title: Дело C-262/11: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 26 май 2011 година — „Кремиковци“ АД/Министър на икономиката, енергетиката и туризма и заместник-министър на икономиката, енергетиката и туризма

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/18

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 26 май 2011 година — „Кремиковци“ АД/Министър на икономиката, енергетиката и туризма и заместник-министър на икономиката, енергетиката и туризма
   (Дело C-262/11)
   2011/C 232/30
   Език на производството: български

      Препращаща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Кремиковци“ АД

      Ответници: Министър на икономиката, енергетиката и туризма и заместник-министър на икономиката, енергетиката и туризма

      Преюдициални въпроси

               1.

               Приложими ли са разпоредбите на ЕСА, и по-специално на решенията на Съвета за асоцииране ЕС—България по отношение на държавните помощи, отпуснати преди присъединяването на Република България към ЕС в съответствие с разпоредбите на ЕСА, и по-специално с чл. 9, ал.4 от Протокол 2, когато преценката за несъвместимост на така отпусната държавна помощ е след датата на присъединяване на Република България към ЕС. В случай че отговорът на този въпрос е положителен, е необходимо да се даде тълкуване на следното:

                           а)

                              Следва ли чл. 3, ал. 2 от Допълнителния протокол към ЕСА между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република България, от друга страна, относно удължаване на срока, предвиден в чл. 9, ал. 4 от Протокол 2 към ЕСА да се тълкува в смисъл, че единствено Европейската комисия може да реши дали програмата за преструктуриране и плановете по чл. 2 от същия Допълнителен протокол са изцяло изпълнени и дали отговарят на изискванията по чл. 9 (4) от Протокол 2 към ЕСА? При отрицателен отговор на този въпрос се поражда необходимостта от следното тълкуване:

                           б)

                              Следва ли чл. 3, ал. З от Допълнителния протокол към ЕСА между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република България, от друга страна, относно удължаване на срока, предвиден в чл. 9, ал. 4 от Протокол 2 към ЕСА да се тълкува в смисъл, че компетентният национален орган на Република България има право да вземе решение за възстановяването на държавната помощ, която не отговаря на изискванията по чл. 9 (4) от Протокол 2 към ЕСА? Ако Съдът на ЕС отговори отрицателно на посочения въпрос, е необходимо да се помоли да разтълкува въпроса:

               2.

               Следва ли разпоредбата на §1 от частта относно правилата за конкуренция на Приложение V към Акта относно условията за присъединяване на Р България и Румъния към ЕС да се тълкува в смисъл, че процесната държавна помощ представлява „нова помощ“ по смисъла на §2 от това приложение? Ако отговорът е положителен, прилагат ли се в такъв случай разпоредбите на чл. 107 и чл. 108 от ДФЕС (чл. 87 и чл. 88 от ДЕО) относно държавните помощи, както и разпоредбите на Регламент 659/1999 (1) по отношение на такива „нови помощи“.

                           а)

                           При отрицателен отговор е необходимо да се даде отговор на въпроса следва ли разпоредбите на §1 от Приложение V към Акта за присъединяване да се тълкуват в смисъл, че компетентните национални органи не могат да пристъпят към възстановяване на държавната помощ като тази в главното производство, преди Комисията да е приела решение, обявяващо въпросната държавна помощ за несъвместима с общия пазар?

                           б)

                           В случай че отговорът на предишния въпрос е положителен, следва ли представеното пред Върховния административен съд Решение на Комисията от 15.12.2009 г. да се счита за отрицателно решение относно случай на неправомерна помощ по смисъла на чл. 14 от Регламент 659/1999?

      (1)  OB L 83, стр. 1; Специално българско издание: глава 08, том 01, стр. 41


title: Съединени дела C-436/08 и C-437/08: Решение на Съда (трети състав) от 10 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Австрия) — Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH (C-436/08), Österreichische Salinen AG (C-437/08)/Finanzamt Linz (Свободно движение на капитали — Корпоративен данък — Освобождаване на дивидентите с национален произход — Освобождаване на дивидентите с чуждестранен произход в зависимост от изпълнението на определени условия — Прилагане на система на приспадане към дивидентите с чуждестранен произход, които не са предмет на освобождаване от данък — Изисквани доказателства във връзка с подлежащия на приспадане чуждестранен данък)

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/2

         Решение на Съда (трети състав) от 10 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Австрия) — Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH (C-436/08), Österreichische Salinen AG (C-437/08)/Finanzamt Linz
   (Съединени дела C-436/08 и C-437/08) (1)

   (Свободно движение на капитали - Корпоративен данък - Освобождаване на дивидентите с национален произход - Освобождаване на дивидентите с чуждестранен произход в зависимост от изпълнението на определени условия - Прилагане на система на приспадане към дивидентите с чуждестранен произход, които не са предмет на освобождаване от данък - Изисквани доказателства във връзка с подлежащия на приспадане чуждестранен данък)
   2011/C 103/02
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH (C-436/08), Österreichische Salinen AG (C-437/08)

      Ответник: Finanzamt Linz

      Предмет

   Преюдициално запитване — Unabhängiger Finanzsenat — Тълкуване на общностното право — Национално законодателство, което подлага дивидентите с местен произход на режим за освобождаване, докато за дивидентите с чуждестранен произход този режим се прилага едва когато прагът на участие достигне 25 % — Административна и съдебна практика, която, с цел да се изпълнят произтичащите от общностното право изисквания, предвижда прилагането на метод на данъчен кредит за дивидентите с чуждестранен произход от участие под прага от 25 %

      Диспозитив

               1.

               Член 63 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че той не допуска правна уредба на държава членка, която предвижда освобождаването от корпоративен данък за портфейлните дивиденти с произход от дялови участия, притежавани в местни дружества, и която подчинява такова освобождаване за портфейлните дивиденти с произход от дружества, установени в трети държави, страни по Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година, на изискването за наличие на цялостно споразумение за административна взаимопомощ и за взаимопомощ при събиране между съответната държава членка и третата държава, доколкото с оглед постигане на целите на разглежданата правна уредба се оказва необходимо единствено наличието на споразумение за административна взаимопомощ.

               2.

               Член 63 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че той допуска правна уредба на държава членка, съгласно която от корпоративен данък се освобождават портфейлните дивиденти, получавани от страна на местно дружество от друго местно дружество, докато съгласно нея на облагане с този данък подлежат портфейлните дивиденти, получавани от страна на местно дружество от дружество, установено в друга държава членка или в трета държава, страна по Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година, при положение обаче че данъкът, платен в държавата, в която е установено това последно дружество, се приспада от дължимия данък в държавата членка на дружеството получател и административните тежести, наложени на дружеството получател, за да може то да се ползва от такова приспадане, не са прекомерни. Информацията, поискана от страна на националната данъчна администрация от дружеството — получател на дивидентите, свързана с данъка, с който реално се облагат печалбите на дружеството, разпределящо дивидентите, в държавата на установяване на последното, е характерна за самото функциониране на метода на приспадане и не може да се разглежда като прекомерна административна тежест.

               3.

               Член 63 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че той не допуска национална правна уредба, която с цел да предотврати икономическо двойно данъчно облагане освобождава от корпоративен данък портфейлните дивиденти, получавани от местно дружество и разпределяни от друго местно дружество и която за дивидентите, разпределени от дружество, установено в трета държава, различна от държава, страна по Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година, не предвижда нито освобождаването на дивидентите, нито система на приспадане на платения от разпределящото дружество данък в държавата му на установяване.

               4.

               Член 63 ДФЕС допуска практиката на национален данъчен орган, който за дивидентите с произход от някои трети държави прилага метода на приспадане под определен праг на дялово участие на дружеството получател в капитала на разпределящото дружество, и метода на освобождаване над този праг, при положение че той прилага системно метода на освобождаване за дивидентите с национален произход, доколкото обаче съответните механизми, с които се цели предотвратяване или смекчаване на верижното данъчно облагане на разпределените печалби, водят до равностоен резултат. Фактът, че националната данъчна администрация изисква от дружеството — получател на дивидентите, информация относно данъка, с който действително се облагат печалбите на дружеството, разпределящо дивиденти в третата държава, в която е установено последното, е характерен за функционирането на самия метод на приспадане и сам по себе си не засяга равностойността на методите на освобождаване и на приспадане.

               5.

