title: Дело T-725/19: Жалба, подадена на 18 октомври 2019 г. — de Grandes Pascual/Парламент

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/70

      Жалба, подадена на 18 октомври 2019 г. — de Grandes Pascual/Парламент
      (Дело T-725/19)
      (2019/C 423/83)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Luis de Grandes Pascual (Гуадалахара, Испания) (представители: A. Schmitt и A. Waisse, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд
      да се произнесе, както следва:

                  —

                  да приеме, че настоящата жалба е допустима,

                  —

                  ако е необходимо, като процесуално-организационни действия или като действия по събиране на доказателства по делото, да се осъди Европейския парламент да представи становищата, издадени от Правната служба на Европейския парламент, които са били приети на 16 юли 2018 г. и на 3 декември 2018 г., без оглед на точната дата, но във всички случаи преди приемането на 10 декември 2018 г. на решението на Бюрото на Парламента за изменение на Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент (2018/C 466/02, ОВ C 466, 2018 г., стр. 8),

                  —

                  да отмени на основание член 263 ДФЕС обжалваното индивидуално решение, връчено на жалбоподателя от Отдела за възнагражденията и социалните права на членовете на ЕП към генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент относно допълнителната (доброволна) пенсия за месец септември 2019 г. в частта, в която с това решение се въвежда специален данък в размер на 5 % от номиналната стойност на допълнителната (доброволна) пенсия, която следва да се изплати на жалбоподателя, така както е определена в горепосоченото решение на Бюрото от 10 декември 2018 г.,

                  —

                  да приеме на основание член 277 ДФЕС, че горепосоченото решение на Бюрото на Парламента от 10 декември 2018 г. е неприложимо в частта, в която с него се променя член 76 относно мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент и по-специално в частта, в която с него се въвежда специален данък в размер на 5 % от номиналната стойност на допълнителните (доброволни) пенсии, изискуеми след 1 януари 2019 г.,

                  —

                  да осъди Парламента да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е липсата на компетентност ratione materiae на Бюрото.

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото от 10 декември 2018 г. (наричано по-нататък „решението на Бюрото“) е било прието в нарушение на Устава на членовете на Европейския парламент, приет с решение на Европейския парламент от 28 септември 2005 година, 2005/684/ЕО, Евратом (ОВ L 262, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 6, стр. 28) (наричан по-нататък „Уставът“). Решението на Бюрото противоречи по-специално на член 27 от Устава, който предвижда запазване на „придобитите права“ и „правни очаквания“.

                              —

                              от друга страна, с решението на Бюрото се въвежда данък, като се предвижда специален данък в размер на 5 % от номиналната стойност на пенсията, при положение че въвеждането на данък не е сред правомощията на Бюрото съгласно член 223, параграф 2 ДФЕС.

                  2.

                  Второто основание е съществено процесуално нарушение.

                              —

                              от една страна, жалбоподателят упреква Бюрото, че е приело обжалвания акт, без да се съобрази с правилата, наложени с член 223 ДФЕС.

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото не е мотивирано в достатъчна степен и по този начин нарушава задължението за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  3.

                  Третото основание е нарушение на придобитите права и права в процес на придобиване, и на принципа на оправданите правни очаквания.

                              —

                              от една страна, с решението на Бюрото се нарушават придобитите права и права в процес на придобиване, които произтичат както от общите принципи на правото, така и от Устава, който въвежда изрично задължението те да се запазят „изцяло“ (член 27).

                              —

                              от друга страна, с решенето на Бюрото се нарушава принципът на оправданите правни очаквания.

                  4.

                  Четвъртото основание е нарушение на принципите на пропорционалност, на равно третиране и на недопускане на дискриминация.

                              —

                              от една страна, нарушенията на правата на жалбоподателя са несъразмерни по отношение на целите, които се преследват с решението на Бюрото.

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото трябва да се отмени поради нарушение на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация.

                  5.

                  Петото основание е нарушение на принципа на правна сигурност и липса на преходни мерки.

                              —

                              от една страна, с решението на Бюрото се нарушава принципът на правна сигурност, тъй като то съдържа незаконосъобразни разпоредби с обратно действие.

                              —

                              от друга страна, с решението на Бюрото се нарушава принципът на правна сигурност, тъй като в него не са предвидени преходни мерки.


title: Дело C-239/18: Решение на Съда (пети състав) от 17 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Thüringer Oberlandesgericht — Германия) — Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Freistaat Thüringen (Преюдициално запитване — Закрила на сортовете растения — Регламент (ЕО) № 2100/94 — Дерогация, предвидена в член 14 — Регламент (ЕО) № 1768/95 — Член 11, параграфи 1 и 2 — Искания за информация — Информация от държавните органи — Искане за информация за действителното използване на материал на определени видове или сортове — Съдържание на искането)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/9

      Решение на Съда (пети състав) от 17 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Thüringer Oberlandesgericht — Германия) — Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Freistaat Thüringen
      (Дело C-239/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Закрила на сортовете растения - Регламент (ЕО) № 2100/94 - Дерогация, предвидена в член 14 - Регламент (ЕО) № 1768/95 - Член 11, параграфи 1 и 2 - Искания за информация - Информация от държавните органи - Искане за информация за действителното използване на материал на определени видове или сортове - Съдържание на искането)
      (2019/C 423/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Thüringer Oberlandesgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

         Ответник: Freistaat Thüringen

         Диспозитив

      Член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1768/95 на Комисията от 24 юли 1995 година за установяване на реда и условията за прилагане на дерогацията, предвидена в член 14, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета относно правната закрила на Общността на сортовете растения трябва да се тълкува в смисъл, че не предвижда възможност титулярят на закрила на Общността на сорт растения да поиска от държавен орган информация относно използването на материал на видове, без в искането да се уточнява конкретният защитен сорт, за който се иска тази информация.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело C-569/18: Решение на Съда (девети състав) от 17 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl/Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute (Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) № 1151/2012 — Член 4, буква в) и член 7, параграф 1, буква д) — Схеми за качество, приложими за селскостопанските продукти и храни — Лоялна конкуренция — Mozzarella di Bufala Campana ЗНП — Задължение за отделяне на пространствата за производство на „Mozzarella di Bufala Campana ЗНП“)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/15

      Решение на Съда (девети състав) от 17 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl/Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute
      (Дело C-569/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) № 1151/2012 - Член 4, буква в) и член 7, параграф 1, буква д) - Схеми за качество, приложими за селскостопанските продукти и храни - Лоялна конкуренция - Mozzarella di Bufala Campana ЗНП - Задължение за отделяне на пространствата за производство на „Mozzarella di Bufala Campana ЗНП“)
      (2019/C 423/18)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl

         Ответници: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute

         в присъствието на: Consorzio di Tutela del Formaggio Mozzarella di Bufala Campana

         Диспозитив

      Член 4, буква в) и член 7, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни, както и спецификацията на продукта „Mozzarella di bufala Campana ЗНП“ трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда, че дейността по производство на „Mozzarella di bufala Campana ЗНП“ трябва да се осъществява в пространства, предназначени само за това производство, включително в рамките на един обект, и в които са забранени държането и съхранението на мляко от стопанства, които не попадат в обхвата на схемата за контрол на защитеното наименование за произход (ЗНП) „Mozzarella di bufala Campana“, ако тази правна уредба представлява необходимо и пропорционално средство за запазване на качеството на такъв продукт или за гарантиране на контрола на продуктовата спецификация на това ЗНП, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 436, 3.11.2018 г.


title: Дело C-270/18: Решение на Съда (пети състав) от 16 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — UPM France/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics (Преюдициално запитване — Директива 2003/96/ЕО — Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията — Член 21, параграф 5, трета алинея — Освобождаване на дребните производители на електроенергия при облагане на произведената електроенергия — Липса на вътрешен данък върху крайното потребление на електроенергия по време на преходния период — Член 14, параграф 1, буква а) — Задължение за освобождаване на енергийните продукти и на електроенергията, използвани за производството на електроенергия)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/10

      Решение на Съда (пети състав) от 16 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — UPM France/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Дело C-270/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2003/96/ЕО - Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията - Член 21, параграф 5, трета алинея - Освобождаване на дребните производители на електроенергия при облагане на произведената електроенергия - Липса на вътрешен данък върху крайното потребление на електроенергия по време на преходния период - Член 14, параграф 1, буква а) - Задължение за освобождаване на енергийните продукти и на електроенергията, използвани за производството на електроенергия)
      (2019/C 423/11)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UPM France

         Ответници: Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Диспозитив

      Член 21, параграф 5, трета алинея, второ изречение от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в тази разпоредба освобождаване за дребните производители на електроенергия, доколкото чрез дерогация от член 14, параграф 1, буква а) от тази директива енергийните продукти, използвани за производството на тази електроенергия, се облагат с данък, не е могло да се прилага от Френската република през преходния период, който ѝ е бил предоставен в съответствие с член 18, параграф 10, втора алинея от посочената директива до 1 януари 2009 г. и по време на който тази държава членка не е въвела предвидената в същата директива система за данъчно облагане на електроенергията.

