title: Дело T-447/05: Определение на Първоинстанционния съд от 12 януари 2007 г. — SPM/Комисия ( Обща организация на пазара — Банани — Режим на внос на банани с произход от страни от АКТБ [Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн] на територията на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 2015/2005 — Иск за отмяна — Процесуална легитимация — Недопустимост )

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/19

         Определение на Първоинстанционния съд от 12 януари 2007 г. — SPM/Комисия
   (Дело T-447/05) (1)

   („Обща организация на пазара - Банани - Режим на внос на банани с произход от страни от АКТБ [Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн] на територията на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 2015/2005 - Иск за отмяна - Процесуална легитимация - Недопустимост“)
   (2007/C 69/44)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Société des plantations de Mbanga SA (SPM) (Douala, Камерун) (представители: първоначално P. Soler Couteaux и S. Cahn, впоследствие B. Doré, адвокати)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: F. Clotuche-Duvieusart и L. Visaggio)
   Предмет
   Иск за отмяна на Регламент (ЕО) № 2015/2005 на Комисията от 9 декември 2005 година относно вноса през месеците януари и февруари 2006 г. на банани с произход от страни от АКТБ [Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн] в рамките на тарифната квота, предоставена с Регламент (ЕО) № 1964/2005 на Съвета от 29 ноември 2005 година относно митническите ставки за банани (ОВ L 324, стр. 5)
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля като недопустим.

               2)

               Sociéte des plantations de Mbanga SA (SPM) следва да понесе собствените си разноски и тези, направени от Комисията.

      (1)  ОВ C 74, 25.3.2006 г.


title: Дело T-460/10: Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. — Mullglen/Комисия

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/41

         Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. — Mullglen/Комисия
   (Дело T-460/10)
   ()
   2010/C 328/69
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mullglen Ltd (Killybegs, Ирландия) (представители: A. Collins SC, N. Travers, Barrister и D. Barry, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя:

               —

               да се отмени съобщеното на жалбоподателя на 16 юли 2010 г. Решение на Комисията по преписка № С(2010) 4757 от 13 юли 2010 г. под формата на писмо до Ирландия, с което е отхвърлено искането му за увеличаване на капацитета във връзка с повишаване на сигурността за проектиран нов морски траулер, който да замени MFV Pacelli, прието след като Решение на Комисията № 2003/245 от 4 април 2003 г. по получените от нея искания за увеличаване на целите в МПО IV, за да бъде взето предвид подобряването на сигурността, мореплаването, хигиената, качеството на продуктите и условията на труд за кораби с обща дължина над 12 метра (ОВ L 90, 2003 г., стр. 48), е отменено по отношение на жалбоподателя с Решение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2006 г. по съединени дела T-218/03—T-240/03 Boyle и др./Комисия, Recueil, стр. II-1699 и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска на основание член 263 от ДФЕС отмяна на съобщеното му на 16 юли 2010 г. Решение на Комисията по преписка C(2010) 4757 от 13 юли 2010 г. под формата на писмо до Ирландия, с което е отхвърлено искането му за увеличаване на капацитета във връзка с повишаване на сигурността за проектиран нов морски траулер, който да замени MFV Pacelli, прието след като Решение на Комисията № 2003/245 от 4 април 2003 г. по получените от нея искания за увеличаване на целите в МПО IV, за да бъде взето предвид подобряването на сигурността, мореплаването, хигиената, качеството на продуктите и условията на труд за кораби с обща дължина над 12 метра (ОВ L 90, 2003 г., стр. 48), е отменено по отношение на жалбоподателя с Решение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2006 г. по съединени дела T-218/03—T-240/03 Boyle и др./Комисия, Recueil, стр. II-1699.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи следните правни основания:

               На първо място жалбоподателят твърди, че ответникът е действал без да има правна основа за това. Член 4, параграф 2 от Решение № 97/413/ЕО на Съвета от 26 юни 1997 г. относно целите и подробните правила за преструктуриране на риболова в Общността за периода между 1 януари 1997 г. до 31 декември 2001 г. за постигане на трайно равновесие между ресурсите и тяхната експлоатация (ОВ L 175, 1997 г., стp. 27) продължава да бъде подходящата правна основа за оспорваното решение, поради което Комисията нямала правна основа за приемане на решението като решение ad hoc.

               На второ място жалбоподателят твърди, че Комисията нарушила основни процесуални норми. Жалбоподателят сочи, че според Решение № 97/413/ЕО на Съвета оспорваното решение трябвало да бъде прието по реда на процедурата на управителните комитети и като решила да приеме решението като решение ad hoc, Комисията действала в нарушение на основни процесуални изисквания.

               На трето място жалбоподателят твърди, че като не тълкувала правилно член 4, параграф 2 от Решение № 97/413/ЕО на Съвета, Комисията превишила правата си, по-конкретно като се основала на неотносими критерии и пренебрегнала дадената в Решение № 97/413/ЕО на Съвета и в приложимите към момента на подаване на искането на жалбоподателя за свързан с безопасността допълнителен тонаж през м. декември 2001 г. общностни актове относно риболова дефиниция на „риболовно усилие“.

               Сочи се освен това, че оспорваното решение съдържа няколко явни грешки в преценката на искането на жалбоподателя за свързан с безопасността допълнителен тонаж. По-конкретно жалбоподателят твърди, че решението на Комисията да отхвърли искането на жалбоподателя поради по-големия обем под главната палуба на проектирания нов кораб в сравнение с този на Pacelli било явно погрешно, както и предположението ѝ, че проектираният нов кораб ще има по-голямо „риболовно усилие“от това на Pacelli.

               Накрая жалбоподателят твърди, че Комисията нарушила правото му на равно третиране. Той излага, че отхвърлянето на искането му от страна на Комисията поради по-големия обем под главната палуба на неговия предвиждан нов кораб представлява очебийна разлика в третирането достигаща до недопустима дискриминация спрямо него в сравнение с изцяло различния подход възприет при третирането на някои други искания за свързан с безопасността допълнителен тонаж, възприет в Решение 2003/245 на Комисията, както и по отношение на едно от първоначално отхвърлените в това решение искания, но след това уважено в Решение на Комисията, съобщено под № C(2010) 4765 от 13 юли 2010 г.


title: Дело T-18/15: Жалба, подадена на 12 януари 2015 г. — Philip Morris/Комисия

text:
               30.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/30

      Жалба, подадена на 12 януари 2015 г. — Philip Morris/Комисия
      (Дело T-18/15)
      (2015/C 107/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Philip Morris Ltd (Ричмънд, Обединено кралство) (представители: K. Nordlander и M. Abenhaïm, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за отмяна за допустима,

                  —

                  да отмени Решение Ares (2014) 3694540 на Комисията от 6 ноември 2014 г. в частта, в която на жалбоподателя се отказва пълен достъп до поисканите документи, с изключение обаче на заличените в тях лични данни,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати разноските, направени от жалбоподателя във връзка с настоящото производство.

         Правни основания и основни доводи

      С настоящата жалба жалбоподателят иска да бъде отменено Решение Ares (2014) 3694540 от 6 ноември 2014 г., с което Комисията отказва да му предостави пълен достъп до пет вътрешни документа, изготвени в рамките на подготвителната дейност по приемане на Директива 2014/40/ЕС относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия (1) (наричано по-нататък „обжалваното решение“).
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

                  1.

                  В рамките на първото правно основание той твърди, че Комисията е нарушила член 15, параграф 3 ДФЕС и член 4, параграф 2, второ тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (2) (наричан по-нататък „Регламентът относно прозрачността“), тъй като не е доказала, че пълното оповестяване на поисканите документи на жалбоподателя „конкретно и действително“ би засегнало защитата на определени „съдебни процедури“ и тъй като не е преценила надлежно дали по-висш обществен интерес може все пак да обоснове пълното оповестяване. Жалбоподателят поддържа, че Комисията не е доказала, че пълното оповестяване на поисканите документи „конкретно и действително“ би засегнало защитата на определени „съдебни процедури“, тъй като, първо, за поисканите документи не може да се приложи презумпцията за необходимост от защита на „съдебните процедури“, второ, абстрактното позоваване от Комисията на принципа на равни процесуални възможности не може да обоснове разширяването на обхвата на тази презумпция за извънсъдебни документи и трето, абстрактното позоваване от Комисията на висящи производства, равни процесуални възможности и способността на правната служба да защити валидността на Директивата относно тютюневите изделия не е достатъчно, за да се докаже, че на практика това оповестяване конкретно и действително би засегнало защитата на „съдебните процедури“.

                  2.

