title: Съединени дела T-504/16 и Т-505/16: Решение на Общия съд от 14 септември 2017 г. — Bodson и др./ЕИБ (Публична служба — Персонал на ЕИБ — Възнаграждение — Годишно адаптиране на размера на основната заплата — Метод за изчисление — Икономическа и финансова криза)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/17

         Решение на Общия съд от 14 септември 2017 г. — Bodson и др./ЕИБ
   (Съединени дела T-504/16 и Т-505/16) (1)

   ((Публична служба - Персонал на ЕИБ - Възнаграждение - Годишно адаптиране на размера на основната заплата - Метод за изчисление - Икономическа и финансова криза))
   (2017/C 369/25)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Jean-Pierre Bodson (Люксембург, Люксембург) и 485 други жалбоподатели, посочени поименно в приложението към решението (T-504/16), и Esther Badiola (Люксембург) и 15 други жалбоподатели, посочени поименно в приложението към решението (дело T-505/16) (представител: L. Levi, avocat)

      Ответник: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: първоначално T. Gilliams и G. Nuvoli, впоследствие G. Faedo и T. Gilliams, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решенията, съдържащи се във фишовете за заплата за февруари 2013 г. и следващите месеци, прилагащи за жалбоподателите решението на Съвета на директорите на ЕИБ от 18 декември 2012 г. и решението на Управителния комитет на ЕИБ от 29 януари 2013 г., както и на документа, публикуван онлайн на 5 февруари 2013 г., и информационната бележка от 15 февруари 2013 г., с които персоналът се уведомява за приемането на тези две решения, и от друга страна, да се осъди ЕИБ да заплати на жалбоподателите сума, съответстваща на разликата между размера на възнагражденията, които са им изплатени съгласно посочените по-горе решения, и размера на възнагражденията, които им се дължат съгласно режима, предвиден в решението на Съвета на директорите на ЕИБ от 22 септември 2009 г., както и обезщетение за вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели поради загубата на покупателната им способност и несигурността, свързана с промяната във възнагражденията им

      Диспозитив

               1)

               Отменя решенията на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), с които се прилага решението на Съвета на директорите на ЕИБ от 18 декември 2012 г. и решението на Управителния комитет на ЕИБ от 29 януари 2013 г. и които се съдържат във фишовете за заплата за февруари 2013 г. и следващите месеци на г-н Jean-Pierre Bodson и другите членове на персонала на ЕИБ, посочени поименно в приложението по дело T-504/16, от една страна, и на г-жа Esther Badiola и другите членове на персонала на ЕИБ, посочени поименно в приложението по дело T-505/16, от друга страна.

               2)

               Жалбата се отхвърля в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда ЕИБ да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г. (делото първоначално е заведено пред Съда на публичната служба на Европейския съюз с номер F-41/13, а на 1.9.2016 г. е прехвърлено в Общия съд на Европейския съюз).


title: Дело T-585/16: Решение на Общия съд от 15 септември 2017 г. — Skareby/ЕСВД (Публична служба — Длъжностни лица — Свобода на изразяване — Задължение за лоялност — Сериозно накърняване на законните интереси на Съюза — Отказ да се разреши публикуването на статия — Приканване за промяна на текста — Член 17а от Правилника — Предмет на жалбата — Решение за отхвърляне на жалбата, подадена по административен ред)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/18

         Решение на Общия съд от 15 септември 2017 г. — Skareby/ЕСВД
   (Дело T-585/16) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Свобода на изразяване - Задължение за лоялност - Сериозно накърняване на законните интереси на Съюза - Отказ да се разреши публикуването на статия - Приканване за промяна на текста - Член 17а от Правилника - Предмет на жалбата - Решение за отхвърляне на жалбата, подадена по административен ред))
   (2017/C 369/26)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Carina Skareby (Льовен, Белгия) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, адвокати)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД) (представители: S. Marquardt, подпомаган от M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire и S. Moya Izquierdo, адвокати)

      Предмет

   Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна, от една страна, на решение от 5 юни 2015 г. на ЕСВД, с което се отказва публикуване на статия и се приканва за промяна на два абзаца от предложения текст, и от друга страна „доколкото е необходимо“, на решение от 18 декември 2015 г. на ЕВСД, с което се отхвърля подадената по административен ред срещу първоначалното решение жалба.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-жа Carina Skareby да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 191, 30.5.2016 г. (делото първоначално е заведено пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-15/16, а на 1 септември 2016 г. е прехвърлено в Общия съд на Европейския съюз).


title: Дело C-481/17: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд Велико Търново (България) на 9 август 2017 година — Николай Янчев/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. Велико Търново при Централно управление на Националната агенция за приходите

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/5

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд Велико Търново (България) на 9 август 2017 година — Николай Янчев/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. Велико Търново при Централно управление на Националната агенция за приходите
   (Дело C-481/17)
   (2017/C 369/06)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд Велико Търново

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Николай Янчев

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. Велико Търново при Централно управление на Националната агенция за приходите

      Преюдициални въпроси

               1)

               Позволява ли тълкуването на разпоредбата на параграф 16 от решение С(2011) 863 от 11.2.2011 г. на Европейската Комисия, издадено по реда на чл.108, § 3 от ДФЕС и обявяващо за съвместима с чл.107, § 3 от ДФЕС помощ № 546/2010, предоставяна от Република България за инвестиции в земеделски стопанства чрез преотстъпване на данък, с оглед на правомощията на Комисията от една страна, и, от друга страна, с оглед на проявлението на принципите на процесуална автономия и на правна сигурност, прилагането на национална правна уредба, при която посоченият в този параграф срок за контрол за изпълнението на условията за предоставената държавна помощ следва да се счита само за инструктивен, а не за окончателен?

               2)

               При съобразяване с принципа на пропорционалност, съвместното и телеологическото тълкуване на параграфи 7, 8, 14 и 45 от решение С(2011) 863 от 11.2.2011 г. на Европейската Комисия, издадено по реда на чл.108, § 3 от ДФЕС и обявяващо за съвместима с чл.107, § 3 от ДФЕС помощ № 546/2010, предоставяна от Република България за инвестиции в земеделски стопанства чрез преотстъпване на данък, води ли до извода, че правомерното получаване/ползване на помощта зависи само от спазването на изрично посочените в това решение национални разпоредби, посредством прилагането на които държавната помощ се въвежда, или е допустимо да се изискват и съобразяват и други условия, въведени в националното законодателство, които са чужди на преследваните чрез предоставянето ѝ цели?


title: Дело T-540/17: Иск, предявен на 11 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/24

         Иск, предявен на 11 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия
   (Дело T-540/17)
   (2017/C 369/36)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска инвестиционна банка (представители: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran и F. de Borja Oxangoiti Briones; D. Arts, lawyer, и T. Cusworth, solicitor)

      Ответник: Сирийска арабска република

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд да осъди Сирия да плати:

               —

               Всички суми, дължими на Европейския съюз съгласно членове 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 и 8.02 от Споразумението за заем за доставка на електричество по силата на суброгация, а именно:

                           —

                           52 657 141,77 EUR, представляващи сумата, дължима на Европейския съюз към 9 август 2017 г., включваща главници, лихви и договорни неустойки (начислени от падежа до 9 август 2017 г.),

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в размер, равен на по-високия процент (за всеки последователен период от един месец) между: (i) релевантния междубанков лихвен процент, увеличен с 2 % (200 базисни пункта) или (ii) процента по член 3.01, увеличен с 0,25 % (25 базисни пункта), от падежа на всяка вноска до окончателното плащане,

                           —

                           всички дължими такси, глоби и възнаграждения, считано от падежа до окончателното плащане, включително разноските за настоящото съдебно производство;

               —

               При условията на евентуалност спрямо точка (i) и в случай че Съдът приеме, че Европейският съюз не се е суброгирал в правата на ЕИБ, всички дължими на ЕИБ суми съгласно членове 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 и 8.02 oт Споразумението за заем за доставка на електричество, а именно:

                           —

                           52 657 141,77 EUR, представляващи дължимата на ЕИБ сума към 9 август 2017 г., включваща главници, лихви и договорни неустойки за изпълнение (начислени от падежа до 9 август 2017 г.),

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в размер, равен на по-високия процент (за всеки последователен период от един месец) между: (i) релевантния междубанков лихвен процент, увеличен с 2 % (200 базисни пункта) или (ii) процента по член 3.01, увеличен с 0,25 % (25 базисни пункта), от падежа на всяка вноска до окончателното плащане;

