title: Дело C-338/20: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Полша), постъпило на 22 юли 2020 г. — Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty/D.P.

text:
               18.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/15

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Полша), постъпило на 22 юли 2020 г. — Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty/D.P.
      (Дело C-338/20)
      (2021/C 19/19)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty

         Ответник: D.P.

         Преюдициален въпрос

      Позволява ли връчването на наказваното лице на решението, с което се налага парично наказание, без да е осигурен преводът му на разбираем за адресата език, органът на държавата, изпълняваща решението, да откаже изпълнението му въз основа на разпоредбите за транспониране на член 20, параграф 3 от Рамково решение 2005/214/ПВР (1) поради нарушаване на правото на справедлив съдебен процес?

         (1)  Рамково решение 2005/214/ПВР на Съвета от 24 февруари 2005 година относно прилагането на принципа за взаимно признаване на финансови санкции (ОВ, L 76, 2005 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 150).


title: Дело C-513/20: Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 13 октомври 2020 г. — Autoridade Tributária e Aduaneira/Termas Sulfurosas de Alcafache SA

text:
               18.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/17

      Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 13 октомври 2020 г. — Autoridade Tributária e Aduaneira/Termas Sulfurosas de Alcafache SA
      (Дело C-513/20)
      (2021/C 19/22)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal Administrativo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Ответник: Termas Sulfurosas de Alcafache SA

         Преюдициален въпрос

      Могат ли плащанията, извършени като насрещна престация за услугата по откриване на индивидуално досие на всеки ползвател, включително клинично досие, даващи право на закупуване на процедури за „класическо балнеологично лечение“ […] да попадат в обхвата на понятието „тясно свързани дейности“ по член 132, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС (1) и следователно да се считат за освободени от ДДС?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-518/20: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 16 октомври 2020 г. — XP/Fraport AG Frankfurt Airport Services Worldwide

text:
               18.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/18

      Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 16 октомври 2020 г. — XP/St. Vincenz-Krankenhaus GmbH
      (Дело C-518/20)
      (2021/C 19/24)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XP

         Ответник: St. Vincenz-Krankenhaus GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли член 7 от Директива 2003/88/ЕО (1) и член 31, параграф 2 от Хартата тълкуване на национална разпоредба като член 7, параграф 3 от [Bundesurlaubsgesetz (Федерален закон за отпуските)], според което неупражненото все още право на платен годишен отпуск от работник, при който през референтната година настъпва пълна инвалидност по здравословни причини, но който все пак е могъл да ползва отпуска — поне частично — преди настъпването на инвалидността през референтната година, се погасява петнадесет месеца след края на референтната година в случай на продължаваща непрекъсната неработоспособност, дори в случай че работодателят действително не е осигурил възможност на работника да упражни правото си на отпуск чрез съответна покана и предоставяне на информация?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос: при тези условия изключена ли е възможността за погасяване в по-късен момент в случай на продължаваща пълна инвалидност?

         (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело C-536/20: Преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Литва), постъпило на 22 октомври 2020 г. — UAB Tiketa/M.Š., VšĮ Baltic Music

text:
               18.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/20

      Преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Литва), постъпило на 22 октомври 2020 г. — UAB Tiketa/M.Š., VšĮ Baltic Music
      (Дело C-536/20)
      (2021/C 19/26)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в касационното производство: UAB Tiketa

         Други страни в касационното производство: M.Š., VšĮ Baltic Music

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли понятието за търговец, така както е определено в член 2, точка 2 от Директива 2011/83 (1), да се тълкува в смисъл, че лице, което действа като посредник при закупуването на билет от потребител, може да се разглежда като търговец, обвързан с предвидените в Директива 2011/83 задължения, и съответно като страна по договора за продажба или за услуга, срещу която потребителят може да подаде жалба или да предяви иск?

                              1.1.

                              От значение ли е за тълкуването на понятието за търговец, така както е определено в член 2, точка 2 от Директива 2011/83, дали лицето, действащо като посредник при закупуването на билет от потребител, е предоставило на потребителя, преди той да бъде обвързан с договор от разстояние, по ясен и разбираем начин цялата информация за основния търговец, както е предвидено в член 6, параграф 1, букви в) и г) от Директива 2011/83?

                              1.2.

                              Следва ли фактът на посредничество да се приеме за разкрит в случай, когато лицето, участващо в процеса по закупуване на билет, предостави на потребителя, преди той да бъде обвързан с договор от разстояние, името и правната форма на основния търговец, както и информацията, че основният търговец поема цялата отговорност за събитието, неговото качество и съдържание и информация за него, и посочи, че самото то действа единствено като разпространител на билети и е разкрит представител?

                              1.3.

                              Може ли понятието за търговец, така както е определено в член 2, точка 2 от Директива 2011/83, да се тълкува в смисъл, че предвид правоотношението между страните, изразяващо се в услуга от две части (разпространение на билети и организиране на събитие), и продавачът на билети, и организаторът на събитието могат да се считат за търговци, т.е. страни по потребителския договор?

                  2.

                  Следва ли изискването за предоставяне на информация и за предоставяне на тази информация на разположение на потребителя на ясен и разбираем език, както е установено в член 8, параграф 1 от Директива 2011/83, да се тълкува и прилага по такъв начин, че задължението да се информира потребителят да се счита за надлежно изпълнено, когато тази информация, дадена в правилата на посредника за предоставяне на услуги, е на разположение на потребителя на уебсайта tiketa.lt, преди потребителят да направи плащането, с което потвърждава, че е запознат с правилата на посредника за предоставянето на услуги и че приема да ги спазва като част от условията по предстоящата сделка посредством така нареченото „click-wrap“ споразумение („чрез кликване“), тоест като постави отметка в определено поле в онлайн системата и натисне конкретна хипервръзка?

                              2.1.

                              Относимо ли е за тълкуването и прилагането на това изискване, че тази информация не е предоставена на траен носител и че няма последващо потвърждение на договора, което да съдържа цялата необходима информация, посочена в член 6, параграф 1 от Директива 2011/83 на траен носител, съгласно изискванията на член 8, параграф 7 от Директива 2011/83?

                              2.2.

                              Съставлява ли информацията, дадена в правилата на посредника за предоставяне на услуги, неразделна част от договора от разстояние за целите на член 6, параграф 5 от Директива 2011/83, независимо че тази информация не е предоставена на траен носител и/или липсва последващо потвърждение на договора на траен носител?

         (1)  OВ, L 304, 2011 г., стр. 64.


title: Дело C-554/20: Жалба, подадена на 26 октомври 2020 г. — Република Полша/Парламент и Съвет

text:
               18.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/39

      Жалба, подадена на 26 октомври 2020 г. — Република Полша/Парламент и Съвет
      (Дело C-554/20)
      (2021/C 19/41)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Република Полша (представител: B. Majczyna)

         Ответници: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отменят следните разпоредби от Регламент (ЕС) 2020/1055 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2020 година за изменение на регламенти (ЕО) № 1071/2009, (ЕО) № 1072/2009 и (ЕС) № 1024/2012 с оглед на адаптирането им към развитието в сектора на автомобилния транспорт:

                              а)

                              член 1, точка 3 в частта, в която тази разпоредба добавя параграф 1, букви б) и ж) в член 5 от Регламент 1071/2009 (1);

                              б)

                              член 2, точка 4, буква a), който добавя параграф 2a в член 8 от Регламент № 1072/2009 (2),

                              в)

                              член 2, точка 5, буква б), който добавя параграф 7 в член 10 от Регламент № 1072/2009;

                  —

                  Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски.

            При условията на евентуалност — ако Съдът приеме, че оспорваните разпоредби на Регламент 2020/1055 не могат да бъдат отделени от останалата част на този регламент, без това да измени същността му, Република Полша моли Регламент 2020/1055 да бъде изцяло отменен.

