title: Дело C-437/06: Решение на Съда (четвърти състав) от 13 март 2008 г. (преюдициално запитване от Niedersächsisches Finanzgericht — Allemagne) — Securenta Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG/Finanzamt (Шеста директива ДДС — Данъчнозадължено лице, което извършва едновременно облагаеми и освободени икономически дейности и неикономически дейности — Право на приспадане на заплатения по предходни доставки ДДС — Разходи, свързани с емитирането на акции и нетипични скрити участия — Разпределяне на заплатеното по предходни доставки ДДС съобразно икономическия характер на дейността — Изчисляване на подлежащата на приспадане част)

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 13 март 2008 г. (преюдициално запитване от Niedersächsisches Finanzgericht — Allemagne) — Securenta Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG/Finanzamt
   (Дело C-437/06) (1)

   (Шеста директива ДДС - Данъчнозадължено лице, което извършва едновременно облагаеми и освободени икономически дейности и неикономически дейности - Право на приспадане на заплатения по предходни доставки ДДС - Разходи, свързани с емитирането на акции и нетипични скрити участия - Разпределяне на заплатеното по предходни доставки ДДС съобразно икономическия характер на дейността - Изчисляване на подлежащата на приспадане част)
   (2008/C 116/11)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Niedersächsisches Finanzgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: Securenta Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG

      Ответник: Finanzamt Göttingen
   Предмет
   Преюдициално запитване — Niedersächsisches Finanzgericht — Тълкуване на член 2, параграф 1 и член 17, параграф 5 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизирането на законодателствата на държавите-членки за данъците върху оборота — обща система за данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Eмитиране на акции и нетипични скрити участия от акционерно дружество във връзка с увеличаването на капитала — Доставка, извършена възмездно по смисъла на член 2, параграф 1 от директивата — Приспадане на ДДС в зависимост от пряката и непосредствена връзка с икономическата дейност на данъчнозадълженото лице — Частично приспадане по смисъла на член 17, параграф 5 от директивата.
   Диспозитив

               1)

               Когато данъчнозадължено лице извършва едновременно облагаеми или освободени икономически дейности и неикономически дейности, които не попадат в приложното поле на Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизирането на законодателствата на държавите-членки за данъците върху оборота — обща система за данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, приспадането на начисленото ДДС върху разноските, свързани с емитирането на акции и нетипични скрити участия, се допуска само доколкото тези разходи могат да бъдат причислени към икономическата дейност на данъчнозадълженото лице по смисъла на член 2, параграф 1 от тази директива.

               2)

               Определянето на методите и критериите за разпределяне на сумата заплатено ДДС по предходни доставки между икономически дейности и неикономически дейности по смисъла на Шеста директива 77/388 е в правото на преценка на държавите-членки, които при упражняването му трябва да имат предвид целта и структурата на тази директива и в тази връзка да предвидят начин за изчисляване, който обективно да отразява действителната част от разходите по предходни доставки, направени по всяка от двете дейности.

      (1)  ОВ C 326 от 30.12.2006 г.


title: Дело T-498/07: Решение на Първоинстанционния съд от 8 юни 2009 г. — Krcova/Съд (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Срок за изпитване — Удължаване на срока за изпитване — Оценка в края на срока за изпитване — Уволнение след изтичане на срока за изпитване — Член 34 от Правилника — Задължение за мотивиране на Съда на публичната служба)

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/14

         Решение на Първоинстанционния съд от 8 юни 2009 г. — Krcova/Съд
   (Дело T-498/07) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Срок за изпитване - Удължаване на срока за изпитване - Оценка в края на срока за изпитване - Уволнение след изтичане на срока за изпитване - Член 34 от Правилника - Задължение за мотивиране на Съда на публичната служба)
   2009/C 233/23
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Erika Krcova (Trnava, Словакия) (представител: J. Rooy, avocat)

      Ответник: Съд на Европейските общности (представители: първоначално M. Schauss, впоследствие A. V. Placco)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 18 октомври 2007 г. по делото Krcova/Съд (F-112/06, все още непубликувано в Сборника) с искане за отмяна на това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-жа Erika Krcova понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени в рамките на настоящото производство от Съда на Европейските общности.

      (1)  ОВ C 209, 15.8.2008 г.


title: Дело C-57/10: Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Белгия) на 28 януари 2010 г. — Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW/Belgische Staat

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/25

         Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Белгия) на 28 януари 2010 г. — Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW/Belgische Staat
   (Дело C-57/10)
   2010/C 100/38
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Ищец: Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW

      Ответник: Belgische Staat

      Преюдициални въпроси

               1.

               Член 3, буква б), член 4, параграф 2, член 5 и член 17, втора алинея от Регламент (ЕО) № 998/2003 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година относно ветеринарно-санитарните изисквания, които са приложими при движение с нетърговска цел на домашни любимци и за изменение на Директива 92/65/ЕИО на Съвета и разпоредбите и приложенията към Решение № 2003/803/ЕО (2) на Комисията от 26 ноември 2003 година за установяване на образец за паспорт за движение в Общността на кучета, котки и порове, допускат ли възможността национален режим, уреждащ паспортите за котки и порове, да се позовава на модела и на допълнителните изисквания, установени с гореспоменатото Решение на Комисията от 26 ноември 2003 година, но в допълнение да изисква всеки паспорт да е снабден с уникален номер, съдържащ тринадесет знака, а именно ISO-кода за Белгия „ВЕ“, следван от номера на одобрението от дистрибутора, съставен от две цифри и деветцифрен пореден номер?

               2.

               Национален режим, който при паспортите за котки и порове се позовава на модела и на допълнителните изисквания, установени с гореспоменатото Решение на Комисията от 26 ноември 2003 година, но в допълнение изисква всеки паспорт да е снабден с уникален номер, съдържащ тринадесет знака, а именно ISO-кода за Белгия „ВЕ“, следван от номера на одобрението от дистрибутора, съставен от две цифри и деветцифрен пореден номер, представлява ли технически регламент по смисъла на член 1 от Директива 98/34 (3) на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти, който, съгласно член 8 от посочената директива, трябва да бъде изпратен на Европейската комисия преди да бъде приет?

      (1)  ОВ L 146, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 47, стр. 190.

      (2)  ОВ L 312, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 51, стр. 140.

      (3)  ОB L 204, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207.


title: Дело T-488/07: Жалба, подадена на 20 декември 2007 г. — Cabel Hall Citrus/СХВП — Casur (EGLÉFRUIT)

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/44

         Жалба, подадена на 20 декември 2007 г. — Cabel Hall Citrus/СХВП — Casur (EGLÉFRUIT)
   (Дело T-488/07)
   (2008/C 64/73)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Cabel Hall Citrus Ltd (Гранд Кайман, Кайманови острови) (представител: C. Rogers, Barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Casur S. Coop. Andaluza (Viator, Испания)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение от 19 септември 2007 г. на първи апелативен състав на СХВП, прието по преписка R 293/2007-1,

               —

               да се разпореди на съответния отдел по заличаване на СХВП да обяви за недействителна регистрацията на марка на Общността № 3 517 431 EGLÉFRUIT,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искането за обявяване на недействителност: словна марка „EGLÉEFRUIT“ за стоки и услуги от класове 29, 30 и 31 — марка на Общността № 3 517 431

      Притежател на марката на Общността: Casur S. Coop. Andaluza

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: словна и фигуративна марка на Общността „UGLI“ за стоки от класове 29, 31 и 32 и словна и фигуративна национална марка „UGLI“ за стоки от класове 29, 31 и 32

      Решение на отдела по заличаването: отхвърляне на искането за обявяване на недействителност

      Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 52, параграф 1, буква а) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приложил критерия за вероятност от объркване между конфликтните марки.


title: Дело T-828/14: Жалба, подадена на 29 декември 2014 — Antrax It/СХВП — Vasco Group (Radiatori per riscaldamento)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/47

         Жалба, подадена на 29 декември 2014 — Antrax It/СХВП — Vasco Group (Radiatori per riscaldamento)
   (Дело T-828/14)
   (2015/C 065/64)
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Antrax It Srl (Resana, Италия) (представител: L. Gazzola, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Vasco Group BVBA (Dilsen, Белгия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител/Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

      Спорен промишлен дизайн: общностен промишлен дизайн или модел за стоки „модели за радиатори“ — Общностен промишлен дизайн или модел № 593959-0001

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на СХВП от 10 октомври 2014 г. по преписка R 1272/2013-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               Да разпореди съединяване на делата с подадената от жалбоподателя жалба срещу решението по преписка R 1273/2013-3 СХВП, тъй като е напълно идентична на обжалваното по настоящото дело решение;

