title: Дело F-95/05: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 13 декември 2007 г. — N/Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — Назначаване — Длъжност ръководител на администрацията — Трети страни — Неблагоприятно становище на медицинската служба)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/52

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 13 декември 2007 г. — N/Комисия
   (Дело F-95/05) (1)

   (Публична служба - Срочно наети служители - Назначаване - Длъжност „ръководител на администрацията“ - Трети страни - Неблагоприятно становище на медицинската служба)
   (2008/C 22/98)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: N (Брюксел) (представители: първоначално K.H. Hagenaar, avocat, впоследствие J. van Drooghenbroeck и T. Demaseure, avocats, накрая I. Kletzlen, avocate]

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и K. Herrmann]
   Предмет
   От една страна, отмяна на решението на Комисията да не назначи жалбоподателя в качеството му на срочно нает служител на длъжността „ръководител на администрацията“ в Гвинея Конакри в резултат на неблагоприятно становище на медицинската служба и, от друга страна, искане за обезщетение.
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението на директора на дирекция K „Външна служба“ на генерална дирекция „Външни отношения“ на Комисията на Европейските общности от 15 април 2005 г., с което жалбоподателят е уведомен, че няма да бъде назначен за ръководител на администрацията на Делегацията в Гвинея.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата й част.

               3)

               Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 10 от 14.1.2006 г., стр. 22 (дело, което първоначално е регистрирано в Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер T-377/05 и е прехвърлено в Съда на публичната служба на Европейския съюз с Определение от 15.12.2005 г.).


title: Дело T-595/11 P: Решение на Общия съд от 13 декември 2012 г. — А/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Социално осигуряване — Професионално заболяване — Пълна трайна инвалидност — Достъп до личното дело — Възстановяване на пътни разноски — Искане за обезщетение)

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/21

         Решение на Общия съд от 13 декември 2012 г. — А/Комисия
   (Дело T-595/11 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Социално осигуряване - Професионално заболяване - Пълна трайна инвалидност - Достъп до личното дело - Възстановяване на пътни разноски - Искане за обезщетение)
   2013/C 38/36
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател(и): A (P., Франция) (представители: B. Cambier, A. Paternostre и L. Levi, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и J. Baquero Cruz)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 14 септември 2011 г. по дело A/Комисия (F-12/09, все още непубликувано в Сборника)

      Диспозитив

               1.

               Отпаднало е основанието за произнасяне по жалбата в частта, в която се отнася до решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 14 септември 2011 г. по дело A/Комисия (F-12/09, все още непубликувано в Сборника), доколкото с него този съд се произнася по искането за отмяна на решението от 28 април 2008 г. в частта му, в която се отказва изплащането на авансовото обезщетение, предвидено в член 19, параграф 4 от общите правила, и прилагането на разпоредбите на член 73, параграф 2, буква б) от Правилника, както и по искането Комисията да бъде осъдена да изплати предвиденото в този член обезщетение.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 49, 18.2.2012 г.


               31.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 29/5

         Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur на 14 септември 2012 г. по дело Yngvi Harðarson срещу Askar Capital hf.
   (Дело E-10/12)
   2013/C 29/06
   С писмо от 14 септември 2012 г., получено в деловодството на съда на 14 септември 2012 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районния съд на Рейкявик) за консултативно становище по дело Yngvi Harðarson срещу Askar Capital hf. по следния въпрос:
   Следва ли Директива 91/533/ЕИО на Съвета от 14 октомври 1991 г. относно задължението на работодателя да информира работниците или служителите за условията на трудовия договор или на трудовото правоотношение да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства, при които е налице производство по несъстоятелност или сходно на него разделяне на дружество с ограничена отговорност, обезщетението за служителя трябва да се определя въз основа на писмен трудов договор, ако в срока, установен в член 5 от директивата, на служителя не е бил връчен писмен документ относно временните или постоянните изменения, които може да са били внесени в основните елементи на трудовия договор или трудовото правоотношение между страните?


title: Дело C-7/09: Решение на Съда (шести състав) от 12 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2006/86/ЕО — Изисквания за проследимост, съобщаване на сериозни нежелани реакции и събития и определени технически изисквания по отношение на кодиране, преработване, съхраняване, съхранение и предоставяне на човешки тъкани и клетки — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/6

         Решение на Съда (шести състав) от 12 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-7/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2006/86/ЕО - Изисквания за проследимост, съобщаване на сериозни нежелани реакции и събития и определени технически изисквания по отношение на кодиране, преработване, съхраняване, съхранение и предоставяне на човешки тъкани и клетки - Липса на транспониране в определения срок)
   2010/C 11/10
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Cattabriga и J. Sénéchal)

      Ответник: Кралство Белгия (представител: D. Haven)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане или несъобщаване в определения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2006/86/ЕО на Комисията от 24 октомври 2006 година за прилагане на Директива 2004/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно установяването на изисквания за проследимост, съобщаване на сериозни нежелани реакции и събития и определени технически изисквания по отношение на кодиране, преработване, съхраняване, съхранение и предоставяне на човешки тъкани и клетки (ОВ L 294, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 150).

      Диспозитив

               1.

               Като не е приело в срока, определен в член 11, параграф 1, първа алинея от Директива 2006/86/ЕО на Комисията от 24 октомври 2006 година за прилагане на Директива 2004/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно установяването на изисквания за проследимост, съобщаване на сериозни нежелани реакции и събития и определени технически изисквания по отношение на кодиране, преработване, съхраняване, съхранение и предоставяне на човешки тъкани и клетки, законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходимите за съобразяване с посочената директива, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               2.

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело C-480/06: Иск, предявен на 24 ноември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/9

         Иск, предявен на 24 ноември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-480/06)
   (2007/C 20/13)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: X. Lewis и B. Schima)

      Ответник: Федерална република Германия
   Искания на ищеца

               —

               да бъде установено, че като е позволила на окръзи Rotenburg (Wümme), Harburg, Soltau-Fallingbostel и Stade непосредствено да сключат с Stadtreinigung Hamburg договор с предмет предоставяне на услуги по отстраняването на отпадъци, без да е отправена общностна покана за представяне на оферти и възлагането на тази поръчка — осъществено чрез открита или ограничена процедура, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията, възложени ѝ по силата на член 8 във връзка с дялове III — VI от Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (1).

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   На 18 декември 1995 г. четири Landkreise (административни окръзи) сключили договор с предмет предоставяне на услуги по отстраняването на отпадъци със Stadtreinigung Hamburg, публичноправен субект. Този договор бил сключен без провеждане на процедура за възлагане на обществена поръчка и без да е обявявана европейска покана за представяне на оферти.
   Посочените Landkreise са възложители, а сключеният договор за услуги е писмен възмезден договор. Поради факта, че стойността на този договор е над прага, предвиден за прилагането на Директива 92/50/ЕИО, според Комисията той попада в приложното поле на посочената директива.
   Според Комисията обстоятелството, че Stadtreinigung Hamburg, в качеството си на публичноправен субект, може да бъде възложител по смисъла на Директива 92/50/ЕИО с нищо не променя факта, че въпросният договор попада в приложното поле на тази директива: както Съдът изрично вече е постановил, директивите в областта на обществените поръчки са приложими винаги, когато един възложител възнамерява да сключи писмен възмезден договор с правен субект, който е формално обособен от него и освен това е независим спрямо възложителя от гледна точка на вземането на решения.
   Според Комисията не са налице факти, които да обосновават възлагането на въпросната поръчка по споразумение, като се използва процедура на договаряне, без преди това да е отправена покана за представяне на оферти.
   Освен това Комисията не поддържа тезата на германското правителство, съгласно която, като еманация на правото на местно самоуправление, общинското сътрудничество не попада в обхвата на правото на обществените поръчки, независимо от избраната правна форма. Правото на местно самоуправление не може да доведе до незачитане от органите на местно самоуправление на нормите, регулиращи обществените поръчки. В случаите, в които органите на местно самоуправление сключват договори за предоставяне на услуги с други правни субекти, независимо дали последните могат да бъдат възложители или не, тези договори са обект на правото, регулиращо обществените поръчки. Освен това, според Комисията германското правителство не е успяло да докаже, че по технически причини въпросният договор за услуги е могло да бъде сключен само с един доставчик на услуги.
   Поради тези причини Комисията заключава, че допускайки непосредственото сключване на договор за услуги с предмет отстраняване на отпадъци, без да е проведена процедура за възлагането на тази поръчка и без да е отправена общностна покана за представяне на оферти, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията, възложени ѝ по силата на Директива 92/50/ЕИО.

