title: Дело C-560/18 P: Жалба, подадена на 3 септември 2018 г. от Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 10 юли 2018 г. по дело T-514/15, Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Комисия

text:
               25.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/10

      Жалба, подадена на 3 септември 2018 г. от Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 10 юли 2018 г. по дело T-514/15, Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Комисия
      (Дело C-560/18 P)
      (2019/C 112/15)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (представител: P. Hoffman, adwokat)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Швеция, Република Полша

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени определението на Общия съд от 10 юли 2018 г. по дело T-514/15, Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Комисия;

                  —

                  да отмени решението на Европейската комисия от 12 юни 2015 г., GESTDEM 2015/1291, с което на жалбоподателя се отказва достъп до приетото от Европейската комисия подробно становище в рамките на процедурата по уведомяване 2014/537/PL и решението на Европейската комисия от 17 юли 2015, GESTDEM 2015/1291, с което на жалбоподателя се отказва достъп до приетото от Република Малта подробно становище в рамките на процедурата по уведомяване 2014/537/PL, както и да осъди Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски, направени от жалбоподателя или

                  —

                  при условията на евентуалност, ако Съдът счита, че етапът, на който се намира делото, не му позволява да се произнесе с окончателно решение, да върне делото на Общия съд на Европейския съюз и да не се произнася по съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Главни основания на жалбата:

                  —

                  Общият съд е допуснал грешки при прилагане на правото, (i) като в точки 30 и 32 от обжалваното определение е приел, че е малко вероятно твърдяната в рамките на жалбата незаконосъобразност да възникне в бъдеще и че интересът на жалбоподателя да поддържа жалбата е отпаднал и (ii) като в същите тези точки от определението приема, че основният въпрос в този контекст е дали има вероятност в бъдеще да възникне ситуация, в която на Комисията е изпратен проекто-закон, отговарящ на нейните опасения относно действащото законодателство в държавата членка, която е отправила уведомлението и която е обект на течащо производство за установяване на неизпълнение на задължения и в която ситуация Комисията отказва достъпа до подробно становище, съставено на основание на Директива 98/34 (1), свързано с този проектозакон, като обосновава този отказ с общата презумпция за неоповестяване, която произтича от необходимостта да се запази целта на производството за неизпълнение на задължения, докато от правна гледна точка релевантният въпрос не е дали подобна специфична ситуация може да възникне, а дали съществува риск в бъдеще Комисията да приложи тълкуване на Регламент № 1049/2001 (2) или на Директива 98/34, на които тя се основава и което тълкуване жалбоподателят оспорва в жалбата си.

                  —

                  Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, като в точка 33 от обжалваното определение е приел, че необходимостта да се произнесе по жалба относно отказ на Комисията да оповести документи поради твърдяна „неразривна връзка“ между тях и висящо производство за установяване на неизпълнение на задължения, в което устната фаза на производството е приключила, не може да се изведе нито от необходимостта на жалбоподателя да бъде предоставена ефективна съдебна защита, нито от обстоятелството, че липсата на произнасяне на съдебно решение ще позволи на Комисията да избегне съдебния контрол върху своето решение, тъй като в противен случай всеки жалбоподател, който чието заявление за предоставяне на достъп до документи първоначално е отхвърлено, би могъл да поиска произнасяне по жалбата срещу това решение на Комисията, дори ако неговото заявление за достъп е удовлетворено след подаване на жалбата пред Общия съд.

                  —

                  Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, като в точка 34 от обжалваното определение е приел — макар производството по жалбата на жалбоподателя срещу оспорваните решения да е продължило почти 3 години и да е включвало размяната на много становища и едно съдебно заседание — че приключването на производството и необходимостта жалбоподателят или неговите членове още веднъж -този път в рамките на иск за обезщетение срещу Комисията — да установи неправомерния характер на обжалваните решения, нямало да съставлява необоснована тежест за жалбоподателя.

                  —

                  Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото, като в точка 34 от обжалваното определение е приел, че не е необходимо да се произнася по същество относно твърденията за претърпени от жалбоподателя или неговите членове вреди във връзка с обжалваните решения, само защото (i) жалбоподателят не е уточнил дали той или неговите членове „действително“ са възнамерявали да предявят такъв иск, (ii) жалбоподателят не се е основал на точни, конкретни и установими доказателства относно последиците от оспорваните решени и (iii) не е предоставил данни относно присъдите, които са последвали от отказа да се предостави достъп до документите, макар че (iv) в същото време Общият съд е осъдил жалбоподателя да плати направените от него разноски, които съставляват конкретна и несъмнена вреда, причинена на жалбоподателя в резултат от оспорваните решения.
                  Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, като в точка 34 от обжалваното определение е приел, че жалбоподателят няма правен интерес да поддържа жалбата, макар че отмяната на оспорваните решения е необходима с оглед на поправяне на неимуществените веди, причинени на жалбоподателя в качеството му на професионална организация и че няма друг начин за поправяне на подобни вреди.

         (1)  Директива 98/34/EО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (ОВ L 204, 1998 г., стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г, глава 13, том 23, стр. 207).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г, глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-789/18: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 12 декември 2018 г. — AQ и др./Corte dei Conti и др.

text:
               25.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/24

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 12 декември 2018 г. — AQ и др./Corte dei Conti и др.
      (Дело C-789/18)
      (2019/C 112/30)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AQ и др.

         Ответници: Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Inps-Gestione

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли член 3, параграфи 2 и 3 ДЕС, членове 9, 45, 126, 145, 146, 147 и член 151, първа алинея ДФЕС, член 15, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз и членове 3 и 5 от Европейския стълб на социалните права национална правна норма като член 1, параграф 489 от Закон № 147/2013, доколкото тази норма насърчава италианската публична администрация да предпочита при назначаването или възлагането на задачи само работници, които вече имат пенсия, отпусната от италиански публични осигурителни институции?

                  2)

                  Допускат ли член 106, параграф 1 и член 107 ДФЕС национална правна норма като член 1, параграф 489 от Закон № 147/2013, която разрешава на италианската публична администрация, извършваща икономическа дейност, която трябва да е съобразена с член 101 и сл. ДФЕС, да използва труда на лица, съгласили се да се откажат напълно или частично от полагащото се за тази дейност възнаграждение, като по този начин се спестяват разходи, което може да осигури предимство на съответната администрация в конкуренцията с други икономически оператори?

                  3)

                  Допускат ли членове 2, 3 и 6 ДЕС, член 126 и член 151, първа алинея ДФЕС, член 15, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 3 и член 7, буква а) от Европейския стълб на социалните права национална правна норма като член 1, параграф 489 от Закон № 147/2013, която при посочените в нея условия допуска работник да изрази валидно отказ, пълен или частичен, от възнаграждение, като целта на този отказ е единствено да избегне да изгуби работата си?

                  4)

                  Допускат ли членове 2, 3 и 6 ДЕС, член 14, член 15, параграф 1, член 126 и член 151, първа алинея ДФЕС, член 31, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз и членове 5, 6 и 10 от Европейския стълб на социалните права национална правна норма като член 1, параграф 489 от Закон № 147/2013, която при посочените в нея условия допуска работник да престира труд в полза италианска публична администрация, отказвайки се напълно или частично от съответната компенсация, дори ако за този отказ не е предвидено никакво изменение на условията на труд, нито на работното време, нито на количеството и качеството на изискваната работа и на произтичащата от нея отговорност, и то независимо от това, че отказът от част от възнаграждението води до съществено изменение на трудовото правоотношение, както от гледна точка на пропорционалността на възнаграждението на качеството и количеството на извършваната работа, така и поради това че по този начин в крайна сметка работникът е принуден да извършва дейността си при неблагоприятни условия на труд, които предполагат по-малко старание в работата и са предпоставка за по-малко ефективна работа на администрацията?

                  5)

                  Допускат ли членове 2, 3 и 6 ДЕС, член 126 и член 151, първа алинея ДФЕС, член 15, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 6 от Европейския стълб на социалните права прилагането на член 1, параграф 489 от Закон № 147/2013, във връзка с член 23 ter, параграф 1 от Декрет-закон № 201/2011, преобразуван в Закон № 214/2011, доколкото тези норми допускат/налагат на италианска публична администрация, дори при висящо трудово правоотношение или отношение на сътрудничество, да намали полагащото се на работника възнаграждение в зависимост от изменението на максималния размер, предвиден в посочения член 23 ter, параграф 1 от Декрет-закон № 201/2011, преобразуван в Закон № 214/2011, тоест в зависимост от непредвидими обстоятелства и във всеки случай съгласно механизъм, който не може да бъде разбран веднага, и въпреки информацията, дадена на работника в началото на трудовото правоотношение?

