title: Дело T-47/13: Решение на Общия съд от 29 януари 2014 г. — Goldsteig Käsereien Bayerwald/СХВП — Vieweg (goldstück) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „goldstück“ — По-ранна словна марка на Общността „GOLDSTEIG“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/20

      Решение на Общия съд от 29 януари 2014 г. — Goldsteig Käsereien Bayerwald/СХВП — Vieweg (goldstück)
      (Дело T-47/13) (1)

      (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „goldstück“ - По-ранна словна марка на Общността „GOLDSTEIG“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
      (2014/C 71/35)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Goldsteig Käsereien Bayerwald GmbH (Хам, Германия) (представител: S. Biagosch, avocat)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Christin Vieweg (Зонеберг, Германия) (представител: J. Pröll, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 ноември 2012 г. (преписка R 2589/2011-1), постановено в производство по възражение със страни Goldsteig Käsereien Bayerwald GmbH и г-жа Christin Vieweg.

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Goldsteig Käsereien Bayerwald GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 86, 23.3.2013 г.


title: Дело T-300/14 R: Определение на председателя на Общия съд от 4 септември 2014 г. — Fricopan Back/Комисия (Обезпечително производство — Държавни помощи — Насърчаване на национално равнище на производството на електроенергия от възобновяеми източници — Решение на Комисията за започване на официална процедура по разследване в областта на държавните помощи — Молба за спиране на изпълнението — Fumus boni juris)

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/27

         Определение на председателя на Общия съд от 4 септември 2014 г. — Fricopan Back/Комисия
   (Дело T-300/14 R)
   ((Обезпечително производство - Държавни помощи - Насърчаване на национално равнище на производството на електроенергия от възобновяеми източници - Решение на Комисията за започване на официална процедура по разследване в областта на държавните помощи - Молба за спиране на изпълнението - Fumus boni juris))
   (2014/C 431/48)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Fricopan Back GmbH Immekath (Кльоце, Германия) (представители: T. Volz и B. Wißmann, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer)

      Предмет

   Искане за спиране на действието на решението, с което Комисията започва официална процедура по разследване в областта на държавните помощи по отношение на германския закон за енергията от възобновяеми източници.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-112/08: Иск, предявен на 13 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/24

         Иск, предявен на 13 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-112/08)
   (2008/C 128/42)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: г-н M.A. Rabanal Suárez и г-жа P. Dejmek)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               да се обяви, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/48/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции и по-специално със следните разпоредби: член 68, параграф 3; член 72; член 73, параграф 3; член 74; членове 99, 100 и 101; членове 110-114; членове 118 и 119; членове 124-127; членове 129-132; член 133; член 136; членове 144 и 145; член 149; член 152; член 154, параграф 1; член 155; Приложение V; Приложение VI (с изключение на част I); Приложения VII-XII (с изключение на Приложение X, части I, II и III) и при всички случаи, като не е съобщила на Комисията за това, Испания не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране във вътрешното право на Директива 2006/48/ЕО е изтекъл на 31 декември 2006 г.

      (1)  ОВ L 177, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г. глава 6, том 9, стр. 3.


title: Дело T-182/10: Жалба, подадена на 19 април 2010 г. — AISCAT/Комисия

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/54

      Жалба, подадена на 19 април 2010 г. — AISCAT/Комисия
      (Дело T-182/10)
      (2010/C 161/85)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Associazione Italiana delle Società Concessionarie per la costruzione e l’esercizio di Autostrade e Trafori stradali (AISCAT) (Рим, Италия) (представител: M. Maresca, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени Решението на Европейската комисия от 10 февруари 2010 г.

         Правни основания и основни доводи

      Настоящата жалба е насочена към отмяна на решението, съдържащо се в писмото на Европейската комисия от февруари 2010 г., в което се изключва възможността за нарушение на член 87 от Договора за ЕО (понастоящем член 107 ДФЕС) от страна на Италианската република за това, че последната e възложила построяването и управлението на автомагистрален участък (т. нар. Passante di Mestre) без обществена поръчка на смесено публично-частно дружество, CAV S.p.A. (акционерно дружество, учредена с равно участие на ANAS S.p.A. и Regione Veneto), и е финансирала това построяване чрез тарифно повишение в пунктовете за плащане на магистралните такси, съществуващи в успореден и конкурентен автомагистрален участък.
      Правните основания в подкрепа на нарушението на член 87 от Договора за ЕО (понастоящем член 107 ДФЕС) от страна на Италианската република са две.
      На първо място, фактът, че Италианската република, чрез член 2, параграф 290 от Закон № 244 от 24.12.2007 г., е възложила пряко на CAV концесията за построяване и управление на Passante di Mestre, съставлява държавна помощ, като се има предвид, че не са били спазени условията за възлагане на обществени поръчки, известни като in house, и че възлагането е направено в полза на смесено дружество, което има конкурентно предимство поради своите уставни и управленски характеристики. Всъщност, 50 % от CAV се държат от ANAS, което, освен че има роля на публичен регулаторен орган, упражнява в допълнение и предприемаческа дейност (строеж и управление на автомагистрали) на пазара, който самото то регулира и на който то е концесионен орган.
      На второ място, фактът, че Италианската република е одобрила договора, сключен между ANAS (в качеството на концесионно образувание) и CAV, с предмет финансирането на Passante di Mestre посредством тарифно повишение в пунктовете за плащане на магистралните такси, съществуващи в успореден и конкурентен автомагистрален участък, съставлява държавна помощ в полза на CAV.
      Тарифното увеличение съставлява всъщност инструментът, който е позволил да се отклони пътното движение на моторни превозни средства към новия участък (Passante di Mestre) и същевременно е довел до намаляване на движението по конкурентния участък (Tangenziale di Mestre), предмет на посоченото повишение. Следователно предметът на помощта не е излишъкът, произтичащ от тарифното увеличение, разглеждан сам по себе си, а конкурентното предимство, което CAV извлича от него и обратно — загубата, която претърпяват от него дружествата концесионери на Tangenziale di Mestre.


title: Дело C-45/06: Решение на Съда (пети състав) от 8 март 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Финансовия съд на провинция Бранденбург — Германия) — Campina GmbH & Co., с предишно наименование TUFFI Campina emzett GmbH/Hauptzollamt Frankfurt (Oder) (Мляко и млечни продукти — Допълнителен налог — Незначително просрочие при предаването на резюме от декларациите — Парична санкция — Регламент (ЕИО) № 536/93, съответно изменен от Регламент (ЕО) № 1001/98 — Член 3, параграф 2, алинея втора — Регламент (ЕО) № 1392/2001 — Член 5, параграф 3 — Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 — Член 2, параграф 2, изречение второ — Принцип за прилагане с обратна сила на по-лекото наказание)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/12

         Решение на Съда (пети състав) от 8 март 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Финансовия съд на провинция Бранденбург — Германия) — Campina GmbH & Co., с предишно наименование TUFFI Campina emzett GmbH/Hauptzollamt Frankfurt (Oder)
   (Дело C-45/06) (1)

   (Мляко и млечни продукти - Допълнителен налог - Незначително просрочие при предаването на резюме от декларациите - Парична санкция - Регламент (ЕИО) № 536/93, съответно изменен от Регламент (ЕО) № 1001/98 - Член 3, параграф 2, алинея втора - Регламент (ЕО) № 1392/2001 - Член 5, параграф 3 - Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 - Член 2, параграф 2, изречение второ - Принцип за прилагане с обратна сила на по-лекото наказание)
   (2007/C 95/19)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Финансов съд на провинция Бранденбург
   Страни в главното производство

      Ищец: Campina GmbH & Co., с предишно наименование TUFFI Campina emzett GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Frankfurt (Oder)
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Финансов съд на провинция Бранденбург — Действителност на член 3, параграф 2, алинея втора от Регламент (ЕИО) № 536/93 на Комисията от 9 март 1993 година, формулираща подробни правила за прилагането на допълнителния налог за мляко и млечни продукти (ОВ L 57, стр. 12), съответно изменен от Регламент 1001/98 (ОВ L 142, стр. 22) — Санкция за неспазване на срока при ежегодното предаване на декларациите за отделните производители — Минимално просрочие — Принцип на пропорционалността
   Диспозитив
   Националният съд трябва да спази принципа за прилагане с обратна сила на по-лекото наказание при санкциониране на поведение, което не е в съответствие с правилата, установени от общностната правна уредба.
   Във връзка с незначително просрочие на определения срок, каквото е предмет на разглеждане по главното производство, уредбата на паричните санкции, предвидена в член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1392/2001 на Комисията от 9 юли 2001 година, установяващ подробни правила за прилагането на Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета за въвеждането на допълнителен налог в сектора на млякото и млечните продукти, се отличава с по-малка строгост от предвидената в член 3, параграф 2, алинея втора, първо тире от Регламент (ЕИО) № 536/93 на Комисията от 9 март 1993 година, формулиращ подробни правила за прилагането на допълнителния налог за мляко и млечни продукти, съответно изменен от Регламент (ЕО) № 1001/98 на Комисията от 13 май 1998 г.