               —

               Да отмени обжалваното решение на СХВП в частта, в която обявява за недействителен общностен модел № 593959-0001 поради липса на отличителен характер и следователно да обяви въпросния модел за действителен, без да връща делото на Службата за трети път;

               —

               Да отмени обжалваното решение на СХВП в частта, в която осъжда Antrax IT s.r.l. да заплати разноските по производството;

               —

               Да осъди СХВП и Vasco Group BVBA, солидарно да заплатят направените от Antrax IT s.r.l. съдебни разноски, възнаграждения и хонорари, както и всички допълнителни дължими съгласно закона суми;

               —

               Да осъди Vasco Group BVBA да заплати направените от Antrax IT s.r.l. разноски, възнаграждения на вещи лица и адвокатски хонорари, както и всички допълнителни дължими съгласно закона суми във връзка с производството пред СХВП;

               —

               Да обяви противоречие между член 1г от регламент 216/96 и член 41 от Хартата от Ница;

      Изложено(Изложени) основание(основания)

               —

               Нарушение на член 41, първа алинея от Хартата от Ница и Страсбург;

               —

               Нарушение на членове 6, 61, 62 и 63 от Регламента относно промишления дизайн на Общността.


title: Дело T-702/14: Жалба, подадена на 21 септември 2014 г. — Hamas/Съвет

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/61

      Жалба, подадена на 21 септември 2014 г. — Hamas/Съвет
      (Дело T-702/14)
      (2014/C 395/74)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Hamas (Дамаск, Сирия) (представител: L. Glock, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение 2014/483/ОВППС на Съвета от 22 юли 2014 година за актуализиране и изменение на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма, и за отмяна на Решение 2014/72/ОВППС в частта, която се отнася до Hamas (включително „Hamas-Izz al-Din al-Qassem“),

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 790/2014 на Съвета от 22 юли 2014 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 125/2014 в частта, която се отнася до Hamas (включително „Hamas-Izz al-Din al-Qassem“),

                  —

                  да осъди Съвета да заплати всички съдебни разноски.

         Правни основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се основава на осем правни основания, които по същество са идентични или сходни с изложените по дело T-531/11, Hamas/Съветl (1).

         (1)  ОВ 2012 г., C 126, стр. 18.


title: Дело C-391/13 P: Жалба, подадена на 8 юли 2013 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 17 май 2013 г. по дело T-294/11, Република Гърция/Европейска комисия

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/35

         Жалба, подадена на 8 юли 2013 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 17 май 2013 г. по дело T-294/11, Република Гърция/Европейска комисия
   (Дело C-391/13 P)
   2013/C 260/64
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представител: I. Chalkias)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се уважи жалбата,

               —

               да се отмени обжалваното решение на Общия съд на Европейския съюз поради мотивите, изложени подробно по-долу,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

               —

               С първото правно основание за обжалване, свързано със сектора на маслиновото масло, Република Гърция твърди, че в обжалваното решение е допусната грешка при прилагането на правото, тъй като е направено неправилно тълкуване и прилагане на насоките, съдържащи се съответно в документи AGRI/VI/5330/1997, AGRI/17993/2000 и AGRI/61495/2002, като се има предвид, че очевидното подобрение в системата на контрол в сектора на маслиновото масло за периода 2004—2005 г. спрямо периода 2003—2004 г. е било квалифицирано като рецидив, продължаваща слабост и подчертано влошаване, което обосновава увеличение на корекцията за периода 2004/2005 г., макар че несъмнено не съществуват мотиви за увеличаване на корекцията от 10 %, прилагана за периода 2003/2004 г., на 15 % за периода 2004/2005 г. поради рецидив, с оглед наличието на значителни подобрения (по-нататъшно осъвременяване на ГИС за маслиновите насаждения, подобряване на контрола на място и на кръстосаните проверки за установяване на нередности и прилагане на санкции), които са укрепили системата на контрол.

               —

               С второто правно основание за обжалване, свързано със сектора на насажденията, се твърди, че:

                           1.

                           е налице нарушение на правото на Съюза и на принципа на пропорционалност поради погрешно тълкуване и прилагане на насоките, които вече не са актуални, действащи за фиксираните корекции на старата ОСП към новата ОСП, тъй като процентите на фиксираните корекции се основават на различни режими на контрол, и

                           2.

                           мотивите на решението на Общия съд са опорочени, доколкото сравнението на данните в СИЗП-ГИС, отчетени за референтната 2007 година, с данните на СИЗП-ГИС за 2009 г., наскоро актуализирани, показват, че разликите и грешките са минимални и не надвишават 2,4 %, поради което е необоснована корекцията от 5 %, още повече че Общият съд не е взел предвид приведените от Република Гърция доводи по същество, свързани с качеството на кръстосаните административни проверки.


title: Дело T-363/12: Решение на Общия съд от 13 май 2015 г. — Harper Hygienics/СХВП — Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявление за регистрация на фигуративната марка на Общността „CLEANIC natural beauty“ — По-ранни словни марки на Общността „CLINIQUE“ — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на стоките и на услугите — Член 8, параграф 1, буква б)от Регламент (EО) № 207/2009 — Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки — Член 8, параграф 5 от Регламент (EО) № 207/2009)

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/27

         Решение на Общия съд от 13 май 2015 г. — Harper Hygienics/СХВП — Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty)
   (Дело T-363/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявление за регистрация на фигуративната марка на Общността „CLEANIC natural beauty“ - По-ранни словни марки на Общността „CLINIQUE“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките и на услугите - Член 8, параграф 1, буква б)от Регламент (EО) № 207/2009 - Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки - Член 8, параграф 5 от Регламент (EО) № 207/2009))
   (2015/C 213/47)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Harper Hygienics S.A. (Варшава, Полша) (представители: първоначално R. Rumpel, а впоследствие D. Rzążewska и G. Pietras, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Clinique Laboratories, LLC (Уилмингтън, Делауеър, Съединени американски щати) (представители: първоначално V. von Bomhard, A. Renck, avocats, и K. Hughes, solicitor, а впоследствие K. Hughes, solicitor)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 25 май 2012 г. (дело R 1134/2011-2) относно производство по възражение при страни Clinique Laboratories, LLC и Harper Hygienics S.A.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Harper Hygienics S.A. да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и от Clinique Laboratories, LLC.

      (1)  ОВ C 355, 17.11.2012 г.


title: Дело T-360/16: Жалба, подадена на 27 юни 2016 г. — Dimos Athinaion/Комисия

text:
               10.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/9

         Жалба, подадена на 27 юни 2016 г. — Dimos Athinaion/Комисия
   (Дело T-360/16)
   (2016/C 371/10)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Dimos Athinaion (Община Атина) (Атина, Гърция) (представител: G. Georgakarakos, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени Регламент (ЕС) 2016/646 на Комисията от 20 април 2016 година за изменение на Регламент (ЕО) № 692/2008 по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 6) (1) и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 191 ДФЕС, който определя целите на политиката на Съюза в областта на околната среда.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на член 37 от Хартата на основните права на Европейския съюз, който установява правото на високо равнище на опазване на околната среда.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на член 15 от Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства (2).

      (1)  ОВ L 109, 2016 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 171, 2007 г., стр. 1.


title: Дело T-641/15: Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Malle/Парламент

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/55

         Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Malle/Парламент
   (Дело T-641/15)
   (2016/C 048/63)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tanja Malle (Виена, Австрия) (представител: N. Pirc Musar, lawyer)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение A(2015)8324 C на Европейския парламент от 16 септември 2015 г., с което е отхвърлено потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до някои документи, отнасящи се до информация за пътни разноски, дневни надбавки, надбавки за общи разходи, както и разноски за сътрудници на членове на Европейския парламент,

               —

               да разпореди Парламентът да заплати разноските на жалбоподателя съгласно членове 134 и 140 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на встъпилите страни, ако има такива страни.

      Основания и основни доводи

               1.

               Първо основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 (1) във връзка с член 8, буква б) от Регламент № 45/2001 (2), тъй като поисканите лични данни не са защитени от законодателството на Общността.

               2.

               Второ основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 във връзка с член 8, буква б) от Регламент № 45/2001, тъй като достъпът до поисканата информация е отказан, независимо че условията за оповестяване са били изпълнени.

               3.

               Трето основание — неизпълнение на общото задължение съгласно членове 2 и 4 от Регламент № 1049/2001 във връзка с член 6, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 да се разгледа всеки отделен документ.

               4.

               Четвърто основание — нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001, тъй като отказът да се предостави частичен достъп до поисканите документи е необоснован.

               5.