                           —

                           всички дължими такси, глоби и възнаграждения, считано от падежа до окончателното плащане, включително разноските за настоящото съдебно производство;

               —

               При всички случаи, всички суми, дължими било на Европейския съюз, било на ЕИБ, за вноските, които ще станат изискуеми след предявяването на иска и не бъдат платени от Сирия, а именно:

                           —

                           всички главници, лихви и неустойки за всяка вноска,

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в размер, равен на по-високия процент (за всеки последователен период от един месец) между: (i) релевантния междубанков лихвен процент, увеличен с 2 % (200 базисни пункта) или (ii) процента по член 3.01, увеличен с 0,25 % (25 базисни пункта), от падежа на всяка вноска до окончателното плащане от страна на Сирия;

               —

               Всички разноски, свързани с настоящото производство съгласно член 134, параграф 1 oт Процедурния правилник.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага едно основание.
   Първото и единствено основание е неизпълнение от страна на Сирия на договорните ѝ задължения по членове 3.01 и 4.01 от Споразумението за заем за доставка на електричество за плащане на вноските по силата на Споразумението за заем за доставка на електричество при настъпване на падежа на всяка от тях, и по член 3.02 от Споразумението за заем за доставка на електричество за плащане на неустойка за неизпълнение за всяка изискуема и неплатена вноска, в размер на посочения в това споразумение годишен процент. Следователно Сирия е длъжна по силата на договора да плати всички посочени в членове 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 и 8.02 от Споразумението за заем за доставка на електричество.


title: Дело T-541/17: Иск, предявен на 11 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/25

         Иск, предявен на 11 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия
   (Дело T-541/17)
   (2017/C 369/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска инвестиционна банка (представители: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran и F. de Borja Oxangoiti Briones; D. Arts, lawyer, и T. Cusworth, solicitor)

      Ответник: Сирийска арабска република

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд да осъди Сирия да плати:

               —

               Всички суми, дължими на Европейския съюз съгласно членове 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 и 8.02 от Споразумението за заем за пренос на електроенергия по силата на суброгация, а именно:

                           —

                           3 383 971,66 CHF (швейцарски франкове) и 38 934 400,51 EUR, представляващи сумата, дължима на Европейския съюз към 9 август 2017 г., включваща главници, лихви и договорни неустойки (начислени от падежа до 9 август 2017 г.),

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в годишен размер, равен на сбора от: (i) 2,5 % (250 базисни пункта) и (ii) процента по член 3.01, до окончателното плащане,

                           —

                           всички дължими такси, глоби и възнаграждения, считано от падежа до окончателното плащане, включително разноските за настоящото съдебно производство;

               —

               При условията на евентуалност спрямо горното искане и в случай че Съдът приеме, че Европейският съюз не се е суброгирал в правата на ЕИБ, всички дължими на ЕИБ суми съгласно членове 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 и 8.02 от Споразумението за заем за пренос на електроенергия, а именно:

                           —

                           3 383 971,66 CHF и 38 934 400,51 EUR, представляващи дължимата на ЕИБ сума към 9 август 2017 г., включваща главници, лихви и договорни неустойки за изпълнение (начислени от падежа до 9 август 2017 г.),

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в годишен размер, равен на сбора от: (i) 2,5 % (250 базисни пункта) и (ii) процента по член 3.01, до окончателното плащане,

                           —

                           всички дължими такси, глоби и възнаграждения, считано от падежа до окончателното плащане, включително разноските за настоящото съдебно производство;

               —

               При всички случаи, всички суми, дължими било на Европейския съюз, било на ЕИБ, за вноските, които ще станат изискуеми след предявяването на иска и не бъдат платени от Сирия, а именно:

                           —

                           всички главници, лихви и неустойки за всяка вноска,

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в годишен размер, равен на сбора от: (i) 2,5 % (250 базисни пункта) и (ii) процента по член 3.01, считано от падежа на всяка вноска до окончателното плащане;

               —

               Всички разноски, свързани с настоящото производство съгласно член 134, параграф 1 oт Процедурния правилник.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага едно основание.
   Първото и единствено основание е неизпълнение от страна на Сирия на договорните ѝ задължения по членове 3.01 и 4.01 от Споразумението за заем за пренос на електроенергия за плащане на вноските по силата на Споразумението за заем за пренос на електроенергия при настъпване на падежа на всяка от тях, и по член 3.02 от Споразумението за заем за пренос на електроенергия за плащане на неустойка за неизпълнение за всяка изискуема и неплатена вноска, в размер на посочения в това споразумение годишен процент. Следователно Сирия е длъжна по силата на договора да плати всички посочени в членове 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 и 8.02 от Споразумението за заем за пренос на електроенергия.


title: Дело T-305/16: Решение на Общия съд от 15 септември 2017 г. — Lidl Stiftung/EUIPO — Primark Holdings (LOVE TO LOUNGE) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „LOVE TO LOUNGE“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009 — Служебна проверка на фактите — Член 76 от Регламент № 207/2009)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/13

         Решение на Общия съд от 15 септември 2017 г. — Lidl Stiftung/EUIPO — Primark Holdings (LOVE TO LOUNGE)
   (Дело T-305/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „LOVE TO LOUNGE“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009 - Служебна проверка на фактите - Член 76 от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 369/17)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Германия) (представители: M. Kefferpütz и A. Berger, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Bonne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Primark Holdings (Дъблин, Ирландия) (представители: B. Brandreth, barrister, и G. Hussey, solicitor)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 9 март 2016 г. (преписка R 489/2015-2) относно производство за обявяване на недействителност между Lidl Stiftung и Primark Holdings

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Lidl Stiftung & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 287, 8.8.2016 г.


title: Дело T-90/17: Определение на Общия съд от 12 септември 2017 г. — Gelinova Group/EUIPO — Cloetta Italia (galatea…è naturale) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/19

         Определение на Общия съд от 12 септември 2017 г. — Gelinova Group/EUIPO — Cloetta Italia (galatea…è naturale)
   (Дело T-90/17) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне))
   (2017/C 369/28)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Gelinova Group Srl (Tezze di Vazzola, Италия) (представители: A. Tornato и D. Hazan, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Cloetta Italia Srl (Кремона, Италия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 12 декември 2016 г. (преписка R 207/2016-2) относно производство по възражение между Cloetta Italia Srl и Gelinova Group Srl, предишно Milk & Fruit Srl

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Осъжда Gelinova Group Srl да понесе направените от него разноски, както и разноските на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

      (1)  ОВ C 121, 18.4.2017 г.


title: Дело T-327/15: Решение на Общия съд от 19 септември 2017 г. — Гърция/Комисия (ФЕОГА — Секция „Ориентиране“ — Намаляване на финансовата помощ — Оперативна програма — Правно основание — Преходни разпоредби — Прилагане на финансови корекции след съответния програмен период — Съществено процесуално нарушение — Неспазване на срока за приемане на решение — Право на защита — Право на изслушване — Правна сигурност — Оправдани правни очаквания — Ne bis in idem — Пропорционалност)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/8

         Решение на Общия съд от 19 септември 2017 г. — Гърция/Комисия
   (Дело T-327/15) (1)

   ((ФЕОГА - Секция „Ориентиране“ - Намаляване на финансовата помощ - Оперативна програма - Правно основание - Преходни разпоредби - Прилагане на финансови корекции след съответния програмен период - Съществено процесуално нарушение - Неспазване на срока за приемане на решение - Право на защита - Право на изслушване - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания - Ne bis in idem - Пропорционалност))
   (2017/C 369/09)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: G. Kanellopoulos, O. Tsirkinidou и A. Vasilopoulou)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Aquilina и D. Triantafyllou)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение за изпълнение C(2015) 1936 окончателен на Комисията от 25 март 2015 година за прилагане на финансова корекция относно частта на ФЕОГА, секция „Ориентиране“, от оперативна програма CCI 2000GR061PO021 (Гърция — Цел 1 — Възстановяване на селски райони).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 279, 24.8.2015 г.


title: Дело T-591/17: Иск, предявен на 30 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/35

         Иск, предявен на 30 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия
   (Дело T-591/17)
   (2017/C 369/48)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска инвестиционна банка (представители: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran и F. de Borja Oxangoiti Briones, D. Arts, lawyer, и T. Cusworth, solicitor)