               Член 63 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           той не допуска национална правна уредба, която предоставя на местните дружества възможността да пренасят претърпените през дадена данъчна година загуби в следващите данъчни години и с която се предотвратява икономическото двойно данъчно облагане на дивидентите чрез прилагане на метода на освобождаване за дивидентите с национален произход, докато тя прилага метода на приспадане за дивидентите, разпределени от дружества, установени в друга държава членка или в трета държава, доколкото при прилагане на метода на приспадане такава правна уредба не допуска пренасяне на приспадането на корпоративния данък, платен в държавата, в която е установено дружеството, разпределящо дивидентите, в следващите данъчни години, ако за данъчната година, през която дружеството получател е получило дивидентите с чуждестранен произход, то е регистрирало загуба на доходи от стопанска дейност, и

                           —

                           той не установява задължение за държава членка да предвиди в своето данъчно законодателство приспадането на данъка върху дивидентите, наложен в друга държава членка или в трета държава чрез удържане при източника, с оглед предотвратяване на юридическото двойно данъчно облагане на дивидентите, получавани от дружество, установено в първата държава членка, което облагане произтича от паралелното упражняване от засегнатите държави на съответните им данъчни компетенции.

      (1)  ОВ C 19, 24.1.2009 г.


title: Дело C-595/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 19 декември 2012 г. — Loredana Napoli/Ministero della Giustizia — Dipartimento Amministrazione Penitenziaria

text:
               23.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/7

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 19 декември 2012 г. — Loredana Napoli/Ministero della Giustizia — Dipartimento Amministrazione Penitenziaria
   (Дело C-595/12)
   2013/C 86/11
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Loredana Napoli

      Ответник: Ministero della Giustizia — Dipartimento Amministrazione Penitenziaria

      Преюдициални въпроси

               1.

               Приложим ли е член 15 от Директива 2006/54/ЕО (1) (завръщане от отпуск по майчинство) към участието в курс за професионално обучение в рамките на трудово правоотношение, и трябва ли да се тълкува в смисъл, че след приключване на отпуска по майчинство, работничката или служителката има право да бъде включена отново в същия курс, който продължава да се провежда, или той може да се тълкува в смисъл, че работничката или служителката може да бъде включена в следващ курс, въпреки че е налице несигурност поне що се отнася до датата на започването му?

               2.

               Трябва ли член 2, параграф 2, буква в) от Директива 2006/54/ЕО, който обявява за дискриминация всяко по-неблагоприятно третиране по причини свързани с отпуска по майчинство, да се тълкува в смисъл, че на работничката или служителката трябва да се осигури абсолютна закрила от всяко съществено неравенство, която закрила не може да бъде засегната поради наличието на различни интереси (Решение на Съда от 30 април 1998 г. по дело Thibault, С-136/95), и поради това да не се допуска национална правна уредба, която като предвижда изключване от курс за професионално обучение и едновременно с това гарантира възможността за включване в следващия курс, има за цел да осигури адекватно обучение, но която лишава работничката или служителката от възможността да постъпи по-рано на нова длъжност заедно с колегите си от мъжки пол, които са от същия конкурс и курс, в резултат на което да получи съответното възнаграждение?

               3.

               Трябва ли член 14, параграф 2 от Директива 2006/54/ЕО, съгласно който не представлява дискриминация разлика в третирането, основаваща се на характеристики, които представляват съществено изискване за осъществяването на професионалната дейност, да се тълкува в смисъл, че позволява на държавата членка да забави достъпа до труд в ущърб на работничка или служителка, която не е могла да получи пълно професионално обучение поради отпуск по майчинство?

               4.

               В хипотезата по точка3 и ако се приеме абстрактно, че член 14, параграф 2 е приложим към описания в тази точка случай, трябва ли тази разпоредба все пак да се тълкува, в съответствие с общия принцип на пропорционалност, в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда изключването от курса на обучение на отсъстваща поради отпуск по майчинство работничка или служителка, а не гарантира организирането на паралелни курсове за наваксване на пропуснатото обучение, така че да се съчетаят правата на майката с обществения интерес, макар да възникват известни финансови и организационни разходи, свързани с тази възможност?

               5.

               Ако Директива 2006/54/ЕО се тълкува в смисъл, че не допуска посочената национална правна уредба, съдържа ли тази директива норми с непосредствено действие, които са пряко приложими от националния съд?

      (1)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).


title: Дело C-536/08: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 4 декември 2008 г.  — Staatssecretaris van Financiën/X

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/33

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 4 декември 2008 г. — Staatssecretaris van Financiën/X
   (Дело C-536/08)
   (2009/C 44/55)
   Език на производството: нидерландски
   Запитваща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Жалбоподател в касационното производство: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник в касационното производство: X
   Преюдициален въпрос
   Трябва ли член 17, параграфи 2 и 3 и член 28б, част А, параграф 2 от Шеста директива (1) да се тълкуват в смисъл, че ако съгласно първата алинея от последната разпоредба се приеме, че мястото на вътреобщностно придобиване се намира на територията на държавата-членка, издала идентификационния номер по ДДС, под който придобиващото лице е придобило стоките, то придобиващото лице има право незабавно да приспадне дължимия вследствие на това в тази държава-членка ДДС?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело T-314/14: Жалба, подадена на 29 април 2014 г.  — Borde и Carbonium/Комисия

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/24

         Жалба, подадена на 29 април 2014 г. — Borde и Carbonium/Комисия
   (Дело T-314/14)
   2014/C 261/46
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Alexandre Borde (Париж, Франция) и Carbonium (Париж) (представител: A. Herzberg, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решенията на ответника от 19 и 20 февруари 2014 г. за прекратяване на мисията на първия жалбоподател във връзка със Световния алианс за борба с изменението на климата (GCCA) и програмите на GCCA за оценка Intra-ACP,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на съществени процесуални изисквания, включително правото на жалбоподателите да бъдат изслушани и задължението за мотивиране на решенията.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на Договора за Европейския съюз, Хартата на основните права на Европейския съюз и Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи, тъй като ответникът е нарушил правото на жалбоподателите да бъдат третирани честно, справедливо и непроизволно и правото им на защита на репутацията.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че обжалваните решения представляват злоупотреба с власт от ответника.


title: Дело T-37/13: Определение на Общия съд от 12 юли 2013 г. — Exakt Advanced Technologies/СХВП — Exakt Precision Tools (EXAKT) (Марка на Общността — Искане за обявяване на недействителност — Оттегляне на искането за обявяване на недействителност — Липса на основание за произнасяне)

text:
               12.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/6

         Определение на Общия съд от 12 юли 2013 г. — Exakt Advanced Technologies/СХВП — Exakt Precision Tools (EXAKT)
   (Дело T-37/13) (1)

   (Марка на Общността - Искане за обявяване на недействителност - Оттегляне на искането за обявяване на недействителност - Липса на основание за произнасяне)
   2013/C 298/09
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Exakt Advanced Technologies GmbH (Нордерщедт, Германия) (представител: A. von Bismarck, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Exakt Precision Tools Ltd (Абърдийн, Обединено кралство)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 29 октомври 2012 г. (преписка R 1764/2011-1) относно производство за обявяване на недействителност между Exakt Advanced Technologies GmbH и Exakt Precision Tools Ltd.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2.

               Осъжда жалбоподателя да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на ответника.

      (1)  ОВ C 86, 23.3.2013 г.


title: Дело C-313/12: Преюдициално запитване, отправено от Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Италия) на 28 юни 2012 г. — Giuseppa Romeo/Regione Siciliana

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/17

         Преюдициално запитване, отправено от Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Италия) на 28 юни 2012 г. — Giuseppa Romeo/Regione Siciliana
   (Дело C-313/12)
   2012/C 295/29
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Сметна палата, Правораздавателен отдел за област Сицилия)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Giuseppa Romeo

      Ответник: Regione Siciliana

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли въз основа на национална правна норма, която препраща към правото на ЕС за изцяло вътрешни положения, национален съдия да тълкува и прилага нормите и принципите на това право, като се отклонява от тях или ги прилага неправилно от гледна точка на тълкуването им в практиката на Съда на ЕС?

               2.

               Съвместими ли са с правото на Европейския съюз тълкуване и прилагане на член 3 от Закон 241/1990 и член 3 от Регионален закон на Сицилия 10/1991 във връзка с член 1 от Закон 241/90 — изискващ италианските административни органи да прилагат принципите на правото на Европейския съюз в съответствие със задължението за мотивиране на актовете на публичната администрация, предвидено в член 296, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз и в член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз — според които задължението за мотивиране може да не важи за свързаните с пенсии индивидуални актове, които по-конкретно се отнасят до субективни права и във всички случаи са приети при условията на обвързана компетентност? Налице ли е в този случай съществено процесуално нарушение при приемането на административния акт?

               3.

