title: Дело T-158/20: Определение на Общия съд от 21 май 2021 г. — TrekStor/EUIPO — Yuneec Europe (Breeze) (Марка на Европейския съюз — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз Breeze — По-ранна словна марка на Европейския съюз Breeze — Относително основание за отказ — Сравнение на продукти — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 8, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Жалба явно лишена от правно основание)

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/23

      Определение на Общия съд от 21 май 2021 г. — TrekStor/EUIPO — Yuneec Europe (Breeze)
      (Дело T-158/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз Breeze - По-ранна словна марка на Европейския съюз Breeze - Относително основание за отказ - Сравнение на продукти - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 8, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Жалба явно лишена от правно основание)
      (2021/C 263/31)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: TrekStor Ltd (Хонконг, Китай) (представители: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich и N. Achilles, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Söder)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Yuneec Europe GmbH (Калтенкирхен, Германия)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 януари 2020 г. (преписка R 470/2020-4) във връзка с процедурата по възражение между Yuneec Europe и TrekStor

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда TrekStor Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 191, 8.6.2020 г.


title: Дело T-672/20: Определение на Общия съд от 17 май 2021 г. — Kerstens/Комисия (Жалба за отмяна — Публична служба — Длъжностни лица — Искане за съдействие — Отхвърляне на жалбата по административен ред — Срок за обжалване — Начален момент — Дата, на която заинтересованото лице е могло да узнае за съдържанието на решението — Просрочие — Недопустимост)

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/24

      Определение на Общия съд от 17 май 2021 г. — Kerstens/Комисия
      (Дело T-672/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Публична служба - Длъжностни лица - Искане за съдействие - Отхвърляне на жалбата по административен ред - Срок за обжалване - Начален момент - Дата, на която заинтересованото лице е могло да узнае за съдържанието на решението - Просрочие - Недопустимост)
      (2021/C 263/32)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Petrus Kerstens (Ла Форклаз, Швейцария) (представител: C. Mourato, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представител: T. Bohr)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решения на Комисията от 20 и от 31 януари 2020 г., с които са отхвърлени съответно искане за съдействие D/517/19 и искане за съдействие D/516/19, подадени от жалбоподателя на основание член 24 Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Осъжда г-н Petrus Kerstens да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 9, 11.1.2021 г.


title: Дело T-38/21 R: Определение на председателя на Общия съд от 21 май 2021 г. — Inivos и Inivos/Комисия (Обезпечително производство — Обществени поръчки — Процедура на договаряне без предварително публикуване на обявление за обществена поръчка — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/24

      Определение на председателя на Общия съд от 21 май 2021 г. — Inivos и Inivos/Комисия
      (Дело T-38/21 R)
      (Обезпечително производство - Обществени поръчки - Процедура на договаряне без предварително публикуване на обявление за обществена поръчка - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
      (2021/C 263/33)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Inivos Ltd (Лондон, Обединено кралство), Inivos BV (Ротердам, Нидерландия) (представители: R. Martens и L. Hoet, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Araujo Arce и М. Илкова)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на „Рамкови договор относно роботи за дезинфекция за европейски болници (COVID-19)“ FW-00103506 и FW-00103507, сключени от Комисията на 19 ноември 2020 г. с двама оференти

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-235/21: Жалба, подадена на 28 април 2021 г. — България/Комисия

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/25

      Жалба, подадена на 28 април 2021 г. — България/Комисия
      (Дело T-235/21)
      (2021/C 263/34)
      Език на производството: български

         Страни

         Жалбоподател: Република България (представители: Ц. Митова и Л. Захариева)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2021/261 на Комисията от 17 февруари 2021 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (1), в частта от него по бюджетна позиция 6200, в която се изключват от финансиране от страна на Европейския съюз в рамките на ЕФГЗ разходи на Република България в размер на 7 656 848,97 EUR, и

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата:

                  1.

                  Нарушение на член 52 от Регламент 1306/2013 (2) във връзка с член 34 от Регламент 908/2014 (3) и Насоките за изчисляване на финансовите корекции от 2015 г. (4), на правото на защита, както и на принципите на лоялно сътрудничество, състезателност и добра администрация, поради смяна в рамките на процедурата за уравняване по съответствие на правното основание, въз основа на което са изключени от финансирането от Съюза разходите, предмет на спорното решение.