         (1)  ОВ C 211, 18.6.2018 г.


title: Дело T-729/19: Жалба, подадена на 30 октомври 2019 г. — Dinamo/EUIPO (Favorit)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/71

      Жалба, подадена на 30 октомври 2019 г. — Dinamo/EUIPO (Favorit)
      (Дело T-729/19)
      (2019/C 423/84)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Dinamo GmbH (Базел, Швейцария) (представител: C. Weil, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „Favorit“ – заявка за регистрация № 17 924 051

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 18 септември 2019 г. по преписка R 985/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да уважи жалбата пред апелативния състав,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело T-700/18: Решение на Общия съд от 10 октомври 2019 г. — Kalypso Media Group/EUIPO – Wizards of the Coast (DUNGEONS) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „DUNGEONS“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „DUNGEONS & DRAGONS“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/48

      Решение на Общия съд от 10 октомври 2019 г. — Kalypso Media Group/EUIPO – Wizards of the Coast (DUNGEONS)
      (Дело T-700/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „DUNGEONS“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „DUNGEONS & DRAGONS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 423/60)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Kalypso Media Group GmbH (Вормс, Германия) (представител: T. Boddien, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: G. Sakalaité-Orlovskiené, A. Folliard-Monguiral и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Wizards of the Coast LLC (Паутъкит, Роуд Айлънд, Съединени щати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 21 септември 2018 г. (преписка R 599/2018-4), постановено в производство по възражение със страни Wizards of the Coast и Kalypso Media Group

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 25, 21.1.2019 г.


title: Дело C-403/18 P: Решение на Съда (осми състав) от 17 октомври 2019 г. — Alcogroup SA, Alcodis SA/Европейска комисия, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (Обжалване — Конкуренция — Картели — Пазар на етанол — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 20, параграф 4 — Решение за извършване на проверка — Провеждане на проверката — Поверителност на кореспонденцията между адвоката и неговия клиент — Отказ за спиране на действията по разследване — Жалба за отмяна — Допустимост — Подготвително решение)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/10

      Решение на Съда (осми състав) от 17 октомври 2019 г. — Alcogroup SA, Alcodis SA/Европейска комисия, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles
      (Дело C-403/18 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Картели - Пазар на етанол - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 20, параграф 4 - Решение за извършване на проверка - Провеждане на проверката - Поверителност на кореспонденцията между адвоката и неговия клиент - Отказ за спиране на действията по разследване - Жалба за отмяна - Допустимост - Подготвително решение)
      (2019/C 423/12)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Alcogroup SA, Alcodis SA (представители: P. de Bandt, J. Dewispelaere и J. Probst, avocats)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: T. Christoforou, V. Bottka, C. Giolito и F. Jimeno Fernández), Orde van Vlaamse Balies (представители: F. Wijckmans и S. De Keer, advocaten, и S. Engelen, avocat), Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (представители: T. Bontinck, A. Guillerme и P. Goffinet, avocats)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Alcogroup SA и Alcodis SA да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 294, 20.8.2018 г.


title: Дело T-730/18: Решение на Общия съд от 3 октомври 2019 г. — DQ и др./Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Член 24 от Правилника — Искане за съдействие — Член 12 а от Правилника — Психически тормоз — Обхват на задължението за съдействие — Мярка по отстраняване — Продължителност на административното производство — Отговорност — Неимуществена вреда)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/48

      Решение на Общия съд от 3 октомври 2019 г. — DQ и др./Парламент
      (Дело T-730/18) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Член 24 от Правилника - Искане за съдействие - Член 12 а от Правилника - Психически тормоз - Обхват на задължението за съдействие - Мярка по отстраняване - Продължителност на административното производство - Отговорност - Неимуществена вреда)
      (2019/C 423/61)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: DQ и 11 други жалбоподатели, чиито имена фигурират в приложението към решението (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

         Ответник: Европейски парламент (представители: E. Танева и T. Lazian)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели главно поради неподходящото третиране на искането им за съдействие относно упражнен от техния пряк ръководител психически тормоз.

         Диспозитив

                  1)

                     Осъжда Европейския парламент да заплати на DQ и на останалите жалбоподатели, чиито имена фигурират в приложението, обща сума в размер на 36 000 EUR, която трябва да се разпредели по между им като обезщетение за претърпените от тях неимуществени вреди, увеличена с лихвите по определения от Европейската централна банка (ЕЦБ) процент за нейните основни операции по рефинансиране, увеличен с три и половина процентни пункта, считано от 13 декември 2017 г. и до датата на изплащане от Парламента на сумата от 36 000 EUR.

                  2)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                     Европейският парламент понася направените от него съдебни разноски и половината от съдебните разноски, направени от DQ и останалите жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението.

                  4)

                     DQ и останалите жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението, понасят половината от направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 54, 11.2.2019 г.


title: Дело C-423/18: Решение на Съда (осми състав) от 17 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg — Германия) — Südzucker AG/Hauptzollamt Karlsruhe (Преюдициално запитване — Селско стопанство — Обща организация на пазарите — Регламент (ЕО) № 967/2006 — Член 3, параграф 2 — Захар — Такса за свръхпроизводство — Срок за уведомяване за общия размер на дължимата такса — Максимален срок за последваща корекция — Принципи на пропорционалност, правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/11

      Решение на Съда (осми състав) от 17 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg — Германия) — Südzucker AG/Hauptzollamt Karlsruhe
      (Дело C-423/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Селско стопанство - Обща организация на пазарите - Регламент (ЕО) № 967/2006 - Член 3, параграф 2 - Захар - Такса за свръхпроизводство - Срок за уведомяване за общия размер на дължимата такса - Максимален срок за последваща корекция - Принципи на пропорционалност, правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания)
      (2019/C 423/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Südzucker AG

         Ответник: Hauptzollamt Karlsruhe

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, параграф 2, първо изречение от Регламент (ЕО) № 967/2006 на Комисията от 29 юни 2006 година за установяване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета по отношение на производството над квотите в сектора на захарта трябва да се тълкува в смисъл, че когато компетентният орган на държава членка е изпратил уведомление за таксата за свръхпроизводство на захар до съответния производител на захар, като е спазил предвидения в тази разпоредба срок, този срок по принцип се прилага и за корекцията на това уведомление, която е последица от проверка, извършена на основание член 10 от Регламент (ЕО) № 952/2006 на Комисията от 29 юни 2006 година за установяване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета по отношение на управлението на пазара на захарта в Общността и системата от квоти, изменен с Регламент (ЕО) № 707/2008 на Комисията от 24 юли 2008 г. Може обаче да се допусне превишаване на този срок, когато компетентният национален орган, без да е действал небрежно, не е разполагал с подробни данни за производството на захар на съответното предприятие и основателно може да се приеме, че тази неосведоменост се дължи на предприятието, тъй като то не е действало добросъвестно и не е спазило всички приложими разпоредби. Запитващата юрисдикция трябва да установи дали в разглеждания в делото в главното производство случай това е така, като вземе предвид всички обстоятелства по делото в главното производство.

                  2)

                  При липсата на норми в правото на Съюза относно срока, в който държавите членки трябва да изпратят на производителите на захар уведомление за корекция на таксата за свръхпроизводство на захар след изтичането на срока, определен в член 3, параграф 2, първо изречение от Регламент № 967/2006, националната юрисдикция трябва да провери във всеки конкретен случай и с оглед на всички обстоятелства по делото в главното производство дали този срок е в съответствие с принципите на еквивалентност и ефективност, както и с принципа на правна сигурност.

