title: Дело T-559/16: Определение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — Durazzo/ЕСВД (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 2014 г. — Актове, които не са увреждащи — Явна недопустимост — Решение да не се повишава жалбоподателят — Член 43 и член 45, параграф 1 от Правилника — Съпоставяне на заслугите — Вземане предвид на атестационните доклади с оглед на повишаването — Изключително буквални преценки — липса на метод, позволяващ да се съпоставят атестационни доклади с оглед на повишаването — Явно основателна жалба)

text:
               12.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/28

         Определение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — Durazzo/ЕСВД
   (Дело T-559/16) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2014 г. - Актове, които не са увреждащи - Явна недопустимост - Решение да не се повишава жалбоподателят - Член 43 и член 45, параграф 1 от Правилника - Съпоставяне на заслугите - Вземане предвид на атестационните доклади с оглед на повишаването - Изключително буквални преценки - липса на метод, позволяващ да се съпоставят атестационни доклади с оглед на повишаването - Явно основателна жалба))
   (2018/C 052/40)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Giacomo Durazzo (Брюксел, Белгия) (представители: N. de Montigny и J.-N. Louis, адвокати)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД) (представители: първоначално S. Marquardt и M. Silva, впоследствие S. Marquardt, подпомагани от M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire и S. Moya Izquierdo, адвокати)

      Предмет

   Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на три акта на ЕСВД, а именно, първо, предложението за повишаване от 11 юли 2014 г., доколкото се отнася до степен AD 13, второ, решението от 29 октомври 2014 г. да не се повишава жалбоподателят в степен AD 13 в процедурата по повишаване за 2014 г. и, трето, решението от 28 май 2015 г. за отхвърляне на жалбата по административен ред, подадена срещу отказа за повишаване

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) от 29 октомври 2014 г.да не се повишава г-н Giacomo Durazzo в степен AD 13 в процедурата по повишаване за 2014 г.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда ЕСВД да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 302, 14.9.2015 г. (дело, първоначално регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-101/15 и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г.).


title: Дело T-849/16: Определение на Общия съд от 14 декември 2017 г. — PGNiG Supply & Trading/Комисия (Жалба за отмяна — Вътрешен пазар на природен газ — Директива 2009/73/CE — Решение на Комисията за изменение на условията за изключване на газопровод OPAL от правилата на Съюза относно достъпа на трети лица (TPA) и тарифните регулации — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               12.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/29

         Определение на Общия съд от 14 декември 2017 г. — PGNiG Supply & Trading/Комисия
   (Дело T-849/16) (1)

   ((Жалба за отмяна - Вътрешен пазар на природен газ - Директива 2009/73/CE - Решение на Комисията за изменение на условията за изключване на газопровод OPAL от правилата на Съюза относно достъпа на трети лица (TPA) и тарифните регулации - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
   (2018/C 052/41)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: PGNiG Supply & Trading GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: M. Jeżewski, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: O. Beynet и K. Herrmann)

      Предмет

   Молба на основание член 263 ДФЕС за отмяната на Решение C(2016) 6950 окончателен на Комисията от 28 октомври 2016 година за изменение на условията за изключване на газопровода OPAL от обхвата на задължението за прилагане на правилата за достъп на трети лица (TPA) и тарифните регулации съгласно Директива 2003/55/ЕО

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване.

               3)

               PGNiG Supply & Trading GmbH понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия, включително съдебните разноски, свързани с обезпечителното производство.

               4)

               Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски, свързани с обезпечителното производство.

               5)

               PGNiG Supply & Trading, Комисията, Федерална република Германия, Европейският парламент, Съветът на Европейския съюз, Naftogaz Ukrainy SA, OPAL Gastransport GmbH & Co. KG и „Газпром Експорт“ LLC понасят направените от всеки от тях съдебни разноски във връзка с молбите за встъпване.

      (1)  ОВ C 38, 6.2.2017 г.


title: Дело T-853/16: Определение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — Techniplan/Комисия (Иск за установяване на неправомерно бездействие — Изразяване на становище от Комисията — Иск за обезщетение — Неспазване на изискванията за форма — Искане за налагане на задължение за действие — Явна недопустимост — Явна липса на компетентност)

text:
               12.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/30

         Определение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — Techniplan/Комисия
   (Дело T-853/16) (1)

   ((Иск за установяване на неправомерно бездействие - Изразяване на становище от Комисията - Иск за обезщетение - Неспазване на изискванията за форма - Искане за налагане на задължение за действие - Явна недопустимост - Явна липса на компетентност))
   (2018/C 052/42)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Techniplan Srl (Рим, Италия) (представители: R. Giuffrida и A. Bonavita, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представител: A. Aresu)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 265 ДФЕС да се установи, че Комисията е допуснала неправомерно бездействие по отношение на ищеца, и от друга страна, искане да се наложи предвиденото в член 266 ДФЕС задължение за действие и да се заплати обезщетение за вредите, претърпени „за всеки ден забава на изпълнението на това задължение“.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Techniplan Srl да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело T-284/17: Определение на Общия съд от 15 декември 2017 г. — Le Pen/Парламент (Жалба за отмяна и искане за обезщетение — Институционално право — Член на Европейския парламент — Привилегии и имунитети — Решение за снемане на парламентарния имунитет — Отпадане на правния интерес — Частична липса на основание за произнасяне по същество — Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти лишена от всякакво правно основание)

text:
               12.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/30

         Определение на Общия съд от 15 декември 2017 г. — Le Pen/Парламент
   (Дело T-284/17) (1)

   ((Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Институционално право - Член на Европейския парламент - Привилегии и имунитети - Решение за снемане на парламентарния имунитет - Отпадане на правния интерес - Частична липса на основание за произнасяне по същество - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти лишена от всякакво правно основание))
   (2018/C 052/43)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Marion Anne Perrine Le Pen (Сен Клу, Франция) (представители: първоначално M. Ceccaldi, впоследствие R. Bosselut, адвокати)

      Ответник: Европейски парламент (представители: M. Dean и S. Alonso de León)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение P8_TA(2017)0056 на Парламента от 2 март 2017 г. за снемане на парламентарния имунитет на жалбоподателката, и от друга страна, искане на основание член 268 TFUE за поправяне на вредата, която жалбоподателката твърди, че е претърпяла

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по искането за отмяна на решение P8_TA(2017)0056 на Европейския парламент от 2 март 2017 г. за снемане на парламентарния имунитет на г-жа Marion Anne Perrine Le Pen.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Г-жа Le Pen понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Парламента.

      (1)  ОВ C 231, 17.7.2017 г.


title: Дело T-475/17: Определение на Общия съд от 14 декември 2017 г. — Rogesa/Комисия (Жалба за отмяна — Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Регламент (ЕО) № 1367/2006 — Документи, свързани със съоръжение, произвеждащо смес от гранули и агломерат — Мълчалив отказ за достъп — Изрично решение, прието преди подаването на жалбата — Искане за произнасяне по липсата на основание за постановяването на съдебно решение по същество — Правен интерес — Явна недопустимост)

text:
               12.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/31

         Определение на Общия съд от 14 декември 2017 г. — Rogesa/Комисия
   (Дело T-475/17) (1)

   ((Жалба за отмяна - Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Регламент (ЕО) № 1367/2006 - Документи, свързани със съоръжение, произвеждащо смес от гранули и агломерат - Мълчалив отказ за достъп - Изрично решение, прието преди подаването на жалбата - Искане за произнасяне по липсата на основание за постановяването на съдебно решение по същество - Правен интерес - Явна недопустимост))
   (2018/C 052/44)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Дилинген, Германия) (представители: S. Altenschmidt и A. Sitzer, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представител: H. Krämer)

      Предмет

   Искане, направено на основание член 263 ДФЕС, и целящо главно отмяната на мълчаливия отказ на Комисията от 20 юни 2017 г., а при условията на евентуалност — на решението на Комисията от 11 юли 2017 г. за отказ да се предостави достъп до документ Ares (2017) 1684109 от 2 ноември 2009 г. и до документ Ares (2017) 1685639 от 29 ноември 2009 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Осъжда Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH и Европейската комисия да понесат направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 318, 25.9.2017 г.


title: Дело T-768/17: Жалба, подадена на 22 ноември 2017 г. — Comprojecto-Projectos e Construções и др./ЕЦБ

text:
               12.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/31

         Жалба, подадена на 22 ноември 2017 г. — Comprojecto-Projectos e Construções и др./ЕЦБ
   (Дело T-768/17)
   (2018/C 052/45)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподатели: Comprojecto-Projetos e Construções, Lda. (Лисабон, Португалия), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Лисабон), Julião Maria Gomes de Azevedo (Лисабон), Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Лисабон) (представител: M. A. Ribeiro, advogado)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               Да отмени обжалваните актове, и по-специално:

                           i)

                           решението на ответника да откаже да предприеме действия,

                           ii)

                           решението на ответника да не образува процедура за установяване на нарушение,

                           iii)

                           решението на управителя на Banco de Portugal [португалската централна банка] и другите „служители“, които са се произнесли по исканията и претенциите, представени в периода 26.6.2013 г. и 22.4.2015 г.

