държава членка свързано дружество, при което цялата или почти цялата сума на дивидентите впоследствие се прехвърля извън територията на Европейския съюз - Дъщерно дружество със задължение да удържа данък при източника върху дивидентите)
      (2019/C 139/04)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Østre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Skatteministeriet

         Ответници: T Danmark (C-116/16), Y Denmark Aps (C-117/16)

         Диспозитив

                  1)

                  Съединява дела C-116/16 и C-117/16 за целите на съдебното решение.

                  2)

                  Общият принцип на правото на Съюза, че правните субекти не могат да се позовават на нормите на правото на Съюза с цел измама или злоупотреба, трябва да се тълкува в смисъл, че при наличието на измама или злоупотреба националните административни и съдебни органи трябва да отказват да предоставят на данъчнозадълженото лице предимството на освобождаването от данък при източника на печалбата, разпределяна от дъщерно дружество на дружеството му майка, предвидено в член 5 от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки, изменена с Директива 2003/123/ЕО на Съвета от 22 декември 2003 г., дори ако няма националноправни или основаващи се на споразумения разпоредби, предвиждащи такъв отказ.

                  3)

                  За да се докаже наличието на злоупотреба, са необходими, от една страна, съвкупност от обективни обстоятелства, от които следва, че въпреки формалното спазване на предвидените в правната уредба на Съюза условия целта, преследвана с тази правна уредба, не е постигната, и от друга страна, субективен елемент, изразяващ се в намерението да се получи предимство от правната уредба на Съюза, като изкуствено се създадат условията, необходими за получаването му. Съвкупността от определен брой индиции може да докаже наличието на злоупотреба с право, стига тези индиции да са обективни и непротиворечиви. Такива индиции могат да са в частност наличието на дружества за насочване на дохода, които нямат икономическа обосновка, както и чисто формалният характер на структурата на групата от дружества, финансовата договореност и заемите.

                  4)

                  За да откаже да признае дадено дружество за действителен бенефициер на дивидентите или за да докаже наличието на злоупотреба с право, националният орган не е длъжен да определи кой субект или кои субекти смята за действителни бенефициери на тези дивиденти.

                  5)

                  В случай че режимът на освобождаване от данък при източника на дивидентите, които местно за държава членка дружество плаща на местно за друга държава членка дружество, предвиден в Директива 90/435, изменена с Директива 2003/123, е неприложим поради констатацията, че е налице измама или злоупотреба по смисъла на член 1, параграф 2 от Директивата, закрепените в Договора за функционирането на ЕС свободи не може да се изтъкват като основание за оспорване на правната уредба на първата държава членка относно облагането на тези дивиденти.

         (1)  ОВ C 270, 25.7.2016 г.


title: Дело C-465/16 P: Решение на Съда (трети състав) от 28 февруари 2019 г. — Съвет на Европейския съюз/Growth Energy, Renewable Fuels Association, Европейска комисия, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (Обжалване — Дъмпинг — Регламент за изпълнение (ЕС) № 157/2013 — Внос на биоетанол с произход от Съединените американски щати — Окончателно антидъмпингово мито — Дъмпингов марж, установен в национален мащаб — Жалба за отмяна — Сдружения, представляващи производители, които не са износители, и търговци/извършващи смесване предприятия — Процесуална легитимация — Пряко засягане — Лично засягане)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/8

      Решение на Съда (трети състав) от 28 февруари 2019 г. — Съвет на Европейския съюз/Growth Energy, Renewable Fuels Association, Европейска комисия, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol
      (Дело C-465/16 P) (1)

      (Обжалване - Дъмпинг - Регламент за изпълнение (ЕС) № 157/2013 - Внос на биоетанол с произход от Съединените американски щати - Окончателно антидъмпингово мито - Дъмпингов марж, установен в национален мащаб - Жалба за отмяна - Сдружения, представляващи производители, които не са износители, и търговци/извършващи смесване предприятия - Процесуална легитимация - Пряко засягане - Лично засягане)
      (2019/C 139/05)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Boelaert, подпомагана от N. Tuominen, avocată)

         Друга страна в производството: Growth Energy, Renewable Fuels Association (представители: P. Vander Schueren, advocaat, подпомагана от N. Mizulin и M. Peristeraki, avocats), Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и M. França), ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (представители: O. Prost и A. Massot, avocats)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 9 юни 2016 г., Growth Energy и Renewable Fuels Association/Съвет (T-276/13, EU:T:2016:340), освен в частта, с която се отхвърля първоинстанционната жалба на Growth Energy и Renewable Fuels Association в лично качество като заинтересовани страни в производството.

                  2)

                  Отхвърля като недопустима първоинстанционната жалба за отмяна, подадена от Growth Energy и Renewable Fuels Association в качеството на представляващи интересите на включените в представителната извадка американски производители на биоетанол.

                  3)

                  Връща делото на Общия съд на Европейския съюз, който да се произнесе по първоинстанционната жалба за отмяна, подадена от Growth Energy и Renewable Fuels Association в качеството на представляващи интересите на търговците/извършващи смесване предприятия Murex и CSH.

                  4)

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 402, 31.10.2016 г.


title: Дело C-466/16 P: Решение на Съда (трети състав) от 28 февруари 2019 г. — Съвет на Европейския съюз/Marquis Energy LLC, Европейска комисия, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (Обжалване — Дъмпинг — Регламент за изпълнение (ЕС) № 157/2013 — Внос на биоетанол с произход от Съединените американски щати — Окончателно антидъмпингово мито — Дъмпингов марж, установен в национален мащаб — Жалба за отмяна — Производител, който не е износител — Процесуална легитимация — Пряко засягане)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/9

      Решение на Съда (трети състав) от 28 февруари 2019 г. — Съвет на Европейския съюз/Marquis Energy LLC, Европейска комисия, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol
      (Дело C-466/16 P) (1)

      (Обжалване - Дъмпинг - Регламент за изпълнение (ЕС) № 157/2013 - Внос на биоетанол с произход от Съединените американски щати - Окончателно антидъмпингово мито - Дъмпингов марж, установен в национален мащаб - Жалба за отмяна - Производител, който не е износител - Процесуална легитимация - Пряко засягане)
      (2019/C 139/06)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Boelaert, подпомаган от N. Tuominen, avocată)

         Други страни в производството: Marquis Energy LLC (представители: P. Vander Schueren, advocaat, подпомагана от N. Mizulin и M. Peristeraki, avocats), Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и M. França), ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (представители: O. Prost и A. Massot, avocats)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 9 юни 2016 г., Marquis Energy/Съвет (T-277/13, непубликувано, EU:T:2016:343).