         (1)  ОВ C 373, 15.10.2018 г.


title: Дело T-749/18: Решение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — Daimler/EUIPO (ROAD EFFICIENCY) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „ROAD EFFICIENCY“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/49

      Решение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — Daimler/EUIPO (ROAD EFFICIENCY)
      (Дело T-749/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „ROAD EFFICIENCY“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 423/62)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Daimler AG (Щутгарт, Германия) (представител: P. Kohl, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: W. Schramek и A. Söder)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 23 октомври 2018 г. (преписка R 2701/2017-5) относно заявка за регистрация на словния знак „ROAD EFFICIENCY“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Daimler AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 65, 18.2.2019 г.


title: Съединени дела C-573/18 и C-574/18: Решение на Съда (десети състав) от 9 октомври 2019 г. (преюдициални запитвания от Bundesfinanzhof — Германия) — C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)/Finanzamt Z (Преюдициално запитване — Шеста директива 77/388/ЕИО — Член 11, A, параграф 1, буква а) — Данъчна основа — Субсидия, пряко свързана с цената — Регламент (ЕО) № 2200/96 — Член 11, параграф 1 и член 15 — Организация на земеделски производители, която е учредила оперативен фонд — Доставки, извършени от организацията на производители на нейните членове в замяна на плащания, които не покриват цялата покупна цена — Допълнително финансиране, изплатено от оперативния фонд)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/16

      Решение на Съда (десети състав) от 9 октомври 2019 г. (преюдициални запитвания от Bundesfinanzhof — Германия) — C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)/Finanzamt Z
      (Съединени дела C-573/18 и C-574/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Шеста директива 77/388/ЕИО - Член 11, A, параграф 1, буква а) - Данъчна основа - Субсидия, пряко свързана с цената - Регламент (ЕО) № 2200/96 - Член 11, параграф 1 и член 15 - Организация на земеделски производители, която е учредила оперативен фонд - Доставки, извършени от организацията на производители на нейните членове в замяна на плащания, които не покриват цялата покупна цена - Допълнително финансиране, изплатено от оперативния фонд)
      (2019/C 423/19)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)

         Ответник: Finanzamt Z

         Диспозитив

      Член 11, A, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези по главното производство, при които „организация на производители“ по смисъла на член 11 от Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци закупува стоки от доставчици нагоре по веригата, доставя тези стоки на своите членове и получава от тях заплащане, което не покрива покупната цена, сумата, която оперативен фонд като предвидения в член 15 от този регламент, плаща на тази организация на производители за доставката на тези стоки на производителите, се включва в насрещната престация за тази доставка и трябва да се счита за субсидия, пряко свързана с цената на същата доставка, заплатена от трето лице.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело T-562/18: Определение на Общия съд от 26 септември 2019 г. — YP/Комисия

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/72

      Определение на Общия съд от 26 септември 2019 г. — YP/Комисия
      (Дело T-562/18) (1)

      (2019/C 423/86)
      Език на производството: френски
      Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.


title: Дело T-491/17: Определение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — Opere Pie d’Onigo/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Схема на помощ, въведена от Италия в полза на някои доставчици на социално-здравни услуги — Разходи, свързани с отсъствията на персонал поради майчинство и поради полагане на грижи за членове на семейството, нуждаещи се от чужда помощ — Вноски, платени от държавата на частни предприятия — Решение да не се повдигат възражения — Липса на поставяне в неблагоприятно конкурентно положение — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/50

      Определение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — Opere Pie d’Onigo/Комисия
      (Дело T-491/17) (1)

      (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Схема на помощ, въведена от Италия в полза на някои доставчици на социално-здравни услуги - Разходи, свързани с отсъствията на персонал поради майчинство и поради полагане на грижи за членове на семейството, нуждаещи се от чужда помощ - Вноски, платени от държавата на частни предприятия - Решение да не се повдигат възражения - Липса на поставяне в неблагоприятно конкурентно положение - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
      (2019/C 423/63)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Istituzione pubblica di assistenza e beneficenza „Opere Pie d’Onigo“ (Педероба, Италия) (представител: G. Maso, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Armati и D. Recchia)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 27 март 2017 година да не повдига възражения срещу въведената от Италия схема за помощ в полза на някои частни доставчици на социално-здравни услуги (държавна помощ SA.38825 (2016/NN) (ОВ C 219, 2017 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                     Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване, подадени от Ipab di Vicenza, от Ipab Casa Gino e Pierina Marani, от Ipab Centro Residenziale per Anziani di Cittadella, от Azienda Pubblica dei Servizi alla Persona „Grimani Buttari — residenze per Anziani in Osimo“ и от Италианската република.

                  3)

                     Осъжда Istituzione pubblica di assistenza e beneficenza „Opere Pie d’Onigo“ да заплати съдебните разноски.

                  4)

                     Ipab di Vicenza, Ipab Casa Gino e Pierina Marani, Ipab Centro Residenziale per Anziani di Cittadella, Azienda Pubblica dei Servizi alla Persona „Grimani Buttari — residenze per Anziani in Osimo“ и Италианската република понасят направените от тях разноски във връзка с молбите за встъпване.

         (1)  ОВ C 330, 2.10.2017 г.


title: Дело C-579/18: Решение на Съда (девети състав) от 17 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Liège — Белгия) — Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique/QC, Comida paralela 12 (Преюдициално запитване — Акциз — Директива 2008/118/ЕО — Членове 8 и 38 — Длъжник за плащането на акциз след неправомерно въвеждане на стоки на територията на държава членка — Понятие — Дружество, носещо гражданска отговорност за деянията, извършени от неговия управител)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/16

      Решение на Съда (девети състав) от 17 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Liège — Белгия) — Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique/QC, Comida paralela 12
      (Дело C-579/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Акциз - Директива 2008/118/ЕО - Членове 8 и 38 - Длъжник за плащането на акциз след неправомерно въвеждане на стоки на територията на държава членка - Понятие - Дружество, носещо гражданска отговорност за деянията, извършени от неговия управител)
      (2019/C 423/20)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel de Liège

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique

         Ответници: QC, Comida paralela 12

         Диспозитив

      Член 38 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО, разглеждан във връзка с член 8, параграф 2 от тази директива, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, с която се предвижда, че в случай на неправомерно въвеждане на територията на държава членка на акцизни стоки, освободени за потребление в друга държава членка, юридическото лице, носещо гражданска отговорност за извършените от неговия управител престъпления, е солидарен съдлъжник за акциза.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело T-605/17: Определение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — CX/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Възнаграждение — Решение на Комисията да пристъпи към събиране на възнагражденията, платени на жалбоподателя — Дебитно известие, с което се разпорежда спорните суми да бъдат възстановени — Замяна на оспорваните актове в хода на производството — Отказ от всички актове за събиране на спорните суми — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/51

      Определение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — CX/Комисия
      (Дело T-605/17) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Възнаграждение - Решение на Комисията да пристъпи към събиране на възнагражденията, платени на жалбоподателя - Дебитно известие, с което се разпорежда спорните суми да бъдат възстановени - Замяна на оспорваните актове в хода на производството - Отказ от всички актове за събиране на спорните суми - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне)
      (2019/C 423/64)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: CX (представител: É. Boigelot, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: C. Ehrbar и D. Milanowska)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на актовете за събиране на възнагражденията, платени за месеците от ноември 2013 г. до октомври 2016 г.