               —

               На същите основания жалбоподателите искат от Съда да се произнесе по начин, който позволява:

                           —

                           на жалбоподателите да постигнат отмяна на решението на съда относно иска за обезщетение по реда на гражданското производство, предявен срещу BCP [Banco Comercial Português] и други оператори;

                           —

                           на жалбоподателите да предявят регресен иск срещу португалската държава;

                                       —

                                       да разгледа въпроса дали държавата членка/прокуратурата/PGR [главна прокуратура] основателно е отказала да встъпи в гражданското производство;

                                       —

                                       да разгледа въпроса дали държавата членка/прокуратурата/PGR [главна прокуратура] основателно е отказала да съобщи случая на OLAF.

               —

               В случай че СЕС приеме исканията на жалбоподателите за основателни, да осъди ЕЦБ на основание членове 268 ДФЕС и 340 ДФЕС да изплати сумата от 45 828 257,80 EUR, заедно със законната лихва за забава до действителното плащане, както и да заплати всички разноски и обезщетения, дължими след осъществяване на съответната намеса.

               —

               Въпреки това, като се има предвид разпоредбата на член 280 ДФЕС и обстоятелството, че атовете „на Европейската централна банка, които налагат парично задължение за субекти, различни от държавите, имат изпълнителна сила“, както следва от член 299 ДФЕС, Съдът следва да разпоредби на ответника да изисква плащането на посочените суми от BCP.

               —

               Като се има предвид, че националната централна банка е „административният орган, който е компетентен да разглежда жалби, или да започне съответната законова процедура“, както следва от разпоредбите на член 11, параграф 1, буква б) от Директива 2005/29/ЕО, от член 81, параграф 1 и член 83, параграф 1 от Директива 2007/64/ЕО, както и от член 96, параграф 1, буква б) — „Допълнителни санкции“ — от DL [Декрет-закон] № 317/2009, представителят на ответника следва да разпореди на BCP „незабавно“ да внесе горепосочените суми по сметките на жалбоподателите.

               —

               Ответникът:

                           i)

                           следва да инструктира представителя си, националната централна банка, да изиска от BCP да представи горепосочените елементи; ако по смисъла на разпоредбите на член 13, параграф 2 от Закона за устройството на Banco de Portugal кредитната институция не ги представи, Banco de Portugal трябва да задължи посочената институция „незабавно“ да внесе горепосочените суми по сметките на жалбоподателите;

                           ii)

                           тъй като кредитната институция може да се окаже задължена „незабавно“ да обезщети жалбоподателите, следва да бъдат спазени разпоредбите на член 41, параграф 2, буква а), на член 47, втора алинея и член 49, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и в случая на Banco de Portugal и прокуратурата/PGR, с оглед на разпоредбите на член 3 от Регламент № 2532/98 на Съвета от 23 ноември 1998 година относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции, ЕЦБ трябва да реши „да образува процедура по установяване на нарушение“, като прикани BCP да предприеме действия по начин, че посочената кредитна институция да е длъжна да се произнесе и да не може да се въздържи от произнасяне;

                           iii)

                           макар че съгласно член 256, параграф 1 ДФЕС компетентността на Общия съд отпада, ако националната централна банка не признае, че е „изпълнила задължение, произтичащо от настоящия договор, тази банка се задължава да предприеме необходимите разпоредби за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз“ съгласно разпоредбата на член 271, буква г) ДФЕС, като въпросът трябва да бъде поставен пред Tribunal Supremo;

               —

               въпреки че компетентността на Общия съд също отпада, ако Съдът приеме, че подадената от жалбоподателите жалба е основателна съгласно разпоредбата на член 264 ДФЕС, Общият съд следва да предложи на Tribunal Supremo да отмени решението на националната централна банка, решение, което е възприето от ответника и с оглед на разпоредбите на член 41, параграф 1, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз, на член 296, втора алинея ДФЕС и на член 11, параграф 3, буква в) от Директива 2005/29/ЕО да приеме мотивирано решение;

               —

               жалбоподателите искат ответникът и Съдът да призоват и поканят португалската държава/прокуратурата/PGR да предприемат действия и да се произнесат по действията на BCP;

               —

               ответникът да предаде случая на OLAF;

               —

               съгласно член 194, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд жалбоподателите искат да им бъдат възстановени още на този етап съдебните разноски, които следва да бъдат надлежно изчислени.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат следните основания.

               1.

               Нарушение на задължението за мотивиране, предвидено в член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 296, втора алинея ДФЕС и член 11, параграф 3, буква в) от Директива 2005/29/ЕО (1).

               2.

               Независимо от „взломната“ кражба в трезора, BCP е знаела или е била длъжна да знае, че става въпрос за използване на финансовата система за цели, свързани с изпирането на капитали и следователно кредитната институция е знаела, че става въпрос за измама или избягване на данъчно облагане, допринасящо за загубата на бюджетни приходи на Съюза. Тези действия са „противоправни и увреждат финансовите интереси на Съюза“ и попадат в обхвата на понятието „императивни причини от общ интерес“, които „представляват законна цел, която може да обоснове пречките пред свободното предоставяне на услуги“.

               3.

               Независимо от начина, по който сума от над един милион евро е открадната в каса, са увредени „финансовите интереси на Съюза“, и по-специално приходите, на които се опира „бюджетът на Европейския съюз“, както и [приходите], които се покрива[т] от бюджета на институциите, органите, агенциите и службите и бюджетите, управлявани и контролирани от тях“; следователно става въпрос и за действия, които представляват „нередност“ поради „нарушение на разпоредба на общностното право, произтичащо от действие или бездействие на стопански субект, което има или би имало като последица нанасянето на вреда на общия бюджет на Общностите или на бюджетите, управлявани от тях, или посредством намаляването или загубата на приходи, произтичащи от собствени ресурси, които се събират направо от името на Общностите или посредством извършването на неоправдан разход“.

               4.

               Когато кредитна институция, държава членка/национална централна банка, Европейската централна банка или държава членка/прокуратура/PGR узнаят за такъв вид нарушения и практики и допуснат те да не бъдат преследвани, те насърчават неспазването на разпоредбите на член 210, параграфи 5 и 6 ДФЕС и на член 325, параграфи 1, 2 и 3 ДФЕС, както и приемат, че въпросната кредитна институция извършва действия, представляващи „нередност“ поради нарушение на разпоредбите на член 1, параграф 2 от Регламент № 2988/95 (2).

               5.

               Като е приел акта, с който е отхвърлил искането за предприемане на действия, ответникът, наред с другото, е намерил начин да:

                           (i)

                           не съобщи случая на OLAF;

                           (ii)

                           не образува „процедура за установяване на нарушение“ срещу кредитната институция BCP;

                           (iii)

                           да прехвърли случая за решаване от гражданския съд, сезиран от 1 февруари 2010 г. с иск за обезщетение срещу BCP и други оператори;

                           (iv)

                           не осъди окончателно представителя си, Banco de Portugal, в административното производство, образувано на 27 октомври 2015 г., понастоящем висящо пред Tribunal Administrativo e Fiscal de Sintra, който все още не се е произнесъл с решение.

               6.

               Нарушение на задължението за безпристрастност, злоупотреба с власт и съществено процесуално нарушение от стана на представителя на ответника, Banco de Portugal.

      (1)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).

      (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


title: Дело T-780/17: Жалба, подадена на 29 ноември 2017 г. — US/ЕЦБ

text:
               12.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/34

         Жалба, подадена на 29 ноември 2017 г. — US/ЕЦБ
   (Дело T-780/17)
   (2018/C 052/46)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: US (представители: L. Levi и A. Blot, адвокати)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да обяви настоящата жалба за допустима и основателна;

         и вследствие на това:

               —

               Да отмени доклада за оценка за 2016 (обхващащ периода от 1 септември 2015 г. до 1 септември 2016 г.) и решението от 15 декември 2016 г. относно Annual salary and bonus review („ASBR“) за 2016 г., съобщени на жалбоподателя съответно на 30 ноември 2016 г. и 9 януари 2017 г.;

               —

               Да отмени решението на ЕЦБ от 3 май 2017 г., с което се отхвърлят жалбите на жалбоподателя, подадени по административен ред на 15 февруари 2017 г. и 9 март 2017 г.;

               —

               Да отмени решението на ЕЦБ от 12 септември 2017 г., съобщено на жалбоподателя на 19 септември 2017 г., с което се отхвърля жалбата по административен ред, подадена 7 юли 2017 г.;

               —

               Да присъди обезщетение за претърпените вреди;

               —

               Да осъди ответника да заплати изцяло съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания във връзка с искането за отмяна на доклада за оценка за 2016 г.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране, доколкото докладът за оценка на жалбоподателя се ограничава с общи, повтарящи се и циркулярни критики.