                  6)

                  Допускат ли членове 2, 3 и 6 ДЕС, членове 8 и 126 ДФЕС, членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз и членове 10 и 15 от Европейския стълб на социалните права национална правна норма като член 1, параграф 489 от Закон № 147/2013, която при посочените в нея условия задължава италианската публична администрация да намали възнагражденията, полагащи се на служителите и сътрудниците ѝ, които имат право на пенсия от публична осигурителна институция, като по този начин ощетява тези работници по причини, свързани с наличието на други доходи, което не насърчава продължаването на трудовата активност, частната стопанска инициатива и създаването и нарастването на частното имущество, които обаче са богатство и ресурс за нацията?


title: Дело C-577/17: Определение на председателя на Съда от 11 януари 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl, в присъствието на: Clinton Osas Alake известен като Klenti Solim и др.

text:
               25.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/39

      Определение на председателя на Съда от 11 януари 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl, в присъствието на: Clinton Osas Alake известен като Klenti Solim и др.
      (Дело C-577/17) (1)

      (2019/C 112/45)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 22, 22.1.2018 г.


title: Дело T-67/19: Жалба, подадена на 5 февруари 2019 г. — Sixsigma Networks Mexico/EUIPO — Dokkio (DOKKIO)

text:
               25.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/46

      Жалба, подадена на 5 февруари 2019 г. — Sixsigma Networks Mexico/EUIPO — Dokkio (DOKKIO)
      (Дело T-67/19)
      (2019/C 112/56)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sixsigma Networks Mexico, SA de CV (Мексико, Мексико) (представител: C. Casas Feu, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Dokkio, Inc. (Сан Матео, Калифорния, САЩ)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „DOKKIO“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 308 971

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 21 ноември 2018 г. по преписка R 1187/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта, в която отхвърля възражение B 2800087,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, направени от Sixsigma Networks Mexico, SA de CV,

                  —

                  да осъди Dokkio, Inc. да заплати съдебните разноски, направени от Sixsigma Networks Mexico, SA de CV.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-349/17: Решение на Съда (голям състав) от 5 март 2019 г. (преюдициално запитване от Tallinna Ringkonnakohus — Естония) — Eesti Pagar AS/Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Регламент (ЕО) № 800/2008 (Общ регламент за групово освобождаване) — Член 8, параграф 2 — Помощи със стимулиращ ефект — Понятие за „започване на работата по проекта“ — Правомощия на националните органи — Неправомерна помощ — Липса на решение на Европейската комисия или на национална юрисдикция — Задължение на националните органи да разпореждат по собствена инициатива възстановяването на неправомерна помощ — Правно основание — Член 108, параграф 3 ДФЕС — Общ принцип на правото на Съюза за защита на оправданите правни очаквания — Решение на компетентен национален орган за предоставяне на помощ на основание на Регламент № 800/2008 — Знание за обстоятелства, които изключват допустимостта на заявлението за помощ — Пораждане на оправдани правни очаквания — Липса — Погасителна давност — Помощи, съфинансирани от структурен фонд — Приложима правна уредба — Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 — Национална правна уредба — Лихви — Задължение да се иска плащане на лихви — Правно основание — Член 108, параграф 3 ДФЕС — Приложима правна уредба — Национална правна уредба — Принцип на ефективност)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/3

      Решение на Съда (голям състав) от 5 март 2019 г. (преюдициално запитване от Tallinna Ringkonnakohus — Естония) — Eesti Pagar AS/Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
      (Дело C-349/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Държавни помощи - Регламент (ЕО) № 800/2008 (Общ регламент за групово освобождаване) - Член 8, параграф 2 - Помощи със стимулиращ ефект - Понятие за „започване на работата по проекта“ - Правомощия на националните органи - Неправомерна помощ - Липса на решение на Европейската комисия или на национална юрисдикция - Задължение на националните органи да разпореждат по собствена инициатива възстановяването на неправомерна помощ - Правно основание - Член 108, параграф 3 ДФЕС - Общ принцип на правото на Съюза за защита на оправданите правни очаквания - Решение на компетентен национален орган за предоставяне на помощ на основание на Регламент № 800/2008 - Знание за обстоятелства, които изключват допустимостта на заявлението за помощ - Пораждане на оправдани правни очаквания - Липса - Погасителна давност - Помощи, съфинансирани от структурен фонд - Приложима правна уредба - Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 - Национална правна уредба - Лихви - Задължение да се иска плащане на лихви - Правно основание - Член 108, параграф 3 ДФЕС - Приложима правна уредба - Национална правна уредба - Принцип на ефективност)
      (2019/C 148/03)
      Език на производството: естонски

         Запитваща юрисдикция

      Tallinna Ringkonnakohus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Eesti Pagar AS

         Ответници: Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

         Диспозитив

                  1)

                  Член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 800/2008 на Комисията от 6 август 2008 година относно деклариране на някои категории помощи за съвместими с общия пазар в приложение на членове [107 ДФЕС и 108 ДФЕС] (Общ регламент за групово освобождаване) трябва да се тълкува в смисъл, че „работата по проекта или дейността“ по смисъла на посочената разпоредба е започнала с възлагането на първата поръчка за съоръжения, предназначени за този проект или дейност, чрез поемането на безусловен и правнообвързващ ангажимент преди подаването на заявление за помощ, независимо какви са евентуалните разходи за неустойка поради отказ от посочения ангажимент.

                  2)

                  Член 108, параграф 3 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че посочената разпоредба изисква националният орган да разпореди по собствена инициатива възстановяването на помощ, която е отпуснал съгласно Регламент № 800/2008, когато впоследствие установи, че поставените в посочения регламент условия не са били изпълнени.

                  3)

                  Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че когато отпуска помощ, като прилага неправилно Регламент № 800/2008, национален орган не може да породи в полза на нейния получател оправдани правни очаквания относно нейната правомерност.

                  4)

                  Правото на Съюза следва да се тълкува в смисъл, че когато национален орган е отпуснал помощ по линия на структурен фонд, прилагайки неправилно Регламент № 800/2008, за възстановяването на неправомерната помощ се прилага давностният срок от четири години съгласно член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности, ако са изпълнени условията за прилагането на този регламент, а в противен случай се прилага давностният срок, предвиден в приложимото национално право.

                  5)

                  Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че когато държавен орган разпорежда по собствена инициатива възстановяването на помощ, която е отпуснал неправилно на основание на Регламент № 800/2008, той е длъжен да иска от получателя на тази помощ да плати лихви съгласно разпоредбите на приложимото национално право. В това отношение член 108, параграф 3 ДФЕС изисква тези разпоредби да предоставят възможност да се гарантира възстановяване на неправомерната помощ в пълен размер и поради това на нейния получател да се разпореди по-специално да заплати лихви за целия период, през който е ползвал тази помощ, и то при лихвен процент, равен на лихвения процент, който би се прилагал, ако е трябвало да заеме на пазара сума в размер на разглежданата помощ през посочения период.

         (1)  ОВ C 269, 14.8.2017 г.


title: Дело C-620/16: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 март 2019 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 258 ДФЕС — Решение 2014/699/ЕС — Принцип на лоялно сътрудничество — Член 4, параграф 3 ДЕС — Допустимост — Последици от поведението, в което се упреква ответникът, към датата на изтичане на определения в мотивираното становище срок — Продължаващи последици за единството и съгласуваността на международните действия на Европейския съюз — Достатъчност на мерките, взети от съответната държава членка, за да се съобрази с мотивираното становище — Гласуване на Федерална република Германия срещу позицията на Съюза, установена в Решение 2014/699/ЕС, по време на 25-ата сесия на Ревизионната комисия на Междуправителствената организация за международни железопътни превози (OTIF) и възражение на тази държава членка срещу посочената позиция и срещу предвидените в това решение условия за упражняване на правата на глас)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/3

      Решение на Съда (четвърти състав) от 27 март 2019 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
      (Дело C-620/16) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 258 ДФЕС - Решение 2014/699/ЕС - Принцип на лоялно сътрудничество - Член 4, параграф 3 ДЕС - Допустимост - Последици от поведението, в което се упреква ответникът, към датата на изтичане на определения в мотивираното становище срок - Продължаващи последици за единството и съгласуваността на международните действия на Европейския съюз - Достатъчност на мерките, взети от съответната държава членка, за да се съобрази с мотивираното становище - Гласуване на Федерална република Германия срещу позицията на Съюза, установена в Решение 2014/699/ЕС, по време на 25-ата сесия на Ревизионната комисия на Междуправителствената организация за международни железопътни превози (OTIF) и възражение на тази държава членка срещу посочената позиция и срещу предвидените в това решение условия за упражняване на правата на глас)
      (2019/C 187/04)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: W. Mölls, L. Havas, J. Hottiaux и J. Norris-Usher)

         Ответник: Федерална република Германия (представители: T. Henze и J. Möller)

         Встъпила страна в подкрепа на ищеца: Съвет на Европейския съюз (представители: R. Liudvinaviciute-Cordeiro и J.-P. Hix)

         Диспозитив

                  1)

                  Като по време на 25-ата сесия на Ревизионната комисия на Междуправителствената организация за международни железопътни превози (OTIF) е гласувала срещу позицията, установена в Решение 2014/699/ЕС на Съвета от 24 юни 2014 година за определяне на позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз на 25-ата сесия на Ревизионната комисия на Междуправителствената организация за международни железопътни превози по отношение на някои изменения на Конвенцията за международни железопътни превози (COTIF) и на притурките към нея, и като публично е изразила възраженията си както срещу тази позиция, така и срещу предвидените в това решение условия за упражняване на правата на глас, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по това решение и по член 4, параграф 3 ДЕС.