                  2)

                  Отхвърля като недопустима първоинстанционната жалба за отмяна на Marquis Energy LLC.

                  3)

                  Осъжда Marquis Energy LLC да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване пред Съда.

                  4)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване пред Съда.

         (1)  ОВ C 402, 31.10.2016 г.


title: Дело C-135/17: Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — X-GmbH/Finanzamt Stuttgart — Körperschaften (Преюдициално запитване — Свободно движение на капитали — Движение на капитали между държавите членки и трети страни — Клауза „standstill“ — Национална правна уредба на държава членка относно междинните дружества, установени в трети страни — Изменение на правната уредба, последвано от възстановяване на предходната правна уредба — Доходи на установено в трета страна дружество от вземания към дружество, установено в държава членка — Включване на такива доходи в облагаемата основа на данъчнозадължено лице, което е местно лице за данъчни цели в държава членка — Ограничение на свободното движение на капитали — Обосноваване)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/10

      Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — X-GmbH/Finanzamt Stuttgart — Körperschaften
      (Дело C-135/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно движение на капитали - Движение на капитали между държавите членки и трети страни - Клауза „standstill“ - Национална правна уредба на държава членка относно междинните дружества, установени в трети страни - Изменение на правната уредба, последвано от възстановяване на предходната правна уредба - Доходи на установено в трета страна дружество от вземания към дружество, установено в държава членка - Включване на такива доходи в облагаемата основа на данъчнозадължено лице, което е местно лице за данъчни цели в държава членка - Ограничение на свободното движение на капитали - Обосноваване)
      (2019/C 139/07)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: X-GmbH

         Ответник: Finanzamt Stuttgart — Körperschaften

         Диспозитив

                  1)

                  Клаузата „standstill“, предвидена в член 64, параграф 1 ДФЕС, трябва да се тълкува в смисъл, че член 63, параграф 1 ДФЕС не накърнява прилагането на ограничение на движението на капитали от и към трети страни, свързано с преките инвестиции, действащо по същество към 31 декември 1993 г. по силата на правната уредба на държава членка, макар обхватът на това ограничение да е бил разширен след тази дата към дялови участия, които не са свързани с пряка инвестиция.

                  2)

                  Клаузата „standstill“, предвидена в член 64, параграф 1 ДФЕС, трябва да се тълкува в смисъл, че забраната по член 63, параграф 1 ДФЕС се прилага към ограничение на движението на капитали от и към трети страни, свързано с преките инвестиции, когато националната данъчна правна уредба, от която произтича ограничението, е била съществено изменена след 31 декември 1993 г. поради приемането на закон, който е влязъл в сила, но преди да бъде приложен на практика, е заменен с правна уредба, която по същество е идентична на приложимата към 31 декември 1993 г., освен ако прилагането на този закон е отложено съгласно националното право, така че въпреки влизането му в сила не е бил приложим към трансграничните движения на капитали, посочени в член 64, параграф 1 ДФЕС, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

                  3)

                  Член 63, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка, съгласно която реализираните от установено в трета страна дружество доходи, които не произхождат от собствена дейност на това дружество, като квалифицираните като „междинни доходи с характер на капиталови инвестиции“ по смисъла на тази правна уредба, се включват пропорционално на дяловото участие в данъчната основа на местно данъчнозадължено лице на тази държава членка, когато това лице притежава най-малко 1 % дялове в посоченото дружество и за тези доходи в третата страна се предвижда по-ниско равнище на данъчно облагане в сравнение с приложимото в съответната държава членка, освен ако съществува правна уредба, която предвижда по-специално договорни задължения, които да предоставят на националните данъчни органи на посочената държава членка правомощие да проверят при необходимост истинността на информацията за това дружество, предоставена за да докаже, че участието на посоченото данъчнозадължено лице в последното не се основава на изкуствен механизъм.

         (1)  ОВ C 221, 10.7.2017 г.


title: Дело C-388/17: Решение на Съда (девети състав) от 28 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — Konkurrensverket/SJ AB (Преюдициално запитване — Процедури за възлагане на обществени поръчки в секторите на транспорта — Директива 2004/17/EО — Приложно поле — Член 5 — Дейности, с които се цели предоставянето или експлоатирането на мрежи, предназначени за доставка на обществена услуга в областта на железопътния транспорт — Възлагане от национално публично железопътно предприятие, доставчик на транспортни услуги, на договори за услуги по почистване на принадлежащите на това дружество влакове — Липса на предварително публикуване)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/11

      Решение на Съда (девети състав) от 28 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — Konkurrensverket/SJ AB
      (Дело C-388/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Процедури за възлагане на обществени поръчки в секторите на транспорта - Директива 2004/17/ЕО - Приложно поле - Член 5 - Дейности, с които се цели предоставянето или експлоатирането на мрежи, предназначени за доставка на обществена услуга в областта на железопътния транспорт - Възлагане от национално публично железопътно предприятие, доставчик на транспортни услуги, на договори за услуги по почистване на принадлежащите на това дружество влакове - Липса на предварително публикуване)
      (2019/C 139/08)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Konkurrensverket

         Ответник: SJ AB

         Диспозитив

                  1)

                  Член 5, параграф 1, втора алинея от Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги, трябва да се тълкува в смисъл, че мрежа от железопътни транспортни услуги по смисъла на тази разпоредба е налице, когато транспортни услуги са поставени на разположение посредством железопътна инфраструктура въз основа на национална правна уредба за транспониране на Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година за създаване на единно европейско железопътно пространство от национален орган, който разпределя капацитетите на тази инфраструктура, дори ако той е длъжен да удовлетворява заявките на железопътните предприятия, докато възможностите на тези капацитети не са достигнати.

