title: Дело T-57/12: Жалба, подадена на 9 февруари 2012 г. — Good Luck Shipping/Съвет

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/23

         Жалба, подадена на 9 февруари 2012 г. — Good Luck Shipping/Съвет
   (Дело T-57/12)
   2012/C 109/49
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Good Luck Shipping LLC (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: F. Randolph и M. Lester, Barristers, както и M. Taher, Solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят частите, които се отнасят до жалбоподателя, от Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L319, 2011 г., стр. 71) и от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят е изтъкнал, че Съветът е включил името му в списъка, приложен към спорните решение и регламент:

               —

               като не е изложил подходящи или достатъчни мотиви;

               —

               като не се е съобразил с критериите за изготвяне на списъците и/или като е допуснал явна грешка в преценката, приемайки, че критериите са спазени по отношение на жалбоподателя, и/или като е включил жалбоподателя в списъците, без да има подходящо правно основание за това;

               —

               като не е гарантирал правото на защита на жалбоподателя, нито правото му на ефективен съдебен контрол и

               —

               като е нарушил необосновано и несъразмерно основни права на жалбоподателя, сред които правото на защита на собствеността, на професионалната дейност и на доброто му име.


title: Дело C-352/12: Определение на Съда (десети състав) от 20 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo — Италия) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri/Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano (Член 99 от Процедурния правилник — Обществени поръчки — Директива 2004/18/ЕО — Член 1, параграф 2, букви а) и г) — Услуги — Дейности по подпомагане, свързани с изготвяне на план за възстановяване на определени части от територията на община, засегнати от земетресение — Договор, сключен между две публичноправни образувания, едното от които е университет — Публичноправно образувание, което може да се квалифицира като икономически оператор — Изключителни обстоятелства)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/47

         Определение на Съда (десети състав) от 20 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo — Италия) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri/Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano
   (Дело C-352/12) (1)

   (Член 99 от Процедурния правилник - Обществени поръчки - Директива 2004/18/ЕО - Член 1, параграф 2, букви а) и г) - Услуги - Дейности по подпомагане, свързани с изготвяне на план за възстановяване на определени части от територията на община, засегнати от земетресение - Договор, сключен между две публичноправни образувания, едното от които е университет - Публичноправно образувание, което може да се квалифицира като икономически оператор - Изключителни обстоятелства)
   2013/C 225/81
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

      Ответници: Comune di Castelvecchio Subequo и Comune di Barisciano

      При участието на: Università degli Studi Chieti Pescara — Dipartirnento Scienze e Storia den' Architettura и Scuola di Architettura e Design Vittoria (SAD) dell'Università degli Studi di Camerino

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo — Тълкуване на член 1, параграф 2, букви а) и г), и на членове 2 и 28, както и на приложение II, категории № 8 и № 12 към Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116; поправка в ОВ L 182, 10.7.2008 г., стр. 282) — Възлагане на поръчката извън предвидените в директивата процедури за възлагане на поръчки — Договор, сключен между две публични администрации, в рамките на който доставчик на услугата е университет, а насрещната престация не е явно нерентабилна — Доставка на услуга, състояща се в проучване, анализ и проектиране на възстановяването на унищожени по време на земетресение исторически центрове на две общини — Ред и условия за възлагане на поръчката, обосновани от специфичните обществени интереси, свързани със земетресението.

      Диспозитив

   Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги, изменена с Регламент (ЕО) № 1177/2009 на Комисията от 30 ноември 2009 година, не допуска национална правна уредба, която разрешава да бъде сключен без процедура за възлагане на обществена поръчка договор, с който публичноправни образувания установяват помежду си сътрудничество, когато — и това следва да се провери от запитващата юрисдикция — такъв договор няма за цел да осигури изпълнението на обща за тези образувания задача за обществена услуга, не се ръководи изключително от съображения и изисквания, присъщи на преследването на цели от обществен интерес, или може да постави частен доставчик в привилегировано положение спрямо неговите конкуренти. Обстоятелството, че такъв договор е сключен при наличието на изключителни обстоятелства, може да бъде взето предвид само ако възлагащият орган докаже, че са изпълнени условията за прилагане на член 31, точка 1, буква в) от тази директива.

      (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г.


title: Дело T-246/09 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 2 юли 2009 г. — Insula/Комисия (Обезпечително производство — Дебитни известия — Молба за спиране на изпълнението — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/39

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 2 юли 2009 г. — Insula/Комисия
   (Дело T-246/09 R)
   (Обезпечително производство - Дебитни известия - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
   2009/C 205/72
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Париж, Франция) (представители: P. Marsal и J.-D. Simonet, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на две дебитни известия, с които се налага възстановяването на парични суми, изплатени на жалбоподателя в рамките на договори за субсидиране.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля искането за допускане на обезпечение.

               2)

               Първоинастнационният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-81/09: Решение на Общия съд от 13 юли 2011 г. — Гърция/Комисия (ЕФРР — Намаляване на финансовата помощ — Оперативна програма, която попада в цел № 1 (1994 г.–1999 г.) „Пътен достъп и главни пътища“ в Гърция — Делегиране на спомагателни задачи от Комисията на трети лица — Професионална тайна — Процент на финансова корекция — Свобода на преценка на Комисията — Съдебен контрол)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/46

         Решение на Общия съд от 13 юли 2011 г. — Гърция/Комисия
   (Дело T-81/09) (1)

   (ЕФРР - Намаляване на финансовата помощ - Оперативна програма, която попада в цел № 1 (1994 г.–1999 г.) „Пътен достъп и главни пътища“ в Гърция - Делегиране на спомагателни задачи от Комисията на трети лица - Професионална тайна - Процент на финансова корекция - Свобода на преценка на Комисията - Съдебен контрол)
   2011/C 269/101
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: първоначално M. Tassopoulou, подпомаган от C. Meïdanis и E. Lampadarios, avocats, впоследствие P. Mylonopoulos и K. Boskovits, подпомагани от G. Michailopoulos, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė и D. Triantafyllou)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2008) 8573 на Комисията от 15 декември 2008 година относно намаляване на финансовата помощ от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), предоставена на Гърция, в размер на 30 104 470,47 EUR, на основание на Оперативната програма „Пътен достъп и главни пътища“ с Решение C(94) 3579 на Комисията от 16 декември 1994 г. за одобряване на помощ от ЕФРР

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение C(2008) 8573 на Комисията от 15 декември 2008 година относно намаляване на финансовата помощ от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), предоставена на Гърция, в частта, в която предвижда, от една страна, корекция в размер на 506 303 EUR по проект „Isthmos — Galota“, и от друга страна, корекция в размер на 684 343 EUR по проект „Кръстовището на Polymylos (договор 928)“.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Република Гърция понася направените от нея съдебни разноски и 80 % от съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

               4.

               Комисията понася 20 % от направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 129, 6.6.2009 г.


title: Дело T-480/07: Жалба, подадена на 17 декември 2007 г. — SIMSA/Комисия

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/43

         Жалба, подадена на 17 декември 2007 г. — SIMSA/Комисия
   (Дело T-480/07)
   (2008/C 64/71)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Sicietà imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA) (Salerno, Италия) (представител: M. A. Calabrese, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение № SG/E/3/MIB/mbp D(2007) 8992 на Комисията от 17 октомври 2007 г.;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основните доводи са сходни с посочените по дело T-417/07, Lodato Gennaro & Co.


title: Дело C-127/13 P: Жалба, подадена на 15 януари 2013 г. от Guido Strack срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 15 март 2013 г. по дело T-392/07, Guido Strack/Комисия

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/14

         Жалба, подадена на 15 януари 2013 г. от Guido Strack срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 15 март 2013 г. по дело T-392/07, Guido Strack/Комисия
   (Дело C-127/13 P)
   2013/C 147/24
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Guido Strack (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               1.

               Да се отмени Решение на Общия съд на Европейския съюз (четвърти състав) от 15 януари 2013 г. по дело T-392/07, доколкото исканията на жалбоподателя не са уважени изцяло или частично,

               2.

               да се постанови решение в съответствие с исканията на жалбоподателя по дело T-392/07,

               3.

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и

               4.

               при условията на евентуалност, да се отмени и Решение на председателя на Общия съд на Европейския съюз, с което делото е разпределено на четвърти състав на Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква девет основания:

               1.

               Некомпетентност на съдебния състав, процедурни грешки и пороци в мотивите, както и свързаните с това нарушения на член 6, параграф 1 от ЕКПЧ, член 47, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 50, втора алинея от Статута на Съда и член 12 и член 13, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд на Европейския съд, както и на други правни норми относно новото разпределяне на съдебен състав в хода на производството,

               2.

