title: Дело T-213/15: Жалба, подадена на 24 април 2015 г. — Lidl Stiftung/СХВП — toom Baumarkt (Super-Samstag)

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/39

         Жалба, подадена на 24 април 2015 г. — Lidl Stiftung/СХВП — toom Baumarkt (Super-Samstag)
   (Дело T-213/15)
   (2015/C 205/52)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Некарсулм, Германия) (представители: M. Wolter и A. Berger, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: toom Baumarkt GmbH (Кьолн, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „Super-Samstag“ — марка на Общността № 10 304 178

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 16 февруари 2015 г. по преписка R 657/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати разноските, включително направените в производството пред апелативния състав.

      Изложени основания

               —

               Нарушение член 52, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009 във връзка с правило 37, буква б), точки (i) и (iv) от Регламент № 2868/95,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-59/08: Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Copad SA/Christian Dior couture SA, Vincent Gladel, действащ в качеството на синдик на Société industrielle lingerie (SIL), Société industrielle lingerie (SIL) (Директива 89/104/ЕИО — Право относно марките — Изчерпване на правата на притежателя на марката — Лицензионен договор — Продажба на стоки, носещи марката, в нарушение на разпоредба на лицензионния договор — Липса на съгласие на притежателя на марката — Продажба на търговци на стоки с намалени цени — Засягане на добрата репутация на марката)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/16

         Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Copad SA/Christian Dior couture SA, Vincent Gladel, действащ в качеството на синдик на Société industrielle lingerie (SIL), Société industrielle lingerie (SIL)
   (Дело C-59/08) (1)

   (Директива 89/104/ЕИО - Право относно марките - Изчерпване на правата на притежателя на марката - Лицензионен договор - Продажба на стоки, носещи марката, в нарушение на разпоредба на лицензионния договор - Липса на съгласие на притежателя на марката - Продажба на търговци на стоки с намалени цени - Засягане на добрата репутация на марката)
   2009/C 141/25
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Copad SA

      Ответник: Christian Dior couture SA, Vincent Gladel, действащ в качеството на синдик на Société industrielle lingerie (SIL), Société industrielle lingerie (SIL)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour de cassation (Франция) — Тълкуване на членове 5, 7 и на член 8, параграф 2 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ L 40, 1989 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — Понятие за изчерпване на правата на притежателя на марката — Продажба от лицензополучател на стоки, носещи марката, в нарушение на разпоредба на лицензионния договор, забраняваща някои начини за пускане в продажба — Продажба на търговци на едро и на търговци на стоки с намалени цени — Засягане на добрата репутация на марката — Липса на съгласие на притежателя на марката

      Диспозитив

               1)

               Член 8, параграф 2 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките, съответно изменена със Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година, трябва да се тълкува в смисъл, че притежателят на марката може да се позове на правата, предоставени от последната, срещу лицензополучател, който нарушава разпоредба на лицензионния договор, забраняваща по съображения, свързани с престижа на марката, продажбата на търговци на стоки с намалени цени на стоки като разглежданите в делото по главното производство, при положение че бъде установено, че поради обстоятелства, свързани с делото по главното производство, това нарушение засяга елегантния и престижен вид, придаващ луксозен ореол на посочените стоки.

               2)

               Член 7, параграф 1 от Директива 89/104, съответно изменена със Споразумението за Европейското икономическо пространство, трябва да се тълкува в смисъл, че пускането на пазара от лицензополучателя на стоки, носещи марката, в нарушение на разпоредба на лицензионния договор, е направено без съгласието на притежателя на марката, когато се установи, че тази разпоредба съответства на една от разпоредбите, предвидени в член 8, параграф 2 от тази директива.

               3)

               Когато пускането на пазара на луксозни стоки от лицензополучателя в нарушение на разпоредба на лицензионния договор трябва все пак да се счита за направено със съгласието на притежателя на марката, последният може да се позове на такава разпоредба, за да се противопостави на препродажба на стоките на основание член 7, параграф 2 от Директива 89/104, съответно изменена със Споразумението за Европейското икономическо пространство, само когато предвид обстоятелствата, присъщи на случая, бъде установено, че такава препродажба засяга добрата репутация на марката.

      (1)  ОВ C 92, 12.4.2008 г.


title: Дело C-234/08: Определение на председателя на Съда от 12 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/34

         Определение на председателя на Съда от 12 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-234/08) (1)

   2009/C 141/64

      Език на производството: английски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело T-131/09: Решение на Общия съд от 28 октомври 2010 г. — Farmeco/СХВП — Allergan (BOTUMAX) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността BOTUMAX — По-ранни словни и фигуративни марки на Общността BOTOX — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Засягане на реномето — Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/40

         Решение на Общия съд от 28 октомври 2010 г. — Farmeco/СХВП — Allergan (BOTUMAX)
   (Дело T-131/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „BOTUMAX“ - По-ранни словни и фигуративни марки на Общността „BOTOX“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Засягане на реномето - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 346/80
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Farmeco AE Dermokallyntika (Атина, Гърция) (представител: N. Lyperis, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Allergan, Inc. (Irvine, Калифорния, Съединените щати)

      Предмет

   Жалба за отмяна срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 2 февруари 2009 г. (преписка R 60/2008-4) относно производство по възражение между Allergan Inc. и Farmeco AE Dermokallyntika

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Farmeco AE Dermokallyntika да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 129, 6.6.2009 г.


title: Дело C-447/13 P: Решение на Съда (втори състав) от 13 ноември 2014 г. — Riccardo Nencini/Европейски парламент (Жалба — Член на Европейския парламент — Обезщетения за покриване на разноски във връзка с упражняването на парламентарни функции — Възстановяване на недължимо платени суми — Събиране — Погасителна давност — Разумен срок)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/7

      Решение на Съда (втори състав) от 13 ноември 2014 г. — Riccardo Nencini/Европейски парламент
      (Дело C-447/13 P) (1)

      (Жалба - Член на Европейския парламент - Обезщетения за покриване на разноски във връзка с упражняването на парламентарни функции - Възстановяване на недължимо платени суми - Събиране - Погасителна давност - Разумен срок)
      (2015/C 016/09)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Riccardo Nencini (представител: M. Chiti, avvocato)

         Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: S. Seyr и N. Lorenz)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз по дело Nencini/Парламент (T-431/10 и T-560/10, EU:T:2013:290) в частта му относно дело T-560/10.

                  2)

                  Отменя решението на генералния секретар на Европейския парламент от 7 октомври 2010 г. относно възстановяването на определени суми, получени от г-н Riccardo Nencini, бивш член на Европейския парламент, за възстановяване на пътни разноски и надбавки за парламентарни сътрудници, както и дебитно известие № 315653 на генералния директор на генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент от 13 октомври 2010 г.

                  3)

                  Осъжда Европейския парламент да понесе, освен направените от него съдебни разноски, три четвърти от разноските, направени от г-н Riccardo Nencini в настоящото производство по обжалване.

                  4)

                  Осъжда Европейския парламент да заплати разноските в първоинстанционното производство по дело T-560/10.

                  5)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

         (1)  ОВ C 304, 19.10.2013 г.


title: Дело C-518/10: Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) на 2 ноември 2010 г. — Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc/Comptroller-General of Patents

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/21

         Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) на 2 ноември 2010 г. — Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc/Comptroller-General of Patents
   (Дело C-518/10)
   ()
   2011/C 13/39
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc

      Ответник: Comptroller-General of Patents

      Преюдициален въпрос

   Ако определящият критерий за това дали даден продукт е „защитен с основен патент, който е в сила“ съгласно член 3, буква а) от Регламента (1) включва или се състои от преценка на това дали доставката на продукта нарушава основния патент, от значение ли е за анализа дали нарушението е извършено косвено или при условията на съучастие по смисъла на член 26 от Конвенцията за издаване на европейски патенти, транспонирана в Обединеното кралство с раздел 60 (2) от Patents Act 1977 [Закон от 1977 г. за патентите] и с равностойни разпоредби в законодателствата на другите държави членки на Общността?

      (1)  Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, стp. 1)


title: Дело C-98/09: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Trani (Италия) на 6 март 2009 г. — Francesca Sorge/Poste Italiane SpA

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/6

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Trani (Италия) на 6 март 2009 г. — Francesca Sorge/Poste Italiane SpA
   (Дело C-98/09)
   2009/C 129/09
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Trani

      Страни в главното производство

      Ищец: Francesca Sorge

      Ответник: Poste Italiane SpA

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли клауза 8 от Рамковото споразумение, въведено в действие с Директива 1999/70/ЕО (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба (като посочената в членове 1 и 11 от Законодателен декрет 368/2001), която транспонирайки „Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP)“, е отменила член 1, алинея 2, буква б) от Закон 230/1962 (според който е възможно „да се предвиди срочен договор:. когато целта на назначаването“ е „да се заместят отсъстващи работници“, които „имат право да запазят работното си място, при условие че в срочния трудов договор“ са посочени „името на замествания работник и причината за неговото заместване“), замествайки го с разпоредба, която вече не предвижда подобно задължение за посочване на конкретни данни?