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                     Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 374, 6.11.2017 г.


title: Дело T-563/18: Определение на Общия съд от 26 септември 2019 г. — YP/Комисия

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/73

      Определение на Общия съд от 26 септември 2019 г. — YP/Комисия
      (Дело T-563/18) (1)

      (2019/C 423/87)
      Език на производството: френски
      Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 408, 12.11.2018 г.


title: Дело C-653/18: Решение на Съда (десети състав) от 17 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Unitel Sp. z o.o. w Warszawie/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 146 — Освобождавания при износ — Понятието „доставка на стоки“ — Член 131 — Условия, определени от държавите членки — Принцип на пропорционалност — Принцип на данъчен неутралитет — Доказателства — Измама — Практика на държава членка да отказва право на освобождаване, когато приобретателят на изнесените стоки не е известен)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/17

      Решение на Съда (десети състав) от 17 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Unitel Sp. z o.o. w Warszawie/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
      (Дело C-653/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 146 - Освобождавания при износ - Понятието „доставка на стоки“ - Член 131 - Условия, определени от държавите членки - Принцип на пропорционалност - Принцип на данъчен неутралитет - Доказателства - Измама - Практика на държава членка да отказва право на освобождаване, когато приобретателят на изнесените стоки не е известен)
      (2019/C 423/21)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Unitel Sp. z o.o. w Warszawie

         Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

         Диспозитив

                  1)

                  Член 146, параграф 1, букви а) и б) и член 131 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, както и принципите на данъчен неутралитет и на пропорционалност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална практика като разглежданата в главното производство, която във всички случаи приема, че не е налице доставка на стоки по смисъла на първата разпоредба и поради това отказва правото на освобождаване от данък върху добавената стойност (ДДС), когато съответните стоки са изнесени извън Европейския съюз и след изнасянето им данъчните органи констатират, че приобретателят на стоките не е лицето, посочено в издадената от данъчнозадълженото лице фактура, а друго неизвестно лице. При тези обстоятелства предвиденото в член 146, параграф 1, букви а) и б) от тази директива право на освобождаване от ДДС трябва да бъде отказано, ако фактът, че действителният приобретател е неизвестен, пречи да се докаже, че разглежданата сделка представлява доставка на стоки по смисъла на тази разпоредба, или ако е доказано, че данъчнозадълженото лице е знаело или е трябвало да знае, че сделката е част от измама, извършена в ущърб на общата система на ДДС.

                  2)

                  Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че когато при тези обстоятелства се отказва правото на предвиденото в член 146, параграф 1, букви а) и б) от Директива 2006/112 освобождаване от данък върху добавената стойност (ДДС), следва да се приеме, че въпросната сделка не е облагаема сделка и поради това не дава право на приспадане на начисления по получената доставка ДДС.

         (1)  ОВ C 44, 4.2.2019 г.


title: Дело C-459/18: Решение на Съда (седми състав) от 17 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Белгия) — Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat (Преюдициално запитване — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Приспадане за рисков капитал — Намаляване на сумата, подлежаща на приспадане от дружествата с място на стопанска дейност в друга държава членка, което генерира доходи, освободени по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Неблагоприятно третиране — Липса)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/12

      Решение на Съда (седми състав) от 17 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Белгия) — Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat
      (Дело C-459/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчно законодателство - Корпоративен данък - Приспадане за рисков капитал - Намаляване на сумата, подлежаща на приспадане от дружествата с място на стопанска дейност в друга държава членка, което генерира доходи, освободени по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане - Член 49 ДФЕС - Свобода на установяване - Неблагоприятно третиране - Липса)
      (2019/C 423/14)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Argenta Spaarbank NV

         Ответник: Belgische Staat

         Диспозитив

      Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, по силата на която при изчисляването на приспадане, предоставено на дружество, неограничено данъчнозадължено в държава членка и разполагащо с място на стопанска дейност в друга държава членка, доходите от което са освободени от облагане в първата държава членка по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, се взема предвид нетната стойност на активите на това място на стопанска дейност, първо, при изчисляване на приспадането за рисков капитал, предоставено на местното дружество, а след това размерът на приспадането се намалява с по-малката от следните суми, а именно с частта от приспадането за рисков капитал, която е свързана с мястото на стопанска дейност, или с положителния финансов резултат от това място на стопанска дейност, докато такова намаляване не се прилага за място на стопанска дейност в първата държава членка.

         (1)  ОВ C 373, 15.10.2018 г.


title: Поправка на известието в Официален вестник по дело T-642/19 (ОВ C 383, 11.11.2019 г.)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/74

      Поправка на известието в Официален вестник по дело T-642/19

         (
               Официален вестник на Европейския съюз C 383 от 11 ноември 2019 г.
            )

      (2019/C 423/88)
      Известието на страница 75 в Официален вестник по дело T-642/19, JCDecaux Street Furniture Belgium/Комисия, се заменя със следния текст:

            „Жалба, подадена на 25 септември 2019 г. — JCDecaux Street Furniture Belgium/Комисия

               (Дело T-642/19)

            (2019/C 423/88)
            Langue de procédure: le français

               Страни

               Жалбоподател: JCDecaux Street Furniture Belgium (Брюксел, Белгия) (представители: A. Winckler и G. Babin, адвокати)

               Ответник: Европейска комисия

               Искания

            Жалбоподателят иска от Общия съд:

                        —

                        да отмени член 1 от обжалваното решение, с което се приема, че предоставената на JCDecaux държавна помощ във връзка с изпълнението на договора от 1984 г. е несъвместима, и членове 2—4 от него в частта, в която се изисква JCDecaux да възстанови тази помощ на Белгийската държава,

                        —

                        да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

               Основания и основни доводи

            Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата си срещу Решение C(2019) 4466 окончателен на Комисията от 24 юни 2019 г. относно държавна помощ SA.33078 (2015/C) (ex 2015/NN), приведена в действие от Белгия в полза на JC Decaux Belgium Publicité.

                        1.

                        Първо основание: Комисията е допуснала явна грешка в преценката и грешка при прилагане на правото, като е приела, че използването от жалбоподателя след крайния срок на определени рекламни инсталации, попадащи в обхвата на договора от 16 юли 1984 г., представлява предимство.

                                    —

                                    Комисията неправилно е заключила, че е налице икономическо предимство, въпреки компенсационния механизъм, приложен от град Брюксел в приложение на задължението му да съхрани икономическото равновесие на договора.

                                    —

                                    Комисията е допуснала явна грешка в преценката и грешка при прилагане на правото, като е приела, че жалбоподателят е реализирал икономия под формата на наеми и такси, представляващи предимство.

                                    —

                                    Договорите от 16 юли 1984 г. и от 14 октомври 1999 г. не са „чисто търговски“и в настоящия случай критериите от съдебната практика по делото Altmark са изпълнени.

                        2.

                        Второ основание, изведено при условията на евентуалност: съвместимост с вътрешния пазар на хипотетичната държавна помощ в приложение на съобщението на Комисията относно рамката за УОИИ и на решението на Комисията, свързано с услугите от общ икономически интерес от 2012 г..

                        3.

                        Трето основание, изведено при условията на евентуалност: нарушение от страна на Комисията на задължението ѝ за мотивиране относно оценката на подлежащата на възстановяване сума.

                                    —

                                    Комисията не е изразила в достатъчна степен становището си по посочените от страните доказателства, като в прессъобщението си е предрешила размера на подлежащата на възстановяване помощ и е нарушила вътрешните си процедурни правила.

                                    —

                                    Не е възможно да бъде определен размер на хипотетична помощ и това е пречка за нейното възстановяване.

                        4.

                        Четвърто основание, изведено при условията на евентуалност: по отношение на държавната помощ, констатирана в обжалваното решение, е изтекла погасителна давност.“


title: Дело C-489/19 PPU: Решение на Съда (втори състав) от 9 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Kammergericht Berlin — Германия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу NJ (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 1, параграф 1 — Понятие „европейска заповед за арест“ — Минимални изисквания, от които зависи валидността — Член 6, параграф 1 — Понятие „издаващ съдебен орган“ — Европейска заповед за арест, издадена от прокуратура на държава членка — Статут — Наличие на връзка на подчиненост по отношение на орган на изпълнителната власт — Правомощие на министъра на правосъдието да дава конкретно указание — Одобряване на европейската заповед за арест от съд преди изпращането ѝ)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/18

      Решение на Съда (втори състав) от 9 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Kammergericht Berlin — Германия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу NJ
      (Дело C-489/19 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 1, параграф 1 - Понятие „европейска заповед за арест“ - Минимални изисквания, от които зависи валидността - Член 6, параграф 1 - Понятие „издаващ съдебен орган“ - Европейска заповед за арест, издадена от прокуратура на държава членка - Статут - Наличие на връзка на подчиненост по отношение на орган на изпълнителната власт - Правомощие на министъра на правосъдието да дава конкретно указание - Одобряване на европейската заповед за арест от съд преди изпращането ѝ)
      (2019/C 423/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Kammergericht Berlin

         Страни в главното производство

      NJ

         В присъствието на: Generalstaatsanwaltschaft Berlin

         Диспозитив

      Понятието „европейска заповед за арест“, съдържащо се в член 1, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща европейските заповеди за арест, издадени от прокуратурите на държава членка, въпреки че тези прокуратури са изложени на риск да получават пряко или косвено конкретни разпореждания или указания от страна на изпълнителната власт, например от министъра на правосъдието, при издаването на тези европейски заповеди за арест, доколкото, за да могат да бъдат изпратени от посочените прокуратури, същите заповеди за арест задължително подлежат на одобряване от съд, който има достъп до цялата наказателна преписка, към която са приложени евентуални конкретни разпореждания или указания от страна на изпълнителната власт, и упражнява независимо и обективно контрол върху условията за издаване и пропорционалността на тези заповеди за арест, като така приема самостоятелно решение, което им дава тяхната окончателна форма.