                  В рамките на второто правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила член 15, параграф 3 ДФЕС и член 4, параграф 3, втора алинея от Регламента относно прозрачността, тъй като не е доказала, че пълното оповестяване на поисканите документи на жалбоподателя би засегнало „конкретно и действително“ процедурата по вземане на решения. Жалбоподателят поддържа, че Комисията е изложила неясни твърдения за вреда, причинена на сътрудничеството между службите, но не е доказала наличието на сериозен външен натиск, който е могъл съществено да засегне процедурата по вземане на решения. Комисията също допуснала явна грешка при преценката на по-висшия обществен интерес, тъй като претеглила необходимостта от защита на процедурата по вземане на решения с неправилен интерес.

         (1)  Директива 2014/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия и за отмяна на Директива 2001/37/ЕО (ОВ L 127, 2014 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-266/16: Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), постъпило на 13 май 2016 г. — Western Sahara Campaign UK/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/31

         Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), постъпило на 13 май 2016 г. — Western Sahara Campaign UK/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Дело C-266/16)
   (2016/C 260/39)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Western Sahara Campaign UK

      Ответници: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли да се приеме, че посочването на Мароко в членове 9, 17 и 94 от Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Кралство Мароко, от друга страна (OВ L 70, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 73, стр. 3) (наричано по-нататък „Споразумението за асоцииране“), одобрено с Решение 2000/204/EО (1), ЕОВС на Съвета и на Комисията, и в Протокол № 4 към него се отнася само до суверенната територия на Мароко, призната от Организацията на обединените нации и Европейския съюз (наричан по-нататък „ЕС“), и поради това не е допустим безмитен внос в ЕС на продукти с произход от Западна Сахара в съответствие със Споразумението за асоцииране?

               2)

               Ако в съответствие със Споразумението за асоцииране е възможен безмитен внос в ЕС на продукти с произход от Западна Сахара, валидно ли е Споразумението за асоцииране, като се имат предвид предвиденото в член 3, параграф 5 от Договора за Европейския съюз изискване Съюзът да допринася за спазването на всички релевантни принципи на международното право и за зачитането на принципите на Устава на Организацията на обединените нации, и степента, в която Споразумението за асоцииране е било сключено в полза на народа сахрави, от негово име и в съответствие с неговата воля и/или след консултации с признатите му представители[?]

               3)

               Валидно ли е Споразумението за партньорство в рибарството между ЕС и Кралство Мароко (одобрено и приложено с Регламент 764/2006 (2) на Съвета, Решение 2013/785/EС (3) на Съвета и Регламент 1270/2013 1270/2013 (4) на Съвета), като се имат предвид предвиденото в член 3, параграф 5 от Договора за Европейския съюз изискване Съюзът да допринася за спазването на всички релевантни принципи на международното право и за зачитането на принципите на Устава на Организацията на обединените нации, и степента, в която Споразумението за рибарството е било сключено в полза на народа сахрави, от негово име и в съответствие с неговата воля и/или след консултации с признатите му представители[?]

               4)

               Има ли право [жалбоподателят] да оспорва валидността на актове на ЕС, като твърди нарушение на международното право от страна на ЕС, като се имат предвид по-специално:

                           а)

                           обстоятелството, че макар да има процесуална легитимация съгласно националното право да оспорва валидността на актовете на ЕС, [жалбоподателят] не предявява права, произтичащи от правото на ЕС; и/или

                           б)

                           изведеният в решение Monetary Gold Removed from Rome in 1943 (ICJ Reports 1954) принцип, съгласно който с решенията си Международният съд не може да осъжда поведението или да засяга правата на държава, която не е страна по спора пред него и не е дала съгласието си да бъде обвързана от неговите решения[?]

      (1)  Решение 2000/204/EО, ЕОВС на Съвета и на Комисията от 24 януари 2000 година относно сключването на Евро-средиземноморско споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна и Кралство Мароко, от друга страна (ОВ L 70, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 20, стр. 184)

      (2)  Регламент (EO) № 764/2006 на Съвета от 22 май 2006 година относно сключване на Споразумението за партньорство между Европейската общност и Кралство Мароко (ОВ L 141, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 8, стр. 216)

      (3)  Решение 2013/785/ЕС на Съвета от 16 декември 2013 година относно сключването, от името на Европейския съюз, на протокола между Европейския съюз и Кралство Мароко за определяне на възможностите за риболов и на финансовото участие, предвидени в Споразумението за партньорство в областта на рибарството между Европейския съюз и Кралство Мароко (ОВ L 349, стр. 1)

      (4)  Регламент (ЕС) № 1270/2013 на Съвета от 15 ноември 2013 година относно разпределянето на възможностите за риболов в съответствие с Протокола между Европейския съюз и Кралство Мароко за определяне на възможностите за риболов и на финансовото участие, предвидени в Споразумението за партньорство в областта на рибарството между Европейския съюз и Кралство Мароко (ОВ L 328, стр. 40)


title: Дело C-370/10 Р: Жалба, подадена на 23 юли 2010 г. от Ravensburger AG срещу Решение на Общия съд (осми състав), постановено на 19 май 2010 г. по дело T-243/08 — Ravensburger AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Educa Borras S.A.

text:
               25.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/11

         Жалба, подадена на 23 юли 2010 г. от Ravensburger AG срещу Решение на Общия съд (осми състав), постановено на 19 май 2010 г. по дело T-243/08 — Ravensburger AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Educa Borras S.A.
   (Дело C-370/10 Р)
   ()
   2010/C 260/14
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ravensburger AG (представители: H. Harte-Bavendamm, M. Goldmann, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Educa Borras S.A.

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да обяви за допустима жалбата срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 19 май 2010 г. (дело T-243/08);

               —

               да отмени решението на Общия съд;

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав от 8 април 2008 г. (преписка R 597/2007-2);

               —

               ако е необходимо, да върне делото за ново разглеждане от СХВП;

               —

               да осъди встъпилата страна и СХВП да заплатят съдебните разноски по настоящото производство по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че не е необходимо да вземе предвид репутацията на по-ранните търговски марки, постановявайки, че условията за приложимост на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламента относно марката на Общността (1) не са изпълнени.
   Общият съд е нарушил системата на член 8 от Регламента относно марката на Общността, като е направил само една фактическа преценка на сходството, с последици както по член 8, параграф 1, буква б), така и по член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността, макар че критериите по двете разпоредби са много различни.
   Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото и е нарушил член 76 от Регламента относно марката на Общността, като не е отменил извода на втори апелативен състав, че обстоятелствата на пазара, що се отнася до използването на марки на предприятие, от една страна, и на търговски марки за стоки — от друга страна, били ирелевантни.
   Общият съд е нарушил член 77 от Регламента относно марката на Общността, като не е отменил явно погрешното действие по упражняване от отдела по отмяна на правото му на преценка относно провеждането на изслушване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 24.3.2009 г., стp. 1).


title: Дело T-174/16: Решение на Общия съд от 14 март 2017 г. — Wessel-Werk/EUIPO — Wolf PVG (Подложки за всмукващ накрайник на прахосмукачка) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ подложка за всмукващ накрайник на прахосмукачка — По-ранен промишлен дизайн на Общността — Основание за обявяване на недействителност — Оригиналност — Информиран потребител — Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/39

         Решение на Общия съд от 14 март 2017 г. — Wessel-Werk/EUIPO — Wolf PVG (Подложки за всмукващ накрайник на прахосмукачка)
   (Дело T-174/16) (1)

   ((Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ подложка за всмукващ накрайник на прахосмукачка - По-ранен промишлен дизайн на Общността - Основание за обявяване на недействителност - Оригиналност - Информиран потребител - Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002))
   (2017/C 144/51)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Wessel-Werk GmbH (Райхсхоф, Германия) (представител: C. Becker, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Влото, Германия) (представител: J. Künzel, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу поправеното решение на трети апелативен състав от 18 февруари 2016 г. (преписка R 1652/2014-3), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Wolf PVG и Wessel-Werk

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Wessel-Werk GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 13.6.2016 г.


title: Дело C-458/10: Решение на Съда (осми състав) от 9 юни 2011 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 98/83/ЕО — Води, предназначени за консумация от човека — Непълно и неправилно транспониране)

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/8

         Решение на Съда (осми състав) от 9 юни 2011 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-458/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 98/83/ЕО - Води, предназначени за консумация от човека - Непълно и неправилно транспониране)
   2011/C 226/14
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán и O. Beynet)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Непълно и неправилно транспониране на член 9, параграф 3, букви б), в) и д) от Директива 98/83/ЕО на Съвета от 3 ноември 1998 година относно качеството на водите, предназначени за консумация от човека (ОВ L 330, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 255) — Разпределение на питейна вода, което не отговаря на изискваните параметрични стойности — Режим на дерогации

      Диспозитив

               1.