               Пето основание — неизпълнение на задължението за мотивиране, както изискват член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент № 1049/2001, тъй като Парламентът не е разгледал всички доводи на жалбоподателя.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13 том 30, стр. 142).


               10.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/9

         Дело, заведено на 3 юли 2013 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-14/13)
   2013/C 294/09
   На 3 юли 2013 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis, Gjermund Mathisen и Auður Ýr Steinarsdóttir в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:

               1.

               като поддържа разлика в третирането между вътрешните и трансграничните сливания в резултат на прилагането на член 51, параграф 1 от Закон № 90/2003 за подоходния данък (lög nr. 90/2003 um tekjuskatt), Исландия не изпълнява задълженията си по членове 31 и 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство;

               2.

               Исландия заплаща съдебните разноски.

         Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               Настоящата жалба на Надзорния орган на ЕАСТ се отнася до неспазването на задълженията на Исландия по отношение на свободата на установяване и свободното движение на капитал, предвидени в членове 31 и 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство (Споразумението за ЕИП), посредством налагането на непосредствен данък върху активите и акциите на предприятия, които се сливат през граница с предприятия, установени в други държави от ЕИП, и на акционерите на такива предприятия, като в същото време подобни действия на територията на Исландия не се облагат непосредствено с данък.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ изтъква, че подобно различно третиране между вътрешните и трансграничните сливания е необосновано и съответно е в нарушение на членове 31 и 40 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело T-163/11: Жалба, подадена на 17 март 2011 г. — Cofra/СХВП — O2 (can do)

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/27

         Жалба, подадена на 17 март 2011 г. — Cofra/СХВП — O2 (can do)
   (Дело T-163/11)
   2011/C 139/52
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Cofra Holding AG (Цуг, Швейцария) (представители: K.-U. Jonas и J. Bogatz, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: O2 Holdings Ltd (Слау, Обединеното кралство)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 януари 2011 г. по преписка R 246/2009-4,

               —

               ответникът и евентуално другата страна в производството пред апелативния състав, ако встъпи по делото, да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: O2 Holdings Ltd

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „can do“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 25, 35, 36, 38 и 43

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: национална фигуративна марка за стоки от клас 25, съдържаща словния елемент „CANDA“

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Първо, нарушение на член 15 и член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1) и на правило 22 от Регламент (ЕО) № 2868/95 (2), доколкото при преценката на доказателствата за използването на марката с оглед запазването на правата върху нея апелативният състав е приложил твърде ограничен критерий и не е взел предвид особеното положение на предприятието на жалбоподателя. Второ, нарушение на член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009, доколкото апелативният състав е допуснал грешка, като не е взел предвид редица документи, представени като доказателство за използването на марката, на която се основава възражението, с оглед запазването на правата върху нея. Последно, нарушение на член 75, втора алинея от Регламент (ЕО) № 207/2009, доколкото апелативният състав не е уведомил жалбоподателя, че намира за недостатъчни представените доказателства за използването, и не е дал на жалбоподателя възможност да представи допълнителни доказателства при устно изслушване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело T-27/11: Жалба, подадена на 21 януари 2011 г. — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband/Комисия

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/29

         Жалба, подадена на 21 януари 2011 г. — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband/Комисия
   (Дело T-27/11)
   2011/C 72/47
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Rheinischer Sparkassen- und Giroverband (Дюселдорф, Германия) (представители: A. Rosenfeld и I. Liebach, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени отчасти Решението на Комисията от 21 декември 2010 г. С(2010) 9525 окончателен, държавна помощ № MC 8/2009 и № C-43/2009 — Германия — WestLB в частта, в която тя отказва да удължи срока за отчуждаването и приключването на продажбата на дружеството Westdeutsche ImmobilienBank AG след 15 февруари 2011 г., за което е получила искане от Германия на 28 октомври 2010 г.,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени отчасти решението на Комисията от 21 декември 2010 г. С(2010) 9525 окончателен, държавна помощ № MC 8/2009 и № C-43/2009 — Германия — WestLB, доколкото Комисията е взела конклудентно решение, че Германия е подала едно-единствено искане за удължаване на срока за отчуждаването и приключването на продажбата на Westdeutsche ImmobilienBank AG до 15 февруари 2011 г. и следователно не може да се вземе последващо решение за ново удължаване на срока след тази дата,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква пет правни основания.
   1.   Първо правно основание: Нарушение на задължението за мотивиране съгласно член 296, втора алинея ДФЕС
   Жалбоподателят поддържа, че Комисията не се е мотивирала защо е обединила двете искания на Германия за удължаване на срока в едно-единствено искане.
   Освен това жалбоподателят посочва, че Комисията не е мотивирала защо не са изпълнени предпоставките за удължаване на срока съгласно член 2, параграф 2 от Решението на Комисията С(2009) 3900 окончателен, коригирано на 12 май 2009 г. относно държавната помощ, която Германия иска да отпусне за преструктурирането на WestLB AG (C-43/2008 [N 390/2008]) (по-нататък „Решението от 12 май 2009 г.“).
   2.   Второ правно основание: грешки в преценката и злоупотреба с власт
   В това отношение жалбоподателят поддържа, че Комисията основава преценката си относно решението за удължаване на срока върху погрешно установени факти. Според жалбоподателя Комисията погрешно установява, че до 15 февруари 2011 г. е подадено само едно искане за удължаване на срока и следователно мълчаливо се приема, че не е необходимо да се постанови решение относно друго искане за удължаване на срока.
   Освен това жалбоподателят твърди, че Комисията не се е възползвала от изрично предвидената в член 2, параграф 2 от Решението от 12 май 2009 г. възможност за удължаване на срока, въпреки че предпоставките за това са били налице. Вместо това Комисията се позовала на неписано sui generis право на удължаване, за което не съществувало никакво правно основание и чиито детайлни предпоставки за прилагането му били напълно неясни.
   3.   Трето правно основание: Нарушение на принципа на пропорционалност
   В това отношение жалбоподателят твърди освен това, че решението на Комисията за преустановяване на новите операции на Westdeutschen Immobilienbank AG след 15 февруари 2011 г. е непропорционално спрямо произтичащите от него неудобства.
   4.   Четвърто правно основание: Нарушение на принципа на равно третиране
   В това отношение жалбоподателят твърди, че в други случаи, свързани с финансовата криза, при които финансови институции са получили значително по-големи държавни помощи, Комисията е разрешила много по-дълги срокове за отчуждаването на дялови участия и на финансови дружества, занимаващи се с недвижими имоти.
   5.   Пето правно основание: Нарушение на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюзи и на принципа на добра администрация
   В рамките на петото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията няма право да тълкува исканият на държава членка в противоречие с тяхното изрично съдържание, смисъл и цел и да взема решение, основано на такова тълкуване.


title: Дело C-380/08: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Италия) на 21 август 2008 г. — ENI SpA/Ministero Ambiente e tutela del territorio e del mare и др.

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/15

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Италия) на 21 август 2008 г. — ENI SpA/Ministero Ambiente e tutela del territorio e del mare и др.
   (Дело C-380/08)
   (2008/C 301/28)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Страни в главното производство

      Ищец: ENI SpA

      Ответник: Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare и др.
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети (1) и по-специално член 7 от нея и посоченото там приложение II допускат национална правна уредба, която оправомощава публичната администрация да налага като „разумни възможности за отстраняване на екологични щети“ намеси в екологичните матрици (представляващи в случая „физическо преграждане“ на крайбрежната морска повърхност), които са различни и последващи по отношение на определените вследствие на съответна състезателна процедура, вече одобрени, започнати и в ход на изпълнение?

               2)

               Дали същата директива допуска национална правна уредба, която оправомощава публичната администрация да налага служебно подобни предписания, тоест без да е преценила предварително специфичните за обекта условия, разходите за реализиране в сравнение с разумно предвидимата печалба, възможните или вероятни странични щети и вредни последици върху общественото здраве и сигурност, както и необходимото за реализацията време?

               3)

               Дали, като се има предвид специфичното положение на обекта от национален интерес Priolo, същата директива допуска национална правна уредба, която оправомощава публичната администрация да налага служебно подобни предписания като условия за разрешаването на правомерното използване на обекти, които не са пряко засегнати от рекултивирането, доколкото вече са рекултивирани или във всеки случай не са замърсени, и се включват в периметъра на обекта от национален интерес Priolo?