               2)

               ако отговорът на предходния въпрос е утвърдителен, трябва ли националният съд да остави без приложение националната правна уредба, която е в противоречие с общностното право?

      (1)  ОВ L, 10.7.1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129.


title: Дело F-138/14: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 20 юли 2016 г. — Polizzi/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Пенсии — Прехвърляне на пенсионни права, придобити по национална пенсионна схема — Решение за признаване на бонус за осигурителен стаж — Акт, който не е увреждащ — Недопустимост на жалбата — Молба за произнасяне без засягане на съществото на спора — Член 83 от Процедурния правилник)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/53

      Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 20 юли 2016 г. — Polizzi/Комисия
      (Дело F-138/14) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Прехвърляне на пенсионни права, придобити по национална пенсионна схема - Решение за признаване на бонус за осигурителен стаж - Акт, който не е увреждащ - Недопустимост на жалбата - Молба за произнасяне без засягане на съществото на спора - Член 83 от Процедурния правилник))
      (2016/C 364/69)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Rosalba Polizzi (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и G. Gattinara, впоследствие G. Gattinara и F. Simonetti)

         Предмет

      Отмяна на решението за изчисляване на пенсионните права на жалбоподателката при прехвърлянето им към пенсионната схема на Съюза, прилагащо новите Общи разпоредби за изпълнение (ОРИ) на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Г-жа Rosalba Polizzi понася собствените си съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 34, 2.2.2015 г., стр. 55.


title: Дело C-47/14: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 30 януари 2014 г.  — Holterman Ferho Exploitatie BV и др./F. L. F. Spies von Büllesheim

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/20

         Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 30 януари 2014 г. — Holterman Ferho Exploitatie BV и др./F. L. F. Spies von Büllesheim
   (Дело C-47/14)
   2014/C 102/29
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH und Ferho Frankfurt GmbH

      Ответник: F. L. F. Spies von Büllesheim

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли разпоредбите от глава II, раздел 5 (членове 18 — 21) от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат прилагането на член 5, точка 1, буква а) или на член 5, точка 3 в случай като настоящия, в който ответникът носи отговорност спрямо дружество не само в качеството му на управител поради неизпълнение на задълженията си с грижата на добър търговец или поради непозволено увреждане, но също — и независимо от това му качество — поради умисъл или груба небрежност при изпълнение на сключения между него и дружеството трудов договор?

               2)

                           а)

                           При отрицателен отговор на първия въпрос, следва ли понятието „дела, свързани с договор“ по член 5, точка 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 44/2001 да се тълкува в смисъл, че включва и случай като настоящия, в който дружество търси отговорност от лице в качеството му на управител на това дружество поради нарушение на задължението да изпълнява дружествените си функции с грижата на добър търговец или поради непозволено увреждане?

                           б)

                           При утвърдителен отговор на въпрос 2 а) следва ли понятието „мястото на изпълнение на въпросното задължение“ по член 5, точка 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 44/2001 да се тълкува в смисъл, че мястото е където управителят е изпълнил или е трябвало да изпълни дружествените си задължения, което по правило е мястото на централно управление или основното място на стопанска дейност по смисъла на член 60, параграф 1, буква б), съответно в) от Регламент Брюксел I?

               3)

                           а)

                           При отрицателен отговор на първия въпрос, следва ли понятието „по дела относно гражданска отговорност, delict или quasi delict“ по член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 да се тълкува в смисъл, че включва и случай като настоящия, в който дружество търси отговорност от лице в качеството му на управител на това дружество поради неизпълнение на дружествените му задължения с грижата на добър търговец или поради непозволено увреждане?

                           б)

                           При утвърдителен отговор на въпрос 3 а), следва ли понятието „мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие“ по член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 да се тълкува в смисъл, че е мястото, на което управителят е изпълнил или е трябвало да изпълни задълженията си на управител, което по принцип е мястото на централно управление или основното място на стопанска дейност на съответното дружество по смисъла на член 60, параграф 1, буква б), съответно в) от Регламент Брюксел I?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело C-337/08: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 21 юли 2008 г. — X Holding BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/10

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 21 юли 2008 г. — X Holding BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-337/08)
   (2008/C 272/15)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden.
   Страни в главното производство

      Ищец: X Holding BV

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën
   Преюдициален въпрос
   Трябва ли член 43 ЕО във връзка с член 48 ЕО да се тълкува в смисъл, че е пречка за национална правна уредба на държава-членка […], според която дружество майка и дъщерното му дружество могат да изберат дължимия от тях данък да бъде удържан в дружеството майка, установено в тази държава-членка, както ако ставаше въпрос за едно единствено данъчнозадължено лице, като този избор се предоставя само на дружествата, които с оглед облагането на тяхната печалба, попадат в данъчната компетентност на въпросната държава-членка?


title: Дело T-192/16: Определение на Общия съд от 28 февруари 2017 г. — NF/Европейски съвет (Жалба за отмяна — Изявление на ЕС и Турция от 18 март 2016 г. — Съобщение за печата — Понятие „международно споразумение“ — Определяне на автора на акта — Обхват на акта — Сесия на Европейския съвет — Среща на държавните или правителствените ръководители на държавите — членки на Европейския съюз, проведена в помещенията на Съвета на Европейския съюз — Качество на представителите на държавите — членки на Съюза, по време на среща с представителя на трета страна — Член 263, първа алинея ДФЕС — Липса на компетентност)

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/30

         Определение на Общия съд от 28 февруари 2017 г. — NF/Европейски съвет
   (Дело T-192/16) (1)

   ((Жалба за отмяна - Изявление на ЕС и Турция от 18 март 2016 г. - Съобщение за печата - Понятие „международно споразумение“ - Определяне на автора на акта - Обхват на акта - Сесия на Европейския съвет - Среща на държавните или правителствените ръководители на държавите — членки на Европейския съюз, проведена в помещенията на Съвета на Европейския съюз - Качество на представителите на държавите — членки на Съюза, по време на среща с представителя на трета страна - Член 263, първа алинея ДФЕС - Липса на компетентност))
   (2017/C 121/44)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: NF (представители: B. Burns, solicitor, P. O’Shea и I. Whelan, barristers)

      Ответник: Европейски съвет (представители: K. Pleśniak, Á. de Elera-San Miguel Hurtado и S. Boelaert)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на споразумение, което се твърди, че е сключено между Европейския съвет и Република Турция на 18 март 2016 г., и е озаглавено „Изявление на ЕС и Турция, 18 март 2016 г.“

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата, тъй като Общият съд не е компетентен да се произнесе по нея.

               2)

               Няма основание за произнасяне по молбите за встъпване, подадени от NQ, NR, NS, NT, NU, NV, Кралство Белгия, Република Гърция и Европейската комисия.

               3)

               NF и Европейският съвет понасят направените от тях съдебни разноски.

               4)

               NQ, NR, NS, NT, NU, NV, Кралство Белгия, Република Гърция и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 232, 27.6.2016 г.


title: Дело C-354/13: Преюдициално запитване, отправено от Retten i Kolding, Civilretten (Дания) на 27 юни 2013 г. — FOA, от името на Karsten Kaltoft/Billund Kommune

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/22

         Преюдициално запитване, отправено от Retten i Kolding, Civilretten (Дания) на 27 юни 2013 г. — FOA, от името на Karsten Kaltoft/Billund Kommune
   (Дело C-354/13)
   2013/C 252/37
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Retten i Kolding, Civilretten

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: FOA, от името на Karsten Kaltoft

      Ответник: Billund Kommune

      Преюдициални въпроси

               1.

               Налице ли е противоречие с правото на Съюза, и по-конкретно например с член 6 от Договора за Европейския съюз относно основните права, ако на пазара на труда по принцип или от страна на публичните работодатели се допуска дискриминация поради затлъстяване?

               2.

               Приложима ли е евентуално установената в правото на Съюза забрана за допускане на дискриминация поради затлъстяване непосредствено и в отношенията между датски гражданин и неговия работодател, който е административен орган?

               3.

               В случай че Съдът приеме, че в Европейския съюз е установена забрана за допускане на дискриминация поради затлъстяване по принцип или по-специално по отношение на публичните работодатели, следва ли преценката дали тази забрана е евентуално нарушена да се извършва при необходимост при разпределяне на доказателствената тежест, в резултат на което, за да се приложи ефективно забраната към случаи, в които изглежда, че са налице признаци за допускане на дискриминация, доказателствената тежест следва да се прехвърли върху работодателя (вж. съображение 18 от Директива 97/80/ЕО (1) на Съвета от 15 декември 1997 година относно тежестта на доказване в случаите на дискриминация, основана на пола)?