      Ответник: Сирийска арабска република

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд да осъди Сирия да плати:

               —

               всички суми, дължими по силата на членове 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 и 9.02 oт Споразумението за заем за водоснабдяване на района Deir Ez Zor, а именно:

                           —

                           404 425,58 EUR, представляващи дължимата на ищеца сума към 25 август 2017 г., включваща главница, лихви и договорна неустойка за неизпълнение (начислени от падежа до 25 август 2017 г.),

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в размер на 3,5 % годишно (350 базисни пункта), до окончателното плащане,

                           —

                           всички дължими такси, глоби и възнаграждения, дължими от падежа до окончателното плащане, включително разноските за настоящото съдебно производство;

               —

               при всички случаи, дължимата на ищеца сума за вноските, които ще станат изискуеми след подаването на настоящия иск и които не бъдат платени от Сирия, а именно:

                           —

                           всички главници, лихви и неустойка за всяка вноска,

                           —

                           договорна неустойка за неизпълнение в размер на 3,5 % годишно (350 базисни пункта), от падежа на всяка вноска до окончателното плащане от страна на Сирия;

               —

               всички разноски, свързани с настоящото производство съгласно член 134, параграф 1 oт Процедурния правилник.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага едно основание.
   Първото и единствено основание е неизпълнение от страна на Сирия на договорните ѝ задължения по членове 3.01 и 4.01 от Споразумението за заем за водоснабдяване на района Deir Ez Zor за плащане на вноските по силата на Споразумението за заем за водоснабдяване на района Deir Ez Zor при настъпване на падежа на всяка от тях, и по член 3.02 oт Споразумението за заем за водоснабдяване на района Deir Ez Zor Region за плащане на неустойка за неизпълнение за всяка изискуема и неплатена вноска в размер на посочения в Споразумението годишен процент. Следователно Сирия е длъжна по силата на договора да плати всички посочени в членове 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 и 9.02 oт Споразумението за заем за водоснабдяване на района Deir Ez Zor Region суми.


title: Дело T-393/15: Решение на Общия съд от 14 септември 2017 г. — Università del Salento/Комисия (Арбитражна клауза — Обща програма „Основни права и правосъдие“ — специална програма „Наказателно правосъдие“ — Събиране на платените от Комисията суми съгласно договор за отпускане на безвъзмездни средства — Прихващане на вземания — Частична промяна на квалификацията на жалбата — Жалба за установяване на липсата на вземане по договор)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/8

         Решение на Общия съд от 14 септември 2017 г. — Università del Salento/Комисия
   (Дело T-393/15) (1)

   ((Арбитражна клауза - Обща програма „Основни права и правосъдие“ - специална програма „Наказателно правосъдие“ - Събиране на платените от Комисията суми съгласно договор за отпускане на безвъзмездни средства - Прихващане на вземания - Частична промяна на квалификацията на жалбата - Жалба за установяване на липсата на вземане по договор))
   (2017/C 369/10)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Università del Salento (Лече, Италия) (представител: F. Vetrò, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално L. Di Paolo, F. Moro, L. Cappelletti и O. Verheecke, впоследствие L. Di Paolo, F. Moro и O. Verheecke)

      Предмет

   От една страна, жалба, подадена на основание член 263 ДФЕС, на първо място, за отмяна на Решение D/C4 — B.2 — 005817 на Комисията от 4 май 2015 г., с което е извършено прихващане на вземане на жалбоподателя във връзка с изпълнението на договор по първия проект Entice (Explaining the Nature of Technological Innovation in Chinese Enterprises), и задължението на жалбоподателя във връзка с изпълнението на договор по втория проект, озаглавен „Judicial Training and Research on EU crimes against environment and maritime pollution“, на второ място, за отмяна на всички предхождащи, последващи и при всички положения свързани актове с посоченото решение и, на трето място, за осъждане на Комисията да заплати на жалбоподателя дължимите му суми в изпълнение на проекта Entice и, от друга страна, жалба, подадена на основание член 272 ДФЕС за установяване на липсата на претендираното от Комисия вземане във връзка с изпълнението на втория проект.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Università del Salento да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 311, 21.9.2015 г.


title: Дело T-117/17 R: Определение на председателя на Общия съд от 3 юли 2017 г. — Proximus/Съвет (Обезпечително производство — Обществени поръчки — Процедура на договаряне — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/19

         Определение на председателя на Общия съд от 3 юли 2017 г. — Proximus/Съвет
   (Дело T-117/17 R)
   ((Обезпечително производство - Обществени поръчки - Процедура на договаряне - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност))
   (2017/C 369/29)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Proximus SA/NV (Брюксел, Белгия) (представител: B. Schutyser, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Jaume и S. Cholakova, подпомагани от P. de Bandt, P. Teerlinck и M. Gherghinaru, avocats)

      Предмет

   Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за постановяване на временни мерки, целящи, от една страна, да се спре изпълнението на решението на Съвета да възложи рамковия договор на друг участник в тръжната процедура, а не на жалбоподателя, и от друга страна, да се спре изпълнението на рамковия договор, сключен между Съвета и лицето, на което същият е възложен.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за постановяване на временни мерки.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-527/17: Жалба, подадена на 8 август 2017 г. — Waisman и др./ЕСП

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/20

         Жалба, подадена на 8 август 2017 г. — Waisman и др./ЕСП
   (Дело T-527/17)
   (2017/C 369/30)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Alejandro Claudio Waisman (Буенос Айрес, Аржентина) и други 158 жалбоподатели (представители: J. De Castro Martín, M. Azpitarte Sánchez и J. Ruiz de Villa Jubany, адвокати)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               В съответствие с предвиденото в член 263 ДФЕС, да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране относно Banco Popular Español (JUR/EES/2017/08);

               —

               в съответствие с предвиденото в член 340, параграф 2 ДФЕС и член 41, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да осъди ЕСП да заплати на жалбоподателите, в тежест на създадения в приложение на член 67 от Регламент № 806/2014 Единен фонд за преструктуриране, обезщетение за вредите, причинени на жалбоподателите като пряка последица от решението относно Banco Popular Español, чийто размер съответства на пазарната стойност на капиталовите инструменти на банковата институция към деня (6 юни 2017 г.), предхождащ изпълнението на схемата за преструктуриране; при условията на евентуалност, в случай, че Общият съд не уважи предходното искане за обезщетение, да се осъди ЕСП да заплати на жалбоподателите обезщетение, чийто размер съответства на разликата, която ще бъде определена при оценяването от независим експерт, предвидено в член 20, параграф 16 от Регламент № 806/2014, между това, което тези жалбоподатели са получили като плащане по техните вземания в приложение на посоченото решение и това, което биха получили в рамките на обикновено производство по несъстоятелност.

               —

               да осъди ЕСП да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са подобни на изтъкнатите по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране, T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


title: Дело T-604/17: Жалба, подадена на 5 септември 2017 г. — Thun/EUIPO (изображение на риба)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/35

         Жалба, подадена на 5 септември 2017 г. — Thun/EUIPO (изображение на риба)
   (Дело T-604/17)
   (2017/C 369/49)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Thun SpA (Bolzano, Италия) (представител: B. Giordano, avvocato)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността (изображение на риба) — заявка за регистрация № 336 805-0059

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 9 юни 2017 г. по преписка R 1680/2016-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да уважи искането за restitutio in integrum;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 67 от Регламент № 6/2002 относно промишления дизайн на Общността.


title: Дело T-544/17: Жалба, подадена на 5 август 2017 г. — Imabe Ibérica/ЕСП

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/29

         Жалба, подадена на 5 август 2017 г. — Imabe Ibérica/ЕСП
   (Дело T-544/17)
   (2017/C 369/40)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Imabe Ibérica, S.A. (Мадрид, Испания) (представител: C. Aguirre de Cárcer Moreno, адвокат)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да приеме за подадена жалбата срещу Решение SRB/EES/2017/08, прието от Единния съвет за преструктуриране на неговата разширена изпълнителна сесия от 7 юни 2017 г., за одобряване на схемата за преструктуриране на финансовата институция Banco Popular Español, S.A., в изпълнение на член 29 от Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010; и след като позволи предварително достъпа до цялата преписка и възможността да се изразят допълнителни становища, да отмени или обезсили обжалваното решение, като възстанови напълно жалбоподателя в неговите реални имуществени права, в съответствие с изискванията за пълно обезщетяване.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са подобни на изтъкнатите по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране, T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


title: Дело T-421/16: Решение на Общия съд от 15 септември 2017 г. — sheepworld/EUIPO (Beste Oma) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Beste Oma“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/14