         Основания и основни доводи

      Република Полша изтъква следните основания за отмяната на оспорваните разпоредби на Регламент 2020/1055:

                  1)

                  по отношение на член 1, точка 3 в частта, в която тази разпоредба добавя параграф 1, буква б) в член 5 от Регламент 1071/2009:

                              a)

                              нарушение на принципа на пропорционалност (член 5, параграф 4 ДЕС), на член 91, параграф 2 ДФЕС и на член 94 ДФЕС поради въвеждането на задължение за връщане на превозните средства в експлоатационен център на всеки осем седмици;

                              б)

                              нарушение на член 11 ДФЕС и на член 37 от Хартата на основните права на Европейския съюз поради несъобразяване с изискванията за опазване на околната среда;

                  2)

                  по отношение на член 1, точка 3 в частта, в която тази разпоредба добавя параграф 1, буква ж) в член 5 от Регламент 1071/2009:

                              a)

                              нарушение на принципа на пропорционалност (член 5, параграф 4 ДЕС) поради въвеждането на произволни изисквания за броя на превозните средства, с които трябва да разполагат автомобилните превозвачи, и за наличието на водачи в експлоатационен център в държавата на установяване;

                              б)

                              нарушение на принципа на правна сигурност поради въвеждането на неясни изисквания за броя на превозните средства, с които трябва да разполагат автомобилните превозвачи, и за наличието на водачи в експлоатационен център в държавата на установяване;

                              в)

                              нарушение на член 11 ДФЕС и на член 37 от Хартата поради несъобразяване с изискванията за опазване на околната среда;

                  3)

                  по отношение на член 2, точка 4, буква а):

                              а)

                              нарушение на принципа на пропорционалност (член 5, параграф 4 ДЕС), на член 91, параграф 2 ДФЕС и на член 94 ДФЕС поради въвеждането на задължителна пауза при извършването на каботажни превози;

                              б)

                              нарушение на член 11 ДФЕС и на член 37 от Хартата поради несъобразяване с изискванията за опазване на околната среда;

                  4)

                  по отношение на член 2, точка 5, буква б):

                              а)

                              нарушение на принципа на пропорционалност (член 5, параграф 4 ДЕС), на член 91, параграф 2 ДФЕС и на член 94 ДФЕС поради предоставянето на възможност на държавите членки да въвеждат ограничения за извършването на каботажни превози, състоящи се от начални или крайни отсечки с автомобилен превоз, които представляват част от дейности по комбиниран транспорт между държави членки;

                              б)

                              нарушение на член 11 ДФЕС и на член 37 от Хартата поради несъобразяване с изискванията за опазване на околната среда.
                              Република Полша по-конкретно твърди, че оспорваните разпоредби са приети в нарушение на принципа на пропорционалност. Поради приемането на неподходящи критерии за ограничаването на възможностите за извършване на каботажни превози и кръстосани търговски превози, на превозвачите са наложени прекомерни задължения, които ще се отразят отрицателно не само на положението на отделните предприятия и на пазара на транспортните услуги, но и на околната среда и на експлоатацията на транспортното оборудване.
                              Отрицателни последици от прилагането на оспорваните разпоредби ще усетят най-вече предприятията от страните извън центъра на Европейския съюз. Същевременно приетите мерки не са обективно обосновани от гледна точка на положението на водачите. Те не са и съобразени със специфичния характер на регламентираните услуги.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1071/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на общи правила относно условията, които трябва да бъдат спазени за упражняване на професията автомобилен превозвач, и за отмяна на Директива 96/26/ЕО на Съвета (ОВ L 300, 2009 г., стр. 51).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1072/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно общите правила за достъп до пазара на международни автомобилни превози на товари (ОВ L 300, 2009 г., стр. 72).


title: Дело C-562/20: Преюдициално запитване от Administratīvā rajona tiesa (Латвия), постъпило на 28 октомври 2020 г. — SIA Rodl & Partner/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               18.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/42

      Преюдициално запитване от Administratīvā rajona tiesa (Латвия), постъпило на 28 октомври 2020 г. — SIA Rodl & Partner/Valsts ieņēmumu dienests
      (Дело C-562/20)
      (2021/C 19/43)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Administratīvā rajona tiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SIA Rodl & Partner

         Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 18, параграфи 1 и 3 от Директива 2015/849 (1) във връзка с точка 3, буква б) от приложение III към нея да се тълкуват в смисъл, че посочените разпоредби: i) изискват автоматично от доставчик на външни счетоводни услуги да предприеме мерки за разширена комплексна проверка на клиента поради факта, че клиентът е неправителствена организация и че нает и упълномощен от клиента служител е гражданин на трета държава с висок риск от корупция, в случая Руската федерация, притежаващ разрешение за пребиваване в Латвия, и ii) изискват автоматично за този клиент да бъде определена по-висока степен на риск?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на предходния въпрос, може ли посоченото тълкуване на член 18, параграфи 1 и 3 от Директива 2015/849 да се счита за пропорционално и следователно в съответствие с член 5, параграф 4, първа алинея от Договора за Европейския съюз?

                  3)

                  Трябва ли член 18 от Директива 2015/849 във връзка с точка 3, буква б) от приложение III към нея да се тълкува в смисъл, че установява автоматично задължение за предприемане на мерки за разширена комплексна проверка на клиента във всички случаи, в които търговски партньор на клиента, но не и самият клиент, е свързан по някакъв начин с трета държава с висока степен на корупция, в случая Руската федерация?

                  4)

                  Трябва ли член 13, параграф 1, букви в) и г) от Директива 2015/849 да се тълкува в смисъл, че посочените разпоредби предвиждат, че при предприемането на мерки за разширена комплексна проверка на клиента задълженият субект трябва да получи от клиента копие от договора, сключен между клиента и трето лице, и следователно се счита, че проверката на договора на място е недостатъчна?

                  5)

                  Трябва ли член 14, параграф 5 от Директива 2015/849 да се тълкува в смисъл, че задълженият субект трябва да приложи мерки за разширена комплексна проверка на съществуващите търговски клиенти, включително когато не могат да се установят значителни промени в обстоятелствата на клиента и когато определеният от компетентния орган на държавите членки срок за предприемане на нови мерки за наблюдение не е изтекъл и посоченото задължение е приложимо само във връзка с клиенти, за които е определен висок риск?

                  6)

                  Трябва ли член 60, параграфи 1 и 2 от Директива 2015/849 да се тълкува в смисъл, че при публикуване на информация за решение за налагане на административна санкция или мярка за нарушение на националните разпоредби за транспониране на посочената директива, което не може да бъде обжалвано, компетентният орган е длъжен да гарантира точното съответствие на публикуваната информация с установената в решението информация?

         (1)  Директива (ЕС) 2015/849 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2015 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Директива 2006/70/ЕО на Комисията (ОВ, L 141, 2015, стр. 73).


title: Дело T-641/20: Жалба, подадена на 20 октомври 2020 г. — Leonine Distribution/Комисия

text:
               18.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/57

      Жалба, подадена на 20 октомври 2020 г. — Leonine Distribution/Комисия
      (Дело T-641/20)
      (2021/C 19/61)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Leonine Distribution GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: J. Kreile, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение C(2020) 5515 окончателен на Комисията от 10 август 2020 г., с което се извършва контрол за законосъобразност на акт на Изпълнителната агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA) съгласно Регламент (ЕО) № 58/2003 на Съвета (1),

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква осем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията е допуснала грешка при тълкуването на текста на документацията по поръчката.

                              —

                              Твърди се, че текстът не позволява да се направи изводът, че гражданството на „крайните акционери“, а не само на преките акционери, е решаващо за класификацията на жалбоподателя като европейско дружество.

                  2.

                  Второ основание: Комисията неправилно е отхвърлила KKR European Fund IV LP като краен европейски собственик на LEONINE Distribution.

                              —

                              Поддържа се, че още EACEA изхожда от принципа, че KKR European Fund IV LP трябва да се счита за „крайният собственик“ на жалбоподателя.

                  3.

                  Трето основание: Комисията неправилно е основала решението си на твърдяна липса на информация за акционерната структура на KKR European Fund IV LP.

                              —

                              За да се прецени дали жалбоподателят отговаря на условията за допустимост, не е важна подробната акционерна структура на отделните инвеститори във Фонда, а само — осигуреното — мажоритарно участие на европейски акционери.

                  4.

                  Четвърто основание: Комисията не е отчела в достатъчна степен фактите по делото и целите на Регламент (ЕС) № 1295/2013 (Регламент „Творческа Европа“) (2).

                              —

                              Комисията основава решението си на недоказаното твърдение, че поисканото финансиране ще бъде прехвърлено на трети държави,

                              —

                              Комисията не е разгледала в решението си целите на правната уредба относно финансирането.

                  5.

                  Пето основание: решението на Комисията противоречи на целите на приложимите Насоки за финансиране.