               Съвместим ли е член 21octies, параграф 2, първо изречение от Закон 241/1990 — както е тълкуван в практиката на административните съдилища, от гледна точка на задължението за мотивиране на административните актове, предвидено в член 3 от същия Закон 241/1990 и от Регионален закон на Сицилия 10/1991, и на задължението за мотивиране на актовете на публичната администрация, предвидено в член 296, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз и в член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз — с член 1 от Закон 241/1990, в който е предвидено задължението на административните органи да прилагат принципите на правото на Европейския съюз, и следователно съвместими и допустими ли са тълкуване и прилагане, според които административните органи могат да допълват мотивите на административния акт в хода на правораздавателния процес?


title: Дело F-20/07: Иск, предявен на 27 юни 2007 г. — Marcuccio/Комисия

text:
               22.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/19

         Иск, предявен на 27 юни 2007 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-20/07)
   (2007/C 223/34)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени, доколкото това е необходимо, решението, с което се отхвърля искането от 31 март 2006 г., изпратено на 4 април 2006 г., в частта, която засяга претенцията на ищеца да се приложи член XV, параграф 4 от приложение I към Правилата, отнасящи се до осигуряване при болест на длъжностните лица на Европейските общности (наричани по-нататък „Правилата“) при определянето и последващото отпускане на сумата за възстановяване на разходи, свързана с посещение, осъществено на 28 септември 2005 г.;

               —

               да се отмени решението, с което се отхвърля искането от 31 март 2006 г.;

               —

               да се отмени, доколкото това е необходимо, сметка № 58, списък № 30001052 от 24 май 2006 г.;

               —

               да се отмени, доколкото това е необходимо, докладна записка ADMIN.B.2/MB/nb D(06) 27556 от 30 ноември 2006 г., която между другото включва решение на органа по назначаването по жалбата от 7 август 2006 г., чийто предмет по същество е идентичен с този по настоящия иск;

               —

               да се осъди ответникът да заплати на ищеца — като възстановяване на допълнителната сума, необходима за покриване на 100 % от направените от него медицински разходи, каквото същият търси съгласно общата здравноосигурителна схема с искането от 31 март 2006 г. — разликата между сумата от 720,45 EUR, заплатена от ищеца, и сумата от 396,36 EUR, която му е възстановена, или съответната по-ниска сума, която Съдът на публичната служба определи по справедливост на това основание, като същата бъде увеличена с лихва, считано от 8 април 2006 г., в размер на 10 % годишно и с годишна капитализация, или в размера, включително с капитализация, и с началната дата, определени по справедливост от Съда на публичната служба;

               —

               да се осъди ответникът, доколкото това е необходимо, да заплати на ищеца дължимата му, но неотпусната сума по смисъла и с оглед целите на член XV, параграф 4 от приложение I към Правилата, във връзка с посещението, направено на 28 септември 2005 г., увеличена с лихвите, считано от 4 април 2006 г., в размер на 10 % годишно и с годишна капитализация, или в размера, включително с капитализация, и с началната дата, определени по справедливост от Съда на публичната служба;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Искът се предявява във връзка с отказа на ответника да възстанови на ищеца допълнителната сума, необходима за покриване на 100 % от някои медицински разходи, които той е направил, и да приложи при определяне на сумата за възстановяване във връзка с медицинско посещение от 28 септември 2005 г. член XV, параграф 4 от приложение I към Правилата, отнасящи се до осигуряване при болест на длъжностните лица на Европейските общности.
   В подкрепа на своите доводи ищецът привежда следните три правни основания:

               1)

               Пълна липса на мотиви, дължаща се също и на абсолютното отсъствие на действия по събирането на доказателства, доколкото не било ясно защо ответникът е противопоставил на ищеца споменатия по-горе отказ;

               2)

               явна грешка в преценката и обективна противоправност, тъй като патологичното състояние на ищеца било от такова естество, че по смисъла и с оглед целите на член 72 от Правилника за персонала за него се пораждало правото на възстановяване на медицинските разходи в размер на 100 %;

               3)

               нарушение на задължението за дължима грижа и за добро управление, тъй като ответникът не отчел надлежно интересите на ищеца и причинил множество свързани помежду си сериозно противоправни действия и обстоятелства.


title: Дело C-206/11: Решение на Съда (първи състав) от 17 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Georg Köck/Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb (Защита на потребителите — Нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар — Уредба в държава членка, предвиждаща предварително разрешение за обявяването на разпродажби)

text:
               2.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/3

         Решение на Съда (първи състав) от 17 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Georg Köck/Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb
   (Дело C-206/11) (1)

   (Защита на потребителите - Нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар - Уредба в държава членка, предвиждаща предварително разрешение за обявяването на разпродажби)
   2013/C 63/03
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Georg Köck

      Ответник: Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberster Gerichtshof — Тълкуване на Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260), и по-специално на член 3, параграф 1 и член 5, параграф 5 от тази директива — Уредба в държава членка, предвиждаща предварително разрешение за обявяването на разпродажби

      Диспозитив

   Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална юрисдикция да разпорежда преустановяване на дадена търговска практика, която не е обхваната от приложение I към тази директива, с единствения аргумент, че компетентният административен орган не е разрешил предварително посочената практика, без самата национална юрисдикция да е преценила въз основа на посочените в членове 5—9 от посочената директива критерии дали разглежданата практика е с нелоялен характер.

      (1)  ОВ C 226, 30.7.2011 г.


title: Дело F-1/13: Жалба, подадена на 3 януари 2013 г. — ZZ/Европол

text:
               16.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/33

         Жалба, подадена на 3 януари 2013 г. — ZZ/Европол
   (Дело F-1/13)
   2013/C 79/56
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: J.-J. Ghosez, avocat)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Европол да не поднови договора на жалбоподателя за неопределено време и осъждане на Европол да плати разликата между възнаграждението, което жалбоподателят би получавал, ако бе продължил да работи в Европол и всяко друго обезщетение, което би получил в действителност

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на ответника от 29 февруари 2012 г., с което той уведомява жалбоподателя, че няма да поднови срочния му договор, който изтича на 31 май 2012 г.;

               —

               да се осъди ответника да заплати на жалбоподателя разликата между, от една страна, размера на възнаграждението, което жалбоподателят би получавал, ако бе продължил да работи в Европол, и от друга страна, размера на възнаграждението, хонорарите, обезщетенията за безработица или всякакво друго заместващо обезщетение, който той действително получава от 1 юни 2012 г. вместо възнаграждението, което е получавал като срочно нает служител,

               —

               да се осъди Европол да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-60/12: Решение на Съда (голям състав) от 14 ноември 2013 г. (преюдициално запитване от Vrchní soud v Praze — Чешка република) — Производство относно изпълнение на финансова санкция, която е наложена на Marián Baláž (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2005/214/ПВР — Прилагане на принципа за взаимно признаване на финансови санкции — „Съд, който е компетентен и по наказателни дела“ — „Unabhängiger Verwaltungssenat“ съгласно австрийското право — Характер и обхват на контрола, осъществяван от съд на изпълняващата държава членка)

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/5

         Решение на Съда (голям състав) от 14 ноември 2013 г. (преюдициално запитване от Vrchní soud v Praze — Чешка република) — Производство относно изпълнение на финансова санкция, която е наложена на Marián Baláž
   (Дело C-60/12) (1)

   (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2005/214/ПВР - Прилагане на принципа за взаимно признаване на финансови санкции - „Съд, който е компетентен и по наказателни дела“ - „Unabhängiger Verwaltungssenat“ съгласно австрийското право - Характер и обхват на контрола, осъществяван от съд на изпълняващата държава членка)
   2014/C 9/07
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Vrchní soud v Praze

      Страна в главното производство

      Ответник: Marián Baláž

      Предмет

   Преюдициално запитване — Vrchní soud v Praze — Тълкуване на член 1, буква a), подточка iii) от Рамково решение 2005/214/ПВР на Съвета от 24 февруари 2005 година относно прилагането на принципа за взаимно признаване на финансови санкции (ОВ L 76, стр. 16) — Понятие за съд, който е компетентен и по наказателни дела — „Unabhängiger Verwaltungssenat“ съгласно австрийското право — Понятие „възможност [за отнасяне на] въпроса“ до съд по смисъла на член 1, буква a), подточка iii) от Рамковото решение — Обхват

      Диспозитив

               1.

               Понятието „съд, който е компетентен и по наказателни дела“, посочено в член 1, буква a), подточка iii) от Рамково решение 2005/214/ПВР на Съвета от 24 февруари 2005 година относно прилагането на принципа за взаимно признаване на финансови санкции, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 година, представлява самостоятелно понятие от правото на Съюза и трябва да бъде тълкувано в смисъл, че в това понятие се включва всеки съд, който прилага производство, обединяващо основните характеристики на наказателното производство. Unabhängiger Verwaltungssenat in den Ländern (Австрия) отговаря на тези характеристики и следователно трябва да бъде разглеждан като попадащ в обхвата на посоченото понятие.