               Като не е транспонирало пълно и правилно член 9, параграф 3, букви б), в) и д) от Директива 98/83/ЕО на Съвета от 3 ноември 1998 година относно качеството на водите, предназначени за консумация от човека, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по тази Директива.

               2.

               Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Дело T-131/12: Решение на Общия съд от 5 май 2015 г. — Spa Monopole/СХВП — Orly International (SPARITUAL) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „SPARITUAL“ — По-ранни словни марки и фигуративна марка на Бенелюкс „SPA“ и „LES THERMES DE SPA“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/26

         Решение на Общия съд от 5 май 2015 г. — Spa Monopole/СХВП — Orly International (SPARITUAL)
   (Дело T-131/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „SPARITUAL“ - По-ранни словни марки и фигуративна марка на Бенелюкс „SPA“ и „LES THERMES DE SPA“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 205/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Спа, Белгия) (представители: L. De Brouwer, E. Cornu и É. De Gryse, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: J. Crespo Carrillo и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Orly International, Inc. (Ван Найс, Калифорния, Съединени щати) (представители: P. Kremer и J. Rotsch, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 9 януари 2012 г. (преписка R 2396/2010-1) относно производство по възражение между SPA Monopole, compagnie fermière de SPA SA/NV и Orly International, Inc.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 9 януари 2012 г. (преписка R 2396/2010-1).

               2)

               Осъжда СХВП и Orly International, Inc. да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят съдебните разноски, направени от SPA Monopole, compagnie fermière de SPA SA/NV.

      (1)  ОВ C 165, 9.6.2012 г.


title: Дело C-436/15: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 10 август 2015 г. — Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra/UAB „Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/11

         Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 10 август 2015 г. — Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra/UAB „Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras
   (Дело C-436/15)
   (2015/C 337/13)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra

      Ответници: UAB „Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras“, Lietuvos Respublikos finansų ministerija, UAB „Skirnuva“, UAB „Parama“, UAB „Alkesta“, UAB „Dzūkijos statyba“

      Преюдициални въпроси

               1)

               Какво представлява „многогодишна програма“ по смисъла на член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) № 2988/95 (1) на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности?

               2)

               Попадат ли в обхвата на понятието „многогодишна програма“, посочено в член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) № 2988/95 от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности, проекти като разглеждания — № 2001/LT/16/P/PE/003: „Разработване на система за управление на отпадъците за регион Алитус“, за който е предоставено подпомагане с Решение № PH(2001)5367 на Комисията от 13 декември 2001 година за одобрение на мярка 2001 LT 16 P PE 003, изменено с Решение № PH/2002/9380 на Комисията от 23 декември 2002 г.?

               3)

               При утвърдителен отговор на втория въпрос: кой момент трябва да се разглежда като начало на срока за давност за процедурите по член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности?

      (1)  ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166.


title: Дело C-116/13: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia n °17 de Palma de Mallorca (Испания) на 11 март 2013 г. — Banco de Valencia SA/Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/10

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Испания) на 11 март 2013 г. — Banco de Valencia SA/Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume
   (Дело C-116/13)
   2013/C 171/18
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca

      Страни в главното производство

      Ищец: Banco de Valencia SA

      Ответници: Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume

      Преюдициални въпроси

               1.

               Испанското производство за принудителна продан съобразено ли е с член 7 от Директива 93/13/ЕИО (1), доколкото то не позволява като предпоставка за допускане на изпълнението съдът служебно да осъществи контрол върху клауза за предсрочна изискуемост на заем при едностранно поискване от страна на банка, която клауза счита за неравноправна сама по себе си и при конкретното ѝ прилагане в настоящия случай, предвид това че тя е задължително условие, за да може банката да приведе в действие посочения способ за привилегировано изпълнение?

               2.

               От гледна точка на горепосочения член 7 от Директива 93/13/ЕИО какъв следва да бъде обхватът на намесата на националния съд във връзка с посочената клауза, когато той следва да се произнесе относно допускане на изпълнението в производство за принудителна продан?

               3.

               От гледна точка на член 3, параграфи 1 и 3 от Директива 93/13 ЕИО и на точка 1, букви д) и ж) и на точка 2, буква a) от приложението към нея може ли договорна клауза, позволяваща на банка да развали едностранно договор за ипотечен кредит по напълно обективни причини, някои от които не са свързани със самия договор, в конкретната хипотеза — поради неплащане на четири месечни ипотечни вноски, да се счита за неравноправна сама по себе си и при прилагането ѝ в настоящия случай?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273)


title: Дело T-616/12 P: Определение на Общия съд от 8 ноември 2012 г. — Marcuccio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Отхвърляне на жалбата от първата инстанция като явно лишена от всякакво правно основание — Вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял — Възстановяване на разноски, които са могли да бъдат избегнати — Член 94, буква a) от Процедурния правилник на Съда на публичната служба)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/48

         Определение на Общия съд от 8 ноември 2012 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело T-616/12 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Отхвърляне на жалбата от първата инстанция като явно лишена от всякакво правно основание - Вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял - Възстановяване на разноски, които са могли да бъдат избегнати - Член 94, буква a) от Процедурния правилник на Съда на публичната служба)
   2013/C 26/95
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 8 септември 2011 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-69/10, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяната на това определение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Luigi Marcuccio понася направените от него разноски, както и тези, направени от Комисията в настоящото производство.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г.


title: Дело T-316/09: Жалба, подадена на 11 август 2009 г. — Google/СХВП — (ANDROID)

text:
               10.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 244/15

         Жалба, подадена на 11 август 2009 г. — Google/СХВП — (ANDROID)
   (Дело T-316/09)
   2009/C 244/25
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Google, Inc. (Mountain View, Съединени американски щати) (представители: A. Bognár и M. Kinkeldey, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 26 май 2009 г. по преписка R 1622/2008-2; и

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         При условията на евентуалност жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 26 май 2009 г. по преписка R 1622/2008-2 по отношение на стоките „компютърен хардуер и компютърен софтуер за употреба заедно с мобилни устройства, а именно: клетъчни телефони, мобилни телефони, смарт телефони и ръчни лични цифрови помощници (PDA)“ и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         При условията на евентуалност жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 26 май 2009 г. по преписка R 1622/2008-2 и преписката да се върне на СХВП за допълнително разглеждане на списъка със стоки „компютърен хардуер и компютърен софтуер за употреба заедно с мобилни устройства, а именно: клетъчни телефони, мобилни телефони, смарт телефони и ръчни лични цифрови помощници (PDA)“.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ANDROID“ за стоки от клас 9

      Решение на проверителя: отхвърля заявката за марка на Общността

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав бил направил неправилен извод, че заявената марка има описателен характер за съответните стоки и поради това не можела да бъде регистрирана; нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета поради това, че във връзка с прилагането на тази разпоредба апелативният състав бил допуснал грешка като не е преценил възприятието на англоговорящите потребители.


title: Дело C-432/15: Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 7 август 2015 г. — Odvolací finanční ředitelství/Pavlína Baštová

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/15

         Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 7 август 2015 г. — Odvolací finanční ředitelství/Pavlína Baštová
   (Дело C-432/15)
   (2015/C 371/18)
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Odvolací finanční ředitelství

      Ответник: Pavlína Baštová

      Преюдициални въпроси

               1.a.

               Представлява ли доставката на кон от страна на неговия собственик (който е данъчнозадължено лице) на организатор на състезание с цел участие на коня в състезанието доставка на услуги по смисъла на член 2, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета относно общата система на данъка върху добавената стойност, а следователно и сделка, облагаема с ДДС?

               1.б

               При утвърдителен отговор на този въпрос, трябва ли да се разглежда като заплащане получената от състезанието парична награда (която все пак не всеки участващ в състезанието кон получава) или получаването на услугата, състояща се във възможността конят да се състезава, предоставена от организатора на състезанието на собственика на коня, или някакво друго възнаграждение?

               1.в.