      (1)  ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 168.


title: Дело F-28/10: Жалба, подадена на 7 май 2010 г. — Mioni/Комисия

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/58

         Жалба, подадена на 7 май 2010 г. — Mioni/Комисия
   (Дело F-28/10)
   2010/C 179/102
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni (Брюксел, Белгия) (представител: L. Vogel, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяната на решението, с което се прекратява заплащането на предоставената по-рано на жалбоподателя надбавка за експатриране

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението, прието от органа, оправомощен да сключва договори (ООСД) от 18 юни 2009 г., с което се прекратява заплащането на надбавка за експатриране, която е била по-рано предоставена на жалбоподателя на основание член 4 от Приложение VII към Правилника за длъжностните лица, както и решението, прието от ООСД на 28 януари 2010 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя на 2 октомври 2009 г. жалба,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-266/11: Определение на председателя на Съда от 24 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Dansk Funktionærforbund, Serviceforbundet, действащ от името на г-н Frank Frandsen/Cimber Air A/S

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/25

         Определение на председателя на Съда от 24 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Dansk Funktionærforbund, Serviceforbundet, действащ от името на г-н Frank Frandsen/Cimber Air A/S
   (Дело C-266/11) (1)

   2012/C 73/46
   Език на производството: датски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 311, 22.10.2011 г.


title: Дело C-530/13: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 8 октомври 2013 г. — Leopold Schmitzer/Bundesministerin für Inneres

text:
               18.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 15/3

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 8 октомври 2013 г. — Leopold Schmitzer/Bundesministerin für Inneres
   (Дело C-530/13)
   2014/C 15/04
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Leopold Schmitzer

      Ответник: Bundesministerin für Inneres

      Преюдициални въпроси

               1.

               Налице ли е — най-напред при спазване на член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата на основните права“) и член 6 от Директива 2000/78/ЕО (1) на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (наричана по-нататък: „Директивата“) ‒ (пряка) разлика в третирането, основана на възраст по смисъла на член 21 от Хартата на основните права, съответно на член 2, параграф 1 и параграф 2, буква a) от Директивата, ако във връзка с въвеждането на недискриминационна система за повишаване на заплащането на нови служители, при заварен държавен служител, който е бил дискриминиран при предишното правно положение (поради изключване на зачитането на периоди преди навършване на 18-годишна възраст за целите на повишаването), за когото — въпреки че ако подаде заявление, може да премине към новата система и по този начин да получи недискриминационно изчислена референтната дата за повишаването си в по-горните степени на заплащане — ако такова заявление бъде одобрено съгласно националното право, би се стигнало до положение, при което поради предвиденото в новата система по-бавно повишаване неговото правно положение във връзка с възнаграждението (и поради това и в крайна сметка полагащата му се заплата), въпреки подобрението на референтната дата за повишаването в по-горните степени на заплащане, няма да е налице подобрение в степен, че той да получи същото правно положение по отношение на възнаграждението като облагодетелстван вследствие на дискриминация съгласно предишната правна уредба заварен служител (който се ползва от признати съгласно предишната уредба сравними периоди, но след навършване на 18-годишна възраст), който не счита, че трябва да премине към новата система?

               2.

               При утвърдителен отговор на предишния въпрос, може ли при липса на обосноваване по смисъла на член 52, параграф 1 от Хартата на основните права, съответно на член 6 от Директивата (виж във връзка с това по-специално следващия трети въпрос) държавен служител да се позове на пряка приложимост на член 21 от Хартата на основните права, съответно на член 2 от Директивата, в производство за установяване на правното му положение по отношение на възнаграждението, включително когато преди това, чрез подаване на съответно заявление, вече е получил подобрение на референтната дата за повишаването в по-горните степени на заплащане по новата система?

               3.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, във връзка с въвеждането на недискриминационна система за нови служители, оправдано ли е запазването на разлики в правното положение по отношение на възнаграждението между непреминалите към новата система облагодетелствани заварени служители, от една страна и от друга страна заварените служители, които въпреки преминаването продължават да са ощетени, по смисъла на член 52, параграф 1 от Хартата на основните права, съответно на член 6 от Директивата, като преходно явление от съображения за административна икономия и за запазване на придобитите предимства, съответно за защита на оправданите правни очаквания, дори когато:

                           а)

                           при регламентиране на системата за повишаване националният законодател не е задължен да се съобрази със съгласието на партньорите по колективен договор и принципно трябва да действа само в границите на защитата на оправданите правни очаквания, уредени като основно право, което не изисква пълно запазване на придобитите предимства в смисъл на пълно запазване на предишната система за облагодетелствани заварени служители, непреминали към новата система;

                           б)

                           във връзка с това националният законодател би бил свободен да създаде еднакво положение за заварените служители чрез зачитането на периоди и преди навършването на 18-годишна възраст, при запазване на правилата за повишаване за дискриминираните до момента заварени служители;

                           в)

                           свързаната с това административна тежест във връзка с очаквания голям брой на заявленията наистина би била значителна, но от гледна точка на разходите не би имало и приближаване към общата сума на неизплатените възнаграждения и възнагражденията, които нямат да бъдат изплащани в бъдеще на ощетените служители в сравнение с облагодетелстваните служители;

                           г)

                           преходният период на продължаване на съществуването на разлика в третирането между заварените служители ще трае много десетилетия и за много дълго време (вследствие на принципното „спиране на приемане“ на нови служители в публично-правно служебно отношение) ще засяга огромното преобладаващо мнозинство от всички служители;

                           д)

                           системата е била въведена с обратно действие в тежест на служителя в по-благоприятно положение, което е трябвало да се постигне вследствие на съобразяване на предимството на прилагането на правото на Съюза поне за периода между 1 януари 2004 г. и 30 август 2010 г., чието прилагане към неговия случай служителят е поискал и то още преди публикуването на изменението?

                     При отрицателен отговор на първия и втория въпрос или при утвърдителен отговор на третия въпрос:

               4.

                           a)

                           Представлява ли непряка дискриминация, основана на възраст, законодателна уредба, която за период на заетост в началото на кариерата предвижда по-дълъг период за повишаване и по този начин затруднява повишаването в следващата степен на заплащане?

                           б)

                           При утвърдителен отговор на предишния въпрос, тази правна уредба пропорционална и необходима ли е с оглед малкия професионален опит в началото на кариерата?

                     При утвърдителен отговор на третия въпрос:

               5.

                           a)

                           Представлява ли дискриминация, основана на възраст, законодателна уредба, която зачита до три години изцяло и до още три години наполовина „други периоди“, дори когато те не са служели нито за училищно обучение, нито за събиране на професионален опит?

                           б)

                           При утвърдителен отговор на предишния въпрос, тази законодателна уредба обоснована ли е, за да се предотврати утежняване на правното положение по отношение на възнаграждението за тези служители (очевидно се има предвид и за нови служители), които нямат съответни периоди преди навършване на 18-годишна възраст, подлежащи на зачитане, макар зачитането да се прилага и за други периоди след навършване на 18-годишна възраст?

               6.

               При утвърдителен отговор на въпрос 4, буква а) и при отрицателен отговор на въпрос 4, буква б) и същевременно утвърдителен отговор на третия въпрос или при утвърдителен отговор на въпрос 5, буква а) и отрицателен отговор на въпрос 5, буква б):
               Водят ли наличните дискриминиращи признаци на новата правна уредба до последица, според която разликата в третирането по отношение на заварени служители вече не е обоснована като преходно явление?

      (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, ОВ L 303, стр. 16, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


title: Дело C-625/11 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2013 г. — Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS/Европейска агенция по химикали (ECHA), Кралство Нидерландия, Европейска комисия (Обжалване — Европейската агенция по химикали (ECHA) — Регистрация, оценка и разрешаване на химикалите — Регламент (ЕО) № 1907/2006 (Регламент REACH) — Членове 57 и 59 — Вещества, подлежащи на разрешаване — Идентифициране на акриламида като вещество, което поражда сериозно безпокойство — Вписване в списъка с кандидат-вещества — Публикуване — Срок за обжалване — Член 102, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд — Дата, от която трябва да се изчислява този срок в случай на жалба, подадена срещу решение, което е публикувано единствено в интернет — Правна сигурност — Ефективна съдебна защита)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/16

         Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2013 г. — Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS/Европейска агенция по химикали (ECHA), Кралство Нидерландия, Европейска комисия
   (Дело C-625/11 P) (1)

   (Обжалване - Европейската агенция по химикали (ECHA) - Регистрация, оценка и разрешаване на химикалите - Регламент (ЕО) № 1907/2006 (Регламент REACH) - Членове 57 и 59 - Вещества, подлежащи на разрешаване - Идентифициране на акриламида като вещество, което поражда сериозно безпокойство - Вписване в списъка с кандидат-вещества - Публикуване - Срок за обжалване - Член 102, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд - Дата, от която трябва да се изчислява този срок в случай на жалба, подадена срещу решение, което е публикувано единствено в интернет - Правна сигурност - Ефективна съдебна защита)
   2013/C 344/26
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS (представители: R. Cana и K. Van Maldegem, avocats)

      Други страни в производството: Европейска агенция по химикали (ECHA) (представители: M. Heikkilä и W. Broere, подпомагани от J. Stuyck, advocaat), Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels и B. Koopman), Европейска комисия (представители: P. Oliver и E. Manhaeve)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Общия съд (седми състав) от 21 септември 2011 г. по дело PPG и SNF/ECHA (T-268/10), с което се отхвърля като недопустима жалбата за отмяна на решението на Европейската агенция по химикали (ECHA) от 30 март 2010 г. за идентифициране на акриламида (ЕО № 201-173-7)(CAS № 79 06 1) като вещество, което отговаря на критериите по член 57 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и Директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3 и поправки в ОВ L 36, 2009 г., стр. 84 и ОВ L 118, 2010 г., стр. 89) и за включване на акриламида в списъка с кандидат-вещества за възможно включване в приложение XIV към посочения регламент (списък на веществата, подлежащи на разрешаване), прието в съответствие с член 59 от същия регламент — Срок за обжалване — Начален момент — Акт, който се публикува единствено в интернет

      Диспозитив

               1.