               4.

               Може ли затлъстяването да се разглежда като увреждане, което се обхваща от закрилата, предоставяна с Директива 2000/78/ЕО (2) на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, и кои критерии са евентуално от значение, за да може затлъстяването на дадено лице да се включи в съдържащата се в тази директива забрана за допускане на дискриминация, основана на увреждане?

      (1)  OB L 14, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5 стр. 32.

      (2)  OB L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


title: Дело F-121/05: Решение на Съда на публичната служба от 14 юни 2007 г. — De Meerleer/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Конкурс на общо основание — Недопускане до писмени изпити — Професионален опит — Задължение за мотивация — Съобщаване на решението на журито — Искане за повторно разглеждане)

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/42

         Решение на Съда на публичната служба от 14 юни 2007 г. — De Meerleer/Комисия
   (Дело F-121/05) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Конкурс на общо основание - Недопускане до писмени изпити - Професионален опит - Задължение за мотивация - Съобщаване на решението на журито - Искане за повторно разглеждане)
   (2007/C 170/80)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Michel De Meerleer (Ophain-Bois-Seigneur-Isaac, Белгия) (представител: E. Boigelot, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и K. Herrmann, agents)
   Предмет
   От една страна, отмяна на решенията на жури от конкурс EPSO/А/19/04 за неприемане на кандидатурата на ищеца и за непроизнасяне по искането му за повторно разглеждане и от друга страна, искане за обезщетение за загуби и пропуснати ползи.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Всяка страна поема собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 60, 11.3.2006 г., стр. 52.


title: Дело T-163/17: Жалба, подадена на 14 март 2017 г. — Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità/Комисия

text:
               24.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/38

         Жалба, подадена на 14 март 2017 г. — Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità/Комисия
   (Дело T-163/17)
   (2017/C 129/58)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità (Рим, Италия) (представители: A. Fratini и G. Pandolfi, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да уважи жалбата и вследствие на това да признае извъндоговорната отговорност на Комисията на основание член 268 и член 340, втора алинея ДФЕС;

               —

               да присъди обезщетение за претърпените от жалбоподателя имуществени вреди (претърпени загуби и пропуснати ползи) и неимуществени вреди (засягане на доброто име и репутацията);

               —

               да присъди компенсаторни и мораторни лихви;

               —

               да осъди Комисията да плати всички съдебни разноски по производството.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят по настоящото дело иска да получи обезщетение за претърпени вреди, от една страна, вследствие на некоординираното управление от страна на Комисията на програмите на ЕС за популяризиране на зехтина в трети страни и, от друга страна, поради неотстраняването от Комисията на вредоносните последици и нарушенията на конкуренцията, причинени от некоординираното припокриване на двете програми.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание, свързано с допуснатите от Комисията незаконосъобразности, се отнася до нарушение на принципа за недопускане на дискриминация по член 18 ДФЕС и член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, и на принципа на защита на оправданите правни очаквания, тъй като Комисията не е осигурила логически последователна координация на програмите на ЕС за популяризиране на зехтина в заинтересованите трети страни; също и на принципа на добра администрация и на правото на добра администрация съгласно член 41, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, защото според жалбоподателя Комисията не е приела мерките, които са били необходими, след като е била уведомена за антиконкурентните ефекти, произтичащи от липсата на координация между двете кампании за популяризиране.

               2.

               Второто основание, свързано с наличието на реална и сигурна вреда, се отнася до факта, че като не е спазила задълженията си, Комисията е причинила значителна вреда на жалбоподателя (претърпени загуби, пропуснати ползи и неимуществени вреди).

               3.

               Третото основание, свързано с наличието на причинно-следствена връзка, се отнася до факта, че понеже претърпените вреди са достатъчно пряка и непосредствена последица от неправилното управление на програмите за популяризиране на зехтина в трети страни, е налице пряка причинно-следствена връзка между поведението на Комисията и твърдяната вреда, която следва да бъде поправена по силата на член 340, втора алинея ДФЕС.


title: Съединени дела C-376/15 P и C-377/15 P: Жалба, подадена на 9 юли 2015 г. от Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd срещу решението на Общия съд (четвърти състав) от 29 април 2015 г. по съединени дела T-558/12 и T-559/12: Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Съвет на Европейския съюз

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/12

         Жалба, подадена на 9 юли 2015 г. от Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd срещу решението на Общия съд (четвърти състав) от 29 април 2015 г. по съединени дела T-558/12 и T-559/12: Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Съвет на Европейския съюз
   (Съединени дела C-376/15 P и C-377/15 P)
   (2015/C 381/15)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (представители: R. Antonini, avvocato, E. Monard, avocat)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

               1)

               да отмени решението на Общия съд по съединени дела T-558/12 и T-559/12 Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Съвет на Европейския съюз;

               2)

               да уважи исканията на жалбоподателите, изложени в жалбата им пред Общия съд и да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 924/2012 на Съвета от 4 октомври 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) № 91/2009 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република (1), в частта, в която се отнася до жалбоподателите;

               3)

               да осъди Съвета да понесе разноските, свързани с производството пред Общия съд и пред Съда, както и съдебните разноски на жалбоподателите;

               4)

               да осъди встъпилите страни да понесат направените от тях съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите твърдят, че Общият съд, по-специално що се отнася до понятието „всички [сходни] сделки за износ“ и съотношението между съответните разпореди, е допуснал грешка при прилагане на правото, тълкувайки неправилно член 2, параграф 10 и член 2, параграф 11 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (2), както и членове 2.4 и 2.4.2 от Споразумението за прилагането на член VI на Общото споразумение по митата и търговията от 1994 г. и наложил на жалбоподателите неразумна доказателствена тежест.
   По-нататък жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, тълкувайки неправилно член 2, параграф 10 от Регламент (ЕО) на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност и член 2.4 от Споразумението за прилагането на член VI на Общото споразумение по митата и търговията от 1994 г., че не отговорил на някои доводи на жалбоподателите и допуснал грешка в рамките на своята преценка на задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС.

      (1)  OВ L 275, стp. 1.

      (2)  ОВ L 343, стр. 51, попр. OB L 7, 12.1.2010 г. стр. 22 и попр. OB L 36, 10.2.2011 г., стр. 20.


title: Дело C-13/08: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 14 януари 2008 г. — Дело в областта на селското стопанство със страни по главното производство: Erich Stamm, Anneliese Hauser и Regierungspräsidium Freiburg

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/12

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 14 януари 2008 г. — Дело в областта на селското стопанство със страни по главното производство: Erich Stamm, Anneliese Hauser и Regierungspräsidium Freiburg
   (Дело C-13/08)
   (2008/C 92/20)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesgerichtshof
   Страни по главното производство
   Erich Stamm, Anneliese Hauser и Regierungspräsidium Freiburg
   Преюдициален въпрос
   Дали член 15, параграф 1 от приложение I към Споразумението между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, за свободно движение на хора (1) (ОВ L 114, стp. 6), изисква, що се отнася до достъпа до дейност като самостоятелно заето лице и нейното упражняване, единствено на самостоятелно заети лица по смисъла на член 12, параграф 1 от приложение I към Споразумението в приемащата страна да се предостави третиране, не по-малко благоприятно от това, което е предоставено на собствените й граждани, или това важи и за самостоятелно заетите погранични работници по смисъла на член 13, параграф 1 от приложение I към Споразумението?

      (1)  ОВ L 114, стр. 6.


title: Дело T-254/00 R: Определение на Първоинстанционния съд от 14 юли 2008 г. — Hôtel Cipriani/Комисия

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/23

         Определение на Първоинстанционния съд от 14 юли 2008 г. — Hôtel Cipriani/Комисия
   (Дело T-254/00 R)
   (2008/C 247/46)

      Език на производството: италиански

   Председателят на Първоинстанционния съд разпореди делото да бъде заличено от регистъра.


title: Дело C-527/14: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 21 ноември 2014 г.  — Ukamaka Mary Jecinta Oruche и Nzubechukwu Emmanuel Oruche/Федерална република Германия

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/19

         Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 21 ноември 2014 г. — Ukamaka Mary Jecinta Oruche и Nzubechukwu Emmanuel Oruche/Федерална република Германия
   (Дело C-527/14)
   (2015/C 026/22)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Berlin

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Ukamaka Mary Jecinta Oruche, Nzubechukwu Emmanuel Oruche

      Ответник: Федерална република Германия

      Други страни в производството: Oberbürgermeister der Stadt Potsdam (кмет на град Потсдам), Emeka Emmanuel Mary Oruche

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 7, параграф 2, първа алинея от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба на националното право, съгласно която преди първото влизане в страната на член на семейството на кандидат за събиране на семейството този член на семейството трябва да докаже, че може да си служи с немски език на основно ниво?