               2.

               Второто основание е изведено от явни грешки в преценката, които опорочавали спорния доклад.

               3.

               Третото основание е изведено от злоупотреба с власт, претърпян от жалбоподателя тормоз, както и от нарушение на задължението за грижа и на принципа за добра администрация.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от процесуално нарушение, допуснато от ответника при съставяне на спорния доклад.

         Жалбоподателят се позовава на още едно основание, изведено от незаконосъобразност на насоките за годишно преразглеждане на заплатите и премиите, както и от нарушение на принципа на правна сигурност във връзка с решението относно бюджетната 2016 г.


title: Дело T-793/17: Жалба, подадена на 5 декември 2017 г. — Bruel/Комисия и ЕСВД

text:
               12.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/35

         Жалба, подадена на 5 декември 2017 г. — Bruel/Комисия и ЕСВД
   (Дело T-793/17)
   (2018/C 052/47)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Damien Bruel (Париж, Франция) (представител: H. Hansen, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия и Европейската служба за външна дейност

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима и основателна, и

         вследствие на това:

               —

               да отмени недатираното и електронно подписано решение от 25 септември 2017 г., озаглавено „Искане за смяна на главен експерт № 2“ по „Финансово и договорно управление на проект“,

               —

               да присъди пълно обезщетение за имуществената и неимуществената вреда, причинена на жалбоподателя от същественото нарушение на правото на добра администрация, което се изразява в приемането на недатирано и електронно подписано на 25 септември 2017 г. решение, озаглавено „Искане за смяна на главен експерт № 2“ по „Финансово и договорно управление на проект“,

               —

               да осъди ответниците солидарно, in solidum, с други думи поотделно всеки за цялата сума да заплатят на жалбоподателя сума в размер на 152 250,00 EUR като обезщетение за имуществени вреди и сума в размер на 25 000,00 EUR като обезщетение за неимуществени вреди, и

         във всички случаи:

               —

               да осъди ответниците да заплатят всички съдебни разноски,

               —

               да установи, че жалбоподателят не прави отказ от никакви други претенции, права, правни основания, искове и жалби.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно-единствено основание — съществено процесуално нарушение. Основанието се разделя на три части.

               1.

               Първата част — нарушение на правото на изслушване, тъй като на жалбоподателя не е бил в състояние да изложи своята гледна точка по отправените срещу него упреци преди приемането на обжалваното решение.

               2.

               Втората част — нарушение на правото на достъп до преписката, тъй като жалбоподателят не е получил достъп до отнасящата се до него преписка, въпреки че е направил искане в този смисъл.

               3.

               Третата част — нарушение на задължението за мотивиране, тъй като мотивите на обжалваното решение не са позволили на жалбоподателя да разбере в какво е упрекнат.


title: Дело T-805/17: Жалба, подадена на 11 декември 2017 г. — BASF/ECHA

text:
               12.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/36

         Жалба, подадена на 11 декември 2017 г. — BASF/ECHA
   (Дело T-805/17)
   (2018/C 052/48)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BASF SE (Лудвигсхафен на Рейн, Германия) (представители: R. Cana, E. Mullier и H. Widemann, lawyers, и D. Abrahams, Barrister)

      Ответник: Европейска агенция по химикалите

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви молбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени решение DSH-30-3-D-0122-2017 на Европейската агенция по химикалите от 2 октомври 2017 г., разрешаващо съвместно подаване за веществото disodium 4,4’-bis[(4-anilino-6-morpholino-1,3,5- triazin-2-yl)amino]stilbene-2,2’-disulphonate (EC No. 240-245-2),

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в настоящото производство,

               —

               да предприеме други такива или по-нататъшни мерки, които справедливостта изисква.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е твърдение, че Европейската агенция по химикалите (наричана по-нататък „Агенцията“) е допуснала опорочаваща решението фактическа грешка, като е изключила от основанието на обжалваното решение относими факти

                           —

                           Жалбоподателят излага, че като е пренебрегнала изцяло усилията на страните преди 2017 г., Агенцията се основава на погрешна преценка на фактите, които противоречат на принципа на добра администрация и опорочават обжалваното решение до степен, че то трябва да бъде отменено.

               2.

               Второто основание е твърдението, че Агенцията е допуснала явни грешки в преценката, като не е оценила всички относими факти и обстоятелства, заключавайки, че ищецът е положил повече усилия, отколкото жалбоподателя и като не е взела предвид член 25 oт Регламента REACH (1)

                           —

                           Жалбоподателят излага, че Агенцията е допуснала явна грешка в преценката, като не е взела предвид всички относими факти и обстоятелства на положението, които обжалваното решение е било предназначено да уреди, заключавайки, че ищецът е допуснал повече грешки от жалбоподателя, като не е взел предвид специфичните факти на спора пред него и като не е взел предвид съображенията на жалбоподателя относно дублирането на тестовете върху гръбначни животни от ищеца, противно на член 25 oт Регламента REACH.

               3.

               Третото основание е твърдението, че Агенцията е нарушила принципа на правната сигурност, като е поставила жалбоподателя в неприемливо положение на правна сигурност по отношение на възможността на ищеца да се позове на данните на жалбоподателя и качеството и съответствието на данните на ищците

                           —

                           Жалбоподателят счита, че приемайки оспореното решение Агенцията е нарушила принципа на правна сигурност, тъй като то не ограничава достъпа на съвместното подаване на жалбоподателя, макар че ищецът прави регистрация въз основа на пълен отказ от поделяне на разходи и след като Агенцията не е разгледала въпросите в досието за този отказ (качество и евентуално дублиране на изследванията върху гръбначни животни). Жалбоподателят следователно е в положение на правна несигурност що се отнася до това по какъв начин да защити правата си, след като обхватът и степента на предоставените права на ищеца остават неясни.

               4.

               Четвъртото основание е твърдението, че Агенцията е нарушила задължението си да изложи съображения, като не е обяснила защо не е взела предвид никаква част от релевантната кореспонденция преди 2017 г.

                           —

                           Агенцията е приела обжалваното решение, позовавайки се само на част от преговорите, водени между страните и произволно е ограничила преценката си до кореспонденция между страните от януари 2017 г. нататък. Жалбоподателят представя цялата кореспонденция по въпроса между ищеца и жалбоподателя, подчертавайки защо тази кореспонденция е релевантна. Въпреки обясненията на жалбоподателя относно релевантността на кореспонденцията, Агенцията не е изложила никакви съображения защо не е разгледала и фактически напълно е игнорирала комуникациите между жалбоподателя и SSS преди януари 2017 г.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) (ОВ 2006 L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).


title: Дело C-631/17: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 9 ноември 2017 г. — SF/Inspecteur van de Belastingdienst

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/5

         Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 9 ноември 2017 г. — SF/Inspecteur van de Belastingdienst
   (Дело C-631/17)
   (2018/C 063/07)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SF

      Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst

      Преюдициални въпроси

               1)

               Към законодателството на коя държава членка отпраща Регламент № 883/2004 (1) за периода, в който данъчнозадълженото лице работи при установен в Нидерландия работодател, какъвто е настоящият случай, в който данъчнозадълженото лице (a) живее в Латвия, (б) има латвийско гражданство (в) заето е на работа при установен в Нидерландия работодател (г) като моряк, (д) изпълнява трудовата си функция на борда на морски кораб, плаващ под флага на Бахамите и (е) упражнява тази дейност извън територията на Европейския съюз?

      (1)  Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВl. 2004, L 166, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).


title: Дело C-694/17: Преюдициално запитване от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Люксембург), постъпило на 11 декември 2017 г. — Pillar Securitisation Sàrl/Hildur Arnadottir

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/9

         Преюдициално запитване от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Люксембург), постъпило на 11 декември 2017 г. — Pillar Securitisation Sàrl/Hildur Arnadottir
   (Дело C-694/17)
   (2018/C 063/13)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Pillar Securitisation Sàrl

      Ответник: Hildur Arnadottir

      Преюдициален въпрос

   В контекста на договор за кредит, който поради общия размер на кредита не попада в приложното поле на Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (1), може ли лице да бъде считано за „потребител“ по смисъла на член 15 от Конвенцията относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, подписана в Лугано на 30 октомври 2007 г., по съображение, че договорът е сключен за цел, която може да се приеме, че е извън търговската дейност или професия на лицето, ако няма национална разпоредба, която да предвижда, че нормите на тази директива се прилагат и за области извън нейното приложно поле?

