title: Дело C-659/16: Жалба, подадена на 20 декември 2016 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/20

         Жалба, подадена на 20 декември 2016 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-659/16)
   (2017/C 038/26)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, E. Paasivirta и Ch. Hermes)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               Частично да се отмени решението на Съвета от 10 октомври 2016 г., прието с Бележка по точки I/A, за определяне на позицията на Съюза за 35-ата годишна среща на Комисията за опазване на антарктическите живи морски ресурси (CCAMLR) (Хобарт, Австралия, 17—28 октомври 2016 г.), що се отнася до създаването на три морски защитени зони и на специални зони за научни изследвания (документи 12523/16 и 12445/16),

               —

               Съветът на Европейския съюз да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Комисията моли Съда да отмени решението на Съвета от 10 октомври 2016 г. в частта, в която Съветът изисква предложенията към Комисията за опазване на антарктическите живи морски ресурси във връзка със създаването на три морски защитени зони в морето Уедел, морето Рос и Източна Антарктида и на система от специални зони за научни изследвания да бъдат представяни или подкрепяни от името на Съюза и държавите членки, а не само от името на Съюза.
   Комисията поддържа, че обжалваното решение е незаконосъобразно, доколкото с него се приема, че компетентността в тази област е споделена и съответно работният документ трябва да се приеме с консенсус и да бъде представен от името на Съюза и на държавите членки, като по този начин се създава пречка за Комисията да представи документа само от името на Съюза, пречка, която съставлява нарушение на изключителната компетентност на Съюза в тази област (и на правомощията на Комисията да представлява Съюза).
   Комисията излага две правни основания за отмяната на обжалваното решение.
   На първо място, Комисията поддържа, че с приемането на обжалвания акт Съветът е нарушил изключителната компетентност на Съюза в областта на опазването на морските биологични ресурси, установена в член 3, параграф 1, буква г) ДФЕС (първо правно основание). Първо, Комисията смята, че Съветът не е съобразил правния контекст на мярката, до която се отнася обжалваният акт, както в рамките на Конвенцията за опазване на живите морски ресурси на Антарктика, така и в рамките на Съюза. Второ, Комисията смята, че Съветът не е съобразил целта и съдържанието на тази мярка.
   На второ място, (при условията на евентуалност) Комисията поддържа, че дори ако мярката не следва да се смята за мярка за опазване на морските биологични ресурси по смисъла на член 3, параграф 1, буква г) ДФЕС, с приемането на обжалвания акт Съветът при всички случаи е нарушил изключителната компетентност на Съюза, тъй като Съюзът разполага с изключителна външна компетентност в тази област, доколкото планираната мярка може да засегне правилата на Съюза или да промени техния обхват по смисъла на член 3, параграф 2 ДФЕС (второ правно основание). Първо, Комисията смята, че Съветът не е съобразил обстоятелството, че планираната мярка може да засегне или да промени обхвата на два регламента от вторичното право (Регламент (ЕО) № 600/2004 и Регламент (ЕО) № 601/2004). Второ, Комисията смята, че Съветът не е взел предвид засягането или промяната на обхвата на рамковата позиция на Съюза от юни 2014 г.


title: Дело T-540/10: Жалба, подадена на 24 ноември 2010 г. — Испания/Комисия

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/48

         Жалба, подадена на 24 ноември 2010 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-540/10)
   ()
   2011/C 30/87
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: M. Muñoz Pérez, Abogado)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Комисията C(2010) 6154 от 13 септември, с което се намалява помощта от Кохезионния фонд за фазите на проекти

                           —

                           „Línea de Alta Velocidad Madrid Zaragoza Barcelona Frontera francesa. Tramo Lleida Martorell (Plataforma). Subtramo IX-A“ (CCI No 2001.ES.16.C.PT.005)

                           —

                           „Línea de Alta Velocidad Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontera francesa. Tramo Lleida-Martorell (Plataforma). Subtramo X-B (Avinyonet del Penedés-Sant Sadurní d’Anoia)“ (CCI No 2001.ES.16.C.PT.008)

                           —

                           „Línea de Alta Velocidad Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontera francesa. Tramo Lleida-Martorell (Plataforma). Subtramos XI-A y XI-B (Sant Sadurní d’Anoia-Gelida)“ (CCI No 2001.ES.16.C.PT.009) и

                           —

                           „Línea de Alta Velocidad Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontera francesa. Tramo Lleida-Martorell (Plataforma). Subtramo IX-C“ (CCI No 2001.ES.16.C.PT.010)

               —

               при условията на евентуалност — да се отмени частично, по отношение на корекциите, приложени към измененията, произтичащи от надвишаването на граничните стойности на шума (подучастък IX-A.), от изменението на PGOU (общ устройствен план) на община Santa Oliva (подучастък IX-A) и от разликите в геотехническите условия (подучастъци X-B, XI-A, XI-B и IX-C), като размерът на корекцията се намали на 2 348 201,96 EUR

               —

               във всички случаи — да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С обжалваното решение Комисията е намалила първоначално предоставената от Кохезионния фонд помощ за горепосочените фази на проекти поради предполагаеми нарушения при прилагането на правната уредба относно обществените поръчки.
   Според Кралство Испания решението следва да се отмени на три различни основания:

               а)

               нарушение на член З, параграф 2 от Приложение II към Регламент № 1164/94 (1), тъй като Комисията не е спазила тримесечния срок за постановяване на решението, считано от изслушването;

               б)

               нарушение, изразяващо се в неправилно прилагане на член 20, параграф 2, буква е) от Директива 93/38 (2), тъй като възлагането на допълнителни работи е различно от изменението на обществена поръчка в процес на изпълнение, предвидено от испанското законодателство относно обществените поръчки, поради което това изменение не попада в приложното поле на Директива 93/38;

               в)

               при условията на евентуалност спрямо предходното, нарушение на посочения член 20, параграф 2, буква е) от Директива 93/38, тъй като са налице всички условия за възлагане от испанските органи, съгласно процедура, която не е публична, на допълнителните строителни работи, извършени в засегнатите от корекцията четири стадии на проекти.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1164/94 на Съвета от 16 май 1994 година за създаване на Кохезионния фонд (ОВ L 130, стр. 1)

      (2)  Директива 93/38/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане от обществени поръчки на възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и телекомуникационния сектор (ОВ L 82, стр. 40)


title: Дело T-583/11: Жалба, подадена на 14 ноември 2011 г. — Solar-Fabrik/СХВП (Premium L)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/59

      Жалба, подадена на 14 ноември 2011 г. — Solar-Fabrik/СХВП (Premium L)
      (Дело T-583/11)
      (2012/C 25/114)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Solar-Fabrik AG für Produktion und Vertrieb von solartechnischen Produkten (Фрайбург, Германия) (представител: M. Douglas)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Искания

      Жалбоподателят иска:

                  —

                  да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 септември 2011 г. по преписка R 246/2011-1,

                  —

                  да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

         Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Premium L“ за стоки от класове 9 и 11.

         Решение на проверителя: отказва регистрация.

         Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

         Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009, тъй като заявената марка има отличителен характер.


title: Дело F-140/14: Жалба, подадена на 22 декември 2014 г.  — ZZ/Комисия

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/55

         Жалба, подадена на 22 декември 2014 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-140/14)
   (2015/C 065/74)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues и A. Tymen, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията, с което се отказва да се възстанови кариерата на жалбоподателя, като бъде прекласиран считано от 1 март 2005 г. в по-висока функционална група, и искане за обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които твърди, че е претърпял

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа, оправомощен да сключва договори (ООСД) от 17 септември 2014 г., изпратено с докладна записка от 18 септември 2014 г. и получено от жалбоподателя на 19 септември 2014 г.,

               —

               да се постанови изплащането на обезщетение за претърпените от жалбоподателя вреди, оценени ex aequo et bono на сумата от 30  000 EUR,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-109/12: Решение на Общия съд от 20 януари 2015 г. — Испания/Комисия (Кохезионен фонд — Намаляване на финансовата помощ — Срок за приемане на решение)

text:
               2.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/22

      Решение на Общия съд от 20 януари 2015 г. — Испания/Комисия
      (Дело T-109/12) (1)

      (Кохезионен фонд - Намаляване на финансовата помощ - Срок за приемане на решение)
      (2015/C 073/29)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González, abogado del Estado)

         Ответник: Европейска комисия (представители: D. Recchia, подпомаган първоначално от J. Rivas Andrés и X. M. García García, впоследствие от J. Rivas Andrés, адвокати)

         Предмет

      Искане за отмяна на Решение C (2011) 9992 на Комисията от 22 декември 2011 година за намаляване размера на предоставената помощ от Кохезионния фонд на следните проекти: „Действия, подлежащи на изпълнение в рамките на осъществяването на втората фаза на водещия план за управление на битови отпадъци в автономна област Екстремадура“ (CCI № 2000.ES.16.C.PE.020); Отводни води: „Среден басейн Getafe и долен басейн на Arroyo Culebro (басейн на Tajo-Saneamiento)“ (CCI № 2002.ES.16.C.PE.002); „Повторно използване на пречистени води за напояването на зелените райони в Santa Cruz de Tenerife“ (CCI № 2003.ES.16.C.PE.003) и „Техническа помощ за проучването и съставянето на проекта за разширяване и водоснабдяване на Mancomunidad de Algodor“ (CCI № 2002.ES.16.C.PE.040).