      (1)  ОВ L 251, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164.


title: Дело T-510/12: Жалба, подадена на 21 ноември 2012 г. — Conrad Electronic/СХВП — Sky IP International (EuroSky)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/65

         Жалба, подадена на 21 ноември 2012 г. — Conrad Electronic/СХВП — Sky IP International (EuroSky)
   (Дело T-510/12)
   2013/C 26/128
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател Conrad Electronic SE (Hirschau, Германия) (представители: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier и A. Kramer, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Sky IP International Ltd (Isleworth, Обединеното кралство)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 септември 2012 г. по преписка R 1183/2011-4,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, в това число направените в производството пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „EuroSky“ за стоки от клас 9 — заявка за марка на Общността № 4 539 896.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Sky IP International Ltd.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словни и фигуративни национална и марка на Общността „SKY“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 18, 25, 28, 35, 36, 38, 41, 42, 43 и 45.

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква „б“ от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-191/06: Определение на Съда (шести състав) от 6 март 2007 г. (Искане за преюдициално заключение от Tribunale di Lecce) — наказателно производство срещу Aniello GALLO, Gianluca Damonte (Член 104, параграф 3, първа алинея, от Процедурния правилник — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Тълкуване на членове 43 ЕО и 49 ЕО — Хазартни игри — Събиране на залози за спортни събития — Изискване за концесия — Изключване на субекти, създадени под определени форми на капиталови дружества — Изискване на разрешение от полицията — Наказателни санкции)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/23

         Определение на Съда (шести състав) от 6 март 2007 г. (Искане за преюдициално заключение от Tribunale di Lecce) — наказателно производство срещу Aniello GALLO, Gianluca Damonte
   (Дело C-191/06) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея, от Процедурния правилник - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Тълкуване на членове 43 ЕО и 49 ЕО - Хазартни игри - Събиране на залози за спортни събития - Изискване за концесия - Изключване на субекти, създадени под определени форми на капиталови дружества - Изискване на разрешение от полицията - Наказателни санкции)
   (2007/C 96/41)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale di Lecce
   Страни в главното наказателно производство
   Aniello GALLO, Gianluca Damonte.
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Tribunale di Lecce — Тълкуване на членове 31, 43, 49 и 81-86 ЕО — Национален закон, подчиняващ дейността по събиране на залози, на издаването на разрешение
   Диспозитив

               1)

               Национална уредба, която забранява упражняването на дейности по събирането, приемането, вписването в регистрите и предаването на залагания, по-конкретно за спортни събития, без концесия или разрешение от полицията, издадени от заинтересованата държава-членка, представлява ограничение на свободата на установяване, както и на свободното предоставяне на услуги, предвидени съответно в членове 43 ЕО и 49 ЕО.

               2)

               Препращащата юрисдикция следва да извърши проверка дали националната уредба, доколкото ограничава броя на субектите в сектора на хазартните игри, отговаря действително на целта за предотвратяване на използването на дейностите в този сектор за престъпни или измамни цели.

               3)

               Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да бъдат тълкувани в смисъл, че те се противопоставят на национално законодателство като оспорваното по главното производство, което изключва и което продължава да изключва от сектора на хазартните игри субекти, създадени под формата на капиталови дружества, чиито акции се котират на лицензираните борси.

               4)

               Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че те се противопоставят на национална уредба, като оспорваната по главното производство, която налага наказателни санкции на лица като подсъдимите по главното производство за това, че са извършвали организирана дейност по събиране на залози без концесия или без разрешение от полицията, изисквани от националното законодателство, щом като тези лица не са могли да получат съответните концесии или разрешения поради отказа на тази държава-членка, в нарушение на общностното право, да им ги предостави.

      (1)  ОВ C 165, 15.7.2006 г.


title: Дело T-586/13: Жалба, подадена на 8 ноември 2013 г. — H.P. Gauff Ingenieure/СХВП — Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/27

         Жалба, подадена на 8 ноември 2013 г. — H.P. Gauff Ingenieure/СХВП — Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)
   (Дело T-586/13)
   2014/C 24/49
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Нюрнберг, Германия) (представител: G. Schneider-Rothhaar, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Нюрнберг, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение на първи апелативен състав на СХВП от 5 септември 2013 г. (преписка R 118/2013-1),

               —

               да върне делото на СХВП с указания за възстановяне на предишното положение (restitutio in integrum),

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително направените в хода на производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW“ за стоки и услуги от класове 11, 19, 36, 37, 39, 40, 41 и 42 — Заявка за регистрация на марка на Общността № 10 028 082

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Gauff GmbH & Co. Engineering KG

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска словна марка и словна марка на Общността „Gauff“ и германска фигуративна марка и фигуративна марка на Общността „GAUFF“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42 и 44

      Решение на отдела по споровете: Уважава отчасти възражението.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля искането за възстановяне на предишното положение (restitutio in integrum), както и жалбата като недопустима.

      Изложени правни основания: нарушение на член 81 от Регламент № 207/2009


title: Дело C-526/07 P: Жалба, подадена на 27 ноември 2007 г. от Philippe Combescot срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 12 септември 2007 г. по дело T-250/04, Combescot/Комисия

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/12

         Жалба, подадена на 27 ноември 2007 г. от Philippe Combescot срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 12 септември 2007 г. по дело T-250/04, Combescot/Комисия
   (Дело C-526/07 P)
   (2008/C 37/16)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Philippe Combescot (представители: A. Maritati и V. Messa, avvocati)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Като измени постановеното от Първоинстанционния съд решение от 12 септември 2007 г. по дело T-250/04, Съдът да установи съществуването на професионални и здравни вреди в резултат на незаконосъобразното изключване на заявлението на Combescot от конкурса за възлагане на поста на ръководител на делегация в Колумбия; както и да определи по различен начин неимуществената вреда с произтичащо от това съответно определяне на дължимото обезщетение; за тази цел да приеме исканията, които вече са направени в първоинстанционното производство и се потвърждават тук: „да се признае, че г-н Combescot е претърпял вреди по отношение на престижа и професионализма си с тежки последици върху психологическото му равновесие, причинени от неговото незаконосъобразно изключване от конкурса; да присъди на г-н Combescot сумата от 100 000 евро като обезщетение за вредите“.

               —

               Да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Обжалването е насочено срещу решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности (втори състав), постановено на 12 септември 2007 г. по дело T-250/04, заведено по жалбата на длъжностното лице Philippe Combescot срещу Комисията на Европейските общности.
   Жалбата се отнася до изключването на Philippe Combescot, по това време постоянен съветник в Гватемала, от конкурс COM/091/03 за заемане на поста на ръководител на делегация в Колумбия (наричано по-нататък „решението за изключване“).
   Първоинстанционният съд приема решението за незаконосъобразно и следователно годно да обоснове направеното от жалбоподателя искане за обезщетение на вредите, като обаче изключва съществуването на професионална вреда и вреда за здравето и се ограничава да признае една установена по не по-добър начин неимуществена вреда, за която присъжда сумата от 3 000 евро в полза на длъжностното лице.
   С настоящото обжалване защитниците на Combescot искат Съдът да измени решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности в частта, в която изключва наличието на професионална вреда и вреда за здравето и затова определя обезщетението, като приема за съществуваща единствено споменатата неимуществена вреда; следователно да потвърди, че вследствие на незаконосъобразното изключване от конкурса длъжностното лице е претърпяло очевидни вреди за кариерата, както и за професионалния си престиж; също и че решението за изключване във всеки случай е обусловило вътрешно страдание и вълнение, което впоследствие е причинило тежко депресивно състояние, удостоверено в документи и преди всичко установено от институцията посредством нейни доверени специалисти. Ето защо се иска Съдът да оцени комплексно фактическите обстоятелства, които са оказали отражение върху случая, преценявайки всички тях като релевантни с оглед да оценят — така че да бъде справедливо — неимуществената вреда на значително по-висока сума, пряко пропорционална както на перспективите за кариера, които решението за изключване е отнело на длъжностното лице, така и на предвидимите тежки последици, които то е обусловило.
   Следователно настоява се върху искането за обезщетение на вредата, така както е определена тя в исканията, изброени в жалбата по настоящото производство.
   Оспорват се изводите, до които достига Първоинстанционният съд във връзка с липсата на конкретни данни за професионалната вреда, като от друга страна се изтъква, че на жалбоподателя никога не е била изпратена информация относно критериите за селекция, приложени от Комисията за избиране на ръководителя на делегация в Колумбия.
   Що се отнася до обезщетението за физическата вреда, доказателството за въздействието на незаконосъобразното поведение върху здравословното състояние на Combescot произлиза от времевата връзка помежду им. Изключването от конкурса впрочем е последната от серия угнетяващи постъпки на Комисията по отношение на длъжностното лице. На последно място, при определянето на неимуществената вреда се иска адекватна оценка на тази вреда въз основа на принципа за определяне на вредата по справедливост, като се държи сметка за вредоносните последици, изразяващи се в тревога, стрес, но също и в претърпените от длъжностното лице затруднения вследствие на изключването му от конкурса.