               Отменя Определение на Общия съд на Европейския съюз от 21 септември 2011 г. по дело PPG и SNF/ECHA (T-268/10).

               2.

               Връща делото на Общия съд на Европейския съюз.

               3.

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г.


title: Дело C-360/13: Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство) на 27 юни 2013 г. — Public Relations Consultants Association Ltd/The Newspaper Licensing Agency Ltd и др.

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/28

         Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство) на 27 юни 2013 г. — Public Relations Consultants Association Ltd/The Newspaper Licensing Agency Ltd и др.
   (Дело C-360/13)
   2013/C 260/50
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court of the United Kingdom

      Страни в главното производство

      Ищец: Public Relations Consultants Association Ltd

      Ответник: The Newspaper Licensing Agency Ltd и др.

      Преюдициални въпроси

   Когато:

               i)

               краен потребител разглежда уеб страница, без да изтегля информация, разпечатва или действа по какъвто и да е друг начин, за да направи копие от нея;

               ii)

               копия от тази страница автоматично се записват на екрана и в кешираната памет на твърдия диск на крайния потребител;

               iii)

               създаването на тези копия е необходимо за техническите процеси, свързани с правилното и ефективно търсене в интернет;

               iv)

               копието върху екрана може да остане там докато крайният потребител затвори съответната уеб страница, когато то се унищожава автоматично при нормалното функциониране на компютъра;

               v)

               копието остава в кешираната памет докато върху него се запише друга информация, когато крайният потребител разглежда други уеб страници, когато то е автоматично унищожено при нормалното функциониране на компютъра; и

               vi)

               копията се запазват не повече от времето, през което протича обикновеният процес, свързан с използването на интернет, посочен по-горе в букви (iv) и (v);

         Може ли да се приеме, че тези копия са i) временни, ii) преходни или инцидентни и iii) неразделна и съществена част от технологичния процес по смисъла на член 5, параграф 1 от Директива (ЕО) 2001/29 (1)?

      (1)  Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (OB L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).


title: Дело T-352/08: Определение на Общия съд от 12 юли 2013 г. — Pannon Hőerőmű/Комисия

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/51

         Определение на Общия съд от 12 юли 2013 г. — Pannon Hőerőmű/Комисия
   (Дело T-352/08) (1)

   2013/C 260/91
   Език на производството: унгарски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 285, 8.11.2008 г.


title: Дело C-224/07: Решение на Съда (шести състав) от 8 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2004/49/ЕО — Безопасност на железопътния транспорт в Общността — Непълно транспониране)

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/23

         Решение на Съда (шести състав) от 8 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-224/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/49/ЕО - Безопасност на железопътния транспорт в Общността - Непълно транспониране)
   (2007/C 315/40)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: N. Yerrell и P. Dejmek)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на разпоредбите, необходими за съобразяване с Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (Директива относно безопасността на железопътния транспорт) (ОВ L 164, стр. 44)
   Диспозитив

               1)

               Като не е въвела в сила всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на съвета от 29 април 2004 година относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (Директива относно безопасността на железопътния транспорт), Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията, произтичащи по силата тази директива.

               2)

               Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 155 от 7.7.2007 г.


title: Дело C-299/12: Решение на Съда (девети състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Green Swan Pharmaceuticals CR, a.s./Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát (Защита на потребителите — Регламент (ЕО) № 1924/2006 — Хранителни и здравни претенции за храните — Член 2, параграф 2, точка 6 — Понятие „претенция за намаляване риска от развитие на определено заболяване“ — Член 28, параграф 2 — Продукти с търговска марка или търговско наименование — Преходни мерки)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/17

         Решение на Съда (девети състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Green Swan Pharmaceuticals CR, a.s./Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát
   (Дело C-299/12) (1)

   (Защита на потребителите - Регламент (ЕО) № 1924/2006 - Хранителни и здравни претенции за храните - Член 2, параграф 2, точка 6 - Понятие „претенция за намаляване риска от развитие на определено заболяване“ - Член 28, параграф 2 - Продукти с търговска марка или търговско наименование - Преходни мерки)
   2013/C 260/29
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Green Swan Pharmaceuticals CR, a.s.

      Ответник: Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát

      Предмет

   Преюдициално запитване — Nejvyšší správní soud — Тълкуване на член 1, параграф 3, член 2, параграф 2, точка 6 и на член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244) — Понятие за „претенция за намаляване риска от развитие на определено заболяване“ — Претенция върху опаковката на продукт, според която „този продукт съдържа също калций и витамин D3, които спомагат за намаляване на рисковите фактори за развитие на остеопорозата и за фрактури“

      Диспозитив

               1.

               Член 2, параграф 2, точка 6 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните, изменен с Регламент (ЕС) № 116/2010 на Комисията от 9 февруари 2010 година, трябва да се тълкува в смисъл, че за да бъде квалифицирана като „претенция за намаляване на риска от развитие на определено заболяване“ по смисъла на тази разпоредба, здравна претенция не трябва непременно да посочва изрично, че консумирането на определена категория храни, определена храна или на една от нейните съставки намалява „значително“ рисковите фактори за развитието на заболяване при хората.

               2.

               Член 28, параграф 2 от Регламент № 1924/2006, изменен с Регламент № 116/2010, трябва да се тълкува в смисъл, че съобщение с търговска цел, направено върху опаковката на храна, може да представлява търговска марка или търговско наименование по смисъла на тази разпоредба, при условие че е защитено в качеството си на такава марка или на такова наименование от приложимата правна уредба. Националната юрисдикция има задачата да провери с оглед на всички фактически и правни обстоятелства по делото, с което е сезирана, дали подобно съобщение наистина е защитена по този начин търговска марка или търговско наименование.

               3.

               Член 28, параграф 2 от Регламент № 1924/2006, изменен с Регламент № 116/2010, трябва да се тълкува в смисъл, че се позовава единствено на храните, носещи търговска марка или търговско наименование, които трябва да се считат за хранителна или здравна претенция по смисъла на този регламент и които са съществували в този вид преди 1 януари 2005 г.

      (1)  ОВ C 273, 8.9.2012 г.


title: Дело C-13/07: Иск, предявен на 18 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Съвет на Европейския съюз

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/22

         Иск, предявен на 18 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-13/07)
   (2007/C 56/40)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P.J. Kuijper и M. Huttunen)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Съвета и на държавите-членки относно позицията на Общността и на държавите-членки в рамките на Общия съвет на Световната търговска организация за приемането на Социалистическа република Виетнам в Световната търговска организация (COM/2005/0659 окончателен — ACC 2006/0215);

               —

               да се обявят за окончателни последиците от отмененото решение;

               —

               да се осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Направеното от Комисията предложение се основава на член 133, параграфи 1 и 5 от Договора за ЕО, във връзка с алинея втора на член 300, параграф 2. Съветът прибавя член 133, параграф 6 към правното основание и впоследствие, на среща на представителите на правителствата на държавите-членки в рамките на Съвета, е прието отделно решение. Така, Съветът и държавите-членки приемат „съвместно“ позицията на Общността и нейните държави-членки, както предвижда последното изречение на член 133, параграф 6, алинея втора.
   Изборът на правно основание от Комисията е направен съгласно установените от съдебната практика на Съда на Европейските общности критерии, които са целта и съдържанието на акта. Този избор по-специално се основава на преценката, че съдържанието на акта попада в обхвата на член 133, параграфи 1 и 5, които предвиждат изключителна компетентност, и следователно, не е необходимо позоваване на член 133, параграф 6. Комисията счита, че решението трябва да бъде отменено в частта, свързана с този аспект на правното основание.