                  2.

                  Нарушение на член 296 ДФЕС поради непълнота и противоречие в мотивите на Решение 2021/261.

                  3.

                  Нарушение на член 54, параграф 5, буква а) във връзка с член 54, параграф 1 от Регламент 1306/2013 поради погрешно тълкуване от Европейската комисия, че в случая 18-месечният срок, определен в член 54, параграф 1 от Регламент 1306/2013, е започнал да тече от „получаването от страна на разплащателната агенция“ на окончателните доклади на OLAF.

                  4.

                  Нарушение на член 54, параграф 5, буква в) във връзка с член 54, параграф 1 от Регламент 1306/2013, на член 325 ДФЕС и на принципите на субсидиарност и процесуална автономия поради необоснованото и неправилно заключение на Европейската комисия, че разплащателната агенция не е действала с необходимата грижа, за да възстанови спорните суми, и е проявила небрежност, като не е предприела административна процедура по възстановяване в изискуемите срокове, посочени в член 54, параграф 1 от Регламент 1306/2013.

                  5.

                  Определеният в спорното решение размер на изключените от финансиране от Съюза разходи не съответства на правилата на член 54 от Регламент 2013/1306 и нарушава принципа на пропорционалност.

         (1)  ОВ L 59, 2021 г., стр. 10.

         (2)  Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 549).

         (3)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 908/2014 на Комисията от 6 август 2014 година за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на разплащателните агенции и други органи, финансовото управление, уравняването на сметките, правилата за проверките, обезпеченията и прозрачността (ОВ L 255, 2014 г., стр. 59).

         (4)  C(2015) 3675 окончателен.


title: Дело T-242/21: Жалба, подадена на 4 май 2021 г. — Pshonka/Съвет

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/26

      Жалба, подадена на 4 май 2021 г. — Pshonka/Съвет
      (Дело T-242/21)
      (2021/C 263/35)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Артьом Викторович Пшонка (Краматорск, Украйна) (представител: M. Mleziva, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2021/394 на Съвета от 4 март 2021 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (1), и Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/391 на Съвета от 4 март 2021 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (2), в частта, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди Съвета на Европейския съюз да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на правото на добра администрация

                              —

                              в подкрепа на жалбата си жалбоподателят в частност твърди, че при приемането на обжалваното решение Съветът на Европейския съюз не е действал с дължимата грижа, тъй като преди приемането на обжалваното решение не е взел предвид твърденията на жалбоподателя, нито представените от него доказателства в негова полза, а се е опрял главно на кратко резюме от украинската главна прокуратура, без да изиска допълнителна информация за хода на разследването в Украйна.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на правото на собственост на жалбоподателя

                              —

                              в това отношение жалбоподателят твърди, че наложените му ограничения са непропорционални и ненужни и нарушават гаранциите за международноправна закрила на правото му на собственост.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на основните права на жалбоподателя, гарантирани с Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи

                              —

                              в това отношение жалбоподателят твърди, че наложените му ограничения нарушават правото му на справедлив съдебен процес, презумпцията за невиновност, правото му на защита, както и правото на защита на частната собственост.

         (1)  ОВ L 77, 2021 г., стр. 29.

         (2)  ОВ L 77, 2021 г., стр. 2.


title: Дело T-243/21: Жалба, подадена на 4 май 2021 г. — Pshonka/Съвет

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/27

      Жалба, подадена на 4 май 2021 г. — Pshonka/Съвет
      (Дело T-243/21)
      (2021/C 263/36)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Виктор Павлович Пшонка (Киев, Украйна) (представител: M. Mleziva, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2021/394 на Съвета от 4 март 2021 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (1), и Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/391 на Съвета от 4 март 2021 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (2), в частта, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди Съвета на Европейския съюз да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на правото на добра администрация

                              —

                              в подкрепа на жалбата си жалбоподателят в частност твърди, че при приемането на обжалваното решение Съветът на Европейския съюз не е действал с дължимата грижа, тъй като преди приемането на обжалваното решение не е взел предвид твърденията на жалбоподателя, нито представените от него доказателства в негова полза, а се е опрял главно на кратко резюме от украинската главна прокуратура, без да изиска допълнителна информация за хода на разследването в Украйна.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на правото на собственост на жалбоподателя

                              —

                              в това отношение жалбоподателят твърди, че наложените му ограничения са непропорционални и ненужни и нарушават гаранциите за международноправна закрила на правото му на собственост.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на основните права на жалбоподателя, гарантирани с Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи

                              —

                              в това отношение жалбоподателят твърди, че наложените му ограничения нарушават правото му на справедлив съдебен процес, презумпцията за невиновност, правото му на защита, както и правото на защита на частната собственост.