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение C (2011) 9992 на Комисията от 22 декември 2011 година за намаляване размера на предоставената помощ от Кохезионния фонд на следните проекти: „Действия, подлежащи на изпълнение в рамките на осъществяването на втората фаза на водещия план за управление на битови отпадъци в автономна област Екстремадура“ (CCI № 2000.ES.16.C.PE.020); Отводни води: „Среден басейн Getafe и долен басейн на Arroyo Culebro (басейн на Tajo-Saneamiento)“ (CCI № 2002.ES.16.C.PE.002); „Повторно използване на пречистени води за напояването на зелените райони в Santa Cruz de Tenerife“ (CCI № 2003.ES.16.C.PE.003) и „Техническа помощ за проучването и съставянето на проекта за разширяване и водоснабдяване на Mancomunidad de Algodor“ (CCI № 2002.ES.16.C.PE.040).

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 126, 28.4.2012 г.


title: Дело F-46/12: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 16 септември 2013 г. — Höpcke/Комисия (Публична служба — Конкурс на общо основание — Обявление за конкурс EPSO/AST/111/10 — Невключване в списъка с резерви — Изискване да се състави текст с минимална дължина — Неспазване)

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/32

      Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 16 септември 2013 г. — Höpcke/Комисия
      (Дело F-46/12) (1)

      (Публична служба - Конкурс на общо основание - Обявление за конкурс EPSO/AST/111/10 - Невключване в списъка с резерви - Изискване да се състави текст с минимална дължина - Неспазване)
      (2014/C 71/61)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Dagmar Höpcke (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal и D. Abreu Caldas, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Eggers и G. Gattinara)

         Предмет

      Искане за отмяна на решението на конкурсната комисия по конкурс EPSO/AST/111/10 да не включи името на жалбоподателя в списъка на издържалите този конкурс кандидати

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Г-жа Höpcke понася наред с направените от нея съдебни разноски и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 184, 23.6.2012 г., стр. 25.


title: Дело C-467/10: Решение на Съда (втори състав) от 1 март 2012 г. (преюдициално запитване от Landgericht Gießen — Германия) — Наказателно производство срещу Baris Akyüz (Директиви 91/439/ЕИО и 2006/126/ЕО — Взаимно признаване на свидетелствата за управление на моторни превозни средства — Отказ на държава членка да признае валидността на свидетелство за управление, издадено от друга държава членка на лице, което съгласно правната уредба на първата държава не е физически и психологически годно да управлява моторно превозно средство)

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/4

         Решение на Съда (втори състав) от 1 март 2012 г. (преюдициално запитване от Landgericht Gießen — Германия) — Наказателно производство срещу Baris Akyüz
   (Дело C-467/10) (1)

   (Директиви 91/439/ЕИО и 2006/126/ЕО - Взаимно признаване на свидетелствата за управление на моторни превозни средства - Отказ на държава членка да признае валидността на свидетелство за управление, издадено от друга държава членка на лице, което съгласно правната уредба на първата държава не е физически и психологически годно да управлява моторно превозно средство)
   2012/C 118/06
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Gießen

      Страна в главното производство

   Baris Akyüz

      Предмет

   Преюдициално запитване — Landgericht Gießen — Тълкуване на член 1, параграф 2 и член 8, параграф 4 от Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 237, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 62), както и на член 2, параграф 1 и член 11, параграф 4 от Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства (ОВ L 403, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 17, стр. 216) — Взаимно признаване на свидетелствата за управление на моторни превозни средства — Отказ на държава членка да признае валидността на свидетелство за управление, издадено от друга държава членка на лице, което съгласно правната уредба на първата държава не е физически и психологически годно да управлява моторно превозно средство

      Диспозитив

               1.

               Разпоредбите на член 1, параграф 2 във връзка с член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства, както и на член 2, параграф 1 във връзка с член 11, параграф 4 от Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на приемаща държава членка, съгласно която последната може да откаже да признае на своя територия свидетелство за управление, издадено в друга държава членка, когато приемащата държава членка не е предприемала спрямо притежателя на това свидетелство нито една от мерките по член 8, параграф 4 от Директива 91/439 или член 11, параграф 4, втора алинея от Директива 2006/126, но е отказала да му издаде първо свидетелство за управление по съображението, че съгласно правната уредба на тази държава той не отговаря на физическите и психологическите изисквания за безопасно управление на моторно превозно средство.

               2.

               Посочените разпоредби в тяхната взаимовръзка трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на приемаща държава членка, съгласно която последната може да откаже да признае на своя територия свидетелство за управление, издадено в друга държава членка, когато въз основа на неоспорима информация от държавата членка на издаване е установено, че към момента на издаване на свидетелството за управление притежателят на това свидетелство не е отговарял на условието за обичайно пребиваване, предвидено в член 7, параграф 1, буква б) от Директива 91/439 и член 7, параграф 1, буква д) от Директива 2006/126. В това отношение обстоятелството, че информацията е съобщена от държавата членка на издаване на компетентните органи на приемащата държава членка не пряко, а само опосредено, под формата на съобщение от другиго, само по себе си не може да изключи възможността тази информация да се смята за информация от държавата членка на издаване, доколкото произхожда от орган на последната държава членка.
               Запитващата юрисдикция трябва да провери дали информацията, получена при условия като разглежданите в главното производство, може да се квалифицира като информация от държавата членка на издаване, както и ако е необходимо, да провери посочената информация и да прецени, като вземе предвид всички обстоятелства по делото пред нея, дали тя представлява неоспорима информация, която сочи, че притежателят на свидетелството за управление не е пребивавал обичайно на територията на последната държава към момента на издаване на свидетелството му за управление.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


title: Дело C-466/11: Определение на Съда (трети състав) от 12 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Brescia —Италия) — Gennaro Currà и др./Федерална република Германия (Преюдициално запитване — Член 92, параграф 1 от Процедурния правилник — Иск, който пострадалите от кръвопролития предявяват срещу държава членка като отговорна за действията на въоръжените ѝ сили по време на война — Харта на основните права на Европейския съюз — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               6.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/5

         Определение на Съда (трети състав) от 12 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Brescia —Италия) — Gennaro Currà и др./Федерална република Германия
   (Дело C-466/11) (1)

   (Преюдициално запитване - Член 92, параграф 1 от Процедурния правилник - Иск, който пострадалите от кръвопролития предявяват срещу държава членка като отговорна за действията на въоръжените ѝ сили по време на война - Харта на основните права на Европейския съюз - Явна липса на компетентност на Съда)
   2012/C 303/08
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale ordinario di Brescia

      Страни в главното производство

      Ищци: Gennaro Currà, Nadia Orlandi, наследник на Aldo Orlandi, Renzo Ciro Malago, наследник на Federico Malago, Ruberto Ezecchia, Camillo Turchetti, Franco Forni, Ilva Morselli, наследник на Ermenegildo Morselli, Elisa Ghisolfi и Anna Ghisolfi, наследници на Luca Ghisolfi, Primo Zelioli, Francesco Perondi, Anna Furgeri, наследник на Agide Furgeri, Elena Penzani и Gian Luigi Penzani, наследници на Carlo Penzani, Renato Mortari, Ada Zaccaria, наследник на Sigifredo Zaccaria, Erino Alberti, Gabriella Boccaletti, наследник на Mario Boccaletti, Rita Boccasanta, наследник на Ernesto Boccasanta, Alberto Borelli, Pierantonio Foresti, наследник на Franco Foresti, Irmo Sancassiani, Ennio Mischi, наследник на Aldo Mischi, Graziano Broglia, наследник на Rosolino Broglia, Alba Spinella и Maria Raffaella Spinella, наследници на Vincenzo Rocco Spinella, Giuseppe Ferri, Alessandra Fontanabona, наследник на Giulio Fontanabona, Luciana, Mariuccia и Giulietta Pedratti, наследници на Carlo Pedratti, Raffaele Colucci

      Ответник: Федерална република Германия

      В присъствието на: Италианска република

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale ordinario di Brescia — Тълкуване на член 3, член 4, параграф 3, член 6 и член 21 от ДЕС, както и на членове 17, 47 и 52 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Престъпления против човечеството — Иск, който пострадалите от кръвопролития предявяват срещу държава членка като отговорна за действията на въоръжените ѝ сили по време на война — Право на обезщетение на пострадалите — Допустимост на погасяването на това право по давност — Допустимост на съдебния имунитет на съответната държава членка

      Диспозитив

   Съдът на Европейския съюз явно няма компетентност да се произнесе по преюдициалното запитване, отправено от Tribunale ordinario di Brescia (Италия).

