title: Дело C-522/19: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Испания), постъпило на 9 юли 2019 г. — DC/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/19

      Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Испания), постъпило на 9 юли 2019 г. — DC/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
      (Дело C-522/19)
      (2019/C 413/22)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Страни в главното производство

         Ищец: DC

         Ответник: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместимо ли е с правото на Съюза съгласно Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1), и по-специално член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1, с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите и съдебната практика, развиваща посочената директива: възприемането като еднозначен критерий от страна на Tribunal Supremo (Върховен съд, Испания) в решения 44—49 от 23 януари 2019 г., според който по отношение на потребителските договори, неравноправна е недоговорена клауза, която предвижда, че всички разходи по осъществяване на транзакцията по отпускане на ипотечен кредит се поемат от заемополучателя, като се разпределят различните разноски по обявената за недействителна неравноправна клауза между кредитиращата банкова институция и потребителя заемополучател, за да се ограничат връщанията на недължимо платени суми при прилагането на националното законодателство?
                  Съвместимо ли е с правото на Съюза съгласно Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, и по-специално член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1, с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите и съдебната практика, развиваща посочената директива тълкуване на Върховния съд, което допълва неравноправна клауза, обявена за недействителна, когато заличаването на тази клауза и последиците, породени от нея, не засягат същината на договора за заем, обезпечен с ипотека?

                  2)

                  Може ли във връзка с член 394 от [Ley de Enjuiciamiento Civil (Граждански процесуален закон)], който установява принципа, че съдебните разноски се поемат от загубилата делото страна, да се приеме, че когато неравноправна клауза за разходи бъде отменена, но последиците от недействителността се ограничават до разпределянето на разходите, посочено по-горе, това представлява нарушение на принципите на правото на Съюза на ефективност и незадължителен характер на неравноправните клаузи, когато в съдебно решение жалбата е уважена частично и може ли това да произведе обратен възпиращ ефект, водещ до липса на защита на законните интереси на потребителите и ползвателите?

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273


title: Дело C-527/19: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Испания), постъпило на 9 юли 2019 г. — HG и IH/Bankia S.A.

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/21

      Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Испания), постъпило на 9 юли 2019 г. — HG и IH/Bankia S.A.
      (Дело C-527/19)
      (2019/C 413/24)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Страни в главното производство

         Ищци: HG и IH

         Ответник: Bankia S.A.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместимо ли е с правото на Съюза съгласно Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1), и по-специално член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1, с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите и съдебната практика, развиваща посочената директива: възприемането като еднозначен критерий от страна на Tribunal Supremo (Върховен съд, Испания) в решения 44—49 от 23 януари 2019 г., според който по отношение на потребителските договори, неравноправна е недоговорена клауза, която предвижда, че всички разходи по осъществяване на транзакцията по отпускане на ипотечен кредит се поемат от заемополучателя, като се разпределят различните разноски по обявената за недействителна неравноправна клауза между кредитиращата банкова институция и потребителя заемополучател, за да се ограничат връщанията на недължимо платени суми при прилагането на националното законодателство?
                  Съвместимо ли е с правото на Съюза съгласно Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, и по-специално член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1, с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите и съдебната практика, развиваща посочената директива тълкуване на Върховния съд, което допълва неравноправна клауза, обявена за недействителна, когато заличаването на тази клауза и последиците, породени от нея, не засягат същината на договора за заем, обезпечен с ипотека?

                  2)

                  Може ли във връзка с член 394 от [Ley de Enjuiciamiento Civil (Граждански процесуален закон)], който установява принципа, че съдебните разноски се поемат от загубилата делото страна, да се приеме, че когато неравноправна клауза за разходи бъде отменена, но последиците от недействителността се ограничават до разпределянето на разходите, посочено по-горе, това представлява нарушение на принципите на правото на Съюза на ефективност и незадължителен характер на неравноправните клаузи, когато в съдебно решение жалбата е уважена частично и може ли това да произведе обратен възпиращ ефект, водещ до липса на защита на законните интереси на потребителите и ползвателите?

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273


title: Дело C-582/19 P: Жалба, подадена на 30 юли 2019 г. от Holzer y Cia, SA de CV срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 23 май 2019 г. по съединени дела Т-3/18 и Т-4/18 — Holzer y Cia/EUIPO — Annco

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/22

      Жалба, подадена на 30 юли 2019 г. от Holzer y Cia, SA de CV срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 23 май 2019 г. по съединени дела Т-3/18 и Т-4/18 — Holzer y Cia/EUIPO — Annco
      (Дело C-582/19 P)
      (2019/C 413/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Holzer y Cia, SA de CV (представител: N.A. Fernández Fernández-Pacheco, abogado)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Annco, Inc.
      С определение от 22 октомври 2019 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) постанови, че не допуска обжалване по делото и че Holzer y Cia, SA de CV трябва да понесе собствените си съдебни разноски.


title: Дело C-591/19 P: Жалба, подадена на 1 август 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 11 юни 2019 г. по дело T-138/18, De Esteban Alonso/Комисия

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/23

      Жалба, подадена на 1 август 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 11 юни 2019 г. по дело T-138/18, De Esteban Alonso/Комисия
      (Дело C-591/19 P)
      (2019/C 413/26)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Mongin и J. Baquero Cruz)

         Друга страна в производството: Fernando De Esteban Alonso

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението от 11 юни 2019 г. (T-138/18);

                  —

                  да се отхвърли иска, предявен пред първата инстанция;

                  —

                  да се осъди г-н De Esteban да заплати всички съдебни разноски за двете инстанции.

         Основания и основни доводи

      С първото основание в жалбата — грешка в правната квалификация на фактите под хипотезата на член 4 от Решение № 1999/396 на Комисията — Комисията поддържа, че Общият съд не е трябвало да приема, че г-н De Esteban е трябвало да бъде „приравнен“ на лицата, посочени поименно в писмото, изпратено от OLAF на френските органи на 19 март 2003 г. или най-малкото, считан за лично замесен в деянията, въпреки че заинтересованото лице не е от никоя от тези категории.
      Второто основание е изведено от неправилно от правна гледна точка тълкуване на член 9, параграф 4 от Регламент № 1073/1999, според който институциите трябва да предприемат по доклада, представен от OLAF, „действиятa, по-специално от дисциплинарен или правен характер, които резултатите от него налагат […]“. Според Комисията тази разпоредба не може да се тълкува a contrario като ограничаваща правото на преценка, с която тя разполага при защитата на интересите на Съюза и по-конкретно, като забраняваща ѝ да се конституира като граждански ищец и да обжалва пред национални органи, когато намира това за целесъобразно в светлината на данните, с които разполага, включително на етап, предшестващ приемането на евентуален доклад на OLAF.
      С третото основание, предявено при условията на евентуалност, Комисията изтъква, че Общият съд не е можел да уважи иска за обезщетение поради липса на причинно-следствена връзка. Общият съд се отклонил неоснователно от своята съдебна практика, съгласно която не е налице достатъчно пряка причинно-следствена връзка между предаването на данните от OLAF на националните органи и твърдяната вреда.


title: Дело C-613/19 P: Жалба, подадена на 14 август 2019 г. от Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 6 юни 2019 г. по дело T-209/18 — Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/23

      Жалба, подадена на 14 август 2019 г. от Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 6 юни 2019 г. по дело T-209/18 — Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-613/19 P)
      (2019/C 413/27)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (представител: C. Klawitter, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Autec AG
      С определение от 24 октомври 2019 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-614/19 P: Жалба, подадена на 14 август 2019 г. от Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 6 юни 2019 г. по дело T-210/18 — Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/24

      Жалба, подадена на 14 август 2019 г. от Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 6 юни 2019 г. по дело T-210/18 — Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      (Дело C-614/19 P)
      (2019/C 413/28)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (представител: C. Klawitter, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Autec AG
      С определение от 24 октомври 2019 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допуска обжалване по делото и постановява жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-618/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 16 август 2019 г. — Ge.Fi.L. - Gestione Fiscalità Locale SpA/Regione Campania

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/24

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 16 август 2019 г. — Ge.Fi.L. - Gestione Fiscalità Locale SpA/Regione Campania
      (Дело C-618/19)
      (2019/C 413/29)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Ge.Fi.L. - Gestione Fiscalità Locale SpA