         (1)  ОВ L 77, 2021 г., стр. 29.

         (2)  ОВ L 77, 2021 г., стр. 2.


title: Дело T-251/21: Жалба, подадена на 11 май 2021 г. — Tigercat International/EUIPO — Caterpillar (Tigercat)

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/28

      Жалба, подадена на 11 май 2021 г. — Tigercat International/EUIPO — Caterpillar (Tigercat)
      (Дело T-251/21)
      (2021/C 263/37)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Tigercat International Inc. (Кембридж, Онтарио, Канада) (представители: S. Weidert, M. Pemsel и H. Bug, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Caterpillar Inc. (Пеория, Илинойс, Съединени щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „Tigercat“ — заявка за регистрация № 12 124 368

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 25 февруари 2021 г. по преписка R 16/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и другите страни в производството пред втори апелативен състав на EUIPO да заплатят съдебните разноски, включително разноските в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) и член 85, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-252/21: Жалба, подадена на 11 май 2021 г. — Hrebenyuk/EUIPO (Форма на висока яка)

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/29

      Жалба, подадена на 11 май 2021 г. — Hrebenyuk/EUIPO (Форма на висока яка)
      (Дело T-252/21)
      (2021/C 263/38)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Anna Hrebenyuk (Грисхайм, Германия) (представител: H.-J. Ruhl, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: регистрация на триизмерна марка на Европейския съюз (Форма на висока яка) — заявка за регистрация № 17 975 716

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 25 февруари 2021 г. по преписка R 1902/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и първоинстанционното решение на Службата от 3 март 2020 г.,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 6 във връзка с член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-260/21: Жалба, подадена на 12 май 2021 г. — E. Breuninger/Комисия

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/29

      Жалба, подадена на 12 май 2021 г. — E. Breuninger/Комисия
      (Дело T-260/21)
      (2021/C 263/39)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: E. Breuninger GmbH & Co. (Щутгарт, Германия) (представител: M. Vetter, Rechtsanwalt)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени съгласно член 264, параграф 1 ДФЕС решението на ответника от 20 ноември 2020 г. (държавна помощ SA.59289), изменено с решение на ответника от 12 февруари 2021 г. (държавна помощ SA.61744),

                  —

                  да осъди ответника да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: одобрената от ответника германска схема за помощи „Bundesregelung Fixkostenhilfe 2020“ (Германска схема за помощи за фиксирани разходи, 2020 г.) била несъвместима с вътрешния пазар, тъй като нарушавала конкуренцията, без това по изключение да е обосновано в настоящия случай. Ответникът допуснал явна грешка в преценката, като приел, че схема за помощи, която изисква намаление на оборота с поне 30 % за цялото дружество, е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС. Обстоятелството, че по схемата за помощи се изисквало намаление на оборота за цялото дружество, изключвало възможността дружества като жалбоподателя, който осъществява дейност в няколко различни стопански сектора, засегнати от пандемията от COVID-19, и чиято дейност във физически обекти отбелязала спад в оборота, който далеч надхвърлял 30 %, поради затваряне на обектите, да отговарят на условията, за да кандидатстват за тази помощ, само защото в друг стопански сектор не бил отбелязан спад в оборота и защото чрез изчисляване на средноаритметичната стойност на оборота от няколко стопански сектора не се достига границата от 30 %. В такъв случай тези дружества, за разлика от дружествата с дейност в само един стопански сектор, не получавали никаква помощ и трябвало да извършват кръстосано субсидиране на непокритите фиксирани разходи от стопанския сектор, в който са спрели дейност, чрез другите стопански сектори, в които осъществяват дейност. Това водело до нарушение на конкуренцията както по отношение на конкурентите в стопански сектори, засегнати от пандемията от COVID-19, така и по отношение на тези, осъществяващи дейност в стопански сектори, които не са засегнати от пандемията от COVID-19.