      (1)  ОВ C 154, 1.7.2006 г.


title: Дело T-281/13: Жалба, подадена на 24 май 2013 г. — GOLAM/СХВП — meta Fackler Arzneimittel (METABIOMAX)

text:
               27.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/15

         Жалба, подадена на 24 май 2013 г. — GOLAM/СХВП — meta Fackler Arzneimittel (METABIOMAX)
   (Дело T-281/13)
   2013/C 215/21
   Език на жалбата: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Sofia Golam (Атина, Гърция) (представител: avv. N. Trovas)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: meta Fackler Arzeimittel GmbH (Springe, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да уважи жалбата с предмет отмяна на решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 март 2013 г. по преписка R 2022/2011-2,

               —

               да отхвърли възражението на другата страна в производството и да уважи изцяло подадената от жалбоподателя заявка, и

               —

               да осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „METABIOMAX“ за стоки от класове 5, 16 и 30 — заявка за марка на Общността № 8885261.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска словна марка „metabiarex“, регистрирана под № 857721 за стоки от клас 5.

      Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: частична отмяна на решението на отдела по споровете.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г.


title: Дело C-452/07: Определение на председателя на четвърти състав на Съда от 3 септември 2008 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Health Research Inc.

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/22

         Определение на председателя на четвърти състав на Съда от 3 септември 2008 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Health Research Inc.
   (Дело C-452/07) (1)

   (2008/C 313/36)

      Език на производството: немски

   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 297, 8.12.2007 г.


title: Дело C-57/16 P: Жалба, подадена на 1 февруари 2016 г. от ClientEarth срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 13 ноември 2015 г. по съединени дела T-424/14 и T-425/14, ClientEarth/Европейска комисия

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/5

         Жалба, подадена на 1 февруари 2016 г. от ClientEarth срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 13 ноември 2015 г. по съединени дела T-424/14 и T-425/14, ClientEarth/Европейска комисия
   (Дело C-57/16 P)
   (2016/C 191/08)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ClientEarth (представители: O. W. Brouwer, F. Heringa, J. Wolfhagen, advocaten)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               i.

               да отмени решението на Общия съд от 13 ноември 2015 г., с което последният:

                           —

                           отхвърля исканията на жалбоподателя,

                           —

                           осъжда жалбоподателя да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на Европейската комисия.

               ii.

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, включително тези на евентуалните встъпили страни.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква следните основания за отмяна на обжалваното съдебното решение:

         Основание 1
      : Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като приел, че е налице обща презумпция по смисъла на член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001 (1) по отношение на заявените документи.
   Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото доколкото:

               i.

               не приложил надлежно практиката на Съда,

               ii.

               не приел, че член 17, параграфи 1 — 3 ДЕС не дава основание да се приеме такава обща презумпция,

               iii.

               приел, че е налице обща презумпция по отношение на неоповестяването на исканите документи, без да провери дали е налице действителна и конкретна вреда,

               iv.

               не взел предвид, че исканите документи са тясно свързани с решението да се продължи или не законодателна политическа инициатива, и

         Основание 2
      : Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като не приел наличието на по-висш обществен интерес.
   Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото доколкото:

               i.

               не разгледал конкретния обществен интерес, изтъкнат от ClientEarth,

               ii.

               приел, че оповестяването на исканите документи в по-късен момент изключва наличието на по-висш обществен интерес за оповестяване на исканите документи,

               iii.

               приел, че оповестяването на документи, различни от исканите, изключва наличието на по-висш обществен интерес за оповестяване на исканите документи,

               iv.

               не приел обществения характер на интереса, изтъкнат от ClientEarth;

               v.

               не тълкувал основанията за отказ ограничително, при отчитане на обществения интерес, който представлява оповестяването, както предвижда член 6, параграф 1, втора алинея от Регламент № 1367/2006 (2));

               vi.

               не приел наличието на обществен интерес от подобряване на достъпа до съд в областта на околната среда.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OB L 145, 31.5.2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (OB L 264, 25.9.2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).


title: Дело C-626/11 P: Жалба, подадена на 6 декември 2011 г. от Polyelectrolyte Producers Group и SNF SAS срещу определението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 21 септември 2011 г. по дело T-1/10, Polyelectrolyte Producers Group и SNF SAS/Европейска агенция по химикалите (ECHA), Европейска комисия, Кралство Нидерландия

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/11

         Жалба, подадена на 6 декември 2011 г. от Polyelectrolyte Producers Group и SNF SAS срещу определението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 21 септември 2011 г. по дело T-1/10, Polyelectrolyte Producers Group и SNF SAS/Европейска агенция по химикалите (ECHA), Европейска комисия, Кралство Нидерландия
   (Дело C-626/11 P)
   2012/C 39/22
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Polyelectrolyte Producers Group и SNF SAS (представители: K. Van Maldegem, avocat, R. Cana, avocat)

      Други страни в производството: Европейска агенция по химикалите (ECHA), Европейска комисия, Кралство Нидерландия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               да отмени Определение на Общия съд по дело T-1/10, и

               —

               да отмени решението на Европейската агенция по химикалите (ECHA) за идентифициране на акриламида като вещество, което отговаря на критериите по член 57 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 (1) относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали в съответствие с член 59 от Регламент № 1907/2006, или

               —

               при условията на евентуалност да върне делото пред Общия съд за произнасяне по искането за отмяна, и

               —

               до осъди ответника да заплати всички съдебни разноски, направени в хода на делото, включително свързаните с производството пред Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите изтъкват, че с отхвърляне на жалбата им за отмяна на решението на ECHA за идентифициране на акриламида като вещество, което отговаря на критериите по член 57 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 в съответствие с член 59 от Регламент № 1907/2006, Общият съд е нарушил правото на Съюза. Те твърдят по-специално, че Общият съд е допуснал множество грешки при тълкуване на фактите и на правната уредба, приложима към положението на жалбоподателите. Вследствие на това той допуснал множество грешки при прилагане на правото и по-конкретно:

               —

               приел, че идентифицирането като вещество, което поражда сериозно безпокойство („ВПСБ“) от Комитета на държавите членки към ECHA в съответствие с член 59, параграф 8 от Регламент № 1907/2006, не е решение, предназначено да породи правно действие по отношение на трети страни преди публикуването на това решение в списъка на кандидат-веществата за идентифициране като „ВПСБ“ в съответствие с член 59, параграф 10 от Регламент № 1907/2006;

         Поради тези съображения жалбоподателите искат определението на Общия съд по дело T-1/10 и решението на ECHA за идентифициране на акриламида като вещество, което отговаря на критериите по член 57 от Регламент № 1907/2006 в съответствие с член 59 от Регламент № 1907/2006, да се отменят.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и на Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3 и поправки в ОВ L 36, 5.2.2009 г., стр. 84 и ОВ L 118, 12.5.2010 г., стр. 89).


title: Дело T-381/11: Определение на Общия съд от 4 юни 2012 г. — Eurofer/Комисия (Жалба за отмяна — Околна среда — Директива 2003/87/ЕО — Безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове от 2013 година нататък — Решение на Комисията за определяне на продуктовите показатели за изчисляване на разпределянето на квоти за емисии — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Липса на лично засягане — Подзаконов акт, включващ мерки за изпълнение — Недопустимост)

text:
               21.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/24

         Определение на Общия съд от 4 юни 2012 г. — Eurofer/Комисия
   (Дело T-381/11) (1)

   (Жалба за отмяна - Околна среда - Директива 2003/87/ЕО - Безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове от 2013 година нататък - Решение на Комисията за определяне на продуктовите показатели за изчисляване на разпределянето на квоти за емисии - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Липса на лично засягане - Подзаконов акт, включващ мерки за изпълнение - Недопустимост)
   2012/C 217/50
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Europäischer Wirtschaftsverband der Eisen- und Stahlindustrie (Eurofer) ASBL (Люксембург, Люксембург) (представители: S. Altenschmidt и C. Dittrich, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Wilms, K. Herrmann и K. Mifsud-Bonnici)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 130, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Няма основание за произнасяне по молбата за встъпване на Euroalliages.