               При отрицателен отговор, това обстоятелство само по себе си представлява ли достатъчно основание за намаляване на първоначалното приспадане на ДДС върху облагаеми доставки, които са придобити и използвани, за да се подготвят за състезания конете на коневъда/треньора, или участието на кон в състезание трябва да се разглежда като компонент на икономическата дейност на дадено лице, което осъществява дейност в областта на отглеждането и тренирането на състезателни коне — негови и на други собственици, а разходите за отглеждането на собствените му коне и участието им в състезания следва да се включат в административните разходи, свързани с икономическата дейност на това лице? При утвърдителен отговор на тази част от въпроса, трябва ли паричната награда да се включи в данъчната основа и авансово заплатената сума на ДДС върху извършени доставки, или тя представлява доход, който по никакъв начин не се отразява върху данъчната основа за начисляване на ДДС?

               2.a.

               Ако за целите на ДДС е необходимо няколко отделни услуги да се разглеждат като една-единствена сделка, по какви критерии се определя тяхната взаимовръзка, а именно дали съставляващите сделката доставки са равностойни, или отношението между тях е отношение между основна и съпътстваща услуга? Съществува ли някаква йерархия между тези критерии, която да ги разпределя по приоритет и тежест?

               2.б.

               Трябва ли член 98 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета относно общата система на данъка върху добавената стойност, разглеждан във връзка с приложение III към същата директива, да се тълкува в смисъл, че не допуска дадена услуга да се квалифицира като такава, за която се прилага намалена ставка, ако тази услуга се състои от две отделни доставки, които за целите на ДДС трябва да се разглеждат като една-единствена доставка, при положение че тези доставки са равностойни, но едната от тях сама по себе си може да не е класифицирана в нито една от категориите, посочени в приложение III към Директива 2006/112/ЕО на Съвета относно общата система на данъка върху добавената стойност?

               2.в.

               При утвърдителен отговор на въпрос 2.б., при обстоятелства като тези по настоящото дело съчетаването на отделната услуга за предоставяне на право за ползване на спортни съоръжения с отделната услуга за трениране на състезателни коне препятства ли квалифицирането на тази услуга като единна услуга, за която се прилага намалена ставка на ДДС, посочена в точка 14 от приложение III към Директива 2006/112/ЕО на Съвета относно общата система на данъка върху добавената стойност?

               2.г.

               Ако въз основа на отговора на въпрос 2.в. прилагането на намалената данъчна ставка не е изключено, какво влияние оказва върху квалифицирането с оглед на приложимата ставка на ДДС фактът, че освен услугата за използване на спортни съоръжения и услугата за трениране данъчнозадълженото лице предоставя и услуги, свързани с предоставяне на конюшни, хранене и полагане на други грижи за конете? Трябва ли всички тези отделни услуги да се разглеждат за целите на ДДС като единно цяло и да подлежат на едно и също данъчно третиране?

      (1)
      ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело F-9/07: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 септември 2011 г. — Angé Serrano/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Преминаване в категория при действието на предишния правилник — Преходни правила за класиране в степен към 1 май 2004 г. — Решение на Бюрото на Европейския парламент от 13 февруари 2006 г. — Прекласиране, основано на заплатите на длъжностните лица, получаващи компенсаторна надбавка — Приложим коефициент — Загуба на точките за повишаване — Искане за обезщетение)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/35

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 септември 2011 г. — Angé Serrano/Парламент
   (Дело F-9/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Преминаване в категория при действието на предишния правилник - Преходни правила за класиране в степен към 1 май 2004 г. - Решение на Бюрото на Европейския парламент от 13 февруари 2006 г. - Прекласиране, основано на заплатите на длъжностните лица, получаващи компенсаторна надбавка - Приложим коефициент - Загуба на точките за повишаване - Искане за обезщетение)
   2011/C 340/70
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Pilar Angé Serrano (Люксембург, Люксембург) (представител: É. Boigelot, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: първоначално C. Burgos и K. Zejdová, впоследствие L.G. Knudsen и K. Zejdová)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално M. Simm и I. Šulce, впоследствие K. Zieleśkiewicz, M. Bauer и J. Monteiro)

      Предмет на делото

   Отмяна на решението на Европейския парламент за прекласиране в степен B*6, стъпка 8 на жалбоподателката, която е включена в списъка с резерви след вътрешен конкурс за преминаване в категория преди влизането в сила на новия Правилник, поради по-неблагоприятните разпоредби на този правилник — Искане за обезщетение за вреди

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

               3.

               Като встъпила страна Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 69, 24.3.2007 г., стр. 31.


title: Съединени дела C-10/14, C-14/14 и C-17/14: Решение на Съда (трети състав) от 17 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — J.B.G.T. Miljoen (C-10/14), X (C-14/14), Société Générale SA (C-17/14)/Staatssecretaris van Financiën (Преюдициално запитване — Пряко данъчно облагане — Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС — Свободно движение на капитали — Данъчно облагане на дивидентите от портфейлни инвестиции — Удържане на данък при източника — Ограничаване — Окончателна данъчна тежест — Фактори за сравняване на данъчната тежест на местните данъчнозадължени лица и на чуждестранните данъчнозадължени лица — Сходство — Отчитане на данъка върху доходите или корпоративния данък — Спогодби за избягване на двойното данъчно облагане — Неутрализиране на ограничението чрез спогодба)

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/6

         Решение на Съда (трети състав) от 17 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — J.B.G.T. Miljoen (C-10/14), X (C-14/14), Société Générale SA (C-17/14)/Staatssecretaris van Financiën
   (Съединени дела C-10/14, C-14/14 и C-17/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пряко данъчно облагане - Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС - Свободно движение на капитали - Данъчно облагане на дивидентите от портфейлни инвестиции - Удържане на данък при източника - Ограничаване - Окончателна данъчна тежест - Фактори за сравняване на данъчната тежест на местните данъчнозадължени лица и на чуждестранните данъчнозадължени лица - Сходство - Отчитане на данъка върху доходите или корпоративния данък - Спогодби за избягване на двойното данъчно облагане - Неутрализиране на ограничението чрез спогодба))
   (2015/C 371/08)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: J.B.G.T. Miljoen (C-10/14), X (C-14/14), Société Générale SA (C-17/14)

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Диспозитив

   Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат законодателство на държава членка, което налага удържане при източника на данък върху дивидентите, разпределени от местно дружество както на местни данъчнозадължени лица, така и на чуждестранни данъчнозадължени лица, и същевременно предвижда механизъм за приспадане или за възстановяване на така удържания данък единствено за местните данъчнозадължени лица, въпреки че за чуждестранните данъчнозадължени лица — физически лица и дружества — този удържан при източника данък е окончателен, доколкото свързаната с тези дивиденти окончателна данъчна тежест, понасяна от чуждестранните лица в тази държава, е по-голяма от данъчната тежест на местните данъчнозадължени лица, което запитващата юрисдикция следва да провери в главните производства. За да установи тези данъчни тежести, запитващата юрисдикция трябва да вземе предвид, по дела C-10/14 и C-14/14, данъчното облагане на местните лица относно всички акции, притежавани в нидерландски дружества през календарната година, както и необлагаемия размер на капитала съгласно националното законодателство, а по дело C-17/14 — разходите, които са пряко свързани със самото получаване на дивидентите.
   Ако се установи, че е налице ограничение на движението на капитали, то може да бъде обосновано от последиците от спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, сключена от държавата членка по пребиваването и държавата членка по източника на дивидентите, при условие че отпада свързаното с облагането на дивиденти различно третиране на данъчнозадължените лица, които пребивават в последната държава, и на лицата, пребиваващи в други държави членки. При обстоятелства като разглежданите по дела C-14/14 и C-17/14 и след като запитващата юрисдикция извърши проверките от нейната компетентност, ако бъде установено ограничение на свободното движение на капитали, то не може да се счита за обосновано.