               процедурни нарушения и нарушения на Регламент № 1049/2001 (1), на член 6 и член 13 от ЕКПЧ и на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и на принципите на ефективна съдебна защита, на правото на изслушване и на правото на справедлив процес във връзка с липса на мотиви и опорочаване на фактите относно: отказа да се разгледа спорът по бързото производство, недопустими ограничения за възможностите на жалбоподателя да изрази становището си и недопускане на писмено изявление за изменение на протокола от съдебното заседание, недостатъчен съдебен контрол на документите и отхвърляне на искането на жалбоподателя за проверка in camera на всички документи; опорочаване на фактите, недостатъчен съдебен контрол и нарушаване на принципите за разпределяне на тежестта на доказване и на правото на справедлив процес във връзка с въпроса за пълнотата на документите и броя на потвържденията на заявки за достъп до документи съгласно Регламент № 1049/2001; прекомерна продължителност на производството и незаконосъобразно разглеждане на искането за обезщетение в този смисъл,

               3.

               грешка при прилагане на правото, непълнота на уточнението и непълнота на мотивите по отношение на формулировката и разширяването на точка 1 от диспозитива — и на съответните части от решението — във връзка с опорочаване на фактите, по-специално, незачитайки правния интерес на жалбоподателя,

               4.

               опорочаване на фактите, непълнота на мотивите и нарушаване на принципите за тълкуване във връзка с обхвата на искането на жалбоподателя на достъп до документите по дело T-110/04,

               5.

               грешки при прилагане на правото, опорочаване на фактите и непълнота на мотивите по отношение на прилагането и тълкуването на член 4, параграф 1, буква б) и член 4, параграф 4 от Регламент № 1049/2001 във връзка с правни разпоредби относно защитата на данните,

               6.

               грешки при прилагане на правото, опорочаване на фактите и непълнота на мотивите по отношение на прилагането и тълкуването на член 4, параграф 2 от Регламент № 1049/2001,

               7.

               грешки при прилагане на правото и непълнота на мотивите във връзка с отхвърляне на исканията за обезщетение в жалбата и по-специално на нарушение на принципите за събиране на доказателства и на ефективната съдебна защита,

               8.

               нарушение на принципа на ефективна съдебна защита в рамките на отхвърлянето на искането на жалбоподателя в точка 90 от решението по дело T-392/07,

               9.

               грешки при прилагане на правото и непълнота на мотивите във връзка с решението относно съдебните разноски.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дела T-178/10, T-263/10 и T-265/10: Решение на Общия съд от 21 юни 2012 г. — Испания/Комисия (Оперативни програми на Кохезионния фонд и на ЕФРР, управлявани от Испания — Искане за междинно плащане — Наличие на доказателства, указващи важни недостатъци във функционирането на системите за управление и контрол — Прекъсване на срока за плащане — Жалба за отмяна — Допустимост — Стратегия за одит — Правна сигурност — Оправдани правни очаквания — Пропорционалност)

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/17

         Решение на Общия съд от 21 юни 2012 г. — Испания/Комисия
   (Дела T-178/10, T-263/10 и T-265/10) (1)

   (Оперативни програми на Кохезионния фонд и на ЕФРР, управлявани от Испания - Искане за междинно плащане - Наличие на доказателства, указващи важни недостатъци във функционирането на системите за управление и контрол - Прекъсване на срока за плащане - Жалба за отмяна - Допустимост - Стратегия за одит - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания - Пропорционалност)
   2012/C 227/25
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: N. Díaz Abad)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes и B. Conte, както и по дело T-178/10, A. Steiblytė)

      Предмет

   Жалба срещу решенията на Комисията от 12 февруари 2010 г. (T-178/10), 8 април 2010 г. (T-263/10) и 15 април 2010 г. (T-265/10), с които испанските власти са информирани за прекъсването на срока за плащане по определени искания за междинни плащания, отправени от Кралство Испания

      Диспозитив

               1.

               Съединява дела T-178/10, T-263/10 и T-265/10 за целите на съдебното решение.

               2.

               Отхвърля жалбите.

               3.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 161, 19.6.2010 г.


title: Дело C-173/12 P: Определение на Съда от 17 януари 2013 г. — Verenigde Douaneagenten BV/Европейска комисия (Обжалване — Член 220, параграф 2 от Митническия кодекс — Последващо събиране на вносни мита — Невярно представяне на фактите — Внос на сурова тръстикова захар)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/10

         Определение на Съда от 17 януари 2013 г. — Verenigde Douaneagenten BV/Европейска комисия
   (Дело C-173/12 P) (1)

   (Обжалване - Член 220, параграф 2 от Митническия кодекс - Последващо събиране на вносни мита - Невярно представяне на фактите - Внос на сурова тръстикова захар)
   2013/C 108/20
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Verenigde Douaneagenten BV (представител: S. Moolenaar, advocaat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B. Burggraaf и L. Keppenne)

      Предмет

   Жалба срещу решение на Общия съд — Жалба срещу Решение на Общия съд (седми състав) от 10 февруари 2012 г. по дело Verenigde Douaneagenten/Комисия (T-32/11), с което Общият съд отхвърля частично жалбата за отмяна на Решение C(2010) 6754, окончателен на Комисията от 1 октомври 2010 г., установяващо, от една страна, че вносните мита основателно са били взети предвид a posteriori, и от друга страна, че същите в случая неоснователно са били опростени (REC 02/09)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Verenigde Douaneagenten BV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 184, 23.6.2012 г.


title: Дело C-38/10: Иск, предявен на 22 януари 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/18

         Иск, предявен на 22 януари 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-38/10)
   2010/C 80/33
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и G. Braga da Cruz)

      Ответник: Португалска република

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи че Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз и по член 31 от Споразумението за ЕИП, като е приела и оставила в сила законови разпоредби, съдържащи се в членове 76.°-A, 76.°-B и 76.°-C от Código português do Imposto sobre o Rendimento das pessoas Colectivas (CIRC) [португалския кодекс за корпоративно подоходно облагане], съгласно които при преместване на седалището и действителното управление на португалско предприятие в друга държава членка, при преустановяване на дейността на постоянен обект или при прехвърляне на техните активи от Португалия в друга държава членка:

                           —

                           данъчната основа за данъчната година, през която настъпва събитието, включва всички нереализирани капиталови печалби във връзка с въпросните активи, докато нереализираните капиталови печалби във връзка с изцяло национални транзакции не се включват в облагаемата основа;

                           —

                           съдружниците в дружеството, което премества седалището и действителното си управление извън територията на Португалия, се облагат въз основа на разликата между стойността на ликвидните активи на дружеството (изчислена по пазарни цени към датата на преместването) и цената на придобиване на съответните дружествени дялове.

               —

               Да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията счита, че посочените членове от CIRC могат да представляват пречка за свободата на установяване, прогласена с член 49 ДФЕС.
   Съгласно посочената португалска правна уредба нереализираните капиталови печалби се облагат само когато дружество премества седалището и действителното си управление извън Португалия или когато прехвърля отделни имуществени активи на постоянен обект в друга държава членка, докато еквивалентните премествания на седалище на територията на Португалия и прехвърляния на активи от дружество на клон в същата държава членка не водят до каквито и да е незабавни данъчни последици.
   Комисията не оспорва правото на държавите членки да облагат капиталовата печалба на местно лице, което като такова е данъчно задължено в лично качество и се облага за световния му доход. Въпреки това Комисията счита, че португалското законодателство трябва да прилага единен критерий и че фактите, водещи до възникване на данъчни задължения, а именно прехвърлянето на активи или друг фактор, налагащ корекция на амортизацията, трябва да са едни и същи, както когато седалището или действителното управление се преместват, а имуществото се прехвърля извън територията на Португалия, така и когато остават там.
   Комисията счита, че държавите трябва да имат право да преместват седалището си или да прехвърлят отделни активи в друга държава членка без да са подложени на изключително сложни или свързани с големи разходи процедури. Според Комисията нищо не обосновава незабавното събиране на данъци върху нереализираната капиталова печалба при преместване в друга държава членка на седалището или действителното управление на португалско дружество, прекратяване на дейността на постоянен обект в Португалия или прехвърляне в друга държава членка на притежавани в Португалия активи, след като в сравними национални положения няма такова облагане.
   Необходимо е да се осигури специална защита на правата на определени заинтересовани лица и по-специално на кредиторите, миноритарните акционери и данъчните органи, но това трябва да бъде в съответствие с принципа на пропорционалност съгласно тълкуването му от Съда.
   В този контекст Португалската република би могла например да определи стойността на нереализираната капиталова печалба, по отношение на която иска да запази данъчната си юрисдикция, стига това да не предполага незабавна изискуемост на данъка, нито отлагане на плащането му при определени условия.
   Що се отнася до целта за гарантиране на ефективен данъчен контрол и за борба с избягването на данъци, тя също би могла да се постигне с мерки, налагащи по-малко ограничения, като се използват механизмите, предвидени в Директива 77/799/ЕИО (1) на Съвета от 19 декември 1977 година относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите членки в областта на прякото данъчно облагане или Директива 2008/55/ЕО (2) на Съвета от 26 май 2008 година относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други мерки.
   Според Комисията португалското законодателство надхвърля необходимото за постигане на преследваните цели, т.е. за гарантиране на ефективността на данъчния режим. Ето защо Комисията счита, че португалското законодателство трябва да прилага един и същи критерий както когато седалището или действителното управление се преместват, а имуществото се прехвърля извън територията на Португалия, така и когато остават там: данъкът трябва да се събира само, когато увеличението на стойността на активите бъде реализирано.