title: Дело T-563/15: Решение на Общия съд от 13 септември 2016 г. — Paglieri Sell System/EUIPO (APOTEKE) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка „APOTEKE“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009)

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/41

         Решение на Общия съд от 13 септември 2016 г. — Paglieri Sell System/EUIPO (APOTEKE)
   (Дело T-563/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка „APOTEKE“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009))
   (2016/C 392/53)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Paglieri Sell System SpA (Pozzolo Formigaro, Италия) (представители: P. Pozzi, F. Braga, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: K. Doherty и L. Rampini)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 23 юли 2015 г. (преписка R 2428/2014-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „APOTEKE“ като марка на Европейския съюз.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Paglieri Sell System SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 371, 9.11.2015 г.


title: Дело C-137/09: Решение на Съда (втори състав) от 16 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Marc Michel Josemans/Burgemeester van Maastricht (Свободно предоставяне на услуги — Свободно движение на стоки — Принцип на недопускане на дискриминация — Мярка, приета от местен публичен орган, която позволява достъп до кофишопове ( „coffee-shops“ ) единствено на местни за Нидерландия лица — Търговия с т.нар. „леки“ наркотици — Търговия с безалкохолни напитки и храни — Цел за борба с наркотуризма и свързаното с него нарушаване на общественото спокойствие — Обществен ред — Закрила на общественото здраве — Съгласуваност — Пропорционалност)

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/6

         Решение на Съда (втори състав) от 16 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Marc Michel Josemans/Burgemeester van Maastricht
   (Дело C-137/09) (1)

   (Свободно предоставяне на услуги - Свободно движение на стоки - Принцип на недопускане на дискриминация - Мярка, приета от местен публичен орган, която позволява достъп до кофишопове („coffee-shops“) единствено на местни за Нидерландия лица - Търговия с т.нар. „леки“ наркотици - Търговия с безалкохолни напитки и храни - Цел за борба с наркотуризма и свързаното с него нарушаване на общественото спокойствие - Обществен ред - Закрила на общественото здраве - Съгласуваност - Пропорционалност)
   2011/C 55/09
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Marc Michel Josemans

      Ответник: Burgemeester van Maastricht

      Предмет

   Преюдициално запитване — Raad van State — Тълкуване на членове 12 ЕО, 18 ЕО, 29 ЕО и 49ЕО — Наркотуризъм — Общински полицейски правила, които забраняват достъпа на чуждестранни лица в кофишоповете, в които се продават упойващи вещества — Обществен ред — Различно третиране

      Диспозитив

               1.

               В рамките на своята дейност, състояща се в търговия с упойващи средства, която не е част от стриктно контролирано от компетентните органи обращение с оглед на използване за медицински или научни цели, съдържателят на кофишоп не би могъл да се позовава на член 12 ЕО, 18 ЕО, 29 ЕО или 49 ЕО, за да оспори общинска уредба като разглежданата в главното производство, която забранява в такива заведения да бъдат допускани непребиваващи в Нидерландия лица. Що се отнася до дейността, състояща се в търговия с безалкохолни напитки и храни в същите заведения, този съдържател може с основание да се позовава на член 49 ЕО и сл.

               2.

               Член 49 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че правна уредба като разглежданата в главното производство представлява ограничение на прогласеното в Договора за ЕО свободно предоставяне на услуги. Това ограничение обаче е обосновано от целта за борба с наркотуризма и свързаното с него нарушаване на общественото спокойствие.

      (1)  ОВ C 141 от 20.06.2009 г.


title: Дело T-506/09: Определение на Общия съд от 6 септември 2010 г. — Carlyle/СХВП — MRP Consult (THE CARLYLE)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/66

      Определение на Общия съд от 6 септември 2010 г. — Carlyle/СХВП — MRP Consult (THE CARLYLE)
      (Дело T-506/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/122)
      Език на производството: английски
      Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 51 от 27.2.2010 г.


title: Дело C-379/15: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 16 юли 2015 г. — Association France Nature Environnement/Premier ministre, Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/5

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 16 юли 2015 г. — Association France Nature Environnement/Premier ministre, Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie
   (Дело C-379/15)
   (2015/C 337/06)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Association France Nature Environnement

      Ответници: Premier ministre, Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли във всички случаи националният съд, който по принцип е компетентен да прилага правото на Европейския съюз, да сезира Съда на Европейския съюз с преюдициално запитване, за да прецени последният дали временно следва да се оставят в сила разпоредбите, за които националният съд е приел, че са в противоречие с правото на Съюза?

               2)

               При утвърдителен отговор на този първи въпрос, би ли било оправдано от императивно съображение, свързано с опазването на околната среда, евентуалното решение на Conseil d’État да запази в сила до 1 януари 2016 г. действието на приетите от него за незаконосъобразни разпоредби на член 1 от Декрета от 2 май 2012 г. за оценката на някои планове и други документи, имащи въздействие върху околната среда?


               10.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/10

         Дело, заведено на 3 юли 2013 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия
   (Дело E-13/13)
   2013/C 294/10
   На 3 юли 2013 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Кралство Норвегия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Catherine Howdle в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:

               1.

               като не е приложило правилно в своето национално законодателство член 37, параграф 1 от акта, посочен в точка 23б от приложение IX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (т.е. Директива 2005/60/ЕО за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си, произтичащи от този акт и член 7 на Споразумението за ЕИП.

               2.

               Кралство Норвегия заплаща съдебните разноски.

         Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               Жалбата се отнася до неправилното прилагане от страна на Норвегия на акта, посочен в точка 23б от приложение IX към Споразумението за Европейското икономическо пространство, адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ изтъква, че в норвежкото право не е осигурено ефективното наблюдение на дейностите на определени лица, които попадат в обхвата на действие относно лицата (ratione personae) на директивата. Той също посочва, че Норвегия не е предприела мерки за отстраняване на пропуските в националното си право.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ посочва, че настоящата ситуация в Норвегия се равнява на продължаващо нарушение на задълженията на Норвегия за въвеждане в националното ѝ право на Директива 2005/60/ЕО, включена в приложенията към Споразумението за ЕИП.


title: Дело T-403/07: Жалба, подадена на 8 ноември 2007 г. — Union Nationale de l'Apiculture Française и др./Комисия

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/19

         Жалба, подадена на 8 ноември 2007 г. — Union Nationale de l'Apiculture Française и др./Комисия
   (Дело T-403/07)
   (2008/C 8/35)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподатели: Union Nationale de l'Apiculture Française (Париж, Франция), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Германия), Unione Nazionale Associazioni Apicoltori Italiani (Castel San Pietro Terme, Италия) и Asociación Galega de Apicultura (Santiago de Compostela, Испания) (представител: B. Fau, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се обяви за допустима жалбата за отмяна на Директива 2007/52/ЕО на Комисията от 16 август 2007 г.;

               —

               да се отмени Директива 2007/52/ЕО на Комисията от 16 август 2007 г.;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба жалбоподателите искат отмяна на Директива 2007/52/ЕО на Комисията от 16 август 2007 година за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, за включване на етопрофос, пиримифос-метил и фипронил като активни вещества (1).
   В подкрепа на жалбата си за отмяна, жалбоподателите изтъкват три правни основания.
   На първо място твърдят, че при приемането на обжалваната директива не са спазени процедурни правила, които според жалбоподателите били задължителни за Комисията. По мнение на жалбоподателите дори ако Комисията е можела да получи пълномощие от Съвета за приемане, чрез директива, на необходимите мерки за изпълнение при привеждане в действие на Директива 91/414/ЕИО, тя не разполагала с правомощия да внесе изменения в посочената директива, по-специално относно наложените на държавите-членки задължения. Жалбоподателите твърдят, че обжалваната директива не била само директива за прилагане, а и за изменение на Директива 91/414/ЕИО и в качеството й на такава трябвало да бъде приета според процедурата, изискваща предварителна консултация с Европейския парламент. Поради липса на такава консултация, тя била засегната от процесуален недостатък.
   Освен това жалбоподателите твърдят, че под предлог за изменения на националните процедури за издаване на разрешение относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, в действителност обжалваната директива нарушавала предвидените в основната Директива 91/414/ЕИО общи правила за оценка при вписване на активни вещества в Приложение I към нея.