title: Дело T-129/08: Жалба, подадена на 31 март 2008 г. — Sahlstedt и др./Комисия

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/35

         Жалба, подадена на 31 март 2008 г. — Sahlstedt и др./Комисия
   (Дело T-129/08)
   (2008/C 128/75)
   Език на производството: фински
   Страни

      Жалбоподатели: Markku Sahlstedt (Karkkila, Финландия), Juha Kankkunen (Laukaa, Финландия), Mikko Tanner (Vihti, Финландия), Toini Tanner (Хелзинки, Финландия), Liisa Tanner (Хелзинки, Финландия), Eeva Jokinen (Хелзинки, Финландия), Aili Oksanen (Хелзинки, Финландия), Olli Tanner (Lohja, Финландия), Leena Tanner (Хелзинки, Финландия), Aila Puttonen (Ristiina, Финландия), Risto Tanner (Espoo, Финландия), Tom Järvinen (Espoo, Финландия), Runo K. Kurko (Espoo, Финландия), Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK ry [Централен съюз за производителите от селското стопанство и горското стопанство] (Хелзинки, Финландия), Maataloustuottajain Keskusliiton Säätiö [Фондация на централния съюз на селскостопанските производители] (Хелзинки, Финландия) (представител: K. Marttinen, Rechtsanwalt)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението на Комисията, предмет на жалбата, доколкото то се отнася до всички посочени в решението на Република Финландия обекти от значение за Общността,

               —

               при условията на евентуалност, ако Първоинстанционният съд прецени, че не е възможно жалбата да бъде уважена, да се отмени решението в частта, в която то конкретизира обектите от значение за Общността в точка 6.2.2.7 от жалбата,

               —

               Искания за предоставяне на сведения и събиране на доказателства:
               В случай, че по жалбата не бъде постановено решение въз основа на посочените в нея доказателства в полза на жалбоподателите по смисъла на предявените главни искания, Първоинстанционният съд следва да:

                           1.

                           задължи Комисията на Европейските общности да предостави на жалбоподателите под формата на CD-ROM предадените от Финландия предложения с всички съдържащи се в предложението и споменати в седмото съображение от решението данни относно засегнатите от обжалваното решение обекти,

                           2.

                           задължи Комисията на Европейските общности да предаде на жалбоподателите под формата на CD-ROM научните данни и други такива, с които разполага, относно всички обекти, включени в спорното решение на Република Финландия, данни, посочени в осмо съображение от решението, както и посочените в девето съображение карти и данни на хартиен носител,

                           3.

                           задължи Комисията на Европейските общности да предостави на жалбоподателите цялата документация относно обектите на Република Финландия, която е събрана в хода на споменатата в десето съображение от обжалваното решение съвместна работа или която е изискана от Комисията в този период под формата на CD-ROM и карти на хартиен носител и да

                           4.

                           задължи Комисията на Европейските общности да предостави на жалбоподателите споменатото в петнадесето съображение от обжалваното решение становище на Комитета по местообитанията,

               —

               да осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателите съдебни разноски заедно със законните лихви.

         Правни основания и основни доводи
   Според жалбоподателите решението (1) нарушава общностното право, по-специално членове 3 и 4 от Директивата за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, както и приложение III към нея, към което препраща член 4. Като нарушение на общностното право се посочват четири правни основания:

               а)

               Директивата за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна не разрешава да се отменят решения, които се отнасят до списъка на обектите от значение за Общността (наричани по-нататък SCI-обекти), с нови решения в хода на производството по начина и поради причините, които се посочват. Процесуалните разпоредби на Директивата за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна са задължителни и за Комисията. Друго тълкуване ще доведе до правна несигурност при националното транспониране и при правната защита на собствениците на земя.

               б)

               Мрежата „Натура 2000“ според член 3 от Директивата за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна е единна европейска екологична мрежа на специалните защитени зони, с които според правната уредба на директивата би следвало да се гарантира поддържането на благоприятно състояние. Единността на мрежата е гарантирана и целта за благоприятното състояние постигната, доколкото член 4 от директивата, който са отнася до избора от териториите, и приложение III към него са подробни технически разпоредби, които като материално право са задължителни, както за държавите-членки, така и за Комисията. Не е възможно да се изберат обекти като SCI-обекти без да се спазват посочените правила и през двата етапа. Единната цел за благоприятното състояние изисква обектите в съответните държави-членки да бъдат избрани по единни критерии, съответстващи на член 4 и приложение III от Директивата за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна.

               в)

               Етап 1 (етап в държавата-членка) и етап 2 (етап в Комисията) от приложение III представляват в тяхната цялост действия с правно значение. Производството в етап 2 и решението за обектите от значение за Общността не отговарят на Директивата за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, ако предложението от етап 1 не съответства на изискванията на директивата.

               г)

               Финландия не е спазила член 4 от Директивата за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна и разпоредбите относно етап 1 от приложение III при приемането на предложението за SCI-обекти от бореалната зона. Тъй като предложението на Финландия е прието непроменено за всички обекти чрез решението на Комисията, последното в частта му за SCI-обектите също противоречи на директивата.

      (1)  Решение 2008/24/ЕО на Комисията от 12 ноември 2007 година за приемане съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета на първи актуализиран списък с обекти от значение за Общността в Бореалния биогеографски регион (ОВ L 12, стр. 118).


title: Дело T-109/10: Жалба, подадена на 5 март 2010 г. — Люксембург/Комисия

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/39

         Жалба, подадена на 5 март 2010 г. — Люксембург/Комисия
   (Дело T-109/10)
   2010/C 134/67
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Великото херцогство Люксембург (представители: C. Schiltz и P. Kinsch, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение, доколкото намира приложение към Великото херцогство Люксембург;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска да бъде отменено — доколкото намира приложение към Великото херцогство Люксембург — Решение № C(2009) 10712 на Европейската комисия от 23 декември 2009 година относно намаление на помощта, предоставена от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) в полза на програмата по инициатива на Общността Interreg II/C „Наводнения Рейн—Мозел“ в Кралство Белгия, Федерална република Германия, Френската република, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия въз основа на Решение C(97) 3742 на Комисията от 18 декември 1997 година (ЕФРР № 970010008).
   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква две правни основания.
   С първото правно основание жалбоподателят твърди, че ако бъдат уважени жалбите за отмяна, подадени от нидерландските и германските власти, Великото херцогство Люксембург трябва съответно да се възползва от това. Ако се приеме, че в действителност не съществуват грешките или слабостите, за които се твърди, че са систематични, и които одитът на Комисията смята, че е открил във функционирането на въпросната програма в Нидерландия и в Германия, самата база на обосновката на решението би се сринала и заедно с нея линейната финансова корекция, приложена към осъществените в Люксембург проекти.
   Второто правно основание на жалбата е изведено от незаконосъобразността на разпростирането към Великото херцогство Люксембург на финансова корекция, която евентуално е обоснована само по отношение на други държави членки. Никаква аномалия не била констатирана във функционирането на програмата във Великото херцогство Люксембург. Фактът, че Люксембург е приел да участва в съвместен проект с Германия, Белгия, Франция и Нидерландия, не оправдавало това Люксембург да търпи отрицателните последици — изразяващи се във финансова корекция на собствените му проекти — от грешки или слабости, които били открити при одита на нидерландските или германски проекти и които почти изключително се изразявали в твърдяно неспазване на разпоредбите относно процедурата за възлагане на обществени поръчки. Въпреки факта обаче, че става въпрос за съвместно участие на пет държави членки в една и съща програма, процедурите за възлагане на обществени поръчки спадали към изключителната отговорност на националните власти на съответните държави членки.


title: Дело C-23/10: Иск, предявен на 14 януари 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/15

         Иск, предявен на 14 януари 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-23/10)
   2010/C 100/24
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: A. Caeiros)