      (1)  ОВ L 336, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 21.

      (2)  ОВ L 150, стр. 28.


title: Дело C-223/12 P: Жалба, подадена на 14 май 2012 г. от Република Австрия срещу Решение, постановено от Общия съд (шести състав) на 28 февруари 2012 г. по дело T-268/08 и T-281/08, Land Burgenland и Република Австрия/Европейска комисия

text:
               30.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/17

         Жалба, подадена на 14 май 2012 г. от Република Австрия срещу Решение, постановено от Общия съд (шести състав) на 28 февруари 2012 г. по дело T-268/08 и T-281/08, Land Burgenland и Република Австрия/Европейска комисия
   (Дело C-223/12 P)
   2012/C 194/26
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Република Австрия (представител: C. Pesendorfer, Bevollmächtigte)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Land Burgenland

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска Съдът

               —

               да отмени Решение на Общия съд, постановено на 28 февруари 2012 г. по съединени дела T-268/08 и T-281/08,

               —

               да постанови решение по съществото на спора и да отмени решение 2008/719/ЕО на Европейската комисия от 30 април 2008 г. относно държавна помощ C 56/06 (ex NN 77/06), отпусната от Австрия при приватизацията на Bank Burgenland (ОB L 239, стр. 32), и да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски за производството пред Общия съд и пред Съда на ЕС,

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното искане — да върне делото за ново разглеждане на Общия съд, който да се произнесе, като се съобрази с даденото от Съда на ЕС решение на правните въпроси, и да не се произнася по въпроса за съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е срещу Решение на Общия съд (шести състав), постановено на 28 февруари 2012 г. по съединени дела T-268/08 и T-281/08, с което е отхвърлена жалбата, подадена от жалбоподателя срещу Решение 2008/719/ЕО на Комисията от 30 април 2008 г. относно държавна помощ, отпусната от Австрия при приватизацията на Bank Burgenland.
   В подкрепа на жалбата са изложени две правни основания:
   1.   Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като изводът, че Комисията не е допуснала грешка при прилагане на правото, като не е взела предвид при преценката на офертите съществуващите за Land Burgenland рискове, свързани с гаранционния режим „Ausfallhaftung“.

   Във връзка с това Общият съд неправилно се основал на съдебна практика, която в конкретния случай не била приложима или, ако по принцип била приложима, противоречала на развитите от Общия съд доводи.
   Общият съд освен това не се съобразил с друга съдебна практика, която противоречала на неговите логически доводи.
   На последно място, Общият съд неправилно приел, че свързаните с гаранционния режим рискове не могли да се вземат предвид, тъй като гаранционният режим представлявал съществуваща и следователно законосъобразна помощ.
   2.   Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като Общият съд приел, че Комисията не е допуснала грешка при прилагане на правото, като приела, че нито изходът, нито продължителността на процедурата пред Надзорния орган на финансовите пазари могат да бъдат основание за продажбата на Bank Burgenland на Grazer Wechselseitige Versicherung.

   Общият съд приел, че Комисията не допуснала грешка при прилагане на правото, като приела, че нищо не давало основание да се смята, че Надзорният орган на финансовите пазари ще забрани придобиването от консорциума, впрочем той неправилно изходил от позицията, че посочените от жалбоподателя данни в производството за разрешение пред Надзорния орган на финансовите пазари не били относими и не били взети предвид от него.
   Общият съд освен това пренебрегнал представени от жалбоподателя конкретни доказателства, като приел, че нищо не сочело, че продължителността на процедурата пред Надзорния орган на финансовите пазари щяла да намали съществено шансовете за приватизация на Bank Burgenland.
   На последно място, Общият съд приложил грешни критерии за преценка и контрол.


title: Дело T-293/07 P: Решение на Първоинстанционния съд от 18 декември 2008 г.  — Lofaro/Комисия (Обжалване — Публична служба — Срочно наети служители — Срок за обжалване — Дата на подаване на жалбата — Получаване от администрацията — Принцип на правната сигурност)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/46

         Решение на Първоинстанционния съд от 18 декември 2008 г. — Lofaro/Комисия
   (Дело T-293/07 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Срок за обжалване - Дата на подаване на жалбата - Получаване от администрацията - Принцип на правната сигурност)
   (2009/C 44/79)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Alessandro Lofaro (Брюксел, Белгия) (представител: J.-L. Laffineur, avocat)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и K. Herrmann)
   Предмет
   Жалба срещу определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 24 май 2007 г. по дело Lofaro/Комисия (F-27/06 и F-75/06, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяна на това определение
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата

               2)

               Г-н Alessandro Lofaro понася собствените си съдебни разноски, както и направените от Комисията в настоящата инстанция съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 223, 22.9.2007 г.


title: Дело C-531/12 P: Жалба, подадена на 23 ноември 2012 г. от Commune de Millau и Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 19 септември 2012 г. по съединени дела T-168/10 и Т-572/10, Европейска комисия/SEMEA и Commune de Millau

text:
               2.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/6

         Жалба, подадена на 23 ноември 2012 г. от Commune de Millau и Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 19 септември 2012 г. по съединени дела T-168/10 и Т-572/10, Европейска комисия/SEMEA и Commune de Millau
   (Дело C-531/12 P)
   2013/C 32/08
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA (представител: F. Bleykasten, avocat

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Отмяна на Решение на Общия съд на Европейския съюз от 19 септември 2012 г.

         Като разгледа делото отново,

               —

               да обяви, че Общият съд не е компетентен да разгледа иска на Комисията срещу Commune de Millau, по дело T-572/10;

               —

               да препрати Комисията да потърси правата си пред компетентните френски юрисдикции;

               —

               да обяви за недопустим иска на Комисията срещу SEMEA по дело T-168/10.

         По същество,

               —

               да установи, че задължението, което е в основата на искането на Комисията е погасено по давност по френското право;

               —

               да отхвърли исканията на Комисията срещу Commune de Millau и срещу SEMEA.

         При условията на евентуалност,

               —

               да постанови, че Комисията е нарушила принципа на правната сигурност и на добра администрация;

               —

               да постанови, че поради това е ангажирана извънгодоговорната отговорност на Съюза по отношение на Commune de Millau и на SEMEA;

               —

               да осъди Комисията да заплати на Commune de Millau и на SEMEA сума в размер на 41 012 EUR като главница, към която да се добавят лихвите, изчислени по френското право и изтекли до датата на решението, което ще се постанови.

         Във всеки случай,

               —

               да постанови Комисията да понесе разходите за това производство.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите формулират четири основания срещу решението на Общия съд.
   На първо място, Commune de Millau твърди, че Общият съд не е компетентен да разгледа иска срещу нея. Според жалбоподателя френско публичноправно юридическо лице не може да сключва арбитражна клауза чрез договор в полза на трето лице. Жалбоподателят счита, че не съществува споразумение, според което да е възможно Commune de Millau да е сключила арбитражна клауза в полза на Комисията.
   На второ мястоq SEMEA твърди, че като е прехвърлила своя патримониум на съдружник, който е платежоспособно публичноправно юридическо лице (Commune de Millau), когато самата тя е била в състояние на неплатежоспособност, валидно е приключила дружествените си права и задължения.
   На трето място, жалбоподателите изтъкват грешка при прилагане на правото на Общия съд, тъй като не спазил правната разпоредба, приложима в областта на погасителната давност. Спорното вземане всъщност било породено от търговските отношения между SEMEA и Комисията. Независимо от административния характер на договора, сключен между SEMEA и Комисията, приложимото в дадения случай правило относно погасителната давност според жалбоподателите е член 189 а, понастоящем член 110-4 от френския Търговски кодекс. Ето защо жалбоподателите считат, че вземането на Комисията е погасено по давност.
   На последно място, жалбоподателите упрекват Общия съд за това, че не е признал отговорността на Комисията, въпреки че нейното бездействие в продължение на 12 години по отношение събирането на вземането ѝ било конститутивно на виновно поведение и нарушавало член 41, параграф 3 от Хартата на основаните права на Европейския съюз. Значителният размер на поисканите от Комисията лихви също бил свързан с бездействието ѝ при събирането на нейното вземане, така че действително съществувала причинно-следствена връзка между твърдяната вреда и поведението на Комисията. Накрая жалбоподателите твърдят, че вредата била свързана с невъзможността да предприемат своевременно мерки срещу искането на Комисията.


title: Дело C-371/10: Решение на Съда (голям състав) от 29 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te Amsterdam — Нидерландия) — National Grid Indus BV/Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam (Преместване на мястото на действително управление на дружество в държава членка, различна от държавата на неговото учредяване — Свобода на установяване — Член 49 ДФЕС — Данъчно облагане на скритите увеличения на стойността на активите на дружество, пристъпващо към преместване на седалището между държави членки — Определяне на размера на данъка в момента на преместването на седалището — Незабавно събиране на данъка — Пропорционалност)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/9

         Решение на Съда (голям състав) от 29 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te Amsterdam — Нидерландия) — National Grid Indus BV/Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam
   (Дело C-371/10) (1)

   (Преместване на мястото на действително управление на дружество в държава членка, различна от държавата на неговото учредяване - Свобода на установяване - Член 49 ДФЕС - Данъчно облагане на скритите увеличения на стойността на активите на дружество, пристъпващо към преместване на седалището между държави членки - Определяне на размера на данъка в момента на преместването на седалището - Незабавно събиране на данъка - Пропорционалност)
   2012/C 32/14
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof te Amsterdam

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: National Grid Indus BV

      Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam

      Предмет

   Преюдициално запитване — Gerechtshof te Amsterdam —Тълкуване на член 43 ЕО (понастоящем член 49 ДФЕС) —Национални данъчни разпоредби, които предвиждат незабавно данъчно облагане на изхода за дружествата, които преместват своето седалище или своите активи в друга държава членка

      Диспозитив

               1.