         (1)  ОВ C 280, 19.8.2019 г.


title: Дело T-451/18: Определение на Общия съд от 25 септември 2019 г. — Triantafyllopoulos и др./ЕЦБ (Иск за обезщетение — Вреда, която жалбоподателите твърдят, че са претърпели поради неупражняване на контрол върху Кооперативна банка на Ахея от страна на Гръцката централна банка и на ЕЦБ — Давностен срок — Член 46 от Статута на Съда на европейския съюз — Причинно-следствена връзка — Жалба, която отчасти е явно недопустима и отчасти е явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/52

      Определение на Общия съд от 25 септември 2019 г. — Triantafyllopoulos и др./ЕЦБ
      (Дело T-451/18) (1)

      (Иск за обезщетение - Вреда, която жалбоподателите твърдят, че са претърпели поради неупражняване на контрол върху Кооперативна банка на Ахея от страна на Гръцката централна банка и на ЕЦБ - Давностен срок - Член 46 от Статута на Съда на европейския съюз - Причинно-следствена връзка - Жалба, която отчасти е явно недопустима и отчасти е явно лишена от всякакво правно основание)
      (2019/C 423/66)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподатели: Panagiotis Triantafyllopoulos (Патрас, Гърция) и други 487 жалбоподатели, чиито имена се съдържат в приложението към определението (представител: N. Ioannou, адвокат)

         Ответник: Европейска централна банка (представители: C. Hernandez Saseta и M. Anastasiou)

         Предмет

      Жалба на основание член 268 ДФЕС с искане за изплащане на обезщетение за вредата, която жалбоподателите твърдят, че са претърпели поради недостатъчен надзор от страна на ЕЦБ по отношение на Trapeza tis Ellados (Гръчката централна банка), която, от своя страна, упражнила недостатъчен надзор върху Achaïki Synetairistiki Trapeza SYN.PE (Кооперативна банка на Ахея, Гърция), в която те притежават акции.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Panagiotis Triantafyllopoulos и другите жалбоподатели, чийто имена се съдържат в приложението към определението, понасят направените от тях разноски и разноските, направени от европейската централна банка (ЕЦБ).

         (1)  ОВ C 373, 15.10.2018 г.


title: Дело C-652/18: Определение на Съда (осми състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Административен съд Хасково — България) — SZ/Митница Бургас (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Контрол на пари в брой, които се внасят или изнасят от Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 1889/2005 — Член 3, параграф 1 — Неизпълнение на задължението за деклариране — Член 9, параграф 1 — Санкции, предвидени от националното право — Национална правна уредба — Глоба и отнемане на недекларираната сума в полза на държавата — Пропорционалност)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/19

      Определение на Съда (осми състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Административен съд Хасково — България) — SZ/Митница Бургас
      (Дело C-652/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Контрол на пари в брой, които се внасят или изнасят от Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 1889/2005 - Член 3, параграф 1 - Неизпълнение на задължението за деклариране - Член 9, параграф 1 - Санкции, предвидени от националното право - Национална правна уредба - Глоба и отнемане на недекларираната сума в полза на държавата - Пропорционалност)
      (2019/C 423/23)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд Хасково

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SZ

         Ответник: Митница Бургас

         С участието на: Окръжна прокуратура Хасково

         Диспозитив

      Член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която като санкция за неизпълнение на предвиденото в член 3 от Регламента задължение за деклариране, освен налагане на административно наказание глоба, предвижда и отнемане на недекларираната сума в полза на държавата.

         (1)  ОВ C 4, 7.1.2019 г.


title: Дело C-514/18 P: Решение на Съда (десети състав) от 17 октомври 2019 г. — Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark/Gabriele Schmid, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 15 — Понятие за „реално използване“ — Изискване за използване на марката в съответствие с основната ѝ функция)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/13

      Решение на Съда (десети състав) от 17 октомври 2019 г. — Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark/Gabriele Schmid, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-514/18 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 15 - Понятие за „реално използване“ - Изискване за използване на марката в съответствие с основната ѝ функция)
      (2019/C 423/16)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (представители: I. Hödl и S. Schoeller, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Gabriele Schmid (представител: B. Kuchar, Rechtsanwältin), Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: D. Hanf)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (регионална камара по селско стопанство и лесовъдство на Щайермарк, Австрия) да понесе, освен направените от нея съдебни разноски, тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), а също и съдебните разноски на г-жа Gabriele Schmid.

         (1)  ОВ C 408, 12.11.2018 г.


title: Дело C-284/19 P: Определение на Съда (десети състав) от 1 октомври 2019 г. — Andrew Clarke/Европейска комисия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Жалба за отмяна — Иск за установяване на неправомерно бездействие — Отказ на Европейската комисия да образува производство по член 258 ДФЕС срещу държава членка за установяване на неизпълнение на задължения)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/19

      Определение на Съда (десети състав) от 1 октомври 2019 г. — Andrew Clarke/Европейска комисия
      (Дело C-284/19 P) (1)

      (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Жалба за отмяна - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Отказ на Европейската комисия да образува производство по член 258 ДФЕС срещу държава членка за установяване на неизпълнение на задължения)
      (2019/C 423/24)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Andrew Clarke (представител: E. Lock, Solicitor)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като явно неоснователна.

                  2)

                  Г-н Andrew Clarke понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 213, 24.6.2019 г.


title: Дело T-607/18: Определение на Общия съд от 9 октомври 2019 г. — Essity Hygiene and Health/EUIPO (Изображение на листо) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща листо — Абсолютно основание за отказ — Отмяна на обжалваното решение — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне по същество)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/54

      Определение на Общия съд от 9 октомври 2019 г. — Essity Hygiene and Health/EUIPO (Изображение на листо)
      (Дело T-607/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща листо - Абсолютно основание за отказ - Отмяна на обжалваното решение - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне по същество)
      (2019/C 423/68)
      Език на производството: шведски

         Страни

         Жалбоподател: Essity Hygiene and Health AB (Гьотеборг, Швеция) (представител: U. Wennermark, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 6 юли 2018 г. (преписка R 2196/2017-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак, изобразяващ листо, като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по същество.

                  2)

                     Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело C-467/19 PPU: Определение на Съда (втори състав) от 24 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Специализиран наказателен съд — България) — Наказателно производство срещу QR (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Директива (ЕС) 2016/343 — Член 7, параграф 4 — Укрепване на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство — Право на лицата да запазят мълчание и да не се самоуличават — Споразумение, сключено между прокурора и извършителя на престъпление — Одобряване на споразумението от съда — Условие — Съгласие на останалите обвиняеми — Харта на основните права на Европейския съюз — Неприложимост)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/20

      Определение на Съда (втори състав) от 24 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Специализиран наказателен съд — България) — Наказателно производство срещу QR
      (Дело C-467/19 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Директива (ЕС) 2016/343 - Член 7, параграф 4 - Укрепване на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство - Право на лицата да запазят мълчание и да не се самоуличават - Споразумение, сключено между прокурора и извършителя на престъпление - Одобряване на споразумението от съда - Условие - Съгласие на останалите обвиняеми - Харта на основните права на Европейския съюз - Неприложимост)
      (2019/C 423/25)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Наказателно производство срещу:

      QR

         с участието на: Специализирана прокуратура, YM, ZK, HD

         Диспозитив

      Член 7, параграф 4 от Директива (ЕС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство трябва да се тълкува в смисъл, че не урежда въпроса дали одобряването от съда на споразумение за решаване на делото като разглежданото в главното производство, сключено между обвиняем за участие в престъпна група и прокурора, може или не може да зависи от условието останалите обвиняеми за участие в тази престъпна група да дадат съгласие за сключването на това споразумение.