               3.

               Осъжда Europäischer Wirtschaftsverband der Eisen- und Stahlindustrie (Eurofer) ASBL да заплати съдебните разноски, включително и тези по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 269, 10.9.2011 г.


title: Дело T-731/16: Жалба, подадена на 10 октомври 2016 г. — Perifereia Stereas Elladas/Комисия

text:
               12.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/36

         Жалба, подадена на 10 октомври 2016 г. — Perifereia Stereas Elladas/Комисия
   (Дело T-731/16)
   (2016/C 462/46)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Perifereia Stereas Elladas (Lamia, Гърция) (представител: K. Bakas, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение от 10 август 2016 г., № 4310049 [реф. № Ares(2016) 4310049 — 10.8.2016] на Генерална дирекция „Заетост, социални въпроси и приобщаване“ на Европейската комисия, подписано от ръководителя на отдел „Социални въпроси“, с което се отхвърля предложението за финансиране от 3 декември 2015 г., направено съвместно с главния партньор на жалбоподателя във връзка с Програмата на Европейската комисия за заетост и социални иновации EASI (PROGRESS AXIS) 2014—2020 за иновационни социални политики с цел извършването на реформи в социалните служби и покана за представяне на предложения № VP/2 15/011, и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски на жалбоподателя и възнагражденията на неговия адвокат.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание се отнася до направената от Европейската комисия неправилна оценка на съдържанието на предложението на жалбоподателя.

               2.

               Второто основание се отнася до нарушението на принципа на пропорционалност. Жалбоподателят твърди, че ако се приеме, че отхвърлянето е извършено на формални основания, обжалваният акт трябва да бъде отменен като противоречащ на общностните принципи на пропорционалност и добро управление.

               3.

               Третото основание се отнася до нарушение на принципа на равенство, доколкото докато поради технически проблеми на кандидатите, които не са направили предложения, е било предоставено удължаване на срока, но на направилите своите предложения кандидати не е била предоставена подобна възможност, за да внесат корекции или допълнения, или пък да направят уточнения.


title: Дело C-429/16: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Łodzi (Полша), постъпило на 2 август 2016 г. — Małgorzata Ciupa и др./II Szpitalowi Miejskiemu im. L. Rydygiera w Łodzi, понастоящем Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/10

         Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Łodzi (Полша), постъпило на 2 август 2016 г. — Małgorzata Ciupa и др./II Szpitalowi Miejskiemu im. L. Rydygiera w Łodzi, понастоящем Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi
   (Дело C-429/16)
   (2016/C 392/13)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Okręgowy w Łodzi

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Małgorzata Ciupa и др.

      Ответник: II Szpitalowi Miejskiemu im. L. Rydygiera w Łodzi, понастоящем Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi

      Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 2 от Директива 98/59/ЕО
       (1)
      да се тълкува в смисъл, че когато работодател с наети най-малко 20 работници или служители планира да отправи известия за едностранно прекратяване на действащи условия на труд и заплащане по трудови договори до такъв брой от тях, който достига съответно посочения брой в член 1, параграф 1 от Закона от 13 март 2003 г. за особените правила за прекратяване на трудови правоотношения с работниците и служителите поради причини, несвързани с тях (Ustawa o szczególnych zasadach rozwiązywania z pracownikami stosunków pracy z przyczyn niedotyczących pracowników, Dz. U. 2003 г., бр. 90, позиция 844, изменен), е задължен да приложи предвидените в членове 2, 3, 4 и 6 от този закон процедури, тоест възниква ли такова задължение в хипотезите на следните разпоредби:

               1.

                  Член 24113, параграф 2 във връзка с член 2418, параграф 2 и с член 231 от Кодекса на труда (Kodeks pracy);

               2.

                  Член 24113, параграф 2 във връзка с член 772, параграф 5 или с член 2417, параграф 1 от Кодекса на труда;

               3.

                  Член 42, параграф 1 във връзка с член 45, параграф 1 от Кодекса на труда?

      (1)  Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения (OB L 225, 1998 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95).


title: Дело C-248/13: Определение на председателя на Съда от 10 юли 2014 г.  — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз: встъпили страни: Европейски парламент, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/45

         Определение на председателя на Съда от 10 юли 2014 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз: встъпили страни: Европейски парламент, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-248/13) (1)

   2014/C 315/75
   Език на производството: френски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 171, 15.6.2013 г.


title: Дело C-193/08: Определение на председателя на Съда от 3 март 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — производство, започнато от Hermann Fisher, Rolf Fisher, в присъствието на: Regierungspräsidium Freiburg

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/34

         Определение на председателя на Съда от 3 март 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — производство, започнато от Hermann Fisher, Rolf Fisher, в присъствието на: Regierungspräsidium Freiburg
   (Дело C-193/08) (1)

   2009/C 141/63

      Език на производството: немски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело T-109/15: Жалба, подадена на 2 март 2015 г. — Saint-Gobain Isover G+H и др./Комисия

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/64

         Жалба, подадена на 2 март 2015 г. — Saint-Gobain Isover G+H и др./Комисия
   (Дело T-109/15)
   (2015/C 138/83)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Saint-Gobain Isover G+H AG (Лудвигсхафен ам Райн, Германия), Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Щолберг, Германия), Saint-Gobain Oberland AG (Бад Вурцах, Германия) и Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG (Херцогенрат, Германия) (представители: S. Altenschmidt и H. Janssen, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението от 25 ноември 2014 г., постановено по преписка Държавна помощ SA.33995 (2013/C) — Подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители, C(2014) 8786 окончателен,

               —

               да осъди ответника да понесе съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

               1.

               Първо основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС
               Жалбоподателите твърдят, че намалената допълнителна такса по EEG не представлява помощ, тъй като държавни средства не са предоставяни, нито пък е правен отказ от такива. Допълнителната такса по EEG не била и селективно намалена. В допълнение, намаляването ѝ не нарушавало конкуренцията и не засягало търговията на вътрешния пазар.

               2.

               Второ основание: нарушение на член 108, параграф 3 ДФЕС
               Ако, обратно на мнението на жалбоподателите, била налице помощ, според тях във всеки случай ответникът не можел да разпореди възстановяване съгласно член 108, параграф 3 ДФЕС. Намалената допълнителна такса по EEG не представлявала нова помощ, тъй като идентичната ѝ по съдържание в основните си аспекти предходна уредба вече била одобрена от ответника през 2002 г.

               3.

               Трето основание: нарушение на член 107, параграф 3 ДФЕС
               На следващо място жалбоподателите изтъкват, че решението нарушава член 107, параграф 3 ДФЕС и принципа на защита на оправданите правни очаквания. В това отношение ответникът не трябвало да преценява разгледаната от него фактическа обстановка въз основа на публикуваните от същия едва на 14 юли 2014 г. Насоки относно държавната помощ за опазване на околната среда и за енергетика за периода 2014 — 2020 г. Вместо това той трябвало да приложи Насоките, публикувани през 2008 г. Ако бил възприел като критерий Насоките от 2008 г., ответникът нямало как да стигне до различен извод от това, че твърдяната помощ е съвместима с вътрешния пазар.

               4.