                              —

                              Отхвърлянето на жалбоподателя като неотговарящ на условията за финансиране е несъвместимо с целите на Регламента „Творческа Европа“.

                  6.

                  Шесто основание: решението на Комисията е в противоречие с понятието за „европейско произведение“ в Регламента „Творческа Европа“.

                              —

                              Понятието за „европейско произведение“, което е определено в Директива 2010/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (3), се схваща в широк смисъл и не е съвместимо с тясното схващане на Комисията за допустимост на финансирането.

                  7.

                  Седмо основание: решението на Комисията нарушава принципа на пропорционалност.

                              —

                              Предоставянето на финансиране от MEDIA, при условие използването му да е в съответствие с правната уредба относно финансирането, би било също толкова ефективно, но по-малко ограничително средство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията незаконосъобразно е пропуснала да вземе предвид по-нататъшните пояснения, предоставени от жалбоподателя в писмото му от 15 юли 2020 г.

                              —

                              Комисията е трябвало да вземе предвид бележките на жалбоподателя, тъй като те са били своевременно представени и следователно не е трябвало да бъдат изключени.

         (1)  Регламент (ЕО) № 58/2003 на Съвета от 19 декември 2002 година относно установяването на статута на изпълнителните агенции, отговарящи за някои задачи по управлението на програмите на Общността (OВ L 11, 2003 г., стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 8, стр. 256).

         (2)  Регламент (ЕС) № 1295/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година за създаване на програма „Творческа Европа“ (2014 — 2020 г.) и за отмяна на Решения № 1718/2006/ЕО, № 1855/2006/ЕО и № 1041/2009/ЕО (OВ L 347, 2013, стр. 221).

         (3)  Директива 2010/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до предоставянето на аудиовизуални медийни услуги (Директива за аудиовизуалните медийни услуги) (OВ L 95, 2010 г., стp. 1).


title: Дело T-675/20: Жалба, подадена на 12 ноември 2020 г. — Leonardo/Frontex

text:
               18.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/62

      Жалба, подадена на 12 ноември 2020 г. — Leonardo/Frontex
      (Дело T-675/20)
      (2021/C 19/67)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Leonardo SpA (Рим, Италия) (представители: M. Esposito, F. Caccioppoli и G. Calamo, avvocati)

         Ответник: Европейска агенция за гранична и брегова охрана

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд след като разгледа документите, за които се отнася искането за достъп, и съответно разпореди тяхното представяне или депозиране, да отмени по същество обжалвания акт и в резултат на това да разпореди на Frontex да му предостави, без повече забавяне, документите, за които се отнася посоченото искане за достъп. При уважаване на жалбата му иска да му бъдат присъдени съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба е срещу отхвърлянето на заявлението за достъп до документите, свързани с процедура за обществена поръчка № FRONTEX/OP/888/2019/JL/CG, която е предмет на висящо производство по обжалване пред Общия съд на Европейския съюз по дело T-849/19 (сред които са решението за възлагане, протоколите от процедурата по обществената поръчка, документите, представени от другия кандидат, на който е възложена поръчката и всички останали документи в преписката по процедурата).
      В подкрепа на жалбата жалбоподателят се позовава на нарушение на член 4, параграф 1, буква б), параграф 2, първо тире, и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OB L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76), на Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за възлагане на договори за концесия (OB L 94, 2014 г., стр. 1) и на Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (OB L 94, 2014 г., стр. 65), и по-конкретно, на членове 28 и 21 от тях съответно, на член 161 от Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (OB L 193, 2018 г., стр. 1), на решение № 19 на Управителния съвет [на Frontex] от 23 юли 2019 г. и на член 89 от Делегиран регламент (ЕС) 2019/715 на Комисията от 18 декември 2018 година относно рамковия финансов регламент за органите, създадени по силата на ДФЕС и Договора за Евратом и посочени в член 70 от Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета (OB L 122, 2019 г., стр. 1).
      При условията на евентуалност жалбоподателят упреква Frontex, че не му е предоставила дори частичен достъп до документите.


title: Дело T-687/20: Жалба, подадена на 16 ноември 2020 г. — Jinan Meide Casting и др./Комисия

text:
               18.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/68

      Жалба, подадена на 16 ноември 2020 г. — Jinan Meide Casting и др./Комисия
      (Дело T-687/20)
      (2021/C 19/74)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Jinan Meide Casting Co. Ltd (Jinan, Китай) и още 10 жалбоподатели (представители: R. Antonini, E. Monard и B. Maniatis, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/1210 на Комисията от 19 август 2020 година за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на резбовани принадлежности за тръбопроводи от ковък чугун и от сферографитен чугун с произход от Китайската народна република, произведени от Jinan Meide Castings Co., Ltd., след решението на Общия съд по дело T-650/17 (1) и

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски по това производство.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват седем правни основания.

                  1.

                  Първо правно основание: нарушение на член 10, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (2) (наричан по-нататък „основният регламент“) и на общия принцип за недопускане на обратно действие. Жалбоподателите твърдят, че съгласно член 10, параграф 1 от основния регламент, тъй като обжалваният регламент е влязъл в сила на 22 август 2020 г., митата могат да се прилагат само по отношение на продукти, които са влезли в свободно обращение от 22 август 2020 г. насетне. Следователно според тях разпоредбите в обжалвания регламент, които предвиждат налагане и събиране на мита към 15 май 2013 г. нарушават член 10, параграф 1 от основния регламент и общия принцип за недопускане на обратно действие.

                  2.

                  Второ правно основание: нарушение на общия принцип за недопускане на обратно действие на актове на Съюза и на общия принцип на правна сигурност.

                  3.

                  Трето правно основание: като е приела обжалвания регламент, Комисията е нарушила член 266 ДФЕС, тъй като не е взела необходимите мерки, за да спази решението на Общия съд по дело T-650/17. В частност, според жалбоподателите, като е наложил повторно митата, считано от 15 май 2013 г., обжалваният регламент не се е съобразил, че това решение е отменило Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1146 (3) в неговата цялост по отношение на Jinan Meide Casting Co., Ltd. (наричано по-нататък „JMCC“), в резултат на което наложените на JMCC мита са били заличени с обратна сила от правния ред на Съюза.

                  4.

                  Четвърто правно основание: с ретроактивното налагане на мита вместо да предпочете по-малко обременителната алтернатива да наложи мита само за в бъдеще, Комисията е превишила необходимото за изпълнението на решението на Общия съд по дело T-650/17, в нарушение на принципа на пропорционалност, както и на член 5, параграфи 1 и 4 ДЕС.

                  5.

                  Пето правно основание: обжалваният регламент нарушава правото на ефективно правно средство за защита, което е общ принцип на правото на Съюза, закрепен в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Според жалбоподателите най-близкото ефективно средство за защита срещу незаконосъобразното налагане на мита върху техния внос е да постигнат отмяна и оттам — да получат пълно възстановяване на неоснователно платените мита.

                  6.

                  Шесто правно основание: посредством обжалвания регламент Комисията налага мито за период, за който такова мито не е изискуемо поради изтекъл краен срок в съответствие с член 103 Митнически кодекс на Съюза (4), който предвижда краен срок от три години от датата, на която е възникнало митническото задължение.

                  7.

                  Седмо правно основание: регистрационният режим по отношение на вноса на продуктите на JMCC не е било основание за Комисията да наложи мита с обратно действие в настоящия случай. Според жалбоподателите Комисията също така няма компетентност да налага регистрационен режим, и за вноса на продуктите на JMCC е въведен регистрационен режим в нарушение на член 14, параграф 5 от основния регламент.

         (1)  ОВ L 274, 2020 г., стр. 20.

         (2)  ОВ L 343, 2009 г., стр. 51.

         (3)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1146 на Комисията от 28 юни 2017 година за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на резбовани принадлежности за тръбопроводи от ковък чугун с произход от Китайската народна република, произведени от Jinan Meide Castings Co., Ltd (ОВ L 166, 2017 г., стр. 23).