      Ответник: Португалска република

      Искания

               —

               да се установи, че поради системното приемане от нейните митнически органи на митнически декларации за пускане в свободно обращение на пресни банани, след като посочените органи са знаели или в разумни граници е трябвало да знаят, че декларираното тегло не е съответствало на реалното тегло на бананите, и поради отказа на португалските власти да предоставят собствените ресурси, съответстващи на загубата на приходи и на лихвите за забава, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 68 и сл. от Регламент (ЕИО) № 2913/92 (1), по член 290а и приложение 38Б от Регламент (ЕИО) № 2454/93 (2), както и по членове 2, 6, 9, 10 и 11 от Регламент (ЕИО, Евратом) № 1552/89 (3) и Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 (4);

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Член 290а от Регламент (ЕИО) № 2454/93 предвижда: „Проверката на бананите с код КН 0803 00 19 с оглед контрола на нетната маса при вноса трябва да се отнася до минимален брой декларации за пускане в свободно обращение, равен на 10 % годишно за митническо учреждение. Проверката на бананите се извършва към момента на пускането в свободно обращение съгласно правилата, определени в приложение 38Б“.
   Приложение 38Б предвижда: „За прилагането на член 290а митническите органи от митническото учреждение, в което е била подадена декларацията за пускане в свободно обращение на пресни банани, определят нетната маса, като се основават на проба от единици опаковани банани за всеки вид опаковка и за всеки произход …“.
   Като се има предвид общностното законодателство и по-специално посочените по-горе член 290а и приложение 38Б от Регламент № 2454/93, които сами по себе си представляват приложимите норми в течение на разглеждания период, Комисията счита, че изтъкнатите от португалските власти доводи за непредоставяне на сумата на собствените ресурси и на лихвите за забава, дължими съгласно член 11 от Регламент № 1150/2000, не би следвало да се приемат и че няма никакво съмнение, че посочените по-горе член 290а и приложение 38Б са били напълно ясни, що се отнася до теглото, което би следвало да служи като основа за прилагането на митата.
   Споменатите член 290а и приложение 38Б недвусмислено предвиждат, че „нетната маса“, тоест „реалното тегло“ на бананите трябва да се посочва в декларацията за пускане в свободно обращение на бананите и че следователно „реалното тегло“ трябва да служи като основа за прилагането на митата.
   Комисията по никакъв начин не е била юридически задължена да публикува в серия С на Официален вестник на Европейския съюз известие до вносителите да не използват теглото от 18,14 kg или фиксирано средно тегло при изготвянето на митническите декларации.
   Тъй като посочените по-горе член 290а и приложение 38Б са ясни относно въпроса за теглото, което следва да се взема предвид за изчисляването на митата, икономическите оператори, които обичайно работят в сектора по внос на банани и поради това обстоятелство са информирани за приложимото към тази дейност законодателство, твърде лесно са можели да знаят, че митническата декларация, която е трябвало да предоставят, следва да се отнася до „нетната маса“, тоест до реалното тегло на бананите, а не до „търговско“ тегло, което — както е било установено в голямото мнозинство случаи — представлява фиктивно тегло.
   Португалските власти не могат да се позоват на нарушение от страна на Комисията, произтичащо от неизпълнението на евентуално задължение за предупреждаване на държавите членки вследствие на предоставена ѝ от италианските власти информация. Всъщност португалските митнически власти, които са се намирали на местата на митническото оформяне на вносните банани, без никакво съмнение са имали възможността да разкрият — без никаква информация от страна на Комисията — че митническите декларации не са съответствали на действителността, като се има предвид, че в голямото мнозинство случаи реалното тегло е надвишавало декларираното „фиксирано“ тегло. Следователно само португалските власти са били длъжни, в рамките на своята сфера на дейност и контрол, да проверяват точността на тези декларации.
   Член 13 от Митническия кодекс на Общността предоставя на митническите органи правомощието да предприемат „всички контролни мерки, които считат за необходими с оглед правилното прилагане на митническото законодателство“.
   Португалските власти са знаели, че за икономическите оператори е станало обичайна практика да представят митнически декларации за пускане в свободно обращение на банани, имащи за основа търговското тегло от 18,14 kg на щайга.
   При тези обстоятелства въпросните власти не могат да претендират, че посоченият по-горе член 290а ги е задължавал само да проверяват 10 % от декларациите за пускане в свободно обращение на банани.
   Предоставената на митническите власти възможност да извършват допълнителен контрол относно теглото на бананите над изисквания от посочения по-горе член 290а минимум от 10 % се превръща в задължение да се извършва допълнителен контрол, когато в хода на извършвания контрол се окаже, че съществува риск от приемане на неточни декларации, като се отчита целта за ефикасна защита на общностните собствени ресурси.
   Когато митническите органи констатират, че декларираното тегло не отговаря на реалното тегло и че съществува риск от приемане на неточни декларации, тези органи не трябва да разрешават пускането в свободно обращение на бананите, без да пристъпят към контрол на теглото, дори ако минималния процент на контрол от 10 % вече е бил достигнат от митническото учреждение в течение на референтната година.
   Декларацията за търговското „фиксирано“ тегло сама по себе си е достатъчна, за да постави под въпрос реалния характер на декларираното тегло, като по този начин оправдава контрол от страна на митническите органи с оглед определяне на реалното тегло.
   По силата на член 8 от Решение 94/728/ЕО, Евратом (5) и по силата на отговорността, която носят в областта на събиране на общностните собствени ресурси, държавите членки следва да предвидят създаването на адекватна инфраструктура с оглед извършването на необходимия контрол, така че пуснатите в свободно обращение банани да бъдат правилно митнически оформени, тоест въз основа на тяхното реално тегло.
   Практиката на португалските власти, изразяваща се в системно приемане на митническите декларации, след като са знаели или в разумни граници е трябвало да знаят, че декларираното в митническата декларация тегло не е съответствало на реалното тегло на вносните банани, без да пристъпят към какъвто и да било контрол, както и техният отказ да поемат съответната отговорност относно финансовите последици за общностния бюджет, не зачита нито ефикасната защита на собствените ресурси, нито съдебната практика на Съда.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).

      (2)  Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3).

      (3)  Регламент (ЕИО, Евратом) № 1552/89 на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (ОВ L 155, стр. 1).

      (4)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (ОВ L 130, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 184).

      (5)  Решение на Съвета от 31 октомври 1994 година относно системата за собствени ресурси на Европейските общности (ОВ L 293, стр. 9).


title: Дело C-645/13: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Испания) на 5 декември 2013 г. — Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito/Evaristo Méndez Sena и други

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/7

      Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Испания) на 5 декември 2013 г. — Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito/Evaristo Méndez Sena и други
      (Дело C-645/13)
      (2014/C 71/12)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

         Страни в главното производство

         Ищец: Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito

         Ответници: Evaristo Méndez Sena, Edelmira Pérez Vicente, Daniel Méndez Senas, Victoriana Pérez Bicéntez

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли да се приеме, че не се предоставят подходящи и ефективни мерки за предотвратяване на употребата на неравноправни клаузи в договори, сключени между потребители и продавачи или доставчици и не се зачита правото да се сезират компетентните съдебни органи, които да решат дали клаузите на договора, изготвени с цел общо използване са неравноправни, и да предприемат подходящи и ефективни мерки по преустановяване на продължаваща употреба на подобни клаузи, когато законодателството на държава членка не предвижда възможност за обжалване пред по-горна инстанция при отхвърляне на искането за неприлагане на неравноправна договорна клауза в производство по принудително изпълнение върху ипотекиран имот?

                  2.

                  При утвърдителен отговор на предходния въпрос, с оглед постигане на подходяща и ефикасна защита на потребителите от неравноправни клаузи, националната юрисдикция може ли служебно да разреши на потребителя по-горна инстанция да преразгледа решението на първоинстанционния съд, с което се отказва неприлагането на договорна клауза, за която се твърди, че е неравноправна?


title: Дело T-619/14: Определение на Общия съд от 16 септември 2015 г. — Bionorica/Комисия (Иск за установяване на неправомерно бездействие — Защита на потребителите — Здравни претенции за храните — Регламент (ЕО) № 1924/2006 — Растителни вещества — Срок за предявяване на иск — Липса на правен интерес — Неподлежащ на обжалване акт — Недопустимост)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/32

         Определение на Общия съд от 16 септември 2015 г. — Bionorica/Комисия
   (Дело T-619/14) (1)

   ((Иск за установяване на неправомерно бездействие - Защита на потребителите - Здравни претенции за храните - Регламент (ЕО) № 1924/2006 - Растителни вещества - Срок за предявяване на иск - Липса на правен интерес - Неподлежащ на обжалване акт - Недопустимост))
   (2015/C 381/36)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Bionorica SE (Ноймарк, Германия) (представители: M. Weidner, T. Guttau и N. Hußmann, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: M. Wilderspin и S. Grünheid)

      Предмет

   Искане да се установи неправомерно бездействие от страна на Комисията, доколкото тя не е разпоредила на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) да извърши оценка на здравните претенции относно растителните вещества като предварително условие за приемане на окончателния списък на разрешените претенции съгласно член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (OВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска като недопустим.