                  2)

                  Член 5, параграф 1, първа алинея от Директива 2004/17 трябва да се тълкува в смисъл, че дейността, осъществявана от железопътно предприятие, състояща се в доставка на обществени транспортни услуги при упражняване на правото на ползване на железопътната мрежа, представлява „експлоатиране на мрежи“ за целите на тази директива.

         (1)  ОВ C 293, 4.9.2017 г.


title: Дело C-497/17: Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Cour administrative d'appel de Versailles — Франция) — Oeuvre d’assistance aux bêtes d’abattoirs (OABA)/Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Bionoor, Ecocert France, Institut national de l’origine et de la qualité (INAO) (Преюдициално запитване — Член 13 ДФЕС — Благосъстояние на животните — Регламент (ЕО) № 1099/2009 — Защита на животните по време на умъртвяване — Специфични методи на клане на животни при религиозни обреди — Регламент (ЕО) № 834/2007 — Член 3 и член 14, параграф 1, буква б), подточка viii) — Съвместимост с биологичното производство — Регламент (ЕО) № 889/2008 — Член 57, първа алинея — Знак на Европейския съюз за биологично производство)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/12

      Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Cour administrative d'appel de Versailles — Франция) — Oeuvre d’assistance aux bêtes d’abattoirs (OABA)/Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Bionoor, Ecocert France, Institut national de l’origine et de la qualité (INAO)
      (Дело C-497/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 13 ДФЕС - Благосъстояние на животните - Регламент (ЕО) № 1099/2009 - Защита на животните по време на умъртвяване - Специфични методи на клане на животни при религиозни обреди - Регламент (ЕО) № 834/2007 - Член 3 и член 14, параграф 1, буква б), подточка viii) - Съвместимост с биологичното производство - Регламент (ЕО) № 889/2008 - Член 57, първа алинея - Знак на Европейския съюз за биологично производство)
      (2019/C 139/09)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour administrative d'appel de Versailles

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Oeuvre d’assistance aux bêtes d’abattoirs (OABA)

         Ответници: Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Bionoor, Ecocert France, Institut national de l’origine et de la qualité (INAO)

         Диспозитив

      Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета от 28 юни 2007 година относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 2092/91, и по-конкретно член 3 и член 14, параграф 1, буква б), подточка viii) от него, в светлината на член 13 ДФЕС, трябва да се тълкува в смисъл, че не позволява поставянето на знака за биологично производство на Европейския съюз, посочен в член 57, първа алинея от Регламент (ЕО) № 889/2008 на Комисията от 5 септември 2008 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент № 834/2007, изменен с Регламент (ЕС) № 271/2010 от 24 март 2010 г., върху продукти от животни, подложени на ритуално клане без предварително зашеметяване, извършено при условията, определени в Регламент (ЕО) № 1099/2009 на Съвета от 24 септември 2009 година относно защитата на животните по време на умъртвяване, и по-конкретно в член 4, параграф 4 от него.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело C-505/17 P: Решение на Съда (девети състав) от 28 февруари 2019 г. — Groupe Léa Nature/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Debonair Trading Internacional Lda (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 — Фигуративна марка, съдържаща словните елементи „SO’BiO ētic“ — Словна и фигуративна марки на Европейския съюз и национални марки, сдържащи словния елемент „SO… ?“ — Възражение от притежателя — Отказ да се регистрира марката)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/13

      Решение на Съда (девети състав) от 28 февруари 2019 г. — Groupe Léa Nature/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Debonair Trading Internacional Lda
      (Дело C-505/17 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 - Фигуративна марка, съдържаща словните елементи „SO’BiO ētic“ - Словна и фигуративна марки на Европейския съюз и национални марки, сдържащи словния елемент „SO… ?“ - Възражение от притежателя - Отказ да се регистрира марката)
      (2019/C 139/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Groupe Léa Nature (представител: E. Baud, адвокат)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: K. Markakis и D. Botis), Debonair Trading Internacional Lda (представител: T. Alkin, Barrister)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Groupe Léa Nature SA да понесе наред с направените от него съдебни разноски и тези на Debonair Trading Internacional Lda и на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

         (1)  ОВ C 437, 18.12.2017 г.


title: Дело C-563/17: Решение на Съда (втори състав) от 27 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Associação Peço a Palavra идр./Conselho de Ministros (Преюдициално запитване — Свобода на установяване — Регламент (ЕО) № 1008/2008 — Въздушен превозвач — Процедура по повторна приватизация — Продажба на акции, представляващи до 61 % от капитала на дружеството — Условия — Задължение за запазване на седалището и действителното управление в държава членка — Задължения за предоставяне на обществена услуга — Задължение за запазване и развитие на съществуващия оперативен център (хъб))

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/13

      Решение на Съда (втори състав) от 27 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Associação Peço a Palavra идр./Conselho de Ministros
      (Дело C-563/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Свобода на установяване - Регламент (ЕО) № 1008/2008 - Въздушен превозвач - Процедура по повторна приватизация - Продажба на акции, представляващи до 61 % от капитала на дружеството - Условия - Задължение за запазване на седалището и действителното управление в държава членка - Задължения за предоставяне на обществена услуга - Задължение за запазване и развитие на съществуващия оперативен център (хъб))
      (2019/C 139/11)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal Administrativo

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Associação Peço a Palavra, João Carlos Constantino Pereira Osório, Maria Clara Marques Pires Sarmento Franco, Sofia da Silva Santos Arauz, Maria João Galhardas Fitas

         Ответник: Conselho de Ministros

         в присъствието на: Parpública — Participações Públicas SGPS SA, TAP — Transportes Aéreos Portugueses SGPS SA,

         Диспозитив

                  1)

                  Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар трябва да се тълкува в смисъл, че тя е ирелевантна за целите на разглеждането на съответствието с правото на Съюза на някои изисквания относно дейностите, осъществявани от дружество за въздушен транспорт, наложени на купувача на квалифицирано участие в капитала на това дружество, по-специално на изискването купувачът да изпълнява задължения за предоставяне на обществена услуга, както и да запази и развива националния оперативен център (хъб) на това дружество.