         (4)  Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (ОВ L 269, 2013 г., стр 1).


title: Дело C-428/21: Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 14 юли 2021 г. — Европейска заповед за арест, издадена спрямо HM; друга страна в производството: Openbaar Ministerie

text:
               13.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 368/12

      Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 14 юли 2021 г. — Европейска заповед за арест, издадена спрямо HM; друга страна в производството: Openbaar Ministerie
      (Дело C-428/21)
      (2021/C 368/12)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Amsterdam

         Страни в главното производство

         Европейска заповед за арест, издадена спрямо: HM

         Друга страна в производството: Openbaar Ministerie

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 27, параграф 3, буква ж) и параграф 4 от Рамково решение 2002/584/ПВР (1) във връзка с правото на ефективна съдебна защита да се тълкува в смисъл, че:

                              —

                              предадено лице трябва да може да упражни правото си на изслушване във връзка с искане за съгласие за разширяване на кръга от престъпления в издаващата държава членка, когато съдебният орган на тази държава членка го изслушва във връзка с евентуален отказ от прилагане на специалното правило съгласно член 27, параграф 3, буква е) от Рамковото решение; или че

                              —

                              това лице трябва да може да упражни правото си на изслушване в държавата членка, която преди това е извършила предаването, пред изпълняващия съдебен орган в хода на производството относно даването на съгласие за разширяване на кръга от престъпления?

                  2)

                  Ако предаденото лице трябва да може да упражни правото си на изслушване във връзка с искане за разширяване на кръга от престъпления на основание член 27, параграф 4 от Рамково решение 2002/584/ПВР в държавата членка, която преди това е извършила предаването, по какъв начин тази държава членка трябва да му разреши да го упражни?

         (1)  Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


title: Дело C-527/20: Определение на председателя на Съда от 17 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — PJ/Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 368/15

      Определение на председателя на Съда от 17 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — PJ/Deutsche Lufthansa AG
      (Дело C-527/20) (1)

      (2021/C 368/17)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 28, 25.1.2021 г.


title: Дело T-197/20: Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — JT/EUIPO — Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „QUILAPAYÚN“ — Относително основание за отказ — Липса на всеобщо известна марка по смисъла на член 6, второ, от Парижката конвенция — Член 8, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               13.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 368/21

      Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — JT/EUIPO — Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN)
      (Дело T-197/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „QUILAPAYÚN“ - Относително основание за отказ - Липса на всеобщо известна марка по смисъла на член 6, второ, от Парижката конвенция - Член 8, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 368/34)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: JT (представител: A. Mena Valenzuela, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: R. Raponi и D. Hanf)

         Други страни в производството пред апелативния състав на EUIPO: Eduardo Carrasco Pirard (Сантяго, Чили) и 7-те други страни в производството пред апелативния състав на EUIPO, чиито имена са посочени в приложение към решението

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 10 февруари 2020 г. (преписка R 1518/2019-4), постановено в производство по възражение със страни, JT, от една страна, и г-н Carrasco Pirard и другите страни в производството пред апелативния състав на EUIPO, чиито имена са посочени в приложение, от друга страна

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда JT да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 320, 28.9.2020 г.


title: Дело T-362/21: Жалба, подадена на 25 юни 2021 г. — Telly/Комисия

text:
               13.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 368/22

      Жалба, подадена на 25 юни 2021 г. — Telly/Комисия
      (Дело T-362/21)
      (2021/C 368/37)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Telly s. r. o. (Прага, Чехия) (представител: R. Kubáč, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Европейската комисия от 15 март 2021 г. относно държавна помощ SA.55805 (2020/FC) — Чехия — Extension of DTT network operators’ frequency licences,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: явна грешка в преценката.

                  2.

                  Второ основание: непълнота на мотивите на решението на Комисията.


title: Дело T-368/21: Жалба, подадена на 1 юли 2021 г. — Di Taranto/Европейска прокуратура

text:
               13.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 368/24

      Жалба, подадена на 1 юли 2021 г. — Di Taranto/Европейска прокуратура
      (Дело T-368/21)
      (2021/C 368/40)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Alessandro Di Taranto (Рим, Италия) (представител: G. Pellegrino, avvocato)

         Ответник: Европейска прокуратура (EPPO)

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени „Решение на Колегията на Европейската прокуратура от 3 май 2021 г. за назначаване на петнадесет европейски делегирани прокурори на Европейската прокуратура в Италианската република“ [неофициален превод], с което са назначени европейските делегирани прокурори за Италия;

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички направени от жалбоподателя разноски пред настоящата инстанция.

         Основания и основни доводи

      В своята жалба жалбоподателят изтъква основание за незаконосъобразност, което извежда от незаконосъобразността на предшестващото и обвързващо решение от 28 април 2021 г. на Consiglio Superiore della Magistratura [Висш съдебен съвет], който за Италия е компетентнтият орган за назначаване на европейските делегирани прокурори.
      С предохранителна цел се оспорва решението на Колегията на Европейската прокуратура за назначаване на европейските делегирани прокурори поради това, че е опорочено от незаконосъобразността на решението от 28 април 2021 г., с което Consiglio Superiore della Magistratura е взело окончателно решение за определяне на трима прокурори за Рим, като д-р Di Taranto е бил класиран след останалите кандидати.


title: Дело T-403/21: Жалба, подадена на 7 юли 2021 г. — Norddeutsche Landesbank — Girozentrale/ЕСП

text:
               13.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 368/26

      Жалба, подадена на 7 юли 2021 г. — Norddeutsche Landesbank — Girozentrale/ЕСП
      (Дело T-403/21)
      (2021/C 368/43)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Norddeutsche Landesbank — Girozentrale (Хановер, Германия) (представители: D. Flore и J. Seitz, Rechtsanwälte)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Като правоприемник на Deutsche Hypothekenbank (Actien-Gesellschaft) жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени, доколкото е от значение за жалбоподателя, решението на ответника от 14 април 2021 г. (SRB/ES/2021/22), включително приложенията към него, и по-специално приложение I относно „резултатите, представени отделно (за всяка институция) в хармонизираните приложения, от изчисляването за всички институции, до които се отнася определянето на предварителните вноски за 2021 г.“, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква следните основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на правото на изслушване

                              —

                              Ответникът не е изслушал Deutsche Hypothekenbank, преди да приеме обжалваното решение, и така е нарушил член 41, параграф 1 и параграф 2, буква а) от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).

                  2.

                  Второ основание: нарушение на процесуалните правила

                              —

                              Обжалваното решение е нищожно, тъй като е прието в нарушение на общи процесуални изисквания, следващи от член 41 от Хартата, член 298 ДФЕС, общите правни принципи и Правилника за дейността на ответника.

                  3.

                  Трето основание: липсващи мотиви за обжалваното решение

                              —

                              В нарушение на член 296 ДФЕС обжалваното решение не съдържа достатъчно мотиви; по-специално в мотивите липсва връзка с конкретния случай, както и изложение на основните съображения по отношение на пропорционалността и на правото на преценка.

                              —

                              Освен това изчисляването на годишната вноска е неразбираемо, по-специално защото са използвани разнородни понятия и не са изложени значимите междинни етапи.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на основното право на ефективни правни средства за защита поради липса на възможност за проверка на обжалваното решение

                              —

                              Липсващите мотиви на обжалваното решение са затруднили съществено жалбоподателя при съдебното обжалване.

                              —

                              В това отношение ответникът е нарушил по-специално принципа на състезателност, според който участниците трябва да могат да разискват при условията на състезателност както фактическите, така и правните обстоятелства, които са от значение за изхода на производството.

                  5.

                  Пето основание: прилагането на показателя IPS (Institutional Protection Scheme, институционална защитна схема) нарушава норми от по-висок ранг

                              —

                              При прилагането на показателя IPS не е взето предвид значението на членството на Deutsche Hypothekenbank в институционалната защитна схема на финансовата група на спестовните каси.

                              —

                              Съгласно член 6, параграф 5, втора алинея от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 (1) ответникът е трябвало да отчете и незначителната вероятност за преструктуриране на съответната институция и оттам за ползване на Единния фонд за преструктуриране, както и да се съобрази с принципа на пропорционалност.

                  6.

                  Шесто основание: отчитането на общата експозиция във връзка с деривативите в рамките на показателя на риска „търговска дейност, задбалансови експозиции, деривативи, сложност и възможност за преструктуриране“ нарушава Делегиран регламент (ЕС) 2015/63, който трябва да се тълкува в светлината норми от по-висок ранг

                              —

                              Ответникът е трябвало в съответствие с изискването за съобразяване с рисковия профил да вземе предвид при отчитането на общата експозиция във връзка с деривативите в рамките на член 6, параграф 5, първа алинея, буква а), член 6, параграф 6 и член 7, параграф 4, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63, че в случая на Deutsche Hypothekenbank всички деривативи са зачислени към нетъргуемите финансови активи и служат изключително за хеджиране, както и че при Deutsche Hypothekenbank е налице малка сложност и голяма възможност за преструктуриране.