      (1)  ОВ C 347, 26.11.2011 г.


title: Дело C-188/11: Преюдициално запитване, отправено от Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Австрия) на 20 април 2011 г. — Peter Hehenberger/Република Австрия

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/11

         Преюдициално запитване, отправено от Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Австрия) на 20 април 2011 г. — Peter Hehenberger/Република Австрия
   (Дело C-188/11)
   2011/C 211/22
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Страни в главното производство

      Ищец: Peter Hehenberger

      Ответник: Република Австрия

      Преюдициален въпрос

   Регламент (ЕО) № 1257/1999 (1) във връзка с Регламент (ЕО) № 817/2004 (2) допуска ли правило на субсидиращия орган, съгласно което ако осуети извършването на проверка на място (измерване на площите), бенефициерът трябва да възстанови всички суми на помощите, които вече са му отпуснати през периода на задълженията по съответната агроекологична мярка, включително одобрените и изплатени помощи за няколко години назад?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти (ОВ L 160, стр. 80, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 134).

      (2)  Регламент (ЕО) № 817/2004 на Комисията от 29 април 2004 година относно определяне на подробни правила за прилагането от Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) (ОВ L 231, стр. 24, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 57, стр. 116).


title: Дело C-73/14: Жалба, подадена на 10 февруари 2014 г. — Съвет на Европейския съюз/Европейска комисия

text:
               29.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/21

         Жалба, подадена на 10 февруари 2014 г. — Съвет на Европейския съюз/Европейска комисия
   (Дело C-73/14)
   2014/C 93/35
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Westerhof Löfflerová, E. Finnegan, R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията от 29 ноември 2013 г. да изпрати „Писмено становище на Европейската комисия от името на Европейския съюз“ до Международния трибунал по морско право по дело № 21 (1), и

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               Със своята жалба Съветът иска от Съда да отмени решението на Комисията от 29 ноември 2013 г. да изпрати „Писмено становище на Европейската комисия от името на Европейския съюз“ до Международния трибунал по морско право по дело № 21 (наричано по-нататък „спорното решение“).

               2.

               Съветът счита, че спорното решение, изпратено от Комисията без одобрението и въпреки волята на Съвета, е незаконосъобразно, тъй като нарушава основни принципи на правото на Съюза, закрепени в Договорите.

               3.

               Съветът изтъква две основания в подкрепа на жалбата си за отмяна на спорното решение.

               4.

               На първо място, с приемането на спорното решение Комисията нарушила принципа на разпределение на властите, закрепен в член 13, параграф 2 ДЕС, а оттам и принципа на институционалното равновесие (първо основание). С първата част на това основание Съветът твърди, че Международният трибунал по морско право е орган, учреден от Конвенция на Организацията на обединените нации по морско право, който приема актове с правно действие, и следователно позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза пред Международния трибунал по морско право се установява с решение на Съвета съгласно член 218, параграф 9 ДФЕС. С втората част на това правно основание Съветът твърди, че във всички случаи Комисията е нарушила член 16, параграф 1 ДЕС, тъй като си е присвоила функцията по определяне на политиките, която се осъществява само от Съвета съгласно тази разпоредба на Договора.

               5.

               На второ място, като е предприела действията, довели до приемане на спорното решение, Комисията нарушила принципа на лоялно сътрудничество, закрепен в член 13, параграф 2 ДЕС (второ основание).

      (1)  Съветът не иска отмяна на становището на Комисията, изпратено до международния трибунал.


title: Дело C-543/16: Иск, предявен на 27 октомври 2016 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/31

         Иск, предявен на 27 октомври 2016 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-543/16)
   (2017/C 006/38)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes и E. Manhaeve)

      Ответник: Федерална република Германия

      Искания на ищеца

   Комисията моли Съда:

               —

               да установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 5, параграфи 5 и 7 от Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници (1) във връзка с приложения II и III към нея, тъй като не е предприела допълнителни мерки или засилени действия веднага щом е станало ясно, че мерките по програмата за действие не са достатъчни за постигането на целите на Директивата, и тъй като не е преработила програмата за действие, за да я приведе в съответствие със задължителните изисквания по приложения II и III,

               —

               да осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Федерална република Германия е допуснала нарушение на член 5, параграф 5, тъй като не е предприела допълнителни мерки или засилени действия, макар че най-късно към момента на представянето на петия доклад на Германия по член 10 от Директивата за периода 2008—2011 г., тоест към 4 юли 2012 г., е било ясно, че мерките по германската програма за действие не са достатъчни за постигането на целите на Директивата.
   Освен това Федерална република Германия е допуснала нарушение на член 5, параграф 7 от Директивата, тъй като не е актуализирала германската програма за действие, макар че това е било необходимо с оглед на констатациите от упоменатия доклад от 4 юли 2012 г. В това отношение Федерална република Германия при всички случаи е трябвало да вземе мерките, които биха отговаряли напълно и надлежно на материалноправните изисквания по член 5, параграфи 3 и 4 от Директивата във връзка с приложения II и III към нея.
   Действащите германски правила не отговарят на тези изисквания, тъй като:

               —

               що се отнася до принципа на балансирано обогатяване на почвата, установяват механизъм за определяне на нуждата от наторяване, който не е съобразен с нуждите на отделните култури от хранителни вещества, с изискванията в различните почвено-климатични зони и с надзора върху последиците от наторяването за опазването на водите и който допуска работни равнища на излишък от хранителни вещества до 60 килограма азот на хектар годишно (вж. параграф 1, точка 3 от приложение III към Директивата),

               —

               предвиждат изключение от забраната за наторяване през определени периоди по отношение на „твърдите естествени торове без птичи тор“, без диференциация в зависимост от почвено-климатичната зона, видовете подобряващи почвата вещества, начина на използване на съответните вещества и други екологични фактори, и предвиждат такава забрана само за периоди с продължителност от два и половина до три месеца (вж. параграф 1, точка 1 от приложение III и раздел А, точка 1 от приложение II към Директивата),

               —

               що се отнася до изискванията за капацитета на местата, предназначени за събиране на отпадните води от животновъдството, предвиждат изисквания за капацитет, които се основават на твърде кратките периоди на забрана и които — освен в нормативната уредба на Берлин, Саксония и Тюрингия — важат само за събирането на течните животински отпадъци (вж. раздел А, точка 5 от приложение II към Директивата),

               —

               при определени условия допускат върху постоянните култури и пасищата да се разпръсква максимално количество животински отпадъци, съответстващо на 230 kg азот на хектар годишно (вж. параграф 2, първа алинея от приложение III към Директивата),

               —

               що се отнася до разпръскването на подобряващи почвата вещества по земи с остър наклон, предвиждат изключения по отношение на твърдите естествени торове освен птичи тор, налагат ограничения за разпръскването на подобряващи почвата вещества с високо съдържание на азот само по отношение на земите с наклон над 10 % и предвиждат забрани в тези случаи само по отношение на земите, отстоящи на три метра от горния край на брега на водния басейн, като по този начин се отклоняват многократно от релевантните научни изследвания (вж. раздел А, точка 2 от приложение II и параграф 1, точка 3, буква а) от приложение III към Директивата),

               —

               забраняват разпръскването на подобряващи почвата вещества само при снежна покривка над пет сантиметра и за „земи, които са изцяло замръзнали и не се наблюдава повърхностно топене през деня“ (вж. раздел А, точка 3 от приложение II и параграф 1, точка 3, букви а) и б) от приложение III към Директивата).

         Редовните съобщения на германското правителство за планираното изменение на Düngeverordnung (Наредбата за торовете) не оборват констатацията за нарушение на член 5, параграфи 5 и 7 от Директивата. Всъщност въпросните правила не са влезли в сила нито преди изтичането на срока, определен в мотивираното становище, тоест до 11 септември 2014 г., нито след това.

      (1)  ОВ L 375, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 81.


title: Дело T-173/10: Жалба, подадена на 19 април 2010 г. — Apotheke DocMorris/СХВП (Изображение на зелен кръст)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/41

         Жалба, подадена на 19 април 2010 г. — Apotheke DocMorris/СХВП (Изображение на зелен кръст)
   (Дело T-173/10)
   2010/C 179/72
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Apotheke DocMorris Holding GmbH (Щутгарт, Германия) (представител: адв. Y. Dick, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 февруари 2010 г. по преписка R 1606/2008-4;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съставена от изображение на зелен кръст, за стоки и услуги от класове 3, 5, 8, 9, 10, 11, 16, 21, 25, 29, 30, 32, 35—42 и 44 — Заявка № 5 930 946

      Решение на проверителя: отказва регистрацията.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като преценката на апелативния състав във връзка с установяването на отличителния характер на марката е неправилна в много отношения.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-201/10: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgerichts Hamburg (Германия) на 26 април 2010 г. — Ze Fu Fleischhandel GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/12

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgerichts Hamburg (Германия) на 26 април 2010 г. — Ze Fu Fleischhandel GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Дело C-201/10)
   ()
   2010/C 209/18
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Ze Fu Fleischhandel GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Преюдициални въпроси

               1.

               Намира ли се в противоречие с признатия от общностното право принцип на правна сигурност прилагането по аналогия на правилото за давностен срок, което се съдържа в член 195 от BGB [Германския граждански кодекс] в редакцията му, намираща се в сила до края на 2001 г., към право на връщане на неправомерно платено възстановяване при износ?