      (1)  ОВ L 209, стр. 1.


title: Дело C-511/09 P: Решение на Съда (трети състав) от 27 октомври 2011 г. — Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, IML Industria Meccanica Lombarda Srl (Обжалване — Дъмпинг — Внос на механизми с дъгов лост с произход от Китай — Регламент (ЕО) № 1136/2006 — Определяне на дъмпинговия марж — Сравнение между нормалната стойност и експортната цена — Регламент (ЕО) № 384/96 — Член 2, параграф 7, буква a) и параграф 10)

text:
               17.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 370/10

         Решение на Съда (трети състав) от 27 октомври 2011 г. — Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, IML Industria Meccanica Lombarda Srl
   (Дело C-511/09 P) (1)

   (Обжалване - Дъмпинг - Внос на механизми с дъгов лост с произход от Китай - Регламент (ЕО) № 1136/2006 - Определяне на дъмпинговия марж - Сравнение между нормалната стойност и експортната цена - Регламент (ЕО) № 384/96 - Член 2, параграф 7, буква a) и параграф 10)
   2011/C 370/14
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd (представители: P Bentley QC)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, B. Driessen, G. Berrisch, Rechtsanwalt), Европейска комисия (представители: H. van Vliet и C. Clyne), IML Industria Meccanica Lombarda Srl (представител: адв. R. Bierwagen, Rechtsanwalt)

      Предмет

   Жалба подадена срещу решението на Първоинстанционния съд (седми състав) от 23 септември 2009 г. по дело Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd/Съвет (T-296/06), с което се отхвърля искането за частична отмяна на Регламент (ЕО) № 1136/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година относно налагането на окончателно антидъмпингово мито и окончателното събиране на временно мито, наложено върху вноса на механизми с дъгов лост с произход от Китайската народна република (ОВ L 205, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 11, том 47, стр. 89) — Определяне на дъмпинговия марж

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз и на IML Industria Meccanica Lombarda Srl.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 37, 13.02.2010 г.


title: Дело T-520/09: Жалба, подадена на 24 декември 2009 г. — TF1 и др./Комисия

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/30

         Жалба, подадена на 24 декември 2009 г. — TF1 и др./Комисия
   (Дело T-520/09)
   2010/C 80/51
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne Billancourt, Франция), Métropole télévision (M6) (Neuilly-sur-Seine, Франция), Canal + SA (Issy-Les-Moulineaux, Франция) (представители: J.-P. Hordies и C. Smits, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението, прието от Европейската комисия на 1 септември 2009 г. по дело Държавна помощ C 27/09 (ex N 34/A/09 & N 34/B/09) — Бюджетна субсидия за France Télévisions (2010—2012 г.), доколкото с него се решава нотифицираната безвъзмездна помощ в размер от 450 милиона EUR за 2009 година в полза на France Télévisions, да се оцени като съвместима с Договора за ЕО, на основание на член 86, параграф 2 от него;

               —

               да се осъди Комисията да започне предвидената в член 108, параграф 2, ДФЕС официална процедура по разследване на помощта;

               —

               да се осъди Комисия да заплати всички съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба се иска отмяната на Решение C(2009) 6693 окончателен от 1 септември 2009 г., прието от Комисията след провеждане на предвидената в член 88, параграф 3 ЕО процедура (нов член 108 ДФЕС), с което Комисията приема безвъзмездна помощ от бюджета с максимален размер от 450 милиона евро за 2009 г. в полза на France Télévisions за съвместима с общия пазар. Жалбоподателите искат в този контекст да започне официалната процедура по разследване, в съответствие с член 108, параграф 2, ДФЕС.
   В подкрепа на своето искане жалбоподателите изтъкват едно единствено правно основание, изведено от това, че са съществували сериозни трудности, поради които Комисията била задължена да започне предвидената в член 88, параграф 3 ЕО (нов член 108, параграф 2, ДФЕС) официална процедура по разследване и да покани заинтересованите страни да изложат своите становища.
   Жалбоподателите изтъкват наличието на признаци за сериозни трудности, произтичащи, от една страна, от обстоятелствата в процедурата по предварителното разследване, и от друга страна, от съдържанието на обжалваното решение.
   Прекомерната продължителност на процедурата по предварителното разследване, ходът на процедурата и значението на спорната субсидия били от естество да разкрият наличието на признаци за сериозни трудности, свързани с обстоятелствата от процедурата по предварителното разследване.
   Наличието на признаци на сериозни трудности, свързани със съдържанието на обжалваното решение, почивало на два фактора. То произтичало, от една страна, от недостатъчната степен на информация, дори от неточните информации, с които Комисията разполагала в момента на приемане на обжалваното решение, и от друга страна, от невъзможността за Комисията да направи извод за съвместимостта на помощта, без да извърши задълбочен анализ с оглед на структурните рискове на свръхкомпенсирането в конкретния случай.


title: Дело C-235/15: Определение на председателя на Съда от 23 септември 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Constanţa — Румъния) — Maria Bosneaga/Instituția Prefectului — окръг Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

text:
               19.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 475/14

         Определение на председателя на Съда от 23 септември 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Constanţa — Румъния) — Maria Bosneaga/Instituția Prefectului — окръг Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
   (Дело C-235/15) (1)

   (2016/C 475/22)
   Език на производството: румънски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 270, 17.8.2015 г.


title: Дело T-595/11 P: Жалба, подадена на 24 ноември 2011 г. от A срещу решението, постановено на 14 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-12/09 — A/Комисия

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/25

         Жалба, подадена на 24 ноември 2011 г. от A срещу решението, постановено на 14 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-12/09 — A/Комисия
   (Дело T-595/11 P)
   2012/C 49/46
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: A (Port-Vendres, Франция) (представители: B. Cambier, A. Paternostre и L. Levi, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               Да отмени решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 14 септември 2011 г. по дело F-12/09,

               —

               вследствие на това да уважи исканията му в първоинстанционното производство и поради това,

                           —

                           да отмени решенията, с които Европейската комисия отказва да изплати на жалбоподателя обезщетенията, дължими на основание член 73 от Правилника, и да осъди Европейската комисия незабавно да му изплати тези обезщетения, както и допълнително обезщетение по смисъла на общото право за разликата между размера на действително претърпените вреди и обезщетената част от тях на основание член 73 от Правилника,

                           —

                           да осъди Комисията да изплати на жалбоподателя лихви за забава, считано от месец декември 2004 г., дата, към която трябвало да бъдат признати професионалният произход на заболяването, размерът на претърпените вреди и стабилизираният характер на здравословното му състояние,

                           —

                           да осъди Европейската комисия да изплати на жалбоподателя всяка подходяща според Общия съд сума за обезщетяване на неимуществените вреди, претърпени от жалбоподателя в резултат на множеството грешки и нарушения, допуснати от службите на Европейската комисия във връзка със засягащите го медицински процедури,

                           —

                           да осъди ответника да заплати съдебните разноски в двете съдебни производства.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага три правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на правото на спазване на разумен срок, на принципа на полагане на грижа и на принципа на оправданите правни очаквания, както и от изопачаване на преписката.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на правото на пълно обезщетяване на претърпените вреди.

               3.

               Третото правно основание е изведено от една страна от нарушение на членове 73 и 90 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на принципите на добра администрация, на процесуална икономия, на забрана за прилагане с обратна сила, на йерархия на нормите и на понятието за консолидиране, и от друга страна — от изопачаване на фактите и на доводите на жалбоподателя.


title: Дело C-645/15: Решение на Съда (шести състав) от 24 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde/Freistaat Bayern (Преюдициално запитване — Околна среда — Оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда — Директива 2011/92/ЕС — Проект, който подлежи на оценка — Точка 7 от приложение I — Европейска спогодба за международните автомагистрали (AGR) — Разширяване на път с четири ленти с дължина под 10 km)

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/13

         Решение на Съда (шести състав) от 24 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde/Freistaat Bayern
   (Дело C-645/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Околна среда - Оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда - Директива 2011/92/ЕС - Проект, който подлежи на оценка - Точка 7 от приложение I - Европейска спогодба за международните автомагистрали (AGR) - Разширяване на път с четири ленти с дължина под 10 km))
   (2017/C 030/14)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde

      Ответник: Freistaat Bayern

      в присъствието на: Stadt Nürnberg

      Диспозитив

               1)

               Точка 7, буква в) от приложение I към Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда не може да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба обхваща проект за пътно преустройство, който, макар, както в главното производство, да се отнася до отсечка с дължина под 10 km, се състои в разширяване или преустройство на съществуващ път с четири или повече ленти.