                  7.

                  Седмо основание: неотчитането на MREL (Minimum Requirements for own funds and Eligible Liabilities, минимални изисквания за собствени средства и приемливи пасиви) в рамките на групата показатели за риск „Рискова експозиция“ нарушава Делегиран регламент (ЕС) 2015/63

                              —

                              В съответствие с член 6, параграф 1, буква а) и параграф 2, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 ответникът е трябвало да вземе предвид съотношението на MREL на жалбоподателя от 67,6 %, което е над средната стойност и което многократно надвишава определеното от Единния съвет за преструктуриране минимално съотношение от 8 %.

                  8.

                  Осмо основание: прилагането на коефициента за корекция на риска нарушава Делегиран регламент (ЕС) 2015/63, който трябва да се тълкува в светлината норми от по-висок ранг

                              —

                              При установяването на коефициента за коригиране на риска ответникът е трябвало да вземе предвид незначителната възможност за дефицит и съотношението на MREL (над средната стойност) на жалбоподателя в съответствие с изискването за отчитане на рисковия профил и с основното право на свободна стопанска инициатива по член 16 от Хартата.

                  9.

                  Девето основание (при условията на евентуалност): член 7, параграф 4, втора алинея от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 нарушава норми от по-висок ранг

                              —

                              Като предвижда релативизиране на показателя IPS, член 7, параграф 4, втора алинея от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 нарушава общия принцип на равно третиране по член 20 от Хартата и принципа на пропорционалност, тъй като институции, които подлежат на същото институционално обезпечаване и поради това имат същото ниво на вероятност за дефицит, могат да се третират различно.

                  10.

                  Десето основание: определението за „междубанкови депозити“ в стъпка 1 от приложение I към Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 нарушава норми от по-висок ранг

                              —

                              Съдържащото се в стъпка 1 от приложение I към Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 определение за „междубанкови депозити“ е незаконосъобразно, тъй като поради наличното покритие не би трябвало нерискови ценни книжа като например поименни ипотечни облигации да се включват при изчисляването на рисковия показател „Междубанкови кредити и депозити“.

                  11.

                  Единадесето основание: установеното в стъпка 2 от приложение I, към Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 разпределяне по клетки нарушава норми от по-висок ранг

                              —

                              Установеното в стъпка 2 от приложение I към Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 разпределяне по клетки е незаконосъобразно, тъй като малкият брой клетки и идентичният брой институции в клетка не позволяват достатъчно диференцирано отчитане на рисковия профил на съответната институция, като например този на Deutsche Hypothekenbank.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).


title: Дело T-445/21: Жалба, подадена на 27 юли 2021 г. — Copal Tree Brands/EUIPO — Sumol + Compal Marcas (COPALLI)

text:
               13.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 368/31

      Жалба, подадена на 27 юли 2021 г. — Copal Tree Brands/EUIPO — Sumol + Compal Marcas (COPALLI)
      (Дело T-445/21)
      (2021/C 368/47)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Copal Tree Brands, Inc. (Оукланд, Калифорния, Съединени щати) (представител: B. Niemann Fadani, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Sumol + Compal Marcas SA (Карнаксиде, Португалия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „COPALLI“ — заявка за регистрация № 17 955 499

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 25 май 2021 г. по преписка R 1581/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на втори апелативен състав от 25 май 2021 г. по преписка R 1581/2020-2,

                  —

                  да отмени решението на отдела по споровете от 29 май 2020 г. по възражение № B3075279,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение и неправилно прилагане на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-312/21: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil n° 3 de Valencia (Испания), постъпило на 19 май 2021 г. — Tráficos Manuel Ferrer S.L. и др./Daimler AG

text:
               20.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/9

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 3 de Valencia (Испания), постъпило на 19 май 2021 г. — Tráficos Manuel Ferrer S.L. и др./Daimler AG
      (Дело C-312/21)
      (2021/C 382/12)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Mercantil no 3 de Valencia

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Tráficos Manuel Ferrer S.L., Ignacio

         Ответник: Daimler AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместима ли е с правото на увреденото лице на обезщетение в пълен размер вследствие на поведение, с което нарушава конкуренцията съгласно член 101 ДФЕС и съдебната практика по тълкуването на този член, правната уредба, предвидена в член 394.2 от LEC (Закон за гражданското съдопроизводство), която позволява част от съдебните разноски да се възлагат на увреденото лице в зависимост от размера на недължимо платените суми като надценка, които са му възстановени вследствие на частично уважаване на претенцията му за обезщетение, което предполага наличието на нарушение на правилата на конкуренцията и причинно-следствената връзка с възникването на вреда, която несъмнено се признава, определя по размер и предоставя като резултат от процеса?

                  2)

                  Позволява ли правомощието за определяне на размера на вредите, с което разполага националният съд, те да бъдат количествено определяни субсидиарно и самостоятелно при установяването на информационна асиметрия или неразрешими трудности, свързани с количественото определяне, които не трябва да възпрепятстват правото на обезщетение в пълен размер на увреденото лице вследствие на антиконкурентна практика по член 101 ДФЕС и във връзка с член 47 от Хартата, включително когато увреденото лице вследствие на нарушение на правилата на конкуренцията, състоящо се във водещ до надценка картел, е имало достъп по време на процеса до данните, на които самият ответник основава своето експертно проучване, за да изключи наличието на подлежаща на обезщетяване вреда?

                  3)

                  Позволява ли правомощието за определяне на размера на вредите, с което разполага националният съд, те да бъдат количествено определяни субсидиарно и самостоятелно при установяването на информационна асиметрия или неразрешими трудности, свързани с количественото определяне, които не трябва да възпрепятстват правото на обезщетение в пълен размер на увреденото лице вследствие на антиконкурентна практика по член101 ДФЕС и във връзка с член 47 от Хартата, включително когато увреденото лице вследствие на нарушение на правилата на конкуренцията, състоящо се във водещ до надценка картел, насочва претенцията си за обезщетение срещу един от адресатите на административното решение, който е солидарно отговорен за вредите, но не е предложил на пазара придобития от увреденото лице продукт или услуга?


title: Дело C-441/21 P: Жалба, подадена на 16 юли 2021 г. от Ryanair DAC срещу решението, постановено от Общия съд (десети разширен състав) на 19 май 2021 г. по дело T-628/20, Ryanair/Комисия (Испания; Covid 19)

text:
               20.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/18

      Жалба, подадена на 16 юли 2021 г. от Ryanair DAC срещу решението, постановено от Общия съд (десети разширен състав) на 19 май 2021 г. по дело T-628/20, Ryanair/Комисия (Испания; Covid 19)
      (Дело C-441/21 P)
      (2021/C 382/24)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ryanair DAC (представители: V. Blanc, E. Vahida и F.-C. Laprévote, avocats, S. Rating, abogado, и I. G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Испания, Френска република

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да обяви съгласно членове 263 ДФЕС и 264 ДФЕС, че Решение C(2020) 5414 final на Комисията от 31 юли 2020 година относно държавна помощ SA.57659 (2020/N) — Испания — COVID-19 — Фонд за рекапитализация е нищожно и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Ryanair, а също така да осъди встъпилите страни в първоинстанционното производство и в производството по обжалване (ако има такива) да понесат направените от тях съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква шест основания.
      Първото основание е, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е отхвърлил твърдението на жалбоподателя, че принципът на недопускане на дискриминация е бил нарушен неоснователно.
      Второто основание е, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото и явно е изопачил фактите относно оплакването на жалбоподателя за нарушение на свободата на установяване и на свободното предоставяне на услуги.
      Третото основание е, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото и явно е изопачил фактите, като е отхвърлил основанието на жалбоподателя, което се отнася до неправилно прилагане на съпоставянето.
      Четвъртото основание е, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката при класифицирането на помощта като схема за помощ.
      Петото основание е, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото и явно е изопачил фактите относно това, че Комисията не е започнала официална процедура по разследване.
      Шестото основание е, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото и явно е изопачил фактите относно липсата на предоставяне на мотиви от страна на Комисията.


title: Дело C-629/20: Определение на председателя на Съда от 17 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — Deutsche Lufthansa AG/LE

text:
               20.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/23

      Определение на председателя на Съда от 17 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — Deutsche Lufthansa AG/LE
      (Дело C-629/20) (1)

      (2021/C 382/30)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 72, 1.3.2021 г.


title: Дело C-106/21: Определение на председателя на Съда от 18 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — Deutsche Lufthansa AG/BC

text:
               20.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/24

      Определение на председателя на Съда от 18 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — Deutsche Lufthansa AG/BC
      (Дело C-106/21) (1)

      (2021/C 382/33)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 182, 10.5.2021 г.


title: Дело T-449/21: Жалба, подадена на 30 юли 2021 г. — Natixis/Комисия

text:
               20.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/27

      Жалба, подадена на 30 юли 2021 г. — Natixis/Комисия
      (Дело T-449/21)
      (2021/C 382/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Natixis (Париж Франция) (представители: J. Stratford, Barrister-at-law, и J.-J. Lemonnier, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да установи, че Решение C(2021) 3489 окончателен на Комисията от 20 май 2021 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП по преписка AT.40324: Европейски държавни облигации (наричано по-нататък „обжалваното решение“) е изцяло недействително по отношение на жалбоподателя, и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните и другите разноски, направени от жалбоподателя във връзка с настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят посочва четири основания за жалбата си.