         Решение на Общия съд от 15 септември 2017 г. — sheepworld/EUIPO (Beste Oma)
   (Дело T-421/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Beste Oma“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 369/19)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: sheepworld AG (Урзензолен, Германия) (представител: S. von Rüden, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 13 май 2016 г. (преписка R 91/2016-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Beste Oma“ като марка на Европейския съюз.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Sheepworld AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 343, 19.9.2016 г.


title: Дело C-495/17: Преюдициално запитване от Tribunalul Prahova (Румъния), постъпило на 14 август 2017 г. — Cartrans Spedition Srl/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova, Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti — Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/6

         Преюдициално запитване от Tribunalul Prahova (Румъния), постъпило на 14 август 2017 г. — Cartrans Spedition Srl/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova, Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti — Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii
   (Дело C-495/17)
   (2017/C 369/07)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Prahova

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Cartrans Spedition Srl

      Ответници: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova, Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti — Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii

      Преюдициални въпроси

               1)

               За целите на освобождаването от ДДС за сделки и услуги за превоз, свързани с износа на стоки, в съответствие с Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност представлява ли ТИР карнетът, оформен от митническата служба на страната на пристигане, документ, удостоверяващ износа на превозваните стоки, като се има предвид режимът на този документ за митнически транзит, определен с Наръчника за транзита за режима ТИР №TAXUD/1873/2007 от Комитета по Митническия кодекс — отдел „Транзит“ в рамките на генерална дирекция „Данъчно облагане и митнически съюз“ на Европейската комисия?

               2)

               Допуска ли член 153 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност данъчна практика, която налага на данъчнозадълженото лице да докаже износа на превозваните стоки само с митническа декларация за износ, като отказва да предостави право на приспадане на ДДС за услугите за превоз на изнесените стоки, ако такава декларация не бъде представена, макар и да съществува ТИР карнет, оформен от митницата на страната на местоназначение?

      (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-542/17: Иск, предявен на 11 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/26

         Иск, предявен на 11 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия
   (Дело T-542/17)
   (2017/C 369/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска инвестиционна банка (представители: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran и F. de Borja Oxangoiti Briones; D. Arts, lawyer, и T. Cusworth, solicitor)

      Ответник: Сирийска арабска република

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд да осъди Сирия да плати:

               —

               Всички суми, дължими на Европейския съюз съгласно членове 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 и 8.02 от Споразумението за заем за пристанище Tartous по силата на суброгация, а именно:

                           —

                           20 609 429,45 EUR, представляващи сумата, дължима на Европейския съюз към 9 август 2017 г., включваща главници, лихви и договорни неустойки (начислени от падежа до 9 август 2017 г.),

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в размер, равен на по-високия процент (за всеки последователен период от един месец) между: (i) процента, равен на индекса EURIBOR, увеличен с 2 % (200 базисни пункта) или (ii) фиксирания процент, платим по силата на член 3.01, увеличен с 0,25 % (25 базисни пункта), до окончателното плащане,

                           —

                           всички дължими такси, глоби и възнаграждения, считано от падежа до окончателното плащане, включително разноските за настоящото съдебно производство;

               —

               При условията на евентуалност спрямо точка (i) и в случай че Съдът приеме, че Европейският съюз не се е суброгирал в правата на ЕИБ, всички дължими на ЕИБ суми съгласно членове 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 и 8.02 oт Споразумението за заем за пристанище Tartous, а именно:

                           —

                           20 609 429,45 EUR, представляващи дължимата на ЕИБ сума към 9 август 2017 г., включваща главници, лихви и договорни неустойки за изпълнение (начислени от падежа до 9 август 2017 г.),

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в размер, равен на по-високия процент (за всеки последователен период от един месец) между: (i) процента, равен на индекса EURIBOR, увеличен с 2 % (200 базисни пункта) или (ii) фиксирания процент, платим по силата на член 3.01, увеличен с 0,25 % (25 базисни пункта), до окончателното плащане,

                           —

                           всички дължими такси, глоби и възнаграждения, считано от падежа до окончателното плащане, включително разноските за настоящото съдебно производство;

               —

               При всички случаи, всички суми, дължими било на Европейския съюз, било на ЕИБ, за вноските, които ще станат изискуеми след предявяването на иска и не бъдат платени от Сирия, а именно:

                           —

                           всички главници, лихви и неустойки за всяка вноска,

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в размер, равен на по-високия процент (за всеки последователен период от един месец) между: (i) процента, равен на индекса EURIBOR, увеличен с 2 % (200 базисни пункта) или (ii) фиксирания процент, платим по силата на член 3.01, увеличен с 0,25 % (25 базисни пункта), считано от падежа на всяка вноска до окончателното плащане.

               —

               Всички разноски, свързани с настоящото производство съгласно член 134, параграф 1 oт Процедурния правилник.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага едно основание.
   Първото и единствено основание е неизпълнение от страна на Сирия на договорните ѝ задължения по членове 3.01 и 4.01 от Споразумението за заем за пристанище Tartous за плащане на вноските по силата на Споразумението за заем за пристанище Tartous при настъпване на падежа на всяка от тях, и по член 3.02 от Споразумението за заем за пристанище Tartous за плащане на неустойка за неизпълнение за всяка изискуема и неплатена вноска, в размер на посочения в това споразумение годишен процент. Следователно Сирия е длъжна по силата на договора да плати всички посочени в членове 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 и 8.02 от Споразумението за заем за пристанище Tartous.


title: Дело T-574/17: Жалба, подадена на 23 август 2017 г. — UD/Комисия

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/32

         Жалба, подадена на 23 август 2017 г. — UD/Комисия
   (Дело T-574/17)
   (2017/C 369/44)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: UD (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение от 2 ноември 2016 г., с което Комисията отказва предварително разрешение за възстановяване на медицински разходи, свързани с медицинско лечение на жалбоподателя,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно-единствено основание, изведено от наличието на явна грешка в преценката, с което било опорочено основанието за отказ, изразяващо се в твърдяна липса на научно основание за спорното лечение.


title: Дело T-422/16: Решение на Общия съд от 15 септември 2017 г. — sheepworld/EUIPO (Beste Mama) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Beste Mama“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/14

         Решение на Общия съд от 15 септември 2017 г. — sheepworld/EUIPO (Beste Mama)
   (Дело T-422/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Beste Mama“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 369/20)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: sheepworld AG (Ursensollen, Германия) (представител: S. von Rüden, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 13 май 2016 г. (преписка R 95/2016-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Beste Mama“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Sheepworld AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 343, 19.9.2016 г.


title: Дело T-608/17: Жалба, подадена на 6 септември 2017 г. — Grupo Bimbo/EUIPO — DF World of Spices („TAKIS FUEGO“)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/36

         Жалба, подадена на 6 септември 2017 г. — Grupo Bimbo/EUIPO — DF World of Spices („TAKIS FUEGO“)
   (Дело T-608/17)
   (2017/C 369/50)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Grupo Bimbo, SAB de CV (Мексико, Мексико) (представител: N. Fernández Fernández-Pacheco, abogado)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: DF World of Spices GmbH (Дисен, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „TAKIS FUEGO“ — заявка за регистрация № 11 841 087

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 юли 2017 г. по преписка R 2300/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-624/17: Жалба, подадена на 13 септември 2017 г. — Полша/Комисия

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/38

         Жалба, подадена на 13 септември 2017 г. — Полша/Комисия
   (Дело T-624/17)
   (2017/C 369/52)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Република Полша (представител: B. Majczyna)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията от 30 юни 2017 г. относно държавна помощ SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), приведена в действие от Полша във връзка с данъка върху продажбите на дребно, нотифицирано като документ C(2017) 4449, и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: неправилна квалификация на полския данък върху продажбите на дребно като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС поради явно неправилна преценка на условието за селективност.

               2.