         Ответник: Regione Campania

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли правото [на Европейския съюз], и по-специално принципите на свободно движение на услуги и максимално отваряне за конкуренцията в областта на обществените поръчки за услуги, областна правна норма като член 1, параграф 121 от Закон №16 на област Кампания от 7 август 2014 г., който позволява пряко възлагане без провеждане на тръжна процедура на услуги за управление на такса за моторни превозни средства от област Кампания на ACI?


title: Дело C-649/19: Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 3 септември 2019 година – наказателно производство срещу IR

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/25

      Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 3 септември 2019 година – наказателно производство срещу IR
      (Дело C-649/19)
      (2019/C 413/30)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страна в главното производство

      IR

         Преюдициални въпроси

      Правата на обвиняемия по чл. 4 (особено това по чл. 4 ал.3), по чл.6 ал.2 и по чл.7 ал.1 от Директива 2012/13 (1) отнасят ли се до обвиняемия, който е арестуван въз основа на европейска заповед за арест?
      При положителен отговор: чл.8 от РР 2002/584 следва ли да бъде тълкуван, като допускащ промяна в съдържанието на европейската заповед за арест, съобразно формуляра, посочен в приложението – и по-специално допускащ добавянето на нов текст в този формуляр, относно правата на издирваното лице спрямо юрисдикциите на издаващата държава, с цел оспорване на националната заповед за арест и европейската заповед за арест?
      При отрицателен отговор на втория въпрос: Ще бъде ли съответно на съображение 12 и чл.1 ал.3 от Рамково решение 2002/584/ПВР, чл.4, чл.6 ал.2 и чл.7 ал.1 от Директива 2012/13/ЕС, чл.6 и чл.47 от Хартата, ако бъде издадена европейска заповед за арест с точното спазване на формуляра по Приложението (т.е. без уведомяване на издирваното лице за правата му пред издаващата юрисдикция) и веднага след като узнае за ареста му, издаващата юрисдикция го уведоми за тези му права и му изпрати съответните документи?
      Ако не съществува друго правно средство за гарантиране на правата по чл. 4, особено на това по чл. 4 ал.3, по чл.6 ал.2 и по чл.7 ал.1 от Директива 2012/13/ЕС на лице, арестувано въз основа на европейска заповед за арест, то валидно ли е Рамково решение 2002/584?

         (1)  Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство

         OB 2012, L 142, стр. 1


title: Дело C-674/19: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 10 септември 2019 г. — „Skonis ir kvapas“ UAB/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/26

      Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 10 септември 2019 г. — „Skonis ir kvapas“ UAB/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Дело C-674/19)
      (2019/C 413/31)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas, (Върховен административен съд, Литва)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„Skonis ir kvapas“ UAB

         Ответник: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 2, параграф 2 от Директива 2011/64/ЕС (1) на Съвета от 21 юни 2011 година относно структурата и ставките на акциза върху обработен тютюн да се тълкува в смисъл, че тютюн за наргиле като разглеждания в настоящото производство (тоест, състоящ се от тютюн (до 24 %), захарен сироп, глицерин, ароматизатори и консервант) следва да се счита за „съставен[…] частично от вещества, различни от тютюн“ за целите на прилагането на тази разпоредба?

                  2)

                  Трябва ли член 5, параграф 1 от Директива 2011/64/ЕС, включително ако следва да се разглежда във връзка с член 2, параграф 2, да се тълкува в смисъл, че когато тютюнът, съдържащ се в предназначена за пушене смес — в случая тютюн за наргиле (спорното изделие в разглежданото дело) — отговаря на изброените в член 5, параграф 1 от Директива 2011/64/ЕС критерии, цялата смес трябва да се счита за тютюн за пушене, независимо от останалите вещества, които съдържа?

                  3)

                  При отрицателен отговор на втория въпрос, трябва ли член 2, параграф 2 и/или член 5, параграф 1 от Директива 2011/64/ЕС да се тълкуват в смисъл, че цялото спорно изделие като разглежданото в главното производство, получено от смесването на фино нарязан тютюн с други течни и обикновено фини вещества (захарен сироп, глицерин, ароматизатори и консервант), следва да се счита за тютюн за пушене за целите на прилагането на тази директива?

                  4)

                  При отрицателен отговор на втория въпрос и утвърдителен отговор на първия и третия въпрос, трябва ли разпоредбите от позиция 2 403 от Комбинираната номенклатура в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 (2) на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕС) № 1006/2011 на Комисията от 27 септември 2011 г., Регламент за изпълнение (ЕС) № 927/2012 на Комисията от 9 октомври 2012 г., Регламент за изпълнение (ЕС) № 1001/2013 на Комисията от 4 октомври 2013 г. и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1101/2014 на Комисията от 16 октомври 2014 г., да се тълкуват в смисъл, че съставки на тютюна за наргиле като (1) захарен сироп, (2) ароматизатори и/или (3) глицерин не следва да се считат за „заместители на тютюна“?

         (1)  ОВ L 176, 2011 г., стр. 24.

         (2)  ОВ L 256, 1987 г., стр.1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3.


title: Дело C-673/19: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 11 септември 2019 г. — M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/21

      Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 11 септември 2019 г. — M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T
      (Дело C-673/19)
      (2019/C 423/26)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Ответници: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (1), и по-специално членове 3, 4, 6 и 15, чужденец, на когото е предоставена международна закрила в друга държава членка на Съюза, да бъде задържан съгласно националното право с цел да бъде изведен към тази друга държава членка, когато за тази цел първоначално от него е изискано да отиде на територията на въпросната държава членка, но впоследствие не е прието решение за връщане?

         (1)  ОВ L 348, 2008 г., стр. 98.


title: Дело C-332/18 P: Решение на Съда (осми състав) от 11 декември 2019 г. — Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon, по-рано Alouminion tis Ellados VEAE/Европейска комисия, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Обжалване — Държавни помощи — Производство на алуминий — Предоставена с договор преференциална тарифа за доставка на електроенергия — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Прекратяване на договора — Спиране със съдебен акт, постановен по реда на обезпечителното производство, на последиците от прекратяването — Решение, с което помощта се обявява за неправомерна)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/2

      Решение на Съда (осми състав) от 11 декември 2019 г. — Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon, по-рано Alouminion tis Ellados VEAE/Европейска комисия, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)
      (Дело C-332/18 P) (1)

      (Обжалване - Държавни помощи - Производство на алуминий - Предоставена с договор преференциална тарифа за доставка на електроенергия - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Прекратяване на договора - Спиране със съдебен акт, постановен по реда на обезпечителното производство, на последиците от прекратяването - Решение, с което помощта се обявява за неправомерна)
      (2020/C 54/02)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon, по-рано Alouminion tis Ellados VEAE (представители: N. Korogiannakis, N. Keramidas, E. Chrysafis, D. Diakopoulos и A. Komninos, dikigoroi, и K. Struckmann, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: A. Bouchagiar и E. Gippini Fournier), Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (представители: E. Bourtzalas и D. Waelbroeck, avocats, и C. Synodinos, H. Tagaras, E. Salaka, dikigoroi)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon, да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 285, 13.8.2018 г.


title: Дело C-376/18: Решение на Съда (пети състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — Slovenské elektrárne a.s./Úrad pre vybrané hospodárske subjekty, anciennement Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty (Преюдициално запитване — Допустимост — Общи правила за вътрешния пазар на електроенергия — Директива 2009/72/ЕО — Приложно поле — Член 3 — Цели — Принцип на недопускане на дискриминация — Специална такса, с която се облагат приходите на образувания, притежаващи разрешение за осъществяване на дейност в регулираните сектори — Електроенергиен сектор)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/3

      Решение на Съда (пети състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — Slovenské elektrárne a.s./Úrad pre vybrané hospodárske subjekty, anciennement Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
      (Дело C-376/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Допустимост - Общи правила за вътрешния пазар на електроенергия - Директива 2009/72/ЕО - Приложно поле - Член 3 - Цели - Принцип на недопускане на дискриминация - Специална такса, с която се облагат приходите на образувания, притежаващи разрешение за осъществяване на дейност в регулираните сектори - Електроенергиен сектор)
      (2020/C 54/03)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Slovenské elektrárne a.s.