         (1)  ОВ C 280, 19.8.2019 г.


title: Дело C-548/18: Решение на Съда (първи състав) от 9 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Saarländisches Oberlandesgericht — Германия) — BGL BNP Paribas SA/TeamBank AG Nürnberg (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Регламент (ЕО) № 593/2008 — Приложимо право към договорните задължения — Член 14 — Прехвърляне на вземания — Противопоставимост на трети лица)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/14

      Решение на Съда (първи състав) от 9 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Saarländisches Oberlandesgericht — Германия) — BGL BNP Paribas SA/TeamBank AG Nürnberg
      (Дело C-548/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Регламент (ЕО) № 593/2008 - Приложимо право към договорните задължения - Член 14 - Прехвърляне на вземания - Противопоставимост на трети лица)
      (2019/C 423/17)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Saarländisches Oberlandesgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BGL BNP Paribas SA

         Ответник: TeamBank AG Nürnberg

         Диспозитив

      Член 14 от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) трябва да се тълкува в смисъл, че не определя пряко или по аналогия приложимото право относно противопоставимостта на трети лица на прехвърляне на вземане в случай на многократно прехвърляне на вземания от един и същ кредитор на последващи приобретатели.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело C-679/19: Преюдициално запитване от Tribunalul Ilfov (Румъния), постъпило на 12 септември 2019 г. — NL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/21

      Преюдициално запитване от Tribunalul Ilfov (Румъния), постъпило на 12 септември 2019 г. — NL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București
      (Дело C-679/19)
      (2019/C 423/27)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Ilfov

         Страни в главното производство

         Въззивник: NL

         Въззиваем: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска санкция като предвидената в член 653, буква i) от Hotărârea Guvernului nr. 707/2006 (Постановление на правителството № 707/2006), съгласно който парите в брой, които не са декларирани писмено пред митническите органи и чиято стойност надхвърля прага от 10 000 EUR, се отнемат изцяло и окончателно?

                  2)

                  Трябва ли член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността, да се тълкува в смисъл, че не допуска държавите членки да налагат санкция отнемане на цялата недекларирана сума, без никаква предварителна или последваща проверка на произхода или предназначението на сумите и независимо от техния произход или предназначение?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността (ОВ L 309, 2005 г., стр. 9, Специално издание на български език, 2007 г, стр. 238).


title: Дело C-683/19: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 16 септември 2019 г. — Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L./Administración del Estado и др.

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/22

      Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 16 септември 2019 г. — Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L./Administración del Estado и др.
      (Дело C-683/19)
      (2019/C 423/28)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L.

         Ответници: Administración del Estado, Iberdrola, S.A., Gas Natural SDG, S.A., EDP España, S.A., CIDE, Asociación de Distribuidores de Energía Eléctrica, Endesa, S.A., Agri-Energía, S.A., Navarro Generación, S.A., Electra del Cardener, Serviliano García, S.A., Energías de Benasque, S.L., Candín Energía, S.L., Cooperativa Eléctrica Benéfica Catralense, Cooperativa Valenciana, Eléctrica Vaquer, S.A., Hijos de José Bassols, S.A., Electra Aduriz, S.A., El Gas, S.A., Estabanell y Pahisa, S.A., Electra Caldense, S.A., Cooperativa Popular de Fluid Electric Camprodon, S.C.C.L., Fuciños Rivas, S.L., Electra del Maestrazgo, S.A.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Като се има предвид практиката на Съда, установена, по-конкретно с решения от 20 април 2010 г. (дело C-265/08, Federutility) (1) и от 7 септември 2016 г. (дело С-121/15, ANODE) (2), съвместима ли е с изискванията по член 3, параграф 2 от Директива 2009/72/ЕО (3) национална правна уредба — като съдържащата се в член 45, параграф 4 от Ley 24/2013 (Закон № 24/2013) от 26 декември 2013 г., за чието прилагане впоследствие са приети членове 2 и 3 от Real Decreto 968/2014 (Кралски декрет № 968/2014) от 21 ноември 2014 г. — която възлага финансирането на социалната отстъпка в тежест на определени оператори на електроенергийната система — дружествата майки на групи от дружества или евентуално дружества, които осъществяват едновременно дейности по производство, разпределение и доставка на електроенергия — при положение че някои от тези задължени субекти имат твърде малко конкретно влияние в сектора като цяло, а освобождава от тази тежест други предприятия или групи от предприятия, които било поради оборота им, относителното им значение в някой от секторите на дейност или едновременното и интегрирано осъществяване на две от посочените дейности, може да са в по-добра позиция да поемат съответния разход?

                  2)

                  Съвместима ли е с изискването за пропорционалност, установено в член 3, параграф 2 от Директива 2009/72/ЕО, национална правна уредба, в която задължението за финансиране на социалната отстъпка не е предвидено като изключение, нито за ограничен период от време, а е установено за неопределено време и без възстановяване или друга компенсаторна мярка?

         (1)  EU:C:2010:205

         (2)  EU:C:2016:637

         (3)  Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО (ОВ L 211, 2009 г., стр. 55).


title: Дело C-691/19: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Alicante (Испания), постъпило на 18 септември 2019 г. — Banco Santander, S.A./VF и WD

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/23

      Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Alicante (Испания), постъпило на 18 септември 2019 г. — Banco Santander, S.A./VF и WD
      (Дело C-691/19)
      (2019/C 423/29)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Provincial de Alicante

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Banco Santander, SA

         Ответници: VF и WD

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместимо ли е с принципа на необвързващо действие, признат в член 6, параграф 1 от Директива 93/13 (1), дадено от съд тълкуване (според което възстановяването на суми, недължимо платени въз основа на клауза за разходи в потребителски договор за ипотечен кредит, не е последица от обявяването на нищожност, а е предмет на самостоятелен иск, който се погасява по давност), което позволява потребителят да бъде окончателно обвързан от клаузата за разходи, ако не може да си възстанови платените от него суми поради изтичане на погасителната давност за предявяване на този иск?

                  2)

                  Съвместимо ли е с посочения принцип прилагането на института на погасителната давност по отношение на иск за възстановяване на суми, недължимо платени в резултат от прилагането на клауза, обявена за неравноправна, доколкото това прилагане може да доведе до загуба на правото на възстановяване, въпреки обявяването на клаузата за нищожна?

                  3)

                  При утвърдителен отговор, трябва ли понятието „разумен погасителен срок“, което използва Съдът на Европейския съюз, да се тълкува само от гледна точка на националната правна уредба и съдебна практика или, напротив, разумният характер на този срок следва да се основава на изискването да се осигури минимално ниво на защита на кредитополучателите в целия Европейския съюз и да не се засяга основното съдържание на правото на съответното лице да не бъде обвързано от клауза, обявена за неравноправна?

                  4)

                  Ако се приеме, че разумният характер на погасителния срок следва да се основава на минимални изисквания, може ли този характер да зависи от момента, в който съгласно националното законодателство може да се предяви искът? Разумно ли е погасителният срок да се изчислява от датата на сключване на договора или, напротив, принципът на необвързващо действие на неравноправните клаузи изисква предварително или едновременно обявяване за нищожна на клаузата за разходи, за да може кредитополучателят да разполага с разумен срок, за да поиска възстановяване на недължимо платените суми?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-692/19: Преюдициално запитване от Watford Employment Tribunal (Обединено кралство), постъпило на 19 септември 2019 г. — B/Yodel Delivery Network Ltd

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/24

      Преюдициално запитване от Watford Employment Tribunal (Обединено кралство), постъпило на 19 септември 2019 г. — B/Yodel Delivery Network Ltd
      (Дело C-692/19)
      (2019/C 423/30)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Watford Employment Tribunal

         Страни в главното производство

         Ищец: B

         Ответник: Yodel Delivery Network Ltd

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли Директива 2003/88/ЕО (1) относно някои аспекти на организацията на работното време наличието на разпоредби в националното законодателство, които изискват лицето да се ангажира изцяло „лично“ да извършва работата или да предоставя услугите, които се изискват от него, за да попадне в приложното поле на Директивата?

                  2)

                  По-конкретно:

                              2.1.