      (1)  ОВ L 133, стр. 66.


title: Дело C-635/17: Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, заседаващ в Haarlem (Нидерландия), постъпило на 14 ноември 2017 г. — E./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/5

         Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, заседаващ в Haarlem (Нидерландия), постъпило на 14 ноември 2017 г. — E./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Дело C-635/17)
   (2018/C 063/08)
   Език на производството:нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Den Haag, заседаващ в Haarlem

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: E.

      Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Преюдициални въпроси

               1)

               Като се имат предвид член 3, параграф 2, буква в) от Директива 2003/86/ЕО (1) и решението Nolan (ECLI:EU:C:2012:638), компетентен ли е Съдът да отговори на преюдициални въпроси на нидерландския съд относно тълкуването на разпоредби на Директива 2003/86/ЕО в правен спор във връзка с правото на пребиваване на член от семейството на лице с право на субсидиарна закрила, след като в нидерландското право е установено, че посочената директива се прилага пряко и безусловно по отношение на лица с право на субсидиарна закрила (вж. преюдициалното запитване на Afdeling bestuursrechtspraak van de Raad van State [Държавен съвет, отделение за административни дела]) от 21 юни 2017 г., постъпило в Съда и вписано под номер C-380/17, ECLI:NL:RVS:2017:1609)?

               2)

               Трябва ли член 11, параграф 2 от Директива 2003/86/ЕО да се тълкува в смисъл, че не допуска отхвърляне на заявлението на бежанец за събиране на семейството единствено поради факта, че бежанецът не е приложил към заявлението си официални документни доказателства за семейната връзка, или член 11, параграф 2 от Директива 2003/86/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска основаното единствено на липсата на официални документни доказателства за семейната връзка отхвърляне на заявление на чужденец за събиране на семейството, само когато бежанецът е дал убедително обяснение за това, че не е представил тези документни доказателства и за твърдението си, че не може допълнително да ги представи?

      (1)  Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (ОВ L 251, 2003 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164).


title: Дело T-795/17: Жалба, подадена на 28 ноември 2017 г. — Moreira/EUIPO — Da Silva Santos Júnior (NEYMAR)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/14

         Жалба, подадена на 28 ноември 2017 г. — Moreira/EUIPO — Da Silva Santos Júnior (NEYMAR)
   (Дело T-795/17)
   (2018/C 063/19)
   Език на жалбата: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Carlos Moreira (Guimarães, Португалия) (представител: T. Soares Faria, advogado)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Neymar Da Silva Santos Júnior (Барселона, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител/Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „NEYMAR“ — марка на Европейския съюз № 11 432 044

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 6 септември 2017 г. по преписка R 80/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и и да обяви за действителна съгласно член 52, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 2, буква а) от Регламент № 207/2009 марката „NEYMAR“ № 00000, притежавана от Carlos Moreira за всички стоки и услуги, за които тази марка е регистрирана;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-6/18 P: Жалба, подадена на 3 януари 2018 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 25 октомври 2017 г. по дело T-26/16, Република Гърция/Европейска комисия

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/10

         Жалба, подадена на 3 януари 2018 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 25 октомври 2017 г. по дело T-26/16, Република Гърция/Европейска комисия
   (Дело C-6/18 P)
   (2018/C 063/14)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: G. Kanellopoulos, I. Pachi и A. Vasilopoulou)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда да уважи неговата жалба за отмяна на решението на Общия съд на ЕС от 25 октомври 2017 по дело T-26/16 в частта му, в която с него се отхвърля жалбата на Република Гърция от 22 януари 2016 г. за отмяна на Решение на Европейската комисия 2015/2098 от 13 ноември 2015 г. (1) в пунктовете, с които вследствие на извършените проверки IR/2009/004/GR и IR/2009/0017/GR на Република Гърция се налага еднократна и фиксирана финансова корекция — поради забавяния в процедурите по събиране на вземанията, непредоставяне на данни и като цяло поради пропуски в процедурата за управление на дълговете — в общ размер от 11 534 827,97 EUR и да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква две основания.
   Първото основание, отнасящо се до частта от решението на Комисията, в която на Република Гърция се налага фиксирана финансова корекция, е изведено от грешка в тълкуването и в прилагането от страна на Общия съд на членове 31, 32 и 33 от Регламент 1290/200 (2), от грешка в прилагането на правото от гледна точка на Указанията, съдържащи се в Документ 5330/1997 на Комисията за налагането на финансови корекции при обстоятелствата, предвидени в член 32, параграф 4 от Регламент 1290/2005, от нарушение на принципа на правната сигурност, както и от недостатъчни мотиви в обжалваното съдебно решение.
   Второто основание, отнасящо се до частта на решението на Комисията, в която се налага еднократна корекция, е изведено от грешка в обжалваното съдебно решение при тълкуването и прилагането на член 32, параграф 4 и член 49 от Регламент 1290/2005, от нарушение на принципа на забрана на обратното действие на закона и на принципа на правната сигурност, както и от противоречиви и недостатъчни мотиви на горепосоченото решение на Общия съд.

      (1)  Решение за изпълнение (ЕС) 2015/2098 на Комисията от 13 ноември 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано под номер С(2015) 7716) (ОВ 2015, L 303, стр. 35).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 209, 2005 г., стр. 1 Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193).


title: Дело T-828/17: Жалба, подадена на 22 декември 2017 г. — Quadri di Cardano/Комисия

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/19

         Жалба, подадена на 22 декември 2017 г. — Quadri di Cardano/Комисия
   (Дело T-828/17)
   (2018/C 063/25)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Alessandro Quadri di Cardano (Аликанте, Испания) (представители: N. de Montigny и J.-N. Louis, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:
   да постанови

               —

               отмяната на решение от 28 февруари 2017 г. на Службата за управление и плащане по индивидуални права от името на Комисията (PMO), с което е уведомен, че трябва да възстанови предоставената му надбавка за експатриране в размер на 16 %, както и транспортните разходи, от които се е ползвал съгласно член 4 от приложение VII към Правилника през периода на работа за EASME, считано от 16 май 2014 г.;

               —

               ако е необходимо, да анулира фишовете за заплатата на жалбоподателя, които са били поправени в следствие от уведомлението за горепосоченото решение;

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 85 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на принципите на оправдани правни очаквания и на правна сигурност, както и от явна грешка в преценката и от нарушение на принципа на добра администрация.


title: Дело C-636/17: Преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg (Австрия), постъпило на 14 ноември 2017 г. — Germanwings GmbH/Emina Pedić

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/6

         Преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg (Австрия), постъпило на 14 ноември 2017 г. — Germanwings GmbH/Emina Pedić
   (Дело C-636/17)
   (2018/C 063/09)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landesgericht Korneuburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Germanwings GmbH

      Ответник: Emina Pedić

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (1) да се тълкува в смисъл, че „всички необходими мерки“, които опериращият въздушен превозвач трябва да вземе при наличие на извънредни обстоятелства, за да отпадне задължението за изплащане на обезщетение по член 7 от Регламента, трябва да са насочени единствено към избягването на „извънредните обстоятелства“ (в конкретния случай разпределянето на нов [по-късен] air traffic control slot (слот от органа за контрол на въздушното движение) от Европейската организация за безопасност на въздухоплаването ЕВРОКОНТРОЛ), или освен това се изисква опериращият въздушен превозвач да предприеме и необходими мерки за избягването на отмяната или на самото голямо закъснение?

               2)

               При утвърдителен отговор относно изискването за необходимите мерки за избягването на самото голямо закъснение трябва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 да се тълкува в смисъл, че за да отпадне задължението за изплащане на обезщетение по член 7 от Регламента, при въздушния превоз на пътници по маршрут, който се състои от два (или повече) полета, въздушният превозвач трябва да вземе необходими мерки само за избягването на закъснението на извършвания от него полет, за който съществува опасност от евентуално закъснение; или освен това същият трябва да вземе необходими мерки за избягването на голямо закъснение на отделния пътник при крайния пункт на пристигане (например чрез разглеждане на възможността за промяна на резервацията за друг маршрут)?

               3)

               Трябва ли членове 5, 6, 7 и 8 от Регламент (ЕО) № 261/2004 да се тълкуват в смисъл, че опериращият въздушният превозвач при голямо закъснение при крайния пункт на пристигане — за да отпадне задължението за изплащане на обезщетение по член 7 от регламента — следва да твърди и да докаже, че е взел необходими мерки за промяна на резервацията на пътника за друг маршрут, по който този пътник ще достигне крайния пункт на пристигане без голямо закъснение?