         Ответник: Úrad pre vybrané hospodárske subjekty, anciennement Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

         Диспозитив

      Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО, и по-конкретно член 3, параграфи 1—3 и 10 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, с която се въвежда специална такса върху приходите от дейности, осъществявани както на национално равнище, така и в чужбина, на предприятия, извършващи дейността си въз основа на разрешение, издадено от публичен орган, в различни сектори на регулирана дейност, включително на предприятия, които имат разрешение за доставка на електроенергия, издадено от компетентния национален регулаторен орган.

         (1)  ОВ C 285, 13.8.2018 г.


title: Дело C-380/18: Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/E.P. (Преюдициално запитване — Контрол по границите, убежище и имиграция — Регламент (ЕС) 2016/399 — Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) — Член 6 — Условия за влизане на гражданите на трети страни — Понятие „заплаха за обществения ред“ — Решение за връщане на гражданин на трета страна, който е в незаконен престой)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/3

      Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/E.P.
      (Дело C-380/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Контрол по границите, убежище и имиграция - Регламент (ЕС) 2016/399 - Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) - Член 6 - Условия за влизане на гражданите на трети страни - Понятие „заплаха за обществения ред“ - Решение за връщане на гражданин на трета страна, който е в незаконен престой)
      (2020/C 54/04)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid,

         Ответник: E.P.

         Диспозитив

      Член 6, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална практика, съгласно която компетентните органи могат да приемат решение за връщане на гражданин на трета страна, който не е длъжен да притежава виза и присъства на територията на държавите членки за краткосрочен престой, тъй като е счетен за заплаха за обществения ред, защото е заподозрян в извършване на престъпление, при условие че посочената практика се прилага само ако, от една страна, това престъпление предвид естеството му и предвиденото наказание е достатъчно тежко, за да обоснове незабавното прекратяване на престоя на този гражданин на територията на държавите членки, и от друга страна, тези органи разполагат с непротиворечиви, обективни и конкретни доказателства в подкрепа подозренията си, като това трябва да се провери от запитващата юрисдикция.

         (1)  ОВ C 294, 20.8.2018 г.


title: Дело C-433/18: Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — ML/Aktiva Finants OÜ (Преюдициално запитване — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Изискване за осигуряване на ефективни правни средства за защита и условие за състезателност на производството — Решение на национална юрисдикция, с което се допуска изпълнение на съдебно решение, постановено от съд или правораздавателен орган на друга държава членка — Национално производство по допускане на жалба до разглеждане пред въззивна инстанция)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/5

      Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — ML/Aktiva Finants OÜ
      (Дело C-433/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Изискване за осигуряване на ефективни правни средства за защита и условие за състезателност на производството - Решение на национална юрисдикция, с което се допуска изпълнение на съдебно решение, постановено от съд или правораздавателен орган на друга държава членка - Национално производство по допускане на жалба до разглеждане пред въззивна инстанция)
      (2020/C 54/06)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein oikeus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ML

         Ответник: Aktiva Finants OÜ

         Диспозитив

                  1)

                  Член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че не се противопоставя на производство по допускане на жалбите до по-нататъшно разглеждане, при което, от една страна, въззивният съд се произнася по допускането на обжалването въз основа на решението на първоинстанционния съд, на жалбата, с която е сезиран, на евентуалното становище на ответната страна и ако е необходимо, въз основа на други материали по делото, а от друга страна, по-нататъшното разглеждане на жалбата се допуска по-специално ако има съмнения относно правилността на разглежданото решение, ако не е възможно да се прецени правилността на това решение без по-нататъшното разглеждане на жалбата или ако е налице друга важна причина за допускане на жалбата.

                  2)

                  Член 43, параграф 3 от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска производство по разглеждане на жалба срещу решение по молба за допускане на изпълнение, което производство не изисква предварително изслушване на ответната страна, когато постановеното решение е благоприятно за нея.

         (1)  ОВ C 352, 1.10.2018 г.


title: Съединени дела C-381/18 и C-382/18: Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — G.S. (C-381/18), V.G. (C-382/18)/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Преюдициално запитване — Контрол по границите, убежище и имиграция — Имиграционна политика — Директива 2003/86/ЕО — Право на събиране на семейството — Необходими условия за упражняване на правото на събиране на семейството — Понятие „основания, свързани с обществения ред“ — Отхвърляне на заявление за влизане и пребиваване на член на семейството — Оттегляне или отказ за подновяване на разрешение за пребиваване на член на семейството)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/4

      Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — G.S. (C-381/18), V.G. (C-382/18)/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Съединени дела C-381/18 и C-382/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Контрол по границите, убежище и имиграция - Имиграционна политика - Директива 2003/86/ЕО - Право на събиране на семейството - Необходими условия за упражняване на правото на събиране на семейството - Понятие „основания, свързани с обществения ред“ - Отхвърляне на заявление за влизане и пребиваване на член на семейството - Оттегляне или отказ за подновяване на разрешение за пребиваване на член на семейството)
      (2020/C 54/05)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: G.S. (C-381/18), V.G. (C-382/18)

         Ответник: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Диспозитив

                  1)

                  Съдът е компетентен на основание член 267 ДФЕС да тълкува член 6 от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството в положение, в което юрисдикция следва да се произнесе по заявление за влизане и пребиваване на гражданин на трета страна, член на семейството на гражданин на Съюза, който не е упражнил правото си на свободно движение, когато съгласно националното право тази разпоредба е приложима пряко и безусловно към такова положение.

                  2)

                  Член 6, параграфи 1 и 2 от Директива 2003/86 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална практика, по силата на която компетентните органи могат на основания, свързани с обществения ред, от една страна, да отхвърлят подадено въз основа на тази директива заявление за влизане и пребиваване поради осъждането за престъпление при предишно пребиваване на територията на съответната държава членка, а от друга страна, да оттеглят основано на посочената директива разрешение за пребиваване или да откажат подновяването му, когато заявителят е осъден на достатъчно тежко наказание в сравнение с продължителността на пребиваването, при условие че тази практика се прилага само ако престъплението, за което е постановена въпросната присъда, е достатъчно тежко, за да се установи, че е необходимо да се изключи пребиваването на заявителя и че тези органи извършват индивидуалната преценка, предвидена в член 17 от същата директива, като запитващата юрисдикция следва да провери това обстоятелство.

         (1)  ОВ C 294, 20.8.2018 г.


title: Дело C-435/18: Решение на Съда (пети състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Otis GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone AG,Thyssenkrupp Aufzüge GmbH/Land Oberösterreich и др. (Преюдициално запитване — Член 101 ДФЕС — Поправяне на вредите, причинени от картел — Право на обезщетение на лицата, които не действат като доставчик или потребител на засегнатия от картела пазар — Вреди, претърпени от публичноправен субект, който е отпуснал заеми при изгодни условия с оглед на придобиването на стоки, предмет на картела)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/6

      Решение на Съда (пети състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Otis GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone AG,Thyssenkrupp Aufzüge GmbH/Land Oberösterreich и др.
      (Дело C-435/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 101 ДФЕС - Поправяне на вредите, причинени от картел - Право на обезщетение на лицата, които не действат като доставчик или потребител на засегнатия от картела пазар - Вреди, претърпени от публичноправен субект, който е отпуснал заеми при изгодни условия с оглед на придобиването на стоки, предмет на картела)
      (2020/C 54/07)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Otis GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone AG, Thyssenkrupp Aufzüge GmbH

         Ответници: Land Oberösterreich, Gemeinnützige Wohnungsgenossenschaft „Lebensräume“ eingetragene GmbH, EBS Wohnungsgesellschaft mbH, WAG Wohnungsanlagen GmbH, WSG Gemeinnützige Wohn- und Siedlergemeinschaft reg.GmbH, Neue Heimat Oberösterreich Gemeinnützige Wohnungs- und SiedlungsgesmbH, BRW Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Baureform Wohnstätte“ eingetragene Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Familie“ eingetragene Gen.m.b.H., VLW Vereinigte Linzer Wohnungsgenossenschaften Gemeinnützige GmbH, Gemeinnützige Steyrer Wohn- und Siedlungs Genossenschaft „Styria“ reg.Gen.m.b.H., Innviertler Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft reg.Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft der Stadt Steyr GmbH, Gemeinnützige Industrie-Wohnungsaktiengesellschaft, Gemeinnützige Siedlungsgesellschaft m.b.H. für den Bezirk Vöcklabruck, GEWOG Neues Heim Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft m.b.H.