               2)

               Осъжда Bionorica SE да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 409, 17.11.2014 г.


title: Дело T-160/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 13 юли 2011 г. — Petroci/Съвет (Обезпечително производство — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на ситуацията в Кот д’Ивоар — Замразяване на средствата — Молба за спиране на изпълнението — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество по главното производство — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/49

         Определение на председателя на Общия съд от 13 юли 2011 г. — Petroci/Съвет
   (Дело T-160/11 R)
   (Обезпечително производство - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на ситуацията в Кот д’Ивоар - Замразяване на средствата - Молба за спиране на изпълнението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество по главното производство - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 269/110
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Société nationale d’opérations pétrolières de la Côte d’Ivoire Holding (Petroci Holding) (Абиджан, Кот д'Ивоар) (представител: M. Ceccaldi, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и A. Vitro)

      Предмет

   Молба за допускане на обезпечение с цел в съответствие с член 278 ДФЕС да бъде спряно изпълнението, от една страна, на Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС на Съвета за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар (ОВ L 11, стр. 36), и от друга страна, на Регламент (ЕC) № 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 560/2005 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар (ОВ L 11, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-470/12: Преюдициално запитване, отправено от Okresný súd di Svidník (Словашка република) на 19 октомври 2012 г. — Pohotovosť, s.r.o./Miroslav Vašuta

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/12

         Преюдициално запитване, отправено от Okresný súd di Svidník (Словашка република) на 19 октомври 2012 г. — Pohotovosť, s.r.o./Miroslav Vašuta
   (Дело C-470/12)
   2013/C 46/21
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Okresný súd di Svidník

      Страни в главното производство

      Взискател: Pohotovosť, s.r.o.
   Длъжник: Miroslav Vašuta

      Преюдициални въпроси

               1.

               Дали член 6, параграф 1, член 7, параграф 1 и член 8 от Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета [от 5 април 1993 година] относно неравноправните клаузи в потребителските договори и член 47 във връзка с член 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредби на националното право като член 37, параграфи 1 и 3 от Изпълнителния кодекс, които изключват встъпването на сдружение за защита на правата на потребителите в изпълнителното производство?

               2.

               Ако отговорът на първия въпрос е в смисъл, че посочената нормативна уредба не противоречи на правото [на Съюза], трябва ли разпоредбите на член 37, параграфи 1 и 3 от Изпълнителния кодекс да се тълкуват в смисъл, че допускат националния съд да признае качеството на встъпила страна в изпълнителното производство на сдружение за защита на правата на потребителите, въз основа на член 6, параграф 1, член 7, параграф 1 и член 8 [от посочената директива]?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело C-20/14: Решение на Съда (първи състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Bundespatentgericht — Германия) — BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, по-рано BGW Marketing- & Management-Service GmbH/Bodo Scholz (Преюдициално запитване — Марки — Директива 2008/95/ЕО — Други основания за отказ или недействителност — Словна марка — Същата буквена поредица като при по-ранна марка — Добавяне на описателно словосъчетание — Наличие на вероятност от объркване)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/3

         Решение на Съда (първи състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Bundespatentgericht — Германия) — BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, по-рано BGW Marketing- & Management-Service GmbH/Bodo Scholz
   (Дело C-20/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Марки - Директива 2008/95/ЕО - Други основания за отказ или недействителност - Словна марка - Същата буквена поредица като при по-ранна марка - Добавяне на описателно словосъчетание - Наличие на вероятност от объркване))
   (2015/C 414/03)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundespatentgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, по-рано BGW Marketing- & Management-Service GmbH

      Ответник: Bodo Scholz

      Диспозитив

   Член 4, параграф 1, буква б) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че при идентични и сходни стоки и услуги в съзнанието на съответните потребители може да има вероятност от объркване между по-ранна марка, съставена от буквена поредица с отличителен характер, която доминира тази средно отличителна марка, и по-нова марка, възпроизвеждаща тази буквена поредица, към която е прибавено описателно словосъчетание, съставено от думи, чиито първи букви съответстват на посочената буквена поредица, така че последната се възприема от съответните потребители като съкращение на посоченото словосъчетание.

      (1)  ОВ C 129, 28.4.2014 г.


title: Дело C-440/12: Решение на Съда (първи състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)/Finanzamt Hamburg-Bergedorf (Данъчни въпроси — ДДС — Форми на хазарт — Правна уредба на държава членка, съгласно която дейността с монетни игрални автомати с малки печалби се облага едновременно с ДДС и с особен данък — Допустимост — Данъчна основа — Възможност за данъчнозадълженото лице да отрази ДДС в цената)

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/19

         Решение на Съда (първи състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)/Finanzamt Hamburg-Bergedorf
   (Дело C-440/12) (1)

   (Данъчни въпроси - ДДС - Форми на хазарт - Правна уредба на държава членка, съгласно която дейността с монетни игрални автомати с малки печалби се облага едновременно с ДДС и с особен данък - Допустимост - Данъчна основа - Възможност за данъчнозадълженото лице да отрази ДДС в цената)
   2013/C 367/33
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)

      Ответник: Finanzamt Hamburg-Bergedorf

      Предмет

   Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 1, параграф 2, първа алинея, член 73, член 135, параграф 1, буква и) и член 401 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправка в OB L 74, 2011 г., стр. 3) — Облагане на хазартните игри и игрите с парични печалби — Правна уредба на държава членка, съгласно която дейността с монетни игрални автомати с малки печалби се облага едновременно с ДДС и с особен данък.

      Диспозитив

               1.

               Член 401 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност във връзка с член 135, параграф 1, буква и) от посочената директива трябва да се тълкува в смисъл, че данъкът върху добавената стойност може да се събира кумулативно с особен национален данък върху хазартните игри, при условие че националният данък не може да се характеризира като данък върху оборота.

               2.

               Член 1, параграф 2, първа алинея и член 73 от Директива 2006/112 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална разпоредба или практика, съгласно която при експлоатацията на игрални автомати данъчната основа се определя като сумата на касовите приходи на автомата за определен период.

               3.

               Член 1, параграф 2 от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба на нехармонизиран данък, съгласно която дължимият данък върху добавената стойност изцяло се приспада от нехармонизирания данък.

      (1)  ОВ C 389, 15.12.2012 г.


title: Дело C-498/10: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 14 октомври 2010 г. — X NV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/19

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 14 октомври 2010 г. — X NV/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-498/10)
   ()
   2011/C 13/33
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: X NV

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че е налице ограничение на свободното предоставяне на услуги, ако получателят на услуга, предоставена от установено в друга държава членка лице, е задължен от законодателството на държавата членка, в която той е установен и в която се предоставя тази услуга, да удържи данък при източника върху дължимото възнаграждение за предоставената услуга, при положение, че липсва подобно задължение за удържане на данък при източника по отношение на доставчици на услугата, установени в същата държава членка, като получателя на услугата?

               2а.

               Ако с отговора на предходния въпрос се установи, че разпоредба, задължаваща получателя на конкретната услуга да удържа данък при източника, води до ограничение на свободното предоставяне на услуги, може ли това ограничение да бъде оправдано с необходимостта да се гарантира начисляването и събирането на данъците, дължими от чуждестранни дружества, които само краткосрочно пребивават на територията на Нидерландия и които трудно могат да бъдат контролирани, което от своя страна води до проблеми при упражняване на прехвърлените на Нидерландия правомощия за данъчно облагане?

               2б.

               В този случай релевантно ли е обстоятелството, че на по-късен етап приложимата разпоредба е изменена по отношение на ситуации като разглежданата, в смисъл, че едностранно се отменя този механизъм за начисляване на съответния данък, тъй като прилагането му се е оказало трудно и неефективно?

               3.

               Тази разпоредба надхвърля ли необходимото предвид възможностите за взаимопомощ при събирането на данъци, които са налични по-специално съгласно Директива 76/308/ЕИО (1)?

               4.

               За отговора на предходните въпроси релевантно ли е обстоятелството, дали данъкът върху полученото възнаграждение, дължим в държавата членка, в която е установен получателят на услугите, може да се прихване с дължимия данък върху полученото възнаграждение в другата държава членка?