               2)

               Точка 7, буква б) от приложение I към Директива 2011/92 следва да се тълкува в смисъл, че „високоскоростните пътища“ по смисъла на тази разпоредба са пътищата, които имат техническите характеристики, съдържащи се в определението в точка II.3. от приложение II към Европейската спогодба за международните автомагистрали (AGR), подписана в Женева на 15 ноември 1975 г., дори и когато тези пътища не са съставни части на уредената в тази спогодба мрежа от главни пътища за международен трафик или са разположени в градски райони.

               3)

               Понятието „строителство“ по смисъла на точка 7, буква б) от приложение I към Директива 2011/92 трябва да се тълкува като обхващащо изграждането на несъществуващи до тогава обекти или промяната във физическия смисъл на вече съществуващи обекти. За да се прецени дали подобно изменение може да се приеме за равностойно по своя обхват и условия на такова строителство, запитващата юрисдикция следва да вземе предвид всички характеристики на съответния обект, а не само неговата дължина или запазването на първоначалното му трасе.

      (1)  ОВ C 90, 7.3.2016 г.


title: Дело F-52/15: Жалба, подадена на 7 април 2015 г. — ZZ/Комисия

text:
               8.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 190/38

         Жалба, подадена на 7 април 2015 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-52/15)
   (2015/C 190/46)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues и A. Blot, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Искане за отмяна на решението на Комисията, с което се отхвърля искането на жалбоподателя да продължи да изпълнява длъжността си и съответно се потвърждава автоматичното му пенсиониране на 31 октомври 2014 г., и искане за обезщетение (заедно с лихви) за твърдените от жалбоподателя имуществени вреди и за символична сума от 1 EUR като обезщетение за твърдените от него неимуществени вреди

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 25 юни 2014 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя да продължи да изпълнява длъжността си и съответно се потвърждава автоматичното му пенсиониране на 31 октомври 2014 г.,

               —

               да се отмени, ако е нужно, решението за отхвърляне на жалбата, подадена от жалбоподателя по административен ред, което е постановено на 10 декември 2014 г. и е връчено на жалбоподателя на 29 декември 2014 г.,

               —

               да се присъди обезщетение за имуществените вреди, претърпени от жалбоподателя вследствие на оспорените решения,

               —

               да се присъди на жалбоподателя символичната сума от 1 EUR като обезщетение за неимуществените му вреди,

               —

               да се осъди ответникът да заплати всички съдебни разноски.


title: Дело T-675/15: Жалба, подадена на 20 ноември 2015 г. — Shanxi Taigang Stainless Steel/Комисия

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/65

         Жалба, подадена на 20 ноември 2015 г. — Shanxi Taigang Stainless Steel/Комисия
   (Дело T-675/15)
   (2016/C 038/88)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (Taiyuan, Китай) (представители: F. Carlin, Barrister и N. Niejahr, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1429 на Комисията от 26 август 2015 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на студеновалцувани плоски продукти от неръждаеми стомани с произход от Китайската народна република и Тайван (OВ 2015 L 224, стp. 10), в частта, в която налага антидъмпингово мито върху износа на жалбоподателя и предвижда събиране на временно мито върху този износ; и

               —

               да осъди Комисията да заплати направените от нея съдебни разноски, както и разноските на жалбоподателя по тези производства.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от твърдението, че Комисията нарушила член 2, параграф 7, буква a), втора алинея от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета (1) (наричан по-нататък „Основния регламент“), като определила и избрала Съединените американски щати („САЩ“) за подходящата държава аналог в този случай. Този избор се основава на неправилно тълкуване и прилагане на член 2, параграф 7, буква a), втора алинея от Основния регламент, както и на явни грешки в преценката на фактите. При условията на евентуалност жалбоподателят твърди, че Комисията приложила явно неправилно член 2, параграф 7, буква a) от Основния регламент, тъй като не направила определени корекции на нормалната стойност, макар да избрала САЩ за държава аналог.

               2.

               Второто основание е изведено от твърдението, че Комисията нарушила член 2, параграф 10 от Основния регламент, тъй като не направила необходимите корекции, свързани с разходите за вътрешен транспорт на производител износител от САЩ, съгласно буква к) от тази разпоредба.

               3.

               Третото основание е изведено от твърдението, че Комисията нарушила член 3, параграф 2, член 3, параграф 6 и член 3, параграф 7 от Основния регламент. В анализа на Комисията на някои показатели за вреда и причинно-следствената връзка са допуснати явни грешки в преценката на фактите и/или този анализ не съответства на задължението ѝ да разгледа данните внимателно и безпристрастно

      (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (OВ 2009 L 343, стp. 51).


title: Дело T-134/10: Жалба, подадена на 19 март 2010 г. — FESI/Съвет

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/36

         Жалба, подадена на 19 март 2010 г. — FESI/Съвет
   (Дело T-134/10)
   2010/C 148/62
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Fédération européenne de l’industrie du sport (FESI) (Брюксел, Белгия) (представители: E. Vermulst и Y. Van Gerven, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 на Съвета от 22 декември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Виетнам и с произход от Китайската народна република, приложимо и към вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа, доставяни от Административен район със специален статут Макао, декларирани или не с произход от Административен район със специален статут Макао, след преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета (1), в неговата цялост или, при условията на евентуалност, в частта, в която се отнася до жалбоподателя и неговите членове и по специално до четири от неговите членове, включени в представителната извадка (Adidas AG, Nike European Operations BV, Puma AG и Timberland Europe BV),

               —

               да се разпореди на Съвета да разкрие производствените данни за всеки включен в представителната извадка производител от Съюза, въз основа на които е направен подбора на представителната извадка при разследването в рамките на преразглеждането, както и данните относно заетостта за всеки включен в посочената извадка производител от Съюза,

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят посочва седем правни основания.
   На първо място той твърди, че Съветът е приложил неправилно член 17, параграф 1 от основния регламент (2), тъй като не е изискал от производителите от Съюза да попълнят формуляри за изготвяне на представителна извадка, вследствие на което е допуснал явна грешка в преценката и е нарушил правото на защита и принципа на недопускане на дискриминация. По-специално жалбоподателят поддържа, че институциите на Европейския съюз не са изискали от жалващите се производители от ЕС да попълнят формуляри за изготвяне на представителна извадка и по този начин подбора на представителната извадка на производителите от ЕС е извършен без необходимите данни, въз основа на предоставена от жалващите се ограничена информация, която не може да бъде проверена. Жалбоподателят твърди, че посочените институции следователно не са могли да проверят дали подбраната представителна извадка е подходяща. По нататък той поддържа, че без обективни причини институциите на ЕС са третирали по различен начин заинтересовани страни, намиращи се в сходно положение, и са нарушили основния принцип на недопускане на дискриминация.
   На второ място, жалбоподателят изтъква, че при подбора на представителната извадка на производители от ЕС Съветът е допуснал явна грешка в преценката и е нарушил член 17, параграф 1 от основния регламент. Жалбоподателят твърди, че представителната извадка на производители от ЕС не представлява най-големият представителен обем на производство или продажби, чието изследване е възможно в рамките на наличното време по смисъла на член 17, параграф 1 от основния регламент, и че представителната извадка е подбрана главно въз основа на критерии, които не са посочени в тази разпоредба.
   На трето място, жалбоподателят поддържа, че Съветът е нарушил точка 6.10 от Антидъмпинговото споразумение на Световната търговска организация, като не е приложил член 17, параграф 1 от основния регламент в съответствие с първата разпоредба. Съветът не е изготвил представителна извадка на производители от ЕС, която отразява най-високия процент от обема на производство или на продажби, както изисква точка 6.10 от Антидъмпинговото споразумение на СТО.
   На четвърто място жалбоподателят твърди, че при определянето на вероятността за продължаване на вредата Съветът е нарушил член 3, параграфи 1, 2 и 5 и член 11, параграф 2 от основния регламент и е допуснал явна грешка в преценката на фактите. Според жалбоподателя, Съветът погрешно е установил вероятност за продължаване на вредата за промишлеността на ЕС при липсата на мерки, въз основа на заключението за продължаване на вредата през разследвания период за преразглеждането („РПП“), основано на макроикономически данни от производители, които не са част от промишлеността на ЕС, и на непроверена информация. Освен това макроикономическите показатели са оценени въз основа на данни от непредставителна извадка на производители от ЕС.
   На пето място, жалбоподателят твърди, че като приема да разгледа като поверителна самоличността на жалващите се производители от ЕС, Съветът нарушава член 19, параграф 1 от основния регламент и правото на защита, тъй като предоставя поверително третиране неоснователно и без надлежно да разгледа исканията за поверителност.
   На шесто място, жалбоподателят поддържа, че като установява система на продуктови контролни номера („ПКН“) за класификация на разглежданите продукти Съветът нарушава член 2, параграф 10 и член 3, параграф 2 от основния регламент, както и принципите на дължима грижа и на добра администрация. Жалбоподателят счита, че използваната система на ПКН и прекласифицирането на определени категории обувки в средата на разследването е пречка за обективно сравнение между нормалната стойност и експортната цена. Освен това, според жалбоподателя това е пречка и за обективна оценка както на обема на дъмпинговия внос, така и на последиците от дъмпинговия внос върху цените на вътрешния пазар за подобни продукти и последващото въздействие на този внос върху националните производители на такива продукти. Жалбоподателят твърди също, че Съветът не е разгледал внимателно и безпристрастно всички релевантни фактори и надлежно обосновани причини, поради които е необходима промяна на системата на ПКН съгласно предложението на жалбоподателя.
   На последно място, жалбоподателят твърди, че при избора на държавата аналог Съветът е нарушил принципа на дължима грижа и на добра администрация, допуснал е явни грешки в преценката на фактите и е нарушил член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент. Жалбоподателят счита, че Съветът е допуснал сериозни процедурни нарушения при избора на Бразилия като държава аналог, тъй като в случая този избор не е извършен по подходящ и разумен начин.