                  2)

                  Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска в Техническата спецификация, уреждаща условията, на които е подчинена процедура за повторна приватизация на дружество за въздушен транспорт, да се съдържа:

                              —

                              изискване, налагащо на купувача на дяловото участие, предмет на посочената процедура по повторна приватизация, задължение да разполага с капацитет да гарантира изпълнението на задълженията за предоставяне на обществена услуга, възложени на това дружество за въздушен транспорт, и

                              —

                              изискване, налагащо на посочения купувач задължение да запази седалището и действителното управление на посоченото дружество за въздушен транспорт в съответната държава членка, доколкото преместването на основното място на дейност на това дружество извън въпросната държава членка би довело до загуба на правата на трафик, предоставени ѝ по силата на двустранни договори, сключени между тази държава членка и трети страни, с които тя поддържа специални исторически, културни и социални връзки, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.
                              Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска в Техническата спецификация да се съдържа изискване за купувача на дяловото участие да гарантира запазването и развитието на съществуващия национален оперативен център (хъб).

         (1)  ОВ C 424, 11.12.2017 г.


title: Дело C-567/17: Решение на Съда (трети състав) от 28 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Bene Factum“ UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Преюдициално запитване — Данъчни разпоредби — Акцизи — Директива 92/83/ЕИО — Член 27, параграф 1, буква б) — Случаи на освобождаване — Понятие „продукти, които не са предназначени за потребление от хора“ — Критерии за преценка)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/14

      Решение на Съда (трети състав) от 28 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Bene Factum“ UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Дело C-567/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни разпоредби - Акцизи - Директива 92/83/ЕИО - Член 27, параграф 1, буква б) - Случаи на освобождаване - Понятие „продукти, които не са предназначени за потребление от хора“ - Критерии за преценка)
      (2019/C 139/12)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UAB „Bene Factum“

         Ответник: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Диспозитив

                  1)

                  Член 27, параграф 1, буква б) от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага по отношение на етиловия алкохол, денатуриран в съответствие с изискванията на всяка от държавите членки, който се съдържа в козметични продукти или в продукти за хигиена на устната кухина, които, въпреки че като такива не са предназначени за потребление от хора, все пак се потребяват като алкохолни напитки от някои лица.

                  2)

                  Член 27, параграф 1, буква б) от Директива 92/83 трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага по отношение на етиловия алкохол, денатуриран в съответствие с изискванията на всяка от държавите членки, който се съдържа в козметични продукти или в продукти за хигиена на устната кухина, които, въпреки че като такива не са предназначени за потребление от хора, все пак се потребяват като алкохолни напитки от някои лица, когато лицето, внасящо тези продукти от дадена държава членка, за да бъдат те разпространени в държавата членка по местоназначение от други лица на крайни потребители, знаейки, че се потребяват и като алкохолни напитки, ги произвежда и етикетира, вземайки предвид това обстоятелство с цел да увеличи продажбата им.

         (1)  ОВ C 402, 27.11.2017 г.


title: Дело C-579/17: Решение на Съда (втори състав) от 28 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Arbeits- und Sozialgericht Wien — Австрия) — BUAK Bauarbeiter-Urlaubs- u. Abfertigungskasse/Gradbeništvo Korana d.o.o. (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 1, параграф 1 — Приложно поле — Граждански и търговски дела — Член 1, параграф 2 — Изключени области — Социална сигурност — Член 53 — Искане за издаване на удостоверение за изпълняемост на постановеното от съда по произход решение — Съдебно решение по вземане за надбавки във връзка с обезщетения за платен отпуск, което социалноосигурителен фонд има към работодател на основание командироване на работници — Упражняване на правораздавателни функции от сезирания съд)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/15

      Решение на Съда (втори състав) от 28 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Arbeits- und Sozialgericht Wien — Австрия) — BUAK Bauarbeiter-Urlaubs- u. Abfertigungskasse/Gradbeništvo Korana d.o.o.
      (Дело C-579/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Член 1, параграф 1 - Приложно поле - Граждански и търговски дела - Член 1, параграф 2 - Изключени области - Социална сигурност - Член 53 - Искане за издаване на удостоверение за изпълняемост на постановеното от съда по произход решение - Съдебно решение по вземане за надбавки във връзка с обезщетения за платен отпуск, което социалноосигурителен фонд има към работодател на основание командироване на работници - Упражняване на правораздавателни функции от сезирания съд)
      (2019/C 139/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Arbeits- und Sozialgericht Wien

         Страни в главното производство

         Ищец: BUAK Bauarbeiter-Urlaubs- u. Abfertigungskasse

         Ответник: Gradbeništvo Korana d.o.o.

         Диспозитив

      Член 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че иск, предявен с цел събиране на вземане за надбавки във връзка с възнаграждения за платен отпуск, което юридическо лице на публичното право има срещу работодател в случай на командироване в държава членка на работници, чиято обичайна месторабота не е в тази държава, или на предоставяне на работници на разположение в тази държава, или срещу работодател със седалище извън посочената държава членка в случай на наемане на работници, чиято обичайна месторабота е в тази държава, попада в приложното поле на този регламент, стига редът и условията за предявяване на такъв иск да не дерогират общите правни норми, и по-специално да не изключват възможността сезираният съд да провери достоверността на данните, въз основа на които е установено вземането — обстоятелство, което запитващата юрисдикция следва да установи.

         (1)  ОВ C 424, 11.12.2017 г.


title: Дело C-581/17: Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg — Германия) — Martin Wächtler/Finanzamt Konstanz (Преюдициално запитване — Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора — Преместване на местоживеенето на физическо лице от държава членка в Швейцария — Облагане на нереализираните капиталови печалби от дялове в дружество — Пряко данъчно облагане — Свободно движение на самостоятелно заети лица — Равно третиране)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/16

      Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg — Германия) — Martin Wächtler/Finanzamt Konstanz
      (Дело C-581/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора - Преместване на местоживеенето на физическо лице от държава членка в Швейцария - Облагане на нереализираните капиталови печалби от дялове в дружество - Пряко данъчно облагане - Свободно движение на самостоятелно заети лица - Равно третиране)
      (2019/C 139/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Martin Wächtler

         Ответник: Finanzamt Konstanz

         Диспозитив

      Клаузите на Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора, подписано в Люксембург на 21 юни 1999 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат система на данъчно облагане на държава членка, съгласно която, когато гражданин на държава членка, физическо лице, който извършва икономическа дейност на територията на Конфедерация Швейцария, премества местоживеенето си от държавата членка, чиято система на данъчно облагане се разглежда, в Швейцария, дължимият данък върху нереализираните капиталови печалби от притежаваните от този гражданин дружествени дялове се събира към момента на преместването, докато, ако местоживеенето се запазва в същата държава членка, данъкът се събира едва при реализирането на капиталовите печалби, а именно при прехвърлянето на съответните дружествени дялове.