               Учредено съгласно правото на една държава членка дружество, което премества своето място на действително управление в друга държава членка, без това преместване да засяга неговото качество на дружество на първата държава членка, може да се позовава на член 49 ДФЕС с цел да оспори законосъобразността на данък, наложен му от първата държава членка по повод посоченото преместване на мястото на действително управление.

               2.

               Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           допуска въведена от държава членка правна уредба, по силата на която размерът на данъка върху скритите увеличения на стойността на елементи от имуществото на дружество е определен окончателно — без да се отчитат обезценяванията на стойността, нито пък увеличенията на стойността, които могат да се реализират впоследствие — в момента, когато поради преместването на своето място на действително управление дружеството престане да получава облагаеми печалби в първата държава членка; без значение в това отношение е обстоятелството, че обложените с данък скрити увеличения на стойността са свързани с печалби от разлики във валутния курс, които не могат да бъдат отразени в приемащата държава предвид системата на данъчно облагане, която е в сила там,

                           —

                           не допуска въведена от държава членка правна уредба, която налага незабавното събиране на данъка върху скритите увеличения на стойността на елементите от имуществото на дружество, преместващо своето място на действително управление в друга държава членка, в самия момент на посоченото преместване.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


title: Дело F-123/07: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 23 януари 2008 г. — De Fays/Комисия

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/71

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 23 януари 2008 г. — De Fays/Комисия
   (Дело F-123/07)
   (2008/C 64/119)

      Език на производството: френски

   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра, вследствие доброволно уреждане на спора.


title: Дело T-479/14: Решение на Общия съд от 1 февруари 2017 г. — Kendrion/Европейски съюз (Извъндоговорна отговорност — Прецизност на исковата молба — Допустимост — Член 47 от Хартата на основните права — Разумен срок за произнасяне — Имуществена вреда — Лихви върху неизплатената сума от глобата — Разноски за банкова гаранция — Неимуществена вреда — Причинно-следствена връзка)

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/18

         Решение на Общия съд от 1 февруари 2017 г. — Kendrion/Европейски съюз
   (Дело T-479/14) (1)

   ((Извъндоговорна отговорност - Прецизност на исковата молба - Допустимост - Член 47 от Хартата на основните права - Разумен срок за произнасяне - Имуществена вреда - Лихви върху неизплатената сума от глобата - Разноски за банкова гаранция - Неимуществена вреда - Причинно-следствена връзка))
   (2017/C 078/24)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: Kendrion NV, (Zeist, Нидерландия) (представители: първоначално P. Glazener и T. Ottervanger, впоследствие Т. Ottervanger, адвокати)

      Ответник: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз (представители: първоначално A. Placco, впоследствие J. Inghelram и E. Beysen)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: T. Christoforou, S. Noë и P. Van Nuffel)

      Предмет

   Иск на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради продължителността на производството пред Общия съд по делото, приключило с решение от 16 ноември 2011 г., Kendrion/Комисия (T-54/06, непубликувано, EU:T:2011:667).

      Диспозитив

               1)

               Осъжда Европейския съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, да заплати на Kendrion NV обезщетение в размер на 588 769,18 EUR за претърпяната от това дружество имуществена вреда поради нарушение на разумния срок за произнасяне по делото, приключило с решение от 16 ноември 2011 г., Kendrion/Комисия (T-54/06, непубликувано, EU:T:2011:667).

               2)

               Осъжда Европейския съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, да заплати на Kendrion NV обезщетение в размер на 6 000 EUR за претърпяната от това дружество неимуществена вреда поради нарушение на разумния срок за произнасяне по дело T-54/06.

               3)

               Всяко от обезщетенията, посочени в точки 1) и 2) по-горе, се увеличава с мораторни лихви, считано от обявяването на това решение до окончателното им изплащане, в размер на лихвения процент, определен от Европейската централна банка (ЕЦБ) за нейните основни операции по рефинансиране, увеличен с три и половина процентни пункта.

               4)

               Отхвърля исковата молба в останалата ѝ част.

               5)

               Осъжда Съюза, представляван от Съда на Европейския съюз, да понесе собствените си съдебни разноски и тези на Kendrion, отнасящи се до възражението за недопустимост, по което е постановено определение от 6 януари 2015 г., Kendrion/Европейски съюз (T-479/14, непубликувано, EU:T:2015:2)

               6)

               Kendrion, от една страна, и Съюзът, представляван от Съда на Европейския съюз, от друга, понасят направените от тях съдебни разноски в производството, приключило с настоящото съдебно решение.

               7)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 253, 4.8.2014 г.


title: Дело C-304/10: Определение на председателя на Съда от 18 януари 2011 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               16.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/10

         Определение на председателя на Съда от 18 януари 2011 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-304/10) (1)

   2011/C 120/24
   Език на производството: полски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 246, 11.9.2010 г.


title: Дело T-654/16: Жалба, подадена на 13 септември 2016 г. — Foshan Lihua Ceramic/Комисия

text:
               21.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 428/19

         Жалба, подадена на 13 септември 2016 г. — Foshan Lihua Ceramic/Комисия
   (Дело T-654/16)
   (2016/C 428/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Foshan Lihua Ceramic (Foshan City, Китай) (представител: B. Spinoit и D. Philippe, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение C(2016) 2136 на Комисията от 11 юли 2016 година, с което се отхвърля искане за частично междинно преразглеждане, ограничено до дъмпинговите аспекти във връзка с окончателните антидъмпингови мерки, наложени върху вноса на керамични плочки с произход от Китайската народна република с Регламент за изпълнение (ЕС) № 917/2011 на Съвета;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно-единствено основание, с което твърди, че ответникът е нарушил член 17, параграф 3 във връзка с член 11, параграф 3 и член 11, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (1).

      (1)  ОВ L 343, 2009 г., стр. 51 и поправки в OB L 7, 12.1.2010г., стр. 22; в OB L 36, 10.2.2011г., стр. 20 и в OB L 44, 19.2.2016г., стр. 20.


title: Дело C-62/14: Решение на Съда (голям състав) от 16 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesverfassungsgericht — Германия) — Peter Gauweiler и др./Deutscher Bundestag (Преюдициално запитване — Икономическа и парична политика — Решения на Управителния съвет на Европейската централна банка (ЕЦБ) относно редица технически характеристики на окончателните парични транзакции на Евросистемата на вторичните пазари на държавни облигации — Членове 119 ДФЕС и 127 ДФЕС — Правомощия на ЕЦБ и на Европейската система на централните банки — Трансмисионен механизъм на паричната политика — Поддържане на ценовата стабилност — Пропорционалност — Член 123 ДФЕС — Забрана за парично финансиране на държавите членки от еврозоната)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/12

         Решение на Съда (голям състав) от 16 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesverfassungsgericht — Германия) — Peter Gauweiler и др./Deutscher Bundestag
   (Дело C-62/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Икономическа и парична политика - Решения на Управителния съвет на Европейската централна банка (ЕЦБ) относно редица технически характеристики на окончателните парични транзакции на Евросистемата на вторичните пазари на държавни облигации - Членове 119 ДФЕС и 127 ДФЕС - Правомощия на ЕЦБ и на Европейската система на централните банки - Трансмисионен механизъм на паричната политика - Поддържане на ценовата стабилност - Пропорционалност - Член 123 ДФЕС - Забрана за парично финансиране на държавите членки от еврозоната))
   (2015/C 279/14)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverfassungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Peter Gauweiler, Bruno Bandulet, Wilhelm Hankel, Wilhelm Nölling, Albrecht Schachtschneider, Joachim Starbatty, Roman Huber и др., Johann Heinrich von Stein и др., Fraktion DIE LINKE im Deutschen Bundestag

      Ответник: Deutscher Bundestag

      Заинтересована страна: Bundesregierung

      Диспозитив

   Член 119 ДФЕС, член 123, параграф 1 ДФЕС и член 127, параграфи 1 и 2 ДФЕС, както и членове 17 — 24 от Протокол (№ 4) за устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка трябва да се тълкуват в смисъл, че овластяват Европейската система на централните банки (ЕСЦБ) да приеме програма за закупуване на държавни облигации на вторичните пазари като обявената в прессъобщението, споменато в протокола от 340-ото заседание на Управителния съвет на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 5 и 6 септември 2012 г.