         Диспозитив

      Член 101 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че лицата, които не действат като доставчик или потребител на засегнатия от картел пазар, но са предоставили подпомагане под формата на насърчителни заеми на купувачи на предлагани на този пазар продукти, могат да искат участвали в картела предприятия да бъдат осъдени да поправят вредите, които тези лица са претърпели, защото посоченото подпомагане е било в размер, по-висок отколкото е щял да бъде при липсата на картела, поради което те не са могли да използват тази разлика за други цели, носещи по-голяма печалба.

         (1)  ОВ C 352, 1.10.2018 г.


title: Дело C-519/18: Решение на Съда (пети състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — TB/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (Преюдициално запитване — Имиграционна политика — Право на събиране на семейството — Директива 2003/86/ЕО — Член 10, параграф 2 — Оправомощаваща разпоредба — Необходими условия за упражняване на правото на събиране на семейството — Член на семейството на бежанец, който не е посочен в член 4 — Понятие „лице на издръжка)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/7

      Решение на Съда (пети състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — TB/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Дело C-519/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Имиграционна политика - Право на събиране на семейството - Директива 2003/86/ЕО - Член 10, параграф 2 - Оправомощаваща разпоредба - Необходими условия за упражняване на правото на събиране на семейството - Член на семейството на бежанец, който не е посочен в член 4 - Понятие „лице на издръжка)
      (2020/C 54/09)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TB

         Ответник: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Диспозитив

      Член 10, параграф 2 от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държава членка да признае на сестрата на бежанец правото на събиране на семейството само ако е неспособна да задоволи собствените си нужди по причина на здравословното си състояние и при условие че:

                  —

                  от една страна, посочената неспособност се прецени, като се вземе предвид особеното положение, в което се намират бежанците, и след извършване на индивидуална преценка, която отчита всички релевантни обстоятелства, и

                  —

                  от друга страна, може да се установи, като се вземе предвид особеното положение, в което се намират бежанците, и след индивидуална преценка, която отчита всички релевантни обстоятелства, че бежанецът действително осигурява материална помощ на съответното лице или че бежанецът, изглежда, е членът на семейството, който има най-голяма възможност да осигури необходимата материална помощ.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело C-708/18: Решение на Съда (трети състав) от 11 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunalul București — Румъния) — TK/Asociația de Proprietari bloc M5A-ScaraA (Преюдициално запитване — Защита на физическите лица при обработването на лични данни — Харта на основните права на Европейския съюз — Членове 7 и 8 — Директива 95/46/ЕО — Член 6, параграф 1, буква в) и член 7, буква е) — Легитимност на обработването на лични данни — Национална правна уредба, позволяваща видеонаблюдение с цел да се гарантира сигурността и защитата на лица, имоти и стойности и да се постигнат законни интереси без съгласието на съответното лице — Въвеждане на система за видеонаблюдение в общите части на жилищна сграда)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/8

      Решение на Съда (трети състав) от 11 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunalul București — Румъния) — TK/Asociația de Proprietari bloc M5A-ScaraA
      (Дело C-708/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на физическите лица при обработването на лични данни - Харта на основните права на Европейския съюз - Членове 7 и 8 - Директива 95/46/ЕО - Член 6, параграф 1, буква в) и член 7, буква е) - Легитимност на обработването на лични данни - Национална правна уредба, позволяваща видеонаблюдение с цел да се гарантира сигурността и защитата на лица, имоти и стойности и да се постигнат законни интереси без съгласието на съответното лице - Въвеждане на система за видеонаблюдение в общите части на жилищна сграда)
      (2020/C 54/10)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul București

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TK

         Ответник: Asociația de Proprietari bloc M5A-ScaraA

         Диспозитив

      Член 6, параграф 1, буква в) и член 7, буква е) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, във връзка с членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национални разпоредби, които разрешават въвеждането на система за видеонаблюдение като разглежданата в главното производство система, инсталирана в общите части на жилищна сграда, за да преследва законни интереси, изразяващи се в гарантиране на охраната и защитата на лицата и имуществото, без съгласието на засегнатите лица, ако обработването на лични данни посредством разглежданата система за видеонаблюдение отговаря на условията, поставени в посочения член 7, буква е), което запитващата юрисдикция има задачата да провери.

         (1)  ОВ C 65, 18.2.2019 г.


title: Дело C-783/18 P: Решение на Съда (десети състав) от 12 декември 2019 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост/Wajos GmbH. (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 7, параграф 1, буква б) — Абсолютно основание за отказ — Марки, лишени от отличителен характер — Триизмерни марки, състоящи се от формата на стоката — Критерии за преценка на отличителния характер — Задължение за мотивиране — Форма на опаковъчна кутия — Амфора)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/9

      Решение на Съда (десети състав) от 12 декември 2019 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост/Wajos GmbH.
      (Дело C-783/18 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 7, параграф 1, буква б) - Абсолютно основание за отказ - Марки, лишени от отличителен характер - Триизмерни марки, състоящи се от формата на стоката - Критерии за преценка на отличителния характер - Задължение за мотивиране - Форма на опаковъчна кутия - Амфора)
      (2020/C 54/11)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

         Друга страна в производството: Wajos GmbH (представители: J. Schneiders, R. Krillke и B. Schneiders, Rechtsanwälte)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Wajos GmbH.

         (1)  ОВ C 112, 25.3.2019 г.


title: Дело C-87/19: Решение на Съда (девети състав) от 11 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — TV Play Baltic AS/Lietuvos radijo ir televizijos komisija (Преюдициално запитване — Електронни съобщителни мрежи и услуги — Директива 2002/21/ЕО (Рамкова директива) — Член 2, буква м) — Предоставяне на електронна съобщителна мрежа — Понятие — Директива 2002/22/ЕО (Директива за универсалната услуга) — Член 31, параграф 1 — Задължение за пренос на определени радио- или телевизионни канали — Оператор, който предлага пакет от канали по сателит — Разумни задължения за пренос — Условия — Член 56 ДФЕС — Пропорционалност)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/10

      Решение на Съда (девети състав) от 11 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — TV Play Baltic AS/Lietuvos radijo ir televizijos komisija
      (Дело C-87/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Електронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/21/ЕО (Рамкова директива) - Член 2, буква м) - Предоставяне на електронна съобщителна мрежа - Понятие - Директива 2002/22/ЕО (Директива за универсалната услуга) - Член 31, параграф 1 - Задължение за пренос на определени радио- или телевизионни канали - Оператор, който предлага пакет от канали по сателит - Разумни задължения за пренос - Условия - Член 56 ДФЕС - Пропорционалност)
      (2020/C 54/12)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TV Play Baltic AS

         Ответник: Lietuvos radijo ir televizijos komisija

         в присъствието на: Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija VšĮ

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, буква м) от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) трябва да се тълкува в смисъл, че дейност по препредаване на телевизионни програми посредством сателитни мрежи, принадлежащи на трети лица, не попада в обхвата на понятието „предоставяне на електронна съобщителна мрежа“ по смисъла на тази разпоредба.

                  2)

                  Член 31, параграф 1 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държавите членки да налагат задължение за пренос на телевизионна програма на предприятия, които препредават чрез сателитни мрежи, принадлежащи на трети лица, телевизионни програми, защитени със система за условен достъп, и предлагат на клиентите си пакети от телевизионни програми.