      (1)  ОВ C 129, 28.4.2014 г.


title: Съединени дела T-129/15 и T-130/15: Решение на Общия съд от 28 септември 2016 г. — Intesa Sanpaolo/EUIPO (WAVE 2 PAY и WAVE TO PAY) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словни марки на Европейския съюз WAVE 2 PAY и WAVE TO PAY — Абсолютни основания за отказ — Отличителен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 2 от Регламент (EО) № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/38

         Решение на Общия съд от 28 септември 2016 г. — Intesa Sanpaolo/EUIPO (WAVE 2 PAY и WAVE TO PAY)
   (Съединени дела T-129/15 и T-130/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словни марки на Европейския съюз WAVE 2 PAY и WAVE TO PAY - Абсолютни основания за отказ - Отличителен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 2 от Регламент (EО) № 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009))
   (2016/C 419/48)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Intesa Sanpaolo SpA (Торино, Италия) (представители: P. Pozzi и F. Cecchi, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално P. Bullock и L. Rampini, впоследствие L. Rampini)

      Предмет

   Жалби срещу две решения на пети апелативен състав на EUIPO от 19 януари 2015 г. (преписки, съответно, R 1857/2014-5 и R 1864/2014-5), относно две заявки за регистрация на словните знаци, съответно WAVE 2 PAY и WAVE TO PAY като марки на Европейския съюз.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда Intesa Sanpaolo SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 155, 2.7.2015 г.


title: Дело T-583/17: Жалба, подадена на 25 август 2017 г. — EOS Deutscher Inkasso-Dienst/EUIPO — IOS Finance EFC (IOS finance)

text:
               9.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 338/21

         Жалба, подадена на 25 август 2017 г. — EOS Deutscher Inkasso-Dienst/EUIPO — IOS Finance EFC (IOS finance)
   (Дело T-583/17)
   (2017/C 338/24)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: EOS Deutscher Inkasso-Dienst GmbH (Хамбург, Германия) (представител: B. Sorg, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: IOS Finance EFC, SA (Барселона, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „IOS FINANCE“ — марка на Европейския съюз № 12 544 061

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 6 юни 2017 г. по преписка R 2262/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-50/08: Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. — Michail/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Атестиране — Доклад за развитието на кариерата — Процедура за оценяване за 2004 г. — Задължение за мотивиране на Съда на публичната служба)

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/25

         Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. — Michail/Комисия
   (Дело T-50/08) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Доклад за развитието на кариерата - Процедура за оценяване за 2004 г. - Задължение за мотивиране на Съда на публичната служба)
   2010/C 11/49
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Christos Michail (Брюксел, Белгия) (представител: адв. C. Meïdanis)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и K. Herrmann, подпомагани от адв. E. Bourtzalas)

      Предмет

   Жалба срещу Решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 22 ноември 2007 г. по дело Michail/Комисия (F-34/06, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяната на това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Christos Michail да заплати направените от него съдебни разноски и съдебните разноски, направени от Комисията на Европейските общности в настоящото производство.

      (1)  ОВ C 128, 24.5.2008 г.


title: Дело T-248/13: Решение на Общия съд от 13 декември 2016 г. — Al-Ghabra/Комисия (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните — Регламент (EО) № 881/2002 — Замразяване на средствата и финансовите ресурси на лице, включено в списък, съставен от орган на Организацията на обединените нации — Включване на името на това лице в списъка в приложение I към Регламент (ЕО) № 881/2002 — Жалба за отмяна — Разумен срок — Задължение да се провери и обоснове основателността на изложените мотиви — Съдебен контрол)

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/42

         Решение на Общия съд от 13 декември 2016 г. — Al-Ghabra/Комисия
   (Дело T-248/13) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните - Регламент (EО) № 881/2002 - Замразяване на средствата и финансовите ресурси на лице, включено в списък, съставен от орган на Организацията на обединените нации - Включване на името на това лице в списъка в приложение I към Регламент (ЕО) № 881/2002 - Жалба за отмяна - Разумен срок - Задължение да се провери и обоснове основателността на изложените мотиви - Съдебен контрол))
   (2017/C 030/45)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mohammed Al-Ghabra (Лондон, Обединено кралство) (представители: E. Grieves, barrister и J. Carey, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално M. Konstantinidis, T. Scharf и F. Erlbacher, впоследствие M. Konstantinidis и F. Erlbacher)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално S. Behzadi-Spencer и V. Kaye, впоследствие V. Kaye, впоследствие S. Brandon, и накрая C. Crane, подпомагани от T. Eicke, QC), Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и E. Finnegan)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, от една страна, на Регламент (ЕО) № 14/2007 на Комисията от 10 януари 2007 година за изменение за 74-ти път на Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 467/2001 на Съвета (ОВ L 6, 2007 г., стр. 6), доколкото се отнася до жалбоподателя, и от друга страна, на Решение Ares (2013) 188023 на Комисията от 6 март 2013 г., с което се потвърждава оставянето на името на жалбоподателя в списъка на лицата и образуванията, по отношение на които се прилагат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета от 27 май 2002 година за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 467/2001 на Съвета за забрана на износа на някои стоки и услуги за Афганистан, за засилване на забраната на полети и удължаване на замразяването на средства и други финансови ресурси по отношение на талибаните в Афганистан (ОВ L 139, 2002 г., стр. 9; Специално издание на български език 2007 г., глава 18, том 1, стр. 189)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима в частта, в която се иска отмяна на Регламент (ЕО) № 14/2007 на Комисията от 10 януари 2007 година за изменение за 74-ти път на Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 467/2001 на Съвета, доколкото се отнася до г-н Mohammed Al-Ghabra.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата част като неоснователна.

               3)

               Осъжда г-н Al-Ghabra да понесе собствените си разноски и да заплати направените от Европейската комисия разноски.

               4)

               Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия и Съветът на Европейския съюз понасят собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 9, 11.1.2014 г.


title: Дело T-50/05: Решение на Общия съд от 19 март 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия (Обществени поръчки за услуги — Общностна процедура за възлагане на обществени поръчки — Извършване на информационни услуги във връзка с телематичните системи за контрол на движението на акцизни стоки — Отхвърляне на офертата на оферент — Жалба за отмяна — Консорциум оферент — Допустимост — Принципи на равно третиране на оферентите и на прозрачност — Критерии за възлагане — Принципи на добра администрация и на полагане на дължимата грижа — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/29

         Решение на Общия съд от 19 март 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
   (Дело T-50/05) (1)

   (Обществени поръчки за услуги - Общностна процедура за възлагане на обществени поръчки - Извършване на информационни услуги във връзка с телематичните системи за контрол на движението на акцизни стоки - Отхвърляне на офертата на оферент - Жалба за отмяна - Консорциум оферент - Допустимост - Принципи на равно третиране на оферентите и на прозрачност - Критерии за възлагане - Принципи на добра администрация и на полагане на дължимата грижа - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката)
   2010/C 134/47
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представител: N. Korogiannakis, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представител: първоначално L. Parpala и K. Kańska, впоследствие L. Parpala и E. Manhaeve, и накрая, L. Parpala, E. Manhaeve и M. Wilderspin)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията на Европейските общности от 18 ноември 2004 г., с което не е избрана офертата, подадена от консорциума, съставен от жалбоподателя и друго дружество, в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка относно извършване на информационни услуги във връзка със спецификацията, развитието, поддръжката и техническата помощ относно телематични системи за контрол на движението на акцизни стоки в рамките на Европейската общност в съответствие с режима на отложено плащане на акцизи, и обществената поръчка е възложена на друг оферент

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2005 г.


title: Дело C-506/06: Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2008 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Sabine Mayr/Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG (Социална политика — Директива 92/85/ЕИО — Мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки — Понятие за бременна работничка — Забрана за уволнение на бременни работнички за периода от началото на бременността до края на отпуска по майчинство — Уволнена работничка, въпреки обстоятелството, че към датата на връчване на заповедта за уволнението нейни яйцеклетки са оплодени ин витро, но все още не се поставени в маточната й кухина — Директива 76/207/ЕИО — Равно третиране на работниците от мъжки и от женски пол — Работничка, подложена на лечение за оплождане ин витро — Забрана за уволнение — Обхват)

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/7

         Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2008 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Sabine Mayr/Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG
   (Дело C-506/06) (1)

   (Социална политика - Директива 92/85/ЕИО - Мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки - Понятие за бременна работничка - Забрана за уволнение на бременни работнички за периода от началото на бременността до края на отпуска по майчинство - Уволнена работничка, въпреки обстоятелството, че към датата на връчване на заповедта за уволнението нейни яйцеклетки са оплодени ин витро, но все още не се поставени в маточната й кухина - Директива 76/207/ЕИО - Равно третиране на работниците от мъжки и от женски пол - Работничка, подложена на лечение за оплождане ин витро - Забрана за уволнение - Обхват)
   (2008/C 92/11)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Oberster Gerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: Sabine Mayr

      Ответник: Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG
   Предмет
   Преюдициално запитване — Oberster Gerichtshof — Тълкуване на член 2, буква а) от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (OВ L 348, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3) — Уволнена работничка, чиито яйцеклетки са оплодени ин витро към датата на уволнението, но все още не са имплантирани — Квалифициране или неквалифициране на тази работничка като „бременна работничка“
   Диспозитив

               1.

               Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО), и по-специално забраната за уволнение на бременни работнички, предвидена в член 10, точка 1 от тази директива, трябва да се тълкуват в смисъл, че не се отнасят за работничка, която се подлага на оплождане ин витро, когато към датата на нейното уволнение, оплождането на яйцеклетките й със сперматозоидите на нейния партньор е вече осъществено, така че съществуват оплодени ин витро яйцеклетки, но същите все още не са поставени в маточната кухина на работничката.