      (1)  ОВ C 129, 28.4.2014 г.


title: Дело C-146/08 P: Определение на Съда от 26 март 2009 г. — Efkon AG/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз, Комисия на Европейските общности (Обжалване — Директива 2004/52/ЕО — Оперативна съвместимост на електронните системи за пътно таксуване в Общността — Явно недопустима или явно неоснователна жалба)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/14

         Определение на Съда от 26 март 2009 г. — Efkon AG/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз, Комисия на Европейските общности
   (Дело C-146/08 P) (1)

   (Обжалване - Директива 2004/52/ЕО - Оперативна съвместимост на електронните системи за пътно таксуване в Общността - Явно недопустима или явно неоснователна жалба)
   2009/C 205/25
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Efkon AG (представител: M. Novak, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Европейски парламент (представители: U. Rösslein и A. Neergaard), Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и E. Karlsson), Комисия на Европейските общности (представители: N. Yerrell и G. Braun)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Определение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 22 януари 2008 г. по дело Efkon/Парламент и Съвет (T-298/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля като недопустима жалбата за отмяна на Директива 2004/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за оперативната съвместимост на електронни системи за пътно таксуване в Общността (ОВ L 166, стр. 124; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 45, стр. 102) — Изискване за лично засягане от обжалвания акт — Право на изслушване пред съд — Продължителност на производството пред Първоинстанционния съд

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Efkon AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 171, 5.7.2008 г.


title: Дело C-104/10: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland на 24 февруари 2010 г. — Patrick Kelly/National University of Ireland

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/19

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland на 24 февруари 2010 г. — Patrick Kelly/National University of Ireland
   (Дело C-104/10)
   2010/C 134/29
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Ireland

      Страни в главното производство

      Ищец: Patrick Kelly

      Ответник: National University of Ireland

      Преюдициални въпроси

               1.

               Предоставя ли член 4, параграф 1 от Директива 97/80/ЕО (1) на Съвета право на кандидат за професионално обучение, който счита, че му/ѝ е отказан достъп до професионално обучение поради неприлагането спрямо него/нея на принципа на равно третиране, да получи информация за съответните квалификации на другите кандидати във връзка с разглеждания курс и по-специално на кандидатите, на които не е бил отказан достъп до професионално обучение, за да може кандидатът да „докаже пред съда или друг компетентен орган факти, които позволяват да се предположи съществуването на пряка или непряка дискриминация“?

               2.

               Предоставя ли член 4 от Директива 76/207/ЕИО (2) на Съвета право на кандидат за професионално обучение, който счита, че му/ѝ е отказан достъп до професионално обучение „в съответствие с едни и същи критерии“ и че е бил подложен на дискриминация, „основана на пола“, по отношение на достъпа до професионално обучение, да получи информация от организаторите на курса за съответните квалификации на другите кандидати във връзка с разглеждания курс и по-специално на кандидатите, на които не е бил отказан достъп до професионално обучение?

               3.

               Предоставя ли член 3 от Директива 2002/73/ЕО (3) на Съвета, който забранява „пряка или непряка дискриминация, основаваща се на пола“, свързана с „достъп“ до професионално обучение, право на кандидат за професионално обучение, който твърди, че е подложен на дискриминация, „основана на пола“, по отношение на достъпа до професионално обучение, да получи информация от организаторите на курса за съответните квалификации на другите кандидати във връзка с разглеждания курс и по-специално на кандидатите, на които не е бил отказан достъп до професионално обучение?

               4.

               Различно ли е естеството на задължението по член 267, параграф 3 ДФЕС в държава членка със състезателна правна система (в сравнение със система на служебното начало) и ако е така, в какво се състои разликата?

               5.

               Може ли правото да се получи информация съгласно горепосочените директиви да бъде засегнато от действието на свързани с поверителността национални или европейски правни норми?

      (1)  Директива 97/80/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно тежестта на доказване в случаите на дискриминация, основана на пола (ОВ L 14, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 32).

      (2)  Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд (ОВ L 39, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 164).

      (3)  Директива 2002/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 година за изменение на Директива 76/207/ЕИО на Съвета за прилагането на принципа на равно третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионално обучение и повишаване, и условията на труд (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 269, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 143).


title: Дело F-47/11: Жалба, подадена на 15 април 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/56

         Жалба, подадена на 15 април 2011 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-47/11)
   2011/C 252/123
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: W. Bode, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението жалбоподателят да бъде изключен от процедурата на конкурс EPSO AST/100/09 и искане за достъп до информацията относно провеждането на конкурса.

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд да постанови, че:

               —

               Ответникът следва да предостави на жалбоподателя пълна информация относно провеждането на конкурса и различните проведени до момента изпити, включително относно процедурата за оценка на изпитите, по-специално — но не изключително — като

                           —

                           му предостави достъп до всички документи, с които ответникът разполага, във връзка с участието на жалбоподателя в посочения конкурс, включително документите за оценка на изпитите, представени от жалбоподателя.

                           —

                           му съобщи цялата информация относно начина, по който е формирана получената от него оценка от 12 точки по време на практическия изпит (a).

                           —

                           му предостави информация относно провеждането на конкурса като цяло, включително относно броя на участвалите в писмения и в устния изпит кандидати; броя на кандидатите, които са се представили успешно на практическия изпит (a); критериите за оценка, установени от конкурсната комисия за целите на оценката, например корекционна схема, критерии за предоставяне на точки за отделни части от различните изпити или определени критерии за оценка; брой на точките, получени от останалите кандидати на практическите изпити (a) и (б), както и информация за начина на предоставяне на тези точки.

               —

               Отменя решението на ответника от 28 септември 2010 г., както и решението за потвърждаване от 5 април 2011 г., което има за последица обстоятелството, че жалбоподателят може да продължи участието си в конкурса, чиито първи етап се състои в коригиране на практическия изпит (б) на жалбоподателя.

               —

               Ответникът е задължен да предостави обезщетение на жалбоподателя за понесените от него извънсъдебните разноски във връзка с трите административни жалби и с настоящата жалба.


title: Дело T-488/08: Жалба, подадена на 14 ноември 2008 г.  — Galileo International Technology/СХВП — GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS (GSS GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS)

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/32

         Жалба, подадена на 14 ноември 2008 г. — Galileo International Technology/СХВП — GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS (GSS GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS)
   (Дело T-488/08)
   (2009/C 19/61)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Galileo International Technology LLC (Бриджтаун, Барбадос) (представители: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert и M. Blair, Solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Galileo Sistemas y Servicios, SL (Tres Cantos, Испания)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение R 403/2006-4 на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 28 август 2008 г. и

               —

               да се осъди ответникът и другата страна в производството пред апелативния състав да понесат направените от тях разноски, както и тези на жалбоподателя.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „GSS GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS“ за стоки и услуги от класове 9 и 38.

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Заявка № 170 167 за словна марка на Общността „GALILEO“ за стоки и услуги от класове 9, 39, 41 и 42; Словна марка на Общността „GALILEO“, регистрирана под № 2 157 501 за стоки и услуги от класове 9, 16, 35, 38, 39, 41 и 42; Фигуративна марка на Общността „powered by Galileo“, регистрирана под № 516 799 за стоки и услуги от класове 9, 16, 35, 38, 39, 41 и 42; Фигуративна марка на Общността „GALILEO INTERNATIONAL“, регистрирана под № 330 084 за стоки и услуги от класове 9, 39, 41 и 42; Фигуративна марка на Общността „GALILEO INTERNATIONAL“, регистрирана под № 2 159 069 за стоки и услуги от класове 9, 16, 35, 38, 39, 41 и 42; по-ранни знаци, защитени в различни държави-членки, а именно нерегистрирана марка, търговско наименование и знак, използвани в търговията за конкретни стоки и услуги.

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението по отношение на спорните стоки и услуги.