                  3)

                  Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държавите членки да налагат задължение за безплатен пренос на телевизионен канал на предприятия, които препредават чрез сателитни мрежи, принадлежащи на трети лица, телевизионни програми, защитени със система за условен достъп, и предлагат на клиентите си пакети от телевизионни програми, при условие че, от една страна, това задължение за пренос позволява на значителен брой или на значителен процент на крайните ползватели на средствата за разпространение на телевизионните програми като цяло да имат достъп до канала, който се ползва от въпросното задължение, и от друга страна, при условие че се вземе предвид географското разпределение на крайните ползватели на услугите, предоставяни от оператора, на когото е наложено същото това задължение за пренос, обстоятелството, че той препредава този канал, без да го кодира, и обстоятелството, че въпросният канал е достъпен безплатно в интернет, както и посредством наземната телевизионна мрежа, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 155, 6.5.2019 г.


title: Съединени дела C-566/19 PPU и C-626/19 PPU: Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel, Rechtbank Amsterdam — Люксембург, Нидерландия) —Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу JR (C-566/19 PPU), YC (C-626/19 PPU) (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 6, параграф 1 — Понятие за издаващ съдебен орган — Критерии — Европейска заповед за арест, издадена от прокуратурата на държава членка за целите на наказателното преследване)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/11

      Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel, Rechtbank Amsterdam — Люксембург, Нидерландия) —Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу JR (C-566/19 PPU), YC (C-626/19 PPU)
      (Съединени дела C-566/19 PPU и C-626/19 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 6, параграф 1 - Понятие за издаващ съдебен орган - Критерии - Европейска заповед за арест, издадена от прокуратурата на държава членка за целите на наказателното преследване)
      (2020/C 54/14)
      Език на производството: френски и нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel, Rechtbank Amsterdam

         Страни в главното производство

      JR (C-566/19 PPU), YC (C-626/19 PPU)

         Диспозитив

      Член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., следва да се тълкува в смисъл, че понятието „издаващ съдебен орган“ по смисъла на тази разпоредба обхваща магистратите прокурори от дадена държава членка, на които са възложени функциите по повдигане и поддържане на обвинението и които се намират под ръководството и контрола на своите висшестоящи ръководители, доколкото при издаването на европейската заповед за арест техният статут им предоставя гаранция за независимост, по-специално по отношение на изпълнителната власт.
      Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299, трябва да се тълкува в смисъл, че са изпълнени изискванията, присъщи на ефективна съдебна защита, от която трябва да се ползва лице, по отношение на което е издадена европейска заповед за арест за целите на наказателното преследване, когато съгласно законодателството на издаващата държава членка условията за издаване на тази заповед, и по-специално нейният пропорционален характер, подлежат на съдебен контрол в тази държава членка.

         (1)  ОВ C 337, 7.10.2019 г.

         ОВ C 383, 11.11.2019 г.


title: Дело C-627/19 PPU: Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Германия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу ZB (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 6, параграф 1 — Понятие за издаващ съдебен орган — Критерии — Европейска заповед за арест, издадена от прокуратурата на държава членка за целите на изпълнението на наказание)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/13

      Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Германия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу ZB
      (Дело C-627/19 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 6, параграф 1 - Понятие за издаващ съдебен орган - Критерии - Европейска заповед за арест, издадена от прокуратурата на държава членка за целите на изпълнението на наказание)
      (2020/C 54/16)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Amsterdam

         Страна в главното производство

      ZB

         Диспозитив

      Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., следва да се тълкува в смисъл, че допуска законодателство на държава членка, което, макар да предоставя компетентност за издаване на европейска заповед за арест за целите на изпълнението на наказание на орган, който участва в правораздаването на тази държава членка, но самият той не е юрисдикция, не предвижда възможност за самостоятелно обжалване по съдебен ред на решението на този орган за издаване на европейска заповед за арест.

         (1)  ОВ C 383, 11.11.2019 г.


title: Дело C-725/19: Преюдициално запитване от Judecătoria Sector 2 București (Румъния), постъпило на 1 октомври 2019 г. — IO/Impuls Leasing România IFN SA

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/14

      Преюдициално запитване от Judecătoria Sector 2 București (Румъния), постъпило на 1 октомври 2019 г. — IO/Impuls Leasing România IFN SA
      (Дело C-725/19)
      (2020/C 54/17)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Judecătoria Sector 2 București

         Страни в главното производство

      Ищец — възразяваща страна: IO

         Ответник: Impuls Leasing România IFN SA

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли с оглед на принципа на ефективност Директива 93/13/ЕИО (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска национално законодателство като действащата румънска правна уредба на условията за допустимост на възражението срещу принудителното изпълнение — член 713, алинея 2 от Гражданскопроцесуалния кодекс, изменен със Закон № 310/2018 — което не предвижда възможност при направено възражение срещу принудителното изпълнение да се прецени, по искане на потребителя или служебно от съда, дали са неравноправни клаузите на договор за лизинг, който представлява изпълнително основание, тъй като по отношение на договорите, сключени между „потребител“ и „продавач или доставчик“ („търговец“), е възможно да се извърши преценка за наличието на неравноправни клаузи по смисъла на тази директива по общия исков ред?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-734/19: Преюдициално запитване от Tribunalul București (Румъния), постъпило на 4 октомври 2019 г. — ITH Comercial Timișoara SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Sector 1 a Finanțelor Publice

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/14

      Преюдициално запитване от Tribunalul București (Румъния), постъпило на 4 октомври 2019 г. — ITH Comercial Timișoara SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Sector 1 a Finanțelor Publice
      (Дело C-734/19)
      (2020/C 54/18)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul București

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ITH Comercial Timișoara SRL

         Ответници: Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Sector 1 a Finanțelor Publice

         Преюдициални въпроси

                  1.1.

                  Допускат ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), и по-конкретно членове 167 и 168, принципът на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания, принципът на недопускане на дискриминация и принципът на данъчен неутралитет възможността данъчнозадължено лице да загуби правото на приспадане на ДДС, свързан с някои инвестиционни разходи, направени от това данъчнозадължено лице с намерението да ги използва за осъществяването на облагаема сделка, ако планираната инвестиция впоследствие бъде преустановена?

                  1.2.

                  Допускат ли същите разпоредби и същите принципи, в случай на отказ от инвестицията, правото на приспадане да се постави под въпрос и при обстоятелства, различни от тези, в които данъчнозадълженото лице е извършило злоупотреба или укриване на данъци?

                  1.3.

                  Допускат ли същите разпоредби и същите принципи тълкуване в смисъл, че сред обстоятелствата, при които правото на приспадане може се постави под въпрос в случай на отказ от инвестицията, попадат:

                              1.3.1.

                              последващото реализиране на риск от неосъществяване на инвестицията, известен на данъчнозадълженото лице към момента на извършване на инвестиционните разходи, какъвто би било обстоятелството, че публичноправен орган не е одобрил градоустройствен план, необходим за осъществяването на въпросната инвестиция;

                              1.3.2.

                              промяната с течение на времето на икономическите обстоятелства, така че планираната инвестиция губи рентабилността, която е имала към началната си дата?

                  1.4.

                  Трябва ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и общите принципи на европейското право да се тълкуват в смисъл, че в случай на отказ от инвестицията:

                              1.4.1.

                              злоупотребата или укриването на данъци, които оправдават поставянето под въпрос на правото на приспадане, са по презумпция или трябва да бъдат доказани от данъчните органи;

                              1.4.2.

                              доказването на злоупотребата или укриването на данъци става с оборима презумпция или с обективни доказателства?

                  1.5.

                  Допускат ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и общите принципи на европейското право възможността, в случай на отказ от инвестицията, злоупотребата или укриването на данъци, които оправдават поставянето под въпрос на правото на приспадане, да се вземат предвид, когато данъчнозадълженото лице не може да се възползва от стоките или услугите, за които е приспаднало ДДС, с каквато и да било цел, следователно нито дори за чисто частни цели?

                  1.6.

                  Трябва ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и общите принципи на европейското право да се тълкуват в смисъл, че в случай на отказ от инвестицията обстоятелства, настъпили след извършване на разходите от страна на данъчнозадълженото лице, като например (i) настъпване на икономическа криза или (ii) реализиране на риск от неосъществяване на инвестицията, съществуващ към датата на извършване на инвестиционните разходи (например фактът, че публичноправен орган не е одобрил градоустройствен план, необходим за осъществяването на въпросната инвестиция) или (iii) промяна в оценките относно рентабилността на инвестицията, представляват конюнктура, чужда на волята на данъчнозадълженото лице, която може да се вземе предвид при определяне на неговата добросъвестност?

                  1.7.

                  Трябва ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, и по-конкретно членове 184 и 185, принципът на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания, принципът на недопускане на дискриминация и принципът на данъчен неутралитет да се тълкуват в смисъл, че отказът от инвестицията представлява случай на коригиране на ДДС?
                  С други думи, дали поставянето под въпрос на правото на приспадане на ДДС, свързан с някои инвестиционни разходи, направени от данъчнозадълженото лице с намерението да ги използва за осъществяването на облагаема сделка, в случай на последващ отказ от инвестицията, се осъществява чрез механизма за корекция на ДДС?

                  1.8.