      (1)  ОВ L 352, 2009 г., стр. 1.

      (2)  Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г., стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).


title: Дело T-96/16: Решение на Общия съд от 24 януари 2017 г. — Solenis Technologies/EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.) (Марка на Европейския съюз — Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS“. — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б), и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               6.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 70/19

         Решение на Общия съд от 24 януари 2017 г. — Solenis Technologies/EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.)
   (Дело T-96/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS“. - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б), и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 070/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Solenis Technologies LP (Уилмингтън, Съединени щати) (представител: A. Sanz Cerralbo, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Fischer и A. Kusturovic)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 3 декември 2015 г. (преписка R 613/2015-2) относно заявка за регистрация на словния знак „STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Solenis Technologies LP да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 156, 2.5.2016 г.


title: Дело C-583/10: Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) на 13 декември 2010 г. — Съединените американски щати/Christine Nolan

text:
               19.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/4

         Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) на 13 декември 2010 г. — Съединените американски щати/Christine Nolan
   (Дело C-583/10)
   2011/C 89/08
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Ищец: Съединените американски щати

      Ответник: Christine Nolan

      Преюдициални въпроси

   В кой момент възниква задължение за работодателя да проведе консултации относно колективните уволнения съгласно Директива 98/59/ЕО (1), i) когато работодателят предвижда, но все още не е взел стратегическо свързано с търговската дейност или управленско решение, което вероятно или неизбежно ще доведе до колективни уволнения, или ii) едва когато това решение действително е взето и тогава той предвижда да извърши следващите от него уволнения?

      (1)  Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения (ОВ L 225, стp.16, Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95)


title: Дело C-446/15: Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 18 август 2015 г. — Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó — és Vámhivatal Kiemelt Adó — és Vám Főigazgatóság

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/15

         Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 18 август 2015 г. — Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó — és Vámhivatal Kiemelt Adó — és Vám Főigazgatóság
   (Дело C-446/15)
   (2015/C 381/18)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Signum Alfa Sped Kft.

      Ответник: Nemzeti Adó — és Vámhivatal Kiemelt Adó — és Vám Főigazgatóság

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли разпоредбите на Директива 2006/112 (1), уреждащи приспадането на ДДС, да се тълкуват в смисъл, че за да не бъде съответната сделка квалифицирана като фиктивна, данъчната администрация по принцип има право да изисква от данъчнозадълженото лице, което иска да упражни правото си на приспадане на ДДС, било да се е уверило, че издателят на фактурата за услугите, за които се иска приспадането, разполага с необходимите за предоставянето им човешки и материални ресурси не само към момента на предоставянето на съответната услуга, но и към момента, в който данъчнозадълженото лице се уверява в наличността на такива ресурси, и е изпълнил задълженията си за деклариране и внасяне на ДДС, било да разполага, наред с фактурата, с други, редовни документи за сделката, и освен това допустимо ли е изискването издателят на фактурата да осъществява законосъобразно търговската си дейност не само към момента на правната сделка, от която произтича правото на приспадане на ДДС, но и към момента на данъчната проверка?

               2)

               В случай че с оглед на посочените в предходния въпрос обстоятелства данъчната администрация установи, че макар сделката да е сключена, посоченото във фактурата е недостоверно, тъй като сделката не е изпълнена от фигуриращите във фактурата страни, необходимо ли е — като се има предвид, че тежестта на доказване по принцип пада върху нея — данъчната администрация да установи също и кои лица в случая са изпълнили правната сделка и кой е издал фактурата или тя може да откаже да признае право на приспадане на желаещото да се ползва от него данъчнозадължено лице, без да разполага с убедителни доказателства за посочените обстоятелства, нито с данни или факти, от които да се установява кое е третото лице или каква роля е изпълнявало, а единствено въз основа на това, която самата тя е посочила по въпроса?

               3)

               Следва ли разпоредбите на Директива 2006/112, уреждащи приспадането на ДДС, да се тълкуват в смисъл, че дори когато не оспорва, че сделката, отразена във фактурата, е изпълнена, а фактурата от формална страна отговаря на законовите изисквания, данъчната администрация има право да откаже да признае право на приспадане на ДДС, без да провери дали е положена дължимата грижа — на практика, основавайки се на обективна отговорност — с довода, че тъй като сделката не е изпълнена от страните, фигуриращи във фактурата, недостоверността на посоченото в последната по дефиниция изключва необходимостта да се проверява дали е положена дължимата грижа, или при подобни обстоятелства данъчният орган, който отказва да признае право на приспадане на ДДС, е длъжен също така да установи, че данъчнозадълженото лице, което иска да упражни правото на приспадане, е знаело за неправомерните действия — евентуално целящи да се избегне облагане — на предприятието, с което е било в договорни отношения, или дори е участвало в тези неправомерни действия?

               4)

               При утвърдителен отговор на предходния въпрос, съвместимо ли е с разпоредбите на Директива 2006/112, уреждащи приспадането на ДДС, и с принципите на данъчен неутралитет, на правна сигурност и на пропорционалност, установени с практиката на Съда на Европейския съюз, тълкуване, съгласно което положената от получателя по фактурата грижа подлежи на проверка само ако може да бъде установено извършването на престация между страните, тоест ако сделката е изпълнена от страните по начина, описан във фактурата, и са налице само други отклонения, като например формални нарушения, по-конкретно предвид обстоятелството, че националното данъчно законодателство съдържа разпоредби относно фактури, в които са допуснати формални нарушения, и относно такива, издадени без да съществува сделка?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, (OB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-107/14: Решение на Общия съд от 19 ноември 2015 г. — Гърция/Комисия (ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Регламент (ЕО) № 1782/2003 — Схема на правата за единно плащане — Национален резерв — Критерии за предоставяне — Риск за Фонда — Кръстосано спазване)

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/29

         Решение на Общия съд от 19 ноември 2015 г. — Гърция/Комисия
   (Дело T-107/14) (1)

   ((ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Регламент (ЕО) № 1782/2003 - Схема на правата за единно плащане - Национален резерв - Критерии за предоставяне - Риск за Фонда - Кръстосано спазване))
   (2016/C 016/35)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: първоначално I. Chalkias, E. Leftheriotou и A. Vasilopoulou, впоследствие M. Kanellopoulos, E. Leftheriotou и A. Vasilopoulou)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Rossi и D. Triantafyllou)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение за изпълнение 2013/763/EС на Комисията от 12 декември 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (OВ L 338, стp. 81) по отношение на Република Гърция

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение за изпълнение 2013/763/ЕС на Комисията от 12 декември 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта, с която на Република Гърция се налага финансова корекция, свързана с предоставянето на правата на националния резерв, и с която Европейска комисия налага на Република Гърция финансова корекция за 2008 г. в областта на кръстосаното спазване.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 129, 28.4.2014 г.


title: Дело T-508/15: Жалба, подадена на 2 септември 2015 г. — Република Литва/Европейска комисия

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/29

         Жалба, подадена на 2 септември 2015 г. — Република Литва/Европейска комисия
   (Дело T-508/15)
   (2015/C 371/32)
   Език на производството: литовски

      Страни

      Жалбоподател: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė, M. Palionis и A. Petrauskaitė)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2015/1119 от 22 юни 2015 г за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта, в която се отнася до Република Литва и е свързана със схемата за ранно пенсиониране при производството на селскостопански продукти (бюджетна позиция: 6711);

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно основание.
   С приемането на обжалваното решение Комисията нарушила член 52, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 (1) във връзка с принципа на пропорционалност, тъй като:

               (1)

               Без да вземе предвид естеството на нарушението и причинената на Европейския съюз финансова вреда, Комисията приложила корекция с фиксирана ставка, макар благодарение на информацията, представена ex-post извършената надлежно и разумно проверка на всички заявления, Литва дала възможност да се определи реалната финансова вреда, причинена на Европейския съюз. Правителството на Република Литва твърди, че ex-post проверките, извършени от литовските органи, са подходящо средство за определяне на реалната вреда на фондовете, тъй като:

                           —

                           избраният за проверките критерий съответства на понятието за производство на селскостопански продукти;

                           —

                           Комисията неправилно свързала понятието за производство на селскостопански продукти с понятието за полупазарни земеделски стопанства;

                           —

                           Комисията не взела предвид целите на Република Литва и мерките, ясно определени в документите от програмата за развитие на селското стопанство.