               2.

               Член 1, буква a), подточка iii) от Рамково решение 2005/214/ПВР, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР, трябва да бъде тълкуван в смисъл, че следва да се счита, че дадено лице е разполагало с възможността да отнесе въпроса до съд, който е компетентен и по наказателни дела, ако, преди да подаде жалбата си, то е било длъжно да участва в досъдебно административно производство. Такъв съд трябва да разполага с неограничена компетентност да разгледа делото както по отношение на правните съображения, така и относно фактическата обстановка.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Дело F-127/14: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 10 декември 2014 г.  — Turkington/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Пенсии — Прехвърляне на пенсионни права, придобити по национална пенсионна схема — Неоспорено в срок предложение за бонус към осигурителния стаж — Липса на ново и съществено обстоятелство — Явна недопустимост)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/50

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 10 декември 2014 г. — Turkington/Комисия
   (Дело F-127/14)
   ((Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Прехвърляне на пенсионни права, придобити по национална пенсионна схема - Неоспорено в срок предложение за бонус към осигурителния стаж - Липса на ново и съществено обстоятелство - Явна недопустимост))
   (2015/C 034/60)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Stephen Turkington (Трир, Германия) (представител: A. Salerno, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията, с което отказва да изчисли отново бонуса към пенсионните права, придобити от жалбоподателя по пенсионната схема на Съюза, въз основа на новите общи разпоредби за прилагане на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Г-н Turkington понася собствените си разноски.


title: Дела T-537/10 и T-538/10: Решение на Общия съд от 29 ноември 2012 г. — Adamowski/СХВП — Fagumit (FAGUMIT) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността „Fagumit“ и фигуративна марка на Общността „FAGUMIT“ — По-ранна национална фигуративна марка „FAGUMIT“ — Относително основание за недействителност — Член 8, параграф 3 и член 165, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/40

         Решение на Общия съд от 29 ноември 2012 г. — Adamowski/СХВП — Fagumit (FAGUMIT)
   (Дела T-537/10 и T-538/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „Fagumit“ и фигуративна марка на Общността „FAGUMIT“ - По-ранна национална фигуративна марка „FAGUMIT“ - Относително основание за недействителност - Член 8, параграф 3 и член 165, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 26/77
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Ursula Adamowski (Хамбург, Германия) (представител: D. von Schultz, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Fabryka Węży Gumowych i Tworzyw Sztucznych Fagumit sp. z o.o. (Fagumit) (Wolbrom, Полша) (представители: M. Krekora, T. Targosz и P. Podrecki, avocats)

      Предмет

   Две жалби, подадени съответно срещу две решения на първи апелативен състав на СХВП от 3 септември 2010 г. (преписки R 1002/2009-1 и R 1003/2009-1) относно две производства за обявяване на недействителност между Fabryka Węży Gumowych i Tworzyw Sztucznych Fagumit sp. z o.o. и г-жа Ursula Adamowski

      Диспозитив

               1.

               Съединява дела T-537/10 и T-538/10 за целите на постановяването на настоящото решение.

               2.

               Отхвърля жалбите.

               3.

               Г-жа Ursula Adamowski понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, които Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и Fabryka Węży Gumowych i Tworzyw Sztucznych Fagumit sp. z o.o. са направили в рамките на производството пред Общия съд.

      (1)  ОВ C 30, 29.1.2011 г.


title: Дело T-372/11: Жалба, подадена на 15 юли 2011 г. — Basic/СХВП — Repsol YPF (basic)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/54

         Жалба, подадена на 15 юли 2011 г. — Basic/СХВП — Repsol YPF (basic)
   (Дело T-372/11)
   2011/C 269/120
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Basic Aktiengesellschaft Lebensmittelhandel (Мюнхен, Германия) (представител: D. Altenburg, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Repsol YPF, SA (Мадрид, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 31 март 2011 г. по преписка R 1440/2010-1;

               —

               да се отхвърли жалбата по преписка № R 1440/2010-1 относно решението по възражение № B 1384694;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „basic“, в жълто, синьо и червено за стоки и услуги от класове 3, 4, 5, 16, 18, 21, 25, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 35, 39, 43, 44 и 45 — Заявка за марка на Общността № 6752811

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка на Общността „BASIC“, за услуги от класове 35, 37 и 39, регистрирана под № 5648159

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението за част от спорните услуги от клас 35 и за всички спорни услуги от клас 39. Отхвърля възражението за останалите услуги от клас 35.

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете доколкото с него се отхвърля възражението за останалите услуги от клас 35. Отхвърля заявката за марка на Общността за тези услуги и отхвърля жалбата за останалите услуги от клас 35.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно приема, че между заявената за регистрация марка и марката, срещу която е подадено възражение, съществува вероятност от объркване.


title: Дело T-516/09 P: Жалба, подадена на 21 декември 2009 г. от Luigi Marcuccio срещу решение, постановено на 7 октомври 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-122/07, Marcuccio/Комисия

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/40

         Жалба, подадена на 21 декември 2009 г. от Luigi Marcuccio срещу решение, постановено на 7 октомври 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-122/07, Marcuccio/Комисия
   (Дело T-516/09 P)
   2010/C 51/75
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               във всички случаи: да се отмени изцяло и без никакво изключение обжалваното определение,

               —

               да се обяви за напълно допустима като цяло и без никакво изключение първоинстанционната жалба по повод, на която е издадено обжалваното определение,

               —

               като основно искане: да се уважат изцяло и без никакво изключение исканията на жалбоподателя по първоинстанционната жалба,

               —

               да се отсъди ответника да заплати на жалбоподателя всички разноски, разходи и хонорари, понесени от последния в производствата пред всички досегашни инстанции по настоящото дело,

               —

               при условията на евентуалност: да се върне делото на Съда на публичната служба, който да се произнесе отново, в друг състав, по съществото на същото.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу Определение на Съда на публичната служба от 7 октомври 2009 г., постановено по дело F-122/07, Marcuccio/Комисия. Това определение отхвърля като отчасти явно недопустима и отчасти като явно неоснователна жалба, която има за предмет, като основно искане, отмяната на решението, с което ответникът отхвърля искането на жалбоподателя за извършване на разследване относно някои факти, настъпили през 2001 г. и 2003 г., както и да осъди Комисията да поправи претърпените по този начин вреди.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква изопачаването и преиначаването на фактите, извършени с обжалваното определение, както и неправилно тълкуване и прилагане на задължението за мотивиране на актовете.


title: Дело C-277/09: Решение на Съда (трети състав) от 22 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Court of Session (Scotland), Edinburgh — Обединено Кралство) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/RBS Deutschland Holdings GmbH. (Шеста директива ДДС — Право на приспадане — Придобиване на автомобили и използването им за сделки за лизинг — Разлики между данъчните режими на две държави членки — Забрана на злоупотребата)

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/6

         Решение на Съда (трети състав) от 22 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Court of Session (Scotland), Edinburgh — Обединено Кралство) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/RBS Deutschland Holdings GmbH.
   (Дело C-277/09) (1)

   (Шеста директива ДДС - Право на приспадане - Придобиване на автомобили и използването им за сделки за лизинг - Разлики между данъчните режими на две държави членки - Забрана на злоупотребата)
   2011/C 63/10
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Session (Scotland), Edinburgh

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Ответник: RBS Deutschland Holdings GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Session (Scotland), Edinburgh — Тълкуване на член 17, параграф 3, буква a) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Сделки, извършени c единственото намерение да се получи данъчно предимство — Предоставяне на услуги за наем на леки автомобили в Обединеното кралство от германското дъщерно дружество на банка, установена в Обединеното кралство.

      Диспозитив

               1.

               При обстоятелства като тези в главното производство член 17, параграф 3, буква a) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка не може да откаже на данъчнозадължено лице приспадането на данъка върху добавената стойност по получени доставки, платен при придобиването на стоки, осъществено в тази държава членка, когато тези стоки са използвани за целите на осъществени в друга държава членка сделки за лизинг, с единствения мотив, че сделките, съставляващи извършени доставки, не са довели до плащане на данъка върху добавената стойност във втората държава членка.

               2.