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета, доколкото (i) апелативният състав не е извършил обща преценка на спорната марка на Общността във връзка с марките „GALILEO“, които са само словни, (ii) апелативният състав е допуснал грешка в преценката на спорната марка на Общността във връзка с по-ранните комбинирани марки, съдържащи думата „GALILEO“, и (iii) апелативният състав е допуснал грешка в преценката на приликата на стоките; Нарушение на член 63, параграф 2 от Регламент № 40/94 на Съвета, доколкото апелативният състав не е върнал преписката на отдела по споровете за ново разглеждане с оглед на член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент № 40/94.


title: Дело T-366/08: Определение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. — Federcoopesca и др./Комисия (Жалба за отмяна — Регламент (ЕО) № 530/2008 — Възстановяване на ресурсите от червен тон — Определяне на ОДУ за 2008 г. — Акт с общо приложение — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/12

         Определение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. — Federcoopesca и др./Комисия
   (Дело T-366/08) (1)

   (Жалба за отмяна - Регламент (ЕО) № 530/2008 - Възстановяване на ресурсите от червен тон - Определяне на ОДУ за 2008 г. - Акт с общо приложение - Липса на лично засягане - Недопустимост)
   2012/C 109/27
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) и другите осем жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение към определението (Рим, Италия) (представители: P. Cavatola, V. Cannizzaro и, G. Micucci, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Banks и D. Nardi)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 година за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (ОВ L 155, стр. 9)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) и другите осем жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение, понасят както направените от тях съдебни разноски, така и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело T-577/14: Решение на Общия съд от 10 януари 2016 г. — Gascogne Sack Deutschland GmbH и Gascogne/Европейски съюз („Извъндоговорна отговорност — Точност на исковата молба — Погасителна давност — Допустимост — Член 47 от Харта на основните права — Разумен срок за постановяване на решение — Имуществени вреди — Претърпени загуби — Лихви върху размера на неплатената глоба — Разходи за банкова гаранция — Загуба на възможност — Неимуществени вреди — Причинно-следствена връзка“)

text:
               20.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 53/27

         Решение на Общия съд от 10 януари 2016 г. — Gascogne Sack Deutschland GmbH и Gascogne/Европейски съюз
   (Дело T-577/14) (1)

   ((„Извъндоговорна отговорност - Точност на исковата молба - Погасителна давност - Допустимост - Член 47 от Харта на основните права - Разумен срок за постановяване на решение - Имуществени вреди - Претърпени загуби - Лихви върху размера на неплатената глоба - Разходи за банкова гаранция - Загуба на възможност - Неимуществени вреди - Причинно-следствена връзка“))
   (2017/C 053/33)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищци: Gascogne Sack Deutschland GmbH (Wieda, Германия) и Gascogne (Saint-Paul-les-Dax, Франция) (представители: F. Puel, E. Durand и L. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз (представители: първоначално A. Placco, впоследствие J. Inghelram и S. Chantre)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: N. Khan, V. Bottka и P. van Nuffel)

      Предмет

   Искане, основано на член 268 ДФЕС, за поправяне на вредите, които ищците твърдят, че са претърпели поради продължителността на производството пред Общия съд по делата, по които са постановени решения от 16 ноември 2011 г., Groupe Gascogne/Комисия (T 72/06, непубликувано, EU:T:2011:671), и от 16 ноември 2011 г., Sachsa Verpackung/Комисия (T 79/06, непубликувано, EU:T:2011:674)

      Диспозитив

               1)

               Осъжда Европейския съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, да заплати обезщетение от 47 064,33 EUR на Gascogne за претърпяната от това дружество имуществена вреда поради нарушението на разумния срок за постановяване на решение по делата, приключили с постановяване на решения от 16 ноември 2011 г., Groupe Gascogne/Комисия (T 72/06, непубликувано, EU:T:2011:671), и от 16 ноември 2011 г., Sachsa Verpackung/Комисия (T 79/06, непубликувано, EU:T:2011:674). Това обезщетение се преизчислява с компенсаторни лихви, считано от 4 август 2014 г. до обявяването на настоящото решение, по констатирания от Евростат (Статистическата служба на Европейския съюз) годишен процент на инфлацията за съответния период в държавата членка, в която е установено това дружество

               2)

               Осъжда Съюза, представляван от Съда на Европейския съюз, да заплати обезщетение от 5 000 EUR на Gascogne Sack Deutschland GmbH и обезщетение от 5 000 EUR на Gascogne за неимуществената вреда, която тези дружества съответно са претърпели поради нарушението на разумния срок за постановяване на решение по дела T 72/06 и T 79/06.

               3)

               Налага за всяко от посочените в точки 1) и 2) по-горе обезщетения увеличение с мораторни лихви, считано от обявяването на настоящото решение до пълното изплащане, при определената от Европейската централна банка (ЕЦБ) по отношение на нейните основни операции за рефинансиране ставка, увеличена с два процентни пункта..

               4)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               5)

               Осъжда Съюза, представляван от Съда на Европейския съюз, да понесе освен направените от него съдебни разноски и тези, които са направени от Gascogne Sack Deutschland и Gascogne и които са свързани с възражението за недопустимост, довело до постановяването на определение от 2 февруари 2015 г., Gascogne Sack Deutschland и Gascogne/Европейски съюз (T 577/14, непубликувано, EU:T:2015:80).

               6)

               Gascogne Sack Deutschland и Gascogne, от една страна, и Съюзът, представляван от Съда на Европейския съюз, от друга страна, понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с исковете, по които е постановено настоящото решение.

               7)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 351, 6.10.2014 г.


title: Дело C-585/12 P: Жалба, подадена на 12 декември 2012 г. от Shell Petroleum NV, Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV срещу Решение на Общия съд (шести състав), постановено на 27 септември 2012 г. по дело T-343/06, Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland BV/Европейска комисия

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/6

         Жалба, подадена на 12 декември 2012 г. от Shell Petroleum NV, Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV срещу Решение на Общия съд (шести състав), постановено на 27 септември 2012 г. по дело T-343/06, Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland BV/Европейска комисия
   (Дело C-585/12 P)
   2013/C 55/08
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Shell Petroleum NV, Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland BV (представители: O.W. Brouwer, W. Knibbeler, A.A.J. Pliego Selie, P. D. van den Berg, advocaten)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               да отмени посочените в жалбата части от решението,

               —

               да постанови окончателно решение, като отмени обжалваното решение или намали глобата, така както е посочено в жалбата, или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд, който да се произнесе в съответствие с Решението на Съда на ЕС и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания на жалбата и основни доводи

   Жалбоподателите излагат две основания. С обжалваното съдебно решение Общият съд частично отхвърля жалбата им, с която искат частична отмяна на решението на Европейската комисия от 13 септември 2006 г. (№ C(2006) 4090 окончателен) относно процедура по прилагане на член 81 EC (Преписка COMP/F/38.456 — Битум).
   С първото основание жалбоподателите сочат, че Общият съд допуснал грешки при прилагане на правото и не изложил достатъчни и подходящи мотиви във връзка с изводите си, че в оспорваното решение е доказано в достатъчна степен, че едно и също предприятие е извършило повтарящи се нарушения. Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото и не изложил достатъчни и подходящи мотиви във връзка с извода си, че посочените в Решение по дело T-203/01, Michelin условия са налице. На последно място, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като прехвърлил доказателствената тежест на жалбоподателите.
   С второто основание жалбоподателите изтъкват, че Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото и не изложил достатъчни и подходящи мотиви във връзка с извода, че при изчисляване на глобата Европейската комисия правилно включила продажбите на продукта Mexphalte C. Общият съд освен това нарушил процесуални норми, тъй като не разгледал някои от изложените от жалбоподателите доводи. Освен това Общият съд не изложил достатъчни и подходящи мотиви, тъй като не разгледал несъответствието, произтичащо от факта, че битумът за промишлени нужди бил изключен при изчисляването на глобата. Общият съд освен това изопачил смисъла на основно доказателство като се основал на неправилно тълкуване на ключов документ, за да стигне до извод относно Mexphalte C, който очевидно не може да се направи въз основа на този документ. Общият съд освен това допуснал грешка при прилагане на правото като не изложил достатъчни и подходящи мотиви при преценката на размера на глобата при упражняване на пълната си юрисдикция. На последно място, Общият съд допуснал процесуални нарушения и нарушил правилата относно доказателствената тежест, тъй като не проверил дали Европейската Комисия е нарушила принципа на равно третиране като включила при определяне на глобата на жалбоподателите продажбите на Mexphalte C.


title: Дело C-395/05: Определение на Съда (шести състав) от 6 март 2007 г. (Искане за преюдициално заключение от Tribunale di Viterbo — Италия) — наказателно производство срещу Antonello D'Antonio, Alessandro D'Antoni, Rodolfo Ramieri (Член 104, параграф 3, алинея първа от Процедурния правилник на Съда — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Правила за конкуренция, приложими за предприятия — Тълкуване на членове 31 ЕО, 43 ЕО, 49 ЕО и 86 ЕО — Хазартни игри — Събиране на залози за спортни събития — Изискване на концесия — Изключване на стопански субекти, учредени като определени капиталови дружества — Изискване на разрешение от полицията — Наказателни санкции)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/20

         Определение на Съда (шести състав) от 6 март 2007 г. (Искане за преюдициално заключение от Tribunale di Viterbo — Италия) — наказателно производство срещу Antonello D'Antonio, Alessandro D'Antoni, Rodolfo Ramieri
   (Дело C-395/05) (1)

   (Член 104, параграф 3, алинея първа от Процедурния правилник на Съда - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Правила за конкуренция, приложими за предприятия - Тълкуване на членове 31 ЕО, 43 ЕО, 49 ЕО и 86 ЕО - Хазартни игри - Събиране на залози за спортни събития - Изискване на концесия - Изключване на стопански субекти, учредени като определени капиталови дружества - Изискване на разрешение от полицията - Наказателни санкции)
   (2007/C 96/34)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale di Viterbo — Италия
   Страна в главното производство
   Antonello D' Antonio, Alessandro D' Antoni, Rodolfo Ramieri.
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Tribunale di Viterbo — Тълкуване на членове 31, 43, 49 и от 81 до 89 ЕО — Национален закон, който подчинява упражняването на дейност по събирането на залози на получаването на разрешение
   Диспозитив

               1)

               Национална нормативна уредба, която забранява упражняването на дейности по събирането, приемането, записването и предаването на предложения за залози, най-вече за спортни събития, при липса на концесия или разрешение от полицията, предоставени от засегнатата държава-членка, представлява ограничаване на свободата на установяване, както и на свободното предоставяне на услуги, предвидени съответно в членове 43 ЕО и 49 ЕО.