                  2.

                  Второ основание: ответникът нарушил процесуалните права на жалбоподателя по член 108, параграф 2 ДФЕС, като не му предоставил възможност да изрази съмненията си относно съвместимостта на схемата за помощи с вътрешния пазар в хода на процедурата по предварително разглеждане.


title: Дело T-264/21: Жалба, подадена на 17 май 2021 г. — Établissement Amra/EUIPO — eXpresio (Форма на ботуш за скачане със словните елементи „Aerower Jumper1 M“)

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/30

      Жалба, подадена на 17 май 2021 г. — Établissement Amra/EUIPO — eXpresio (Форма на ботуш за скачане със словните елементи „Aerower Jumper1 M“)
      (Дело T-264/21)
      (2021/C 263/40)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Établissement Amra (Вадуц, Лихтенщайн) (представител: M. Gómez Calvo, abogada)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: eXpresio, estudio creativo, SL (Ла Нусия, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: триизмерна марка на Европейския съюз (Форма на ботуш за скачане със словните елементи „Aerower Jumper1 M“) — марка на Европейския съюз № 17 417 015

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 15 март 2021 г. по преписка R 1083/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на принципите на равно третиране и на добра администрация.

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква а), буква б) и буква д), точка ii) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-265/21: Жалба, подадена на 18 май 2021 г. — Sunshine Smile/EUIPO (PlusDental+)

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/31

      Жалба, подадена на 18 май 2021 г. — Sunshine Smile/EUIPO (PlusDental+)
      (Дело T-265/21)
      (2021/C 263/41)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Sunshine Smile GmbH (Берлин, Германия) (представител: D. Kirschner, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „PlusDental+“ в синьо и червено — заявка за регистрация № 18 126 826

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 18 март 2021 г. по преписка R 1834/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да разпореди публикуването на регистрацията на марка на Европейския съюз № 18 126 826,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на правото на изслушване по член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-266/21: Жалба, подадена на 17 май 2021 г. — Casanova/ЕИБ

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/31

      Жалба, подадена на 17 май 2021 г. — Casanova/ЕИБ
      (Дело T-266/21)
      (2021/C 263/42)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Philippe Casanova (Фор-дьо-Франс, Франция) (представители: L. Levi и A. Blot, адвокати)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

            и в резултат на това:

                  —

                  да отмени решението от 12 юни 2020 г., с което жалбоподателят е уведомен, че след изтичането на изпитателния срок договорът му не е потвърден и следователно приключва на 30 юни 2020 г.,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени решението на ЕИБ с дата от 8 февруари 2021 г., с което се отхвърлят искането за провеждане на помирително производство и жалбата на жалбоподателя по административен ред, подадени на 11 август 2020 г., и по този начин се потвърждава решението от 12 юни 2020 г.,

                  —

                  да обезщети претърпените от жалбоподателя имуществени и неимуществени вреди,

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание, изведено от нарушението, от една страна на член 24 от Споразумението за представителство на персонала на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), и от друга страна, на принципа на правна сигурност.

                  2.

                  Второ основание, изведено от липсата на компетентност на автора на акта, от нарушение на принципа на безпристрастност и от нарушение на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  3.

                  Трето основание, изведено от явните грешки в преценката, допуснати в хода на първоначалния изпитателен срок и на неговото продължение.

                  4.

                  Четвърто основание, изведено от наличието на злоупотреба с власт, извършено от ЕИБ.


title: Дело T-267/21: Жалба, подадена на 19 май 2021 г. — Amort и др./Комисия

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/32

      Жалба, подадена на 19 май 2021 г. — Amort и др./Комисия
      (Дело T-267/21)
      (2021/C 263/43)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Heidi Amort (Сан Дженезио Атезино, Италия) и 22 други жалбоподатели (представител: R. Holzeisen, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд да отмени обжалваното решение за изпълнение заедно с всички негови последващи изменения и допълнения.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата срещу Решение за изпълнение C (2021) 1763 (окончателен) на Европейската комисията от 11 март 2021 година за издаване на условно разрешение за търговия за лекарствения продукт за хуманна употреба „COVID-19 Vaccine Janssen — ваксина COVID-19 (Ad26.COV2-S[rekombinant])“ съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета [неофициален превод] се посочват следните основания:

                  1.