               Второ основание: порочност и непълнота на мотивите на обжалваното решение.


title: Дело T-590/17: Иск, предявен на 30 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/34

         Иск, предявен на 30 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия
   (Дело T-590/17)
   (2017/C 369/47)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска инвестиционна банка (представители: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran и F. de Borja Oxangoiti Briones, D. Arts, lawyer и T. Cusworth, solicitor)

      Ответник: Сирийска арабска република

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд да осъди Сирия да плати:

               —

               всички суми, дължими по силата на членове 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 и 9.02 oт Споразумението за заем за водоснабдяване на района Sweida, а именно:

                           —

                           726 942,81 EUR, представляващи дължимата на ищеца сума към 25 август 2017 г., включваща главница, лихва и договорна неустойка за неизпълнение (начислени от падежа до 25 август 2017 г.),

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в размер на 3,5 % годишно (350 базисни пункта), до окончателното плащане,

                           —

                           всички дължими такси, глоби и възнаграждения, дължими от падежа до окончателното плащане, включително разноските за настоящото съдебно производство;

               —

               при всички случаи, дължимата на ищеца сума за вноските, които ще станат изискуеми след подаването на настоящия иск и които не бъдат платени от Сирия, а именно:

                           —

                           всички главници, лихви и неустойка за всяка вноска,

                           —

                           договорна неустойка за неизпълнение в размер на 3,5 % годишно (350 базисни пункта), от падежа на всяка вноска до окончателното плащане от страна на Сирия;

               —

               да постанови плащане на всички разноски, свързани с настоящото производство съгласно член 134, параграф 1 oт Процедурния правилник.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага едно основание.
   Първото и единствено основание е неизпълнение от страна на Сирия на договорните ѝ задължения по членове 3.01 и 4.01 от Споразумението за заем за водоснабдяване на района Sweida за плащане на вноските по силата на Споразумението за заем за водоснабдяване на района Sweida при настъпване на падежа на всяка от тях, и по член 3.02 oт Споразумението за заем за водоснабдяване на района Sweida за плащане на неустойка за неизпълнение за всяка изискуема и неплатена вноска, в размер на посочения в това споразумение годишен процент. Следователно Сирия е длъжна по силата на договора да плати всички посочени в членове 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 и 9.02 oт Споразумението за заем за водоснабдяване на района Sweida суми.


title: Дело T-103/16: Решение на Общия съд от 14 септември 2017 г. — Aldi Einkauf/EUIPO — Weetabix (Alpenschmaus) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „Alpenschmaus“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „ALPEN“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/11

         Решение на Общия съд от 14 септември 2017 г. — Aldi Einkauf/EUIPO — Weetabix (Alpenschmaus)
   (Дело T-103/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „Alpenschmaus“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „ALPEN“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 369/15)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Есен, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen и N. Bertram, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално E. Strittmatter и A. Folliard-Monguiral, впоследствие A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Weetabix Ltd (Кетъринг, Обединено кралство) (представители: M. Finger и T. Farkas, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 12 януари 2016 г. (преписка R 2725/2014-4), постановено в производство по възражение със страни Weetabix и Aldi Einkauf

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      (1)  ОВ C 156, 2.5.2016 г.


title: Дело T-612/17: Жалба, подадена на 11 септември 2017 г. — Google и Alphabet/Комисия

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/37

         Жалба, подадена на 11 септември 2017 г. — Google и Alphabet/Комисия
   (Дело T-612/17)
   (2017/C 369/51)
   Език на производството:

      Страни

      Жалбоподатели: Google Inc. (Маунтин Вю, Калифорния, Съединени щати) и Alphabet Inc. (Маунтин Вю) (представители: T. Graf, R. Snelders и C. Thomas, lawyers, K. Fountoukakos-Kyriakakos, Solicitor, R. O’Donoghue и D. Piccinin, Barristers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Комисията от 27 юни 2017 г. относно процедура по прилагане на член 102 ДФЕС и член 54 от Споразумението за ЕИП (AT.39741 — Google Search (Shopping),

               —

               при условията на евентуалност, да отмени или да намали наложената на жалбоподателите глоба, прилагайки неограничената юрисдикция на Съда, и

               —

               при всички случаи, да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест основания.

               1.

               Първо основание: обжалваното решение е неправилно, тъй като в него се приема, че Google е фаворизирало собствената си услуга за сравняване на цени чрез показване на групирани резултати за търсения на продукти (Product Universals).

                           —

                           Жалбоподателите изтъкват, че фактите са изложени неправилно в обжалваното решение. Според жалбоподателите Google е пуснало групираните резултати за търсения на продукти с цел да подобри качеството, а не да пренасочи трафик към собствената си услуга за сравняване на цените.

                           —

                           Жалбоподателите изтъкват, че в обжалваното решение е прието неправилно, че третирането на резултатите за търсения на продукти и други резултати от търсения на продукти по различен начин представлява фаворизиране, макар да не е налице дискриминация.

                           —

                           Жалбоподателите най-сетне изтъкват, че обжалваното решение нарушава правните стандарти за оценяване на обективните причини, изтъкнати от Google като оправдание за показването на Product Universals.

               2.

               Второ основание: обжалваното решение е неправилно поради това, че в него се приема, че показването на групирани реклами за продукти (Shopping Units) Google е фаворизирало собствената си услуга за сравняване на цените.

                           —

                           Жалбоподателите изтъкват, че в обжалваното решение е прието неправилно, че третирането на групирани реклами на продукти и безплатните некомерсиални резултати от търсения по различен начин, включва фаворизиране, макар да не е налице дискриминация.

                           —

                           Жалбоподателите изтъкват освен това, че в обжалваното решение е прието неправилно, че продуктовите реклами в Shopping Units са били в полза на услугата за сравняване на цените на Google.

                           —

                           Жалбоподателите най-сетне изтъкват, че обжалваното решение нарушава правните стандарти за оценка на обективните факти, изтъкнати от Google като оправдание за показването на Shopping Units.

               3.

               Трето основание: обжалваното решение е неправилно, доколкото в него се приема, че твърдяната злоупотреба е довела до пренасочване на трафика на търсенията в Google.

                           —

                           Жалбоподателите изтъкват, че обжалваното решение не доказва, че твърдяната злоупотреба е намалила трафика на търсенията в Google към агрегатори.

                           —

                           Жалбоподателите освен това изтъкват, че обжалваното решение не доказва, че твърдяната злоупотреба е увеличила трафика към услугата за сравнение на цените на Google.

               4.

               Четвърто основание: обжалваното решение е неправилно, тъй като в него се приема, че твърдяната злоупотреба може да има антиконкурентни последици.

                           —

                           Жалбоподателите изтъкват, че обжалваното решение е неправилно, тъй като спекулира относно възможните антиконкурентни последици без да разглежда актуалното развитие на пазара.

                           —

                           Жалбоподателите изтъкват освен това, че обжалваното решение не отчита надлежно ограничението на конкуренцията, упражнявано от търговските платформи.

                           —

                           Жалбоподателите най-сетне изтъкват, че дори да можеше анализът на конкурентността да бъде ограничен до агрегаторите, обжалваното решение не доказва наличието на антиконкурентни последици.

               5.

               Пето основание: обжалваното решение е неправилно поради това, че подобренията на качеството, които съставляват конкуренция по същество, са третирани като злоупотреба.

                           —

                           Жалбоподателите изтъкват, че решението неправилно характеризира подобренията на продуктите на Google за общо търсене като злоупотреба.

                           —

                           Жалбоподателите изтъкват, че обжалваното решение изисква без наличието на надлежно законово основание Google да предоставя достъп на агрегатори до подобренията на продуктите му.

               6.

               Шесто основание: обжалваното решение е неправилно в частта за глобата.

                           —

                           Жалбоподателите изтъкват, че налагането на глоба е било неоправдано, тъй като Комисията е приложила нова теория, приела е ангажименти и предварително е отхвърлила коригиращите мерки.