               2)

               Препращащата юрисдикция следва да провери дали в степента, в която се ограничава броят на стопанските субекти, действащи в сектора на хазартните игри, националната нормативна уредба наистина отговаря на целта да се предотврати използването на дейностите в този сектор с криминални или измамни цели.

               3)

               Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да бъдат тълкувани в смисъл, че се противопоставят на национална нормативна уредба, като въпросната по главния спор, която изключва и има за резултат изключване от сектора на хазартните игри на стопански субекти, учредени като капиталови дружества, чиито акции се търгуват на регулираните пазари.

               4)

               Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да бъдат тълкувани в смисъл, че се противопоставят на национална нормативна уредба, като въпросната по главния спор, която налага наказателна санкция на лица като обвиняемите по главния спор, затова че са упражнявали организирана дейност по събиране на залози при липса на концесия или разрешение от полицията, изисквани от националното законодателство, когато въпросните лица не са могли да се снабдят с тези концесии или разрешения поради отказ на съответната държава-членка да им ги предостави, което е в нарушение на общностното право.

      (1)  ОВ C 10, 14.1.2006 г.


title: Дело C-203/10: Преюдициално запитване отправено от Върховен административен съд (България) на 26 април 2010 г. — Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите/ „Ауто Николови“ ООД

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/5

         Преюдициално запитване отправено от Върховен административен съд (България) на 26 април 2010 г. — Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите/„Ауто Николови“ ООД
   (Дело C-203/10)
   2010/C 195/09
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Върховен административен съд

      Страни в главното производство

      Ищец: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите

      Ответник:„Ауто Николови“ ООД

      Преюдициални въпроси

               1.

               Понятието „стоки втора употреба“, регламентирано в член 311, параграф 1, точка 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) обхваща ли и употребявани движими вещи, които не са индивидуализирани по такъв начин (чрез марка, модел, сериен номер, година на производство и др.), че да се отличават от други такива от същия род, а се определят по родови белези?

               2.

               С израза „както са дефинирани от държавите членки“, съдържащ се в разпоредбата на член 311, параграф 1, точка 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета, предоставя ли се възможност на държавите членки за собствено дефиниране на понятието „стоки втора употреба“ или определението на това понятие от директивата следва да се възпроизведе стриктно във вътрешния закон?

               3.

               Изискването, въведено в националната разпоредба, стоките втора употреба да са и индивидуално определени, съответства ли на съдържанието и смисъла, вложен в общностното определение за „стоки втора употреба“?

               4.

               Предвид целите, посочени в съображение 51 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета, може ли да се приеме, че в израза „когато тези стоки са му били доставени в рамките на Общността …“, съдържащ се в член 314 от Директива 2006/112/ЕО, се включва и вносът на стоки втора употреба, които самият данъчнозадължен дилър е внесъл?

               5.

               В случай, че режимът за облагане на маржа на печалбата е приложим по отношение и на доставката от данъчнозадължен дилър на стоки втора употреба, внесени от самия него, следва ли лицето, от което данъчнозадълженият дилър е получил тези стоки да е от категорията лица, изброени в член 314, букви от „а“ до „г“?

               6.

               Изчерпателно ли е изброяването на стоките, направено в член 320, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета?

               7.

               Член 320, параграф 1, алинея 1 и параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета следва ли да се тълкуват в смисъл, че се противопоставят на вътрешна разпоредба, която регламентира възникването и упражняването на правото на приспадане на данъчен кредит от данъчнозадължения дилър за платения от него ДДС при вноса на стоки втора употреба в периода, в който тези стоки са станали предмет на последваща облагаема доставка, за която данъчнозадълженият дилър прилага общия режим на облагане?

               8.

               Разпоредбите на член 314, букви от „а“ до „г“ и член 320, параграф 1, алинея 1 и параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО имат ли директен ефект и в случай като процесния може ли националният съд пряко да се позове на тях?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-740/16: Иск, предявен на 25 октомври 2016 г. — Stips/Комисия

text:
               19.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 475/21

         Иск, предявен на 25 октомври 2016 г. — Stips/Комисия
   (Дело T-740/16)
   (2016/C 475/32)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Adolf Stips (Безоцо, Италия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да осъди Европейската комисия да обезщети ищеца за всички вреди, претърпени от него в резултат на забавеното провеждане на процедурата по прекласиране за 2013 г.,

               —

               при всички положения да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът посочва едно-единствено основание, а именно вредите, които претърпял и които се дължали изключително на неизпълнението от страна на Комисията на задължението ѝ за добра администрация, закрепено в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Ищецът поддържа, първо, че Комисията не е приела в разумен срок, тоест преди 31 декември 2013 г., списъка с прекласираните служители. Той допълва, второ, че претърпените от него имуществени вреди са действителни и измерими, и трето, че между служебното нарушение на Комисията и въпросните вреди съществува причинно-следствена връзка.


title: Дело T-315/14: Жалба, подадена на 5 май 2014 г.  — Hipp/СХВП — Nestlé Nutrition (Praebiotik)

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/37

         Жалба, подадена на 5 май 2014 г. — Hipp/СХВП — Nestlé Nutrition (Praebiotik)
   (Дело T-315/14)
   2014/C 212/48
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Hipp & Co. (Закселн, Швейцария) (представители: M. Kinkeldey, A. Wagner и S. Brandstätter, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Nestlé Nutrition GmbH (Франкфурт на Майн, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 26 февруари 2014 г., постановено по преписки R 1171/2012-4 и R 1326/2012-4,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: словна марка „Praebiotik“ за стоки от класове 5, 29 и 32 — Марка на Общността № 3 83  919

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.

      Страна, която иска отмяна на марката на Общността: Nestlé Nutrition GmbH

      Решение на отдела по отмяна: уважава частично искането за отмяна.

      Решение на апелативния състав: отменя частично обжалваното решение, като прекратява изцяло правата на притежателя на обжалваната марка. Отхвърля жалбата на Hipp & Co.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 51, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 78 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-131/15 P: Жалба, подадена на 16 март 2015 г. от Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE и Kazino Aigaiou AE срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 8 януари 2015 г. по дело T-58/13, Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE и Kazino Aigaiou AE/Европейска комисия

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/19

         Жалба, подадена на 16 март 2015 г. от Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE и Kazino Aigaiou AE срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 8 януари 2015 г. по дело T-58/13, Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE и Kazino Aigaiou AE/Европейска комисия
   (Дело C-131/15 P)
   (2015/C 198/25)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE и Kazino Aigaiou AE (представител: S. Pappas, avocat)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Република Гърция и Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP)

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени изцяло решение на Общия съд на Европейския съюз от 8 януари 2015 г., T-58/13, Club Hotel Loutraki и др./Комисия,

               —

               да се отмени Решение C(2012) 6777 окончателен на Комисията от 3 октомври 2012 г. относно държавна помощ SA.33988 (2011/N) — Гърция — Ред и условия за разширяване на изключителното право на OPAP да организира тринадесет хазартни игри и предоставяне на изключителен лиценз за експлоатирането на 35  000 апарата за видео лотария за период от десет години,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               Жалбата е срещу решение на Общия съд на Европейския съюз от 8 януари 2015 г., T-58/13, Club Hotel Loutraki и др./Комисия, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя за отмяна на Решение C(2012) 6777 окончателен на Комисията от 3 октомври 2012 г. относно държавна помощ SA.33988 (2011/N) — Гърция — Ред и условия за разширяване на изключителното право на OPAP да организира тринадесет хазартни игри и предоставяне на изключителен лиценз за експлоатирането на 35  000 апарата за видео лотария за период от десет години.

               2.

               В посоченото решение Комисията не е повдигнала възражения срещу две съобщени мерки в полза на OPAP: a) предоставянето на OPAP на изключителен лиценз да експлоатира до 2022 г. 35  000 апарата за видео лотария за период от десет години и б) продължаване с 10 години, считано от 2020 г. до 2030 г., на изключителното право на OPAP да организира тринадесет хазартни игри.

               3.