                  Допускат ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност национална правна уредба, която предвижда — като ограничение — да се запазва правото на приспадане на ДДС, свързан с преустановени инвестиции, само в две хипотези, определени чрез кратко позоваване на две решения на Съда: (i) когато поради независещи от волята му обстоятелства данъчнозадълженото лице никога не използва тези стоки/услуги за своята икономическа дейност, съгласно решение на Съда на Европейския съюз по дело C-37/95, Belgische Staat/Ghent Coal Terminal NV, както и (ii) в други случаи, в които придобиванията на стоки/услуги, по отношение на които е упражнено правото на приспадане, не са използвани за икономическата дейност на данъчнозадълженото лице поради обективни, независещи от волята му причини, съгласно решение на Съда на Европейския съюз по дело C-110/94, Intercommunale voor zeewaterontzilting (INZO)/Belgische Staat?

                  1.9.

                  Допускат ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, принципът на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания възможността данъчните органи да отменят признаването, съдържащо се в предходни ревизионни доклади или в предходни решения, постановени по административни жалби:

                              1.9.1.

                              в смисъл че частното лице е придобило стоки и услуги с намерението да ги използва за осъществяването на облагаема сделка;

                              1.9.2.

                              в смисъл че спирането или отказът от инвестиционен проект се дължи на определено обстоятелство, чуждо на волята на данъчнозадълженото лице?

                  2.1.

                  Допускат ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, и по-конкретно член 28, възможността да се приложи механизмът, свързан с фигурата комисионер, дори извън рамките на договор за поръчка без представителство?

                  2.2.

                  Трябва ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, и по-конкретно член 28, да се тълкуват в смисъл, че може да се приложи фигурата на комисионер, когато данъчнозадължено лице строи сграда в съответствие с исканията и изискванията на дейността на друго юридическо лице с цел да запази собствеността върху сградата и да отдава тази сграда единствено под наем, когато тя бъде завършена, на въпросното друго юридическо лице?

                  2.3.

                  Трябва ли същите разпоредби да се тълкуват в смисъл, че в описаната по-горе ситуация строителят трябва да фактурира инвестиционните разходи, свързани с построяването на сградата, на юридическото лице, на което ще отдава под наем тази сграда, когато тя бъде завършена, и да събере съответния ДДС от посоченото юридическо лице?

                  2.4.

                  Трябва ли същите разпоредби да се тълкуват в смисъл, че в описаната по-горе ситуация строителят е длъжен да фактурира инвестиционните разходи и да събере съответния ДДС, когато окончателно прекрати строителните работи поради рязкото намаляване на икономическата дейност на лицето, на което тази сграда е трябвало да бъде отдадена под наем — намаление, което се дължи на заплахата от несъстоятелност на последното лице?

                  2.5.

                  Трябва ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и общите принципи на европейското право да се тълкуват в смисъл, че данъчните органи могат да преквалифицират сделките, извършвани от данъчнозадълженото лице, без да се вземат предвид клаузите на сключените от него договори, въпреки че въпросните договори не са фиктивни?

                  2.6.

                  Допускат ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, принципът на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания възможността данъчните органи да отменят признаването на правото на данъчнозадълженото лице на приспадане на ДДС, съдържащо се в предходни ревизионни доклади или в предходни решения, постановени по административни жалби?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-748/19: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim/WB

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/17

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim/WB
      (Дело C-748/19)
      (2020/C 54/19)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Наказателно производство по обвинение на: Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim

         Обвиняем: WB

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея във връзка с член 2 от Договора за Европейския съюз и закрепената в него ценност на правовата държава, както и член 6, параграфи 1 и 2 във връзка със съображение 22 от Директива (ЕС) 2016/343 (1) на Европейския парламент и на Съвета да се тълкуват в смисъл, че е налице нарушение на изискванията за ефективна съдебна защита, включително за независимост на съдебната власт, и на изискванията, произтичащи от презумпцията за невиновност, в случай че съдебно производство като наказателното производството срещу обвиняемия за извършено престъпление по член 200, параграф 1 и др. от НК, се отличава със следните особености:

                              —

                              в съдебния състав заседава съдия (съдията от районен съд HO), командирован на основание на еднолично решение на министъра на правосъдието от съд, който се намира една степен по-ниско в йерархията, като не са известни критериите, от които се е ръководил министърът на правосъдието, командировайки този съдия, а националната правна уредба не предвижда съдебен контрол за това решение и оправомощава министъра на правосъдието във всеки момент да отмени командироването на съдията;

                  2)

                  Налице ли е нарушение на изискванията, посочени в точка 1, в случай, при който против постановеното в съдебно производство като описаното в точка 1 решение страните разполагат с извънреден способ за обжалване пред съд като Sad Najwyższy (Върховния съд), чиито решения съгласно вътрешното право не подлежат на обжалване, а националното право възлага на председателя на организационната единица на този съд (колегията), компетентна да разгледа жалбата, задължение за разпределение на делата по списък, изготвен по азбучен ред, на съдиите в колегията, като изрично забранява пропускането на който и да било съдия, а в разпределянето на делата участва и лице, назначено по искане на колективен орган като Националния съдебен съвет, чийто състав е определен така, че негови членове са съдии:

                              а)

                              избрани от камарата на парламента, която гласува общо списъка с кандидати, съставен преди това от парламентарна комисия измежду кандидати, представени от парламентарни групи или орган на тази камара по предложение на групи съдии или граждани, от което следва, че в хода на изборната процедура кандидатите се подкрепят трикратно от политици;

                              б)

                              съставляващи мнозинството от членовете на този орган, достатъчно за вземането на решения за отправяне на искания за назначаване на съдийска длъжност, както и на други изисквани от националната правна уредба обвързващи решения?

                  3)

                  Какво действие, от гледна точка на правото на Европейския съюз, включително на разпоредбите и изискванията, посочени в точка 1, има решението, постановено в съдебно производство, отличаващо се с особеностите, описани в точка 1, и решението, постановено в производството пред Sad Najwyższy (Върховния съд), ако при постановяването му участва лице като това по точка 2?

                  4)

                  Поставя ли правото на Европейския съюз, включително упоменатите в точка 1 разпоредби, последиците от решенията по точка 3 в зависимост от това дали съдът се е произнесъл в полза или във вреда на обвиняемия?

         (1)  1Директива (ЕС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство (ОВ L 65, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-749/19: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawie/XA, YZ

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/18

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawie/XA, YZ
      (Дело C-749/19)
      (2020/C 54/20)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Наказателно производство по обвинение на: Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawie

         Обвиняеми: XA, YZ

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея във връзка с член 2 от Договора за Европейския съюз и закрепената в него ценност на правовата държава, както и член 6, параграфи 1 и 2 във връзка със съображение 22 от Директива (ЕС) 2016/343 (1) на Европейския парламент и на Съвета да се тълкуват в смисъл, че е налице нарушение на изискванията за ефективна съдебна защита, включително за независимост на съдебната власт, и на изискванията, произтичащи от презумпцията за невиновност, в случай че съдебно производство като наказателното производството срещу обвиняемите за извършено престъпление по член 280, параграф 1 и др. от НК, се отличава със следните особености:

                              —

                              в съдебния състав заседава съдия, командирован на основание на еднолично решение на министъра на правосъдието от съд, който се намира една степен по-ниско в йерархията, като не са известни критериите, от които се е ръководил министърът на правосъдието, командировайки този съдия, а националната правна уредба не предвижда съдебен контрол за това решение и оправомощава министъра на правосъдието във всеки момент да отмени командироването на съдията;

                  2)

                  Налице ли е нарушение на изискванията, посочени в точка 1, в случай, при който против постановеното в съдебно производство като описаното в точка 1 решение страните разполагат с извънреден способ за обжалване пред съд като Sad Najwyższy (Върховния съд), чиито решения съгласно вътрешното право не подлежат на обжалване, а националното право възлага на председателя на организационната единица на този съд (колегията), компетентна да разгледа жалбата, задължение за разпределение на делата по списък, изготвен по азбучен ред, на съдиите в колегията, като изрично забранява пропускането на който и да било съдия, а в разпределянето на делата участва и лице, назначено по искане на колективен орган като Националния съдебен съвет, чийто състав е определен така, че негови членове са съдии:

                              а)

                              избрани от камарата на парламента, която гласува общо списъка с кандидати, съставен преди това от парламентарна комисия измежду кандидати, представени от парламентарни групи или орган на тази камара по предложение на групи съдии или граждани, от което следва, че в хода на изборната процедура кандидатите се подкрепят трикратно от политици;

                              б)

                              съставляващи мнозинството от членовете на този орган, достатъчно за вземането на решения за отправяне на искания за назначаване на съдийска длъжност, както и на други изисквани от националната правна уредба обвързващи решения?