               Четвърто основание: нарушение на член 108, параграф 1 ДФЕС
               На последно място, според жалбоподателите ответникът е нарушил принципа на правна сигурност, както и член 108, параграф 1 ДФЕС, тъй като е постановил обжалваното решение в процедура относно нови помощи. Доколкото ответникът бил одобрил предходната уредба на EEG 2012, той трябвало да вземе решение в процедура относно съществуващи помощи, а не относно нови помощи.


title: Дело C-370/10 P: Определение на Съда (пети състав) от 14 март 2011 г. — Ravensburger AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Educa Borras SA (Обжалване — Марка на Общността — Фигуративна марка „EDUCA Memory game“ — Искане за обявяване на недействителност, направено от притежателя на националните и международни словни марки „MEMORY“ — Отхвърляне на искането за обявяване на недействителност от апелативния състав — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 1, буква б) и член 5 — Относителни основания за отказ)

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/10

         Определение на Съда (пети състав) от 14 март 2011 г. — Ravensburger AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Educa Borras SA
   (Дело C-370/10 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Фигуративна марка „EDUCA Memory game“ - Искане за обявяване на недействителност, направено от притежателя на националните и международни словни марки „MEMORY“ - Отхвърляне на искането за обявяване на недействителност от апелативния състав - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) и член 5 - Относителни основания за отказ)
   2011/C 186/17
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ravensburger AG (представители: H. Harte-Bavendamm, M. Goldmann, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis), Educa Borras S.A.

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 19 май 2010 г. по дело Ravensburger/СХВП (T-243/08), с което Общият съд е отхвърлил жалба за отмяна, подадена от притежателя на националните и международни словни марки „MEMORY“, за стоки от клас 28, срещу решение R 597/2007-2 на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 8 април 2008 г., с което се отменя решението на отдела по отмяна, уважаващо искането за обявяване на недействителност, направено от жалбоподателя срещу фигуративната марка „EDUCA Memory game“ за стоки от клас 28

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Ravensburger да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 260, 25.9.2010 г.


title: Дело T-418/07: Жалба, подадена на 19 ноември 2007 г. — LIBRO/СХВП — Causley (LiBRO)

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/27

         Жалба, подадена на 19 ноември 2007 г. — LIBRO/СХВП — Causley (LiBRO)
   (Дело T-418/07)
   (2008/C 8/48)
   Език, на който е изготвен искът: немски
   Страни

      Жалбоподател: LIBRO Handelsgesellschaft mbH (Guntramsdorf, Австрия) (представител: G. Prantl, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Dagmar Causley (Pleidelsheim, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението от 3 септември 2007 г. на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (преписка 1454/2005-4) и да се измени така, че да се уважи подадената от жалбоподателя пред Службата за хармонизация във вътрешния пазар жалба и в резултат на това да се отхвърли изцяло възражението,

               —

               да се осъдят Службата за хармонизация във вътрешния пазар и всички евентуално встъпили страни солидарно да заплатят разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „LiBRO“ за стоки и услуги от класове 2, 9, 14, 16, 18, 20, 25, 28, 35, 38, 41 и 42 (заявка № 2 616 753).

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Dagmar Causley.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна марка „LIBERO“ за стоки и услуги от класове 9, 38 и 42 (марка на Общността № 401 141).

      Решение на отдела по споровете: Частично отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: Отменя частично решението на отдела по споровете.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като не съществува никаква вероятност от объркване между противопоставените марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1).


title: Дело T-198/14: Решение на Общия съд от 19 април 2016 г. — 100 % Capri Italia/EUIPO — IN.PRO.DI (100 % Capri) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „100 % Capri“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „CAPRI“ — Относително основание за отказ — Отличителен характер — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/23

         Решение на Общия съд от 19 април 2016 г. — 100 % Capri Italia/EUIPO — IN.PRO.DI (100 % Capri)
   (Дело T-198/14) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „100 % Capri“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „CAPRI“ - Относително основание за отказ - Отличителен характер - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 191/28)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: 100 % Capri Italia Srl (Капри, Италия) (представители: A. Perani, G. Ghisletti и F. Braga, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Inghirami produzione distribuzione SpA (IN.PRO.DI), преди Cantoni ITC SpA (Милано, Италия) (представители: V. Piccarreta и M. Franzosi, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 10 януари 2014 г. (преписка R 2122/2012-2), постановено в производство по възражение със страни Inghirami produzione distribuzione SpA (IN.PRO.DI) и 100 % Capri Italia Srl.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда 100 % Capri Italia Srl да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 159, 26.5.2014 г.


title: Дело T-620/11: Решение на Общия съд от 4 февруари 2016 г. — GFKL Financial Services/Комисия (Държавни помощи — Германско данъчно законодателство относно пренасянето на загубите за следващите данъчни години (Sanierungsklausel) — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Жалба за отмяна — Лично засягане — Допустимост — Понятие за държавна помощ — Селективен характер — Естество и структура на данъчната система — Публични ресурси — Задължение за мотивиране — Оправдани правни очаквания)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/29

         Решение на Общия съд от 4 февруари 2016 г. — GFKL Financial Services/Комисия
   (Дело T-620/11) (1)

   ((Държавни помощи - Германско данъчно законодателство относно пренасянето на загубите за следващите данъчни години (Sanierungsklausel) - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Жалба за отмяна - Лично засягане - Допустимост - Понятие за държавна помощ - Селективен характер - Естество и структура на данъчната система - Публични ресурси - Задължение за мотивиране - Оправдани правни очаквания))
   (2016/C 106/31)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: GFKL Financial Services AG (Есен, Германия) (представители: първоначално M. Schweda, S. Schultes-Schnitzlein, J. Eggers и M. Knebelsberger, впоследствие M. Schweda, J. Eggers, M. Knebelsberger и F. Loose, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално T. Maxian Rusche, M. Adam и R. Lyal, впоследствие T. Maxian Rusche, R. Lyal и M. Noll-Ehlers)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: Федерална република Германия (представители: T. Henze и K. Petersen)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/527/ЕС на Комисията от 26 януари 2011 година относно държавна помощ C 7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия Схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“) (ОВ L 235, стр. 26).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля възражението за недопустимост.

               2)

               Отхвърля жалбата като неоснователна.

               3)

               GFKL Financial Services AG понася направените от него съдебни разноски, както и две трети от направените от Европейската комисия. Комисията понася една трета от направените от нея съдебни разноски.

               4)

               Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 39, 11.2.2012 г.


title: Дело C-108/17: Преюдициално запитване от Vilniaus apygardos administracinis teismas (Литва), постъпило на 3 март 2017 г. — UAB „Enteco Baltic“/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/12

         Преюдициално запитване от Vilniaus apygardos administracinis teismas (Литва), постъпило на 3 март 2017 г. — UAB „Enteco Baltic“/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Дело C-108/17)
   (2017/C 161/15)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: UAB „Enteco Baltic“

      Ответник: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 143, параграф 2 от Директивата за ДДС (1) да се тълкува в смисъл, че забранява на данъчен орган на държава членка да откаже да приложи освобождаването, предвидено в член 143, параграф 1, буква г) от същата директива, единствено на основание че към момента на вноса е планирано стоките да се доставят на едно данъчнозадължено за целите на ДДС лице и поради това неговият идентификационен номер по ДДС е посочен в декларацията за внос, но по-късно, след промяна на обстоятелствата, стоките са превозени до друго данъчнозадължено (за целите на ДДС) лице, като на публичния орган е предоставена цялата информация относно самоличността на действителния купувач?

               2)

               При обстоятелства като посочените в настоящия случай, може ли член 143, параграф 1, буква г) от Директивата за ДДС да се тълкува в смисъл, че документи, които не са били опровергани (e-AD [електронен административен документ] товарителници и e-ROR [електронно съобщение за получаване] потвърждения), потвърждаващи превозването на стоките от данъчен склад на територията на една държава членка до данъчен склад в друга държава членка, могат да се считат за достатъчни доказателства за превоза на стоките до друга държава членка?

               3)

               Следва ли член 143, параграф 1, буква г) от Директивата за ДДС да се тълкува в смисъл, че забранява на данъчен орган на държава членка да откаже да приложи освобождаването, предвидено в същата разпоредба, ако правото на разпореждане е прехвърлено на купувача на стоките не пряко, а посредством посочените от него лица (транспортни предприятия/данъчни складове)?

               4)

               Противоречи ли на принципа на неутралитет на ДДС и на защита на оправданите правни очаквания административна практика, съгласно която понятието за прехвърляне на правото на разпореждане и изискванията относно доказателствата, които трябва да се представят за удостоверяването на такова прехвърляне, се тълкуват по различен начин, в зависимост от това дали е приложим член 167 или член 143, параграф 1, буква г) от Директивата за ДДС?