               Принципът на забрана на злоупотребата допуска да се приложи правото на приспадане на данъка върху добавената стойност, признато в член 17, параграф 3, буква a) от Директива 77/388, при обстоятелства като тези в главното производство, при които предприятие, установено в една държава членка, избира да реализира чрез дъщерното си дружество, установено в друга държава членка, сделки за лизинг на стоки на трето дружество, установено в първата държава членка, за да избегне начисляването на данък върху добавената стойност върху плащанията по тези сделки, които са квалифицирани в първата държава членка като предоставяне на услуги по лизинг, извършени във втората държава членка, а в тази втора държава членка — като доставки на стоки, извършени в първата държава членка.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело T-51/13: Иск, предявен на 30 януари 2013 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕИБ

text:
               23.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/26

         Иск, предявен на 30 януари 2013 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕИБ
   (Дело T-51/13)
   2013/C 86/44
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представител: адв. B. Christianos)

      Ответник: Европейска инвестиционна банка

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да осъди ЕИБ да му заплати сумата от 536 610,22 EUR, представляваща обезщетение за вредите, които му е причинила загубата на възможността за сключване на рамковото споразумение, с компенсаторни лихви, считано от 31 януари 2008 г. до постановяването на решението по настоящото дело, и лихви за забава от постановяването на решението по настоящия спор до пълното изплащане,

               —

               да осъди ЕИБ да му заплати сумата от 150 000 EUR като назидателно обезщетение, с компенсаторни лихви, считано от 31 януари 2008 г. до постановяването на решението по настоящото дело, и лихви за забава от постановяването на решението по настоящия спор до пълното изплащане,

               —

               да осъди ЕИБ да заплати съдебните разноски, направени от ищеца.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящия иск ищецът иска от Общия съд на Европейския съюз, на основание член 340, параграф 2 ДФЕС във връзка с член 266 ДФЕС, обезщетение за вредите, претърпени в резултат на неправомерното поведение на Европейската инвестиционна банка (наричана по-нататък „ЕИБ“).
   Тази вреда е настъпила, когато, както е обявено в Решение на Общия съд от 20 септември 2011 г. по дело Evropaïki Dynamiki/BEI, T-461/08, ЕИБ отхвърля неправомерно офертата, представена от ищеца в процедурата за възлагане на обществена поръчка за сключването на рамково споразумение за предоставяне на услуги.
   В този контекст ищецът иска, на първо място, обезщетение за вредите, които му е причинила загубата на възможността за сключване на рамковото споразумение, като начин за restitutio in integrum и, на второ място, назидателно обезщетение за неправомерното и съставляващо злоупотреба поведение на ЕИБ спрямо ищеца.
   Ищецът поддържа, че по отношение на обезщетението му се прилагат предпоставките за извъндоговорната отговорност на ЕИБ, в тълкуването, дадено им от съдебната практика.


title: Дело C-578/08: Решение на Съда (втори състав) от 4 март 2010 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Rhimou Chakroun/Minister van Buitenlandse Zaken (Право на събиране на семейството — Директива 2003/86/ЕО — Понятие за прибягване до системата за социално подпомагане — Понятие за събиране на семейството — Създаване на семейство)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/13

         Решение на Съда (втори състав) от 4 март 2010 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Rhimou Chakroun/Minister van Buitenlandse Zaken
   (Дело C-578/08) (1)

   (Право на събиране на семейството - Директива 2003/86/ЕО - Понятие за прибягване до системата за социално подпомагане - Понятие за събиране на семейството - Създаване на семейство)
   2010/C 113/17
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Rhimou Chakroun

      Ответник: Minister van Buitenlandse Zaken

      Предмет

   Преюдициално запитване — Raad van State — Тълкуване на член 2, буква г) и на член 7, параграф 1, буква в) от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (ОВ L 251, стp. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164) — Понятие за „прибягване до системата за социално подпомагане“ и за „събиране на семейството“

      Диспозитив

               1.

               Изразът „прибягва до системата за социално подпомагане“, съдържащ се в член 7, параграф 1, буква в) от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството, трябва да се тълкува в смисъл, че не позволява на държавите членки да приемат правна уредба в областта на събиране на семейството, съгласно която то се отказва на кандидат за събиране на семейството, който е доказал, че разполага със стабилни и регулярни финансови средства, които са достатъчни, за да издържа себе си и членовете на своето семейство, но който предвид своите доходи все пак може да иска помощ по силата на специалното подпомагане, за да покрие конкретни и индивидуално определени разходи, необходими за неговата издръжка, да иска освобождаване от данъци, предоставяно според доходите от местните власти, или да иска по отношение на него да бъдат приети мерки за подпомагане на доходите в рамките на общинската политика, свързана с ниските доходи („minimabeleid“).

               2.

               Директива 2003/86, и по-конкретно член 2, буква г) от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба не допуска национална правна уредба, в която при прилагането на съдържащите се в член 7, параграф 1, буква в) от Директива 2003/86 условия по отношение на доходите се прави разграничение според това дали семейните връзки са възникнали преди или след влизането на кандидата за събиране на семейството на територията на приемащата държава членка.

      (1)  ОВ C 55, 7.3.2009 г.


title: Дело T-180/08 P: Определение на Първоинстанционния съд от 10 novembre 2009 г. — Tiralongo/Commission (Обжалване — Публична служба — Срочно наети служители — Непродължаване на договор за неопределено време — Иск за обезщетение — Основание за вредата — Задължение на Съда на публичната служба за мотивиране)

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/27

         Определение на Първоинстанционния съд от 10 novembre 2009 г. — Tiralongo/Commission
   (Дело T-180/08 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Непродължаване на договор за неопределено време - Иск за обезщетение - Основание за вредата - Задължение на Съда на публичната служба за мотивиране)
   2010/C 11/53
   Език на производството:италианснки

      Страни

      Жалбоподател: Giuseppe Tiralongo (Ladispoli, Италия) (представители: F. Sciaudone, R. Sciaudone и S. Frazzani, avvocati)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и D. Martin, подпомагани от S. Corongiu, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 6 март 2008 г. по дело Tiralongo/Комисия (F-55/07, все още непубликувано в Сборника), с която се цели отмяната на това определение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Giuseppe Tiralongo понася собствените си и направените от Европейската комисия съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 171, 5.7.2008 г.


title: Дело T-476/14: Жалба, подадена на 26 юни 2014 г.  — Poal Investments XXI и др./Комисия

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/49

         Жалба, подадена на 26 юни 2014 г. — Poal Investments XXI и др./Комисия
   (Дело T-476/14)
   2014/C 261/77
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Poal Investments XXI, SL (Мадрид, Испания); Poal Investments XXII, SL (Мадрид), Naviera Cabo Vilaboa C-1658, AIE (Мадрид) и Naviera Cabo Domaio C-1659, ОИИ (Мадрид) (представители: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero и A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото то квалифицира съвкупността от мерки, които според посоченото в него съставляват т. нар. испанска система за финансов лизинг, като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси (ОИИ) като бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на разпореждането за възстановяване,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи,

               —

               да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправните договори между инвеститорите и други образувания, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-700/13, Bankia/Комисия.


title: Дело C-158/09: Решение на Съда (пети състав) от 20 май 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2003/88/ЕО — Организация на работното време — Неграждански персонал на публичната администрация — Липса на транспониране в предвидения срок)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/12

         Решение на Съда (пети състав) от 20 май 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-158/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2003/88/ЕО - Организация на работното време - Неграждански персонал на публичната администрация - Липса на транспониране в предвидения срок)
   2010/C 179/19
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: I. Martinez del Peral Cagigal и M. van Beek)

      Ответник: Кралство Испания (представител: B. Plaza Cruz)

      Предмет

   Неизпълнение на задължение от държава членка — Нарушение на член 1, параграф 3 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стp. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3) и на член 18, буква a) от Директива 93/104/ЕО на Съвета от 23 ноември 1993 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 307, стp. 18), запазен от член 27, параграф 1 от Директива 2003/88 във връзка с приложение I, част Б от същата директива — Неграждански персонал на публичните администрации

      Диспозитив

               1.

               Като не е приело в предвидения срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време, що се отнася до негражданския персонал на публичните администрации, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 1, параграф 3 от посочената директива.