               2.

               Член 2, параграф 1 и член 5, параграф 1 от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд, не допускат уволнението на работничка, която при обстоятелства като тези по главното производство се намира в напреднал етап на лечение за оплождане ин витро, а именно между фоликулната пункция и незабавното поставяне на оплодените ин витро яйцеклетки в маточната й кухина, ако е доказано, че това уволнение е основано по същество на факта, че заинтересованата работничка е претърпяла такова лечение.

      (1)  ОВ C 56, 10.3.2007 г.


title: Дело T-469/07: Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Philips Lighting Poland и Philips Lighting/Съвет

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/53

         Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Philips Lighting Poland и Philips Lighting/Съвет
   (Дело T-469/07)
   (2008/C 51/97)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Philips Lighting Poland S.A. (Pila, Полша) и Philips Lighting BV (Eindhoven, Нидерландия) (представители: M. L. Catrain González, lawyer, и E. Wright, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени спорният регламент изцяло или в частта, която се отнася до жалбоподателите;

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателите, които са производители на интегрирани флуоресцентни лампи (КФЛ-и) в Общността, искат отмяна на Регламент (ЕО) № 1205/2007 на Съвета от 15 октомври 2007 година за налагане на антидъмпингови мита върху вноса на интегрирани електронни компактни флуоресцентни лампи (КФЛ-и), с произход от Китайската народна република, след приключване на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96 и за разширяване на действието им за вноса на същия продукт, изпращан от Социалистическа република Виетнам, Ислямска република Пакистан и Република Филипини (1).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите твърдят, че Съветът нарушава член 3, параграф 1, член 9, параграф 4 и член 4, параграф 2 от основния регламент (2) като налага антидъмпингови мита, тъй като не е доказано, че изтичането на срока на действие на мерките ще доведе до продължаване или повторна поява на вредата за производството на Общността.
   По-нататък жалбоподателите твърдят, че Съветът допуска грешка при прилагане на правото като се основава на член 9, параграф 1 от основния регламент в случай, който не попада в обхвата на тази разпоредба, тъй като жалбата, довела до разследването, не била оттеглена.
   На последно място, жалбоподателите се позовават на нарушение на член 253 ЕО поради това, че спорният регламент не е достатъчно мотивиран по отношение на нивото на подкрепа от производителите в Общността и по отношение на заключението за наличие на интерес на Общността.

      (1)  ОВ 2007 г., L 272, стр. 1.

      (2)  Регламент (ЕО) № 384/96 от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ 1996 г., L 56, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).


title: Дело C-86/09: Преюдициално запитване, отправено от VAT and Duties Tribunal, Манчестър (Обединеното кралство) на 27 февруари 2009 г. — Future Health Technologies Ltd/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/16

         Преюдициално запитване, отправено от VAT and Duties Tribunal, Манчестър (Обединеното кралство) на 27 февруари 2009 г. — Future Health Technologies Ltd/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Дело C-86/09)
   2009/C 102/27
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   VAT and Duties Tribunal, Манчестър

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Future Health Technologies Ltd

      Ответник: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Преюдициални въпроси

               1.

               В случай че държава-членка приеме да се извършват услуги от заведение, което следва да се приема за надлежно признато заведение с характер, подобен на болница или терапевтичен или диагностичен медицински център по смисъла на член 132, параграф 1, буква б) от Основната директива относно ДДС (1), трябва ли изразът „болничната и медицинската помощ“, съдържащ се в член 132, параграф 1, буква б), да се тълкува в смисъл, че включва съвкупността или, при условията на евентуалност, една или повече (и ако е така, кои) от услугите, описани по следния начин (описани по-подробно в изложението на фактите, по които страните не спорят):

                           а)

                           предоставяне на родителите на неродено дете на комплект от необходимото медицинско оборудване, което позволява на независим медицински работник, който присъства при израждането, да вземе кръв от пъпната връв на детето непосредствено след раждането;

                           б)

                           изследване на така взетата кръв в създадено за тази цел заведение, за да се гарантира, че кръвта не е заразена с някаква болест, която може да се предаде посредством кръвта или извлечени от кръвта стволови клетки в случай на употреба на стволовите клетки с терапевтична цел (като подобно изследване се прави отново след 6 месеца);

                           в)

                           обработка на посочената кръв от и под надзора на квалифицирани за тази цел медицински работници, за да се извлече проба от стволови клетки, годна за употреба с медицинска терапевтична цел;

                           г)

                           съхраняване на кръвта и на стволовите клетки в научно контролирани условия, за да може кръвта и стволовите клетки да се поддържат и запазят в отлично състояние, и/или

                           д)

                           предаване на кръвта по искане на родителите (докато детето не навърши 18 години) за употреба с оглед на медицинско лечение? предаване на кръвта по искане на родителите (докато детето не навърши 18 години) за употреба с оглед на медицинско лечение?

               2.

               При условията на евентуалност, трябва ли понятието за дейности, „тясно свързани“ с болничната и медицинската помощ, съдържащо се в член 132, параграф 1, буква б) от Основната директива относно ДДС, да се тълкува в смисъл, че включва всички или някои (и ако е така, кои) от посочените по-горе услуги?

               3.

               В случай че държава-членка приеме посочените услуги да се извършват от или под надзора на едно или няколко квалифицирани за тази цел медицински работници, трябва ли изразът „предоставянето на медицинска помощ“, съдържащ се в член 132, параграф 1, буква в) от Основната директива относно ДДС, да се тълкува в смисъл, че включва съвкупността или, при условията на евентуалност, една или повече (и ако е така, кои) от услугите, описани по следния начин (описани по-подробно в изложението на фактите, по които страните не спорят):

                           е)

                           предоставяне на родителите на неродено дете на комплект от необходимото медицинско оборудване, което позволява на независим медицински работник, който присъства при израждането, да вземе кръв от пъпната връв на детето непосредствено след раждането;

                           ж)

                           изследване на така взетата кръв в създадено за тази цел заведение, за да се гарантира, че кръвта не е заразена с някаква болест, която може да се предаде посредством кръвта или извлечени от кръвта стволови клетки в случай на употреба на стволовите клетки с терапевтична цел (като подобно изследване се прави отново след 6 месеца);

                           з)

                           обработка на посочената кръв от и под надзора на квалифицирани за тази цел медицински работници, за да се извлече проба от стволови клетки, годна за употреба с медицинска терапевтична цел;

                           и)

                           съхраняване на кръвта и на стволовите клетки в научно контролирани условия, за да може кръвта и стволовите клетки да се поддържат и запазят в отлично състояние, и/или

                           й)

                           предаване на кръвта по искане на родителите (докато детето не навърши 18 години) за употреба с оглед на медицинско лечение?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело F-31/14: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 11 декември 2014 г.  — Colart и др./Парламент (Публична служба — Представителство на персонала — Комитет по персонала — Избори за комитета по персонала — Правна уредба относно представителството на персонала на Европейския парламент — Компетентност на съвета на преброителите — Процедура по обжалване пред съвета на преброителите — Публикуване на резултатите от изборите — Жалба, подадена до съвета на преброителите — Член 90, параграф 2 от Правилника — Липса на предварително обжалване пред ОН — Пряко сезиране на Съда на публичната служба — Недопустимост)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/48

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 11 декември 2014 г. — Colart и др./Парламент
   (Дело F-31/14) (1)

   ((Публична служба - Представителство на персонала - Комитет по персонала - Избори за комитета по персонала - Правна уредба относно представителството на персонала на Европейския парламент - Компетентност на съвета на преброителите - Процедура по обжалване пред съвета на преброителите - Публикуване на резултатите от изборите - Жалба, подадена до съвета на преброителите - Член 90, параграф 2 от Правилника - Липса на предварително обжалване пред ОН - Пряко сезиране на Съда на публичната служба - Недопустимост))
   (2015/C 034/57)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Philippe Colart (Бастон, Белгия) и др. (представител: A. Salerno, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: O. Caisou-Rousseau и S. Alves)

      Предмет

   Искане за анулиране на проведените през есента на 2013 г. избори за комитет по персонала на Европейския парламент, резултатите от които са публикувани на 28 ноември 2013 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Г-н Colart и другите жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението, понасят половината от собствените си съдебни разноски.

               3)

               Европейският парламент понася собствените си съдебни разноски и е осъден да заплати половината от съдебните разноски на жалбоподателите.