                  Първо основание: обжалваното решение за изпълнение нарушава член 2, точка 1 и точка 2 от Регламент (ЕО) № 507/2006 (1). Научно доказано е, че е неоснователна паниката, която се е разпространила по света поради твърденията за висок процент на смъртност, свързана със заразяване с вируса SARS-CoV-2. Освен това СЗО и Европейският съюз не са обявили надлежно наличието на кризисно положение, което да е заплаха за общественото здраве.

                  2.

                  Второ основание: обжалваното решение за изпълнение нарушава член 4 от Регламент (ЕО) № 507/2006, тъй като:

                              —

                              не е налице положително съотношение полза/риск по член 1, точка 28а от Директива 2001/83/EО (2);

                              —

                              не е налице условието по член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 507/2006, тъй като вероятно заявителят няма да може да предостави подробни клинични данни;

                              —

                              не е налице условието по член 4, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 507/2006, доколкото с разрешения лекарствен продукт не се отговаря на незадоволителни медицински нужди;

                              —

                              не е налице условието по член 4, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 507/2006.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на Регламент (ЕО) № 1394/2007 (3), на Директива 2001/83/EО и на Регламент (ЕО) № 726/2004 (4).

                  4.

                  Четвърто основание: грубо нарушение на членове 168 ДФЕС и 169 ДФЕС, както и на членове 3, 35 и 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

         (1)  Регламент (ЕО) № 507/2006 на Комисията от 29 март 2006 година за издаване на разрешения за търговия при определени условия на лекарствени продукти за хуманна употреба, които влизат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 92, 2006 г., стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 45).

         (2)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).

         (3)  Регламент (ЕО) № 1394/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно лекарствените продукти за модерна терапия и за изменение на Директива 2001/83/ЕО и на Регламент (ЕО) № 726/2004 (ОВ L 324, 2007 г., стр. 121).

         (4)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).


title: Дело T-271/21: Жалба, подадена на 19 май 2021 г. — Ortis/Комисия

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/33

      Жалба, подадена на 19 май 2021 г. — Ortis/Комисия
      (Дело T-271/21)
      (2021/C 263/44)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Ortis (Бютгенбах, Белгия) (представител: A. de Brosses, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да установи, че Регламент (ЕС) № 2021/468 на Комисията нарушава член 6 от Регламент (ЕО) № 178/2002 и член 8 от Регламент (ЕО) № 1925/2006 и че следователно е опорочен от грешки в правото,

                  —

                  да установи, че Регламент (ЕС) № 2021/468 е опорочен от злоупотреба с власт,

                  —

                  да установи, че Регламент (ЕС) № 2021/468 и становището на ЕОБХ от 22 ноември 2017 г., на което този регламент се основава от научна гледна точка, са опорочени от явни грешки в преценката,

                  —

                  да установи, че Регламент (ЕС) № 2021/468 нарушава принципа на правна сигурност,

                  —

                  да установи, че Регламент (ЕС) № 2021/468 нарушава принципа на пропорционалност,

            и с оглед на това:

                  —

                  да отмени Регламент (ЕС) № 2021/468 на Комисията от 18 март 2021 година за изменение на приложение III към Регламент (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на ботаническите видове, съдържащи производни на хидроксиантрацена,

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: грешки при прилагане на правото. В това отношение жалбоподателите твърдят, че обжалваният регламент нарушава изискващия установяване на риска член 8 от Регламент (ЕО) № 1925/2006 (1), тъй като въпреки съществуващите неясноти от научна гледна точка класифицира разглежданите вещества и препарати в част А от приложение III към този регламент и класифицира в част В от приложение III продукти, различни от вещества, както и че нарушава член 6 от Регламент (ЕО) № 178/2002 (2), тъй като е основан на частична и нередовна оценка на риска.

                  2.