                              Означава ли фактът, че лицето има правото да ангажира подизпълнители или „заместници“, които да извършат или предоставят цялата или част от работата или услугите, които се изискват от него, че то не трябва да се счита за работник по смисъла на Директива 2003/88/ЕО, или:

                                          2.1.1.

                                          въобще (защото правото на заместник е несъвместимо с качеството работник); или

                                          2.1.2.

                                          само по отношение на периода от време, в който то упражнява правото да ползва заместник (поради което следва да се счита за работник през времето, в което действително полага труд или предоставя услуги)?

                              2.2.

                              От значение ли е за определяне на качеството „работник“ по смисъла на Директива 2003/88/ЕО, че конкретният ищец всъщност не е упражнил правото да ангажира подизпълнител или да използва заместник, докато други, обвързани по същество от същите условия лица, са го сторили?

                              2.3.

                              От значение ли е за определяне на качеството „работник“ по смисъла на Директива 2003/88/ЕО, че други юридически лица, включително персонални и капиталови дружества с ограничена отговорност, са обвързани по същество от същите условия като конкретния ищец?

                  3)

                  От значение ли е за определяне на качеството „работник“ по смисъла на Директива 2003/88/ЕО, че потенциалният работодател не е длъжен да предлага работа на конкретния ищец, т.е. че работата се предлага „при необходимост“; и/или че конкретният ищец не е длъжен да я приеме, т.е. качеството работник „винаги зависи от абсолютното право на куриера да не приеме предложена му работа“?

                  4)

                  От значение ли е за определяне на качеството „работник“ по смисъла на Директива 2003/88/ЕО, че конкретният ищец не е длъжен да работи единствено за потенциалния работодател, а може едновременно да предоставя подобни услуги на всяко трето лице, включително преки конкуренти на потенциалния работодател?

                  5)

                  От значение ли е за определяне на качеството „работник“ по смисъла на Директива 2003/88/ЕО, че конкретният ищец всъщност не се е възползвал от правото да предоставя подобни услуги на трети лица, докато други, обвързани по същество от същите условия лица, са го правили?

                  6)

                  За целите на [член 2, параграф 1] от Директива 2003/88/ЕО как следва да се изчислява работното време на работник, в случай че конкретният ищец няма задължение да полага труд през определено работно време, а е свободен да определя сам работното си време в рамките на зададени параметри, напр. между 7:30 ч. сутринта и 21:00 ч. вечерта? По-конкретно как следва да се изчислява работното време, когато:

                              6.1.

                              От лицето не се изисква да работи единствено за потенциалния работодател през това време и/или когато определени дейности, извършвани през това време (например шофиране), могат да са в полза както на потенциалния работодател, така и на трето лице;

                              6.2.

                              На работника се предоставя голяма свобода по отношение на начина на изпълнение на работата, така че да може да разполага с времето си, както му е удобно, а не единствено съобразно интересите на потенциалния работодател.

         (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело C-712/19: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 24 септември 2019 г. — Novo Banco S.A./Junta de Andalucía

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/25

      Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 24 септември 2019 г. — Novo Banco S.A./Junta de Andalucía
      (Дело C-712/19)
      (2019/C 423/31)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Novo Banco S.A.

         Ответник: Junta de Andalucía

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли членове 49, 56 и 63 ДФЕС, които гарантират съответно свободата на установяване, свободното предоставяне на услуги и свободното движение на капитали, да се тълкуват в смисъл, че не допускат по-специално система на приспадания като предвидената за ДДКИА в член 6, параграф 7, точки 2 и 3 от Закон 11/2010 от 3 декември 2010 г. на Автономна област Андалусия за данъчни мерки за намаляване на публичния дефицит и за устойчивост?

                  2)

                  Трябва ли, с оглед на предвиденото в член 401 и член 135, параграф 1, буква г) от Директивата за ДДС (1), данъкът върху депозитите на клиенти на кредитните институции в Андалусия (ДДКИА) да се окачестви като непряк данък, въпреки че посоченият член 6, параграф 2 от Закон 11/2010 на Автономна област Андалусия го приема за пряк?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-716/19: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Испания), постъпило на 26 септември 2019 г. — ZA и др./Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/26

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Испания), постъпило на 26 септември 2019 г. — ZA и др./Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA
      (Дело C-716/19)
      (2019/C 423/32)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: ZA, AZ, BX, CV, DU, ET

         Ответник: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли да се приеме с оглед на Регламент (ЕО) № 1/2003 (1), че разследваните и приети за доказани факти в решение на национален орган по конкуренция на държава членка на ЕС — когато този орган прилага членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС в рамките на задачите, които са му възложени по силата на посочения регламент и на Известие относно сътрудничеството между Комисията и съдилищата на държавите членки на Европейския съюз, както и на Известие на Комисията относно сътрудничеството в рамките на мрежата от органите по конкуренция (2004/C 101/03) от 27.4.2004 г. — което впоследствие е потвърдено с решение на висшестоящ съд и е влязло в сила, имат доказателствена стойност de jure и могат да обусловят или предопределят решенията на друга юрисдикция по следващи дела, свързани със същите факти?

                  2)

                  В хипотезата, в която националният орган по конкуренция се произнесе, че е налице нарушение във връзка с мрежа от споразумения, трябва ли да се предполага, освен ако не бъде доказано друго от извършителя на нарушението, че съдържанието на решението засяга всички споразумения, съставляващи мрежата? С други думи, дали постановените решения относно мрежи от споразумения водят до прехвърляне на тежестта на доказване?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-728/19: Преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство), постъпило на 2 октомври 2019 г. — Beverly Hills Teddy Bear Company/PMS International Group

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/27

      Преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство), постъпило на 2 октомври 2019 г. — Beverly Hills Teddy Bear Company/PMS International Group
      (Дело C-728/19)
      (2019/C 423/33)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Страни в главното производство

         Ищец: Beverly Hills Teddy Bear Company

         Ответник: PMS International Group

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  За да възникне закрила като нерегистриран промишлен дизайн на Общността съгласно член 11 от Регламент (ЕО) № 6/2002 (1) на Съвета от 12 декември 2001 година (наричан по-нататък „Регламента“) за промишлен дизайн, станал общодостъпен по смисъла на член 11, параграф 1, трябва ли оповестяващото събитие по смисъла на член 11, параграф 2 да се състои в географските рамки на Общността или където и да се е състояло, достатъчно е събитието да е било такова, че в редовната бизнес практика то може по разумен начин да стане известно на специализираните среди от съответния сектор, действащи в рамките на Общността (ако се приеме, че промишленият дизайн не е оповестен при условията на поверителност съгласно последното изречение на член 11, параграф 2?

                  2)

                  Коя е датата за преценка на новостта на промишлен дизайн, за който се търси закрила като нерегистриран промишлен дизайн на Общността, по смисъла на член 5, параграф 1, буква а) от Регламента — датата, на която е възникнала закрилата като нерегистриран промишлен дизайн на Общността по смисъла на член 11 от Регламента, или евентуално датата, на която съответното събитие, оповестяващо промишления дизайн по смисъла на член 7, параграф 1 от Регламента, е могло по разумен начин да стане известно в редовната бизнес практика на специализираните среди от съответния сектор, действащи в рамките на Общността (ако се приеме, че промишленият дизайн не е оповестен при условията на поверителност съгласно последното изречение на член 7, параграф 1, или пък друга дата, и в този случай, коя е тя?

         (1)  Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ, L 3, 2002 г., стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).


title: Дело C-729/19: Преюдициално запитване от Court of Appeal in Northern Ireland (Обединено кралство), постъпило на 2 октомври 2019 г. — TKF/Department of Justice for Northern Ireland

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/27

      Преюдициално запитване от Court of Appeal in Northern Ireland (Обединено кралство), постъпило на 2 октомври 2019 г. — TKF/Department of Justice for Northern Ireland
      (Дело C-729/19)
      (2019/C 423/34)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Court of Appeal in Northern Ireland

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TKF

         Ответник: Department of Justice for Northern Ireland

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 75, параграф 2 от Регламент № 4/2009 (1) да се тълкува в смисъл, че се прилага само по отношение на „решения“, постановени в държави, които са били членки на Съюза към момента на постановяването на тези решения?