         (1)  ОВ C 13, 15.1.2018 г.


title: Дело C-670/17 P: Решение на Съда (първи състав) от 27 февруари 2019 г. — Република Гърция/Европейска комисия (Обжалване — Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) — Секция „Ориентиране“ — Намаляване на финансовата помощ — Регламент (ЕО) № 1260/1999 — Оперативна програма — Финансови корекции — Член 39 — Правно основание — Преходни разпоредби)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/17

      Решение на Съда (първи състав) от 27 февруари 2019 г. — Република Гърция/Европейска комисия
      (Дело C-670/17 P) (1)

      (Обжалване - Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) - Секция „Ориентиране“ - Намаляване на финансовата помощ - Регламент (ЕО) № 1260/1999 - Оперативна програма - Финансови корекции - Член 39 - Правно основание - Преходни разпоредби)
      (2019/C 139/15)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Република Гърция (представители: G. Kanellopoulos, A. Vasilopoulou и I. Pachi)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и J. Aquilina)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 19 септември 2017 г., Гърция/Комисия (T-327/15, непубликувано, EU:T:2017:631).

                  2)

                  Отменя Решение за изпълнение C(2015) 1936 окончателен на Комисията от 25 март 2015 година за прилагане на финансови корекции по отношение на помощта от ФЕОГА, секция „Ориентиране“, отпусната за оперативна програма CCI 2000GR061PO021 (Гърция — Цел 1 — Възстановяване на селски райони).

                  3)

                  Осъжда Европейската комисия да понесе наред с направените от нея съдебни разноски и тези на Република Гърция, свързани с първоинстанционното и с настоящото производство по обжалване.

         (1)  ОВ C 42, 5.2.2018 г.


title: Дело C-9/18: Решение на Съда (седми състав) от 28 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Karlsruhe — Германия) — наказателно производство срещу Detlef Meyn (Преюдициално запитване — Транспорт — Директива 2006/126/ЕО — Взаимно признаване на свидетелствата за управление на превозни средства — Отказ да се признае свидетелство за управление на превозни средства, издадено от друга държава членка — Правоспособност за управление на превозни средства, установена въз основа на свидетелство за управление)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/18

      Решение на Съда (седми състав) от 28 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Karlsruhe — Германия) — наказателно производство срещу Detlef Meyn
      (Дело C-9/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Транспорт - Директива 2006/126/ЕО - Взаимно признаване на свидетелствата за управление на превозни средства - Отказ да се признае свидетелство за управление на превозни средства, издадено от друга държава членка - Правоспособност за управление на превозни средства, установена въз основа на свидетелство за управление)
      (2019/C 139/16)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Karlsruhe

         Страна в главното производство

      Detlef Meyn

         Диспозитив

      Разпоредбите на Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат държава членка да откаже да признае свидетелство за управление на превозно средство, чийто притежател обичайно пребивава на нейна територия и което е издадено от друга държава членка без изпит за проверка на годността за управление въз основа на издадено от друга държава членка свидетелство за управление, което от своя страна е издадено чрез смяна на издадено от трета държава свидетелство за управление.

         (1)  ОВ C 134, 16.4.2018 г.


title: Дело C-14/18 P: Решение на Съда (шести състав) от 28 февруари 2019 г. — Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda./Европейска комисия (Обжалване — Арбитражна клауза — Член 272 ДФЕС — Понятие „установителен иск“ — Член 263 ДФЕС — Понятие „административно решение“ — Договор за отпускане на безвъзмездни средства по линия на рамковата програма за конкурентоспособност и иновации (ПКИ) (2007 — 2013 г.) — Одитен доклад, с който се констатира, че някои от декларираните разходи са недопустими)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/18

      Решение на Съда (шести състав) от 28 февруари 2019 г. — Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda./Европейска комисия
      (Дело C-14/18 P) (1)

      (Обжалване - Арбитражна клауза - Член 272 ДФЕС - Понятие „установителен иск“ - Член 263 ДФЕС - Понятие „административно решение“ - Договор за отпускане на безвъзмездни средства по линия на рамковата програма за конкурентоспособност и иновации (ПКИ) (2007 - 2013 г.) - Одитен доклад, с който се констатира, че някои от декларираните разходи са недопустими)
      (2019/C 139/17)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Жалбоподател: Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. (представители: G. Gentil Anastácio и D. Pirra Xarepe, адвокати)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà и M. M. Farrajota)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Alfamicro — Sistemas de computadorеs, Sociedade Unipessoal, Lda да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 72, 26.2.2018 г.


title: Съединени дела C-202/18 и C-238/18: Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2019 г. —Ilmārs Rimšēvičs (C-202/18), Европейска централна банка (ЕЦБ) (C-238/18)/Република Латвия (Европейска система на централните банки — Жалба, основана на нарушение на член 14.2, втора алинея от устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка — Решение на национален орган за временно отстраняване от длъжност на управителя на националната централна банка)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/19

      Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2019 г. —Ilmārs Rimšēvičs (C-202/18), Европейска централна банка (ЕЦБ) (C-238/18)/Република Латвия
      (Съединени дела C-202/18 и C-238/18) (1)

      (Европейска система на централните банки - Жалба, основана на нарушение на член 14.2, втора алинея от устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка - Решение на национален орган за временно отстраняване от длъжност на управителя на националната централна банка)
      (2019/C 139/18)
      Език на производството: латвийски

         Страни

         Жалбоподател: Ilmārs Rimšēvičs (представители: S. Vārpiņš, M. Kvēps, I. Pazare, advokāti) (C-202/18), Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: C. Zilioli и K. Kaiser и C. Kroppenstedt, подпомагани от D. Sarmiento Ramírez-Escudero, abogado, и от V. Čuske-Jurjeva, advokāte (C-238/18)

         Ответник: Република Латвия (представители: I. Kucina и J. Davidoviča)

         Диспозитив

                  1)

                  Съединява дела C-202/18 и C-238/18 за целите на съдебното решение.