               5)

               Включва ли в своя обхват принципът на добросъвестност във връзка с облагането с ДДС и правото на лицата на освобождаване от ДДС при внос (съгласно член 143, параграф 1, буква г) от Директивата за ДДС) в случаи като този по главното производство, а именно, когато митническата служба отказва на данъчнозадължено лице правото на освобождаване от ДДС при внос, тъй като не са изпълнени условията за допълнителна доставка на стоки в рамките на Европейския съюз (член 138 от Директивата за ДДС)?

               6)

               Следва ли член 143, параграф 1, буква г) от Директивата за ДДС да се тълкува в смисъл, че забранява административна практика на държава членка, съгласно която допускането, че i) правото на разпореждане не е прехвърлено на конкретен договорен партньор, и ii) че данъчнозадълженото лице е знаело или е могло да знае за възможна измама с ДДС, извършена от договорния партньор, се основава на факта, че предприятието е осъществявало връзка с договорния партньор чрез електронни съобщителни средства и че при направена проверка от данъчен орган е установено, че договорните партньори не извършват дейност на посочените адреси и не са декларирали ДДС върху сделките с данъчнозадълженото лице?

               7)

               Следва ли член 143, параграф 1, буква г) от Директивата за ДДС да се тълкува в смисъл, че макар тежестта за доказване на правото на освобождаване от данък да е за данъчнозадълженото лице, това все пак не означава, че компетентният публичен орган, който взема решение по въпроса за прехвърлянето на правото на разпореждане, не е длъжен да събира информация, достъпна само за публичните органи?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-112/09: Решение на Общия съд от 8 септември 2010 г. — Icebreaker/СХВП — Gilmar (ICEBREAKER) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „ICEBREAKER“ — По-ранна словна национална марка „ICEBERG“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Частичен отказ за регистрация — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/39

      Решение на Общия съд от 8 септември 2010 г. — Icebreaker/СХВП — Gilmar (ICEBREAKER)
      (Дело T-112/09) (1)

      (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „ICEBREAKER“ - По-ранна словна национална марка „ICEBERG“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Частичен отказ за регистрация - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
      (2010/C 288/75)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Icebreaker Ltd (Уелингтън, Нова Зеландия) (представител: L. Prehn, avocat)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Gilmar SpA (San Giovanni in Marignano, Италия) (представители: P. Perani и P. Pozzi, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 януари 2009 г. (преписка № R 1536/2007-4) относно производство по възражение между Gilmar SpA и Icebreaker Ltd

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Icebreaker Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 113, 16.5.2009 г.


title: Дело C-370/17: Преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Bobigny (Франция), постъпило на 19 юни 2017 г. — Caisse de retraite du personnel navigant professionnel de l'aéronautique civile (CRPNPAC)/Vueling Airlines S.A.

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/25

         Преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Bobigny (Франция), постъпило на 19 юни 2017 г. — Caisse de retraite du personnel navigant professionnel de l'aéronautique civile (CRPNPAC)/Vueling Airlines S.A.
   (Дело C-370/17)
   (2017/C 283/34)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de grande instance de Bobigny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Caisse de retraite du personnel navigant professionnel de l'aéronautique civile (CRPNPAC) (Професионален пенсионен фонд на членовете на кабинните екипажи в гражданското въздухоплаване)

      Ответник: Vueling Airlines S.A.

      Преюдициален въпрос

   Запазва ли се действието на формуляр E 101, издаден в съответствие с член 11, параграф 1 и член 12а, параграф 1а от Регламент (ЕИО) № 574/72 от 21 март 1972 година относно определяне на реда за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1408/71 от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (1), от институцията, определена от органа на държавата членка, чието социалноосигурително законодателство продължава да бъде приложимо за заетото лице, при положение че формулярът E 101 е получен вследствие на измама или на злоупотреба с право, окончателно установени от съд на държавата членка, в която заетото лице упражнява или трябва да упражнява дейността си?
   При утвърдителен отговор на предходния въпрос издаването на формуляри E 101 представлява ли пречка за лицата, пострадали от претърпени от тях вреди в резултат на поведението на работодателя — извършител на измамата, да получат обезщетение за претърпените вреди, като участието на заетите лица в посочените във формуляра E 101 схеми не се поставя под въпрос с предявяването на иска за отговорност срещу работодателя?

      (1)  ОВ L 74, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 74.


title: Съединени дела T-440/07 и T-1/08: Определение на Общия съд от 3 септември 2010 г. — Huta Buczek и Buczek/Комисия

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/66

      Определение на Общия съд от 3 септември 2010 г. — Huta Buczek и Buczek/Комисия
      (Съединени дела T-440/07 и T-1/08) (1)

      ()
      (2010/C 288/119)
      Език на производството: полски
      Председателят на втори състав разпореди дело Т-440/07 да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 22 от 26.1.2008 г.


title: Дело T-257/16: Жалба, подадена на 19 май 2016 г. — NM/Европейски съвет

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/43

         Жалба, подадена на 19 май 2016 г. — NM/Европейски съвет
   (Дело T-257/16)
   (2016/C 251/49)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: NM (остров Лесбос, Гърция) (представители: B. Burns, Solicitor, и P. O’Shea, BL)

      Ответник: Европейски съвет

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени споразумението между Европейския съвет и Турция от 18 март 2016 г., озаглавено „Изявление на ЕС и Турция, 18 март 2016 г.“,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание — споразумението между Европейския съвет и Турция от 18 март 2016 г., озаглавено „Изявление на ЕС и Турция, 18 март 2016 г.“ е несъвместимо с основните права на ЕС, по-специално с членове 1, 18 и 19 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               2.

               Второ основание — Турция не е сигурна трета страна по смисъла на член 36 от Директива 2005/85/ЕО от 1 декември 2005 г. относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки (ОВ L 326, 13.12.2005 г., стр. 13-34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 242).

               3.

               Трето основание — Директива 2001/55/ЕО от 20 юли 2001 г. относно минималните стандарти за предоставяне на временна закрила в случай на масово навлизане на разселени лица и за мерките за поддържане на баланса между държавите членки в полагането на усилия за прием на такива лица и понасяне на последиците от този прием (ОВ L 212, 7.8.2001 г., стр. 12-23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 179) е трябвало да е бъде транспонирана.

               4.

               Четвърто основание — спорното споразумение в действителност е обвързващ Договор или „акт“ с правно действие по отношение на жалбоподателя и неспазването на член 218 ДФЕС и/или на член 78, параграф 3 ДФЕС, заедно или поотделно, води до невалидност на спорното споразумение.

               5.

               Пето основание — нарушение на забраната за колективно експулсиране по смисъла на член 19, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз.


title: Дело C-595/13: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 21 ноември 2013 г. — Staatssecretaris van Financiën, друга страна в производството: Fiscale Eenheid X NV cs

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/7

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 21 ноември 2013 г. — Staatssecretaris van Financiën, друга страна в производството: Fiscale Eenheid X NV cs
   (Дело C-595/13)
   2014/C 39/12
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Друга страна в производството: Fiscale Eenheid X NV cs

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 13, Б, буква г), точка 6 от Шеста директива (1) да се тълкува в смисъл, че дадено дружество, учредено от повече от един инвеститор с единствената цел да инвестира набрания капитал в недвижими имоти, може да се разглежда като специален инвестиционен фонд по смисъла на тази разпоредба?

               2.