               2.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 180, 1.8.2009 г.


title: Дело C-622/13 P: Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. от Castel Frères SAS срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 13 септември 2013 г. по дело T-320/10 — Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/16

         Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. от Castel Frères SAS срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 13 септември 2013 г. по дело T-320/10 — Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-622/13 P)
   2014/C 24/29
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Castel Frères SAS (представители: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Общия съд от 13 септември 2013 г. по дело T-320/10,

               —

               да се отхвърли подадената от Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 4 май 2010 г. по преписка R 962/2009 2,

               —

               да бъдат осъдени Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и другата страна в производството да заплатят разноските за производството пред Общия съд и за тази инстанция.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като отхвърлил искането му жалбата до Общия съд да бъде оставена без разглеждане като недопустима поради извършена от другата страна „злоупотреба с право“. Искането на жалбоподателя се основава на изопачаване на доказателствата. Искането се основава и на неправилно тълкуване на значението на злоупотребата с права в производствата пред институциите на Европейския съюз. Искането се основава и на липсата на мотиви в решението, тъй като Общият съд не изложил никакви мотиви за отхвърлянето на исканията на жалбоподателя.
   Жалбоподателят твърди освен това, че Общият съд нарушил член 7, параграф 1, буква в) от Регламент на Съвета относно марката на Общността (1), тъй като приложил неправилни правни критерии, приемайки че марката на жалбоподателя била регистрирана неправомерно.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността
   ОВ L 78, стр. 1


title: Дело C-406/06: Определение на Съда (шести състав) от 8 февруари 2007 г. — Landtag Schleswig-Holstein/Комисия на Европейските общности (Иск за отмяна — Явна липса на компетентност на Съда — Препращане на Първоинстанционния съд)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/15

         Определение на Съда (шести състав) от 8 февруари 2007 г. — Landtag Schleswig-Holstein/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-406/06) (1)

   (Иск за отмяна - Явна липса на компетентност на Съда - Препращане на Първоинстанционния съд)
   (2007/C 95/25)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Landtag Schleswig-Holstein (представители: S. Laskowski и J. Caspar)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет
   Отмяна на решенията на Комисията от 10 март 2006 г. и от 23 юни 2006 г., с които се отказва достъп на ищеца до документ SEC(2005)420 от 22 март 2005 година, съдържащ правен анализ на проект за рамково решение, в процес на обсъждане от Съвета, относно запазването на данните, обработвани и съхранявани във връзка с предоставянето на електронни съобщителни услуги, достъпни за обществеността, или на данни, пренасяни чрез обществени съобщителни мрежи, за целите на предотвратяването, установяването, разкриването и преследването на нарушения и престъпления, включително тероризъм (документ на Съвета 8958/04 CRIMORG 36 TELECOM 82)
   Диспозитив

               1)

               Делото Landtag Schleswig-Holstein/Комисия С-406/06 се препраща на Първоинстанционния съд на Европейските общности.

               2)

               Съдът не се произнася относно разноските.

      (1)  ОВ C 294, 2.12.2006 г.


               18.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 455/15

         Дело, заведено на 22 октомври 2014 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-21/14)
   (2014/C 455/10)
   На 22 октомври 2014 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Markus Schneider и Clémence Perrin в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че като не е приела в предвидения срок и/или не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ незабавно за мерките, необходими за прилагането на акта, посочен в точка 4 от глава IV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2010/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 г. относно посочването на консумацията на енергия и на други ресурси от продукти, свързани с енергопотреблението, върху етикети и в стандартна информация за продуктите), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си съгласно въпросния акт и по член 7 от Споразумението за ЕИП.

               2.

               Да осъди Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в установения срок до 18 февруари 2014 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 18 декември 2013 г., отнасящо се до невъвеждането в националния правопорядък на тази държава на Директива 2010/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 г. относно посочването на консумацията на енергия и на други ресурси от продукти, свързани с енергопотреблението, върху етикети и в стандартна информация за продуктите (наричана по-долу „актът“), посочена в точка 4 от глава IV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела и/или не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ в предписания срок за мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 16 от акта и член 7 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело T-556/08: Решение на Общия съд от 25 март 2015 г. — Slovenská pošta/Комисия (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Словашки пазари на традиционни и хибридни пощенски услуги — Решение, с което се установява нарушение на член 86, параграф 1 ЕО, във връзка с член 82 ЕО — Изключително право за разпространение на хибридна поща — Принцип на добра администрация — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Определяне на пазара — Разширяване на монопола — Член 86, параграф 2 ЕО — Правна сигурност — Оправдани правни очаквания)

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/20

         Решение на Общия съд от 25 март 2015 г. — Slovenská pošta/Комисия
   (Дело T-556/08) (1)

   ((Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Словашки пазари на традиционни и хибридни пощенски услуги - Решение, с което се установява нарушение на член 86, параграф 1 ЕО, във връзка с член 82 ЕО - Изключително право за разпространение на хибридна поща - Принцип на добра администрация - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Определяне на пазара - Разширяване на монопола - Член 86, параграф 2 ЕО - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания))
   (2015/C 155/22)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Slovenská pošta a.s. (Банска Бистрица, Словакия) (представители: първоначално O. Brouwer, C. Schillemans и M. Knapen, впоследствие O. Brouwer и P. Schepens, и накрая O. Brouwer и A. Pliego Selie, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално R. Sauer, A. Tokár и A. Antoniadis, впоследствие R. Sauer, A. Tokár и C. Vollrath)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Словашка република (представител: B. Ricziová)

      Встъпили страна в подкрепа на ответника: Cromwell a.s. (Братислава, Словакия); Slovak Mail Services a.s. (Братислава); Prvá Doručovacia a.s. (Братислава) (представители: първоначално M. Maier и P. Werner, впоследствие P. Werner, адвокати); и ID Marketing Slovensko s.r.o., по-рано TNT Post Slovensko s.r.o. (Братислава) (представители: първоначално J. Ellison, solicitor, и T. Rybár, адвокат, впоследствие T. Rybár и I. Pecník, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2008) 5912 окончателен на Комисията от 7 октомври 2008 г. относно законодателството за пощите на Словакия, свързано с хибридните пощенски услуги (преписка COMP/39.562 — Закон за словашките пощи).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Slovenská pošta a.s. понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и разноските на Европейската комисия, Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia a.s. и ID Marketing Slovensko s.r.o.

               3)

               Словашката република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 55, 7.3.2009 г.


title: Дело T-642/15: Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Cieśla/Парламент

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/56

         Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Cieśla/Парламент
   (Дело T-642/15)
   (2016/C 048/64)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Wojciech Cieśla (Варшава, Полша) (представител: N. Pirc Musar, lawyer)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение A(2015)8463 C на Европейския парламент от 14 септември 2015 г., с което е отхвърлено потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до някои документи, отнасящи се до информация за пътни разноски, дневни надбавки, надбавки за общи разходи, както и разноски за сътрудници на членове на Европейския парламент,

               —

               да разпореди Парламентът да заплати разноските на жалбоподателя съгласно членове 134 и 140 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на встъпилите страни, ако има такива страни.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 (1) във връзка с член 8, буква б) от Регламент № 45/2001 (2), тъй като поисканите лични данни не са защитени от законодателството на Общността.

               2.

               Второ основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 във връзка с член 8, буква б) от Регламент № 45/2001, тъй като достъпът до поисканата информация е отказан, независимо че условията за оповестяване са били изпълнени.

               3.

               Трето основание — неизпълнение на общото задължение съгласно членове 2 и 4 от Регламент № 1049/2001 във връзка с член 6, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 да се разгледа всеки отделен документ.

               4.

               Четвърто основание — нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001, тъй като отказът да се предостави частичен достъп до поисканите документи е необоснован.

               5.

               Пето основание — неизпълнение на задължението за мотивиране, както изискват член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент № 1049/2001, тъй като Парламентът не е разгледал всички доводи на жалбоподателя.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


title: Дело C-59/11: Преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel de Nancy (Франция) на 9 февруари 2011 г. — Сдружение „Kokopelli“ /Graines Baumaux SAS

text:
               16.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/5

         Преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel de Nancy (Франция) на 9 февруари 2011 г. — Сдружение „Kokopelli“/Graines Baumaux SAS
   (Дело C-59/11)
   2011/C 120/08
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Nancy

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Сдружение „Kokopelli“

      Ответник: Graines Baumaux SAS

      Преюдициален въпрос

   Действителни ли са Директива 98/95/ЕО (1), Директива 2002/53/ЕО (2) и Директива 2002/55/ЕО (3) на Съвета, както и Директива 2009/145/ЕО на Комисията (4) с оглед на следните основни права и принципи на Европейския съюз, а именно за свободно упражняване на стопанска дейност, пропорционалност, равенство или недопускане на дискриминация, свободно движение на стоките, и с оглед на задълженията, поети съгласно Международния договор за растителни генетични ресурси за прехрана и земеделие, по-специално поради това че налагат ограничения за производството и търговията със стари семена и посадъчен материал?

      (1)  Директива 98/95/ЕО на Съвета от 14 декември 1998 г. за изменение, по отношение на консолидирането на вътрешния пазар, генетично модифицираните растителни сортове и растителните генетични ресурси, на Директиви 66/400/ЕИО, 66/401/ЕИО, 66/402/ЕИО, 66/403/ЕИО, 69/208/ЕИО, 70/457/ЕИО и 70/458/ЕИО относно търговията със семена от цвекло, фуражни култури, зърнени култури, посадъчен материал от картофи, семена от маслодайни и влакнодайни култури и зеленчуци и относно общия каталог на сортовете от земеделски растителни видове (ОВ L 25, 1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 26, стр. 184).