                           —

                           Жалбоподателите излагат освен това, че глобата е неправилно изчислена в обжалваното решение.


title: Дело T-751/15: Решение на Общия съд от 14 септември 2017 г. — Contact Software/Комисия (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Пазари на софтуер за автоматизирано проектиране с компютър и интерфейс информация за този софтуер — Решение за отхвърляне на жалба — Съответен пазар — Явна грешка в преценката — Липса на интерес за Съюза)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/9

         Решение на Общия съд от 14 септември 2017 г. — Contact Software/Комисия
   (Дело T-751/15) (1)

   ((Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Пазари на софтуер за автоматизирано проектиране с компютър и интерфейс информация за този софтуер - Решение за отхвърляне на жалба - Съответен пазар - Явна грешка в преценката - Липса на интерес за Съюза))
   (2017/C 369/12)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Contact Software GmbH (Бремен, Германия) (представители: J.-M. Schultze, S. Pautke и C. Ehlenz, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Vollrath, I. Zaloguin и L. Wildpanner)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Dassault systèmes (Vélizy-Villacoublay, Франция) (представители: R. Snelders, адвокат, и J. Messent, barrister)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС, насочено към частичната отмяна на Решение C(2015) 7006 окончателен на Комисията от 9 октомври 2015 г., с което се отхвърля жалба, подадена жалбоподателя относно твърдените нарушения на член 102 ДФЕС, допуснати от Dassault systèmes и Parametric Technology Corp. върху някои пазари на софтуер за автоматизирано проектиране с компютър, както и на някои пазари на интерфейс информация за този софтуер (преписка COMP/39846 — Contact/Dassault & Parametric)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Contact Software GmbH да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

               3)

               Dassault systèmes понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 68, 22.2.2016 г.


title: Дело T-86/16: Решение на Общия съд от 18 септември 2017 г. — Codorníu/EUIPO — Bodegas Altun (ANA DE ALTUN) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ANA DE ALTUN“ — По-ранна национална фигуративна марка „ANNA“ — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Задължение за мотивиране)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/11

         Решение на Общия съд от 18 септември 2017 г. — Codorníu/EUIPO — Bodegas Altun (ANA DE ALTUN)
   (Дело T-86/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ANA DE ALTUN“ - По-ранна национална фигуративна марка „ANNA“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Задължение за мотивиране))
   (2017/C 369/14)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Codorníu SA (Esplugues de Llobregat, Испания) (представители: M. Ceballos Rodríguez и J. Güell Serra, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: E. Zaera Cuadrado)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Bodegas Altun, SL (Baños de Ebro, Испания) (представител: M. Escribano Uzcudun, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 9 декември 2015 г. (преписка R 199/2015-2) относно производство по възражение между Codorníu и Bodegas Altun

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 9 декември 2015 г. (преписка R 199/2015-2).

               2)

               EUIPO и Bodegas Altun, SL понасят направените от тях съдебни разноски, както и, всеки от тях, половината от разноските на Codorníu SA.

      (1)  ОВ C 136, 18.4.2016 г.


title: Дело T-116/10: Определение на Общия съд от 13 септември 2017 г. — Германия/Комисия (Жалба за отмяна — ЕФРР — Намаляване на финансова помощ — Програма за Северен Рейн-Вестфалия — Неспазване на срока за приемане на решение — Съществено процесуално нарушение — Явно основателна жалба)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/18

         Определение на Общия съд от 13 септември 2017 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-116/10) (1)

   ((Жалба за отмяна - ЕФРР - Намаляване на финансова помощ - Програма за Северен Рейн-Вестфалия - Неспазване на срока за приемане на решение - Съществено процесуално нарушение - Явно основателна жалба))
   (2017/C 369/27)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: първоначално J. Möller, впоследствие J. Möller и T. Henze, подпомагани от U. Karpenstein, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: B.-R. Killmann, B. Conte и A. Steiblytė)

      Предмет

   Жалба на основание на член 263 ДФЕС за отмяна на решение C(2009) 10675 на Комисията от 23 декември 2009 г. за намаляване на помощта от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), отпусната за програмата за Северен Рейн-Вестфалия по цел № 2 (1997—1999) във Федерална република Германия на основание решение C(97) 1120 на Комисията от 7 май 1997 г.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение C(2009) 10675 на Комисията от 23 декември 2009 г. за намаляване на помощта от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), отпусната за програмата за Северен Рейн-Вестфалия по цел № 2 (1997—1999) във Федерална република Германия на основание решение C(97) 1120 на Комисията от 7 май 1997 г.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 134, 22.5.2010 г.


title: Дело C-223/16: Решение на Съда (първи състав) от 14 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Casertana Costruzioni Srl/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti — Provveditorato Interregionale per le opere pubbliche della Campania e del Molise, Agenzia Regionale Campana per la Difesa del Suolo — A.R.Ca.Di.S. (Преюдициално запитване — Директива 2004/18/ЕО — Член 47, параграф 2 и член 48, параграф 3 — Оферент, който използва капацитета на други субекти, за да отговори на изискванията на възлагащия орган — Загуба на необходимия капацитет от тези субекти — Национална правна уредба, която предвижда автоматично изключване на оферента от процедурата и възлагане на поръчката на друг оферент)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/23

         Решение на Съда (първи състав) от 14 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Casertana Costruzioni Srl/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti — Provveditorato Interregionale per le opere pubbliche della Campania e del Molise, Agenzia Regionale Campana per la Difesa del Suolo — A.R.Ca.Di.S.
   (Дело C-223/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2004/18/ЕО - Член 47, параграф 2 и член 48, параграф 3 - Оферент, който използва капацитета на други субекти, за да отговори на изискванията на възлагащия орган - Загуба на необходимия капацитет от тези субекти - Национална правна уредба, която предвижда автоматично изключване на оферента от процедурата и възлагане на поръчката на друг оферент))
   (2017/C 382/26)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Casertana Costruzioni Srl

      Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti — Provveditorato Interregionale per le opere pubbliche della Campania e del Molise, Agenzia Regionale Campana per la Difesa del Suolo — A.R.Ca.Di.S.

      в присъствието на: Consorzio Stabile Infratech, W.E.E. Water Environment Energy SpA, Massimo Fontana, Studio Tecnico Associato Thinkd, Claudio Della Rocca, Nicola Maione, Vittorio Ciotola, Fin.Se.Co. SpA, Edilgen SpA, Site Srl

      Диспозитив

   Член 47, параграф 2 и член 48, параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национално законодателство, което изключва възможността за икономическия оператор, който участва в процедура за възлагане на обществена поръчка, да замести помощно предприятие, което е загубило необходимата квалификация след подаването на неговата оферта, и има за последица автоматичното изключване на този оператор.

      (1)  ОВ C 251, 11.7.2016 г.


title: Дело T-717/16: Решение на Общия съд от 26 септември 2017 г. — Waldhausen/EUIPO (Изображение на силуета на конска глава) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща силует на конска глава — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/44

         Решение на Общия съд от 26 септември 2017 г. — Waldhausen/EUIPO (Изображение на силуета на конска глава)
   (Дело T-717/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща силует на конска глава - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009))
   (2017/C 382/53)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Waldhausen GmbH & Co. KG (Кьолн, Германия) (представител: V. Ekey, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 31 август 2016 г. (преписка R 1195/2016-4) относно заявка за регистрация като марка на Европейския съюз на фигуративен знак, изобразяващ силует на конска глава.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Waldhausen GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 441, 28.11.2016 г.


title: Дело T-609/17: Жалба, подадена на 6 септември 2017 г. — Франция/Комисия

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/49

         Жалба, подадена на 6 септември 2017 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-609/17)
   (2017/C 382/61)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda и E. de Moustier)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени частично Решение за изпълнение (ЕС) № 2017/1144 на Комисията от 26 юни 2017 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони в частта, в която изключва определени възстановявания при износ, платени от Френската република за финансовите години 2011 — 2014,

               —

               Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно единствено основание, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като Комисията основава голяма част от решението си на предполагаемо сериозно неизпълнение от страна на Френската република на задълженията ѝ в областта на контрола на водното съдържание в замразени пилета, предназначени за износ с възстановяване.
   Би било неточно обаче да се твърди, че френските власти са допуснати сериозно неизпълнение на тези задължения с оглед на правната уредба на Съюза и засилените мерки, въведени от 2010 г. В действителност анализите на водното съдържание разкривали добро и задоволително пазарно качество на замразените пилета, предназначени за износ с възстановяване, извършени на основание член 5, параграф 4 от Регламент № 1276/2008. Според жалбоподателя тези разпоредби не предвиждали задължение всяка физическа проверка на замразените пилета, предназначени за износ с възстановяване, да се съпровожда от лабораторен анализ на водното съдържание.
   Ето защо, според нея френските власти са били компетентни да определят необходимите контролни мерки при условие, че те са пропорционални с оглед на финансовия риск за ЕФГЗ. В това отношение жалбоподателят изтъква, че френските власти предприели амбициозни действия в съответствие с този финансов риск.