               (2)

               Във всеки случай Комисията приложила неправилно прекомерна финансова корекция от 5 % процента, когато прилагането ѝ е предвидено само в случай, че опасността от загуби за бюджета на ЕС е значителна, докато извършените проверки и представената от Република Литва информация установявали, че е възможно да възникне единствено неголям финансов риск за бюджета на ЕС.

      (1)  Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета, (OB L 347, 20.12.2013 г., стр. 549)


title: Дело C-276/11 P: Жалба, подадена на 3 юни 2011 г. от Viega GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 март 2011 г. по дело T-375/06, Viega GmbH & Co. KG/Европейска комисия

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/5

         Жалба, подадена на 3 юни 2011 г. от Viega GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 март 2011 г. по дело T-375/06, Viega GmbH & Co. KG/Европейска комисия
   (Дело C-276/11 P)
   2011/C 238/10
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Viega GmbH & Co. KG (представители: J. Burrichter, T. Mäger и M. Röhrig, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда,

               —

               да отмени обжалваното решение в частта му, която засяга жалбоподателя,

               —

               да отмени Решение C(2006) 4180 окончателен на Комисията от 20 септември 2006 г. относно процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F-1/38.121 — Фитинги), доколкото то засяга жалбоподателя,

                     при условията на евентуалност
                  , да отмени или да намали размера на наложената на жалбоподателя глоба по силата на член 2, буква й) от това решение,

               —

                     при условията на евентуалност
                   по отношение на исканията, съдържащи се в точки 1 и 2, да препрати делото пред Съда за постановяване на решение,

               —

               да осъди ответника по главното производство да заплати съдебните разноски, произтичащи от цялостното решаване на спора.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу Решението на Общия съд, с което той отхвърля подадената от жалбоподателя жалба срещу Решение C(2006) 4180 окончателен на Комисията от 20 септември 2006 г. относно процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F-1/38.121 — Фитинги).
   Жалбата почива на следните правни основания:

               Общият съд нарушил правото на изслушване на жалбоподателя, принципите относно събирането на доказателства и задължението за мотивиране на постановеното решение. С цел излагане на доказателства в подкрепа на участието на жалбоподателя в картела обжалваното решение се основавало главно на писмените бележки на един единствен свидетел и на заявление за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер, без да се споменава каквото и да е относно доводите на жалбоподателя във връзка с тези документи. Жалбоподателят изрично оспорил вярното съдържание на тези документи (свидетелят не участвал в германските събрания и не владеел немски език).

               Общият съд трябвало да събере доказателства относно инстинността на писмените бележки на свидетеля и на заявлението за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер. Използвайки тези писмени бележки и заявлението за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер като доказателства, без да провери тяхната истинност, Общият съд нарушил принципите относно събирането на доказателства.

               Обжалваното решение нарушавало член 81, параграф 1 ЕО, доколкото Общият съд заключил, че на 30 април 1999 г. жалбоподателят взел участие в събрание с „антиконкурентен характер“. Освен това обжалваното решение нарушавало член 23, параграф 1 от Регламент № 1/2003, тъй като участието в тази среща било взето предвид при определянето на размера на глобата. Що се отнася до това събрание, Общият съд заключил просто, че доказателствата са „по-скоро“ в подкрепа на цел, която противоречи на конкуренцията, отколкото на такава, която съответства на конкурентните условия. Така Общият съд нарушавал установения от самия него критерий за преценка на доказателствата, който предполагал нарушението да бъде доказано по сигурен и безспорен начин.

               Заключението относно антиконкурентния характер на събранието от 30 април 1999 г. се отразявало върху размера на наложената глоба. Вземането предвид на това събрание служело като доказателство за участието на жалбоподателя в картел в сектора на пресфитингите. Поради това оборотът, реализиран от жалбоподателя в сектора на пресфитингите при определянето на началния размер за изчисляване на глобата, бил определен в единадесет пъти по-висок размер.

               Що се отнася до вземането предвид на оборота относно пресфитингите, от решението било видно, че липсват изложени мотиви и че то противоречи на законите на логиката. Налагането на глоба в размер, надвишаващ 50 милиона евро, в крайна сметка се основавало, съгласно точка 85 от обжалваното решение, единствено на две събрания, чиято връзка с пресфитингите била разгледана в две части от изречения и била констатирана независимо от каквато и да е преценка на доказателствата. От друга страна, Общият съд предположил, че жалбоподателят е участвал в споразумения с антиконкурентен характер, засягащи пресфитингите, по време на събранието от 30 април 1999 г., въпреки че същевременно Общият съд заключил, че до юли 2000 г. сред конкурентите му бил обсъждан въпросът дали пресфитингите (по отношение на които жалбоподателят разполагал с монопол) изобщо трябва да бъдат предмет на картел.

               Накрая обжалваното решение нарушавало принципа на пропорционалност. Комисията — с одобрението на Съда — прилага по следния начин Насоките за изчисляване на глобите: първо бил определен начален размер, отчитайки оборота от пресфитинги, докато според заключенията на самия Общ съд пресфитингите можели да бъдат предмет на споразумения в нарушение на конкуренцията едва през 2000 г. и 2001 г. По-нататък въз основа на общата твърдяна продължителност на участие на жалбоподателя в картела (девет години и три месеца) началният размер бил увеличен с 90 %. Тъй като по този начин оборотът от пресфитинги бил взет предвид по отношение на целия период, а не само по отношение на последната една година и три месеца, която била от значение, определянето на размера на глобата нарушавало принципа на пропорционалност.


title: Дело T-439/10 R: Определение на съдията по обезпечителното производство от 8 септември 2011 г. — Fulmen/Съвет (Обезпечително производство — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран за предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на финансови средства и икономически ресурси — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               29.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/22

         Определение на съдията по обезпечителното производство от 8 септември 2011 г. — Fulmen/Съвет
   (Дело T-439/10 R)
   (Обезпечително производство - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран за предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на финансови средства и икономически ресурси - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   2011/C 319/46
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Fulmen (Техеран, Иран) (представител: A. Kronshagen)

      Ответник: Съвет на европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: M. Konstantinidis, T. Scharf и E. Cujo)

      Предмет

   Искане за спиране на изпълнението на следните обжалвани актове по отношение на жалбоподателя:

               —

               Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39),

               —

               Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 195, стр. 25),

               —

               Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 281, стр. 81),

               —

               Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля искането за допускане на обезпечителна мярка.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-320/11: Определение на Общия съд от 18 декември 2012 г. — Унгария/Комисия (Жалба за отмяна — Срок за обжалване — Начален момент — Просрочие — Недопустимост)

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/13

         Определение на Общия съд от 18 декември 2012 г. — Унгария/Комисия
   (Дело T-320/11) (1)

   (Жалба за отмяна - Срок за обжалване - Начален момент - Просрочие - Недопустимост)
   2013/C 55/23
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Жалбоподател: Унгария (представители: M. Fehér, K. Szíjjártó и K. Veres)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. von Rintelen и A. Sipos)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/192/ЕС на Комисията от 28 март 2011 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от Унгария по програмата в подкрепа на предприсъединителните мерки за селското стопанство и развитието на селските райони (Сапард) за 2004 г. (ОВ L 81, стр. 14)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Унгария да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 252, 27.8.2011 г.


title: Дело C-521/16: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 5 октомври 2016 г. — Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/16

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 5 октомври 2016 г. — Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH
   (Дело C-521/16)
   (2017/C 030/18)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter

      Ответник: Germanwings GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) да се тълкува в смисъл, че предотвратимостта се отнася само до настъпването на извънредни обстоятелства, или и до последиците от извънредните обстоятелства, а именно отмяната или голямото закъснение?