               2.

               Намира ли се в противоречие с признатия от общностното право принцип на пропорционалност прилагането на предвидения в член 195 от BGB тридесетгодишен давностен срок към искане за връщане на неправомерно платено възстановяване при износ?

               3.

               При утвърдителен отговор на втория въпрос: намира ли се в противоречие с признатия от общностното право принцип на правна сигурност прилагането на по-дълъг национален давностен срок по смисъла на член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (1) — срок, който даден съдебен орган е определил посредством развитие на правото от съда в изолиран случай въз основа на предполагаема извънредна компетентност?

      (1)  ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166.


title: Дело T-38/09: Определение на Общия съд от 9 декември 2013 г. — El Corte Inglés/Комисия (Митнически съюз — Внос на текстилни продукти, декларирани с произход от Ямайка — Последващо събиране на вносни сборове — Молба за опрощаване на сборовете — Член 220, параграф 2, буква б) и член 239 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Решение на Комисията за отхвърляне — Отмяна от националния съд на решението на националните органи за последващо определяне на сборовете — Липса на основание за произнасяне)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/29

         Определение на Общия съд от 9 декември 2013 г. — El Corte Inglés/Комисия
   (Дело T-38/09) (1)

   (Митнически съюз - Внос на текстилни продукти, декларирани с произход от Ямайка - Последващо събиране на вносни сборове - Молба за опрощаване на сборовете - Член 220, параграф 2, буква б) и член 239 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Решение на Комисията за отхвърляне - Отмяна от националния съд на решението на националните органи за последващо определяне на сборовете - Липса на основание за произнасяне)
   2014/C 45/47
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: адв. M. Baz и адв. P.Muñiz)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Valero Jordana и L. Keppenne)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Axstores AB, преди Åhléns AB (Стокхолм, Швеция) (представители: първоначално адв. P. Fohlin и адв. U. Käll, впоследствие адв. U. Käll и адв. T. Wetterlundh)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение на Комисията C(2008) 6317 окончателен от 3 ноември 2008 година, с което е установено, от една страна, че следва да се извърши последващо събиране на вносни сборове, които не са изискани от жалбоподателя, и, от друга страна, че опрощаването на тези сборове не е обосновано в конкретния случай на внос на текстилни продукти, за които е декларирано, че са с произход от Ямайка (преписка REM 03/07)

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2.

               Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело C-358/05: Решение на Съда (осми състав) от 21 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2003/54/ЕО — Вътрешен електроенергиен пазар — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/6

         Решение на Съда (осми състав) от 21 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-358/05) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2003/54/ЕО - Вътрешен електроенергиен пазар - Липса на транспониране в определения срок)
   (2007/C 183/09)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Schima и S. Pardo Quintillán)

      Ответник: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — В предвидения срок не са приети необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2003/54/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и отменяща Директива 96/92/ЕО — Декларации, свързани с дейностите по извеждане от експлоатация и управление на отпадъците (ОВ L 176, стр. 37)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приела в предвидения срок всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2003/54/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и отменяща Директива 96/92/ЕО, Кралство Испания не е изпълнило задълженията, които тази директива му възлага.

               2)

               Кралство Испания се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 296 от 26.11.2005 г.


title: Дело C-679/11 P: Жалба, подадена на 27 декември 2011 г. от Alliance One International, Inc., по-рано Dimon, Inc., срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 12 октомври 2011 г. по дело T-41/05: Alliance One International, Inc., по-рано Dimon Inc./Европейска комисия

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/20

         Жалба, подадена на 27 декември 2011 г. от Alliance One International, Inc., по-рано Dimon, Inc., срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 12 октомври 2011 г. по дело T-41/05: Alliance One International, Inc., по-рано Dimon Inc./Европейска комисия
   (Дело C-679/11 P)
   2012/C 73/36
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Alliance One International, Inc (по-рано Dimon, Inc.) (представители: M Odriozola, A Vide, Lawyers)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решението на Общия съд от 12 октомври 2011 г. по дело T-41/05 в частта, в която е отхвърлено правното основание, изведено от явна грешка в преценката при прилагането на член 101, параграф 1 ДФЕС и член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 (1), от недостатъчно мотивиране и нарушаване на принципа на равно третиране във връзка с извода, че Alliance One International, Inc., по-рано Dimon, Inc., носи солидарна отговорност;

               —

               да се отмени Решение на Комисията от 20 октомври 2004 г. по Преписка COMP/C.38.238/B.2 — Суров тютюн Испания, в частта, която се отнася до жалбоподателя, и да се намали съответно наложената на жалбоподателя глоба и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Alliance One International Inc., по-рано Dimon Inc., (наричано по-нататък „жалбоподателят“) иска: i) Съдът на ЕС да отмени Решение на Общия съд от 12 октомври 2011 г. по дело T-41/05 в частта, в която съдът приема, че Alliance One International, Inc. (наричано по-нататък „AOI“), по-рано Dimon Inc., (наричано по-нататък „Dimon“) е солидарно отговорно за извършеното от Agroexpansión; нарушение; ii) да се отмени Решение на Комисията от 20 октомври 2004 г. по Преписка COMP/C.38.238/B.2 — Суров тютюн Испания, в частта, която се отнася до жалбоподателя, и наложената на жалбоподателя глоба да бъде съответно намалена и iii) да бъде осъдена Комисията да заплати съдебните разноски.

               2.

               На първо място жалбоподателят твърди, че Комисията и Общият съд не са приложили правилно член 101, параграф 1 от ДФЕС и член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003, като приели, че AOI следва да носи отговорност за извършеното от Agroexpansión нарушение. Жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил правото му на защита и член 296 ДФЕС, като обяснява в решението (и следователно ex post facto) логиката във връзка с приложения в решението на Комисията стандарт за доказване. Поради това жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото при определянето на метода за разпределяне на отговорността, по-конкретно като приел двойствен метод, който довел до дискриминационно третиране на дружествата в зависимост от основателността на съдържащите се в жалбата им доводи, но иначе не установил стандарт. Общият съд освен това не могъл да пренебрегне факта, че Комисията не е успяла да обоснове доводите си в решението относно липсата на оспорване.

               3.

               На второ място, Решението на Общия съд нарушава правата на жалбоподателя, произтичащи от общите принципи на правото на ЕС, правата по ЕКПЧ и Хартата на основните права, която вече част от Лисабонския договор и поради това е със значение на акт на първичното право.

               4.

               На трето място, независимо че Общият съд приема, че жалбоподателят не следва да носи отговорност за нарушението на Agroexpansión за периода преди 18 ноември 1997 г., той все пак не прави необходимите изводи от грешката на Комисията и допуска дискриминация по отношение на жалбоподателя. Жалбоподателят първо твърди, че началният размер на глобата би трябвало да се увеличи само с 30 %, в противен случай би имало дискриминация по отношение на Dimon в сравнение с другите адресати на решението. На второ място жалбоподателят твърди, че Комисията сгрешила при определяне на оборота на Dimon през 2003 г., за да обоснове увеличаването на началния размер на глобата въз основа на точка 5, Раздел 1 А от Насоките от 1998 г.

               5.

               Накрая жалбоподателят твърди, че имал оправдано очакване, че ще се ползва от намаляване на глобата на основание трето тире Раздел Б, точка 3 от Насоките за глобите от 1998 г. Общият съд допуснал грешка в това отношение, тъй като: i) приел, че поради естеството на нарушението, в настоящия случай не се прилагат смекчаващи обстоятелства и ii) възприел довода на Комисията, че жалбоподателят вече се е ползвал от смекчаващи обстоятелства.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (текст от значение за ЕИП)
   ОВ L 1, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167.


title: Дело F-100/14: Жалба, подадена на 29 септември 2014 г.  — ZZ и др./Съвет

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/41

         Жалба, подадена на 29 септември 2014 г. — ZZ и др./Съвет
   (Дело F-100/14)
   (2014/C 448/52)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представител: S. Orlandi, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Искане да се обявят за неприложими член 7 от приложение V и член 8 от приложение VII от Правилника за длъжностните лица, изменен с Регламент № 1023/2013 на Парламента и Съвета от 22 октомври 2013 г. за изменение на Правилника за длъжностните лица и на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз и да се отменят решенията, с които се премахва възможността за възстановяване на пътните разноски от мястото на работа до мястото на произход и се премахват дните за пътуване.