      (2)  Директива 2002/53/ЕО на Съвета от 13 юни 2002 г. относно общия каталог на сортовете от земеделски растителни видове (ОВ L 193, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 43, стр. 139).

      (3)  Директива 2002/55/ЕО на Съвета от 13 юни 2002 г. относно търговията със семена от зеленчукови култури (ОВ L 193, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 43, стр. 171).

      (4)  Директива 2009/145/ЕО на Комисията от 26 ноември 2009 година за предоставяне на някои дерогации относно признаването на зеленчукови местни видове и сортове, които са традиционно отглеждани в определени местности и райони и са застрашени от генетична ерозия, и на зеленчукови сортове без истинска стойност за производството на търговски култури, но развивани с цел отглеждане при специални условия, както и относно търговията със семена от посочените местни видове и сортове (ОВ L 312, стр. 44).


title: Дело F-73/13: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 17 март 2015 г. — AX/ЕЦБ (Публична служба — Персонал на ЕЦБ — Дисциплинарно производство — Дисциплинарно наказание — Уволнение — Право на защита — Достъп до дисциплинарната преписка — Достъп до информацията и документите, свързани с други служби — Разумен срок — Законосъобразност на състава на дисциплинарната комисия — Консултативна функция на дисциплинарната комисия — Утежняване на наказанието спрямо предложеното такова — Задължение за мотивиране — Управление на служба — Явна грешка в преценката — Пропорционалност на санкцията — Смекчаващи обстоятелства — Отегчаващи обстоятелства — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/43

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 17 март 2015 г. — AX/ЕЦБ
   (Дело F-73/13) (1)

   ((Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Дисциплинарно производство - Дисциплинарно наказание - Уволнение - Право на защита - Достъп до дисциплинарната преписка - Достъп до информацията и документите, свързани с други служби - Разумен срок - Законосъобразност на състава на дисциплинарната комисия - Консултативна функция на дисциплинарната комисия - Утежняване на наказанието спрямо предложеното такова - Задължение за мотивиране - Управление на служба - Явна грешка в преценката - Пропорционалност на санкцията - Смекчаващи обстоятелства - Отегчаващи обстоятелства - Възражение за незаконосъобразност))
   (2015/C 146/57)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: AX (представител: L. Levi, avocat)

      Ответник: Европейска централна банка (представители: M. López Torres и E. Carlini, и B. Wägenbaur, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което жалбоподателят е уволнен след провеждане на дисциплинарно производство за допуснато тежко нарушение, и искане за поправяне на твърдените претърпени неимуществени вреди

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               AX понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската централна банка.

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г., стр. 33.


title: Дело C-486/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal da Relação de Guimarães (Португалия) на 22 септември 2011 г. — Jonathan Rodrigues Esteves/Seguros Allianz Portugal SA

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/10

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal da Relação de Guimarães (Португалия) на 22 септември 2011 г. — Jonathan Rodrigues Esteves/Seguros Allianz Portugal SA
   (Дело C-486/11)
   2011/C 355/16
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Страни в главното производство

      Въззивник: Jonathan Rodrigues Esteves

      Въззиваем: Seguros Allianz Portugal SA

      Преюдициални въпроси

               а)

               Трябва ли член 1а от Трета директива (90/232/ЕИО) (1), въведен с член 4 от Пета директива (2005/14/ЕО) (2) по отношение на застраховка „Гражданска отговорност“ относно използването на моторни превозни средства, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба (като съдържащата се в членове 505 и 570 от португалския Граждански кодекс), съгласно която задължителната застраховка „Гражданска отговорност“ за вреди, причинени при използването на моторни превозни средства, не покрива отговорността за претърпените от велосипедист телесни и имуществени вреди в резултат от пътнотранспортно произшествие, в което участват лек автомобил и велосипед, когато произшествието се дължи изцяло на поведението на велосипедиста?

               б)

               При утвърдителен отговор, тоест ако това изключване на обезщетяването противоречи на общностното право, допуска ли тълкуването на посочените директиви национална правна уредба, съгласно която обезщетението трябва да се ограничи или намали съобразно степента, в която вредите се дължат на виновното противоправно поведение на велосипедиста, от една страна, и на самото моторното превозно средство като вещ, от друга страна?

      (1)  ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240.

      (2)  ОВ L 149, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 212.


title: Дело T-326/13: Иск, предявен на 18 юни 2013 г. — Комисия/Thales développement et coopération

text:
               12.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/7

         Иск, предявен на 18 юни 2013 г. — Комисия/Thales développement et coopération
   (Дело T-326/13)
   2013/C 298/12
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и B. Conte, подпомагани от адв. N. Coutrelis)

      Ответник: Thales développement et coopération SAS (Велизи-Вилакубле, Франция)

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да задължи дружеството Thales да върне на Европейската комисия всички суми, получени по договори NEMECEL и DREAMCAR, а именно по договор NEMECEL — 700 335,66 EUR главница ведно с изтеклите лихви, а по договор DREAMCAR — 812 821,43 EUR главница ведно с изтеклите лихви,

               —

               да осъди Thales да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   След разследване, проведено от Европейската служба за борба с измамите (OLAF), Комисията иска от Общия съд на основание член 272 ДФЕС да осъди ответника да ѝ върне всички суми, получени от неговото бивше дъщерно дружество, дружеството SRTI (SRTI System, Industrial Process Department), впоследствие SODETEG (Société d’Études Techniques et d’Entreprises Générales SA), а след това THALESEC (Thales Engineering and Consulting), в рамките на два изследователски договора с наименования „NEMECEL“ и „DREAMCAR“.
   Комисията изтъква, че въпросните суми са получени без основание в резултат на сериозни финансови нередности, неспазване на договорните задължения и нарушения на основни правни норми. Дъщерното дружество на ответника в частност декларирало завишени разходи посредством свръхфактуриране на неизработени часове.


title: Дело T-416/06 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 26 февруари 2007 г. — Sumitomo Chemical Agro Europe/Комисия (Обезпечително производство — Искане за отлагане изпълнението на решение — Директива/91/414/ЕИО — Липса на спешност)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/43

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 26 февруари 2007 г. — Sumitomo Chemical Agro Europe/Комисия
   (Дело T-416/06 R)
   (Обезпечително производство - Искане за отлагане изпълнението на решение - Директива/91/414/ЕИО - Липса на спешност)
   (2007/C 95/89)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Sumitomo Chemical Agro Europe SAS (Saint-Didier-au-Mont-d'Or, Франция) (представители: K. Van Maldegem и C. Mereu, адвокати)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Parpala и B. Doherty)
   Предмет
   Искане, което цели, от една страна, суспендиране действието на някои разпоредби от Директива 2006/132/ЕО на Комисията от 11 декември 2006 година, която изменя Директива 91/414/ЕИО на Съвета с оглед на това да включи активното вещество procymidone (ОВ L 349, стр. 22), и от друга страна, да бъдат приети някои други привременни мерки.
   Диспозитив

               1)

               Искането за обезпечително производство се отхвърля.

               2)

               Съдът не се произнася по разноските.


title: Дело C-558/12 P: Жалба, подадена на 4 декември 2012 г. от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 21 септември 2012 г. по дело T-278/10, Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               2.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/12

         Жалба, подадена на 4 декември 2012 г. от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 21 септември 2012 г. по дело T-278/10, Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-558/12 P)
   2013/C 32/17
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: A. Pohlmann)

      Други страни в производството: Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG, Lidl Stiftung & Co. KG

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати разноските, свързани както с първоинстанционното производство, така и с производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу Решението на Общия съд от 21 септември 2012 г. по дело T-278/10, с което е той отхвърлил решението на първи апелативен състав на СХВП от 24 март 2010 г. (преписка R 770/2009-1).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания:

               На първо място, той посочва нарушение на 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Общността (РМО) (1), доколкото Общият съд е отменил решението на първи апелативен състав на основание, че той не е разгледал въпроса за наличието на повишен отличителен характер, въпреки че според собствените заключения на Общия съд конфликтните знаци са напълно несходни, което на това основание е достатъчно, за да се изключи каквато и да е вероятност от объркване.

               На второ място, жалбоподателят изтъква, че е налице нарушение на член 76, параграф 1 от РМО във връзка с член 64, параграф 1 от РМО, тъй като по силата на тези разпоредби Wesergold Getränkeindustrie е трябвало да се позове на повишения отличителен характер на изтъкнатите в подкрепа на възражението марки, какъвто явно не е бил случаят. Wesergold Getränkeindustrie се отказало от довода за придобития чрез използване отличителен характер още в хода на производството по възражение, а по-късно и пред апелативния състав. Противоположното твърдение на Общия съд, според което Wesergold Getränkeindustrie се е позовало на придобития чрез използване отличителен характер още на етапа на обжалването, представлява явно изопачаване на фактите, което не налага никакво ново събиране на доказателства.