                  Второ основание: злоупотреба с власт, тъй като редица конкретни, правдоподобни и съвпадащи признаци сочат, че твърдението на Комисията за преследване на цел за защита на здравето на потребителите не отговаря на действителността. Според жалбоподателите обжалваният регламент води inter alia до приложимост на правото на използване на препарати и вещества, които съдържат производни на хидроксиантрацена (наричани по-нататък „HAD“) и са включени в част А от приложение III към Регламент (ЕО) № 1925/2006, само за лекарствените продукти, а това не отговаря на преследваната цел.

                  3.

                  Трето основание: явни грешки в преценката. Според жалбоподателите становището на Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ) от 22 ноември 2017 г., на което се основава обжалваният регламент, е опорочено от няколко очевидни грешки в преценката, тъй като ЕОБХ не е оценил генотоксичния и канцерогенния риск на HAD нито със собствените си методики за оценка на риска, нито с методите за оценка на риска на ОИСР, и е направил заключения, противоречащи на заключенията на Европейската агенция по лекарствата. Обжалваният регламент е опорочен следователно от явни грешки в преценката, тъй като Комисията, най-напред, е включила разглежданите вещества и препарати в част А от приложение III към Регламент (ЕО) № 1925/2006, въпреки посочените в становището на ЕОБХ от 22 ноември 2017 г. неясноти от научна гледна точка, по-нататък, не е приложила принципа АЛАРА към мерките за управление на риска, и накрая, не е взела предвид развитието на научните познания, настъпило след становището на ЕОБХ от 22 ноември 2017 г.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа на правната сигурност, тъй като текстът на обжалвания регламент е противоречив, като се има предвид, най-напред, че се позовава на понятието „препарати“, което не е дефинирано в нито една от разпоредбите му, че някои вещества HAD изглеждат едновременно забранени и разрешени, но подлежат на контрол, и накрая, че Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feed (Постоянен комитет за растенията, животните, хранителните продукти и храните за животни) е бил длъжен да внесе уточнения в текста.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като обжалваният регламент класифицира веществата в част А от приложение III към Регламент (ЕО) № 1925/2006, без да определя праг, което води до тяхната забрана, без тази забрана да е необходима за постигане на целта за защита на общественото здраве.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно влагането на витамини, минерали и някои други вещества в храните (ОВ L 404, 2006 г., стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 59, стр. 102).

         (2)  Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, 2002 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68).


title: Дело T-274/21: Жалба, подадена на 19 май 2021 г. — Synadiet и др./Комисия

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/35

      Жалба, подадена на 19 май 2021 г. — Synadiet и др./Комисия
      (Дело T-274/21)
      (2021/C 263/45)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Syndicat national des compléments alimentaires (Synadiet) (Париж, Франция) и още 21 други жалбоподатели (представител: A. de Brosses, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да установи, че Регламент (ЕС) № 2021/468 на Комисията нарушава член 6 от Регламент (ЕО) № 178/2002 и член 8 от Регламент (ЕО) № 1925/2006 и че следователно е опорочен от грешки в правото,

                  —

                  да установи, че Регламент (ЕС) № 2021/468 е опорочен от злоупотреба с власт,

                  —

                  да установи, че Регламент (ЕС) № 2021/468 и становището на ЕОБХ от 22 ноември 2017 г., на което този регламент се основава от научна гледна точка, са опорочени от явни грешки в преценката,

                  —

                  да установи, че Регламент (ЕС) № 2021/468 нарушава принципа на правна сигурност,

                  —

                  да установи, че Регламент (ЕС) № 2021/468 нарушава принципа на пропорционалност,

            и с оглед на това:

                  —

                  да отмени Регламент (ЕС) № 2021/468 на Комисията от 18 март 2021 година за изменение на приложение III към Регламент (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на ботаническите видове, съдържащи производни на хидроксиантрацена,

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: грешки при прилагане на правото. В това отношение жалбоподателите твърдят, че обжалваният регламент нарушава изискващия установяване на риска член 8 от Регламент (ЕО) № 1925/2006 (1), тъй като въпреки съществуващите неясноти от научна гледна точка класифицира разглежданите вещества и препарати в част А от приложение III към този регламент и класифицира в част В от приложение III продукти, различни от вещества, както и че нарушава член 6 от Регламент (ЕО) № 178/2002 (2), тъй като е основан на частична и нередовна оценка на риска.

                  2.