                  2)

                  Отменя решението на Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (Служба за предотвратяване и борба с корупцията, Латвия) от 19 февруари 2018 г. в частта, в която то забранява на г-н Ilmārs Rimšēvičs да изпълнява задълженията си на управител на латвийската централна банка.

                  3)

                  Осъжда Република Латвия да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейската централна банка (ЕЦБ).

         (1)  ОВ C 161, 7.5.2018 г.


title: Дело C-278/18: Решение на Съда (осми състав) от 28 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Manuel Jorge Sequeira Mesquita/Fazenda Pública (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Шеста директива 77/388/ЕИО — Освобождаване — Член 13, Б, буква б) — Отдаване под наем или под аренда на недвижими имоти — Понятие — Договор за прехвърляне на стопанисване на земеделски имоти със засадени лозя)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/20

      Решение на Съда (осми състав) от 28 февруари 2019 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Manuel Jorge Sequeira Mesquita/Fazenda Pública
      (Дело C-278/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Шеста директива 77/388/ЕИО - Освобождаване - Член 13, Б, буква б) - Отдаване под наем или под аренда на недвижими имоти - Понятие - Договор за прехвърляне на стопанисване на земеделски имоти със засадени лозя)
      (2019/C 139/19)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal Administrativo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Manuel Jorge Sequeira Mesquita

         Ответник: Fazenda Pública

         Диспозитив

      Член 13, Б, буква б) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкува в смисъл, че освобождаването от данък върху добавената стойност за отдаване под наем или под аренда на недвижими имоти, предвидено в тази разпоредба, се прилага за договор за прехвърляне на стопанисване на земеделски имоти, представляващи лозя, на дружество, което упражнява дейност в сектора на лозарството, сключен за срок от една година, който се подновява автоматично, и срещу заплащане на наемна цена в края на всеки едногодишен период.

         (1)  ОВ C 259, 23.7.2018 г.


title: Дело C-771/18: Иск, предявен на 7 декември 2018 г. — Европейска комисия/Унгария

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/20

      Иск, предявен на 7 декември 2018 г. — Европейска комисия/Унгария
      (Дело C-771/18)
      (2019/C 139/20)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: O. Beynet и K. Talabér-Ritz)

         Ответник: Унгария

         Искания

      Комисията иска от Съда:

                  —

                  да установи, че Унгария не е изпълнила задълженията си по член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 714/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно условията за достъп до мрежата за трансграничен обмен на електроенергия и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1228/2003 (1) и по член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 715/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно условията за достъп до газопреносни мрежи за природен газ и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1775/2005 (2), като не е взела предвид разходите, направени действително от операторите на мрежи.

                  —

                  да установи, че Унгария не е изпълнила задълженията си по член 37, параграф 17 от Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО (3) и по член 41, параграф 17 от Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО (4), като не е установила подходящ механизъм, за да гарантира право на обжалване срещу решенията на националния регулаторен орган в съответствие с посочените по-горе разпоредби на Директиви 2009/72/ЕО и 2009/73/ЕО.

                  —

                  да осъди Унгария да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Принципът на ориентиране на тарифите за използването на мрежите в зависимост от разходите е заложен в член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 714/2009 и в член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 715/2009.
      Действащите в Унгария Закон за електричеството и Закон за природния газ обаче не позволяват при определянето на таксите за използване на мрежите националният регулаторен орган да вземе предвид всички разходи, които действително са направени от операторите на мрежи, по-специално специалния данък върху енергийните разпределителни мрежи и разходите, свързани с комисионните по банкови операции.
      Комисията счита, че няма обективна причина, която да обяснява забраната за националния регулаторен орган да вземе предвид посочените по-горе разходи при определянето на таксите за използване на мрежите.
      Освен това, съгласно член 37, параграф 17 от Директива 2009/72/ЕО и член 41, параграф 17 от Директива 2009/73/ЕО държавите членки трябва да следят за това подходящи механизми на национално равнище да позволяват на страна, засегната от решение на регулаторния орган да подаде жалба пред образувание, което е независимо от засегнатите страни и от управлението.
      Комисията счита, че Унгария не е установила подходящ механизъм, за да гарантира право на обжалване срещу решенията на националния регулаторен орган.

         (1)  ОВ L 211, 2009 г., стр. 15.

         (2)  ОВ L 211, 2009 г., стр. 36.

         (3)  ОВ L 211, 2009 г., стр. 55.

         (4)  ОВ L 211, 2009 г., стр. 94.


title: Дело C-777/18: Преюдициално запитване от Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 11 декември 2018 г. — WO/Vas Megyei Kormányhivatal

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/22

      Преюдициално запитване от Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 11 декември 2018 г. — WO/Vas Megyei Kormányhivatal
      (Дело C-777/18)
      (2019/C 139/21)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: WO

         Ответник: Vas Megyei Kormányhivatal

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли ограничение, противоречащо на член 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), национална правна уредба като разглежданата в главното производство, в която при възстановяването на разходите за трансгранично здравно обслужване се изключва възможността за разрешаване a posteriori на здравното обслужване, предоставено в друга държава членка без предварително разрешение, дори да съществува реален риск от необратимо влошаване на здравословното състояние на пациента, ако се чака предварителното разрешение?

                  2)

                  Съответства ли на принципите на необходимост и на пропорционалност, установени в член 8, параграф 1 от Директива 2011/24/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 година за упражняване на правата на пациентите при трансгранично здравно обслужване, и на принципа на свободно движение на пациенти разрешителната система на държава членка, в която при възстановяването на разходите за трансгранично здравно обслужване се изключва възможността за разрешаване a posteriori, дори да съществува реален риск от необратимо влошаване на здравословното състояние на пациента, ако се изчака предварителното разрешение?