                  3)

                  Какво действие, от гледна точка на правото на Европейския съюз, включително на разпоредбите и изискванията, посочени в точка 1, има решението, постановено в съдебно производство, отличаващо се с особеностите, описани в точка 1, и решението, постановено в производството пред Sad Najwyższy (Върховния съд), ако при постановяването му участва лице като това по точка 2?

                  4)

                  Поставя ли правото на Европейския съюз, включително упоменатите в точка 1 разпоредби, последиците от решенията по точка 3 в зависимост от това дали съдът се е произнесъл в полза или във вреда на обвиняемия?

         (1)  1Директива (ЕС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство (ОВ L 65, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-750/19: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie/DT

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/19

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie/DT
      (Дело C-750/19)
      (2020/C 54/21)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Наказателно производство по обвинение на: Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie

         Обвиняем: DT

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея във връзка с член 2 от Договора за Европейския съюз и закрепената в него ценност на правовата държава, както и член 6, параграфи 1 и 2 във връзка със съображение 22 от Директива (ЕС) 2016/343 (1) на Европейския парламент и на Съвета да се тълкуват в смисъл, че е налице нарушение на изискванията за ефективна съдебна защита, включително за независимост на съдебната власт, и на изискванията, произтичащи от презумпцията за невиновност, в случай че съдебно производство като наказателното производството срещу обвиняемата за извършено престъпления по член 62, параграф 2 и др. от данъчния наказателен кодекс, се отличава със следните особености:

                              —

                              в съдебния състав заседава съдия (съдията от районен съд JM), командирован на основание на еднолично решение на министъра на правосъдието от съд, който се намира една степен по-ниско в йерархията, като не са известни критериите, от които се е ръководил министърът на правосъдието, командировайки този съдия, а националната правна уредба не предвижда съдебен контрол за това решение и оправомощава министъра на правосъдието във всеки момент да отмени командироването на съдията;

                  2)

                  Налице ли е нарушение на изискванията, посочени в точка 1, в случай, при който против постановеното в съдебно производство като описаното в точка 1 решение страните разполагат с извънреден способ за обжалване пред съд като Sad Najwyższy (Върховния съд), чиито решения съгласно вътрешното право не подлежат на обжалване, а националното право възлага на председателя на организационната единица на този съд (колегията), компетентна да разгледа жалбата, задължение за разпределение на делата по списък, изготвен по азбучен ред, на съдиите в колегията, като изрично забранява пропускането на който и да било съдия, а в разпределянето на делата участва и лице, назначено по искане на колективен орган като Националния съдебен съвет, чийто състав е определен така, че негови членове са съдии:

                              а)

                              избрани от камарата на парламента, която гласува общо списъка с кандидати, съставен преди това от парламентарна комисия измежду кандидати, представени от парламентарни групи или орган на тази камара по предложение на групи съдии или граждани, от което следва, че в хода на изборната процедура кандидатите се подкрепят трикратно от политици;

                              б)

                              съставляващи мнозинството от членовете на този орган, достатъчно за вземането на решения за отправяне на искания за назначаване на съдийска длъжност, както и на други изисквани от националната правна уредба обвързващи решения?

                  3)

                  Какво действие, от гледна точка на правото на Европейския съюз, включително на разпоредбите и изискванията, посочени в точка 1, има решението, постановено в съдебно производство, отличаващо се с особеностите, описани в точка 1, и решението, постановено в производството пред Sad Najwyższy (Върховния съд), ако при постановяването му участва лице като това по точка 2?

                  4)

                  Поставя ли правото на Европейския съюз, включително упоменатите в точка 1 разпоредби, последиците от решенията по точка 3 в зависимост от това дали съдът се е произнесъл в полза или във вреда на обвиняемия?

         (1)  Директива (ЕС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство (ОВ L 65, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-751/19: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa w Pruszkowie/ZY

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/20

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa w Pruszkowie/ZY
      (Дело C-751/19)
      (2020/C 54/22)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Наказателно производство по обвинение на: Prokuratura Rejonowa w Pruszkowie

         Обвиняем: ZY

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея във връзка с член 2 от Договора за Европейския съюз и закрепената в него ценност на правовата държава, както и член 6, параграфи 1 и 2 във връзка със съображение 22 от Директива (ЕС) 2016/343 (1) на Европейския парламент и на Съвета да се тълкуват в смисъл, че е налице нарушение на изискванията за ефективна съдебна защита, включително за независимост на съдебната власт, и на изискванията, произтичащи от презумпцията за невиновност, в случай че съдебно производство като наказателното производството срещу осъдения по молба за кумулиране на наказанията, се отличава със следните особености:

                              —

                              в съдебния състав заседава съдия (съдията от районен съд KL), командирован на основание на еднолично решение на министъра на правосъдието от съд, който се намира една степен по-ниско в йерархията, като не са известни критериите, от които се е ръководил министърът на правосъдието, командировайки този съдия, а националната правна уредба не предвижда съдебен контрол за това решение и оправомощава министъра на правосъдието във всеки момент да отмени командироването на съдията;

                  2)

                  Налице ли е нарушение на изискванията, посочени в точка 1, в случай, при който против постановеното в съдебно производство като описаното в точка 1 решение страните разполагат с извънреден способ за обжалване пред съд като Sad Najwyższy (Върховния съд), чиито решения съгласно вътрешното право не подлежат на обжалване, а националното право възлага на председателя на организационната единица на този съд (колегията), компетентна да разгледа жалбата, задължение за разпределение на делата по списък, изготвен по азбучен ред, на съдиите в колегията, като изрично забранява пропускането на който и да било съдия, а в разпределянето на делата участва и лице, назначено по искане на колективен орган като Националния съдебен съвет, чийто състав е определен така, че негови членове са съдии:

                              а)

                              избрани от камарата на парламента, която гласува общо списъка с кандидати, съставен преди това от парламентарна комисия измежду кандидати, представени от парламентарни групи или орган на тази камара по предложение на групи съдии или граждани, от което следва, че в хода на изборната процедура кандидатите се подкрепят трикратно от политици;

                              б)

                              съставляващи мнозинството от членовете на този орган, достатъчно за вземането на решения за отправяне на искания за назначаване на съдийска длъжност, както и на други изисквани от националната правна уредба обвързващи решения?

                  3)

                  Какво действие, от гледна точка на правото на Европейския съюз, включително на разпоредбите и изискванията, посочени в точка 1, има решението, постановено в съдебно производство, отличаващо се с особеностите, описани в точка 1, и решението, постановено в производството пред Sad Najwyższy (Върховния съд), ако при постановяването му участва лице като това по точка 2?

                  4)

                  Поставя ли правото на Европейския съюз, включително упоменатите в точка 1 разпоредби, последиците от решенията по точка 3 в зависимост от това дали съдът се е произнесъл в полза или във вреда на обвиняемия?