                  2)

                  Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

                  3)

                  Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 22, 22.1.2018 г.


title: Дело C-621/16 P: Решение на Съда (голям състав) от 26 март 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република, Република Литва (Обжалване — Езиков режим — Конкурси на общо основание за назначаването на администратори — Обявление за конкурс — Администратори (AD 5) — Администратори (AD 6) в областта на защитата на данните — Езикови познания — Свеждане на избора на език 2 от конкурсите до английски, френски и немски — Език за комуникация с Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) — Регламент № 1 — Правилник за длъжностните лица — Дискриминация, основана на езика — Обосноваване — Интерес на службата — Съдебен контрол)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/4

      Решение на Съда (голям състав) от 26 март 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република, Република Литва
      (Дело C-621/16 P) (1)

      (Обжалване - Езиков режим - Конкурси на общо основание за назначаването на администратори - Обявление за конкурс - Администратори (AD 5) - Администратори (AD 6) в областта на защитата на данните - Езикови познания - Свеждане на избора на език 2 от конкурсите до английски, френски и немски - Език за комуникация с Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) - Регламент № 1 - Правилник за длъжностните лица - Дискриминация, основана на езика - Обосноваване - Интерес на службата - Съдебен контрол)
      (2019/C 187/05)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: L. Pignataro-Nolin и G. Gattinara)

         Други страни в производството: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от P. Gentili, avvocato dello Stato), Република Литва

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: M. J. García-Valdecasas Dorrego)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Италианската република.

                  3)

                  Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 46, 13.2.2017 г.


title: Дело C-680/16 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 март 2019 г. — Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o./Европейска комисия (Обжалване — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Директива 2001/83/ЕО — Член 30, параграф 1 — Комитет по лекарствените продукти за хуманна употреба — Сезиране на комитета, подчинено на изискването преди това да не е постановено национално решение — Активно вещество естрадиол — Решение, с което Европейската комисия нарежда на държавите членки да отнемат и изменят националните разрешения за търговия с лекарствени продукти с локално приложение, съдържащи естрадиол 0,01 % w/w)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/5

      Решение на Съда (четвърти състав) от 27 март 2019 г. — Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o./Европейска комисия
      (Дело C-680/16 P) (1)

      (Обжалване - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Директива 2001/83/ЕО - Член 30, параграф 1 - Комитет по лекарствените продукти за хуманна употреба - Сезиране на комитета, подчинено на изискването преди това да не е постановено национално решение - Активно вещество естрадиол - Решение, с което Европейската комисия нарежда на държавите членки да отнемат и изменят националните разрешения за търговия с лекарствени продукти с локално приложение, съдържащи естрадиол 0,01 % w/w)
      (2019/C 187/06)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o. (представители: P. Klappich и C. Schmidt, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B.-R. Killmann, A. Sipos и M. Šimerdová)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 20 октомври 2016 г., August Wolff и Remedia/Комисия (T 672/14, непубликувано, EU:T:2016:623).

                  2)

                  Отменя Решение за изпълнение на Комисията C(2014) 6030 окончателен от 19 август 2014 година относно разрешенията за търговия с лекарствени продукти за хуманна употреба с локално приложение с високо съдържание на естрадиол в съответствие с член 31 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета в частта му, с която то задължава държавите членки да се съобразяват с предвидените в него задължения по отношение на лекарствените продукти с локално приложение, съдържащи естрадиол 0,01 % w/w, посочени или не в приложение I към това решение, титуляри на разрешения за които са Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel и Remedia d.o.o., с изключение на ограничението, че упоменатите в същото приложение лекарствени продукти с локално приложение, съдържащи естрадиол 0,01 % w/w, могат да се прилагат само вътрешновагинално.

                  3)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски, направени както в първоинстанционното съдебно производство, така и в производството по обжалване, с изключение на съдебните разноски, направени в обезпечителното производство, които следва да бъдат понесени от Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel и от Remedia d.o.o.

         (1)  ОВ C 78, 13.3.2017 г.


title: Съединени дела C-70/17 и 179/17: Решение на Съда (голям състав) от 26 март 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo, Juzgado de Primera Instancia no 1 de Barcelona — Испания) — Abanca Corporación Bancaria SA/Alberto García Salamanca Santos (C-70/17), Bankia SA/Alfonso Antonio Lau Mendoza, Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez (C-179/17) (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Членове 6 и 7 — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Клауза за предсрочна изискуемост в договор за ипотечен кредит — Обявяване на частична неравноправност на клаузата — Правомощия на националния съд при наличие на клауза, квалифицирана като „неравноправна“ — Заместване на неравноправната клауза с норма от националното право)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/6

      Решение на Съда (голям състав) от 26 март 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo, Juzgado de Primera Instancia no 1 de Barcelona — Испания) — Abanca Corporación Bancaria SA/Alberto García Salamanca Santos (C-70/17), Bankia SA/Alfonso Antonio Lau Mendoza, Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez (C-179/17)
      (Съединени дела C-70/17 и 179/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Членове 6 и 7 - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Клауза за предсрочна изискуемост в договор за ипотечен кредит - Обявяване на частична неравноправност на клаузата - Правомощия на националния съд при наличие на клауза, квалифицирана като „неравноправна“ - Заместване на неравноправната клауза с норма от националното право)
      (2019/C 187/07)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo, Juzgado de Primera Instancia no 1 de Barcelona

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Abanca Corporación Bancaria SA (C-70/17), Bankia SA (C-179/17)

         Ответници: Alberto García Salamanca Santos (C-70/17), Alfonso Antonio Lau Mendoza, Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez (C-179/17)

         Диспозитив

      Членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкуват в смисъл, че от една страна, не допускат обявена за неравноправна клауза за предсрочна изискуемост в договор за ипотечен кредит да бъде запазена частично чрез отстраняване на елементите, които придават неравноправния ѝ характер, когато такова отстраняване ще доведе до изменение на съдържанието на посочената клауза, като се засегне същността ѝ, а от друга страна, тези разпоредби допускат националният съд да преодолее недействителността на такава неравноправна клауза, като я замести с новата редакция на законовата разпоредба, от която е заимствана тази клауза и която е приложима при съгласие на страните по договора, при условие че съответният договор за ипотечен кредит не може да бъде изпълняван при премахване на посочената неравноправна клауза и развалянето на договора в неговата цялост ще изложи потребителя на особено неблагоприятни последици.

         (1)  ОВ C 121, 18.4.2017 г.

         ОВ C 231, 17.7.2017 г.


title: Дело C-163/17: Решение на Съда (голям състав) от 19 март 2019 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Германия) — Abubacarr Jawo/Bundesrepublik Deutschland (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Система от Дъблин — Регламент (ЕС) № 604/2013 — Прехвърляне на търсещото убежище лице в държавата членка, компетентна за разглеждането на молбата за международна закрила — Понятие за укриване — Условия за продължаване на срока за прехвърляне — Член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Сериозна опасност от нечовешко или унизително отношение след приключване на процедурата за предоставяне на убежище — Условия на живот на лицата, които се ползват от ме дународна закрила в посочената държава членка)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/7

      Решение на Съда (голям състав) от 19 март 2019 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Германия) — Abubacarr Jawo/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-163/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Система от Дъблин - Регламент (ЕС) № 604/2013 - Прехвърляне на търсещото убежище лице в държавата членка, компетентна за разглеждането на молбата за международна закрила - Понятие за укриване - Условия за продължаване на срока за прехвърляне - Член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Сериозна опасност от нечовешко или унизително отношение след приключване на процедурата за предоставяне на убежище - Условия на живот на лицата, които се ползват от ме дународна закрила в посочената държава членка)
      (2019/C 187/09)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Abubacarr Jawo

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Диспозитив

                  1)

                  Член 29, параграф 2, второ изречение от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство, трябва да се тълкува в смисъл, че кандидат „се укрива“ по смисъла на тази разпоредба, когато съзнателно избягва националните органи, компетентни да извършат неговото прехвърляне, за да го осуети. Може да се презумира, че случаят е такъв, когато прехвърлянето не може да се извърши, тъй като кандидатът е напуснал отреденото му жилище, без да уведоми компетентните национални органи за своето отсъствие, при условие че е бил уведомен за своите задължения в това отношение, като запитващата юрисдикция следва да провери това обстоятелство. Посоченият кандидат запазва възможността да докаже, че не е уведомил тези органи за своето отсъствие поради основателни причини, а не поради намерението си да ги избегне.
                  Член 27, параграф 1 от Регламент № 604/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че в рамките на производство за обжалване на решение за прехвърляне заинтересованото лице може да се позове на член 29, параграф 2 от този регламент, като изтъкне, че срокът за прехвърляне е изтекъл, тъй като то не се е укрило.