                  3)

                  Съответства ли на изискването, установено в член 9, параграф 3 от Директива 2011/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 година за упражняване на правата на пациентите при трансгранично здравно обслужване, за разумен срок на процедурата — отчитащ конкретното здравословно състояние, спешността и индивидуалните обстоятелства — национална правна уредба, в която независимо от здравословното състояние на направилия искането пациент процедурният срок за издаването на предварителното разрешение от компетентния орган е определен на 31 дена, а за отказа за издаването му на 23 дена? Във връзка с искането органът може да провери дали съответното обслужване се покрива от системата за социална сигурност и ако е така, проверява дали може да бъде предоставено в рамките на оправдан от медицинска гледна точка срок от финансиран с публични средства доставчик на здравно обслужване, а ако не е така, проверява качеството, безопасността и съотношение разход—ефективност на обслужването, предоставяно от посочения от пациента доставчик.

                  4)

                  Трябва ли член 20, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 883/2004 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност да се тълкува в смисъл, че възстановяване на разходите за трансгранично здравно обслужване може да се претендира само ако пациентът подаде искане за предварително разрешение до компетентната институция? Или пък в такъв случай член 20, параграф 1 сам по себе си не изключва възможността искане за разрешение да се подаде a posteriori с цел възстановяване на разходите?

                  5)

                  Попада ли в приложното поле на член 20, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност хипотеза, в която пациентът се придвижва до друга държава членка, след като му е определен конкретен час за медицински преглед и евентуален час за възможна медицинска операция или манипулация в деня след медицинския преглед, и поради здравословното състояние на пациента медицинската операция или манипулация действително се извършва? Възможно ли е в този случай за целите на член 20, параграф 1 искане за разрешение да се подаде a posteriori, за да бъдат възстановени разходите?

                  6)

                  Попада ли в обхвата на понятието „лечение по график“ — по смисъла на член 26 от Регламент (ЕО) № 987/2009 (3) на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност — хипотеза, в която пациентът се придвижва до друга държава членка, след като му е определен конкретен час за медицински преглед и евентуален час за възможна медицинска операция или манипулация в деня след медицинския преглед, и поради здравословното състояние на пациента медицинската операция или манипулация действително се извършва? Възможно ли е в този случай за целите на член 26 искане за разрешение да се подаде a posteriori, за да бъдат възстановени разходите? Ако лечението е спешно и жизнено необходимо, както се посочва в член 26, параграф 3, правната уредба също ли изисква предварително разрешение в хипотезата по член 26, параграф 1?

         (1)  ОВ L 88, 2011 г., стр. 45.

         (2)  ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82.

         (3)  ОВ L 284, 2009 г., стр. 1.


title: Дело C-807/18: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék. (Унгария), постъпило на 20 декември 2018 г. — Telenor Magyarország Zrt./Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/23

      Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék. (Унгария), постъпило на 20 декември 2018 г. — Telenor Magyarország Zrt./Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke
      (Дело C-807/18)
      (2019/C 139/22)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Telenor Magyarország Zrt.

         Ответник: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли търговско споразумение между доставчик на услуги за достъп до интернет и краен потребител, съгласно което доставчикът на услуги прилага към последния тарифа с нулев разход по отношение на определени приложения (тоест генерираният за съответното приложение трафик не се отчита като ползване на данни и не се забавя скоростта след изчерпване на договорения обем на данни) и с което доставчикът осъществява дискриминация, която се ограничава до условията на сключеното с крайния потребител споразумение и е насочена единствено срещу крайния потребител, страна по споразумението, но не и към неучастващите в споразумението крайни потребители, да се тълкува във връзка с член 3, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2015/2120 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година за определяне на мерки относно достъпа до отворен интернет и за изменение на Директива 2002/22/ЕО относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги и на Регламент (ЕС) № 531/2012 относно роуминга в обществени мобилни съобщителни мрежи в рамките на Съюза (1) (наричан по-нататък „Регламентът“)?

                  2.

                  При отрицателен отговор на първия въпрос: трябва ли член 3, параграф 3 от Регламента да се тълкува в смисъл, че за да се прецени наличието на нарушение — като се има предвид и съображение 7 от Регламента — е необходима основана на въздействието и на пазара оценка, която да установи дали приетите от доставчика на услуги за достъп до интернет мерки действително ограничават, и евентуално в каква степен, признатите в член 3, параграф 1 от Регламента права на крайния потребител?

                  3.

                  Независимо от първия и втория въпрос: трябва ли член 3, параграф 3 от Регламента да се тълкува в смисъл, че установената с него забрана има общ и обективен характер, така че се забранява всякаква мярка на управление на трафика, която третира различно определено интернет съдържание, независимо дали доставчикът на услуги за достъп до интернет осъществява различното третиране чрез споразумение, търговска практика или други действия?

                  4.

                  При утвърдителен отговор на третия въпрос: може ли да се установи наличие на нарушение на член 3, параграф 3 от Регламента само поради факта че е налице дискриминация, без да се прави допълнителна оценка на пазара и на въздействието, така че в този случай да не е необходима оценка съгласно член 3, параграфи 1 и 2 от Регламента?

         (1)  ОВ L 310, 2015 г., стр. 1.


title: Дело C-811/18: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Испания), постъпило на 21 декември 2018 г. — KA/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) и Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/24

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Испания), постъпило на 21 декември 2018 г. — KA/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) и Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
      (Дело C-811/18)
      (2019/C 139/23)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Canarias

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: KA

         Ответник: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) и Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 157 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че разглежданата в главното производство „добавка за майчинство“ към зависещите от вноски пенсии за осигурителен стаж и възраст, за преживял съпруг или за трайна неработоспособност — от получаването на която добавка са абсолютно и безусловно изключени бащите пенсионери, които могат да докажат, че са поели отглеждането на децата си — води до дискриминация при заплащането между работещите майки и работещите бащи?

                  2)

                  Трябва ли забраната на дискриминацията, основана на пола — въведена с член 4, параграф 1 от Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване (1) — да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба от националното право като член 60 от Ley General de la Seguridad Social (Общ закон за социалното осигуряване) в консолидираната му редакция, одобрена с Real Decreta Legislativo 8/2015 de 30 de octubre (Кралски законодателен декрет 8/2015 от 30 октомври 2015 г.), която разпоредба абсолютно и безусловно изключва бащите пенсионери, които могат да докажат, че са поели отглеждането на децата си, от обхвата на предвидената бонификация при изчисляването на пенсиите за осигурителен стаж и възраст, за преживял съпруг или за трайна неработоспособност?