      (1)  ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело T-292/16: Определение на Общия съд от 15 декември 2017 г. — Kaane American International Tobacco/EUIPO — Global Tobacco („GOLD MONT ORIGINAL Super Slims“) (Марка на Европейския съюз — Производство по обявяване на недействителност — Отмяна на по-ранната фигуративна марка на Европейския съюз „GOLD MOUNT“ — Липса на основание за постановяване на решение по същество)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/12

         Определение на Общия съд от 15 декември 2017 г. — Kaane American International Tobacco/EUIPO — Global Tobacco („GOLD MONT ORIGINAL Super Slims“)
   (Дело T-292/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по обявяване на недействителност - Отмяна на по-ранната фигуративна марка на Европейския съюз „GOLD MOUNT“ - Липса на основание за постановяване на решение по същество))
   (2018/C 063/15)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Kaane American International Tobacco Co. FZE, предишно Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Джебел Али, Обединени арабски емирства) (представители: G. Hinarejos Mulliez и I. Valdelomar Serrano, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. O’Neill)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Global Tobacco FZCO (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: G. Hussey, solicitor и B. Brandreth, barrister)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 април 2016 г. (преписка R 2492/2014-4), постановено в производство по обявяване на недействителност между Kaane American International Tobacco и Global Tobacco

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за постановяване на решение по същество по жалбата.

               2)

               Всяка страна понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 279, 1.8.2016 г.


title: Дело C-674/17: Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 1 декември 2017 г. — Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Pohjois-Savo — Kainuu ry

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/7

         Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 1 декември 2017 г. — Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Pohjois-Savo — Kainuu ry
   (Дело C-674/17)
   (2018/C 063/10)
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Pohjois-Savo — Kainuu ry

      Ответници: Suomen riistakeskus, Risto Mustonen, Kai Ruhanen

      Преюдициални въпроси

               1)

               Могат ли съгласно член 16, параграф 1, буква д) от Директивата за местообитанията (1) с оглед на съдържанието на тази разпоредба да се издават по заявления от отделни ловци регионално ограничени разрешения за освобождаване за т.нар. поддържащ популацията лов?

                           —

                           От значение за разрешаването на този въпрос ли е, че упражняването на правото на преценка във връзка с решенията за освобождаване се основава на национален план за поддържане на популациите, както и на горната граница за броя на убитите животински индивиди, установена съгласно наредба, по силата на която за територията на държавата членка всяка година могат да се издават съответен брой разрешения за освобождаване?

                           —

                           Могат ли при разрешаването му да се вземат предвид други съображения като целта да се предотврати увреждането на кучета и да се засили общото усещане за безопасност?

               2)

               Може ли издаването на разрешения за освобождаване във връзка с поддържащ популацията лов по смисъла на първия преюдициален въпрос да се обоснове с това, че за предотвратяване на бракониерството няма друго задоволително решение по смисъла на член 16, параграф 1 от Директивата за местообитанията?

                           —

                           Могат ли в този случай да се вземат предвид практическите трудности за осъществяване на надзор върху противозаконното бракониерство?

                           —

                           При разглеждането на въпроса дали има друго задоволително решение може ли от значение да е и целта за предотвратяване на увреждане на кучетата и засилване на общото усещане за безопасност?

               3)

               Как следва при издаването на регионално ограничени разрешения за освобождаване да се оцени посочената в член 16, параграф 1 от Директивата за местообитанията предпоставка, която се отнася до състоянието на запазване на популациите от видове?

                           —

                           Следва ли състоянието на запазване на даден вид да се оценява както за определена област, така и за цялата територия на държавата членка, или следва да се вземе предвид още по-голяма област на разпространение на засегнатия вид?

                           —

                           Възможно ли е предвидените в член 16, параграф 1 от Директивата за местообитанията предпоставки за издаване на разрешение за освобождаване да са изпълнени, въпреки че след надлежна оценка състоянието на запазване на даден вид не може да се приеме като благоприятно по смисъла на директивата?

                           —

                           Ако отговорът на предходния въпрос е утвърдителен, при какво положение това би могло да се вземе предвид?

      (1)  Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, 1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).


title: Дело T-293/16: Определение на Общия съд от 15 декември 2017 г. — Kaane American International Tobacco/EUIPO — Global Tobacco („GOLD MONT“) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Отмяна на по-ранната фигуративна марка на Европейския съюз „GOLD MOUNT“ — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/12

         Определение на Общия съд от 15 декември 2017 г. — Kaane American International Tobacco/EUIPO — Global Tobacco („GOLD MONT“)
   (Дело T-293/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Отмяна на по-ранната фигуративна марка на Европейския съюз „GOLD MOUNT“ - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество))
   (2018/C 063/16)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Kaane American International Tobacco Co. FZE, предишно Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Джебел Али, Обединени арабски емирства) (представители: G. Hinarejos Mulliez и I. Valdelomar Serrano, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. O’Neill)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Global Tobacco FZCO (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: G. Hussey, solicitor и B. Brandreth, barrister)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 април 2016 г. (преписка R 2699/2014-4), постановено в производство по възражение между Kaane American International Tobacco и Global Tobacco

      Диспозитив

               1)

               Липсва на основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата.

               2)

               Всяка страна понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 279, 1.8.2016 г.


title: Дело C-676/17: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Ploieşti (Румъния), постъпило на 1 декември 2017 г. — Oana Mădălina Călin/Direcţia Regională a Finanţelor Publice Ploieşti — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Dâmboviţa, Statul Român — Ministerul Finanţelor Publice, Administraţia Fondului pentru Mediu

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/8

         Преюдициално запитване от Curtea de Apel Ploieşti (Румъния), постъпило на 1 декември 2017 г. — Oana Mădălina Călin/Direcţia Regională a Finanţelor Publice Ploieşti — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Dâmboviţa, Statul Român — Ministerul Finanţelor Publice, Administraţia Fondului pentru Mediu
   (Дело C-676/17)
   (2018/C 063/11)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Ploieşti

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Oana Mădălina Călin

      Ответници: Direcţia Regională a Finanţelor Publice Ploieşti — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Dâmboviţa, Statul Român — Ministerul Finanţelor Publice, Administraţia Fondului pentru Mediu

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 4, трета алинея ДЕС, който се отнася до принципа на лоялно сътрудничество, членове 17, 20, 21 и 47 от Хартата на основните права, член 110 ДФЕС[,] принципът на правна сигурност, принципите на равностойност [и] ефективност, произтичащи от принципа на процесуалната автономия, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съответно член 21, алинея (2) от Закон № 554/2004 за административното производство, в тълкуването, което му е дадено с Решение № 45/2016 на ICCJ — Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept [Върховен съд, състав по решаване на някои правни въпроси], съгласно което срокът за подаване на ревизионна жалба на основание на разпоредбите на член 21, алинея (2) от Закон № 554/2004 е едномесечен и тече от датата на уведомлението за окончателното решение, срещу което се подава ревизионната жалба?


title: Дело T-829/17: Жалба, подадена на 27 декември 2017 г. — Coesia/EUIPO (Изображение на кръгова форма, образувана от две дъгообразни линии в червен цвят)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/19

         Жалба, подадена на 27 декември 2017 г. — Coesia/EUIPO (Изображение на кръгова форма, образувана от две дъгообразни линии в червен цвят)
   (Дело T-829/17)
   (2018/C 063/26)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Coesia SpA (Болоня, Италия) (представител: S. Rizzo, avvocato)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на кръгова форма, образувана от две дъгообразни линии в червен цвят) — заявка за регистрация № 13 681 151

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 29.9.2017 г. по преписка R 1272/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-246/17: Определение на Общия съд от 14 декември 2017 г. — Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Национальный Продукт) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Национальный Продукт“ — Неспазване на изискванията за форма — Член 177, параграф 1, букви г) и д) от Процедурния правилник — Явна недопустимост)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/13

         Определение на Общия съд от 14 декември 2017 г. — Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Национальный Продукт)
   (Дело T-246/17) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Национальный Продукт“ - Неспазване на изискванията за форма - Член 177, параграф 1, букви г) и д) от Процедурния правилник - Явна недопустимост))
   (2018/C 063/17)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Бюл, Германия) (представител: A. Lingenfelser, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 16 февруари 2017 г. (преписка R 1017/2016–1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „Национальный Продукт“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Осъжда Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 195, 19.6.2017 г.


title: Дело C-680/17: Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, заседаващ в Утрехт (Нидерландия), постъпило на 5 декември 2017 г. — Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan, Kamalaranee Vethanayagam/Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/9

         Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, заседаващ в Утрехт (Нидерландия), постъпило на 5 декември 2017 г. — Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan, Kamalaranee Vethanayagam/Minister van Buitenlandse Zaken
   (Дело C-680/17)
   (2018/C 063/12)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Den Haag, заседаващ в Утрехт

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan, Kamalaranee Vethanayagam

      Ответник: Minister van Buitenlandse Zaken

      Преюдициални въпроси

               1.

               Прегражда ли член 32, параграф 3 от Визовия кодекс (1) възможността на референтно лице, в качеството му на заинтересовано лице с оглед на подадено от жалбоподател заявление за виза, да обжалва от свое собствено име по административен и по съдебен ред отказа за издаване на виза?