title: Дело T-83/16: Решение на Общия съд от 26 септември 2017 г. — Banca Monte dei Paschi di Siena и Banca Widiba/EUIPO — ING-DIBa („WIDIBA“) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „WIDIBA“ — По-ранна национална словна марка „DiBa“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Недопустимост на жалбата пред апелативния състав — Искане за restitutio in integrum — Задължение да се прояви старание)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/30

         Решение на Общия съд от 26 септември 2017 г. — Banca Monte dei Paschi di Siena и Banca Widiba/EUIPO — ING-DIBa („WIDIBA“)
   (Дело T-83/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „WIDIBA“ - По-ранна национална словна марка „DiBa“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Недопустимост на жалбата пред апелативния състав - Искане за restitutio in integrum - Задължение да се прояви старание))
   (2017/C 374/45)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA (Сиена, Италия) и Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (Милано, Италия) (представители: L. Trevisan и D. Contini, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: H. O’Neill и J. García Murillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: ING-DIBa AG (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: N. Gerling и M. Wolpert-Witzel, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO на 26 ноември 2015 г. (съединени дела R 112/2015-2 и R 190/2015-2), постановено в производство по възражение между ING-DIBa и Banca Monte dei Paschi di Siena

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Banca Monte dei Paschi di Siena SpA и Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 13.6.2016 г.


title: Дело T-628/17: Жалба, подадена на 18 септември 2017 г. — Aeris Invest/Комисия и ЕСП

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/48

         Жалба, подадена на 18 септември 2017 г. — Aeris Invest/Комисия и ЕСП
   (Дело T-628/17)
   (2017/C 374/71)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Aeris Invest Sàrl (Люксембург, Люксембург) (представители: M. Roca Junyent, J. Calvo Costa, R. Vallina Hoset и A. Sellés Marco, abogados)

      Ответници: Европейска комисия и Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решение SRB/EES/2017/08 на Единния съвет за преструктуриране от 7 юни 2017 г. относно приемането на схема за преструктуриране на Banco Popular Español, S.A.;

               —

               да отмени решение UE/2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 г., с което се одобрява схемата за преструктуриране на Banco |Popular Español, S.A.;

               —

               ако е необходимо, да обяви за неприложими членове 15, 18, 20, 21, 22 и/или 24 от Регламент № 806/2014 в съответствие с член 277 ДФЕС и

               —

               да осъди Единния съвет за преструктуриране и Комисията да платят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са сходни на посочените по дело T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/ЕСП, по дело T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/ЕСП, по дело T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и ЕСП, по дело T-483/17, García Suárez и др./Комисия и ЕСП, по дело T-484/17, Fidesban и др./ЕСП, по дело T-497/17, Sánchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и ЕСП и по дело T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и ЕСП.


title: Дело T-631/17: Жалба, подадена на 19 септември 2017 г. — Hola/Комисия и ЕСП

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/50

         Жалба, подадена на 19 септември 2017 г. — Hola/Комисия и ЕСП
   (Дело T-631/17)
   (2017/C 382/63)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Hola, S.L. (Мадрид, Испания) (представители: R. Vallina Hoset и C. Iglesias Megías, адвокати)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране и Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени Решение SRB/EES/2017/08 на Единния съвет за преструктуриране от 7 юни 2017 г., с което се одобрява план за преструктуриране на Banco Popular Español, S.A.;

               —

               да отмени Решение (ЕС) 2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 година за одобряване на схемата за преструктуриране на Banco Popular Español S.A.;

               —

               да обяви за неприложими членове 15, 18, 20, 21, 22 и/или член 24 от Регламент 806/2014, в съответствие с член 277 ДФЕС; и

               —

               да осъди ЕСП и Комисията да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са сходни с изложените по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране и T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


title: Дело T-453/16: Решение на Общия съд от 3 октомври 2017 г. — Ellinikos Syndesmos Epicheiriseon gia ti Diacheirisi ton Diethnon Protypon GS1/EUIPO — 520 Barcode Hellas (520Barcode Hellas) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „520Barcode Hellas“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Определяне на естеството на знака, противопоставен в производството по възражение — Друг по-ранен знак „520“ — Идентифициране на стоките и услугите, на които се основава възражението)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/41

         Решение на Общия съд от 3 октомври 2017 г. — Ellinikos Syndesmos Epicheiriseon gia ti Diacheirisi ton Diethnon Protypon GS1/EUIPO — 520 Barcode Hellas (520Barcode Hellas)
   (Дело T-453/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „520Barcode Hellas“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Определяне на естеството на знака, противопоставен в производството по възражение - Друг по-ранен знак „520“ - Идентифициране на стоките и услугите, на които се основава възражението))
   (2017/C 382/49)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ellinikos Syndesmos Epicheiriseon gia ti Diacheirisi ton Diethnon Protypon GS1 (Аргируполи Атика, Гърция) (представител: A. Mouzaki, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Gája)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: 520 Barcode Hellas — AE Diacheirisis Diethnon Protypon kai Parochis Symvouleutikon Ypiresion (Кифисия Атика, Гърция) (представители: A. Roussou, M.-M. Theodoridou и F. Christodoulou-Kardiopoulis, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 юни 2016 г. (преписка R 238/2015-4), постановено в производство по възражение със страни Ellinikos Syndesmos Epicheiriseon gia ti Diacheirisi ton Diethnon Protypon GS1 и 520 Barcode Hellas — AE Diacheirisis Diethnon Protypon kai Parochis Symvouleutikon Ypiresion

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 14 юни 2016 г. (преписка R 238/2015-4).

               2)

               EUIPO понася, освен направените от нея съдебни разноски, и съдебните разноски на Ellinikos Syndesmos Epicheiriseon gia ti Diacheirisi ton Diethnon Protypon GS1.

               3)

               520 Barcode Hellas — AE Diacheirisis Diethnon Protypon kai Parochis Symvouleutikon Ypiresion понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 371, 10.10.2016 г.


title: Съединени дела C-215/16, C-216/16, C-220/16 и C-221/16: Решение на Съда (първи състав) от 20 септември 2017 г. (преюдициални запитвания от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha — Испания) — Elecdey Carcelen SA (C-215/16), Energías Eólicas de Cuenca SA (C-216/16), Iberenova Promociones SAU (C-220/16), Iberdrola Renovables Castilla La Mancha SA (C-221/16)/Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha (Преюдициално запитване — Околна среда — Вятърна енергия — Директива 2009/28/ЕО — Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници — Член 2, втора алинея, буква к) — Схема за помощ — Член 13, параграф 1, втора алинея, буква д) — Административни такси — Директива 2008/118/ЕО — Общ режим на облагане с акциз — Член 1, параграф 2 — Допълнителни косвени данъци със специално предназначение — Директива 2003/96/ЕО — Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията — Член 4 — Минимални нива на облагане на енергията — Такса върху вятърните генератори, предназначени за производството на електроенергия)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/22

         Решение на Съда (първи състав) от 20 септември 2017 г. (преюдициални запитвания от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha — Испания) — Elecdey Carcelen SA (C-215/16), Energías Eólicas de Cuenca SA (C-216/16), Iberenova Promociones SAU (C-220/16), Iberdrola Renovables Castilla La Mancha SA (C-221/16)/Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
   (Съединени дела C-215/16, C-216/16, C-220/16 и C-221/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Околна среда - Вятърна енергия - Директива 2009/28/ЕО - Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници - Член 2, втора алинея, буква к) - Схема за помощ - Член 13, параграф 1, втора алинея, буква д) - Административни такси - Директива 2008/118/ЕО - Общ режим на облагане с акциз - Член 1, параграф 2 - Допълнителни косвени данъци със специално предназначение - Директива 2003/96/ЕО - Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията - Член 4 - Минимални нива на облагане на енергията - Такса върху вятърните генератори, предназначени за производството на електроенергия))
   (2017/C 382/25)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Elecdey Carcelen SA (C-215/16), Energías Eólicas de Cuenca SA (C-216/16), Iberenova Promociones SAU (C-220/16), Iberdrola Renovables Castilla La Mancha SA (C-221/16)

      Ответник: Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

      Диспозитив

               1)

               Директива 2009/28/CE на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО и по-специално член 2, втора алинея, буква к) и член 13, параграф 1, втора алинея, буква д) от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която предвижда събирането на такса върху вятърните генератори, предназначени за производството на електроенергия.