      (1)  ОВ C 184, 16.6.2014 г., стр. 45.


title: Дело T-645/16 R: Определение на председателя на Общия съд от 6 февруари 2017 г. — Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/ЕСП (Обезпечително производство — Единен съвет за преструктуриране — Единен фонд за преструктуриране — Предварителни вноски — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/38

         Определение на председателя на Общия съд от 6 февруари 2017 г. — Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/ЕСП
   (Дело T-645/16 R)
   ((Обезпечително производство - Единен съвет за преструктуриране - Единен фонд за преструктуриране - Предварителни вноски - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2017/C 112/53)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Брегенц, Австрия) (представител: G. Eisenberger, avocat)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) (представители: B. Meyring и S. Schelo, avocats)

      Предмет

   Искане с основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС и предмет постановяване на временни мерки, които имат за цел, от една страна, да се спре изпълнението на решението на изпълнителната сесия на ЕСП (SRB/ES/SRF/2016/06) от 15 април 2016 г. относно предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2016 г., а от друга страна, да се разпореди на ЕСП да възстанови предварителните вноски, изплатени от жалбоподателя

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-140/09: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Genova (Италия) на 17 април 2009 г. — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana/Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/24

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Genova (Италия) на 17 април 2009 г. — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana/Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Дело C-140/09)
   2009/C 153/44
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Genova

      Страни в главното производство

      Ищец: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana

      Ответник: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Преюдициални въпроси

   Съвместима ли е с принципите на общностното право, и по-специално с нормите на членове 86, 87 и 88 от глава V (предишна глава IV) от Договора, национална правна уредба в областта на държавните помощи като съдържащата се в Закон №684/1974 и по-конкретно в член 19, която предвижда възможността за предоставяне на държавни помощи, макар и само като авансово плащане, при липса на споразумения и без предварително установяване на точни и ограничителни критерии, въз основа на които да може да се избегне плащането на помощта да наруши конкуренцията и има ли значение в това отношение фактът, че бенефициерът трябва да прилага тарифи, наложени от административен орган?


title: Дело T-34/10: Жалба, подадена на 26 януари 2010 г. — Hairdreams/СХВП — Bartmann (MAGIC LIGHT)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/46

         Жалба, подадена на 26 януари 2010 г. — Hairdreams/СХВП — Bartmann (MAGIC LIGHT)
   (Дело T-34/10)
   2010/C 100/71
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател:„Hairdreams“ HaarhandelsgmbH (Грац, Австрия) (представител: G. Kresbach, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Rüdiger Bartmann (Gladbeck, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се измени спорното решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 ноември 2009 г. по преписка R 656/2008-4 в смисъл, че се уважава изцяло жалбата на жалбоподателя от 22 април 2008 г. и ответникът се осъжда да заплати разноските, свързани с производството по възражение, по обжалване пред апелативния състав и съдебните разноски по настоящото производство по обжалване;

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени спорното решение и да се върне на СХВП.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „MAGIC LIGHT“ за стоки от класове 3, 8, 10, 21, 22, 26 и 44 (Заявка № 5 196 597)

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Rüdiger Bartmann

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска словна марка „MAGIC LIFE“ № 30 415 611 за стоки от клас 3

      Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (1), тъй като апелативният състав бил допуснал грешка при преценката на вероятността от объркване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


title: Дело T-707/16: Жалба, подадена на 3 октомври 2016 г. — Enoitalia/EUIPO — La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/57

         Жалба, подадена на 3 октомври 2016 г. — Enoitalia/EUIPO — La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI)
   (Дело T-707/16)
   (2016/C 419/74)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Enoitalia, Corte Vigna, Baldo, Belvino, Ca' del Lago, Invino, Vinuva, Cantine Borsari, Ca' Montini, E.I., Enoi, V.E.B., Cbe, Ca.Pi SpA (Enoitalia SpA) (Calmasino di Bardolino, Италия) (представител: S. Rizzo, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: La Rural Viñedos y Bodegas SA Ltda (Capital Federal, Аржентина)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „ANTONIO RUBINI“– Марка на Съюза № 9 526 955

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 28 юни 2016 г. по преписка R 1085/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 53, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-644/15 P: Жалба, подадена на 2 декември 2015 г. от Hungría срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 15 септември 2015 г. по дело T-346/12, Hungría/Комисия

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/28

         Жалба, подадена на 2 декември 2015 г. от Hungría срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 15 септември 2015 г. по дело T-346/12, Hungría/Комисия
   (Дело C-644/15 P)
   (2016/C 027/32)
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Жалбоподател: Hungría (представител: Z. Fehér)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               Да отмени решението на Общия съд по дело T-346/12.

               —

               Да се произнесе окончателно по спора съгласно възможността, предвидена в член 61 от Статута.

               —

               Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Според унгарското правителство Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, като е обявил, че в решението си относно частичното общностно възстановяване на отпуснатата национална финансова помощ в съгласно член 103д от Регламент (ЕО) № 1234/2007 (1) на организациите на производителите от сектора на плодовете и зеленчуците Комисията е имала правно основание да обвърже размера на възстановяването от Съюза с нотифицираните суми на помощта.
   Унгарското правителство посочва, че според тълкуването на релевантните разпоредби на Регламент (ЕО) № 1234/2007 във връзка с Регламент (ЕО) № 1580/2007 (2) в решението си относно частичното общностно възстановяване на националната финансова помощ, отпусната на организациите на производителите Комисията не е била оправомощена да разреши възстановяването само на сумите, посочени от унгарското правителство в молбата за разрешаване на отпускането на национална помощ, където те са посочени като прогнозни, предвидими или междинни суми.
   Съгласно член 103д от Регламент (ЕО) № 1234/2007 разрешението на Комисията относно националната помощ се отнася до отпускането на помощта, а не до установяването от страна на Комисията на максимален предел, до който може да бъде отпусната помощта. Подобен максимален предел е предвиден по несъмнен начин в Регламент № 1234/2007, който определя, че националната помощ не може да надвишава 80 % от финансовите вноски на оперативните фондове на членовете или организациите на производителите. Разпоредбите относно частичното общностно възстановяване на национална помощ също не предвиждат възможност за Комисията при определянето на посоченото частично възстановяване да фиксира като максимален предел на възстановяване сумата, която държавата членка е съобщила на Комисията в молбата си за разрешаване както като обща сума на помощта, така и като сума на предвидената помощ за определени организации на производителите.
   В текста на член 94, параграф 1, втора алинея от Регламент № 1580/2007 целта на използването на понятието „сума“, като се вземе предвид общо предела от 80 % на помощта, посочен в член 103д от Регламент № 1234/2007 и предела от 25 % относно увеличаването на оперативния фонд, предвидено в член 67 от Регламент № 1580/2007 е да се даде възможност на Комисията, ще към момента на разрешаването, да определели предварително размера на сумата на националните помощи, които потенциално могат да бъдат платени и следователно, според случая и на процента на възстановяване. Следователно целта на съобщаването на сумите по никакъв начин не представлява одобрение на съобщените суми, а има за цел Комисията да получи ясна представа за размера на помощта, която потенциално може да бъде платена съгласно разпоредбите на Основния регламент и Регламента на Комисията.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои селскостопански продукти (ОВ L 299, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1580/2007 на Комисията от 21 декември 2007 година за определяне на правила за прилагане на Регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1182/2007 на Съвета в сектора на плодовете и зеленчуците (ОВ L 299, стр. 1).


title: Дело C-411/08: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия) на 22 септември 2008 г.  — Swiss Caps AG/Hauptzollamt Singen

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/11

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия) на 22 септември 2008 г. — Swiss Caps AG/Hauptzollamt Singen
   (Дело C-411/08)
   (2008/C 327/18)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Finanzgericht Baden-Württemberg
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Swiss Caps AG

      Ответник: Hauptzollamt Singen
   Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли правило 5 от Общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура (приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година — Комбинирана номенклатура (КН) (1) да се тълкува в смисъл, че обвивките на капсули, които са съставени от гранулат скорбяла и съдържат вещества на хранителна добавка, следва да се разглеждат като опаковка?

               2.

               При отрицателен отговор на първия въпрос:
               Трябва ли позиция 1515 от Комбинираната номенклатура да се тълкува в смисъл, че обвивките на капсули от гранулат скорбяла, които съдържат 580 mg концентрирано масло от пшенични зародиши, определят характера на продукта по такъв начин, че същият се изключва от позиция 1515 от Комбинираната номенклатура?