               2.

               Трябва ли представителството, предвидено в член 8, параграф 4 от Визовия кодекс, да се разбира в смисъл, че представляваната държава (също) запазва компетентността си, или че компетентността се прехвърля изцяло върху представляващата държава, в резултат на което самата представлявана държава повече не е компетентна?

               3.

               Ако съгласно член 8, параграф 4, буква г) от Визовия кодекс са възможни и двете посочени в точка II форми на представителство, за коя от двете държави членки следва да се приеме, че взема окончателното решение по смисъла на член 32, параграф 3 от Визовия кодекс?

               4.

               Съответства ли на правото на ефективни правни средства за защита пред съд по смисъла на член 47 от Хартата тълкуване на член 8, параграф 4 и член 32, параграф [3] от Визовия кодекс, според което кандидатите за виза могат да обжалват отхвърлянето на заявленията им единствено пред орган или съд на представляващата държава членка, а не в представляваната държава, за чиято виза се кандидатства? За отговора на този въпрос от значение ли е обстоятелството, че предложеното средство за правна защита гарантира на кандидата, че има право да бъде изслушан, че има право да предприема съдебни действия в държава членка, че дължимите административни и съдебни такси за обжалване по административен и съдебен ред не са несъразмерно високи и че е налице възможност за предоставяне на правна помощ? Предвид съществуващата свобода на преценка, с която държавата разполага по визовите въпроси, от значение ли е за отговора на този въпрос дали съответният съд в Швейцария има достатъчно ясна представа за ситуацията в Нидерландия, за да може да предложи ефективна съдебна защита?

      (1)  Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския Парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) (ОВ. 2009, L 243, стр. 1).


title: Дело T-776/17: Жалба, подадена на 28 ноември 2017 г. — Medora Therapeutics/EUIPO — Biohealth Italia (LITHOREN)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/13

         Жалба, подадена на 28 ноември 2017 г. — Medora Therapeutics/EUIPO — Biohealth Italia (LITHOREN)
   (Дело T-776/17)
   (2018/C 063/18)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Medora Therapeutics LTD (Халандри, Гърция) (представител: S. Santos Rodríguez, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Biohealth Italia Srl (Риволи, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „LITHOREN“ — марка на Европейския съюз № 12 744 901

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 14 септември 2017 г. по преписка R 178/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските по производството пред EUIPO.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 53, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-815/17: Жалба, подадена на 11 декември 2017 г. — Správa železniční dopravní cesty/Комисия и Изпълнителна агенция за иновации и мрежи (INEA)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/15

         Жалба, подадена на 11 декември 2017 г. — Správa železniční dopravní cesty/Комисия и Изпълнителна агенция за иновации и мрежи (INEA)
   (Дело T-815/17)
   (2018/C 063/20)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Správa železniční dopravní cesty, státní organizace (Прага, Чешка република) (представител: F. Korbel, lawyer)

      Ответници: Европейска комисия и Изпълнителна агенция за иновации и мрежи (INEA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решение на Европейската комисия C(2014) 8572 от 11 октомври 2017 г., INEA/ASI/MZ apr Ares(2017).

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е неправилната преценка на връзката между обществените поръчки „Анализ от инженерна и екологична гледна точка на новата железопътна линия Ловосице-Дрезден на територията на Чешката република“, „Оценка на проекта за нова железопътна линия Прага-Дрезден на територията на Чешката република“ и „Нова линия Litoměřice-Ústí nad Labem-германска граница“.
               Съгласно обжалваното решение тези обществени поръчки са тясно свързани и би следвало да се възложат в рамките на една и съща поръчка, която надхвърля прага. Този извод се основава на неправилна правна преценка на обстоятелствата. Предметите на посочените публични поръчки могат да бъдат разграничени едни от други и реализирането им изисква различни професионални квалификации.

               2.

               Второто основание е неизлагането в обжалваното решение на достатъчно конкретни основания за наличие на връзка между обществените поръчки и по-специално

                           —

                           липса на подробни мотиви относно техническата връзка между обществените поръчки, която ответникът неправилно е приел, че съществува;

                           —

                           непосочване на конкретни национални норми и норми на Европейския съюз или на конкретни разпоредби на тези нарми, които са били нарушени;

                           —

                           непосочване на каквото и да е съображение, което може да бъде проверено, що се отнася до основанията на ответника, непосочване на факторите, които е отчел или които не е взел предвид при определяне на конкретната сума, която квалифицира като несъответстваща.

               3.

               Третото основание се основава на обстоятелството, че на страница 13 от решението относно финансовата помощ, с което жалбоподателят трябва да се съобрази, ясно се посочва, че „ако е получателят е установен в Чешката република, се предвижда сключването на три договора: за дейност № 4 (първа част — техническо проучване), за дейности № 2, 3, 5 и 6, както и за дейности 1 и 4 (втора част — икономическо проучване) и 7“.

                           —

                           При определяне на предмета на обществените поръчки жалбоподателят е взел предвид тези разпоредби и е имал оправдани правни очаквания относно това подходът, предвиден в решението относно финансовата помощ, да не бъде приет за погрешен впоследствие.

                           —

                           При все това, в обжалваното решение се посочва, че „целият предмет (от техническо естество) на обществената поръчка може да се обхване от един единствен договор“, което съставлява нарушение на оправданите правни очаквания, които жалбоподателят е можел да има и действително е имал, в светлината на решението относно финансовата помощ.


title: Дело C-323/16 P: Определение на Съда (седми състав) от 7 декември 2017 г. — Eurallumina SpA/Италианска република, Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Встъпване — Насрещна жалба — Допустимост — Освобождаване от акциз върху минералните масла, използвани като гориво за производството на двуалуминиев триоксид — Принцип на презумпцията за законосъобразност и за полезно действие на актовете на институциите — Принцип lex specialis derogat legi generali — Селективен характер на мярката — Съществуваща или нова помощ — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Член 1, буква б), ii) — Принцип на правната сигурност — Принцип на защита на оправданите правни очаквания — Задължение за мотивиране)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/2

         Определение на Съда (седми състав) от 7 декември 2017 г. — Eurallumina SpA/Италианска република, Европейска комисия
   (Дело C-323/16 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Встъпване - Насрещна жалба - Допустимост - Освобождаване от акциз върху минералните масла, използвани като гориво за производството на двуалуминиев триоксид - Принцип на презумпцията за законосъобразност и за полезно действие на актовете на институциите - Принцип lex specialis derogat legi generali - Селективен характер на мярката - Съществуваща или нова помощ - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Член 1, буква б), ii) - Принцип на правната сигурност - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Задължение за мотивиране))
   (2018/C 063/02)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Eurallumina SpA (представители: L. Martin Alegi, L. Philippou и A. Stratakis, Solicitors)

      Встъпила страна, подпомагаща жалбоподателя: Френска република (представители: D. Colas и R. Coesme)

      Други страни в производството: Италианска република, (представители: G. Palmieri, подпомагана от P. Grasso, avvocato dello Stato), Европейска комисия (представители: V. Bottka и N. Khan)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля главната и насрещната жалба.

               2.

               Осъжда Eurallumina SpA да заплати съдебните разноски, свързани с главната жалба.

               3.

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски, свързани с насрещната жалба.

               4.

               Република Франция понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 270, 25.7.2016 г.


title: Дело T-817/17: Иск, предявен на 14 декември 2017 г. — Schokker/AESA

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/16

         Иск, предявен на 14 декември 2017 г. — Schokker/AESA
   (Дело T-817/17)
   (2018/C 063/21)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Boudewijn Schokker (Хофдорп, Нидерландия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

      Ответник: Европейска агенция за авиационна безопасност

      Искания на ищеца

   Ищецът моли Общия съд:

               —

               да осъди AESA да му плати сумата от 80 000 EUR като обезщетение за претърпените от ищеца неимуществени вреди,

               —

               да осъди AESA да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага четири основания, с които цели да докаже, че органът на AESA, оправомощен да сключва договори (наричан по-нататък „AHCC“), е допуснал няколко служебни нарушения, които са причинили на ищеца значителни морални вреди.

               1.

               Първото основание е изведено от обстоятелството, че AHCC е отправил до ищеца незаконосъобразно предложение за назначаване на работа, което съответно той не е можел да приеме безусловно.

               2.

               Второто основание е изведено от обстоятелството, че AHCC е отказал да коригира това предложение за назначаване на работа, макар че то очевидно е било опорочено от незаконосъобразност.

               3.