               На трето място, решението било в противоречие с постоянната съдебна практика, според която дадена грешка не може да води до отмяна на решение, когато тя не е имала явно отражение върху решението. Въпросът за повишения отличителен характер бил ирелевантен по отношение на решението не само поради изрично установените от Общия съд разлики в знаците, а и защото още на пръв поглед ставало ясно, че представените от Wesergold Getränkeindustrie документи в хода на производството по възражение не съдържат доказателство за наличието на придобит чрез използване отличителен характер. Общият съд е трябвало да разгледа накратко релевантността на представените на 10 март 2008 г. явно недостатъчни доказателствени средства, за да предотврати ненужно забавяне и оскъпяване на производството.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-322/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Bolzano (Италия) на 13 юни 2013 г. — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer/Katerina Pokorná

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/9

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Bolzano (Италия) на 13 юни 2013 г. — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer/Katerina Pokorná
   (Дело C-322/13)
   (2013/C 226/16)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bolzano

      Страни в главното производство

      Ищец: Ulrike Elfriede Grauel Rüffer

      Ответник: Katerina Pokorná

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли тълкуването на членове 18 и 21 ДФЕС прилагането на национални разпоредби, като оспорваните, които предоставят правото да се използва немски език в гражданскоправни производства, с които са сезирани съдилищата на провинция Бозен, единствено на италианските граждани, живеещи в тази провинция, но не и на гражданите на други държави членки на ЕС, независимо дали живеят или не в провинция Бозен?


title: Дело C-401/08: Решение на Съда (седми състав) от 2 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 96/82/ЕО — Опасности от големи аварии, които включват опасни вещества — Член 11, параграф 1, буква в) — Съставяне на планове за извънредни ситуации извън предприятията относно мерките, които се вземат извън тях — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/19

         Решение на Съда (седми състав) от 2 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-401/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 96/82/ЕО - Опасности от големи аварии, които включват опасни вещества - Член 11, параграф 1, буква в) - Съставяне на планове за извънредни ситуации извън предприятията относно мерките, които се вземат извън тях - Липса на транспониране в определения срок)
   2009/C 141/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Schima и A. Sipos)

      Ответник: Република Австрия (представител: E. Riedl)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 11, параграф 1, буква в) от Директива 96/82/ЕО на Съвета от 9 декември 1996 година относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества, изменена с Директива 2003/105/ЕО (ОВ L 10, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 8) — Несъставяне на определени планове за извънредни ситуации извън предприятията относно мерките, които се вземат извън тях.

      Диспозитив

               1)

               Като не е гарантирала съставянето на план за извънредни ситуации за всички предприятия, за които се прилагат разпоредбите на член 9 от Директива 96/82/ЕО на Съвета от 9 декември 1996 година относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества, изменена с Директива 2003/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2003 година, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 11, параграф 1, буква в) от посочената директива.

               2)

               Осъжда Република Австрия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 327, 20.12.2008 г.


title: Дело C-304/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 9 октомври 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Directmedia Publishing GmbH/Albert-Ludwigs-Universität Freiburg (Директива 96/9/ЕО — Правна закрила на базите данни — Право sui generis — Понятие за извличане от съдържанието на база данни)

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/9

         Решение на Съда (четвърти състав) от 9 октомври 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Directmedia Publishing GmbH/Albert-Ludwigs-Universität Freiburg
   (Дело C-304/07) (1)

   (Директива 96/9/ЕО - Правна закрила на базите данни - Право sui generis - Понятие за извличане от съдържанието на база данни)
   (2008/C 301/17)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesgerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: Directmedia Publishing GmbH

      Ответник: Albert-Ludwigs-Universität Freiburg
   Предмет
   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 7, параграф 2, буква а) от Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни (ОВ L 77, стр. 20; Специално издание на български език за 2007 г., глава 13, том 17, стр. 102) — Осъществено пренасяне на елемент по елемент след внимателна подробна преценка на данни от защитена база данни в друга база данни, без операцията копиране — Квалифициране на тази операция по пренасяне на данни като „извличане“ по смисъла на Директива 96/9/ЕО
   Диспозитив
   Пренасянето на елементи от защитена база данни в друга база данни след екранна справка в първата база и индивидуална преценка на съдържащите се в нея елементи може да представлява „извличане“ по смисъла на член 7 от Директива 96/9 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни, доколкото — като това трябва да се провери от препращащата юрисдикция — тази операция представлява пренасяне на съществена, в качествено или количествено отношение, част от съдържанието на защитената база данни или пренасяния на несъществени части, които поради това че са извършвани нееднократно и системно, са довели до пресъздаване на съществена част от това съдържание.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело T-446/16 P: Жалба, подадена на 10 август 2016 г. от CC срещу решението, постановено на 21 юли 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-9/12 RENV, CC/Парламент

text:
               10.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/22

         Жалба, подадена на 10 август 2016 г. от CC срещу решението, постановено на 21 юли 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-9/12 RENV, CC/Парламент
   (Дело T-446/16 P)
   (2016/C 371/24)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: CC (Бридел, Люксембург) (представител: G. Maximini, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателката

   Жалбоподателката моли Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               вследствие на това, да отмени решение на Съда на публичната служба от 21 юли 2016 г. по дело F-9/12 RENV (CC/Европейски парламент) с изключение на точка 3 от диспозитива, в която са определени съдебните разноски,

               —

               вследствие на това, да признае извъндоговорната отговорност на Европейския парламент за грешките, допуснати в управлението на списъка с резерви за назначения по отношение на жалбоподателката, и задължението да обезщети произтичащите от това вреди,

               —

               вследствие на това, да се произнесе в съответствие с исканията на жалбоподателката в първоинстанционната жалба,

               —

               и следователно да постанови, че:

                           —

                           Отменя решение на Съда на публичната служба от 21 юли 2016 г. по дело F-9/12 RENV (CC/Европейски парламент) с изключение на точка 3 от диспозитива, в която са определени съдебните разноски.

                           —

                           Осъжда Европейския парламент да заплати на жалбоподателката сумата от 749 449,30 EUR като обезщетение за имуществените вреди, оценени за периода от декември 2003 г. до декември 2011 г., заедно с пенсионните плащания, и за последващия период до законоустановената пенсионна възраст — на месечно плащане на чистите размери, съответстващи на заплатите, определени за длъжностните лица от функционална група AD, считано от степен AD 9, стъпка 2, втора година, като се вземе предвид нормална кариера на длъжностно лице от същата степен, допълнено със съответните вноски за неговата пенсионна и здравноосигурителна каса, като върху всички тези суми трябва да бъдат начислени лихви за забава при лихвения процент на Европейската централна банка, увеличен с два пункта.

                           —

                           Осъжда европейския парламент да заплати на жалбоподателката сумата от 70 000 EUR като обезщетение за моралните вреди.

                           —

                           Европейският парламент понася направените от него съдебни разноски, както и всички съдебни разноски жалбоподателката по настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателката излага шест основания.

               1.

               Първото основание е изведено от грешка при прилагане на право във връзка с възражението за недопустимост на нови доказателствени искания.

                           —

                           изопачаване на факти, липса на мотиви, нарушение на изискването за безпристрастност и на правото на справедлив съдебен процес (член 47, втора алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз), нарушение на принципа nemo potest venire contra factum proprium и изопачаване на факти относно така нареченото закъсняло представяне на нови доказтелствени искания,

                           —

                           непризнаване на нарушение на задължението за прозрачност и за лоялно сътрудничество на Парламента по отношение на Общия съд,

                           —

                           явна грешка в преценката относно промяната на номера на списъка с резерви за назначения от EUR/A/151/98 на EUR/A/151.

               2.

               Второто основание е изведено от грешка при прилагане на правото във връзка с липсата на правна квалификация и на мотиви на решението на генералния секретар от 19 май 2005 г. и от нарушение на решението за отмяна на Общия съд на Европейския съюз.

                           —

                           липса на правна квалификация на решението на генералния секретар от 19 май 2005 г.,

                           —

                           нарушение на решението за отмяна по дело T-457/13 P.

               3.

               Третото основание е изведено от изопачаване на факти във връзка с писмата на EPSO.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от изопачаване на писмото на Парламента от 15 октомври 2007 г. относно твърдението, че жалбоподателката е била информирана за унищожаването на досието от конкурса.

               5.

               Петото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото във връзка с правната квалификация на решението на председателя на Европейския парламент от 25 февруари 2003 г.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от нарушение на съдебното решение за отмяна във връзка с изчисляването на вредата.