               2)

               Член 4 от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която предвижда събирането на такса върху вятърните генератори, предназначени за производството на електроенергия, тъй като с тази такса не се облагат енергийните продукти или електроенергията по смисъла на член 1 и на член 2, параграфи 1 и 2 от посочената директива и следователно таксата не попада в приложното поле на тази директива.

               3)

               Член 1, параграф 2 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която предвижда събирането на такса върху вятърните генератори, предназначени за производството на електроенергия, тъй като тази такса не съставлява такса, с която се облага потреблението на енергийни продукти или на електроенергия, и следователно не попада в приложното поле на тази директива.

      (1)  ОВ C 243, 4.7.2016 г.


title: Дело C-569/15: Решение на Съда (трети състав) от 13 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — X/Staatssecretaris van Financiën (Преюдициално запитване — Прилагане на схеми за социална сигурност — Работници мигранти — Определяне на приложимото законодателство — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Член 14, параграф 2, буква б), подточка i) — Лице, което е обичайно наето на работа на територията на две или повече държави членки — Лице, което е наето в една държава членка и по време на тримесечен неплатен отпуск извършва дейности като наето лице на територията на друга държава членка)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/8

         Решение на Съда (трети състав) от 13 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — X/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-569/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Прилагане на схеми за социална сигурност - Работници мигранти - Определяне на приложимото законодателство - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Член 14, параграф 2, буква б), подточка i) - Лице, което е обичайно наето на работа на територията на две или повече държави членки - Лице, което е наето в една държава членка и по време на тримесечен неплатен отпуск извършва дейности като наето лице на територията на друга държава членка))
   (2017/C 382/07)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: X

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Диспозитив

   Член 14, параграф 2, буква б), подточка i) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) № 592/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г., трябва да се тълкува в смисъл, че лице, което пребивава и е наето на работа на територията на една държава членка и което взима тримесечен неплатен отпуск и през този период е наето на работа на територията на друга държава членка, трябва да се счита за обичайно наето на работа на територията на две държави членки по смисъла на тази разпоредба, стига, от една страна, законодателството на първата държава членка в областта на социалната сигурност да го счита през този период на отпуск за наето на работа и от друга, извършваната на територията на втората държава членка дейност да е обичайна и значителна — нещо, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

      (1)  ОВ C 38, 1.2.2016 г.


title: Дело C-564/17: Иск, предявен на 25 септември 2017 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/34

         Иск, предявен на 25 септември 2017 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-564/17)
   (2017/C 382/42)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: C. Cattabriga, G. von Rintelen, R. Troosters)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

               —

               Да установи, че като не е приело до 25 декември 2013 г. всички законови, подзаконови и административни мерки, за да се съобрази с Директива 2011/98/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно единна процедура за кандидатстване на граждани на трети държави за единно разрешение за пребиваване и работа на територията на държава членка и относно общ набор от права за работници от трети държави, законно пребиваващи в държава членка (1), или при всички положения, като не е съобщило тези разпоредби на Комисията, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си съгласно член 16, параграф 1 от посочената директива,

               —

               Да наложи на Кралство Белгия на основание член 260, параграф 3 ДФЕС плащане на дневна парична санкция в размер на 70 828,80 EUR, считане от датата на постановяване на решението по настоящото дело за неизпълнение на задължението за съобщаване на мерките по транспониране на Директива 2011/98/ЕС,

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Съгласно член 16, параграф 1, първа алинея от Директива 2011/98/ЕС държавите членки са длъжни да въведат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за транспониране на задълженията по директивата до 25 декември 2013 г. Тъй като Белгия не е съобщила пълното транспониране на директивата, Комисията решава да сезира Съда.
   С исковата си молба Комисията предлага да бъде наложена дневна парична санкция от 70 828,80 EUR на Кралство Белгия. Размерът на санкцията е изчислен, като е отчетена тежестта и продължителността на нарушението, както и възпиращият ефект с оглед способността за плащане на държавата членка.

      (1)  ОВ L 343, стр. 1.


title: Дело T-668/17: Жалба, подадена на 27 септември 2017 г. — Maico Holding/EUIPO — Eico (Eico)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/58

         Жалба, подадена на 27 септември 2017 г. — Maico Holding/EUIPO — Eico (Eico)
   (Дело T-668/17)
   (2017/C 382/72)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Maico Holding GmbH (Вилинген-Швенинген, Германия) (представител: T. Krüger и D. Deckers, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Eico A/S (Брьондерслев, Дания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: заявка за регистрация на марка на Европейския съюз № 13 706 726

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 27 юли 2017 г. по преписка R 2089/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 27 юли 2017 г., № R 2089/2016-4 Eico/Maico, и решение от 26 октомври 2016 г., № B 002528654, в производство по възражение, както и да ги измени така, че жалбата и възражението да бъдат уважени изцяло,

               —

               да осъди ответника EUIPO да заплати разноските за производството, включително разноските за производството по възражение.

      Изложено основание

               —

               нарушение на член 42 от Регламент № 207/2009 във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Съединени дела Т-495/16 RENV I и T-495/16 RENV II: Решение на Общия съд от 28 септември 2017 г. — Христов/Комисия и EMA (Публична служба — Назначаване — Длъжност изпълнителен директор на регулаторна агенция — EMA — Процедура по подбор и назначаване — Състав на комисията по предварителен подбор — Безпристрастност — Критерии за оценяване — Назначаване на друг кандидат — Сила на пресъдено нещо)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/42

         Решение на Общия съд от 28 септември 2017 г. — Христов/Комисия и EMA
   (Съединени дела Т-495/16 RENV I и T-495/16 RENV II) (1)

   ((Публична служба - Назначаване - Длъжност изпълнителен директор на регулаторна агенция - EMA - Процедура по подбор и назначаване - Състав на комисията по предварителен подбор - Безпристрастност - Критерии за оценяване - Назначаване на друг кандидат - Сила на пресъдено нещо))
   (2017/C 382/50)
   Език на производството: български

      Страни

      Жалбоподател: Емил Христов (София, България) (представители: по дело T-495/16 RENV I, M. Екимджиев, K. Бончева и Г. Черничерска и, по дело T-495/16 RENV II, първоначално M. Екимджиев, K. Бончева и Г. Черничерска, а впоследствие M. Екимджиев и K. Бончева, адвокати)

      Ответници: Европейска комисия и Европейска агенция по лекарствата (EMA) (представители: G. Berscheid и Н. Николова)

      Предмет

   Искане на основание член 270 ДФЕС в частност за отмяна на решението на Комисията от 20 април 2011 г., с което тя предлага на управителния съвет на ЕМА списък с четирима кандидати, препоръчани от комисията по предварителен подбор и потвърдени от консултативния комитет по назначенията, и на решението на управителния съвет на ЕМА от 6 октомври 2011 г. за назначаване на изпълнителен директор на ЕМА, както и за поправяне на вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие от тези решения

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Емил Христов да заплати съдебните разноски по дела F-2/12, T-26/15 P, T-27/15 P, T-495/16 RENV I и T-495/16 RENV II.

      (1)  ОВ C 184, 23.6.2012 г. (дело, първоначално заведено в регистъра на Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-2/12).


title: Дело C-329/15: Решение на Съда (пети състав) от 13 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — ENEA S.A./Prezes Urzędu Regulacji Energetyki (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Понятие за помощи, предоставени от държавата или чрез ресурси на държавата — Задължение на капиталово дружество от енергийния сектор, чийто капитал се притежава изцяло от държавата, да изкупува електрическа енергия, произведена от комбинирано производство на електрическа и топлинна енергия)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/6

         Решение на Съда (пети състав) от 13 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — ENEA S.A./Prezes Urzędu Regulacji Energetyki
   (Дело C-329/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Държавни помощи - Понятие за помощи, предоставени от държавата или чрез ресурси на държавата - Задължение на капиталово дружество от енергийния сектор, чийто капитал се притежава изцяло от държавата, да изкупува електрическа енергия, произведена от комбинирано производство на електрическа и топлинна енергия))
   (2017/C 382/05)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Najwyższy

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ENEA S.A.

      Ответник: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Диспозитив

   Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че национална мярка като разглежданата в главното производство, с която както на частни, така и на държавни предприятия се налага задължение за изкупуване на електрическа енергия от комбинирано производство на електрическа и топлинна енергия, не съставлява намеса на държавата или чрез ресурси на държавата.

      (1)  ОВ C 320, 28.9.2015 г.