                  2)

                  Член 29, параграф 2, второ изречение от Регламент № 604/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че за да се удължи срокът за прехвърляне най-много до осемнадесет месеца, е достатъчно преди изтичането на шестмесечния срок за прехвърляне молещата държава членка да уведоми компетентната държава членка за обстоятелството, че заинтересованото лице се е укрило, като същевременно посочи новия срок за прехвърляне.

                  3)

                  Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че в неговото приложно поле попада въпросът дали член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз не допуска прехвърлянето съгласно член 29 от Регламент № 604/2013 на търсещо международна закрила лице в държавата членка, която съгласно този регламент е обичайно компетентна за разглеждането на неговата молба за международна закрила, когато в случай че в посочената държава членка се предостави такава закрила, би имало сериозна опасност търсещото закрила лице да бъде подложено на нечовешко или унизително отношение по смисъла на посочения член 4 поради условията на живот, които биха го очаквали като лице, което се ползва от международна закрила в посочената държава членка.
                  Член 4 от Хартата на основните права трябва да се тълкува в смисъл, че допуска такова прехвърляне на търсещото международна закрила лице, освен ако съдът, сезиран с жалба против решението за прехвърляне, не установи въз основа на обективни, достоверни, точни и надлежно актуализирани данни и с оглед на гарантирания от правото на Съюза стандарт на закрила на основните права, че действително съществува опасност за търсещото закрила лице, поради обстоятелството че в случай на прехвърляне то би се оказало независимо от своята воля и личния си избор в положение на крайна материална нищета.

         (1)  ОВ C 318, 25.9.2017 г.


title: Дело C-237/17 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 март 2019 г. — Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc./Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (Обжалване — Субсидии — Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китай — Окончателно изравнително мито — Регламент (ЕО) № 597/2009)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/9

      Решение на Съда (четвърти състав) от 27 март 2019 г. — Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc./Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
      (Дело C-237/17 P) (1)

      (Обжалване - Субсидии - Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китай - Окончателно изравнително мито - Регламент (ЕО) № 597/2009)
      (2019/C 187/11)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power Group Co. Ltd, по-рано Csi Solar Power (China) Inc. (представители: J. Bourgeois, A. Willems, S. De Knop и M. Meulenbelt, адвокати)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: H. Marcos Fraile, подпомагана от N. Tuominen, адвокат), Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche, J.-F. Brakeland и N. Kuplewatzky)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбите.

                  2)

                  Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu) Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang) Inc., Csi Cells Co. Ltd и Csi Solar Power Group Co. Ltd заплащат свързаните с главната жалба съдебни разноски.

                  3)

                  Европейската комисия понася съдебните разноски, направени от нея във връзка с главната жалба.

                  4)

                  Европейската комисия заплаща свързаните с насрещната жалба съдебни разноски.

                  5)

                  Съветът на Европейския съюз понася съдебните разноски, направени от него във връзка с насрещната жалба.

         (1)  ОВ C 239, 24.7.2017 г.


title: Съединени дела C-266/17 и C-267/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 21 март 2019 г. (преюдициални запитвания от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Rhein-Sieg-Kreis (C-266/17), Rhenus Veniro GmbH & Co. KG (C-267/17)/Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH (C-266/17), Kreis Heinsberg (C-267/17) (Преюдициално запитване — Транспорт — Обществени услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт — Регламент (ЕО) № 1370/2007 — Член 5, параграфи 1 и 2 — Пряко възлагане — Договори за услуги за обществен пътнически превоз с автобусен и трамваен транспорт — Условия — Директива 2004/17/ЕО — Директива 2004/18/ЕО)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/10

      Решение на Съда (четвърти състав) от 21 март 2019 г. (преюдициални запитвания от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Rhein-Sieg-Kreis (C-266/17), Rhenus Veniro GmbH & Co. KG (C-267/17)/Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH (C-266/17), Kreis Heinsberg (C-267/17)
      (Съединени дела C-266/17 и C-267/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Транспорт - Обществени услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт - Регламент (ЕО) № 1370/2007 - Член 5, параграфи 1 и 2 - Пряко възлагане - Договори за услуги за обществен пътнически превоз с автобусен и трамваен транспорт - Условия - Директива 2004/17/ЕО - Директива 2004/18/ЕО)
      (2019/C 187/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         (Дело C-266/17)

         Жалбоподател: Rhein-Sieg-Kreis

         Ответници: Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH

         в присъствието на: Regionalverkehr Köln GmbH (C-266/17),

         (Дело C-267/17)

         Жалбоподател: Rhenus Veniro GmbH & Co. KG

         Ответник: Kreis Heinsberg

         в присъствието на: WestVerkehr GmbH (C-267/17)

         Диспозитив

      Член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт не се прилага по отношение на прякото възлагане на договорите за обществени услуги за автобусен транспорт, които не са под формата на договори за концесии за услуги по смисъла на Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги, и на Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги.

         (1)  ОВ C 283, 28.8.2017 г.

         ОВ C 269, 14.8.2017 г.


title: Съединени дела C-350/17 и С-351/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 21 март 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Mobit Soc.cons.arl/Regione Toscana (C-350/17), Autolinee Toscane SpA/Mobit Soc.cons.arl (C-351/17) (Преюдициално запитване — Регламент (ЕО) № 1370/2007 — Обществени услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт — Член 5 — Възлагане на обществени поръчки за услуги — Член 5, параграф 2 — Пряко възлагане — Понятието „вътрешен оператор“ — Орган, упражняващ сходен контрол — Член 8, параграф 2 — Преходен режим — Краен срок на прякото възлагане)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/13

      Решение на Съда (четвърти състав) от 21 март 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Mobit Soc.cons.arl/Regione Toscana (C-350/17), Autolinee Toscane SpA/Mobit Soc.cons.arl (C-351/17)
      (Съединени дела C-350/17 и С-351/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) № 1370/2007 - Обществени услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт - Член 5 - Възлагане на обществени поръчки за услуги - Член 5, параграф 2 - Пряко възлагане - Понятието „вътрешен оператор“ - Орган, упражняващ сходен контрол - Член 8, параграф 2 - Преходен режим - Краен срок на прякото възлагане)
      (2019/C 187/14)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

      (Дело C-350/17)

         Жалбоподател: Mobit Soc. cons. arl

         Ответници: Regione Toscana

         в присъствието на: Autolinee Toscane SpA, Régie Autonome des Transports Parisiens (RATP) (C-350/17)
      (Дело C-351/17)

         Жалбоподател: Autolinee Toscane SpA

         Ответници: Mobit Soc. cons. arl,

         в присъствието на: Regione Toscana, Régie Autonome des Transports Parisiens (RATP) (C-351/17)

         Диспозитив

      Член 5 и член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета трябва да се тълкуват в смисъл, че член 5 от този регламент не е приложим в процедура за възлагане, приключила преди 3 декември 2019 г., поради което компетентен орган, който с решение за възлагане, с което приключва конкурентна тръжна процедура, възлага преди тази дата договор за концесия на обществена услуга за местен пътнически превоз с автомобилен транспорт, няма задължение да спазва споменатия член 5.

         (1)  ОВ C 330, 2.10.2017 г.


title: Дело C-427/17: Решение на Съда (десети състав) от 28 март 2019 г. — Европейска комисия/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 91/271/ЕИО — Пречистване на градските отпадъчни води — Изключителни обстоятелства — Най-напреднали технически знания, без да водят до прекомерни разходи — Принцип на пропорционалност на разходите — Тежест на доказване — Доказателствени средства)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/14

      Решение на Съда (десети състав) от 28 март 2019 г. — Европейска комисия/Ирландия
      (Дело C-427/17) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/271/ЕИО - Пречистване на градските отпадъчни води - Изключителни обстоятелства - Най-напреднали технически знания, без да водят до прекомерни разходи - Принцип на пропорционалност на разходите - Тежест на доказване - Доказателствени средства)
      (2019/C 187/15)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: K. Mifsud-Bonnici и E. Manhaeve)

         Ответник: Ирландия (представители: J. Quaney, M. Browne и M. A. Joyce, подпомагани от S. Kingston, BL, C. Toland, SC, и B. Murray, SC)

         Диспозитив

                  1)

                  Ирландия не е изпълнила задълженията си, произтичащи от:

                              —

                              член 3, параграфи 1 и 2 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води, изменена с Регламент (ЕО) № 1137/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 г., и от приложение I, точка A и бележка под линия на стр. 1 от тази директива, изменена, като не е осигурила съхраняването и отвеждането с цел преработване на водите, събирани в комбинираната канализационна система за събиране на градските отпадъчни води и дъждовната вода в агломерациите Athlone, Cork City, Enniscorthy, с изключение на територията на Killagoley, Fermoy, Mallow, Midleton, Ringaskiddy и Roscommon Town,