         (1)  Директива (ЕС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство (ОВ L 65, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-752/19: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa Warszawa - Ursynów w Warszawie/AX

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/22

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa Warszawa - Ursynów w Warszawie/AX
      (Дело C-752/19)
      (2020/C 54/23)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Наказателно производство по обвинение на: Prokuratura Rejonowa Warszawa - Ursynów w Warszawie

         Обвиняем: AX

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея във връзка с член 2 от Договора за Европейския съюз и закрепената в него ценност на правовата държава, както и член 6, параграфи 1 и 2 във връзка със съображение 22 от Директива (ЕС) 2016/343 (1) на Европейския парламент и на Съвета да се тълкуват в смисъл, че е налице нарушение на изискванията за ефективна съдебна защита, включително за независимост на съдебната власт, и на изискванията, произтичащи от презумпцията за невиновност, в случай че съдебно производство като наказателното производството срещу АХ като обвиняем за деяние по член 177, параграф 1 и др. от Наказателния кодекс, се отличава със следните особености:

                              —

                              в съдебния състав заседава съдия (съдията от районен съд LK), командирован на основание на еднолично решение на министъра на правосъдието от съд, който се намира една степен по-ниско в йерархията, като не са известни критериите, от които се е ръководил министърът на правосъдието, командировайки този съдия, а националната правна уредба не предвижда съдебен контрол за това решение и оправомощава министъра на правосъдието във всеки момент да отмени командироването на съдията;

                  2)

                  Налице ли е нарушение на изискванията, посочени в точка 1, в случай, при който против постановеното в съдебно производство като описаното в точка 1 решение страните разполагат с извънреден способ за обжалване пред съд като Sad Najwyższy (Върховния съд), чиито решения съгласно вътрешното право не подлежат на обжалване, а националното право възлага на председателя на организационната единица на този съд (колегията), компетентна да разгледа жалбата, задължение за разпределение на делата по списък, изготвен по азбучен ред, на съдиите в колегията, като изрично забранява пропускането на който и да било съдия, а в разпределянето на делата участва и лице, назначено по искане на колективен орган като Националния съдебен съвет, чийто състав е определен така, че негови членове са съдии:

                              а)

                              избрани от камарата на парламента, която гласува общо списъка с кандидати, съставен преди това от парламентарна комисия измежду кандидати, представени от парламентарни групи или орган на тази камара по предложение на групи съдии или граждани, от което следва, че в хода на изборната процедура кандидатите се подкрепят трикратно от политици;

                              б)

                              съставляващи мнозинството от членовете на този орган, достатъчно за вземането на решения за отправяне на искания за назначаване на съдийска длъжност, както и на други изисквани от националната правна уредба обвързващи решения?

                  3)

                  Какво действие, от гледна точка на правото на Европейския съюз, включително на разпоредбите и изискванията, посочени в точка 1, има решението, постановено в съдебно производство, отличаващо се с особеностите, описани в точка 1, и решението, постановено в производството пред Sad Najwyższy (Върховния съд), ако при постановяването му участва лице като това по точка 2?

                  4)

                  Поставя ли правото на Европейския съюз, включително упоменатите в точка 1 разпоредби, последиците от решенията по точка 3 в зависимост от това дали съдът се е произнесъл в полза или във вреда на обвиняемия?“.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство (ОВ L 65, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-753/19: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie/BV

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/23

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie/BV
      (Дело C-753/19)
      (2020/C 54/24)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Наказателно производство по обвинение на: Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie

         Обвиняем: BV

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея във връзка с член 2 от Договора за Европейския съюз и закрепената в него ценност на правовата държава, както и член 6, параграфи 1 и 2 във връзка със съображение 22 от Директива (ЕС) 2016/343 (1) на Европейския парламент и на Съвета да се тълкуват в смисъл, че е налице нарушение на изискванията за ефективна съдебна защита, включително за независимост на съдебната власт, и на изискванията, произтичащи от презумпцията за невиновност, в случай че съдебно производство като наказателното производството срещу осъдения по молба за кумулиране на наказанията, се отличава със следните особености:

                              —

                              в съдебния състав заседава съдия (съдията от районен съд MJ), командирован на основание на еднолично решение на министъра на правосъдието от съд, който се намира една степен по-ниско в йерархията, като не са известни критериите, от които се е ръководил министърът на правосъдието, командировайки този съдия, а националната правна уредба не предвижда съдебен контрол за това решение и оправомощава министъра на правосъдието във всеки момент да отмени командироването на съдията;

                  2)

                  Налице ли е нарушение на изискванията, посочени в точка 1, в случай, при който против постановеното в съдебно производство като описаното в точка 1 решение страните разполагат с извънреден способ за обжалване пред съд като Sad Najwyższy (Върховния съд), чиито решения съгласно вътрешното право не подлежат на обжалване, а националното право възлага на председателя на организационната единица на този съд (колегията), компетентна да разгледа жалбата, задължение за разпределение на делата по списък, изготвен по азбучен ред, на съдиите в колегията, като изрично забранява пропускането на който и да било съдия, а в разпределянето на делата участва и лице, назначено по искане на колективен орган като Националния съдебен съвет, чийто състав е определен така, че негови членове са съдии:

                              а)

                              избрани от камарата на парламента, която гласува общо списъка с кандидати, съставен преди това от парламентарна комисия измежду кандидати, представени от парламентарни групи или орган на тази камара по предложение на групи съдии или граждани, от което следва, че в хода на изборната процедура кандидатите се подкрепят трикратно от политици;

                              б)

                              съставляващи мнозинството от членовете на този орган, достатъчно за вземането на решения за отправяне на искания за назначаване на съдийска длъжност, както и на други изисквани от националната правна уредба обвързващи решения?

                  3)

                  Какво действие, от гледна точка на правото на Европейския съюз, включително на разпоредбите и изискванията, посочени в точка 1, има решението, постановено в съдебно производство, отличаващо се с особеностите, описани в точка 1, и решението, постановено в производството пред Sad Najwyższy (Върховния съд), ако при постановяването му участва лице като това по точка 2?

                  4)

                  Поставя ли правото на Европейския съюз, включително упоменатите в точка 1 разпоредби, последиците от решенията по точка 3 в зависимост от това дали съдът се е произнесъл в полза или във вреда на обвиняемия?

         (1)  Директива (ЕС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство (ОВ L 65, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-754/19: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie/CU

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/24

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 15 октомври 2019 г. — Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie/CU
      (Дело C-754/19)
      (2020/C 54/25)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Наказателно производство по обвинение на: Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie

         Обвиняем: CU

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея във връзка с член 2 от Договора за Европейския съюз и закрепената в него ценност на правовата държава, както и член 6, параграфи 1 и 2 във връзка със съображение 22 от Директива (ЕС) 2016/343 (1) на Европейския парламент и на Съвета да се тълкуват в смисъл, че е налице нарушение на изискванията за ефективна съдебна защита, включително за независимост на съдебната власт, и на изискванията, произтичащи от презумпцията за невиновност, в случай че съдебно производство като наказателното производството срещу АХ като обвиняем за престъпление по член 296, параграф 2 и др. от Наказателния кодекс, се отличава със следните особености:

                              —

                              в съдебния състав заседава съдия (съдията от районен съд NI), командирован на основание на еднолично решение на министъра на правосъдието от съд, който се намира една степен по-ниско в йерархията, като не са известни критериите, от които се е ръководил министърът на правосъдието, командировайки този съдия, а националната правна уредба не предвижда съдебен контрол за това решение и оправомощава министъра на правосъдието във всеки момент да отмени командироването на съдията;

                  2)

                  Налице ли е нарушение на изискванията, посочени в точка 1, в случай, при който против постановеното в съдебно производство като описаното в точка 1 решение страните разполагат с извънреден способ за обжалване пред съд като Sad Najwyższy (Върховния съд), чиито решения съгласно вътрешното право не подлежат на обжалване, а националното право възлага на председателя на организационната единица на този съд (колегията), компетентна да разгледа жалбата, задължение за разпределение на делата по списък, изготвен по азбучен ред, на съдиите в колегията, като изрично забранява пропускането на който и да било съдия, а в разпределянето на делата участва и лице, назначено по искане на колективен орган като Националния съдебен съвет, чийто състав е определен така, че негови членове са съдии:

                              а)

                              избрани от камарата на парламента, която гласува общо списъка с кандидати, съставен преди това от парламентарна комисия измежду кандидати, представени от парламентарни групи или орган на тази камара по предложение на групи съдии или граждани, от което следва, че в хода на изборната процедура кандидатите се подкрепят трикратно от политици;

                              б)

                              съставляващи мнозинството от членовете на този орган, достатъчно за вземането на решения за отправяне на искания за назначаване на съдийска длъжност, както и на други изисквани от националната правна уредба обвързващи решения?

                  3)

                  Какво действие, от гледна точка на правото на Европейския съюз, включително на разпоредбите и изискванията, посочени в точка 1, има решението, постановено в съдебно производство, отличаващо се с особеностите, описани в точка 1, и решението, постановено в производството пред Sad Najwyższy (Върховния съд), ако при постановяването му участва лице като това по точка 2?

                  4)

                  Поставя ли правото на Европейския съюз, включително упоменатите в точка 1 разпоредби, последиците от решенията по точка 3 в зависимост от това дали съдът се е произнесъл в полза или във вреда на обвиняемия?

         (1)  Директива (ЕС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство (ОВ L 65, 2016 г., стр. 1).