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се обявят за незаконосъобразни член 7 от приложение V от Правилника и член 8 от приложение VII от правилника,

               —

               да се отмени решението, с което се приема повече да не се предоставят дни за пътуване и да не се възстановяват годишните пътни разноски на жалбоподателите, считано от 2014 г.,

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-248/11: Решение на Съда (втори състав) от 22 март 2012 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — наказателно производство срещу Rareș Doralin Nilaș, Sergiu-Dan Dascăl, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean, Ionuț Horea Baboș (Директива 2004/39/ЕО — Пазари на финансови инструменти — Член 4, параграф 1, точка 14 — Понятие „регулиран пазар“ — Разрешение — Изисквания за функциониране — Пазар с неизяснена правна природа, който обаче вследствие на сливане се управлява от юридическо лице, управляващо също регулиран пазар — Член 47 — Невписване в списъка на регулираните пазари — Директива 2003/6/ЕО — Приложно поле — Манипулиране на пазар)

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/10

         Решение на Съда (втори състав) от 22 март 2012 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — наказателно производство срещу Rareș Doralin Nilaș, Sergiu-Dan Dascăl, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean, Ionuț Horea Baboș
   (Дело C-248/11) (1)

   (Директива 2004/39/ЕО - Пазари на финансови инструменти - Член 4, параграф 1, точка 14 - Понятие „регулиран пазар“ - Разрешение - Изисквания за функциониране - Пазар с неизяснена правна природа, който обаче вследствие на сливане се управлява от юридическо лице, управляващо също регулиран пазар - Член 47 - Невписване в списъка на регулираните пазари - Директива 2003/6/ЕО - Приложно поле - Манипулиране на пазар)
   2012/C 133/18
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Cluj

      Страни в главното наказателно производство

   Rareș Doralin Nilaș, Sergiu-Dan Dascăl, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean, Ionuț Horea Baboș

      Предмет

   Преюдициално запитване — Curtea de Apel Cluj — Тълкуване на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (OB L 145, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 247), и по-специално на член 4, четиринадесета алинея, членове 9—14 и член 47 от тази директива — Определение на понятието „регулиран пазар“ — Включване на Bourse Rasdaq, вторичен пазар на финансови инструменти, който не е разрешен от компетентния орган, но се управлява от разрешеното като регулиран пазар Bourse Bucarest — Приложима правна уредба — Престъпление манипулиране на пазара

      Диспозитив

               1.

               Член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета, изменена с Директива 2007/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година, трябва да се тълкува в смисъл, че пазар на финансови инструменти, който не отговаря на изискванията на дял III от тази директива, не попада в обхвата на понятието „регулиран пазар“, така както то е определено в посочената разпоредба, макар и неговият оператор да се е слял с оператор на такъв регулиран пазар.

               2.

               Член 47 от Директива 2004/39, изменена с Директива 2007/44, трябва да се тълкува в смисъл, че вписването на пазар в списъка на регулираните пазари, предвиден в същия член, не съставлява необходимо условие за квалифицирането на този пазар като регулиран пазар по смисъла на посочената директива.

      (1)  ОВ C 252, 27.8.2011 г.


title: Дело T-430/12: Жалба, подадена на 2 октомври 2012 г. — Heinrich/СХВП — Комисия (European Network Rapid Manufacturing)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/37

         Жалба, подадена на 2 октомври 2012 г. — Heinrich/СХВП — Комисия (European Network Rapid Manufacturing)
   (Дело T-430/12)
   2012/C 355/77
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Heinrich Beteiligungs GmbH (Witten, Германия) (представител: A. Theis, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 5 юли 2012 г. по дело R 793/2011-1;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративната марка, съдържаща словните елементи „European Network Rapid Manufacturing“, за стоки и услуги от класове 6, 7, 12, 17 и 42 — марка на Общността № 7 407 968

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Европейска комисия

      Основание на искането за обявяване на недействителност: фигуративната марка представлявала имитация в хералдически смисъл на европейската емблема.

      Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.

      Решение на апелативния състав: уважава жалбата и обявява фигуративната марка за недействителна.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква з) от Регламент № 207/2009 във връзка с член 6б, параграф 1, буква a) от Парижката конвенция за защита на индустриалната собственост.


title: Дело C-659/13: Преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство) на 13 декември 2013 г. — C & J Clark International Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/8

      Преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство) на 13 декември 2013 г. — C & J Clark International Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (Дело C-659/13)
      (2014/C 71/14)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: C & J Clark International Ltd

         Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 1472/2006 (1) на Съвета, доколкото нарушава член 2, параграф 7, буква б) и член 9, параграф 5 от основния антидъмпингов регламент [Регламент (ЕО) № 384/96 (2) на Съвета], като се има предвид, че Комисията не е разгледала исканията за третиране като дружество, работещо в условията на пазарна икономика, и за индивидуално третиране, подадени от производители износители в Китай и Виетнам, които не са били включени в представителната извадка съгласно член 17 от основния антидъмпингов регламент?

                  2.

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета, доколкото нарушава член 2, параграф 7, буква в) от основния антидъмпингов регламент [Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета], като се има предвид, че Комисията не се е произнесла в рамките на три месеца след започването на процедурата по разследване по исканията за третиране като дружество, работещо в условията на пазарна икономика, подадени от производители износители в Китай и Виетнам, които не са били включени в представителната извадка съгласно член 17 от основния антидъмпингов регламент?

                  3.

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета, доколкото нарушава член 2, параграф 7, буква в) от основния антидъмпингов регламент [Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета], като се има предвид, че Комисията не се е произнесла в рамките на три месеца след започването на процедурата по разследване по исканията за третиране като дружество, работещо в условията на пазарна икономика, подадени от производители износители в Китай и Виетнам, които са били включени в представителната извадка съгласно член 17 от основния антидъмпингов регламент?

                  4.

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета, доколкото нарушава член 3, член 4, параграф 1, член 5, параграф 4 и член 17 от основния антидъмпингов регламент [Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета], като се има предвид, че недостатъчен брой представители на производството на Общността са оказали сътрудничество на Комисията, което да ѝ позволи да направи валидна оценка на вредата, и съответно на причинно-следствената връзка?

                  5.

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета, доколкото нарушава член 3, параграф 2 от основния антидъмпингов регламент [Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета] и член 253 ЕО, като се има предвид, че доказателствата в преписката по разследването показват, че при оценката на вредата за производството на Общността са били използвани неверни по същество данни, и като се има предвид, че в регламента не се съдържа никакво обяснение за причината, поради която тези доказателства не са били взети предвид?

                  6.

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета, доколкото нарушава член 3, параграф 7 от основния антидъмпингов регламент [Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета], като се има предвид, че последиците от други фактори, за които е известно, че причиняват вреда, не са били надлежно отделени и отграничени от последиците на вноса за който се твърди, че е дъмпингов?

                  7.

                  До каква степен съдилищата в държавите членки могат да се позовават на тълкуването на Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета, което Съдът е направил в Решение по дело Brosmann (C-249/10 P) и в Решение по дело Zhejiang Aokang (C-247/10 P), за да приемат, че сборове не са били дължими по смисъла на член 236 от Митническия кодекс на Общността [Регламент (ЕИО) № 2913/92 (3) на Съвета] от дружества, които, подобно на жалбоподателите по дело Brosmann и по дело Zhejiang Aokang, не са били включени в представителна извадка, но са подали искания за третиране като предприятие, работещо в условията на пазарна икономика, и за индивидуално третиране, които не са били разгледани?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета от 5 октомври 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателното събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (ОВ L 275, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 50, стр. 3).

         (2)  Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).

         (3)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


title: Дело C-388/07: Решение на Съда (трети състав) от 5 март 2009 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединено кралство) — The Queen, The Incorporated Trustees of the National Council for Ageing (Age Concern England)/Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform (Директива 2000/78 — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Дискриминация въз основа на възраст — Уволнение на основание пенсиониране — Обосноваване)

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/6

         Решение на Съда (трети състав) от 5 март 2009 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединено кралство) — The Queen, The Incorporated Trustees of the National Council for Ageing (Age Concern England)/Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform
   (Дело C-388/07) (1)

   (Директива 2000/78 - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Дискриминация въз основа на възраст - Уволнение на основание пенсиониране - Обосноваване)
   2009/C 102/08
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Страни в главното производство

      Ищец: The Queen, The Incorporated Trustees of the National Council for Ageing (Age Concern England)

      Ответник: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

      Предмет

   Преюдициално запитване — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Тълкуване на член 2, параграф 2 и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7) — Приложно поле — Национални разпоредби, които позволяват на работодателите да уволняват работници или служители на възраст 65 г. или повече на основание пенсиониране

      Диспозитив

               1)

               Национална правна уредба като установената в член 3, член 7, параграфи 4 и 5, както и в член 30 от Правилника относно равенството в областта на заетостта (възраст) от 2006 г. (Employment Equality (Age) Regulations 2006) попада в приложното поле на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите.

               2)

               Член 6, параграф 1 от Директива 2000/78 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална мярка, която подобно на член 3 от разглеждания в главното производство правилник не съдържа точно изброяване на целите, обосноваващи възможността за дерогиране на принципа за забрана на дискриминацията, основана на възраст. При все това посоченият член 6, параграф 1 допуска възможност за дерогиране на този принцип само за мерките, които са обосновани от законосъобразни цели, свързани със социалната политика като тези относно заетостта, трудовия пазар или целите на професионалното обучение. Националният съд трябва да провери дали разглежданата в главното производство правна уредба отговаря на такава законосъобразна цел и дали предвид правото на преценка, с което разполагат държавите-членки в областта на социалната политика, националният законодателен или регулаторен орган е можел законосъобразно да приеме, че избраните средства са подходящи и необходими за постигането на тази цел.