                              —

                              член 4, параграфи 1 и/или 3 от Директива 91/271, изменена с Регламент № 1137/2008, разглеждан във връзка с член 10 и приложение I, точка Б от тази директива, изменена, като не е въвела вторично пречистване или равностойна обработка, що се отнася до агломерациите Arklow, Athlone, Ballybofey/Stranorlar, Cobh, Cork City, Enfield, Enniscorthy, Fermoy, Killybegs, Mallow, Midleton, Passage/Monkstown, Rathcormac, Ringaskiddy, Ringsend, Roscommon Town, Shannon Town, Tubbercurry и Youghal,

                              —

                              член 5, параграфи 2 и 3 от Директива 91/271, изменена с Регламент № 1137/2008, разглеждан във връзка с член 10 и приложение I, буква Б от тази директива, изменена, като не е гарантирала, че градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи на агломерациите Athlone, Cork City, Dundalk, Enniscorthy, с изключение на Killagoley, Fermoy, Killarney, Killybegs, Longford, Mallow, Midleton, Navan, Nenagh, Portarlington, Ringsend, Roscrea и Tralee, преди заустването им в чувствителни зони са подлагани на по-строго пречистване от предвиденото в член 4 от посочената директива, изменена, и съгласно предписанията, съдържащи се в приложение I, точка Б от същата директива, изменена, и

                              —

                              член 12 от Директива 91/271, изменена с Регламент № 1137/2008, като не е гарантирала, че заустването на отпадъчните води, произхождащи от пречиствателните станции за градски отпадъчни води в агломерациите Arklow и Castlebridge, подлежи на предварително регламентиране и/или на издаването на специални разрешителни.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата част.

                  3)

                  Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 293, 4.9.2017 г.


title: Дело C-443/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 21 март 2019 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Abraxis Bioscience LLC/Comptroller General of Patents (Преюдициално запитване — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти — Регламент (ЕО) № 469/2009 — Член 3, буква г) — Условия за предоставяне — Получаване на първо разрешение за пускане на пазара на продукта като лекарствен продукт — Разрешение за продукт като лекарствен продукт, представляващ нова форма на вече известна активна съставка)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/15

      Решение на Съда (четвърти състав) от 21 март 2019 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Abraxis Bioscience LLC/Comptroller General of Patents
      (Дело C-443/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти - Регламент (ЕО) № 469/2009 - Член 3, буква г) - Условия за предоставяне - Получаване на първо разрешение за пускане на пазара на продукта като лекарствен продукт - Разрешение за продукт като лекарствен продукт, представляващ нова форма на вече известна активна съставка)
      (2019/C 187/16)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Abraxis Bioscience LLC

         Ответник: Comptroller General of Patents

         Диспозитив

      Член 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти във връзка с член 1, буква б) от този регламент трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в член 3, буква б) от посочения регламент РПП, изтъкнато в подкрепа на заявка за СДЗ за нова форма на предишна активна съставка, не може да се разглежда като първо РПП на съответния продукт като лекарствен продукт, когато тази активна съставка сама по себе си вече е предмет на РПП.

         (1)  ОВ C 309, 18.9.2017 г.


title: Дело C-444/17: Решение на Съда (голям състав) от 19 март 2019 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Préfet des Pyrénées-Orientales/Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d'appel de Montpellier (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Контрол на границите, убежище и имиграция — Регламент (ЕС) 2016/399 — Член 32 — Временно повторно въвеждане на контрол на вътрешните граници от държава членка — Незаконно влизане на гражданин на трета страна — Приравняване на вътрешните граници на външни граници — Директива 2008/115/ЕО — Приложно поле — Член 2, параграф 2, буква а)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/15

      Решение на Съда (голям състав) от 19 март 2019 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Préfet des Pyrénées-Orientales/Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d'appel de Montpellier
      (Дело C-444/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Контрол на границите, убежище и имиграция - Регламент (ЕС) 2016/399 - Член 32 - Временно повторно въвеждане на контрол на вътрешните граници от държава членка - Незаконно влизане на гражданин на трета страна - Приравняване на вътрешните граници на външни граници - Директива 2008/115/ЕО - Приложно поле - Член 2, параграф 2, буква а)
      (2019/C 187/17)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Préfet des Pyrénées-Orientales

         Ответници: Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d'appel de Montpellier

         Диспозитив

      Член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, във връзка с член 32 от Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към положението на гражданин на трета страна, задържан в непосредствена близост до вътрешна граница на държава членка и в незаконен престой на територията на държава членка, дори когато въпросната държава членка е въвела повторно по силата на член 25 от Кодекса контрол на тази граница поради сериозна заплаха за обществения ред или вътрешната сигурност на тази държава членка.

         (1)  ОВ C 330, 2.10.2017 г.


title: Дело C-498/17: Решение на Съда (пети състав) от 21 март 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 1999/31/ЕО — Член 14, букви б) и в) — Депониране на отпадъци — Съществуващи депа — Неизпълнение)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/18

      Решение на Съда (пети състав) от 21 март 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република
      (Дело C-498/17) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 1999/31/ЕО - Член 14, букви б) и в) - Депониране на отпадъци - Съществуващи депа - Неизпълнение)
      (2019/C 187/20)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: G. Gattinara, F. Thiran и E. Sanfrutos Cano)

         Ответник: Италианска република (представители:. Palmieri, и G. Palatiello, avvocato dello Stato)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е приела всички необходими мерки, за да закрие във възможно най-кратки срокове в съответствие с член 7, буква ж) и член 13 от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци депата, които не са получили разрешително за продължаване на дейността съгласно член 8 от същата директива, или като не е приела необходимите мерки, за да се приведат депата, получили разрешително за продължаване на дейността, в съответствие с предвидените в посочената директива изисквания, без да се засягат условията, установени в точка 1 от приложение I към същата директива, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 14, букви б) и в) от Директива 1999/31 по отношение на депата в Авиляно (н.м. Сере Ле Брече), Ферандина (н.м. Венита), Дженцано ди Лукания (н.м. Матинела), Латронико (н.м. Торе), Лаурия (н.м. Карпинето), Маратеа (н.м. Монтескуро), Молитерно (н.м. Темпа ла Гуарела), две депа в Потенца (н.м. Монтегросо-Паларета), депа в Рапола (н.м. Алберо ин Пиано), Роканова (н.м. Сере), Сант’Анджело Ле Фрате (н.м. Фаризи), Кампотосто (н.м. Репердузо), Капистрело (н.м. Трасолеро), Франкавила (Вале Анцука), Л’Акуила (н.м. Понте деле Гроте), Андрия (D’Oria G.& C. Snc), Каноза (CO.BE.MA), Бишелие (CO.GE.SER), Андрия (F.lli Acquaviva), Трани (BAT-Igea Srl), Торвискоза (дружество Caffaro), Атела (н.м. Кафаро), Корлето Пертикара (н.м. Темпа Мазоне), Марсико Нуово (н.м. Галайно), Матера (н.м. Ла Мартела), Пескопагано (н.м. Домакия), Рионеро ин Волтуре (н.м. Вентаруоло), Саландра (н.м. Пиано дел Говерно), Сан Мауро Форте (н.м. Прияти), Сенизе (н.м. Паломабара), Тито (н.м. Ая деи Моначи), Тито (н.м. Вале дел Форно), Капестрано (н.м. Тирасеньо), Кастелалто (н.м. Коле Коку), Кастелвекио Калвизио (н.м. Термине), Корфинио (н.м. Кануче), Корфинио (н.м. Казе куерчето), Мошано Сантанджело (н.м. Санта Асунта), Сантомеро (н.м. Фикаденти), Монтекорвино Пуляно (н.м. Парапоти), Сан Бартоломео ин Галдо (н.м. Сера Пасторе), Тривигано (предишно Кава Дзоф) и Торвискоза (н.м. Ла Валета).

                  2)

                  Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 338, 9.10.2017 г.


title: Дело C-545/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 март 2019 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — Mariusz Pawlak/Prezes Kasy Rolniczego Ubezpieczenia Społecznego (Преюдициално запитване — Вътрешен пазар на пощенските услуги — Директиви 97/67/ЕО и 2008/6/ЕО — Член 7, параграф 1 — Понятието „изключителни или специални права за установяване и предоставяне на пощенски услуги“ — Член 8 — Право на държавите членки да организират услугата за изпращане на препоръчани пратки, използвана в съдебни производства — Срокове за подаване на процесуални документи пред съд — Тълкуване на националното право в съответствие с правото на Съюза — Граници — Директен ефект, на който се позовава еманация на държава членка в спор с частноправен субект)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/19

      Решение на Съда (четвърти състав) от 27 март 2019 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — Mariusz Pawlak/Prezes Kasy Rolniczego Ubezpieczenia Społecznego
      (Дело C-545/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Вътрешен пазар на пощенските услуги - Директиви 97/67/ЕО и 2008/6/ЕО - Член 7, параграф 1 - Понятието „изключителни или специални права за установяване и предоставяне на пощенски услуги“ - Член 8 - Право на държавите членки да организират услугата за изпращане на препоръчани пратки, използвана в съдебни производства - Срокове за подаване на процесуални документи пред съд - Тълкуване на националното право в съответствие с правото на Съюза - Граници - Директен ефект, на който се позовава еманация на държава членка в спор с частноправен субект)
      (2019/C 187/21)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Mariusz Pawlak

         Ответник: Prezes Kasy Rolniczego Ubezpieczenia Społecznego

         Диспозитив

                  1)

                  Член 7, параграф 1, първо изречение от Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, изменена с Директива 2008/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г., във връзка с член 8 от нея трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба от националното право, която признава като равносилно на подаване на процесуален документ пред съответната юрисдикция само подаването на този акт в пощенска станция на единствения оператор, определен за предоставянето на универсалната услуга, при това без обективна обосновка, изведена от съображения за обществен ред или обществена сигурност.