               При утвърдителен отговор на въпрос 1, следва ли член 13, Б, буква г), точка 6 от Шеста директива да се тълкува в смисъл, че понятието „управление“ обхваща и експлоатация на недвижимите имоти на дружеството, която то фактически е възложило на трето лице?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система за данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело C-259/05: Решение на Съда (първи състав) от 21 юни 2007 г. (преюдициално запитване от Rechtbank te Rotterdam-Нидерландия) — наказателно производство срещу Omni Metal Service (Регламент (ЕИО) № 259/93 — Отпадъци — Кабели от мед и PVC — Износ за Китай с цел оползотворяване — Раздел GC 020 — Смесен отпадък — Комбинация от две вещества, включени в зеления списък на отпадъците — Невключване на този смесен отпадък в посочения списък — Последици)

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/5

         Решение на Съда (първи състав) от 21 юни 2007 г. (преюдициално запитване от Rechtbank te Rotterdam-Нидерландия) — наказателно производство срещу Omni Metal Service
   (Дело C-259/05) (1)

   (Регламент (ЕИО) № 259/93 - Отпадъци - Кабели от мед и PVC - Износ за Китай с цел оползотворяване - Раздел GC 020 - Смесен отпадък - Комбинация от две вещества, включени в зеления списък на отпадъците - Невключване на този смесен отпадък в посочения списък - Последици)
   (2007/C 183/07)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Rechtbank te Rotterdam
   Страна в главното наказателно производство
   Omni Metal Service.
   Предмет
   Преюдициално запитване — Rechtbank te Rotterdam — Тълкуване на Регламент (ЕИО) № 259/93/ЕИО на Съвета от 1февруари 1993 година относно надзора и контрола върху превози на отпадъци в рамките на, за и от Европейската общност (ОВ L 30, стр. 1) — Остатъци от кабели с диаметър от 15 cm, съставени от различни материи следва или не да бъдат разглеждани като скрап от електрониката по смисъла на раздел GC 020 от зеления списък, включен в приложение II на споменатия регламент — Възможност за превозване на тези отпадъци без процедура по нотификация или необходимост да бъдат превозвани разделено
   Диспозитив

               1)

               Разделът GC 020 от зеления списък на отпадъците, включен в приложение II към Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета от 1 февруари 1993 година относно надзора и контрола върху превози на отпадъци в рамките на, за и от Европейския съюз, изменен с Регламент (ЕО) № 2557/2001 на Комисията от 28 декември 2001 година, трябва да се тълкува в смисъл, че включва кабели само когато те са от електрониката.

               2)

               Регламент № 259/93, изменен с Регламент № 2557/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че от обстоятелството, че даден съставен отпадък съчетава две вещества, всяко от които е включено в посочения в приложение II към него зелен списък на отпадъците, не следва, че установеният по силата на този регламент режим за включените в списъка отпадъци се прилага по отношение на този съставен отпадък.

      (1)  ОВ C 243, 1.10.2005 г.


title: Дело C-513/09: Иск, предявен на 11 декември 2009 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/25

         Иск, предявен на 11 декември 2009 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-513/09)
   2010/C 37/32
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: V. Peere и A. Marghelis)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно батерии и акумулатори и отпадъци от батерии и акумулатори, и за отмяна на Директива 91/157/ЕИО (1) и във всеки случай, като не информирало Комисията за тези разпоредби, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по силата на тази директива,

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспонирането на Директива 2006/66/ЕО е изтекъл на 26 септември 2008 г. Към датата на подаване на настоящия иск обаче ответникът все още не е взел всички необходими мерки за транспонирането на директивата или във всеки случай не е информирал Комисията.

      (1)  JO L 266, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 13, том 53, стр. 215.


title: Дело C-554/09: Решение на Съда (първи състав) от 28 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Stuttgart, Германия) — Наказателно производство срещу Andreas Michael Seeger (Автомобилен транспорт — Задължение за използване на тахограф — Изключения за превозните средства, пренасящи материали — Понятие материали — Превозване на празни бутилки в превозното средство на търговец на вина и напитки)

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/5

         Решение на Съда (първи състав) от 28 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Stuttgart, Германия) — Наказателно производство срещу Andreas Michael Seeger
   (Дело C-554/09) (1)

   (Автомобилен транспорт - Задължение за използване на тахограф - Изключения за превозните средства, пренасящи материали - Понятие „материали“ - Превозване на празни бутилки в превозното средство на търговец на вина и напитки)
   2011/C 298/07
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Stuttgart

      Страна в главното производство

   Andreas Michael Seeger

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Stuttgart — Тълкуване на член 13, параграф 1, буква г), втора тире от Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета (ОВ L 102, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214) — Режим, по силата на който задължението за оборудване с тахограф не се прилага по отношение на превозните средства, използвани за превоз на материали, предназначени за водача по време на неговата работа — Приложимост на това изключение към превоза на подлежащи на връщане празни бутилки в превозното средство на търговец на вина и напитки — Понятие „материали“

      Диспозитив

   Понятието „материали“, съдържащо се в член 13, параграф 1, буква г), второ тире от Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета, трябва да се тълкува в смисъл, че не обхваща опаковъчни материали като празни бутилки, превозвани от търговец на вина и напитки, който стопанисва магазин, извършва доставки за клиентите си един път седмично и във връзка с това събира празните опаковки, за да ги занесе на доставчика си на едро.

      (1)  ОВ C 80, 27.3.2010 г.


title: Дело C-342/07: Иск, предявен на 24 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/30

         Иск, предявен на 24 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-342/07)
   (2007/C 211/58)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Patakia и B. Schima)

      Ответник: Република Гърция
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2002/91/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно енергийните характеристики на сградите (1), или във всички случаи като не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът, предвиден за транспонирането на Директива 2002/91/ЕО във вътрешното право, е изтекъл на 4 януари 2006 г.

      (1)  ОВ L 1, 4.1.2003 г., стр. 65.


title: Дело C-234/07: Определение на председателя на Съда от 29 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/39

         Определение на председателя на Съда от 29 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-234/07) (1)

   (2008/C 51/70)

      Език на производството: португалски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 155, 7.7.2007 г.


title: Дело T-68/08: Жалба, подадена на 6 февруари 2008 г. — FIFA/Комисия

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/30

         Жалба, подадена на 6 февруари 2008 г. — FIFA/Комисия
   (Дело T-68/08)
   (2008/C 107/51)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Цюрих, Швейцария) (представители: E. Batchelor, F. Young, Solicitors, и A. Barav, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени изцяло или отчасти Решение на Комисията 2007/730/ ЕО от 16 октомври 2007 година относно съответствието със законодателството на Общността на мерки, предприети от Обединеното кралство, съгласно член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета, относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност, по-специално членове 1-3 от него, доколкото се отнасят до Световното първенство по футбол;

               —

               да се осъди Комисията да заплати направените от нея разноски, както и разноските на FIFA, направени във връзка с настоящото производство.

         Правни основания и основни доводи
   Съгласно член 3а от Директива 89/552/ЕИО (1) определена държава-членка съставя списък от спортни или други събития, за които се смята, че са „от голямо значение за обществото“. Включените в списъка събития не могат да бъдат предмет на изключителни права на излъчване, които възпрепятстват значителна част от обществеността в тази държава-членка да следи събитията чрез предаване на живо или на запис по безплатна телевизия.
   Жалбоподателят иска отмяна на Решение на 2007/730/EО на Комисията от 16 октомври 2007 г. (2), с което Комисията обявява, че списъкът, съставен от Обединеното кралство съгласно член 3a, параграф 1 от Директива 89/552/EИО та Съвета, в който са изброени всички 64 мача от Световното първенство по футбол, е в съответствие със законодателството на Общността. Така се възпрепятства ФИФА да предоставя изключителни лицензии на медийни оператори за излъчване на живо в Обединеното кралство за който и да е от мачовете от Световното първенство по футбол.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че решението на Комисията е опорочено от съществени процесуални нарушения, като не са изложени мотивите, поради които в списъка на Обединеното кралство са включени всички 64 мача от Световното първенство по футбол.
   По-нататък жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение нарушава Директива 89/552/ЕИО, тъй като следваната от британските власти процедура за одобрение на мярката не е ясна и прозрачна, и тъй като не всички мачове, играни в рамките на Световното първенство по футбол са от голямо значение за британското общество.
   Освен това жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава неговото право на собственост, като го възпрепятства да предоставя изключителни лицензии за излъчване на живо в Обединеното кралство за който и да е от мачовете, играни в рамките на Световното първенство по футбол.
   По-нататък жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение нарушава разпоредбите на Договора за ЕО относно свободното предоставяне на услуги, като лишава жалбоподателят от възможността да предоставя лицензии, а медийните оператори — да придобиват изключителни права за излъчване на живо за който и да е от мачовете от Световното първенство по футбол, излъчвани в Обединеното кралство.
   Жалбоподателят твърди също, че обжалваното решение нарушава разпоредбите на Договора за ЕО относно конкуренцията, като позволява злоупотреба със съвместно господстващо положение и/или антиконкуренто споразумение за придобиването на правата за излъчване на живо на международните футболни мачове в Обединеното кралство и като ограничава конкуренцията при свързаните с това пазари на безплатната телевизия, рекламата и платената телевизия за излъчване на важни спортни събития.
   На последно място жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава разпоредбите на Договора за ЕО относно правото на установяване, като ограничава достъпа до изключителните права за излъчване на живо в Обединеното кралство за всеки от мачовете, играни в рамките на Световното първенство по футбол на нови или потенциални участници на съответния британски пазар.