      (1)  ОВ L 214, стр. 3.


title: Дело C-2/08: Решение на Съда (втори състав) от 3 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione, Италия) — Amministrazione dell'economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Fallimento Olimpiclub Srl (ДДС — Предимство на общностното право — Разпоредба на националното право, закрепваща принципа за силата на пресъдено нещо)

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/5

         Решение на Съда (втори състав) от 3 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione, Италия) — Amministrazione dell'economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Fallimento Olimpiclub Srl
   (Дело C-2/08) (1)

   (ДДС - Предимство на общностното право - Разпоредба на националното право, закрепваща принципа за силата на пресъдено нещо)
   2009/C 256/09
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Ищци: Amministrazione dell'economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Ответник: Fallimento Olimpiclub Srl

      Предмет

   Преюдициално запитване — Corte suprema di cassazione — Тълкуване на Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година в областта на хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145 стр.1) — Предимство на общностното право — Разпоредба на националното право, с която се установява принципа за силата на пресъдено нещо и която води до резултат, който противоречи на общностното право в областта на ДДС

      Диспозитив

   Общностното право не допуска прилагането при обстоятелства като тези по делото в главното производство, на разпоредба от националното право като член 2909 от италианския граждански кодекс (codice civile), в спор относно данък върху добавената стойност за данъчна година, за която все още не е прието окончателно съдебно решение, тъй като тя би създала пречки за отчитането от сезираната със спора национална юрисдикция на общностните правни норми в областта на злоупотребите, свързани с посочения данък.

      (1)  ОВ C 79 от 29.03.2008 г.


title: Дело T-174/13 P: Решение на Общия съд от 23 януари 2014 г. — Комисия/ВО (Обжалване — Публична служба — Договорно наети служители — Социално осигуряване — Възстановяване на разноски за транспорт — Разноски за транспорт по езикови причини — Член 19, параграф 2 от Общите правила за здравното осигуряване на длъжностните лица на Европейските общности — Дял II, глава 12, точка 2.5 от Общите разпоредби за изпълнение относно възстановяването на медицински разноски)

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/20

      Решение на Общия съд от 23 януари 2014 г. — Комисия/ВО
      (Дело T-174/13 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Договорно наети служители - Социално осигуряване - Възстановяване на разноски за транспорт - Разноски за транспорт по езикови причини - Член 19, параграф 2 от Общите правила за здравното осигуряване на длъжностните лица на Европейските общности - Дял II, глава 12, точка 2.5 от Общите разпоредби за изпълнение относно възстановяването на медицински разноски)
      (2014/C 71/37)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)

         Друга страна в производството: ВО (Аман, Йордания) (представители: L. Levi, M. Vandenbussche и C. Bernard-Glanz, avocats)

         Предмет

      Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 15 януари 2013 г. по дело BO/Комисия (F-27/11, все още непубликувано в Сборника)

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и тези на BO, направени в рамките на настоящото производство.

         (1)  ОВ C 164, 8.6.2013 г.


title: Дело T-292/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 29 юли 2011 г. — Cemex и др./Комисия (Обезпечително производство — Конкуренция — Искане за предоставяне на информация — Член 18, параграф 3 от Регламент(ЕО) № 1/2003 — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/23

         Определение на председателя на Общия съд от 29 юли 2011 г. — Cemex и др./Комисия
   (Дело T-292/11 R)
   (Обезпечително производство - Конкуренция - Искане за предоставяне на информация - Член 18, параграф 3 от Регламент(ЕО) № 1/2003 - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   2011/C 282/48
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Cemex SAB de CV (Monterrey, Мексико); New Sunward Holding BV (Амстердам, Нидерландия); Cemex España, SA (Мадрид, Испания); Cemex Deutschland AG (Ratingen, Германия); Cemex UK (Egham, Surrey, Обединеното кралство); Cemex Czech Operations s.r.o. (Прага, Чешка република); Cemex France Gestion (Rungis, Франция); и Cemex Austria AG (Langenzersdorf, Австрия) (представители: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, H. González Durántez и B. Martínez Corral, abogados)

      Ответник: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier, F. Castilla Contreras и C. Hödlmayr, подпомагани от J. Rivas, abogado)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Решение C(2011) 2360 окончателен на Комисията от 30 март 2011 г. относно процедура по прилагане на член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (Дело 39520 — цимент и свързани продукти)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-520/09 P: Решение на Съда (втори състав) от 29 септември 2011 г. — Arkema SA/Европейска комисия (Обжалване — Картели — Член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП — Европейски пазар на монохлороцетна киселина — Правила относно отговорността на дружество майка за антиконкурентни практики на негово дъщерно дружество — Презумпция за действително упражняване на решаващо влияние — Задължение за мотивиране)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/2

         Решение на Съда (втори състав) от 29 септември 2011 г. — Arkema SA/Европейска комисия
   (Дело C-520/09 P) (1)

   (Обжалване - Картели - Член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП - Европейски пазар на монохлороцетна киселина - Правила относно отговорността на дружество майка за антиконкурентни практики на негово дъщерно дружество - Презумпция за действително упражняване на решаващо влияние - Задължение за мотивиране)
   2011/C 340/02
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Arkema SA (представител: M. Debroux, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Bouquet и F. Castillo de la Torre)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (седми състав) от 30 септември 2009 г. по дело Arkema/Комисия (T-168/05), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата на жалбоподателя за отмяна на Решение C(2004) 4876 окончателен на Комисията от 19 януари 2005 година относно производство по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП по отношение на картел на пазара на монохлороцетна киселина и, при условията на евентуалност, за намаляване на размера на наложената му глоба — Несъобразяване с правилата относно отговорността на дружество майка за антиконкурентни практики на негово дъщерно дружество — Нарушение на принципа на равно третиране и на правото на справедлив съдебен процес — Несъобразяване с обхвата на насоките за изчисляване на размера на глобите

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Arkema SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 37, 13.2.2010 г.


title: Дело T-195/07: Определение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2008 г. — Lafarge Cement/Комисия (Жалба за отмяна — Директива 2003/87/ЕО — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Национален план на Полша за разпределяне на квоти за емисии за периода 2008-2012 г. — Решение на Комисията при определени условия да не повдига възражения — Компетентност на държавите-членки за индивидуално разпределяне на квотите за емисии — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/36

         Определение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2008 г. — Lafarge Cement/Комисия
   (Дело T-195/07) (1)

   (Жалба за отмяна - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Национален план на Полша за разпределяне на квоти за емисии за периода 2008-2012 г. - Решение на Комисията при определени условия да не повдига възражения - Компетентност на държавите-членки за индивидуално разпределяне на квотите за емисии - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
   (2008/C 301/61)
   Език на производството: полски
   Страни

      Жалбоподател: Lafarge Cement SA (Małogoszcz, Полша) (представители: P.K. Rosiak и F. Puel, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейската общност (представители: U. Wölker и K. Herrmann)
   Предмет
   Искане на отмяна на Решение С(2007) 1295 окончателен на Комисията от 26 март 2007 г. относно националния план за разпределяне на квоти за емисии на парникови газове за периода 2008-2012 г., за който Република Полша е уведомила в съответствие с Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр.78).
   Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Lafarge Cement SA понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Комисията.

      (1)  ОВ C 170 от 21.7.2007 г.


title: Дело C-200/08: Иск, предявен на 15 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/28

         Иск, предявен на 15 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-200/08)
   (2008/C 171/43)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: MM. A. Bordes и H. Støvlbæk)

      Ответник: Френска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като отказва на германските и на британските учители по ски и сноуборд да преподават само тази дисциплина във Франция и като не споменава в измененото Постановление от 4 май 1995 г. дипломите на учителите по ски и сноуборд, придобити в други държави-членки, Френската република не е изпълнила задълженията си по членове 39, 43 и 49 от Договора ЕО както и по член 6 от Директива 92/51/EИО (1);

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Докато в повечето държави-членки дисциплините ски и сноуборд могат да бъдат преподавани от специалисти, получили образованието си в различни области, във Франция сноуборд могат да преподават само учители по ски.
   Ищецът смята, че отказът да се разреши достъп само до професията учител по сноуборд не може да бъде обоснован с основните принципи на свободното движение на хора, на свободното движение на услуги и на правото на установяване. Според Комисията не са изпълнени освен това четирите признати в практиката на Съда обосноваващи дерогация условия — недопускане на дискриминация, императивни съображения от обществен интерес, способност да се гарантира постигането на преследваната цел и вземане предвид на принципа на пропорционалност — чието кумулативно наличие е необходимо за да се обоснове дадено ограничение на тези принципи.

      (1)  Директива 92/51/EИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно втора обща система за признаване на професионално образование и обучение за допълнение на Директива 89/48/ЕИО (ОВ 209, стp. 25, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 21, стр. 212).