                  2)

                  Публичен орган, определен като еманация на държава членка, не може да се позове на самата Директива 97/67, изменена с Директива 2008/6, срещу частноправен субект.

         (1)  ОВ C 13, 15.1.2018 г.


title: Дело C-578/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 март 2019 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — производство, образувано по инициатива на Oy Hartwall Ab (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Марки — Директива 2008/95/ЕО — Член 2 и член 3, параграф 1, буква б) — Отказ на регистрация или недействителност — Конкретна преценка на отличителния характер — Квалификация на марка — Последици — Цветна марка или фигуративна марка — Графично представяне на марка във фигуративна форма — Условия за регистрация — Недостатъчно ясно и точно графично представяне)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/20

      Решение на Съда (четвърти състав) от 27 март 2019 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — производство, образувано по инициатива на Oy Hartwall Ab
      (Дело C-578/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Марки - Директива 2008/95/ЕО - Член 2 и член 3, параграф 1, буква б) - Отказ на регистрация или недействителност - Конкретна преценка на отличителния характер - Квалификация на марка - Последици - Цветна марка или фигуративна марка - Графично представяне на марка във фигуративна форма - Условия за регистрация - Недостатъчно ясно и точно графично представяне)
      (2019/C 187/22)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein hallinto-oikeus

         Страни в главното производство

      Oy Hartwall Ab

         в присъствието на: Patentti- ja rekisterihallitus

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2 и член 3, параграф 1, буква б) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкуват в смисъл, че квалификацията, дадена от заявителя при регистрацията на знак като цветна марка или фигуративна марка, е един от релевантните фактори, за да се определи дали знакът може да представлява марка по смисъла на член 2 от тази директива и дали евентуално тази марка има отличителен характер по смисъла на член 3, параграф 1, буква б) от същата директива, но не освобождава компетентния в областта на марките орган от задължението му да извърши конкретен и общ анализ на отличителния характер на разглежданата марка, което означава, че той не може да откаже да регистрира даден знак като марка само с мотива, че този знак не е придобил отличителен характер поради използването му във връзка със заявените стоки или услуги.

                  2)

                  Член 2 от Директива 2008/95 трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези в главното производство не допуска даден знак да бъде регистриран като марка, тъй като е налице противоречие в заявката за регистрация, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

         (1)  ОВ C 412, 4.12.2017 г.


title: Дело C-590/17: Решение на Съда (трети състав) от 21 март 2019 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Henri Pouvin, Marie Dijoux, épouse Pouvin/Electricité de France (EDF) (Преюдициално запитване — Директива 93/13/ЕИО — Приложно поле — Член 2, буква б) и буква в) — Понятия „потребител“ и „продавач или доставчик“ — Финансиране на покупката на основно жилище — Жилищен заем, предоставен от работодател на негов служител и на съпруга на този служител, който е солидарен съдлъжник)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/21

      Решение на Съда (трети състав) от 21 март 2019 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Henri Pouvin, Marie Dijoux, épouse Pouvin/Electricité de France (EDF)
      (Дело C-590/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 93/13/ЕИО - Приложно поле - Член 2, буква б) и буква в) - Понятия „потребител“ и „продавач или доставчик“ - Финансиране на покупката на основно жилище - Жилищен заем, предоставен от работодател на негов служител и на съпруга на този служител, който е солидарен съдлъжник)
      (2019/C 187/23)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Henri Pouvin, Marie Dijoux, épouse Pouvin

         Ответник: Electricité de France (EDF)

         Диспозитив

      Член 2, буква б) от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че служител на предприятие и неговият съпруг, които сключат с това предприятие договор за заем, какъвто принципно имат право да сключват само членовете на персонала на посоченото предприятие, и който договор е предназначен за финансиране на закупуването на недвижим имот за частни цели, трябва да се считат за „потребители“ по смисъла на тази разпоредба.
      Член 2, буква в) от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че посоченото предприятие следва да се счита за „продавач или доставчик“ по смисъла на тази разпоредба, когато сключва подобен договор за заем поради интереси, които са свързани със занятието, стопанската дейност или професията му, макар предоставянето на заеми да не съставлява негова основна дейност.

         (1)  ОВ C 437, 18.12.2017 г.


title: Дело C-637/17: Решение на Съда (втори състав) от 28 март 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Португалия) — Cogeco Communications Inc/Sport TV Portugal SA, Controlinveste-SGPS SA, NOS-SGPS SA (Преюдициално запитване — Член 102 ДФЕС — Принципи на равностойност и ефективност — Директива 2014/104/ЕС — Член 9, параграф 1 — Член 10, параграфи 2—4 — Членове 21 и 22 — Искове за обезщетение за вреди по националното право за нарушения на разпоредбите на правото на държавите членки и на Европейския съюз в областта на конкуренцията — Действие на националните решения — Давностни срокове — Транспониране — Прилагане във времето)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/21

      Решение на Съда (втори състав) от 28 март 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Португалия) — Cogeco Communications Inc/Sport TV Portugal SA, Controlinveste-SGPS SA, NOS-SGPS SA
      (Дело C-637/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 102 ДФЕС - Принципи на равностойност и ефективност - Директива 2014/104/ЕС - Член 9, параграф 1 - Член 10, параграфи 2—4 - Членове 21 и 22 - Искове за обезщетение за вреди по националното право за нарушения на разпоредбите на правото на държавите членки и на Европейския съюз в областта на конкуренцията - Действие на националните решения - Давностни срокове - Транспониране - Прилагане във времето)
      (2019/C 187/24)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa

         Страни в главното производство

         Ищец: Cogeco Communications Inc

         Ответници: Sport TV Portugal SA, Controlinveste-SGPS SA, NOS-SGPS SA

         Диспозитив

                  1)

                  Член 22 от Директива 2014/104/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 ноември 2014 година относно някои правила за уреждане на искове за обезщетение за вреди по националното право за нарушения на разпоредбите на правото на държавите членки и на Европейския съюз в областта на конкуренцията трябва да се тълкува в смисъл, че тази директива не се прилага по отношение на спора в главното производство.

                  2)

                  Член 102 ДФЕС и принципът на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която, от една страна, предвижда, че давностният срок във връзка с исковете за обезщетение за вреди е тригодишен и започва да тече от момента, в който увреденото лице е узнало за правото си на обезщетение, дори да не е известно отговорното за нарушението лице, и от друга страна, не предвижда възможност за спиране или прекъсване на този срок по време на производство пред националния орган за защита на конкуренцията.

         (1)  ОВ C 32, 29.1.2018 г.


title: Дело C-681/17: Решение на Съда (шести състав) от 27 март 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — slewo — schlafen leben wohnen GmbH/Sascha Ledowski (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 2011/83/ЕС — Член 6, параграф 1, буква к) и член 16, буква д) — Договор, сключен от разстояние — Право на отказ — Изключения — Понятие за „запечатани стоки, които не могат да бъдат върнати поради съображения, свързани със защитата на здравето, или по хигиенни причини и които са разпечатани след доставката им“ — Матрак, чиято защитна опаковка е била отстранена след доставката)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/22

      Решение на Съда (шести състав) от 27 март 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — slewo — schlafen leben wohnen GmbH/Sascha Ledowski
      (Дело C-681/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 2011/83/ЕС - Член 6, параграф 1, буква к) и член 16, буква д) - Договор, сключен от разстояние - Право на отказ - Изключения - Понятие за „запечатани стоки, които не могат да бъдат върнати поради съображения, свързани със защитата на здравето, или по хигиенни причини и които са разпечатани след доставката им“ - Матрак, чиято защитна опаковка е била отстранена след доставката)
      (2019/C 187/25)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: slewo — schlafen leben wohnen GmbH