      (1)  Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби от законовите, подзаконовите и административните актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняването на телевизионна дейност (OВ 1989 L 298, стр. 23, Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215).

      (2)  Решение на Комисията 2007/730/EC от 16 октомври 2007 година относно съответствието със законодателството на Общността на мерки, предприети от Обединеното кралство, съгласно член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (OВ 2007 L 295, стр. 12).


title: Дело F-130/14: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 19 юли 2016 г. — Earlie/Парламент (Публична служба — Длъжностно лице — Бивше длъжностно лице — Удържани от пенсията за осигурителен стаж суми — Издръжка в полза на бившата съпруга на бившето длъжностно лице — Прието от национална юрисдикция разпореждане за запор — Вдигане на запора — Ново разпореждане, съгласно което бившето длъжностно лице трябва да инструктира Парламента да плаща издръжката на бившата му съпруга — Съответни инструкции от бившето длъжностно лице — Последващи инструкции на бившето длъжностно лице за спиране на плащанията на бившата му съпруга — Отказ на Парламента да изпълни инструкциите — Семейно право — Изключителна компетентност на националния съд — Задължение за лоялно сътрудничество)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/29

      Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 19 юли 2016 г. — Earlie/Парламент
      (Дело F-130/14) (1)

      ((Публична служба - Длъжностно лице - Бивше длъжностно лице - Удържани от пенсията за осигурителен стаж суми - Издръжка в полза на бившата съпруга на бившето длъжностно лице - Прието от национална юрисдикция разпореждане за запор - Вдигане на запора - Ново разпореждане, съгласно което бившето длъжностно лице трябва да инструктира Парламента да плаща издръжката на бившата му съпруга - Съответни инструкции от бившето длъжностно лице - Последващи инструкции на бившето длъжностно лице за спиране на плащанията на бившата му съпруга - Отказ на Парламента да изпълни инструкциите - Семейно право - Изключителна компетентност на националния съд - Задължение за лоялно сътрудничество))
      (2016/C 364/33)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Thomas Earlie (Севиля, Испания) (представител: D. Bergin, solicitor)

         Ответник: Европейски парламент (представители: M. Dean и M. Ecker)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Mary Earlie Gibbons (Дъблин, Ирландия) (представители: H. Millar, Solicitor)

         Предмет

      Искане за отмяна на решението от пенсията на жалбоподателя да се удържа сумата за издръжката, която последният е длъжен да плаща на бившата си съпруга, тъй като според него това решение е взето в нарушение на постановено от национална юрисдикция решение по бракоразводно дело и искане на обезщетение за неимуществените и имуществените вреди и загуби, които твърди, че е претърпял.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Г-н Thomas Earlie понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски, направени от Европейския парламент.

                  3)

                  Г-жа Mary Earlie Gibbons понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 34, 2.2.2015 г., стр. 52.


title: Дело T-182/14: Определение на Общия съд от 23 април 2015 г. — Marzocchi Pompe/СХВП — Settima Meccanica (ELIKA)

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/42

         Определение на Общия съд от 23 април 2015 г. — Marzocchi Pompe/СХВП — Settima Meccanica (ELIKA)
   (Дело T-182/14) (1)

   (2015/C 205/57)
   Език на производството: италиански
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 159, 26.5.2014 г.


title: Дело T-3/16: Решение на Общия съд от 5 юли 2017 г. — Allstate Insurance/EUIPO (DRIVEWISE) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „DRIVEWISE“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 75 от Регламент № 207/2009)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/37

         Решение на Общия съд от 5 юли 2017 г. — Allstate Insurance/EUIPO (DRIVEWISE)
   (Дело T-3/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „DRIVEWISE“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 75 от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 277/54)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Allstate Insurance Company (Нортфилд, Илинойс, Съединени щати) (представители: G. Würtenberger и N. Martzivanou, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Folliard-Monguiral и K. Doherty)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 8 октомври 2015 г. (преписка R 956/2015-2) относно заявление за регистрация на словния знак „DRIVEWISE“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Allstate Insurance Company да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 78, 29.2.2016 г.


title: Дело C-509/08: Определение на председателя на Съда от 8 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/32

         Определение на председателя на Съда от 8 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-509/08) (1)

   2009/C 282/57

      Език на производството: френски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 32, 7.2.2009 г.


title: Дело C-485/14: Иск, предявен на 3 ноември 2014 г.  — Европейска комисия/Френска република

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/18

         Иск, предявен на 3 ноември 2014 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-485/14)
   (2015/C 007/24)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и W. Roels)

      Ответник: Френска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като освобождава от данък при безвъзмездно прехвърляне даренията и завещанията в полза на публични организации само когато последните са установени във Франция, в държава членка или в държава — страна по Споразумението за Европейско икономическо пространство, сключила двустранна спогодба с Франция, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 63 от Договора за функционирането на Европейския съюз и по член 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, и

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

      Основания и доводи

   Комисията счита, че така както е тълкувана от данъчната администрация, френската правна уредба освобождава от данък при безвъзмездно прехвърляне даренията и завещанията в полза на публични организации само когато последните са установени във Франция, в държава членка или в държава — страна по Споразумението за Европейско икономическо пространство, сключила двустранна спогодба с Франция. Според Комисията това представлява ограничение върху движенията на капитали, което противоречи на разпоредбите на член 56 ЕО и на член 40 от Споразумението за ЕИП.
   За да обоснове своя избор, Френската република твърди главно, че френската правна уредба прави разграничение между данъчнозадължени лица, които не се намират в обективно сходно положение, а при условията на евентуалност се позовава на съображение от общ интерес, основано на необходимостта да се гарантира събирането на данъците.
   Комисията оспорва тази обосновка. Тя счита, че спорните разпоредби налагат разграничение въз основа на изцяло географски критерии. Освен това Комисията счита, че позоваването на съображение от общ интерес не е съобразено с изискванията, установени в съдебната практика, и по специално в решението по дело Persche (1). На последно място Комисията счита, че ограничението върху движенията на капитали във всички случаи е непропорционално.

      (1)  Решение Persche, C-318/07, ECLI:EU:C:2009:33.


               16.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 216/10

         Дело, заведено на 17 декември 2015 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Княжество Лихтенщайн
   (Дело E-32/15)
   (2016/C 216/07)
   На 17 декември 2015 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Княжество Лихтенщайн от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler, Øyvind Bø и Marlene Lie Hakkebo в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, който се намира на следния адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по актовете, посочени в точка 24е от приложение VIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство:

                           —

                           Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. относно свидетелства за управление на превозни средства,

                           —

                           Директива 2011/94/ЕС на Комисията от 28 ноември 2011 г. за изменение на Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно свидетелства за управление на превозни средства,

                           —

                           Директива 2012/36/ЕС на Комисията от 19 ноември 2012 г. за изменение на Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно свидетелствата за управление на превозни средства,

                     адаптирани към Споразумението с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението за ЕИП, като не е приело мерките, необходими за транспонирането на актовете в предвидения срок, или във всеки случай като не е уведомило Надзорния орган на ЕАСТ за тях.

               2.