               Третото основание е изведено от твърдението, че внезапното оттегляне от страна на AHCC на предложението за назначаване на работа имало за последица окончателното приключване на производството по назначаване на ищеца.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от неспазването от страна на AHCC на целта на досъдебното производство, доколкото посоченият орган е осуетявал всяко предложение за извънсъдебно разрешаване на спора.


title: Дело C-369/16 P: Определение на Съда (седми състав) от 7 декември 2017 г. — Ирландия/Aughinish Alumina Ltd, Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Освобождаване от акциз върху минералните масла, използвани като гориво за производството на двуалуминиев триоксид — Съществуваща или нова помощ — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Член 1, буква б), i) и iv), и буква г) — Погасителна давност — Член 15 — Принцип на правната сигурност — Принцип на защита на оправданите правни очаквания)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/3

         Определение на Съда (седми състав) от 7 декември 2017 г. — Ирландия/Aughinish Alumina Ltd, Европейска комисия
   (Дело C-369/16 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Освобождаване от акциз върху минералните масла, използвани като гориво за производството на двуалуминиев триоксид - Съществуваща или нова помощ - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Член 1, буква б), i) и iv), и буква г) - Погасителна давност - Член 15 - Принцип на правната сигурност - Принцип на защита на оправданите правни очаквания))
   (2018/C 063/03)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ирландия (представители: E. Creedon, L. Williams и A. Joyce, P. McGarry, SC)

      Встъпила страна, подпомагаща жалбоподателя: Френска република (представители: R. Coesme и D. Colas)

      Други страни в производството: Aughinish Alumina Ltd (представители: C. Little и C. Waterson, Solicitors), Европейска комисия (представители: V. Bottka и N. Khan)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

               3)

               Френската република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 371, 10.10.2016 г.


title: Дело T-830/17: Жалба, подадена на 22 декември 2017 г. — Szentes/Комисия

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/20

         Жалба, подадена на 22 декември 2017 г. — Szentes/Комисия
   (Дело T-830/17)
   (2018/C 063/27)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Gyula Szentes (Люксембург, Люксембург) (представител: F. Moyse, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението от 24 февруари 2017 г. и ако счете за необходимо — да отмени също така и акта, с който се отхвърля административната жалба на жалбоподателя от 29 септември 2017 г.;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от незаконосъобразност на обявлението за конкурс. Жалбоподателят поддържа, че член 6.4 от приложение III, който изключва възможността да бъдат уважени молбите за преразглеждане, подадени с оглед на оспорване на преценката на конкурсната комисия, е незаконосъобразен, тъй като противоречи на правото на ефективни правни средства за защита, предвидено в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Тъй като обжалваното решение се основава на тази разпоредба, то също е незаконосъобразно.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране. В обжалваното решение се цитират единствено откъси от съдебната практика и не се предоставя списъкът на критериите за подбор, който е бил изготвен от конкурсната комисия преди да започне да оценява кандидатурите.

               3.

               Третото основание е изведено от изопачаване на фактите и от явна грешка в преценката. В тази връзка жалбоподателят отправя критика по отношение на начина, по който конкурсната комисия е оценила данните, съдържащи се в кандидатурата.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение на обявлението за конкурс. Жалбоподателят твърди, че конкурсната комисия не е съпоставила различните части на кандидатурата с цел да прецени дали жалбоподателят отговаря на едно от условията за допускане до конкурса.


title: Дело C-373/16 P: Определение на Съда (седми състав) от 7 декември 2017 г. — Aughinish Alumina Ltd/Ирландия, Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Освобождаването от акциз на минералните масла, използвани като гориво за производството на алуминий — Съществуваща или нова помощ — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Член 1, буква б), подточка i) — Принцип на защита на оправданите правни очаквания — Задължение за мотивиране)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/3

         Определение на Съда (седми състав) от 7 декември 2017 г. — Aughinish Alumina Ltd/Ирландия, Европейска комисия
   (Дело C-373/16 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Освобождаването от акциз на минералните масла, използвани като гориво за производството на алуминий - Съществуваща или нова помощ - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Член 1, буква б), подточка i) - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Задължение за мотивиране))
   (2018/C 063/04)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aughinish Alumina Ltd (представители: C. Little и C. Waterson, Solicitors)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Френска република (представители: R. Coesme и D. Colas)

      Други страни в производството: Ирландия, Европейска комисия (представители: V. Bottka и N. Khan)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Aughinish Alumina Ltd да заплати съдебните разноски.

               3.

               Френската република понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 305, 22.8.2016 г.


title: Дело T-832/17: Жалба, подадена на 22 декември 2017 г. — achtung!/EUIPO („achtung!“)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/21

         Жалба, подадена на 22 декември 2017 г. — achtung!/EUIPO („achtung!“)
   (Дело T-832/17)
   (2018/C 063/28)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: achtung! GmbH (Хамбург, Германия) (представители: Rechtsanwälte G. J. Seelig и D. Bischof)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка със словния елемент „achtung!“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 297 443

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 23 октомври 2017 г. по преписка R 490/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 23 октомври 2017 г. по преписка R 490/2017-4,

               —

               да измени решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 23 октомври 2017 г. (преписка R 490/2017-4), така че на международна регистрация № 1 297 443 на фигуративна марка със словния елемент „achtung!“ да бъде призната защитата на марката на Европейския съюз,

               —

               да осъди EUIPO да заплати на жалбоподателя направените от него съдебни разноски и разноските за производството пред апелативния състав.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 72, параграф 2 от Регламент № 2017/1001.

         Ответникът е допуснал грешка при упражняване на правото си на преценка по отношение на отличителния характер на марката по член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001 и е нарушил принципите на равно третиране и на добра администрация.


title: Дело T-822/17: Жалба, подадена на 20 декември 2017 г. — Weber-Stephen Products/EUIPO (iGrill)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/17

         Жалба, подадена на 20 декември 2017 г. — Weber-Stephen Products/EUIPO (iGrill)
   (Дело T-822/17)
   (2018/C 063/22)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Weber-Stephen Products LLC (Палатайн, Илинойс, САЩ) (представители: R. Niebel и A. Jauch, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „iGrill“ — Заявка за регистрация № 15 456 726

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 27 септември 2017 г. по преписка R 579/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               нарушение на разпоредбите на член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 7, параграф 2) от Регламент 2017/1001


title: Дело T-833/17: Жалба, подадена на 27 декември 2017 г. — Ryanair и Airport Marketing Services/Комисия

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/21

         Жалба, подадена на 27 декември 2017 г. — Ryanair и Airport Marketing Services/Комисия
   (Дело T-833/17)
   (2018/C 063/29)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Ryanair DAC (Суордс, Ирландия) и Airport Marketing Services Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: E. Vahida и I.-G. Metaxas-Maranghidis, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени член 1, параграфи 2-4 и членове 2, 3 и 4 oт Решение (ЕС) 2017/1861 (1), доколкото засягат жалбоподателите;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат осем основания.

               1.

               Първото основание е нарушение в обжалваното решение на принципа на добра администрация, уреден в член 41 oт Хартата на основните права на Европейския съюз и на правото на жалбоподателите на защита.

               2.

               Второто основание е нарушение от страна на Комисията на член 107, параграф 1 ДФЕС и на задължението за надлежно мотивиране, тъй като не е приложила теста за оператор в условията на пазарна икономика, а теста Altmark спрямо търговските отношения между летище Каляри и жалбоподателите, включително твърдените плащания за помощ, въпреки, че същите са били направени въз основа на договорите, сключени преди приемането на Закон 10/2010.

               3.

               Третото основание е нарушение на принципа на недискриминация чрез неприлагане на теста за оператор в условията на пазарна икономика спрямо споразуменията между летище Каляри и жалбоподателите, въз основа на което Регион Сардиния е бил само миноритарен собственик на дял от летище Каляри.

               4.

               Четвъртото основание е нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като летище Каляри не е идентифицирано като получател на помощ.

               5.

               Петото основание е нарушение от страна на Комисията на член 107, параграф 1 ДФЕС, която въпреки приетото, че летище Каляри не се ползва от Закон 10/2010, е трябвало да приложи теста за оператор в условията на пазарна икономика спрямо поведението на Регион Сардиния, макар по собствените ѝ предположения летище Каляри е бил пасивен „посредник“ за прехвърляне на средствата на региона.

               6.

               Шестото основание е нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото погрешно е прието, че плащанията за маркетингови услуги представляват скрита субсидии за управлението на въздухоплавателните пътища, макар да е прието по-нататък, че Закон 10/2010 засяга услуги от общ икономически интерес и теста за оператор в условията на пазарна икономика е неприложим.

               7.

               Седмото основание е нарушение от страна на Комисията на член 107, параграф 1 ДФЕС поради непроявена селективност.

               8.

               Осмото основание е нарушение на членове 107, параграф 1 и 108, параграф 2 ДФЕС, поради това, че дори Общият съд да установи съществуването на помощ, Комисията е допуснала явна грешка в указанията си към държавата членка относно определянето на размера на подлежащата на възстановяване помощ.