                  3)

                  Трябва ли член 2 (параграфи 2, 3 и 4) и член 5 от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд (2) да се тълкуват в смисъл, че не допускат мярка като спорната в главното производство, която абсолютно и безусловно изключва бащите пенсионери, които могат да докажат, че са поели отглеждането на децата си, от обхвата на предвидената бонификация при изчисляването на пенсиите за осигурителен стаж и възраст, за преживял съпруг или за трайна неработоспособност?

                  4)

                  Противоречи ли изключването на жалбоподателя от достъпа до бонификацията, произтичаща от испанската „добавка за майчинство“, на забраната на всяка форма на дискриминация по член 21, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ C 364, 2000 г., стр.1)?

         (1)  ОВ L 6, 1979 г., стр. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 192.

         (2)  ОВ L 39, 1976 г., стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г. глава 5, том 1, стр. 164.


title: Дело C-836/18: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 28 декември 2018 г. — Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real/RH

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/25

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 28 декември 2018 г. — Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real/RH
      (Дело C-836/18)
      (2019/C 139/24)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

         Ответник: RH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Изискването испански гражданин, който не е упражнил правото си на свободно движение, да отговаря на условията по член 7, параграф 1 от Кралски декрет 240/2007, за да получи неговият съпруг/неговата съпруга от трета страна право на пребиваване съгласно член 7, параграф 2 от посочения кралски декрет, може ли в случай на неизпълнение на тези условия, да се смята за противоречащо на член 20 ДФЕС, ако в резултат от отказа да се признае такова право испанският гражданин се окаже принуден да напусне територията на Съюза като цяло?
                  За целите на въпроса следва да се има предвид, че член 68 от испанския Código Civil (Граждански кодекс) предвижда задължение за съпрузите да живеят съвместно.

                  2)

                  Във всички случаи, независимо от горното, противоречи ли на член 20 ДФЕС при посочените по-горе условия практиката на испанската държава автоматично да прилага правилото по член 7 от Кралски декрет 240/2007 и съответно да отказва издаването на карта за пребиваване на член на семейството на гражданин на Съюза, който гражданин никога не е упражнявал правото си на свободно движение, само и единствено поради това че този гражданин не отговаря на предвидените в тази разпоредба условия, без да преценява за всеки конкретен и отделен случай дали между него и гражданина на трета страна съществува отношение на зависимост, което е от такова естество, че по каквато и да било причина и предвид конкретните обстоятелства при отказ да се признае право на пребиваване на гражданина на трета страна гражданинът на Съюза не би могъл да се раздели с члена на семейството си, от когото зависи, и би бил длъжен да напусне територията на Съюза?
                  За целите на въпроса следва да се има предвид практиката на Съда на Европейския съюз, и по-специално решение от 8 май 2018 г., C-82/16, K.A. и др./Belgische Staat (1).

         (1)  Решение от 8 май 2018 г., K.A. и др. (Събиране на семейството в Белгия) (C-82/16, EU:C:2018:308).


title: Дело C-21/19: Преюдициално запитване от Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Нидерландия), постъпило на 15 януари 2019 г. — Наказателно производство срещу XN

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/26

      Преюдициално запитване от Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Нидерландия), постъпило на 15 януари 2019 г. — Наказателно производство срещу XN
      (Дело C-21/19)
      (2019/C 139/25)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden, zittingsplaats Arnhem

         Наказателно производство срещу

      XN

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да се приеме, че всяко вещество, което не е страничен продукт по смисъла на Рамковата директива за отпадъците (1), по дефиниция не е и страничен животински продукт по смисъла на Регламента за страничните животински продукти от 2009 г., така че това вещество не е изключено от обхвата на Регламент № 1013/2006 (2) съгласно член 1, параграф 3 от него? Обратно, трябва ли да се приеме, че когато веществото не отговаря на критериите по член 5, параграф 1 от Рамковата директива за отпадъците, не е изключено все пак да попада в обхвата на дефиницията за странични животински продукти по смисъла на Регламента за страничните животински продукти от 2009 г., така че това вещество не попада автоматично в обхвата на Регламент № 1013/2006?

                  2)

                  По смисъла на член 1, параграф 3 от Регламент № 1013/2006 какво следва да се разбира под превози, които са предмет на изискванията за одобрение на Регламент № 1774/2002 (3), понастоящем Регламент № 1069/2009 (4): означава ли това транспорт на странични животински продукти (от една държава в друга), независимо от коя категория е този материал? Обратно, означава ли това транспорт на материал от посочените в член 48 от Регламента за страничните животински продукти от 2009 г. (по-рано член 8 от Регламент № 1774/2002), който обхваща само странични животински продукти и производни продукти по смисъла на тази разпоредба, тоест материал от категория 1, материал от категория 2 и някои производни продукти, включително преработени животински протеини, получени от материал от категория 3?

                  3)

                  Ако по смисъла на член 1, параграф 3, буква г) от Регламент № 1013/2006 под превози, които са предмет на изискванията за одобрение на Регламент № 1774/2002, понастоящем Регламент № 1069/2009, следва да се разбира транспорт на странични животински продукти (от една държава в друга), независимо от коя категория е този материал, трябва ли освен това член 1, параграф 3, буква г) от Регламент № 1013/2006 да се тълкува в смисъл, че се отнася и до превозите на смеси от странични животински продукти и други вещества, и ако е така, има ли значение какво е съотношението между страничните животински продукти и другите вещества в сместа? Обратно, в резултат от смесването му с друго вещество губи ли страничният животински продукт качеството на страничен животински продукт по смисъла на Регламента за страничните животински продукти от 2009 г. и става ли отпадък по смисъла на Регламент № 1013/2006?

         (1)  Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (ОВ L 312, 2008 г., стр. 3).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци (ОВ L 190, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 172).

         (3)  Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 година за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (ОВ L 273, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 44, стр. 113).

         (4)  Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на здравни правила относно странични животински продукти и производни продукти, непредназначени за консумация от човека, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1774/2002 (Регламент за страничните животински продукти) (ОВ L 300, 2009 г., стр. 1).