               Да осъди Княжество Лихтенщайн да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Княжество Лихтенщайн в установения срок — до 24 август 2015 г., на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 24 юни 2015 г., отнасящо се до невъвеждането от тази държава в нейния национален правен ред на Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. относно свидетелства за управление на превозни средства, както и на
               Директива 2011/94/ЕС на Комисията от 28 ноември 2011 г. за изменение на Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно свидетелства за управление на превозни средства и
               Директива 2012/36/ЕС на Комисията от 19 ноември 2012 г. за изменение на Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно свидетелствата за управление на превозни средства, посочени в точка 24e от приложение VIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирани към това споразумение с Протокол 1 към него (наричани по-нататък „актовете“).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приело в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на актовете, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по член 7 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело T-385/14: Жалба, подадена на 4 юни 2014 г.  — Volkswagen/СХВП (ULTIMATE)

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/49

         Жалба, подадена на 4 юни 2014 г. — Volkswagen/СХВП (ULTIMATE)
   (Дело T-385/14)
   2014/C 253/65
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Volkswagen AG (Волфсбург, Германия) (представител: U. Sander, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 24 март 2014 г., постановено по преписка R 1787/2013-1,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ULTIMATE“ за стоки и услуги от класове 12, 28, 35 и 37

      Решение на проверителя: отхвърля заявката

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-374/15: Решение на Общия съд от 7 септември 2017 г. — VM/EUIPO — DAT Vermögensmanagement (Vermögensmanufaktur) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „Vermögensmanufaktur“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 52, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009)

text:
               23.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/9

         Решение на Общия съд от 7 септември 2017 г. — VM/EUIPO — DAT Vermögensmanagement (Vermögensmanufaktur)
   (Дело T-374/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „Vermögensmanufaktur“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 52, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 357/11)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: VM Vermögens-Management GmbH (Дюселдорф, Германия) (представители: T. Dolde и P. Homann, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: DAT Vermögensmanagement GmbH (Балдхам, Германия) (представител: H.-G. Stache, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 29 април 2015 г. (преписка R 418/2014-5), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни DAT Vermögensmanagement и VM Vermögens-Management

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               VM Vermögens-Management GmbH понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

               3)

               DAT Vermögensmanagement GmbH понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 302, 14.9.2015 г.


title: Дело T-175/16: Решение на Общия съд от 14 март 2017 г. — Wessel-Werk/EUIPO — Wolf PVG (Подложки за всмукващ накрайник на прахосмукачка) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ подложка за всмукващ накрайник на прахосмукачка — По-ранен промишлен дизайн на Общността — Основание за обявяване на недействителност — Оригиналност — Информиран потребител — Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/39

         Решение на Общия съд от 14 март 2017 г. — Wessel-Werk/EUIPO — Wolf PVG (Подложки за всмукващ накрайник на прахосмукачка)
   (Дело T-175/16) (1)

   ((Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ подложка за всмукващ накрайник на прахосмукачка - По-ранен промишлен дизайн на Общността - Основание за обявяване на недействителност - Оригиналност - Информиран потребител - Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002))
   (2017/C 144/52)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Wessel-Werk GmbH (Райхсхоф, Германия) (представител: C. Becker, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Влото, Германия) (представител: J. Künzel, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу поправеното решение на трети апелативен състав от 18 февруари 2016 г. (преписка R 1725/2014-3), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Wolf PVG и Wessel-Werk

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Wessel-Werk GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 13.6.2016 г.


title: Дело T-644/14: Жалба, подадена на 30 август 2014 г.  — ADR Center/Комисия

text:
               3.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 388/21

         Жалба, подадена на 30 август 2014 г. — ADR Center/Комисия
   (Дело T-644/14)
   2014/C 388/25
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ADR Center Srl (Рим, Италия) (представител: L. Tantalo, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията, съдържащо се в писмото ѝ от 27 юни 2014 г. за действия по събиране на вземания срещу ADR Center,

               —

               да разпореди незабавно заплащане на дебитното салдо на ADR Center в размер на 79  700,40 EUR за проформа фактура и кредитна разписка, издадени на 13 ноември 2013 г.,

               —

               да разпореди незабавно заплащане на претърпените от ADR Center вреди върху международната му репутация и за отделеното време от неговия висш персонал за защита на неоснователно искане,

               —

               да осъди ответника и евентуалните встъпили страни да заплатят съдебните разноски за настоящото производство в размер, определен по справедливост от Общия съд.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че обжалваното решение следва да се отмени поради това, че одитните действия и произтичащите от тях нареждания на Комисията се основават на набор от правила, по които не е постигнато съгласие.

               2.

               С второто основание се твърди, че обжалваното решение следва да се отмени поради това, че Комисията неоснователно е забавила издаването на окончателните одитни доклади и придружаващите ги нареждания за събиране на вземания.

               3.

               С третото основание се твърди, че Комисията не е изпълнила задължението си за доказване. В това отношение жалбоподателят изтъква, че Комисията е основала финансовия си одит и произтичащите от него нареждания за събиране на вземания върху неподкрепени с доказателства констатации.

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че констатациите от одита на Комисията са неправилни. В това отношение жалбоподателят твърди, че констатациите от одита на Комисията се оспорват на основание на редица явни процесуални и материални грешки. Жалбоподателят твърди и че Комисията не само не е проверила самите нареждания, издадени от нея, но също явно е пренебрегнала и не е разгледала всички въпроси, които са били поставени от ADR Center.


title: Дело T-274/10: Определение на Общия съд от 17 февруари 2011 г. — Suez Environnement и Lyonnaise des eaux France/Комисия

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/21

         Определение на Общия съд от 17 февруари 2011 г. — Suez Environnement и Lyonnaise des eaux France/Комисия
   (Дело T-274/10) (1)

   2011/C 113/43
   Език на производството: френски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 234, 28.8.2010 г.


title: Дело T-372/16: Жалба, подадена на 11 юли 2016 г. — Bammer/EUIPO — mydays (Männerspielplatz)

text:
               29.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 314/34

         Жалба, подадена на 11 юли 2016 г. — Bammer/EUIPO — mydays (Männerspielplatz)
   (Дело T-372/16)
   (2016/C 314/46)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Alexander Bammer (Зинделфинген, Германия) (представител: W. Riegger, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: mydays GmbH (Мюнхен, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Männerspielplatz“ — марка на Европейския съюз № 8 534 364

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 28 април 2016 г. по преписка R 1796/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително тези, направени в производството пред апелативния състав.

      Изложени основания

               —

               апелативният състав не се основал в решението си на датата на подаване на заявката за регистрация през септември 2009 г.,

               —

               апелативният състав не взел достатъчно и точно предвид в голямото указващо значение на решенията на юрисдикциите в Щутгарт,

               —

               апелативният състав не преценил правилно документите от 2009 г. по-специално с оглед на мотивите на решенията на юрисдикциите в Щутгарт,

               —

               в изложените съображения апелативният състав пропуснал да установи, че спорната марка придобила значение, което във всички случаи нямала преди 2009 г., тъй като наименованието нямало каквато и да било връзка с регистрираните стоки и услуги и

               —

               спорната марка следователно била отличителна и нямала описателен характер в частност по отношение на регистрираните стоки и услуги.


title: Дело T-490/12: Решение на Общия съд от 26 септември 2014 г. — Arnoldo Mondadori Editore/СХВП — Grazia Equity (GRAZIA) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „GRAZIA“ — По-ранна национална фигуративна марка „GRAZIA“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Липса на сходство на стоките — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 — Репутация — Липса на връзка между разглежданите марки)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/41

      Решение на Общия съд от 26 септември 2014 г. — Arnoldo Mondadori Editore/СХВП — Grazia Equity (GRAZIA)
      (Дело T-490/12) (1)

      ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „GRAZIA“ - По-ранна национална фигуративна марка „GRAZIA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Липса на сходство на стоките - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 - Репутация - Липса на връзка между разглежданите марки))
      (2014/C 395/50)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Arnoldo Mondadori Editore SpA (Милано, Италия) (представители: G. Dragotti, R. Valenti и S. Balice, адвокати)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: A. Schifko)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Grazia Equity GmbH (Щутгарт, Германия) (представител: M. Müller, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 6 септември 2012 г. (преписка R 1958/2010-4) относно производство по възражение Arnoldo Mondadori Editore SpA и Grazia Equity GmbH.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Arnoldo Mondadori Editore SpA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г.


title: Дело F-72/14: Жалба, подадена на 23 юли 2014 г.  — ZZ/Комисия

text:
               3.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 388/29

         Жалба, подадена на 23 юли 2014 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-72/14)
   2014/C 388/36
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: L. Ortiz Blanco и A. Givaja Sanz, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на конкурсната комисия да не допусне жалбоподателят до вътрешен конкурс COM/3/AD9/13, тъй като не е „срочно нает служител на Комисията“, което е условие за допустимост.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решение от 18 септември 2013 г., потвърдено на 22 октомври 2013 г., с което жалбоподателят не се допуска до конкурс COM/3/AD9/13,

               —

               да се отмени, доколкото е необходимо, решението от 11 април 2014 г. за отхвърляне на административната жалба от 17 декември 2013 г., което е изпратено на жалбоподателя на 14 април 2014 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.