         Ответник: Sascha Ledowski

         Диспозитив

      Член 16, буква д) от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „запечатани стоки, които не могат да бъдат върнати поради съображения, свързани със защитата на здравето, или по хигиенни причини и които са разпечатани след доставката им“ по смисъла на тази разпоредба, не обхваща стоки като матраците, чиято защитна опаковка е отстранена от потребителя след доставката им.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело C-702/17: Решение на Съда (първи състав) от 21 март2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Unareti SpA/Ministero dello Sviluppo Economico и др. (Преюдициално запитване — Вътрешен пазар на природен газ — Концесии за обществена разпределителна услуга — Предсрочно прекратяване на концесии след изтичането на преходен период — Сума, която новият концесионер трябва да възстанови на стария — Принцип на правната сигурност)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/23

      Решение на Съда (първи състав) от 21 март2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Unareti SpA/Ministero dello Sviluppo Economico и др.
      (Дело C-702/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Вътрешен пазар на природен газ - Концесии за обществена разпределителна услуга - Предсрочно прекратяване на концесии след изтичането на преходен период - Сума, която новият концесионер трябва да възстанови на стария - Принцип на правната сигурност)
      (2019/C 187/26)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Unareti SpA

         Ответници: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per gli Affari Regionali, Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico — Sede di Milano, Presidenza del Consiglio dei Ministri — Conferenza Stato Regioni ed Unificata, Ministero per gli affari regionali, Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie, Conferenza Unificata Stato Regioni e Enti Locali

         Диспозитив

      Правото на Съюза в областта на концесиите за обществени услуги във връзка с принципа на правната сигурност трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като приложимата в главното производство, която изменя референтните правила за изчисляването на сумата, подлежаща на възстановяване на притежателите на възложени без състезателна процедура концесии за разпределение на природен газ поради предсрочното прекратяване на тези концесии с оглед на превъзлагането им чрез състезателна процедура.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело C-60/18: Решение на Съда (втори състав) от 28 март 2019 г. (преюдициално запитване от Tallinna Ringkonnakohus — Естония) — AS Tallinna Vesi/Keskkonnaamet (Преюдициално запитване — Околна среда — Отпадъци — Директива 2008/98/ЕО — Повторна употреба и оползотворяване на отпадъците — Специфични критерии за край на отпадъка по отношение на утайките от пречистване на отпадъчни води след оползотворително третиране — Липса на критерии, определени на равнището на Европейския съюз или на национално равнище)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/24

      Решение на Съда (втори състав) от 28 март 2019 г. (преюдициално запитване от Tallinna Ringkonnakohus — Естония) — AS Tallinna Vesi/Keskkonnaamet
      (Дело C-60/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Отпадъци - Директива 2008/98/ЕО - Повторна употреба и оползотворяване на отпадъците - Специфични критерии за край на отпадъка по отношение на утайките от пречистване на отпадъчни води след оползотворително третиране - Липса на критерии, определени на равнището на Европейския съюз или на национално равнище)
      (2019/C 187/27)
      Език на производството: естонски

         Запитваща юрисдикция

      Tallinna Ringkonnakohus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AS Tallinna Vesi

         Ответник: Keskkonnaamet

         в присъствието на: Keskkonnaministeerium

         Диспозитив

      Член 6, параграф 4 от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви трябва да се тълкува в смисъл, че:

                  —

                  допуска национална правна уредба като приложимата в главното производство, съгласно която, когато на равнището на Европейския съюз не са определени критерии за установяване на статус „край на отпадъка“ по отношение на даден вид отпадъци, предоставянето на такъв статус зависи от наличието на критерии, определени с национален акт с общо приложение относно този вид отпадъци, и

                  —

                  не позволява на притежателя на отпадъци при обстоятелства като разглежданите в главното производство да изиска от компетентния административен орган или от съд на държавата членка да установи статус „край на отпадъка“.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело C-101/18: Решение на Съда (десети състав) от 28 март 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Idi Srl/Arcadis — Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo (Преюдициално запитване — Координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки — Директива 2004/18/ЕО — Член 45, параграф 2, първа алинея, буква б) — Лично състояние на кандидата или оферента — Възможност за държавите членки да изключат от участие в процедура за възлагане на обществена поръчка всеки оператор, който е в процес на сключване на споразумение с кредитори — Национална правна уредба, предвиждаща изключването на лица, срещу които има „висящо“ производство за обявяване на споразумение с кредитори, освен в случай, при който планът за споразумение с кредиторите предвижда продължаване на дейността — Оператор, който е подал молба за споразумение с кредитори, запазвайки си възможността да представи план, в който се предвижда продължаване на дейността)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/25

      Решение на Съда (десети състав) от 28 март 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Idi Srl/Arcadis — Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo
      (Дело C-101/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки - Директива 2004/18/ЕО - Член 45, параграф 2, първа алинея, буква б) - Лично състояние на кандидата или оферента - Възможност за държавите членки да изключат от участие в процедура за възлагане на обществена поръчка всеки оператор, който е в процес на сключване на споразумение с кредитори - Национална правна уредба, предвиждаща изключването на лица, срещу които има „висящо“ производство за обявяване на споразумение с кредитори, освен в случай, при който планът за споразумение с кредиторите предвижда продължаване на дейността - Оператор, който е подал молба за споразумение с кредитори, запазвайки си възможността да представи план, в който се предвижда продължаване на дейността)
      (2019/C 187/28)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Idi Srl

         Ответник: Arcadis — Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo

         в присъствието на: Regione Campania

         Диспозитив

      Член 45, параграф 2, първа алинея, буква б) от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, като разглежданата по главното производство, която позволява от процедура за възлагане на обществена поръчка да се изключи икономически оператор, който към датата на решението за изключване е подал молба за допускане на производство за споразумение с кредитори, запазвайки си възможността да представи план, в който се предвижда продължаване на дейността.

         (1)  ОВ C 166, 14.5.2018 г.


title: Дело C-129/18: Решение на Съда (голям състав) от 26 март 2019 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединеното кралство) — SM/Entry Clearance Officer, UK Visa Section (Преюдициално запитване — Гражданство на Европейския съюз — Право на гражданите на Съюза и на членовете на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки — Директива 2004/38/ЕО — Членове на семейството на гражданин на Съюза — Член 2, точка 2, буква в) — Понятие за пряк низходящ — Дете, което е поставено под законно настойничество или попечителство при условията на алжирския режим кафала (осигуряване на грижи за дете съгласно закона) — Член 3, параграф 2, буква а) — Други членове на семейството — Член 7 и член 24, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Семеен живот — Висш интерес на детето)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/26

      Решение на Съда (голям състав) от 26 март 2019 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединеното кралство) — SM/Entry Clearance Officer, UK Visa Section
      (Дело C-129/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Гражданство на Европейския съюз - Право на гражданите на Съюза и на членовете на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки - Директива 2004/38/ЕО - Членове на семейството на гражданин на Съюза - Член 2, точка 2, буква в) - Понятие за пряк низходящ - Дете, което е поставено под законно настойничество или попечителство при условията на алжирския режим кафала (осигуряване на грижи за дете съгласно закона) - Член 3, параграф 2, буква а) - Други членове на семейството - Член 7 и член 24, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Семеен живот - Висш интерес на детето)
      (2019/C 187/29)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court of the United Kingdom

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SM

         Ответници: Entry Clearance Officer, UK Visa Section

         в присъствието на: Coram Children’s Legal Centre (CCLC), AIRE Centre

         Диспозитив

      Понятието за пряк низходящ на гражданин на Съюза, което се съдържа в член 2, точка 2, буква в) от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, трябва да се тълкува в смисъл, че не обхваща дете, което е поставено под постоянно законно настойничество или попечителство на гражданин на Съюза при условията на алжирския режим, тъй като в такъв случай между тях не възниква никаква родствена връзка.
      Компетентните национални органи трябва обаче да улесняват влизането и пребиваването на такова дете в качеството му на друг член на семейството на гражданин на Съюза в съответствие с член 3, параграф 2, буква а) от посочената директива, разглеждан във връзка с член 7 и член 24, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, като преценят премерено и разумно всички известни и релевантни обстоятелства и като вземат предвид различните налични интереси, сред които по-специално висшия интерес на съответното дете. Ако в резултат на преценката се установи, че детето и настойникът или попечителят му, който е гражданин на Съюза, трябва фактически да живеят съвместно като семейство и че детето е зависимо от настойника или попечителя си, то изискванията, свързани с основното право на зачитане на семейния живот, както и задължението за отчитане на висшия интерес на детето по принцип налагат на това дете да бъде предоставено право на влизане и пребиваване, за да може то да живее при настойника или попечителя си в приемащата държава членка на последния.