               2.

               Ако Съдът отговори на първия въпрос в смисъл, че предотвратимостта се отнася до закъснението: когато извънредните обстоятелства засягат въздухоплавателно средство, изпълняващо предходен полет, трябва ли опериращият въздушен превозвач още след настъпване на извънредните обстоятелства да положи усилия за осигуряване на резервен самолет, или може да изчака, докато се установи, че тези обстоятелства водят до значително закъснение на следващия полет?

               3.

               Ако Съдът отговори на първия въпрос в смисъл, че предотвратимостта се отнася до закъснението: приемливо ли е субчартиране, когато разноските са три пъти по-високи от разноските на самия полет?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело T-56/06 RENV II: Решение на Общия съд от 22 април 2016 г. — Франция/Комисия (Държавни помощи — Директива 92/81/ЕИО — Акцизи върху минералните масла — Минерални масла, използвани като гориво за производството на двуалуминиев триоксид — Освобождаване от акциз — Оправдани правни очаквания — Правна сигурност — Разумен срок)

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/18

         Решение на Общия съд от 22 април 2016 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-56/06 RENV II) (1)

   ((Държавни помощи - Директива 92/81/ЕИО - Акцизи върху минералните масла - Минерални масла, използвани като гориво за производството на двуалуминиев триоксид - Освобождаване от акциз - Оправдани правни очаквания - Правна сигурност - Разумен срок))
   (2016/C 200/25)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: G. de Bergues, D. Colas и R. Coesme)

      Ответник: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte, D. Grespan и K. Walkerová)

      Предмет

   Искане за отмяна на член 5 от Решение 2006/323/ЕО на Комисията от 7 декември 2005 година относно освобождаването от акциз на минералните масла, използвани като гориво за производството на двуалуминиев триоксид в района на Гардан, в района на Шанън и в Сардиния, прилагано съответно от Франция, Ирландия и Италия (ОВ L 119, 2006 г., стр. 12), в частта, в която на Френската република се разпорежда да осигури възстановяването на несъвместимата с общия пазар държавна помощ, предоставена от нея между 3 февруари 2002 г. и 31 декември 2003 г. въз основа на освобождаването от акциз върху минералните масла, използвани като гориво за производството на двуалуминиев триоксид в района на Гардан (Франция).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Френската република понася направените от нея съдебни разноски, както и три четвърти от съдебните разноски на Европейската комисия по дела T-56/06, T-56/06 RENV I и T-56/06 RENV II и три двадесети от съдебните разноски на Комисията по дела C-89/08 P и C-272/12 P.

               3)

               Комисията понася една четвърт от направените от нея съдебни разноски по дела T-56/06, T-56/06 RENV I и T-56/06 RENV II, както и една пета от направените от нея съдебни разноски по дела C-89/08 P и C-272/12 P.

      (1)  ОВ C 96, 22.4.2006 г.


title: Дело T-697/13: Жалба, подадена на 27 декември 2013 г. — Kinnarps/СХВП (MAKING LIFE BETTER AT WORK)

text:
               29.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/25

         Жалба, подадена на 27 декември 2013 г. — Kinnarps/СХВП (MAKING LIFE BETTER AT WORK)
   (Дело T-697/13)
   2014/C 93/44
   Език на производството: шведски

      Страни

      Жалбоподател: Kinnarps AB (Falköping, Швеция) (представител: M. Wahlin, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на СХВП от 28 октомври 2013 г. по преписка R 2272/2012-2,

               —

               да обяви, че по отношение на посочените в заявката стоки и услуги притежаваната от жалбоподателя марка „MAKING LIFE BETTER AT WORK“ има необходимия отличителен характер, за да бъде регистрирана като марка на Общността,

               —

               до осъди СХВП да заплати разноските на жалбоподателя за производствата пред Общия съд и СХВП.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка„MAKING LIFE BETTER AT WORK“ за стоки и услуги от класове 16, 20, 35 и 42 — заявка за регистрация на марка на Общността № 10 887 982.

      Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело T-119/10: Жалба, подадена на 5 март 2010 г. — Нидерландия/Комисия

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/77

         Жалба, подадена на 5 март 2010 г. — Нидерландия/Комисия
   (Дело T-119/10)
   2010/C 113/111
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels, Y. de Vries и J. Langer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение № C(2009) 10712 на Европейската комисия от 23 декември 2009 година относно намаление на помощта, предоставена от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за програмата IC Interreg II/C Наводнения Рейн-Мозел в Кралство Белгия, Федерална република Германия, Френската република, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия въз основа на Решение C(97) 3742 на Комисията от 18 декември 1997 година (ЕФРР № 970010008);

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква седем правни основания в подкрепа на своята жалба:

               —

               като определя финансовите редукции въз основа на екстраполации, Комисията нарушава член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88 (1), доколкото тази разпоредба не ѝ предоставя никакво основание да прави това;

               —

               като налага фиксирани финансови редукции, Комисията нарушава член 24, параграфи 2 и 3 от Регламент № 4253/88, доколкото тази разпоредба не ѝ предоставя никакво основание да прави това;

               —

               като налага на държава членка задължения, основаващи се на практика на Съда, която е по-късна от тази мярка, Комисията нарушава принципа на правна сигурност, доколкото към този момент въпросните задължения не са били ясни, прецизни и предвидими;

               —

               като налага финансова редукция в размер на 25 % от цените, заявени във връзка с обществени поръчки, Комисията нарушава принципа на пропорционалност, както и общи принципи като тези на прозрачността, на недопускането на дискриминация и на равното третиране;

               —

               като налага финансова редукция в размер на 100 % от цените, заявени във връзка с обществени поръчки, които надхвърлят праговете, предвидени от Директива 93/37/ЕИО (2), Директива 93/36/ЕИО (3) или Директива 92/50/ЕИО (4), и които са били възложени без никаква конкуренция, Комисията нарушава принципа на пропорционалност;

               —

               като не обяснява начина за изчисление на наложените фиксирани редукции, Комисията нарушава своето задължени за представяне на мотиви;

               —

               като налага специфични за отделен проект редукции, които не са достатъчно мотивирани, Комисията нарушава своето задължениe за представяне на мотиви.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година относно определяне на разпоредбите за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88 по отношение координацията на дейностите на различните структурни фондове, от една страна, и между тях и дейността на Европейската инвестиционна банка и други съществуващи финансови инструменти, от друга страна (ОВ L 374, стр. 1).

      (2)  Директива 93/37/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство (ОВ L 199, стр. 54; поправка ОВ L 111, 1994 г., стр. 115).

      (3)  Директива 93/36/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за доставки (ОВ L 199, стр. 1).

      (4)  Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (ОВ L 209, стр. 1).


title: Дело C-28/16: Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 18 януари 2016 г. — Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/21

         Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 18 януари 2016 г. — Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága
   (Дело C-28/16)
   (2016/C 156/30)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Kúria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли да се приеме, че когато холдингово дружество, участващо активно в управлението на определени дейности на дъщерни дружества или цялата група от дружества, но не начислява на дъщерните дружества възнаграждение за услугите, предоставени във връзка с осъществяваната от активния холдинг дейност, нито съответния ДДС, то е данъчнозадължено лице за целите на ДДС по отношение на тези услуги?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли активният холдинг и съответно — при какви условия, да упражни правото си да приспадне ДДС, начислен за ползваните от него услуги, които са пряко свързани с облагаемите сделки на някои от дъщерните дружества?

               3)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли активният холдинг и съответно — при какви условия, да упражни правото си да приспадне ДДС, начислен за ползваните от него услуги, които са в интерес на цялата група?