      (1)  Решение (ЕС) 2017/1861 на Комисията от 29 юли 2016 година относно държавна помощ SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) — Италия — Компенсация на летищата в Сардиния за задължения за извършване на обществена услуга (услуга от общ икономически интерес — УОИИ) (нотифицирано под номер С(2016) 4862) (ОВ 2017 L 268, стр. 1).


title: Дело C-446/17: Определение на Съда (осми състав) от 7 декември 2017 г. (преюдициално запитване от Vredegerecht te Antwerpen — Белгия) — Woonhaven Antwerpen/Khalid Berkani, Asmae Hajji (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Неравноправни клаузи — Договор за наем, сключен между одобрено да строи социални жилища дружество и наемател — Типов договор за наем, станал обвързващ с национален законодателен акт — Директива 93/13/ЕИО — Член 1, параграф 2 — Неприложимост на тази директива)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/4

         Определение на Съда (осми състав) от 7 декември 2017 г. (преюдициално запитване от Vredegerecht te Antwerpen — Белгия) — Woonhaven Antwerpen/Khalid Berkani, Asmae Hajji
   (Дело C-446/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Неравноправни клаузи - Договор за наем, сключен между одобрено да строи социални жилища дружество и наемател - Типов договор за наем, станал обвързващ с национален законодателен акт - Директива 93/13/ЕИО - Член 1, параграф 2 - Неприложимост на тази директива))
   (2018/C 063/05)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Vredegerecht te Antwerpen

      Страни в главното производство

      Ищец: Woonhaven Antwerpen

      Ответници: Khalid Berkani, Asmae Hajji

      Диспозитив

   Член 1, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че тази директива не се прилага спрямо условията, които се съдържат в договора за наем на социално жилище, сключен между одобрено да строи социални жилища дружество и наемател, и са определени с национална правна уредба като член 11 от типовия договор за наем, приложен към Besluit van de Vlaamse Regering tot reglementering van het sociale huurstelsel ter uitvoering van titel VII van de Vlaamse Wooncode (Наредба на фламандското правителство за правилата за наем на социални жилища, във връзка с прилагането на дял VII от фламандския жилищен кодекс) от 12 октомври 2007 г.

      (1)  ОВ C 318, 25.9.2017 г.


title: Дело T-836/17: Жалба, подадена на 29 декември 2017 г. — Sports Group Denmark/EUIPO — K&L (WHISTLER)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/22

         Жалба, подадена на 29 декември 2017 г. — Sports Group Denmark/EUIPO — K&L (WHISTLER)
   (Дело T-836/17)
   (2018/C 063/30)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sports Group Denmark A/S (Икаст, Дания) (представител: E. Skovbo, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: K&L GmbH & Co. Handels-KG (Вайлхайм, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративната марка на Европейския съюз със словния елемент „WHISTLER“ — Заявка за регистрация № 12 870 648

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 18 октомври 2017 г. по преписка R 311/2017-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отхвърли възражението изцяло;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-615/17: Преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 26 октомври 2017 г. — Eurowings GmbH/Klaus Rövekamp, Christiane Rupp

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/4

         Преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 26 октомври 2017 г. — Eurowings GmbH/Klaus Rövekamp, Christiane Rupp
   (Дело C-615/17)
   (2018/C 063/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Eurowings GmbH

      Ответник: Klaus Rövekamp, Christiane Rupp

      Преюдициални въпроси

   Има ли право на обезщетение по член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) и тогава когато поради относително незначително закъснение при пристигането пътникът не е могъл да вземе директно свързващ полет и това е довело до закъснение от три часа или повече при пристигане в крайния пункт, като двата полета обаче са осъществени от различни въздушни превозвачи и потвърждението на резервацията е издадено от туроператор, който комбинира полетите за клиентите си?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело T-824/17: Жалба, подадена на 22 декември 2017 г. — H2O Plus/EUIPO („H 2 O+“)

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/17

         Жалба, подадена на 22 декември 2017 г. — H2O Plus/EUIPO („H 2 O+“)
   (Дело T-824/17)
   (2018/C 063/23)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: H2O Plus LLC (Сан Франциско, Калифорния, Съединени щати) (представители: R. Niebel и F. Kerl, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка със словния елемент „H 2 O+“ — международна регистрация № W 1 313 244

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 6 октомври 2017 г. по преписка R 499/2017-1

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Неправилно приложение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 2017/1001.


title: Дело T-1/18: Жалба, подадена на 8 януари 2018 г. — Deutsche Lufthansa/Комисия

text:
               19.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/23

         Жалба, подадена на 8 януари 2018 г. — Deutsche Lufthansa/Комисия
   (Дело T-1/18)
   (2018/C 063/31)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG (Кьолн, Германия) (представители: S. Völcker и J. Ruiz Calzado, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията от 27 октомври 2017 г. по преписка № M.8633 — Lufthansa/Certain Air Berlin Assets, Решение на Комисията съгласно член 7, параграф 3 oт Регламент (ЕО) № 139/2004 и член 57 oт Споразумението за Европейското икономическо пространство,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени точка 44, буква в) oт обжалваното решение, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е липсата на правомощие на Комисията да подчини възможността на Lufthansa да придобива от трети страни лизингодатели самолети, които тези лизингодатели са предоставили на лизинг на NIKI или на неговото дружество майка Air Berlin, на условието Lufthansa да ги предостави на разположение при пазарни условия на NIKI или на алтернативен приобретател на NIKI, ако сделката относно NIKI не бъде сключена поради каквато и да е причина (наричана по-нататък „условието“) съгласно член 7, параграф 3 от Регламента относно концентрациите (1), тъй като покупките на самолети не представляват частично изпълнение.
               Жалбоподателят изтъква, че Комисията няма правомощие по член 7, параграф 3 oт Регламента относно концентрациите да наложи условието, тъй като покупката на самолет от Lufthansa от трети страни не е била свързана със сделката относно NIKI (2) и не представлява частично „изпълнение“ на планираното придобиване на NIKI, което трябвало да се ползва от изключение от задължението за спиране по член 7, параграф 1 oт Регламента относно концентрациите.

               2.

               Второто основание е твърдението, че изисквайки от Lufthansa да улесни продажбата на NIKI на друг купувач, условието надхвърля допустимия обхват на член 7, параграф 3 от Регламента относно концентрациите и по този начин нарушава принципа на пропорционалност.
               Според жалбоподателя условията съгласно член 7, параграф 3 от Регламента относно сливанията са подходящи само доколкото са необходими в даден случай като гаранция, че неправомерното засягане на пазарното поведение на дружеството, предмет на придобиване, и етапите на изпълнение на нотифицираната сделка, могат да бъдат отменени, така че да бъде възстановено status quo ante.

               3.

               Третото основание е твърдението, че неясният стандарт за „пазарни условия“ и липсата на предвидени процесуални средства за защита или на ограничаващи принципи е във вреда на Lufthansa и следователно нарушава принципите на пропорционалност, правна сигурност и правото на собственост и свободата на стопанска дейност на Lufthansa.

               4.

               Четвъртото основание е липсата на адекватни мотиви в обжалваното решение по отношение на броя на самолетите, за които се отнася.
               Lufthansa излага, че Комисията не е изложила адекватни мотиви, тъй като тълкуването на собственото ѝ решение създава фундаментална несигурност относно обхвата на условието, което накърнява сериозно възможността на Lufthansa да потърси съдебна защита, както и възможността на Съда да изпълни задължението си за контрол за контрол.

               5.

               Петото основание е нарушение на правото на жалбоподателя да бъде изслушан.
               Lufthansa излага, че Комисията не е спазила правото на Lufthansa да бъде изслушано и е пренебрегнала временната процедура, предвидена в член 18 от Регламента относно концентрациите и член 12 oт Регламент (EО) № 802/2004 (3) на Комисията, с приемането на обжалваното решение като „окончателно“, без да е предоставила възможност на Lufthansa да изложи виждането си относно условието и каквато и да е вреда за конкуренцията, която условието е трябвало да отстрани, нито преди (член 18, параграф 1 от Регламента относно концентрациите), нито след (член 18, параграф 2 от Регламента относно концентрациите) приемането на решението.

      (1)  Регламент (EO) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (ОВ L 24, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201).

      (2)  В контекста на предложеното придобиване от Lufthansa на дялове от NIKI Luftfahrt GmbH (наричано по-нататък „NIKI“) and Luftfahrtgesellschaft Walter mbH (наричано по-нататък „LGW“) от Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (наричано по-нататък „Air Berlin“) (наричано по-нататък „сделката“) (във връзка само с NIKI, наричано по-нататък „сделката „NIKI“).

      (3)  Регламент (ЕО) № 802/2004 на Комисията от 7 април 2004 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета за контрола върху концентрациите между предприятията (ОВ L 133, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 2, стр. 3).