         (1)  ОВ C 134, 16.4.2018 г.


title: Дело C-144/18 P: Решение на Съда (осми състав) от 28 март 2019 г. — River Kwai International Food Industry Co. Ltd/Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD), Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (Обжалване — Дъмпинг — Окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои видове готова и консервирана сладка царевица на зърна с произход от Тайланд — Междинно преразглеждане, извършено в изпълнение на член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/27

      Решение на Съда (осми състав) от 28 март 2019 г. — River Kwai International Food Industry Co. Ltd/Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD), Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
      (Дело C-144/18 P) (1)

      (Обжалване - Дъмпинг - Окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои видове готова и консервирана сладка царевица на зърна с произход от Тайланд - Междинно преразглеждане, извършено в изпълнение на член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009)
      (2019/C 187/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: River Kwai International Food Industry Co. Ltd (представители: F. Graafsma и J. Cornelis, advocaten)

         Други страни в производството: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD) (представители: A. Willems и C. Zimmermann, avocats, и S. De Knop, advocaat), Съвет на Европейския съюз (представител: S. Boelaert), Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и A. Demeneix)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда River Kwai International Food Industry Co. Ltd да понесе освен направените от него съдебни разноски и тези, направени от Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD) и от Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                  Европейската комисия понася направените от нея разноски.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело C-201/18: Решение на Съда (седми състав) от 27 март 2019 г. (преюдициално запитване от Cour d’appel de Mons — Белгия) — Mydibel SA/État belge (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Хармонизация на данъчните законодателства — Приспадане на данъка, платен по получени доставки — Недвижим имот, придобит като дълготраен актив — Продажба и обратен лизинг (sale and lease back) — Корекция на приспадания на ДДС — Принцип на неутралитет на ДДС — Принцип на равно третиране)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/27

      Решение на Съда (седми състав) от 27 март 2019 г. (преюдициално запитване от Cour d’appel de Mons — Белгия) — Mydibel SA/État belge
      (Дело C-201/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Хармонизация на данъчните законодателства - Приспадане на данъка, платен по получени доставки - Недвижим имот, придобит като дълготраен актив - Продажба и обратен лизинг (sale and lease back) - Корекция на приспадания на ДДС - Принцип на неутралитет на ДДС - Принцип на равно третиране)
      (2019/C 187/31)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d’appel de Mons

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Mydibel SA

         Ответник: État belge

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 184, 185, 187 и 188 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2009/162/ЕС на Съвета от 22 декември 2009 г., трябва да се тълкуват, като релевантните фактически обстоятелства и разпоредби от национално право подлежат на проверка от страна на запитващата юрисдикция, в смисъл, че с тях не се налага задължение за корекция на начислен върху недвижим имот ДДС, който е бил приспаднат първоначално правилно, когато този имот е станал предмет на сделка sale and lease back (продажба и обратен лизинг), неподлежаща на облагане с ДДС при обстоятелства като разглежданите по главното производство.

                  2)

                  Тълкуване на членове 184, 185, 187 и 188 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2009/162, в смисъл, че с тях се налага задължение за корекция на първоначално приспаднатия данък добавена стойност (ДДС) при обстоятелства като разглежданите по главното производство, е в съответствие с принципите на неутралитет на ДДС и на равно третиране.

         (1)  ОВ C 182, 28.5.2018 г.


title: Дело C-245/18: Решение на Съда (десети състав) от 21 март 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Udine — Италия) — Tecnoservice Int. Srl, en faillite/Poste Italiane SpA (Преюдициално запитване — Платежни услуги във вътрешния пазар — Директива 2007/64/ЕО — Член 74, параграф 2 — Платежно нареждане за кредитен превод — Неточно посочен от платеца уникален идентификатор — Изпълнение на платежната операция въз основа на уникалния идентификатор — Отговорност на доставчика на платежните услуги на получателя)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/28

      Решение на Съда (десети състав) от 21 март 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Udine — Италия) — Tecnoservice Int. Srl, en faillite/Poste Italiane SpA
      (Дело C-245/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Платежни услуги във вътрешния пазар - Директива 2007/64/ЕО - Член 74, параграф 2 - Платежно нареждане за кредитен превод - Неточно посочен от платеца уникален идентификатор - Изпълнение на платежната операция въз основа на уникалния идентификатор - Отговорност на доставчика на платежните услуги на получателя)
      (2019/C 187/32)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale ordinario di Udine

         Страни в главното производство

         Ищец: Tecnoservice Int. Srl, en faillite

         Ответник: Poste Italiane SpA

         Диспозитив

      Член 74, параграф 2 от Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО следва да се тълкува в смисъл, че когато платежно нареждане се изпълнява в съответствие с посочения от ползвателя на платежни услуги уникален идентификатор, който не съответства на обозначеното от този ползвател име на получателя на плащането, ограничаването на предвидената в тази разпоредба отговорност на доставчика на платежни услуги, се прилага както към доставчика на платежни услуги на платеца, така и към доставчика на платежни услуги на получателя.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело C-275/18: Решение на Съда (трети състав) от 28 март 2019 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Milan Vinš/Odvolací finanční ředitelství (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 131 и член 146, параграф 1, буква а) — Освобождаване на доставките на стоки, изпратени или превозени до местоназначение извън Европейския съюз — Предвидено от националното право условие за освобождаване — Поставяне на стоки под определен митнически режим — Доказване на поставянето под режим износ)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/29

      Решение на Съда (трети състав) от 28 март 2019 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Milan Vinš/Odvolací finanční ředitelství
      (Дело C-275/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 131 и член 146, параграф 1, буква а) - Освобождаване на доставките на стоки, изпратени или превозени до местоназначение извън Европейския съюз - Предвидено от националното право условие за освобождаване - Поставяне на стоки под определен митнически режим - Доказване на поставянето под режим износ)
      (2019/C 187/33)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Nejvyšší správní soud

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Milan Vinš

         Ответник: Odvolací finanční ředitelství

         Диспозитив

      Член 146, параграф 1, буква а) във връзка с член 131 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална законодателна разпоредба да обвързва освобождаването от данъка върху добавената стойност, предвидено по отношение на стоки, предназначени за износ извън Европейския съюз, от условието тези стоки да са били поставени под митнически режим износ в положение, при което е доказано, че са изпълнени материалноправните условия за освобождаването, сред които по-специално условието за действително изнасяне от територията на Съюза на съответните стоки.

         (1)  ОВ C 221, 25.6.2018 г.


title: Дело C-312/18 P: Решение на Съда (осми състав) от 21 март 2019 г. — Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux/Европейска комисия (Обжалване — Картели — Пазар за рециклиране на акумулатори за автомобили — Решение за установяване на нарушение на член 101 ДФЕС и за налагане на глоби — Решение за поправка, с което се добавят пропуснатите в първоначалното решение покупни цени на адресатите — Срок за предявяване на иск — Начален момент — Просрочие — Недопустимост)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/30

      Решение на Съда (осми състав) от 21 март 2019 г. — Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux/Европейска комисия
      (Дело C-312/18 P) (1)

      (Обжалване - Картели - Пазар за рециклиране на акумулатори за автомобили - Решение за установяване на нарушение на член 101 ДФЕС и за налагане на глоби - Решение за поправка, с което се добавят пропуснатите в първоначалното решение покупни цени на адресатите - Срок за предявяване на иск - Начален момент - Просрочие - Недопустимост)
      (2019/C 187/34)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux (представители: M. Brealey QC, I. Vandenborre, advocaat, S. Dionnet, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: G. Conte, I. Rogalski, J. Szczodrowski и F. van Schaik)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH и Société traitements chimiques des métaux (STCM) да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 231, 2.7.2018 г.


title: Дело C-81/19: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 1 февруари 2019 г. — NG, OH/SC Banca Transilvania SA

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/30

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 1 февруари 2019 г. — NG, OH/SC Banca Transilvania SA
      (Дело C-81/19)
      (2019/C 187/35)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Cluj

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: NG, OH

         Ответник: SC Banca Transilvania SA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 1[, параграф 2] от Директива 93/13/ЕИО (1) да се тълкува в смисъл, че допуска възможността да се разглежда като неравноправна договорна клауза, която възпроизвежда допълваща норма, от която страните са могли да дерогират, но на практика не са дерогирали, тъй като тази клауза не е била договаряна, каквато е в разглеждания случай клаузата, с която се изисква връщане на кредита в същата чуждестранна валута, в която е бил предоставен?

                  2)

                  Може ли да се твърди, при условие че при отпускането на кредит в чуждестранна валута на потребителя не са били представени изчисления/прогнози за икономическото въздействие, което евентуално колебание на обменния курс би имало върху общия размер на произтичащите от договора задължения за плащане, че подобна клауза за цялостно поемане на валутния риск от страна на потребителя (по силата на принципа на номинализма) е ясна и разбираема и че продавачът или доставчикът (банката) е изпълнил добросъвестно задължението за информиране на контрагента си, при условие че максималното ниво на потребителска задлъжнялост, установено от Banca Națională a României (Национална банка на Румъния), се изчислява по обменния курс към датата на отпускане на кредита?

                  3)

                  Допуска ли Директива 93/13/ЕИО и свързаната с нея съдебна практика, както и принципът на ефективност, възможността след установяване на неравноправния характер на клауза, отнасяща се до поемането на валутния риск, договорът да продължи да се изпълнява без промяна? Каква е възможната промяна, която би довела до неприлагане на неравноправната клауза и до спазване на принципа на ефективност?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).