                  1.

                  Първо основание: липса на законен интерес на Комисията да приеме обжалваното решение по смисъла на член 7, параграф 1, последно изречение от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (1).

                  2.

                  Второ основание: нарушение на: а) правото на защита на жалбоподателя, б) член 27, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета и/или в) член 10, параграф 1 и член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията (2).

                              —

                              Жалбоподателят твърди, че в обжалваното решение Комисията се позовала на правните и възпиращите последици, произтичащи от установяването на нарушението, в подкрепа на констатацията си за наличие на законен интерес, въпреки че това възражение не било изложено на жалбоподателя и не му било предоставена възможност да изрази надлежно становище по него.

                  3.

                  Трето основание: липса на мотиви и/или непропорционалност на обжалваното решение. Жалбоподателят твърди и че:

                              —

                              дори и да се приемело, че има законен интерес (който жалбоподателят оспорва) да установи извършено от жалбоподателя нарушение, Комисията не мотивирала в достатъчна степен правото си на преценка в това отношение,

                              —

                              упражняването на правото на преценка от Комисията противоречало на принципа на пропорционалност, тъй като обжалваното решение не било необходимо за постигане на целта за ефективно прилагане на правото в областта на конкуренцията и неблагоприятните последици за жалбоподателя от установяването на нарушението били непропорционални с оглед на тази цел.

                        Ако някои или всички изложени основания бъдат уважени, жалбоподателят иска обжалваното решение да бъде отменено изцяло. При все това, доколкото е необходимо, жалбоподателят излага още едно основание.

                  4.

                  Четвърто основание: незаконосъобразност на член 3 от обжалваното решение, тъй като Комисията:

                              —

                              превишила правомощията си, като дала насоки за прекратяване на нарушението и забранила по-нататъшното му извършване, въпреки че то било вече преустановено,

                              —

                              приложила обратна доказателствена тежест в нарушение на презумпцията за невиновност, като упражнила правомощията си поради невъзможността да се увери, че нарушението е преустановено,

                              —

                              допуснала фактическа грешка, като заключила, че от страна на жалбоподателя и/или като цяло нарушението било преустановено, и/или

                              —

                              действала непропорционално, тъй като упражняването на правомощията ѝ не било нито необходимо, нито уместно с оглед на предотвратяване на нарушение на конкурентното право от страна на жалбоподателя.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

         (2)  Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО (ОВ L 123, 2004 г., стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 242).


title: Съединени дела C-845/19 и C-863/19: Решение на Съда (трети състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициални запитвания от Апелативен съд Варна — България) — Наказателни производства срещу DR (C-845/19), TS (C-863/19) (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Директива 2014/42/ЕС — Обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз — Приложно поле — Конфискация на незаконно придобити активи — Икономическа изгода, произтичаща от престъпление, за което няма осъдено лице — Член 4 — Конфискация — Член 5 — Разширена конфискация — Член 6 — Конфискация по отношение на трети лица — Условия — Конфискация на парична сума, за която трето лице претендира, че му принадлежи — Трето лице, което няма право да се конституира като страна в производството за конфискация — Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)

text:
               20.12.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 513/8

      Решение на Съда (трети състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициални запитвания от Апелативен съд Варна — България) — Наказателни производства срещу DR (C-845/19), TS (C-863/19)
      (Съединени дела C-845/19 и C-863/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Директива 2014/42/ЕС - Обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз - Приложно поле - Конфискация на незаконно придобити активи - Икономическа изгода, произтичаща от престъпление, за което няма осъдено лице - Член 4 - Конфискация - Член 5 - Разширена конфискация - Член 6 - Конфискация по отношение на трети лица - Условия - Конфискация на парична сума, за която трето лице претендира, че му принадлежи - Трето лице, което няма право да се конституира като страна в производството за конфискация - Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
      (2021/C 513/13)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Апелативен съд Варна

         Страни в главното производство

      DR (C-845/19), TS (C-863/19),

         при участието на: Окръжна прокуратура Варна

         Диспозитив

                  1)

                  Директива 2014/42/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че държането на наркотични вещества с цел разпространението им попада в приложното ѝ поле дори когато всички елементи от състава на това престъпление са ограничени в една-единствена държава членка.

                  2)

                  Директива 2014/42 трябва да се тълкува в смисъл, че не предвижда само конфискацията на имущество, което съставлява икономическа изгода, произтичаща от престъплението, за което извършителят на това престъпление е бил осъден, а че предвижда и конфискацията на имущество, което принадлежи на извършителя и за което сезираният с делото национален съд е убеден, че е придобито чрез друго престъпно поведение, при спазване на гаранциите, предвидени в член 8, параграф 8 от тази директива, и при условие че престъплението, за което посоченият извършител е осъден, е сред изброените в член 5, параграф 2 от посочената директива, и че това престъпление може да доведе пряко или косвено до икономическа полза по смисъла на същата директива.

                  3)

                  Член 8, параграфи 1, 7 и 9 от Директива 2014/42 във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която позволява отнемането в полза на държавата на имущество, за което се твърди, че принадлежи на лице, различно от извършителя на престъплението, без това лице да има възможност да се конституира като страна в производството за конфискация.

         (1)  ОВ C 68, 2.3.2020 г.


title: Дело C-866/19: Решение на Съда (трети състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — SC/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie (Преюдициално запитване — Социално осигуряване на работниците мигранти — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Член 52, параграф 1, буква б) — Работник, който е упражнявал дейност като наето лице в две държави членки — Минимален период, изискван от националното право за придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст — Отчитане на период на внасяне на осигурителни вноски, завършен съгласно законодателството на друга държава членка — Сумиране — Изчисляване на размера на изплащаното обезщетение за осигурителен стаж и възраст)

text:
               20.12.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 513/9

      Решение на Съда (трети състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — SC/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie
      (Дело C-866/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Социално осигуряване на работниците мигранти - Регламент (ЕО) № 883/2004 - Член 52, параграф 1, буква б) - Работник, който е упражнявал дейност като наето лице в две държави членки - Минимален период, изискван от националното право за придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст - Отчитане на период на внасяне на осигурителни вноски, завършен съгласно законодателството на друга държава членка - Сумиране - Изчисляване на размера на изплащаното обезщетение за осигурителен стаж и възраст)
      (2021/C 513/14)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SC

         Ответник: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

         Диспозитив

      Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност трябва да се тълкува в смисъл, че за нуждите на определянето на границата, която в съответствие с националното законодателство не могат да надвишават периодите, през които не са внасяни осигурителни вноски, спрямо периодите, през които такива са внасяни, компетентната институция на съответната държава членка трябва — при изчисляването на теоретичния размер на обезщетението, посочен в подточка i) от тази разпоредба — да вземе предвид всички осигурителни периоди, включително завършените съгласно законодателството на други държави членки, докато изчисляването на действителния размер на обезщетението, посочен в подточка ii) от въпросната разпоредба, се извършва с оглед само на осигурителните периоди, завършени съгласно законодателството на съответната държава членка.