      (1)  ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3.


title: Дело F-133/15: Решение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 10 юни 2016 г. — HI/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Член 11 от Правилника — Задължение за лоялност — Член 11а — Конфликт на интереси — Длъжностно лице, отговарящо за наблюдението на проект, финансиран от Съюза — Роднински връзки между това длъжностно лице и служител, нает за нуждите на проекта от дружеството, на което е възложен този проект — Дисциплинарно производство — Дисциплинарно наказание — Понижаване — Законосъобразност на състава на дисциплинарния съвет — Задължение за мотивиране — Продължителност на производството — Разумен срок — Нарушаване на правото на защита — Принцип ne bis in idem — Явна грешка в преценката — Пропорционалност на санкцията — Смекчаващи вината обстоятелства)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/69

         Решение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 10 юни 2016 г. — HI/Комисия
   (Дело F-133/15) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Член 11 от Правилника - Задължение за лоялност - Член 11а - Конфликт на интереси - Длъжностно лице, отговарящо за наблюдението на проект, финансиран от Съюза - Роднински връзки между това длъжностно лице и служител, нает за нуждите на проекта от дружеството, на което е възложен този проект - Дисциплинарно производство - Дисциплинарно наказание - Понижаване - Законосъобразност на състава на дисциплинарния съвет - Задължение за мотивиране - Продължителност на производството - Разумен срок - Нарушаване на правото на защита - Принцип ne bis in idem - Явна грешка в преценката - Пропорционалност на санкцията - Смекчаващи вината обстоятелства))
   (2016/C 270/76)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: HI (представител: M. Velardo, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Ehrbar и F. Simonetti)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията, с което е наложена санкция трайно понижаване с две степени в резултат на разследване за конфликт на интереси, и за поправяне на неимуществените вреди, които се твърди, че са претърпени.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда HI да понесе собствените си разноски и да заплати направените от Европейската комисия съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 414 от 14.12.2015 г., стр. 45


title: Дело C-483/16: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 6 септември 2016 г. — Zsolt Sziber/ERSTE Bank Hungary Zrt.

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/32

         Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 6 септември 2016 г. — Zsolt Sziber/ERSTE Bank Hungary Zrt.
   (Дело C-483/16)
   (2016/C 419/43)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Törvényszék

      Страни в главното производство

      Ищец: Zsolt Sziber

      Ответник: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Друга страна: Mónika Szeder

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли следните норми от правото на Съюза, а именно член 129A, параграфи 1 и 2 от учредителния договор на Европейската общност (Римския договор) във връзка с параграф 3 от същия член, член 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ C 362, 2012 г., стр. 2), член 7, параграфи 1 и 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) във връзка с член 8 от същата директива, както и съображение 47 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (2) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба (и прилагане на същата), която установява допълнителни изисквания в ущърб на тази страна в производството (ищец или ответник), която между 1 май 2004 г. и 26 юли 2014 г. е сключила договор за кредит, в качеството на потребител, в който е включена неравноправна договорна клауза, позволяваща едностранно увеличаване на лихвите, разходите и комисионите, или която включва „марж курс купува–курс продава“, по силата на която в съответствие с посочените допълнителни реквизити, за да могат да се упражнят по съдебен ред правата, произтичащи от недействителността на споменатите потребителски договори, и в частност за да може съдът се произнесе по съществото на делото, се изисква подаването на писмена молба по гражданскопроцесуален ред (по-конкретно иск, изменение на иска или възражение за недействителност от страна на ответника — срещу осъждането на потребителя — или изменение на това възражение, насрещен иск на ответника или изменение на този насрещен иск) със задължително съдържание, докато друга страна в производството, която не е сключила договор за кредит в качеството на потребител или която е сключила през същия период в качеството на потребител договор за кредит от вид, различен от горепосочения, не трябва да подава такъв писмен документ с определено съдържание?

               2)

               Какъвто и отговор да даде Съдът — положителен или отрицателен — на първия поставен въпрос, формулиран по-общо от втория въпрос, трябва ли разпоредбите от правото на Съюза, изброени в първия въпрос, да се тълкуват в смисъл, че не допускат да се прилагат следните задължителни допълнителни изисквания [a) — в)] за тази страна в производството, която е сключила в качеството на потребител договор за кредит по смисъла на първия въпрос:

                           a)

                           в съдебното производство иск, изменение на иска или възражение за недействителност от страна на ответника — срещу осъждането на потребителя — или изменение на това възражение, насрещен иск на ответника или изменение на този насрещен иск, който трябва да бъде предявен от тази страна в производството (ищец или ответник), която е сключила в качеството на потребител договор за кредит по смисъла на първия въпрос, е допустим — тоест, може да се приеме за разглеждане по същество — само ако в този писмен документ страната в производството не иска от съдебния орган само да обяви за недействителен целия или част от договора за кредит, сключен с потребител по смисъла на първия въпрос, но и да приложи правните последици, свързани с пълната недействителност, докато друга страна в производството, която не е сключила договор за кредит в качеството на потребител или която е сключила през същия период в качеството на потребител договор за кредит от вид, различен от горепосочения, не трябва да подава такъв писмен документ с определено съдържание;

                           б)

                           в съдебното производство иск, изменение на иска или възражение за недействителност от страна на ответника — срещу осъждането на потребителя — или изменение на това възражение, насрещен иск на ответника или изменение на този насрещен иск, който трябва да бъде предявен от тази страна в производството (ищец или ответник), която е сключила в качеството на потребител договор за кредит по смисъла на първия въпрос, е допустим — тоест, може да се приеме за разглеждане по същество — само ако в този писмен документ освен съдебното обявяване на пълната недействителност на договора, сключен с потребител по смисъла на първия въпрос, не е поискано сред правните последици, свързани с пълната недействителност, съдебното възстановяване на положението, предшестващо сключването на договора, докато друга страна в производството, която не е сключила договор за кредит в качеството на потребител или която е сключила през същия период в качеството на потребител договор за кредит от вид, различен от горепосочения, не трябва да подава такъв писмен документ с определено съдържание;

                           в)

                           в съдебното производство иск, изменение на иска или възражение за недействителност от страна на ответника — срещу осъждането на потребителя — или изменение на това възражение, насрещен иск на ответника или изменение на този насрещен иск, който трябва да бъде предявен от тази страна в производството (ищец или ответник), която е сключила в качеството на потребител договор за кредит по смисъла на първия въпрос, е допустим — тоест, може да се приеме за разглеждане по същество — само ако в този писмен документ, що се отнася до периода от възникването на договорното правоотношение до предявяването на иска, фигурира представяне на сметките, изключително сложно от математическа гледна точка (както определят националните разпоредби), което трябва да се извърши, като се вземат предвид и нормите, регламентиращи обмяната в унгарски форинти, и което трябва да съдържа подробно представяне, обяснено по начин, че да може да се провери аритметично, в което се посочват вноските с настъпил падеж, които трябва да се платят съгласно договора, вноските, платени от ищеца, вноските с настъпил падеж, които трябва да се погасят, установени без да се взема предвид нищожната клауза, и размера на разликата между тях, и трябва да посочва на каква обща сума възлиза дългът, който страната в производството, която е сключила в качеството на потребител договор за кредит по смисъла на първия въпрос, държи непогасен към кредитната институция или евентуалното плащане в повече, докато друга страна в производството, която не е сключила договор за кредит в качеството на потребител или която е сключила през същия период в качеството на потребител договор за кредит от вид, различен от горепосочения, не трябва да подава такъв писмен документ с определено съдържание?

               3)

               Трябва ли разпоредбите от правото на Съюза, изброени в първия въпрос, да се тълкуват в смисъл че нарушаването на тези норми посредством установяването на допълнителните изисквания, посочени по-нататък (в първи и втори въпрос), предполага в същото време нарушение на членове 20, 21 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ C 326, 2012 г., стр. 2), като се има предвид също така (отчасти също в първи и втори въпрос), че съдилищата на държавите членки трябва да прилагат правото на Съюза в областта на защитата на потребителите, включително при факти без трансграничен характер, тоест, чисто вътрешни, в съответствие с решения на Съда от 5 декември 2000 г., Guimont (C-448/98, EU:C:2000:663), точка 23, и от 10 май 2012 г., Duomo Gpa и др. (C-357/10—C-359/10, EU:C:2012:283), точка 28, и определение от 3 юли 2014 г., Tudoran (C-92/14, EU:C:2014:2051), точка 39? Или трябва да се счита, че доколкото договорите за кредит, споменати в първия преюдициален въпрос, са „договори за кредит, сключени в чуждестранна валута“, само поради това обстоятелство става въпрос за дело с трансграничен характер?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).

      (2)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, 2008 г., стр. 66).