               В жалбата си жалбоподателят излага три основания срещу обжалваното решение:

                           а)

                           нарушение на член 108, параграф 3 ДФЕС, както и на член 4, параграф 4, член 7, параграфи 2 и 3 и член 13, параграф 1 от Регламент 659/1999 (1), тъй като в точки 33-64 от обжалваното решение Общият съд заключил, че Комисията не била длъжна да започне официална процедура по разследване и че законосъобразно приключила разследването по време на предварителното разглеждане,

                           б)

                           нарушение на член 296 ДФЕС и на членове 41 и 47 от Хартата, тъй като в точки 65-78 от обжалваното решение Общият съд заключил, че решението на Комисията било достатъчно обосновано въпреки липсата на икономически данни, правеща невъзможна проверката на точността на изчисленията на Комисията, и

                           в)

                           нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като Общият съд заключил, че съвместната оценка от Комисията на съобщените мерки била законосъобразна въпреки липсата на определение за пазара и с оглед на погрешното прилагане на понятията „сходство“ и „икономически контекст“.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело T-129/14 P: Жалба, подадена на 21 февруари 2014 г. от Carlos Andres и 150 други жалбоподатели срещу решението, постановено на 11 декември 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-15/10, Andres и др./ЕЦБ

text:
               26.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 159/27

         Жалба, подадена на 21 февруари 2014 г. от Carlos Andres и 150 други жалбоподатели срещу решението, постановено на 11 декември 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-15/10, Andres и др./ЕЦБ
   (Дело T-129/14 P)
   2014/C 159/38
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Carlos Andres (Франкфурт на Майн, Германия) и 150 други жалбоподатели (представител: L. Levi, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска централна банка (ЕЦБ)

      Искания

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 11 декември 2013 г. по дело F-15/10,

               —

               съответно да уважи исканията, направени от жалбоподателите в първоинстанционното производство, а именно:

                           —

                           да отмени фишовете за заплатата за юни 2009 г. в частта, в която тези фишове материализират първия акт, с който спрямо жалбоподателите е приложена пенсионната реформа, приета от Управителния съвет на 4 май 2009 г., както и да отмени в същата част всички следващи фишове за заплата и бъдещите фишове за пенсия,

                           —

                           доколкото е необходимо, да отмени решенията, с които се отхвърлят молбите за преразглеждане („administrative review“) и административните жалби („grievance procedure“), решения, които са издадени съответно на 28 август и 17 декември 2009 г.,

                           —

                           и съответно:

                                       —

                                       да осъди ответника да заплати разликата между размера на възнаграждението или пенсията, произтичащ от посоченото решение на Управителния съвет от 4 май 2009 г., и размера на възнаграждението или пенсията при прилагането на предходната пенсионноосигурителна схема; тази разлика във възнаграждението или пенсията следва да се изплати заедно с лихви за забава, считано от 15 юни 2009 г., а след това — от 15-о число на всеки месец, до пълното изплащане на съответните суми, като лихвите следва да се определят по лихвения процент на ЕЦБ, увеличен с три пункта,

                                       —

                                       да осъди ответника да заплати обезщетение за вредите, претърпени в резултат от намалената покупателна възможност, като по предварителни изчисления размерът на обезщетението следва да се определи по справедливост на 1 % от месечното възнаграждение на всеки жалбоподател,

                           —

                           да осъди ЕЦБ да заплати всички съдебни разноски,

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски по производството пред двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите посочват осем правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първо правно основание: нарушение на член 6.8 от приложение III към Условията за работа, нарушение на принципите на законност и правна сигурност и нарушение на член 35, параграф 1, буква д) от Процедурния правилник на Съда на публичната служба.

               2.

               Второ правно основание: нарушение на правомощията на надзорния комитет, нарушение на приложение III от Условията за работа и на мандата на надзорния комитет, както и нарушение на принципа на добросъвестност.

               3.

               Трето правно основание: нарушение на правото на комитета на персонала и надзорния комитет да бъдат проведени консултации с тях, нарушение на принципа на добросъвестност, нарушение на членове 45 и 46 от Условията за работа, нарушение на Протокола за споразумението за отношенията между Изпълнителния съвет и комитета на персонала на ЕЦБ, нарушение на приложение III от Условията за работа и на мандата на надзорния комитет, както и изопачаване на фактите по делото.

               4.

               Четвърто правно основание: нарушение на член 6.3 от пенсионния план, неправилно упражняване на контрол върху мотивите на решението от 4 май 2009 г., изопачаване на фактите по делото и нарушение на принципа на добро финансово управление.

               5.

               Пето правно основание: неправилно упражняване на контрол за наличието на явна грешка в преценката и изопачаване на фактите по делото.

               6.

               Шесто правно основание: нарушение на принципа на пропорционалност, нарушение на задължението за мотивиране, изопачаване на фактите и доказателствата по делото.

               7.

               Седмо правно основание: несъобразяване на различната природа на договорно учредените и нормативно учредените служебни правоотношения, нарушение на основните условия на служебното правоотношение и нарушение на Директива 91/533 (1).

               8.

               Осмо правно основание: нарушение на придобитите права.

      (1)  Директива 91/533/ЕИО на Съвета от 14 октомври 1991 година относно задължението на работодателя да информира работниците или служителите за условията на трудовия договор или на трудовото правоотношение (ОВ L 288, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 174).


title: Дело T-264/17: Жалба, подадена на 4 май 2017 г. — Uponor Innovation/EUIPO — Swep International (SMATRIX)

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/35

         Жалба, подадена на 4 май 2017 г. — Uponor Innovation/EUIPO — Swep International (SMATRIX)
   (Дело T-264/17)
   (2017/C 221/49)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Uponor Innovation AB (Borås, Швеция) (представител: A. Kylhammar, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Swep International AB (Landskrona, Швеция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „SMATRIX“ — заявка за регистрация № 12 540 431

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 1 март 2017 г. по преписка R 236/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

               —

               да осъди order SWEP International да му заплати обезщетение за разноските пред и пред апелативния състав the Opposition Division.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-132/10: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Leuven (Белгия) на 15 март 2010 г. — 1. Olivier Paul Louis Halley, 2. Julie Jacqueline Marthe Marie Halley и 3. Marie Joëlle Armel Halley/Belgische Staat

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/27

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Leuven (Белгия) на 15 март 2010 г. — 1. Olivier Paul Louis Halley, 2. Julie Jacqueline Marthe Marie Halley и 3. Marie Joëlle Armel Halley/Belgische Staat
   (Дело C-132/10)
   2010/C 134/41
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van eerste aanleg te Leuven

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Olivier Paul Louis Halley, Julie Jacqueline Marthe Marie Halley, Marie Joëlle Armel Halley

      Ответник: Belgische Staat

      Преюдициален въпрос

   Съвместими ли са разпоредбите на член 137, първа алинея, 2° от Кодекса за данъка върху наследството (Wetboek Successierechten), във връзка с разпоредбите на член 111 от Кодекса за данъка върху наследството, с членове 26, 49, 63 и 65 от Договора за функционирането на Европейския съюз, при положение, че давностният срок за данъка върху наследството, платим за поименните акции е две години, когато ефективният център на управление на дружеството е в Белгия, докато същият давностен срок е десет години, когато ефективният център на управление на дружеството не се намира в Белгия?


title: Дело T-276/11: Жалба, подадена на 31 май 2011 г. — Carlotti/Парламент

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/33

         Жалба, подадена на 31 май 2011 г. — Carlotti/Парламент
   (Дело T-276/11)
   2011/C 232/59
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Marie-Arlette Carlotti (Марсилия, Франция) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal и D. Abreu Caldas, avocats)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да приеме за установено и да постанови, че,

                           —

                           приетото от бюрото на Европейския парламент на 1 април 2009 г. решение, с което се променя режима на допълнителното доброволно пенсионно осигуряване на депутатите от Европейския парламент е незаконосъобразно,

                           —

                           да отмени оспорваното решение;

                           —

                           да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба се иска отмяна на решението от 28 март 2011 г., с което на жалбоподателя е отказано да се ползва от допълнителната си пенсия на 60 годишна възраст (считано от месец февруари 2012 г.), прието въз основа на решението на Европейския парламент от 1 април 2009 г., с което се променя режимът на допълнителното доброволно пенсионно осигуряване на депутатите от Европейския парламент.
   В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага пет правни основания, изведени от:

               —

               нарушение на предоставените от законодателни актове придобити права и на принципа на правна сигурност,

               —

               нарушение на принципите на равно третиране и на пропорционалност, доколкото с решението от 1 април 2009 г. и с обжалваното решение се увеличавала с три години пенсионната възраст и то без преходен период,

               —

               нарушение на член 29 от правната уредба относно разходите и обезщетенията на депутатите от Европейския парламент, който предвижда, че квесторите и генералният секретар следят за тълкуването и точното прилагане на тази правна уредба,

               —

               явна грешка в преценката, която опорочава решението на Бюрото на Европейския парламент от 1 април 2009 г. за изменение на правната уредба, на която се основава оспорваното решение, доколкото то се основава на необоснована преценка на финансовото състояние на пенсионния фонд,

               —

               нарушението на задължението за добросъвестно изпълнение на договорите и нищожността на изцяло потестативните клаузи.