                  2)

                  Като се има предвид, че сега Полша е държава — членка на Съюза, която е обвързана от Хагския протокол, трябва ли да се приеме, че решенията за издръжка, постановени от полски съд през 1999 г. и 2003 г., тоест преди Полша да се присъедини към Съюза, понастоящем могат да се вписват и изпълняват в другите държави членки на основание на някоя от разпоредбите на Регламент № 4/2009, и по-конкретно:

                              а)

                              на основание на член 75, параграф 3 и член 56 от Регламент № 4/2009;

                              б)

                              на основание на член 75, параграф 2 и глава IV, раздел 2 от Регламент № 4/2009;

                              в)

                              на основание на член 75, параграф 2, буква а) и глава IV, раздел 3 от Регламент № 4/2009;

                              г)

                              на основание на някоя друга разпоредба от Регламента?

         (1)  Регламент (ЕО) № 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 година относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка (ОВ L 7, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-788/19: Иск, предявен на 23 октомври 2019 г. — Европейска комисия/Кралство Испания

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/30

      Иск, предявен на 23 октомври 2019 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
      (Дело C-788/19)
      (2019/C 432/35)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: N. Gossement и C. Perrin)

         Ответник: Кралство Испания

         Искания на ищеца

                  —

                  да се установи, че Кралство Испания:

                              —

                              като е въвело последици от неизпълнението на задължението за уведомяване по отношение на имоти и права в чужбина или от подаването на „Modelo 720“ („Формуляр 720“) след изтичането на съответния срок, които включват квалифицирането на посочените активи като неоправдани имуществени приходи, които [последици] не се погасяват по давност,

                              —

                              като налага автоматично парична глоба с фиксиран размер 150 %, приложима в случай на неизпълнение на задължението за уведомяване по отношение на имотите и правата в чужбина или на подаване на „Формуляр 720“ след изтичането на съответния срок,

                              —

                              като налага парични глоби с фиксиран размер за неизпълнение на задължението за уведомяване по отношение на имотите и правата в чужбина или за подаване на „Формуляр 720“ след изтичането на съответния срок, чието ниво е по-високо от това на санкциите, предвидени по общия режим за подобни нарушения,

                  —

                  не е изпълнило задълженията си по членове 21, 45, 56 и 63 ДФЕС и по членове 28, 31, 36 и 40 от Споразумението за ЕИП.

                  —

                  да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Испанската данъчна правна уредба налага на местните лица в Испания задължение да декларират определени имоти и права, намиращи се в чужбина, посредством формуляр на данъчна декларация („Формуляр 720“). При неизпълнение или неправилно изпълнение на посоченото задължение се прилага специфичен санкционен режим.
      Комисията прави извода, че санкциите, които се състоят в квалифицирането на активите като имуществени приходи, неприлагането на общите правила за давността и парични глоби с фиксиран размер, представляват ограничение на основните свободи по ДФЕС и [Споразумението за] ЕИП. Макар че по принцип тези мерки могат да бъдат подходящи за постигане на преследваните цели, а именно предотвратяване на избягването на заплащане на данъци и данъчната измама, и борбата срещу тях, те са непропорционални.


title: Дело C-599/19 P: Жалба, подадена на 6 август 2019 г. от Rietze GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 6 юни 2019 г. по дело T-43/18, Rietze GmbH & Co. KG/Служба за интелектуална собственост на Европейския съюз

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/19

      Жалба, подадена на 6 август 2019 г. от Rietze GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 6 юни 2019 г. по дело T-43/18, Rietze GmbH & Co. KG/Служба за интелектуална собственост на Европейския съюз
      (Дело C-599/19 P)
      (2019/C 432/23)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Rietze GmbH & Co. KG (представител: M. Krogmann, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Служба за интелектуална собственост на Европейския съюз
      С определение от 24 октомври 2019 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-582/18: Решение на Общия съд от 15 октомври 2019 г. — Boxer Barcelona/EUIPO — X-Technology Swiss (XBOXER BARCELONA) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „XBOXER BARCELONA“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща буквата „x“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Реално използване на по-ранната марка — Доказателства — Член 18, параграф 1, буква a) от Регламент 2017/1001 — Член 47, параграф 2 от Регламент 2017/1001 — Ограничаване на заявката за регистрация пред апелативния състав — Член 49, параграф 1 от Регламент 2017/1001)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/49

      Решение на Общия съд от 15 октомври 2019 г. — Boxer Barcelona/EUIPO — X-Technology Swiss (XBOXER BARCELONA)
      (Дело T-582/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „XBOXER BARCELONA“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща буквата „x“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Реално използване на по-ранната марка - Доказателства - Член 18, параграф 1, буква a) от Регламент 2017/1001 - Член 47, параграф 2 от Регламент 2017/1001 - Ограничаване на заявката за регистрация пред апелативния състав - Член 49, параграф 1 от Регламент 2017/1001)
      (2019/C 432/57)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Boxer Barcelona, SL (Барселона, Испания) (представител: A. Canela Giménez, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: S. Palmero Cabezas и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: X-Technology Swiss GmbH (Волерау, Швейцария) (представител: A. Zafar, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 12 юли 2018 г. (преписка R 2186/2017-5) относно производство по възражение между X-Technology Swiss и Boxer Barcelona.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Boxer Barcelona, SL да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело T-703/19: Жалба, подадена на 11 октомври 2019 г. — DD/FRA

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/64

      Жалба, подадена на 11 октомври 2019 г. — DD/FRA
      (Дело T-703/19)
      (2019/C 432/75)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: DD (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, адвокати)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за основните права (FRA)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да присъди на жалбоподателя обезщетение за претърпените неимуществени вреди, описани в настоящата жалба, определени по справедливост на 50 000 EUR,

                  —

                  да отмени решението на директора на Агенцията на Европейския съюз за основните права (FRA) от 21 декември 2018 г. за отхвърляне на искането, направено от жалбоподателя на основание член 90, параграф 1 от Правилника,

                  —

                  при необходимост, да отмени решението на директора на FRA от 24 юни 2019 г. за отхвърляне на жалбата на жалбоподателя, подадена на основание член 90, параграф 2 от Правилника,

                  —

                  да осъди ответника да плати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: разследващите не са имали правомощия за разследване на евентуално нарушение от жалбоподателя на член 17 или на член 11 от Правилника, нито за проверка на електронното съобщение на жалбоподателя от 5 март 2014 г. и административното разследване няма правно основание. FRA е нарушила член 86, параграф 2 от Правилника и член 2, параграф 1 от Решение 2013/01 на Изпълнителния съвет (ИС).

                  2.

                  Второ основание: образуването на административното разследване не е основано на обосновано подозрение за дисциплинарно нарушение въз основа на prima facie доказателства.

                  3.

                  Трето основание: непредоставянето на жалбоподателя на информация за образуването на административното разследване и на свързаните с него решения след поискването им от негова страна е незаконосъобразно.

                  4.

                  Четвърто основание: продължителността на разследването и на преддисциплинарното производство е прекомерна и неразумна.

                  5.

                  Пето основание: решението за прекратяване на разследването е немотивирано и не съответства на член 3 от Приложение IX към Правилника.

                  6.

                  Шесто основание: докладът от разследването съдържа грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката.

                  7.

                  Седмо основание: нарушение на поверителността.

                  8.

                  Осмо основание: нарушение на член 4, параграф 1, буква a) и член 5, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 45/2001 (1).

                  9.

                  Девето основание: нарушение на задължението за полагане на грижа, липса на обективност и безпристрастност и злоупотреба с власт.

         (1)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г. стр. 1; Специално издание на български език, глава 13, том 30, стр. 142).


title: Дело T-58/18: Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Mahr/EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Xocolat“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „LUXOCOLAT“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001 — Мотивиране на възражението — Правило 15, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 2, параграф 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/39

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Mahr/EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat)
      (Дело T-58/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Xocolat“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „LUXOCOLAT“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001 - Мотивиране на възражението - Правило 15, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 2, параграф 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625)
      (2019/C 432/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ramona Mahr (Виена, Австрия) (представител: T. Rohracher, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Śliwińska и A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Especialidades Vira, SL (Марторел, Испания)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 6 ноември 2017 г. (преписка R 541/2017-2) относно производство по възражение между Especialidades Vira и г–жа Mahr

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г–жа Ramona Mahr да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.