               4)

               Зависят ли отговорите на предходните въпроси и ако да — в каква степен, от това дали активният холдинг фактурира на дъщерните дружества като посреднически конкретните ползвани услуги?


title: Дело C-27/09 P: Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2011 г. — Френска република/People's Mojahedin Organization of Iran, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (Обжалване — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания — Обща позиция 2001/931/ОВППС — Регламент (ЕО) № 2580/2001 — Замразяване на средства на група, вписана в съставен, преразгледан и изменен от Съвета на Европейския съюз списък — Право на защита)

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/2

         Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2011 г. — Френска република/People's Mojahedin Organization of Iran, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
   (Дело C-27/09 P) (1)

   (Обжалване - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания - Обща позиция 2001/931/ОВППС - Регламент (ЕО) № 2580/2001 - Замразяване на средства на група, вписана в съставен, преразгледан и изменен от Съвета на Европейския съюз списък - Право на защита)
   2012/C 49/02
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues и A. Adam)

      Други страни в производството: People's Mojahedin Organization of Iran (представители: J.-P. Spitzer, avocat, D. Vaughan QC и M.-E. Demetriou, Barrister), Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (представители: S. Boelaert и P. Aalto)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (седми състав) от 4 декември 2008 г. по дело People's Mojahedin Organization of Iran/Съвет (T-284/08), с което Първоинстанционният съд отменя, в частта, която се отнася до People's Mojahedin Organization of Iran, Решение 2008/583/ЕО на Съвета от 15 юли 2008 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Решение 2007/868/ЕО (ОВ L 188, стр. 21)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82, 4.4.2009 г.


title: Дело F-16/09: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 30 ноември 2009 г. — Britto Patrício-Dias/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Атестиране — Доклад за развитие на кариерата — Процедура за оценяване за 2007 г. — Нарушение на член 43 от Правилника — Мотиви — Явна грешка в преценката — Оценяване на ефикасността въз основа на една част от референтния период)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/77

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 30 ноември 2009 г. — Britto Patrício-Dias/Комисия
   (Дело F-16/09) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Доклад за развитие на кариерата - Процедура за оценяване за 2007 г. - Нарушение на член 43 от Правилника - Мотиви - Явна грешка в преценката - Оценяване на ефикасността въз основа на една част от референтния период)
   2010/C 24/144
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Jorge de Britto Patrício-Dias (Брюксел, Белгия) (представител: L. Massaux, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)

      Предмет

   Отмяна на решението за отхвърляне на подадената от жалбоподателя жалба срещу решението относно оценяването му за 2007 г.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н de Britto Patrício-Dias да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 90, 18.4.2009 г., стр. 41.


title: Дело C-582/14: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 17 декември 2014 г.  — Patrick Breyer/Федерална република Германия

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/4

         Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 17 декември 2014 г. — Patrick Breyer/Федерална република Германия
   (Дело C-582/14)
   (2015/C 089/05)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Patrick Breyer

      Ответник: Федерална република Германия

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 2, буква а) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (1) — Директива за защита на данните — да се тълкува в смисъл, че адрес по интернет протокол (IP адрес), който се запазва от доставчик на услуги при влизане в неговата интернет страница, представлява за него лични данни и когато трето лице (в случая — доставчикът на услугата за достъп) разполага с допълнителната информация, необходима за идентифицирането на съответното лице?

               2)

               Допуска ли член 7, буква е) от Директивата за защита на данните разпоредба от националното право, съгласно която доставчикът на услуги може да събира и използва лични данни за ползвател без неговото съгласие само доколкото е необходимо, за да се даде възможност и да се отчете конкретното ползване на телемедия от съответния ползвател, и съгласно която целта за осигуряване на общата функционална способност на телемедията не може да оправдае използването на данните след края на съответното действие на ползване?

      (1)  ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10.


title: Дело T-750/15: Определение на Общия съд от 22 септември 2016 г. — Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft и др./Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Енергия от възобновяеми източници — Помощ, предоставена с някои разпоредби на изменения германски Закон за енергията от възобновяеми източници (Закон EEG от 2014 г.) — Помощ за електроенергията от възобновяеми източници и намалена такса по EEG за големите потребители на енергия — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Жалба за отмяна — Липса на правен интерес — Недопустимост)

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/20

         Определение на Общия съд от 22 септември 2016 г. — Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft и др./Комисия
   (Дело T-750/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - Държавни помощи - Енергия от възобновяеми източници - Помощ, предоставена с някои разпоредби на изменения германски Закон за енергията от възобновяеми източници (Закон EEG от 2014 г.) - Помощ за електроенергията от възобновяеми източници и намалена такса по EEG за големите потребители на енергия - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Жалба за отмяна - Липса на правен интерес - Недопустимост))
   (2016/C 410/27)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Цайтс, Германия), RWE Power AG (Есен, Германия) и Vattenfall Europe Mining AG (Котбус, Германия) (представители: U. Karpenstein, K. Dingemann и M. Kottmann, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и T. Maxian Rusche)

      Предмет

   Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2014) 5081 окончателен на Комисията от 23 юли 2014 г. относно държавна помощ SA.38632 (2014/N), приведена в действие от Федерална република Германия (EEG 2014 — Реформа на Закона за енергията от възобновяеми източници)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH, RWE Power AG и Vattenfall Europe Mining AG да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 59, 15.2.2016 г.


title: Дело C-255/06 P: Определение на Съда от 5 юли 2007 г. — Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ/Съвет на Европейския съюз, Комисия на Европейските общности (Обжалване — Международни споразумения — Споразумение ЕИО/Турция — Митнически съюз между Европейския съюз и Турция — Компенсаторни финансови помощи)

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/19

         Определение на Съда от 5 юли 2007 г. — Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ/Съвет на Европейския съюз, Комисия на Европейските общности
   (Дело C-255/06 P) (1)

   (Обжалване - Международни споразумения - Споразумение ЕИО/Турция - Митнически съюз между Европейския съюз и Турция - Компенсаторни финансови помощи)
   (2007/C 297/31)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ [представител: R. Sinner, avocat]

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз [представители: M. Bishop и D. Canga Fano], Комисия на Европейските общности [представители: X. Lewis и J. Hottiaux]
   Предмет
   Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав) от 30 март 2006 г. по дело Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret/Съвет и Комисия (T-367/03), с което Първоинстанционният съд отхвърля като неоснователен иск за присъждане на обезщетение за вреди, които ищецът твърди че е претърпял поради неспазване, от страна на институциите — ответници, на задълженията предвидени в разпоредбите относно митническия съюз между Европейския съюз и Турция и по-специално, на задължението за изплащане на финансови помощи за компенсиране на отрицателните за турската икономика последици от митническия съюз.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело T-433/08 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 20 ноември 2008 г.  — SIAE/Комисия (Обезпечително производство — Решение на Комисията за преустановяване на съгласувана практика в областта на колективното управление на авторски права — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/36

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 20 ноември 2008 г. — SIAE/Комисия
   (Дело T-433/08 R)
   (Обезпечително производство - Решение на Комисията за преустановяване на съгласувана практика в областта на колективното управление на авторски права - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   (2009/C 32/71)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Società Italiana degli Autori ed Editori (SIAE) (Рим, Италия) (представители: M. Siragusa, M. Mandel, L. Vullo и S. Valentino, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: V. Di Bucci и F. Castillo de la Torre)
   Предмет
   Молба за спиране на изпълнението на член 4, параграф 2 от Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-325/10: Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Iliad и др./Комисия (Държавни помощи — Компенсиране на свързани с предоставянето на обществена услуга разходи в рамките на проект за създаване и експлоатиране на електронна съобщителна мрежа с много висока скорост в департамента Hauts-de-Seine — Решение, с което се установява липсата на помощ — Липса на започване на формалната процедура по разследване — Сериозни затруднения — Решение по дело Altmark — Услуга от общ икономически интерес — Обезценяване на пазара — Свръхкомпенсация)

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/18

         Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Iliad и др./Комисия
   (Дело T-325/10) (1)

   (Държавни помощи - Компенсиране на свързани с предоставянето на обществена услуга разходи в рамките на проект за създаване и експлоатиране на електронна съобщителна мрежа с много висока скорост в департамента Hauts-de-Seine - Решение, с което се установява липсата на помощ - Липса на започване на формалната процедура по разследване - Сериозни затруднения - Решение по дело Altmark - Услуга от общ икономически интерес - Обезценяване на пазара - Свръхкомпенсация)
   2013/C 336/36
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Iliad (Париж, Франция); Free infrastructure (Париж); и Free (Париж) (представител: T. Cabot, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и C. Urraca Caviedes)

      Страни, встъпили в подкрепа на исканията на ответника: Френска република (представители: първоначално G. de Bergues и J. Gstalter, впоследствие D. Colas и J. Bousin); Република Полша (представители: първоначално M. Szpunar и B. Majczyna, впоследствие B. Majczyna); и Département des Hauts-de-Seine (Франция) (представители: J.-D. Bloch и G. O’Mahony, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2009) 7426 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 г. относно компенсирането на свързани с предоставянето на обществена услуга разходи за създаване и експлоатиране на електронна съобщителна мрежа с много висока скорост в департамента Hauts-de-Seine (Държавна помощ № 331/2008 — Франция)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Iliad, Free infrastructure и Free понасят освен направените от тях съдебни разноски и тези, направени от Европейската комисия.

               3.