               30.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 143/9

         Дело, заведено на 28 януари 2015 г. от Исландската асоциация за финансови услуги срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (Дело E-4/15)
   (2015/C 143/10)
   На 28 януари 2015 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ от Исландската асоциация за финансови услуги, представлявана от адвокат Hans-Jörg Niemeyer и адвокат Christian Kovács от адвокатска кантора „Hengeler Mueller“, с адрес: Square de Meeûs 40, 1000 Brussels, Belgium.
   Ищецът иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               да отмени Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 298/14/COL от 16 юли 2014 (ОВ C 400, 13.11.2014 г., стр. 13) за прекратяване на делото за съществуваща помощ за Исландския фонд за жилищно финансиране (Íbúðalánasjóður); и

               2.

               да осъди Надзорния орган на ЕАСТ да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Ищецът, Исландската асоциация за финансови услуги (SFF), е сдружение, което представлява всички регистрирани финансови предприятия в Исландия, включително универсални, инвестиционни и спестовни банки, както и дружества, работещи в областта на застраховането, лизинга, ценните книжа и платежните карти. То има за цел да насърчава конкурентната работна среда за финансовите дружества в Исландия и да защитава интересите им в международен план.

               —

               По делото се иска отмяна на решение на Надзорния орган на ЕАСТ за прекратяване на дело за съществуваща помощ за Исландския фонд за жилищно финансиране (HFF).

         Ищецът твърди, че Надзорният орган на ЕАСТ:

               —

               погрешно е приел, че предоставената на HFF подкрепа представлява съществуваща помощ, когато тя всъщност е нова помощ;

               —

               не е посочил основателни мотиви за заключенията в Решението, като по този начин е нарушил член 16 от Споразумението за надзор и съд;

               —

               е допуснал явна грешка при тълкуването на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело C-57/08 Р: Жалба, подадена на 13 февруари 2008 г. от Gateway, Inc. срещу Решението на Първоинстанционния съд (пети състав) от 27 ноември 2007 г. по дело T-434/05 — Gateway, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/12

         Жалба, подадена на 13 февруари 2008 г. от Gateway, Inc. срещу Решението на Първоинстанционния съд (пети състав) от 27 ноември 2007 г. по дело T-434/05 — Gateway, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП)
   (Дело C-57/08 Р)
   (2008/C 171/20)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Gateway, Inc. (представител: C. R. Jones, Solicitor)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Fujitsu Siemens Computers GmbH
   Искания на жалбоподателя
   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени Решението на Първоинстанционния съд от 27 ноември 2007 г. по дело T-434/05,

               —

               да приеме изцяло възражението на жалбоподателя срещу заявената регистрация на марка,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд е допуснал следните грешки:

               a)

               Термините „media gateway“ и „gateway“ имат много специфично значение на пазара на информационни технологии за специални форми на устройства, които преобразуват един протокол или формат в друг. Въпреки това, Първоинстанционният съд неправилно е постановил, че когато „gateway“ е включен като елемент от заявената марка, той служел за обозначаване на описателните характеристики на всички стоки или услуги, които се обхващат от оспорената спецификация, докато всъщност нито една от стоките или услугите, обхванати от оспорената марка, не е изброена като „media gateways“ или „gateways“.

               б)

               Първоинстанционният съд неправилно е определил кръгът на съответните потребители като състояща се от потребители, които само закупуват компютърни стоки и услуги, отколкото потребители на всички стоки и услуги, обхванати от оспорената спецификация.

               в)

               Той неправилно е постановил, че конфликтните марки не си приличат визуално, фонетично или концептуално.

               г)

               Той неправилно е постановил, че въпросът за приликата по отношение на двете конфликтни словни марки трябва да се постави в зависимост от условието цялостното визуално, фонетично или концептуално впечатление, произведено от съставния словен знак да бъде доминирано от частта, която е представлявана от по-ранната марка.

               д)

               При извършване на преценката си за приликата между конфликтните марки той не е придал достатъчна тежест на отличителния характер на „gateway“ като по-ранна марка на жалбоподателя за компютърни стоки и услуги в рамките на съответния кръг визирани потребители.

               е)

               Той не е обърнал достатъчно внимание на обстоятелството, че марки с висока степен на отличителност, било поради същността си, било поради това че са известни на пазара, се ползват с по-широка защита от тези с по-слабо изразен отличителен характер.

               ж)

               Той неправилно е направил извода, че „gateway“ няма независима отличителна роля в рамките на заявената марка.

               з)

               Той неправилно е постановил, че вероятността от объркване трябва да бъде поставена в зависимост от условието цялостното впечатление, произведено от съставния знак, да бъде доминирано от частта, която е представлявана от по-ранната марка.

               и)

               Той неправилно е преценил вероятното визуално, концептуално и фонетично влияние, което думата „gateway“ би имала върху средния потребител на разглежданите стоки и услуги, когато е включена като елемент от заявената марка.


title: Дело F-12/11: Жалба, подадена на 13 февруари 2011 г. — Hecq/Комисия

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/22

         Жалба, подадена на 13 февруари 2011 г. — Hecq/Комисия
   (Дело F-12/11)
   2011/C 113/46
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Белгия) (представител: L. Vogel, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Жалба за отмяна на мълчаливия отказ по искането на жалбоподателя да възобнови своята професионална дейност и да му се изплати изцяло неговото възнаграждение на длъжностно лице, изчислено от 1 август 2003 г., заедно с обезщетение за вредите, двете увеличени с мораторни лихви при годишен лихвен процент от 7 %, считано от 1 август 2003 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на ОН от 29 октомври 2010 г., с което се отхвърля неговата жалба от 6 юли 2010 г. срещу мълчаливия отказ, за който се презюмира, че е приет на 15 април 2010 г., по искането на жалбоподателя от 15 декември 2009 г. да възобнови своята професионална дейност и да му се изплати изцяло неговото възнаграждение на длъжностно лице, изчислено от 1 август 2003 г., заедно с обезщетение за вредите, като всички тези суми бъдат увеличени с мораторни лихви при годишен лихвен процент от 7 %, изчислени считано от 1 август 2003 г.;

               —

               да се отмени, доколкото е необходимо, мълчаливия отказ, за който се презюмира, че е приет от ОН на 15 април 2010 г., доколкото с него се отхвърля горепосоченото искане на жалбоподателя от 15 декември 2009 г.;

               —

               да се осъди Комисията да обезщети жалбоподателя със сума, съответстваща на възнагражденията на длъжностно лице, от които той е бил несправедливо лишен, считано от 1 август 2003 г., като главно и допълнително искане, заедно със сума от 50 000 EUR, като всички тези суми бъдат увеличени с мораторни лихви при годишен лихвен процент от 7 %, изчислени считано от 1 август 2003 г.

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-324/07: Определение на Първоинстанционния съд от 17 декември 2008 г.  — Plant и др./Комисия

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/68

         Определение на Първоинстанционния съд от 17 декември 2008 г. — Plant и др./Комисия
   (Дело T-324/07) (1)

   (2009/C 44/115)

      Език на производството: английски

   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 247, 20.10.2007 г.


title: Дело T-94/15: Определение на Общия съд от 11 март 2016 г. — Binca Seafoods/Комисия (Жалба за отмяна — Регламент за изпълнение (ЕС) № 1358/2014 — Неудължаване на преходната мярка относно аквакултурите, предвидена в член 95, параграф 11 от Регламент (ЕО) № 889/2008 — Липса на правен интерес — Недопустимост)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/44

         Определение на Общия съд от 11 март 2016 г. — Binca Seafoods/Комисия
   (Дело T-94/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - Регламент за изпълнение (ЕС) № 1358/2014 - Неудължаване на преходната мярка относно аквакултурите, предвидена в член 95, параграф 11 от Регламент (ЕО) № 889/2008 - Липса на правен интерес - Недопустимост))
   (2016/C 156/59)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Binca Seafoods GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: H. Schmidt, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Walkerová, H. Kranenborg и G. von Rintelen)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1358/2014 на Комисията от 18 декември 2014 година за изменение на Регламент (ЕО) № 889/2008 за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета по отношение на произхода на отглежданите по биологичен начин аквакултури, животновъдните практики за аквакултури, фуража за отглежданите по биологичен начин аквакултури, както и продуктите и веществата, които могат да бъдат използвани в биологичното производство на аквакултури (ОВ L 365, стр. 97)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Binca Seafoods GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 155, 11.5.2015 г.


title: Дело C-311/15: Определение на председателя на Съда от 23 октомври 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Korkein oikeus — Финландия) — TrustBuddy AB/Lauri Pihlajaniemi

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/46

         Определение на председателя на Съда от 23 октомври 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Korkein oikeus — Финландия) — TrustBuddy AB/Lauri Pihlajaniemi
   (Дело C-311/15) (1)

   (2016/C 038/59)
   Език на производството: фински
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.