               3)

               С член 6, параграф 1 от Директива 2000/78 на държавите-членки се предоставя възможността да предвидят в рамките на националното право определени форми на разлика в третирането на основа на възраст, когато са „обективно и обосновано“ оправдани от законосъобразна цел като политиката по заетостта, трудовия пазар или целите на професионалното обучение и когато средствата за постигане на тази цел са подходящи и необходими. Той предвижда за държавите-членки тежестта да установят законосъобразния характер на посочената като оправдание цел, като прилагат високи изисквания за доказване. Не трябва да се отдава особено значение на обстоятелството, че употребеният в член 6, параграф 1 от посочената директива термин „обосновано“ не се съдържа в член 2, параграф 2, буква б) от същата.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


title: Дело C-556/08: Иск, предявен на 16 декември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/36

         Иск, предявен на 16 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-556/08)
   (2009/C 44/60)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и A.A. Gilly)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   Искания на ищеца

               —

               да се обяви, че като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за пълното съобразяване с Директива 2005/36/EО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации или при всички положения като не е уведомило в пълна степен Комисията за тях, Обединеното кралство не е изпълнило задълженията си по директивата

               —

               да се осъди Обединеното кралство да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът, в който е трябвало да бъде транспонирана директивата, е изтекъл на 20 октомври 2007 година.

      (1)  ОВ L 255, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3.


title: Дело C-28/16: Определение на Съда (шести състав) от 12 януари 2017 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Magyar Villamos Művek Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Членове 2, 9, 26, 167, 168 и 173 — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Данъчнозадължено лице, което извършва едновременно икономически и неикономически дейности — Холдингово дружество, което предоставя безвъзмездно услуги на дъщерните си дружества)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/12

         Определение на Съда (шести състав) от 12 януари 2017 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Magyar Villamos Művek Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Дело C-28/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Членове 2, 9, 26, 167, 168 и 173 - Приспадане на данъка, платен за получена доставка - Данъчнозадължено лице, което извършва едновременно икономически и неикономически дейности - Холдингово дружество, което предоставя безвъзмездно услуги на дъщерните си дружества))
   (2017/C 112/17)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Kúria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Magyar Villamos Művek Zrt.

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Диспозитив

   Членове 2, 9, 26, 167, 168 и 173 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че тъй като намесата на холдингово дружество като разглежданото в главното производство в управлението на дъщерните му дружества, когато то не е фактурирало на последните нито цената на услугите, които е придобило в интерес на цялата група от дружества или на някои от дъщерните си дружества, нито съответния данък върху добавената стойност, не е „икономическа дейност“ по смисъла на тази директива, такова холдингово дружество няма право да приспада данъка върху добавената стойност, платен по получените доставки на услуги, когато услугите се отнасят до доставки, които не попадат в приложното поле на тази директива.

      (1)  ОВ C 156, 2.5.2016 г.


title: Дело T-445/14: Жалба, подадена на 16 юни 2014 г.  — ABB v Комисия

text:
               8.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/39

         Жалба, подадена на 16 юни 2014 г. — ABB v Комисия
   (Дело T-445/14)
   2014/C 303/47
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: ABB Ltd (Цюрих, Швейцария) и ABB AB (Västerås, Швеция) (представители: I. Vandenborre и S. Dionnet, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени частично член 1 от решението в частта, в която в него се установява, че жалбоподателите са участвали в едно-единствено и продължавано нарушение в сектора на подземните и/или подводните електрически кабели с (много) високо напрежение, доколкото искането се отнася до всички проекти, които изискват подземни електрически кабели с минимално напрежение от 110 киловолта (а не единствено до проектите, изискващи подземни електрически кабели с минимално напрежение от 220 киловолта);

               —

               да отмени частично член 1 от решението в частта, в която в него се установява, че жалбоподателите са участвали в едно-единствено и продължавано нарушение в сектора на подземните и/или подводните електрически кабели с (много) високо напрежение, доколкото искането се отнася до всички компоненти, свързани с проекти, които изискват подземни електрически кабели с минимално напрежение от 110 киловолта (а не единствено до проектите, изискващи подземни електрически кабели с минимално напрежение от 220 киловолта);

               —

               да отмени частично член 1 от решението в частта, в която в него се приема, че участието на жалбоподателите в нарушението е започнало на 1 април 2000 г.;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателите искат частична отмяна на Решение C(2014) 2139 на Комисията от 2 април 2014 г. относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и член 53 ЕИП по преписка AT.39610 — Power Cables.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест основания

               1.

               Първото основание е изведено от обстоятелството, че Комисията не е изпълнила задължението си за доказване и е допуснала явна грешка в преценката, като е обявила, че нарушението се отнася до всички проекти, за които са необходими подземни електрически кабели с минимално напрежение от 110 киловолта, докато преписката на Комисия ясно сочела, че всички проекти, изискващи волтаж под 220 киловолта не са били предмет на нарушението.

               2.

               Второто основание е изведено от това, че Комисията не е изпълнила задължението си за доказване, като е направила извод за участието на жалбоподателите в подобно нарушение във връзка с всички проекти, изискващи подземни електрически кабели с минимално напрежение от 110 киловолта.

               3.

               Третото основание е изведено от това, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като е включила в нарушението всички компоненти на подземни електрически кабели с минимално напрежение от 110 киловолта, докато съдържащите се в преписката доказателства сочели, че нарушението се е отнасяло само за компонентите на електрически кабели, свързани с проекти, изискващи подземни електрически каели с минимално напрежение от 220 kV.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от обстоятелството, че Комисията е допуснала правна грешка, като е обявила, че жалбоподателите са участвали в извършването на нарушението, считано от 1 април 2000 г.

               5.

               Петото основание е изведено от това, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката и е нарушила презумпцията за невиновност, като е приела, че участието на жалбоподателите в извършването на нарушението е започнало на първата възможна дата.

               6.

               Шестото основание е изведено от това, че обжалваното решение e достатъчно мотивирано, противно на изискванията на член 296 ДФЕС.


title: Поправка в известието в Официален вестник за дело T-68/03 ( ОВ C 247, 20.10.2007 г. стр. 22 )

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/47

         Поправка в известието в Официален вестник за дело T-68/03

      (
            „Официален вестник на Европейския съюз“ C 247, 20 октомври 2007 г., стр. 22
         )

   (2007/C 283/84)
   Известието в ОВ за дело T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Комисия, трябва да се чете както следва:

         „Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Комисия
         (Дело T-68/03) (1)

         („Държавни помощи - Помощ за преструктуриране, предоставена от Република Гърция на авиокомпания Olympic Airways - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда възстановяването й - Злоупотреба с помощ - Нови помощи - Тежест за доказване - Право на изслушване - Критерий за частния кредитор - Фактическа грешка - Явна грешка в преценката - Излагане на мотиви - Член 87, параграф 1 и параграф 3, буква в) ЕО“)
         (2006/C 000/01)
         Език на производството: гръцки
         Страни

            Ищец: Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE, по-рано Olympiaki Aeroporia AE (Атина, Гърция) (представители: първоначално D. Waelbroeck, E. Bourtzalas, адвокати, J. Ellison, M. Hall, solicitors, A. Kalogeropoulos, C. Tagaras, A. Chiotelis, адвокати, впоследствие P. Anestis, адвокат и T. Soames, solicitor)

            Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: D. Triantafyllou и J.L. Buendía Sierra, подпомагани от A. Oikonomou, адвокат)
         Предмет
         Молба за отмяна на Решение 2003/372/ЕО на Комисията от 11 декември 2002 г. относно помощта, предоставена от Гърция на Olympic Airways (ОВ 2003 г., L 132, стр. 1).
         Диспозитив

                     1)

                     Отменя членове 2 и 3 от Решение 2003/372 на Комисията от 11 декември 2002 година относно помощта, предоставена от Гърция на Olympic Airways, в частта им относно допускането на продължаващото неплащане, от една страна, на летищните такси, които Olympic Airways дължи на международното летище в Атина и, от друга страна, на дължимия от Olympic Aviation данък върху добавената стойност за гориво и резервни части.

                     2)

                     Отхвърля иска в останалата му част.

                     3)

                     Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE понася 75 % от направените от него съдебни разноски и от съдебните разноски на Комисията. Комисията понася 25 % от направените от нея съдебни разноски и от съдебните разноски на Olympiaki Aeroporia Ypiresies.