               Département des Hauts-de-Seine, Френска република и Република Полша понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г.


title: Дело T-338/08: Жалба, подадена на 11 август 2008 г. — Stichting Natuur en Milieu и Pesticide Action Network Europe/Комисия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/40

         Жалба, подадена на 11 август 2008 г. — Stichting Natuur en Milieu и Pesticide Action Network Europe/Комисия
   (Дело T-338/08)
   (2008/C 301/69)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподатели: Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Нидерландия) и Pesticide Action Network Europe (Лондон, Обединено кралство) (представители: B. Kloostra, advocaat и A. van den Biesen, advocaat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се отменят решенията на Комисията от 1 юли 2008 г. адресирани до жалбоподателите;

               —

               да се разпореди на Комисията впоследствие да прецени по същество исканията за вътрешно преразглеждане;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателите искат от Комисията преразглеждане на Регламент № 149/2008 (1) в съответствие с дял IV на Регламент № 1367/2006 (2). С писма от 1 юли 2008 г. Комисията обявява тези искания за недопустими въз основа на това, че обжалваният регламент не може да се счита за акт с индивидуално действие, нито за съвкупност от отделни мерки.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват на първо място, че Регламент № 149/2008 обхваща съвкупност от решения. Жалбоподателите твърдят, че Регламент № 149/2008 се прилага за тясно ограничена, предварително определена група от продукти и активни вещества.
   В тази връзка те се позовават също на съдържанието на Регламент № 396/2005 (3). Съгласно член 6 от този регламент отделно заявление за модифициране можело да бъде подадено за всяка установена максимално допустима граница на остатъчни вещества. Тази възможност била предоставена и на гражданските организации, които подобно на жалбоподателите имат интерес към свързаните със здравето въпроси. Ето защо решението относно такова заявление трябва да бъде решение, което има конкретно действие по отношение на определен продукт или активно вещество. Според жалбоподателите същото важи и за установената съгласно Регламент № 149/2008 максимално допустима граница на остатъчни вещества.
   При условията на евентуалност, жалбоподателите изтъкват, че Регламент № 149/2008 се отнася до решение, което попада в обхвата на член 6, параграф 1 от Орхуската конвенция (4). Всъщност според жалбоподателите той е свързан с решение, което ги засяга пряко и лично съгласно изискванията на член 230, четвърта алинея EО.

      (1)  Регламент (ЕО) № 149/2008 на Комисията от 29 януари 2008 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета чрез въвеждане на приложения II, III и IV, определящи максимално допустимите граници на остатъчни вещества за продукти, обхванати от приложение I към него (ОВ L 58, стp. 1).

      (2)  Регламент (EО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 г. относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до нформация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, 2006 г., стp. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).

      (3)  Регламент (EО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 23 февруари 2005 г. относно максимално допустимите граници на остатъчни вещества от пестициди във и върху храни или фуражи от растителен или животински произход и за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 70, 2005 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 63, стр. 55).

      (4)  Конвенция за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда — декларации (ОВ L 124, 2005 г., стp. 4).


title: Дело C-283/07: Иск, предявен на 12 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/22

         Иск, предявен на 12 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-283/07)
   (2007/C 199/34)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Zadra и J.-B. Laignelot)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като е приела и оставя в сила разпоредби като

                           —

                           член 1, параграфи 25-27, както и член 29, буква а) от Закон № 308 от 15 декември 2004 г. и

                           —

                           член 1, параграф 29, буква б) от Закон № 308 от 15 декември 2004 г., както и член 183, параграф 1, буква т) и член 229 от Законодателно постановление № 152 от 3 април 2006 г.,

                     по силата на които съответно определени метални отпадъци, предназначени за използване в металургичната дейност, и висококачественото отпадъчно гориво (RDF) са изключени a priori от приложното поле на италианското законодателство относно отпадъците, транспониращо Директива 75/442/ЕИО (1) на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, изменена с Директива 91/156/ЕИО (2) на Съвета от 18 март 1991 година, Италианската република не е изпълнила задълженията, произтичащи по силата на посочената директива;

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията поддържа в светлината на практиката на Съда, че разпоредбите на член 1, параграфи 25—27, както и член 29 от Закон № 308, а също член 183, параграф 1, буква т) и член 229 от Законодателно постановление № 152, посредством които от понятието за отпадък систематично и a priori да се изключват определени метални отпадъци, предназначени за използване в металургичната индустрия, както и висококачественото отпадъчно гориво (RDF: refuse-derived fuel), водят до това неправомерно да се ограничава предвидената от Директива 75/442 дефиниция за отпадък и вследствие на това приложното поле на тази директива, като неизбежно накърняват нейното полезно действие. Следователно тези разпоредби противоречат на самата директива, която не може да се дерогира чрез разпоредба на вътрешното право и която не предвижда никакво изключване от своето приложно поле на посочените предмети и вещества.
   Изключването от понятието за отпадък на предназначените за използване в металургичната дейност метални отпадъци и на RDF е установено от италианския законодател посредством презумпцията juris et de jure, че такива предмети и вещества като дефинираните в разглежданите разпоредби трябва винаги да се квалифицират като суровини. Подобна разпоредба неизбежно ограничава предвидената от директивата динамична и функционална дефиниция. Тя всъщност изключва възможността съществуването на „отпадък“ по смисъла на Директива 75/442 да бъде „установено в светлината на всички обстоятелства“, въз основа на които при всеки отделен случай да се констатира дали става въпрос за отпадък по смисъла на директивата.
   Систематичното изключване на тези остатъчни материали от приложното поле на директивата не само накърнява полезното действие на директивата и по-специално установената с тази директива система за контрол върху управлението на отпадъците с оглед защитата на околната среда, но освен това води и до изключване приложимостта към тези остатъчни материали на цялото законодателство за околната среда, чието приложно поле е определено в действителност чрез позоваване на понятието за отпадък, предвидено от директивата. Следователно възможните вредни за околната среда последици от подобно изключване далеч надхвърлят последиците, произтичащи единствено от неприлагането на директивата.

      (1)  ОВ L 194, стр. 47.

      (2)  ОВ L 78, стр. 32.


title: Дело C-53/13: Преюдициално запитване, отправено от Krajský soud v Ostravě (Чешка република) на 30 януари 2013 г. — Strojírny Prostějov, a.s./Odvolací finanční ředitelství

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/11

         Преюдициално запитване, отправено от Krajský soud v Ostravě (Чешка република) на 30 януари 2013 г. — Strojírny Prostějov, a.s./Odvolací finanční ředitelství
   (Дело C-53/13)
   2013/C 141/18
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Krajský soud v Ostravě

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Strojírny Prostějov, a.s.

      Ответник: Odvolací finanční ředitelství

      Преюдициален въпрос

   Членове 56 и 57 от Договора за функционирането на Европейския съюз допускат ли да се приложи национално законодателство, съгласно което когато предприятие, изпращащо работници за изпълнение на временна работа в друго предприятие (изпращащо предприятие), е със седалище на територията на друга държава членка, задължението за удържане на данъка върху доходите на тези работници и за внасянето му в републиканския бюджет се носи от ползващото работниците предприятие, при положение че това задължение се носи от изпращащото предприятие, ако седалището му е на територията на Чешката република?


title: Дело T-630/11 P: Решение на Общия съд от 6 декември 2012 г. — Strobl/Комисия (Обжалване — Публична служба — Държавни служители — Назначаване — Конкурс на общо основание — Кандидати, вписани в списък с подходящи кандидати преди влизането в сила на новия Правилник — Обявяване на свободна длъжност — Назначаване — Класиране в степен съгласно новите по-неблагоприятни правила — Член 12 от приложение XIII към Правилника — Грешка при прилагане на правото — Задължение за мотивиране от Съда на публичната служба)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/43

         Решение на Общия съд от 6 декември 2012 г. — Strobl/Комисия
   (Дело T-630/11 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Държавни служители - Назначаване - Конкурс на общо основание - Кандидати, вписани в списък с подходящи кандидати преди влизането в сила на новия Правилник - Обявяване на свободна длъжност - Назначаване - Класиране в степен съгласно новите по-неблагоприятни правила - Член 12 от приложение XIII към Правилника - Грешка при прилагане на правото - Задължение за мотивиране от Съда на публичната служба)
   2013/C 26/83
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Peter Strobl (Besozzo, Италия) (представител: H.-J. Rüber, avocat)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall, подпомаган от B. Wägenbaur, avocat) и Съвет на Европейския съюз (представители: J. Herrmann и A. Jensen)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 29 септември 2011 г. по дело Strobl/Комисия (F-56/05, все още непубликувано в Сборника)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Peter Strobl понася направените от него, както и от Европейската комисия съдебни разноски в рамките на настоящото производство.

               3.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 49, 18.2.2012 г.