         (1)  ОВ C 61, 24.2.2020 г.


title: Дело C-894/19 P: Решение на Съда (втори състав) от 21 октомври 2021 г. — Европейски парламент/UZ (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Дисциплинарно производство — Дисциплинарно наказание — Административно разследване — Член 41, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Изискване за обективна безпристрастност — Насрещна жалба — Отхвърляне на искане за съдействие — Член 41, параграф 2 от Хартата на основните права — Право на изслушване)

text:
               20.12.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 513/9

      Решение на Съда (втори състав) от 21 октомври 2021 г. — Европейски парламент/UZ
      (Дело C-894/19 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Дисциплинарно производство - Дисциплинарно наказание - Административно разследване - Член 41, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Изискване за обективна безпристрастност - Насрещна жалба - Отхвърляне на искане за съдействие - Член 41, параграф 2 от Хартата на основните права - Право на изслушване)
      (2021/C 513/15)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейски парламент (представители: V. Montebello-Demogeot и I. Lázaro Betancor)

         Друга страна в производството: UZ (представител: J.-N. Louis, avocat)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля главната жалба и насрещната жалба.

                  2)

                  Осъжда Европейския парламент да заплати съдебните разноски, свързани с главната жалба.

                  3)

                  Осъжда UZ да заплати съдебните разноски, свързани с насрещната жалба.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело C-80/20: Решение на Съда (пети състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti — Румъния) — Wilo Salmson France SAS/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti –- Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Членове 167 — 171 и член 178, буква a) — Право на приспадане на ДДС — Възстановяване на ДДС на данъчнозадължени лица, установени в държава членка, различна от държавата членка по възстановяване — Притежаване на фактура — Директива 2008/9/ЕО — Отхвърляне на заявлението за възстановяване — „Сторниране“ на фактурата от доставчика — Издаване на нова фактура — Ново заявление за възстановяване — Отхвърляне)

text:
               20.12.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 513/10

      Решение на Съда (пети състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti — Румъния) — Wilo Salmson France SAS/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti –- Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi
      (Дело C-80/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Членове 167 — 171 и член 178, буква a) - Право на приспадане на ДДС - Възстановяване на ДДС на данъчнозадължени лица, установени в държава членка, различна от държавата членка по възстановяване - Притежаване на фактура - Директива 2008/9/ЕО - Отхвърляне на заявлението за възстановяване - „Сторниране“ на фактурата от доставчика - Издаване на нова фактура - Ново заявление за възстановяване - Отхвърляне)
      (2021/C 513/16)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Bucureşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Wilo Salmson France SAS

         Ответници: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti –- Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 167—171 и 178 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/45/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г., както и Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112, на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата членка по възстановяване, но установени в друга държава членка, трябва да се тълкуват в смисъл, че правото на възстановяване на данъка върху добавената стойност (ДДС), с който е обложена доставка на стоки, не може да се упражни от данъчнозадължено лице, установено не в държавата членка по възстановяване, а в друга държава членка, ако това данъчнозадължено лице не притежава фактура по смисъла на Директива 2006/112, изменена с Директива 2010/45, във връзка с покупката на съответните стоки. Само в случай, че документът страда от такива пороци, които лишават националната данъчна администрация от необходимите данни, на които следва да се основава заявлението за възстановяване, е възможно да се приеме, че такъв документ не е „фактура“ по смисъла на Директива 2006/112, изменена с Директива 2010/45.

                  2)

                  Членове 167—171 и 178 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2010/45, както и член 14, параграф 1, буква а), първа хипотеза от Директива 2008/9 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат отхвърлянето на заявление за възстановяване на данъка върху добавената стойност (ДДС), отнасящо се за определен период на възстановяване единствено поради това, че ДДС е станал изискуем през предходен период на възстановяване, а е бил фактуриран едва през въпросния определен период.

                  3)

                  Членове 167—171 и 178 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2010/45, както и Директива 2008/9 трябва да се тълкуват в смисъл, че едностранното анулиране на фактура от доставчика, след като държавата членка по възстановяване е приела решение за отхвърляне на заявлението за възстановяване на данъка върху добавената стойност (ДДС), основаващо се на тази фактура, при положение че това решение вече е станало окончателно, последвано от издаването на нова фактура във връзка със същите доставки от този доставчик през последващ период на възстановяване, без оспорване на самите доставки, няма никакво значение за съществуването на правото на възстановяване на ДДС, което вече е било упражнено, нито за периода, във връзка с който то трябва да бъде упражнено.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Дело C-282/20: Решение на Съда (десети състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Специализиран наказателен съд — България) — наказателно производство срещу ZX (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Директива 2012/13/ЕС — Право на информация в наказателното производство — Член 6, параграф 3 — Права на заподозрените лица и на обвиняемите да бъдат информирани за правата им — Членове 47 и 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Национално законодателство, което не предвижда процесуален ред за отстраняване след разпоредителното заседание на неяснота и непълнота, опорочаващи съдържанието на обвинителния акт)

text:
               20.12.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 513/11

      Решение на Съда (десети състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Специализиран наказателен съд — България) — наказателно производство срещу ZX
      (Дело C-282/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Директива 2012/13/ЕС - Право на информация в наказателното производство - Член 6, параграф 3 - Права на заподозрените лица и на обвиняемите да бъдат информирани за правата им - Членове 47 и 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Национално законодателство, което не предвижда процесуален ред за отстраняване след разпоредителното заседание на неяснота и непълнота, опорочаващи съдържанието на обвинителния акт)
      (2021/C 513/17)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страна в главното наказателно производство

      ZX

         при участието на: Специализирана прокуратура

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6, параграф 3 от Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство, което не предвижда процесуален ред за отстраняване, след разпоредителното заседание по наказателно дело, на неяснота и непълнота, които опорочават съдържанието на обвинителния акт и нарушават правото на обвиняемия да му бъде предоставена подробна информация относно обвинението.

                  2)

                  Член 6, параграф 3 от Директива 2012/13 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че запитващата юрисдикция е длъжна, доколкото е възможно, да направи съответстващо тълкуване на националното законодателство относно изменението на обвинението, което тълкуване да даде възможност на прокурора в съдебното заседание да отстрани опорочаващата съдържанието на обвинителния акт неяснота и непълнота по начин, при който правото на защита на обвиняемия е действително и реално защитено. Само ако приеме, че съответстващо тълкуване в този смисъл не е възможно, запитващата юрисдикция следва да остави без приложение националната разпоредба, която забранява прекратяване на съдебното производство и връщане на делото на прокурора за съставяне на нов обвинителен акт.

         (1)  ОВ C 287, 31.8.2020 г.


title: Дело C-393/20: Решение на Съда (осми състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie — Полша) — T.B., D. sp. z. o. o./G. I. A/S (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Компетентност в областта на застраховането — Член 11, параграф 1, буква б) — Член 12 — Член 13, параграф 2 — Действие по отношение на лицата — Понятието „увредена страна“ — Професионален участник в оборота — Специална компетентност — Член 7, точка 2)

text:
               20.12.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 513/12

      Решение на Съда (осми състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie — Полша) — T.B., D. sp. z. o. o./G. I. A/S
      (Дело C-393/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Компетентност в областта на застраховането - Член 11, параграф 1, буква б) - Член 12 - Член 13, параграф 2 - Действие по отношение на лицата - Понятието „увредена страна“ - Професионален участник в оборота - Специална компетентност - Член 7, точка 2)
      (2021/C 513/18)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie

         Страни в главното производство

         Ищци: T.B., D. sp. z. o. o.

         Ответник: G. I. A/S

         Диспозитив

                  1)

                  Член 13, параграф 2 във връзка с член 11, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че на него не може да се позове дружество, което срещу предоставяни от него услуги на лицето, пряко пострадало при пътнотранспортно произшествие, във връзка с произтеклата от произшествието вреда е придобило от това лице вземането за застрахователни обезщетения, за да поиска изплащането му от застрахователя на причинителя на произшествието, без същевременно да упражнява професионална дейност по събиране на такива вземания.

                  2)

                  Член 7, точка 2 от Регламент № 1215/2012 трябва да се тълкува в смисъл, че на него може да се позове професионален участник в оборота, който чрез договор за прехвърляне на права е придобил вземането на лицето, пострадало при пътнотранспортно произшествие, с цел да предяви пред правораздавателните органи на държавата членка по мястото на настъпване на вредоносното събитие иск относно деликт или квазиделикт срещу застрахователя на причинителя на произшествието, седалището на който застраховател е на територията на държава членка, различна от тази по мястото на настъпване на вредоносното събитие, стига да са изпълнени условията за прилагане на тази разпоредба, а това трябва да се провери от запитващата юрисдикция.