      (1)  Директива на Съвета от 15 март 1976 година относно взаимопомощта при изплащането на вземания, произтичащи от операции, представляващи част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, както и от селскостопански такси и мита (ОB L 73, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 1, стр. 35).


title: Дело T-2/07: Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Испания/Комисия (Кохезионен фонд — Регламент (ЕО) № 1164/94 — Проекти, отнасящи се до пречистване на водния басейн на Júcar (Испания) — Частична отмяна на финансовата помощ — Обществени поръчки за строителство — Критерии за възлагане — Икономически най-изгодна оферта — Равно третиране — Прозрачност — Допустимост на разходите — Определяне на финансовите корекции — Член З, параграф 2 от Приложение II към Регламент № 1164/94 — Пропорционалност)

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/19

         Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-2/07) (1)

   (Кохезионен фонд - Регламент (ЕО) № 1164/94 - Проекти, отнасящи се до пречистване на водния басейн на Júcar (Испания) - Частична отмяна на финансовата помощ - Обществени поръчки за строителство - Критерии за възлагане - Икономически най-изгодна оферта - Равно третиране - Прозрачност - Допустимост на разходите - Определяне на финансовите корекции - Член З, параграф 2 от Приложение II към Регламент № 1164/94 - Пропорционалност)
   2013/C 325/31
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: първоначално J. M. Rodríguez Cárcamo, впоследствие A. Rubio González, abogados del Estado)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално A. Steiblytė и L. Escobar Guerrero, подпомагани от M. Canal Fontcuberta, avocat, впоследствие A. Steiblytė и S. Pardo Quintillán)

      Предмет

   Отмяна на Решение на Комисията C(2006) 5102 от 20 октомври 2006 година, с което се намалява размера на помощта от Кохезионния фонд за групата проекти № 2001.ES.16.C.PE.050 и отнасящи се до саниране на водния басейн на Júcar (Испания).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски, направени от Европейската комисия, както и да понесе направените от самото него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 56, 10.3.2007 г.


title: Дело T-143/13: Жалба, подадена на 13 март 2013 г. — Zhejiang Heda Solar Technology/Комисия

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/23

         Жалба, подадена на 13 март 2013 г. — Zhejiang Heda Solar Technology/Комисия
   (Дело T-143/13)
   2013/C 123/40
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Zhejiang Heda Solar Technology Co. Ltd (Fuyang, Китай) (представители: V. Akritidis и Y. Melin, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз да отмени Решението на Европейската комисия, изпратено с писмо № H4/JN/Ref.t13.000011 от 3 януари 2013 г., с което жалбоподателят е уведомен, че Европейската комисия няма да разгледа искането му да получи статут на предприятие, действащо в условията на пазарна икономика, подадено на основание член 2, параграф 7, буква б) от Регламент № 1225/2009 на Съвета в рамките на антидъмпинговата процедура относно вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти с произход от Китайската народна република, започната на 6 септември 2012 г. (AD 590),

               —

               на основание член 277 от Договора за функционирането на Европейския съюз да постанови, че Регламент (ЕС) № 1168/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 344, стр. 1), е неприложим по отношение на жалбоподателя в настоящото производство по обжалване,

               —

               и поради това да разпореди на Комисията и на евентуално встъпилите страни да заплатят всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено правно основание, изведено от нарушение на принципите на правна сигурност, на оправдани правни очаквания и на пропорционалност, тъй като обжалваното решение отнемало с обратно действие вече придобитото от жалбоподателя право искането му за статут на предприятие, действащо в условията на пазарна икономика, да бъде разгледано от Комисията —при това без да е налице безспорен интерес, обосноваващ това отнемане.


title: Дело C-348/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance de Paris (Франция) на 4 юли 2011 г. — Thomson Sales Europe SA/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/5

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance de Paris (Франция) на 4 юли 2011 г. — Thomson Sales Europe SA/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   (Дело C-348/11)
   2011/C 282/09
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal d'instance de Paris

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Thomson Sales Europe SA

      Ответник: Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Невалидно ли е разследването на OLAF, проведено в Тайланд и започнало на основание разпоредбите за преференциалния произход, поради това че противоречи на международното право, а именно на принципа за пълния суверенитет и на Декларацията на Общото събрание на ООН от 21 декември 1965 г. за недопустимост на вмешателство във вътрешните работи на държавите и за защита на независимостта им и техния суверенитет?

               2.

               Невалидно ли е разследването на OLAF, проведено в Тайланд и започнало на основание разпоредбите за преференциалния произход, поради това че както в конкретния случай OLAF не е спазила стриктно разпоредбите на член 94 от Регламента за прилагане на митническия кодекс на Общността?

               3.

               Невалидно ли е разследването на OLAF, проведено в Тайланд, и може ли да се използва информацията, събрана в хода на разследването от OLAF, за преразглеждане на произхода по общото право, при положение че:

                           —

                           информацията е била поискана в рамките на разследване за преференциалния произход,

                           —

                           OLAF е нарушила общностната правна уредба и в частност Регламент (ЕО) № 1073/1999 (1), като не е действала по-специално „в съответствие със споразуменията за сътрудничество — в трети страни“,

                           —

                           компетентният местен орган не се е задължил на правно основание да оказва помощ,

                           —

                           получената информация не е съобщена със съгласието на компетентния местен орган, нито при спазване на приложимите вътрешни разпоредби за предоставяне на лични данни на трети страни,

                           —

                           разследването е било проведено по неофициален начин, при пълна поверителност и без зачитане правото на защита?

               4.

               Невалидни ли са Регламент (ЕО) № 710/95 на Съвета от 27 март 1995 година относно налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на цветни приемателни телевизионни апарати с произход от Малайзия, Китайската народна република, Република Корея, Сингапур и Тайланд (2) и Регламентът за неговото изменение, а именно Регламент № 2584/98 на Съвета от 27 ноември 1998 (3) година, поради това че нулирането при изчисляване на средната претеглена стойност на дъмпинговия марж не е предвидено нито в техните съображения, нито в съображенията на предшестващия регламент — Регламент (ЕО) № 2376/94 на Комисията от 27 септември 1994 година относно налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на цветни приемателни телевизионни апарати с произход от Малайзия, Китайската народна република, Република Корея, Сингапур и Тайланд (4)?

               5.

               Невалидни ли са Регламент (ЕО) № 710/95 на Съвета от 27 март 1995 година относно налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на цветни приемателни телевизионни апарати с произход от Малайзия, Китайската народна република, Република Корея, Сингапур и Тайланд и Регламентът за неговото изменение, а именно Регламент № 2584/98 на Съвета от 27 ноември 1998 година, поради това че с цел да се определи дъмпинговият марж за продукта, за който се отнася разследването, Съветът на Европейския съюз е приложил метода на нулиране на отрицателните дъмпингови маржове за всеки от разглежданите видове продукти?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския Парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 129).

      (2)  ОВ L 73, стр. 3.

      (3)  ОВ L 324, стр. 1.

      (4)  ОВ L 255, стр. 50.


title: Дело C-696/15 P: Жалба, подадена на 23 декември 2015 г. от Чешка република срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 8 октомври 2015 г. по съединени дела T-659/13 и Т-660/13, Чешка република/Комисия

text:
               29.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/8

         Жалба, подадена на 23 декември 2015 г. от Чешка република срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 8 октомври 2015 г. по съединени дела T-659/13 и Т-660/13, Чешка република/Комисия
   (Дело C-696/15 P)
   (2016/C 078/09)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil и T. Müller)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отмени Регламент № 885/2013 (1) и Регламент № 886/2013 (2) изцяло, и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         При условията на евентуалност:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отмени член 3, параграф 1, член 8 и член 9, параграф 1, буква a) oт Регламент № 885/2013, както и член 5, параграф 1, член 9 и член 10, параграф 1, буква a) oт Регламент № 886/2013, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква три основания за обжалване.
   Първо основание за обжалване: нарушаване на принципа на правна сигурност. В обжалваното решение Общият съд е допуснал грешка в правото, като е достигнал до извода, че задълженията, произтичащи от Регламент № 885/2013 и Регламент № 886/2013 не се прилагат по отношение на държава членка, която все още не е решила да разположи на територията си приложения и услуги за интелигентни транспортни системи, макар този извод да не следва от посочените регламенти.
   Второ основание за обжалване: нарушение на член 13, параграф 2 от Договора за Европейския съюз във връзка с член 290 oт Договора за функционирането на Европейския съюз. В обжалваното решение Общият съд е допуснал грешка в правото, като е достигнал до извода, че когато Комисията приема делегирани актове, тя има достатъчно широка свобода на преценка, за да може да излезе от границите на специфичните делегиращи разпоредби.
   Трето основание за обжалване: процесуални грешки в производството пред Общия съд. В обжалваното решение Общият съд сериозно е изопачил много от доводите, изтъкнати от Чешката република, а някои от доводите на Чешката република не са били разгледани изобщо. Тези процесуални нарушения са имали съществено отражение върху преценката на Общия съд относно предявените правни основания.

      (1)  ОВ L 247, стр. 1.

      (2)  ОВ L 247, стр. 6.