      (1)  ОВ C 112, 10.5.2003 г.“


title: Дело T-458/04: Решение на Първоинстанционния съд от 3 юли 2007 г. — Au Lys de France/Комисия (Конкуренция — Господстващо положение — Пазар за предоставяне на обекти за извършване на търговия на дребно в летище Roissy-Charles-de-Gaulle, стопанисвано от оператора Aéroports de Paris — Отхвърляне на жалба — Иск за отмяна — Липса на интерес за Общността)

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/33

         Решение на Първоинстанционния съд от 3 юли 2007 г. — Au Lys de France/Комисия
   (Дело T-458/04) (1)

   (Конкуренция - Господстващо положение - Пазар за предоставяне на обекти за извършване на търговия на дребно в летище Roissy-Charles-de-Gaulle, стопанисвано от оператора Aéroports de Paris - Отхвърляне на жалба - Иск за отмяна - Липса на интерес за Общността)
   (2007/C 199/61)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Au Lys de France SA (Raincy, Франция) (представител: G. Lesourd, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално P.Oliver и O.Beynet, впоследствие P.Oliver)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Aéroports de Paris (Париж, Франция) (представители: H. Calvet и O. Billard, avocats)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение на Комисията от 17 септември 2004 г., с което се отхвърля жалбата на ищеца срещу публичноправната организация Aéroports de Paris за нарушение на член 82 ЕО (Дело COMP/D3/38.666 Au Lys de France/Aéroports de Paris).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска

               2)

               Осъжда Au Lys de France SA да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 45, 19.2.2005 г.


title: Дело T-348/05 INTP: Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2009 г. — JSC Kirovo Chepetsky Khimichesky Kombinat/Съвет (Производство — Тълкуване на съдебно решение)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/31

         Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2009 г. — JSC Kirovo Chepetsky Khimichesky Kombinat/Съвет
   (Дело T-348/05 INTP)
   (Производство - Тълкуване на съдебно решение)
   2009/C 205/54
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat (Kirovo-Chepetsk, Русия) (представител: B. Evtimov, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представител: J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch, avocat)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Комисия на Европейските общности (представители: K. Talabér-Ritz и H. van Vliet)

      Предмет

   Молба за тълкуване на Решение на Първоинстанционния съд от 10 септември 2008 г. (T-348/05).

      Диспозитив

               1)

               Тълкува точка 1 от диспозитива на Решение на Първоинстанционния съд от 10 септември 2008 г. по дело JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat/Съвет (T-348/05) в смисъл, че Регламент (ЕО) № 945/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година за изменение на Регламент (ЕО) № 658/2002 относно въвеждане на окончателно антидъмпингово мито по вноса на амониев нитрат с произход от Русия и Регламент (ЕО) № 132/2001 за налагане на окончателно антидъмпингово мито по вноса на амониев нитрат с произход, inter alia, от Украйна след частично междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 се отменя в частта относно JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat.

               2)

               JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat, Съветът на Европейския съюз и Комисията на Европейските общности понасят направените от тях съдебни разноски.

               3)

               Оригиналът на настоящото съдебно решение се прилага към оригинала на тълкуваното съдебно решение, в полето на което се прави отбелязване за настоящото съдебно решение.


title: Дело T-466/09: Решение на Общия съд от 5 юли 2012 г. — Comercial Losan/СХВП — McDonald’s International Property (Mc. Baby) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „Mc. Baby“ — По-ранна фигуративна марка на Общността „Mc Kids. always quality. always fun!“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/16

         Решение на Общия съд от 5 юли 2012 г. — Comercial Losan/СХВП — McDonald’s International Property (Mc. Baby)
   (Дело T-466/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Mc. Baby“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „Mc Kids. always quality. always fun!“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 243/30
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Comercial Losan, SLU (Сарагоса, Испания) (представител: адв. A. Vela Ballesteros)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Делауеър, САЩ)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 1 септември 2009 г. (преписка R 1706/2008-1) във връзка с производство по възражение между McDonald’s International Property Co. Ltd и Comercial Losan, SLU.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Comercial Losan, SLU да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело T-56/07 P: Жалба, подадена на 23 февруари 2007 г. от Комисия на Европейските общности срещу решение, постановено на 14 декември 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-122/05, Economidis/Комисия

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/46

         Жалба, подадена на 23 февруари 2007 г. от Комисия на Европейските общности срещу решение, постановено на 14 декември 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-122/05, Economidis/Комисия
   (Дело T-56/07 P)
   (2007/C 95/94)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и G. Berscheid)

      Друга страна в производството: Ioannis Economidis (Woluwé-St-Etienne, Белгия)
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени атакуваното решение, доколкото приема първите два довода на ищеца, свързани с незаконосъобразността на процедурата по назначение и с нарушение на член 29, параграф 1, както и на член 31 от Правилника за длъжностните лица и отменя назначението на друго лице на поста началник на отдел „Биотехнология и приложна геномика“; съответно да се отхвърли кандидатурата на ищеца пред първата инстанция за този пост,

               —

               Като се произнесе по съществото на спора, да уважи исканията на ответника пред първата инстанция и да отхвърли иска по дело F-122/05,

               —

               Субсидиарно, да препрати делото на Съда на публичната служба, който да се произнесе по останалите доводи,

               —

               Да се осъди ищецът пред първата инстанция да заплати разноските пред тази инстанция, както и собствените си разноски, направени пред Съда на публичната служба.

         Правни основания и основни доводи
   По силата на решение от 14 декември 2006 г., чиято отмяна се иска с настоящата жалба, Съдът на публичната служба (СПС) отменил решението на Комисията от 23 декември 2004 г., с което на поста началник отдел е назначен друг кандидат и се отхвърля кандидатурата на ищеца.
   В подкрепа на искането за отмяна на посоченото решение Комисията посочва три правни основания, първото от които е неправилното приложение в настоящия случай на съдебната практика по делото Kratz (1), доколкото новата правна уредба, към която спадат съответните разпоредби от Правилника на длъжностните лица и решението ССУН (2) на Комисията е различна от уредбата приложимата в рамките на делото Kratz, като Първоинстанционният съд погрешно е пропуснал да вземе предвид това обстоятелство.
   Второто основание, посочено от Комисията, произтича от твърдяно противоречие в мотивите на оспореното решение, които констатират най-напред релевантността на принципа на разделение на функциите и степените, на възможността за заемане на поста само чрез преместване, като автоматично степента е тази на одобрения кандидат към деня на неговото назначение, докато впоследствие Първоинстанционният съд заключава, че е задължително да се публикуват постовете по групи от две степени.
   На трето място, Комисията поддържа, че ако задължението да се публикуват постовете на началник отдел по двойки от определените степени следва да се запази, така както е наложено на институциите от оспорваното решение, то ищецът пред първата инстанция не би имал правен интерес и искът му трябва да бъде отхвърлен като недопустим. Според Комисията, оспорваното решение излиза извън предмета на иска, подаден пред първата инстанция.

      (1)  Решение на Първоинстанционния съд от 17 май 1995 г., Kratz/Комисия, Rec. стр. II-1455.

      (2)  Решение на Комисията от 28 април 2004 г. № С (2004) 1597 относно средния управленски персонал, публикувано в Informations administratives № 73/2004 от 23 юни 2004 г.


title: Дело C-503/15: Решение на Съда (пети състав) от 16 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa — Испания) — Ramón Margarit Panicello/Pilar Hernández Martínez (Преюдициално запитване — Член 267 ДФЕС — Съдебен секретар — Понятие за национална юрисдикция — Задължителна юрисдикция — Изпълнение на правораздавателни функции — Независимост — Липса на компетентност на Съда)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/8

         Решение на Съда (пети състав) от 16 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa — Испания) — Ramón Margarit Panicello/Pilar Hernández Martínez
   (Дело C-503/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 267 ДФЕС - Съдебен секретар - Понятие за национална юрисдикция - Задължителна юрисдикция - Изпълнение на правораздавателни функции - Независимост - Липса на компетентност на Съда))
   (2017/C 112/11)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa

      Страни в главното производство

      Ищец: Ramón Margarit Panicello

      Ответник: Pilar Hernández Martínez

      Диспозитив

   Съдът на Европейския съюз няма компетентност да отговори на въпросите, поставени от Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa (съдебен секретар на специализирания съд за дела, свързани с насилието върху жени, град Тераса, Испания).

      (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г.


title: Дело T-226/07: Иск, предявен на 20 юни 2007 г. — Prana Haus/СХВП (PRANAHAUS)

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/37

         Иск, предявен на 20 юни 2007 г. — Prana Haus/СХВП (PRANAHAUS)
   (Дело T-226/07)
   (2007/C 211/71)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Prana Haus (Freiburg, Германия) (представител: адв. N. Hebeis, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени решението на Първи апелативен състав от 18 април 2007 г. по дело R 1611/2006-1,

               —

               Да се нареди на Службата за хармонизация във вътрешния пазар да впише заявката за марка 4 839 916 „PRANAHAUS“ в регистъра на марките на Общността;

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „PRANAHAUS“ за стоки и услуги от класове 9, 16 и 35 (заявка № 4 839 916).

      Решение на проверителя: Отхвърляне на заявката.

      Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като не съществува абсолютна пречка за регистрация на заявената марка.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1).


title: Дело T-369/08: Жалба, подадена на 4 септември 2008 г. — EWRIA и др./Комисия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/44

         Жалба, подадена на 4 септември 2008 г. — EWRIA и др./Комисия
   (Дело T-369/08)
   (2008/C 301/75)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: European Wire Rope Importers Association (EWRIA) (Hemer, Германия); Câbleries Namuroises SA (Namur, Белгия); Ropenhagen A/S (Vallensbæk Strand, Дания); Eisen- und Stahlhandelsgesellschaft mbH (Kaarst, Германия); Heko Industrieerzeugnisse (Hemer, Германия); Interkabel Internationale Seil- und Kabel-Handels GmbH (Solms, Германия); Jose Casañ Colomar SA (Valencia, Испания); Denwire Ltd. (Dudley, Обединеното кралство) (представител: T. Lieber, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               Да се обяви жалбата за допустима,

               —

               да се отмени решението на Комисията от 4 юли 2008 г., с което същата отхвърля искането на жалбоподателите за частично междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки по отношение на стоманените телени въжета (СТВ), за да се коригира обхватът на мерките и да се изключат въжетата с общо предназначение (ВОП) от продуктовия обхват на мерките,

               —

               да се разпореди на Комисията да започне процедура по частично междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, наложени по отношение на вноса на СТВ, за да се коригира обхватът на мерките и от него да се изключат ВОП,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си жалбоподателите искат отмяна на решението на Комисията от 4 юли 2008 г., с което се отхвърля тяхното искане за частично междинно преразглеждане на антидъмпинговото мито, наложено върху определени стоманени въжета и кабели с произход от Китайската народна република, Индия, Южна Африка и Украйна (1), с оглед на изключването на въжетата с общо предназначение (ВОП) от продуктовия обхват на мярката. Комисията отказва да започне процедура по частично междинно преразглеждане по съображение, че липсват доказателства, че двата вида продукти, по отношение на които се взети мерките, а именно стоманените въжета и кабели, и въжетата с общо предназначение, нямат едни и същи основни физически, технически и химически характеристики.
   Жалбоподателите излагат три правни основания в подкрепа на своите искания.
   Първо, жалбоподателите твърдят, че отказът на общностните институции да започнат процедура по частично междинно преразглеждане представлява нарушение на член 11, параграф 3 и на член 21 от основния регламент (2). Те поддържат, че промяната на обстоятелствата, обосноваваща необходимостта от междинно преразглеждане, може също да се отнася и до определянето на съответния продукт.
   Второ, жалбоподателите поддържат, че отказът на общностните институции да започнат процедура по частично междинно преразглеждане представлява нарушение на техните оправдани правни очаквания. Те твърдят, че самата Комисия, след като приключва процедурата по преразглеждане с оглед изтичане срока на действие във връзка със стоманените въжета и кабели с произход от Китайската народна република, Индия, Южна Африка и Украйна, насърчава жалбоподателите да направят искане за частично междинно преразглеждане с оглед на коригиране на обхвата на въпросните мерки.
   Накрая, жалбоподателите твърдят, че като не започват процедура по междинно преразглеждане общностните институции допускат явна грешка в преценката и нарушават член 1, параграф 4 от основния регламент, тъй като основават своите изводи на твърде широк продуктов обхват, поради което сравняват различни продукти и така стигат до неправилни констатации.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1796/1999 на Съвета от 12 август 1999 г., изменен с Регламент (ЕО) № 1858/2005 на Съвета от 8 ноември 2005 г. за въвеждане на окончателни антидъмпингови мита върху вноса на стоманени въжета и кабели с произход от Китайската народна република, Индия, Южна Африка и Украйна след преразглеждане в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96 (ОВ L 299, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 43, стр. 113) и Регламент (ЕО) № 1601/2001 на Съвета от 2 август 2001 година, изменен с Регламент (ЕО) № 1279/2007 на Съвета от 30 октомври 2007 г. за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Руската федерация и за отмяна на антидъмпинговите мерки върху вноса на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Тайланд и Турция (ОВ L 285, 2007 г., стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 г. за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).


title: Дело C-350/12 P: Жалба, подадена на 24 юли 2012 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 4 май 2012 г. по дело T-529/09, Sophie in 't Veld/Съвет на Европейския съюз

text:
               6.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/16

         Жалба, подадена на 24 юли 2012 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 4 май 2012 г. по дело T-529/09, Sophie in 't Veld/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-350/12 P)
   2012/C 303/29
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: P. Berman, B. Driessen, Cs. Fekete)

      Други страни в производството: Sophie in 't Veld, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното решение на Общия съд,

               —

               да постанови окончателно решение по предмета на настоящата жалба,
               и

               —

               да осъди жалбоподателя по дело Т-529/09 да заплати направените от Съвета разноски в производството по посоченото дело и в настоящото производство по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба се отнася до тълкуването на изключенията, отнасящи се до защитата на обществения интерес в областта на международните отношения и защитата на правните становища. Тези изключения са уредени съответно под формата на абсолютно изключение от правото на публичен достъп в член 4, параграф 1, буква а), трето тире от Регламента (1) и под формата на ограничено изключение от правото на публичен достъп в член 4, параграф 2, второ тире от същия регламент.
   Съветът твърди, че при тълкуването на посочените изключения Общият съд е допуснал четири грешки.
   На първо място, Общият съд допуска грешка, като приема, че различната позиция относно избора на правно основание не може да засегне интересите на ЕС в международните отношения (първа част от първото правно основание). Споровете между институциите, отнасящи се до компетентността на Съюза и до избора на правно основание, са тясно преплетени със споровете относно съдържанието на международните споразумения. Споровете относно компетентността между институциите освен това могат да окажат въздействие върху преговорната позиция на ЕС, да засегнат неблагоприятно доверието в Съюза като партньор в преговорите и да поставят под съмнение изхода от преговорите.
   На второ място, Общият съд прилага неправилен критерий за преценка и замества със своята собствена преценка тази на Съвета относно значението на разглеждания документ за международните отношения (втора част от първото правно основание). Що се отнася до защитата на обществения интерес в международните отношения, критерият за преценка по-скоро предоставя „широка свобода на преценка“ на съответната институция, отколкото да изисква доказването на „действителна и конкретна“ вреда. Общият съд допуска грешка при прилагане на правото, извършвайки цялостна проверка на твърденията на Съвета, като прилага изискването за „действителна и конкретна“ вреда, замествайки така преценката на Съвета относно външнополитическите последици от оповестяването на документа със своята собствена преценка.
   На трето място, Общият съд допуска грешка при прилагане на правото, като не отчита както чувствителното съдържание на поисканото правно становище, така и особените обстоятелства към момента, когато е поискан този достъп (първа част от второто правно основание). Разгледаният в правното становище въпрос е свързан с чувствителни международни преговори, които още са били в ход към момента на искането за достъп и в които се отдава значение на съществени и жизненоважни интереси в областта на трансатлантическото сътрудничество по предотвратяването и борбата с тероризма и неговото финансиране, като разгледаният в правното становище въпрос за избора на правно основание е предмет на спор между институциите. Общият съд не е взел предвид тези специфични характеристики на правното становище.
   На последно място, Общият съд погрешно е приравнил преговорите и сключването на международно споразумение със законодателната дейност на институциите за целите на прилагането на критерия за по-висш обществен интерес (втора част от второто правно основание). По този начин Общият съд не е взел предвид съществени разлики между преговорите за международни споразумения, в които участието на обществото по необходимост е ограничено предвид засегнатите стратегически и тактически интереси, и сключването и транспонирането на тези споразумения.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело F-99/14: Жалба, подадена на 29 септември 2014 г.  — ZZ/Съвет

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/40

         Жалба, подадена на 29 септември 2014 г. — ZZ/Съвет
   (Дело F-99/14)
   (2014/C 448/51)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: M. Velardo, адвокат)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Частична отмяна на две съобщения за персонала на Съвета, доколкото с тях правото на възстановяване на пътните разноски от мястото на работа до мястото на произход и дните за пътуване се обвързват с надбавката за експатриране и с надбавката за пребиваване в чужда държава, и осъждане на ответника да заплати обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които се твърди, че са претърпени

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени на основание член 270 ДФЕС решението за Съобщение за персонала („СП“) 13/14 (Решение № 2/2014) от 9 януари 2014 година, с което се изменя приложимият режим към дните за пътуване, в резултат от прилагането от 1 януари 2014 г. на разпоредбата на член 7 от приложение V към Правилника, както и Съобщението за персонала („СП“) 9/14 (Решение № 12/2014), с което се изменя режимът по отношение на пътните разноски в резултат от прилагането от 1 януари 2014 г. на разпоредбата на член 8 от приложение VII към Правилника, изменени с Регламент (ЕС, ЕВРАТОМ) № 1023/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година за изменение на Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, публикуван в Официален вестник № L 287 от 29 октомври 2013 г. Искането за отмяна е ограничено само до частта от тези СП, която обвързва правото на пътни разноски и дни за път с надбавката за експатриране или с надбавката за пребиваване в чужда държава, както и с член 6 от СП 9/14, с който се въвеждат нови критерии за определяне на мястото на произход,

               —

               да се осъди ответникът да заплати на жалбоподателя сумата от 1 69  051,96 EUR за претърпените имуществени вреди, както и сумата от 40  000 EUR за претърпените неимуществени вреди,

               —

               да се осъди ответникът да заплати мораторно и компенсаторно обезщетение в размер на 6,75 % за претърпените неимуществени и имуществени вреди,

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.