         (1)  ОВ C 423, 7.12.2020 г.


title: Дело C-402/20 P: Решение на Съда (осми състав) от 21 октомври 2021 г. — Lípidos Santiga, SA/Европейска комисия (Обжалване — Енергопотребление — Директива (ЕС) 2018/2001 — Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници — Ограничаване на използването на биогорива, произведени от хранителни и фуражни култури — Делегиран регламент (ЕС) 2019/807 — Определяне на суровините с висок риск от непреки промени в земеползването (НПЗ) — Палмово масло — Жалба за отмяна — Условието дадено физическо или юридическо лице да е пряко засегнато — Недопустимост)

text:
               20.12.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 513/13

      Решение на Съда (осми състав) от 21 октомври 2021 г. — Lípidos Santiga, SA/Европейска комисия
      (Дело C-402/20 P) (1)

      (Обжалване - Енергопотребление - Директива (ЕС) 2018/2001 - Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници - Ограничаване на използването на биогорива, произведени от хранителни и фуражни култури - Делегиран регламент (ЕС) 2019/807 - Определяне на суровините с висок риск от непреки промени в земеползването (НПЗ) - Палмово масло - Жалба за отмяна - Условието дадено физическо или юридическо лице да е пряко засегнато - Недопустимост)
      (2021/C 513/20)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lípidos Santiga, SA (представител: P. Muñiz Fernández, abogado)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B. De Meester и K. Talabér-Ritz)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Lípidos Santiga SA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 348, 19.10.2020 г.


title: Дело C-396/20: Решение на Съда (трети състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — CHEP Equipment Pooling NV/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Правила за възстановяването на ДДС на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата членка по възстановяване — Директива 2008/9/ЕО — Член 20, параграф 1 — Искане за допълнителна информация от държавата членка по възстановяване — Данни, които могат да бъдат предмет на искане за допълнителна информация — Несъответствие между размера на ДДС, посочен в заявлението за възстановяване, и размера в представените фактури — Принцип на добра администрация — Принцип на неутралитет на ДДС — Преклузивен срок — Последици във връзка с поправянето на допусната от данъчнозадълженото лице грешка)

text:
               20.12.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 513/13

      Решение на Съда (трети състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — CHEP Equipment Pooling NV/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-396/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Правила за възстановяването на ДДС на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата членка по възстановяване - Директива 2008/9/ЕО - Член 20, параграф 1 - Искане за допълнителна информация от държавата членка по възстановяване - Данни, които могат да бъдат предмет на искане за допълнителна информация - Несъответствие между размера на ДДС, посочен в заявлението за възстановяване, и размера в представените фактури - Принцип на добра администрация - Принцип на неутралитет на ДДС - Преклузивен срок - Последици във връзка с поправянето на допусната от данъчнозадълженото лице грешка)
      (2021/C 513/19)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Kúria

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CHEP Equipment Pooling NV

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Диспозитив

      Член 20, параграф 1 от Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112/ЕО, на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата членка по възстановяване, но установени в друга държава членка, разглеждан във връзка с принципите на данъчен неутралитет и на добра администрация, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска данъчната администрация на държавата членка по възстановяване, в случай че тя е сигурна, евентуално с оглед на представената от данъчнозадълженото лице допълнителна информация, че размерът на действително платения по получени доставки данък добавена стойност, който е посочен в приложената към заявлението за възстановяване фактура, е по-голям от този, посочен в това заявление, да извърши възстановяване на данък добавена стойност само до размера на последно посочената сума, без предварително да прикани с дължимата грижа и чрез средствата, които смята за най-подходящи, данъчнозадълженото лице да коригира заявлението си за възстановяване със заявление, за което се приема, че е подадено към датата на първоначалното заявление.

         (1)  ОВ C 423, 7.12.2020 г.


title: Дело C-23/21: Определение на Съда (шести състав) от 23 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Gericht Erster Instanz Eupen — Белгия) — IO/Wallonische Region (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Движение по пътищата — Водач с местоживеене в една държава членка — Автомобил, регистриран в друга държава членка — Автомобил, предоставен на разположение на управляващия съдружник на дружество, установено в тази друга държава членка — Задължение за регистрация в първата държава членка)

text:
               20.12.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 513/14

      Определение на Съда (шести състав) от 23 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Gericht Erster Instanz Eupen — Белгия) — IO/Wallonische Region
      (Дело C-23/21) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Член 49 ДФЕС - Свобода на установяване - Движение по пътищата - Водач с местоживеене в една държава членка - Автомобил, регистриран в друга държава членка - Автомобил, предоставен на разположение на управляващия съдружник на дружество, установено в тази друга държава членка - Задължение за регистрация в първата държава членка)
      (2021/C 513/21)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Gericht Erster Instanz Eupen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: IO

         Ответник: Wallonische Region

         Диспозитив

                  1)

                  Следва ли член 49 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че той не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която управител на дружество или независим работник или служител с местоживеене в тази държава може да се позовава на дерогация от задължението за регистрация в посочената държава членка на автомобил, регистриран в друга държава членка и предоставен на разположение от дружество, което е учстановено в тази друга държава членка и притежава или не притежава правосубектност, само в случай че документите, които удостоверяват, че заинтересованото лице изпълнява условията за прилагане на тази дерогация, се намират постоянно на разположение в този автомобил?

                  2)

                  Следва ли член 49 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че той не допуска правна уредба на държава членка, която задължава управляващия съдружник на дадено дружество с местоживеене в тази държава членка да регистрира в тази държава автомобил, предоставен му на разположение от неговото дружество, установено в друга държава членка, като този управляващ съдружник не получава заплата или доходи от това дружество, но и не е в състояние да докаже реалната си роля в посоченото дружество, при положение че този автомобил не е нито предназначен да бъде основно и непрекъснато използван в първата държава членка, нито е използван по този начин в нея?

         (1)  ОВ C 128, 12.4.2021 г.


title: Дело C-30/21: Определение на Съда (шести състав) от 21 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Lennestadt — Германия) — Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt./NW (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 1, параграф 1 — Материален обхват — Понятие за граждански и търговски дела — Производство, водено с цел събиране на такса за използване на платен път)

text:
               20.12.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 513/15

      Определение на Съда (шести състав) от 21 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Lennestadt — Германия) — Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt./NW
      (Дело C-30/21) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Член 1, параграф 1 - Материален обхват - Понятие за граждански и търговски дела - Производство, водено с цел събиране на такса за използване на платен път)
      (2021/C 513/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Lennestadt

         Страни в главното производство

         Ищец: Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt.

         Ответник: NW

         Диспозитив

      Член 1, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „граждански и търговски дела“ по смисъла на тази разпоредба обхваща и делото по иск, с който се цели събиране по съдебен път на такса за използването на платен път и който е предявен от дружество, упълномощено по силата на закона, който квалифицира като частноправно отношението, възникващо по повод на използването на пътя.

         (1)  ОВ C 148, 26.4.2021 г.


title: Дело C-510/21: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 19 август 2021 г. — DB/Austrian Airlines AG

text:
               20.12.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 513/15

      Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 19 август 2021 г. — DB/Austrian Airlines AG
      (Дело C-510/21)
      (2021/C 513/23)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец: DB

         Ответник: Austrian Airlines AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли първата медицинска помощ, която е оказана на борда на въздухоплавателното средство след злополука по смисъла на член 17, параграф 1 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, подписана на 9 декември 1999 г. от Европейската общност и одобрена от името на Европейската общност с Решение 2001/539/ЕО на Съвета от 5 април 2001 г. (1), и е довела до друго телесно увреждане на пътника, което може да бъде разграничено от реалните последици от злополуката, да се разглежда, заедно с пораждащото събитие, като една-единствена злополука?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос:
                  Изключва ли член 29 от посочената конвенция правото на обезщетение за причинената от първата медицинска помощ вреда, ако това право наистина е предявено в рамките на давностния срок по националното право, но след изтичането на срока по член 35 от Конвенцията за предявяване на иск?

         (1)  Решение на Съвета от 5 април 2001 година относно сключването от Европейската общност на Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз (Конвенцията от Монреал) (ОВ L 194, 2001 г., стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 112).