                  Второ основание: злоупотреба с власт, тъй като редица конкретни, правдоподобни и съвпадащи признаци сочат, че твърдението на Комисията за преследване на цел за защита на здравето на потребителите не отговаря на действителността. Според жалбоподателите обжалваният регламент води inter alia до приложимост на правото на използване на препарати и вещества, които съдържат производни на хидроксиантрацена (наричани по-нататък „HAD“) и са включени в част А от приложение III към Регламент (ЕО) № 1925/2006, само за лекарствените продукти, а това не отговаря на преследваната цел.

                  3.

                  Трето основание: явни грешки в преценката. Според жалбоподателите становището на Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ) от 22 ноември 2017 г., на което се основава обжалваният регламент, е опорочено от няколко очевидни грешки в преценката, тъй като ЕОБХ не е оценил генотоксичния и канцерогенния риск на HAD нито със собствените си методики за оценка на риска, нито с методите за оценка на риска на ОИСР, и е направил заключения, противоречащи на заключенията на Европейската агенция по лекарствата. Обжалваният регламент е опорочен следователно от явни грешки в преценката, тъй като Комисията, най-напред, е включила разглежданите вещества и препарати в част А от приложение III към Регламент (ЕО) № 1925/2006, въпреки посочените в становището на ЕОБХ от 22 ноември 2017 г. неясноти от научна гледна точка, по-нататък, не е приложила принципа АЛАРА към мерките за управление на риска, и накрая, не е взела предвид развитието на научните познания, настъпило след становището на ЕОБХ от 22 ноември 2017 г.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа на правната сигурност, тъй като текстът на обжалвания регламент е противоречив, като се има предвид, най-напред, че се позовава на понятието „препарати“, което не е дефинирано в нито една от разпоредбите му, че някои вещества HAD изглеждат едновременно забранени и разрешени, но подлежат на контрол, и накрая, че Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feed (Постоянен комитет за растенията, животните, хранителните продукти и храните за животни) е бил длъжен да внесе уточнения в текста.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като обжалваният регламент класифицира веществата в част А от приложение III към Регламент (ЕО) № 1925/2006, без да определя праг, което води до тяхната забрана, без тази забрана да е необходима за постигане на целта за защита на общественото здраве.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно влагането на витамини, минерали и някои други вещества в храните (ОВ L 404, 2006 г., стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 59, стр. 102).

         (2)  Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68).


title: Дело T-275/21: Жалба, подадена на 20 май 2021 г. — Louis Vuitton Malletier/EUIPO — Wisniewski (Изображение на кариран мотив)

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/36

      Жалба, подадена на 20 май 2021 г. — Louis Vuitton Malletier/EUIPO — Wisniewski (Изображение на кариран мотив)
      (Дело T-275/21)
      (2021/C 263/46)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Louis Vuitton Malletier (Париж, Франция) (представители: P. Roncaglia, N. Parrotta и P.-Y. Gautier, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Norbert Wisniewski (Варшава, Полша)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: Посочваща Европейския съюз международна регистрация по отношение на фигуративна марка, представляваща изображение на кариран мотив — Посочваща Европейския съюз международна регистрация № 986 207

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 25 февруари 2021 г. по преписка R 1307/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да измени обжалваното решение, като постанови, че жалбоподателят е доказал придобиването на отличителен характер чрез използване,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати направените от жалбоподателя в това производство разноски,

                  —

                  да осъди г-н Norbert Wisniewski да заплати разноските, направени от жалбоподателя в това производство.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 3 и член 59, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-588/20: Определение на Общия съд от 21 май 2021 г. — MP/Комисия

text:
               5.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/37

      Определение на Общия съд от 21 май 2021 г. — MP/Комисия
      (Дело T-588/20) (1)

      (2021/C 263/49)
      Език на производството: френски
      Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 414, 30.11.2020 г.


title: Дело C-726/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Испания), постъпило на 1 октомври 2019 г. — Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario/JN

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/29

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Испания), постъпило на 1 октомври 2019 г. — Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario/JN
      (Дело C-726/19)
      (2019/C 432/33)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Madrid

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario

         Ответник: JN

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли да се счита за съвместимо с полезното действие на клаузи 1 и 5 от Директива 1999/70 (1) предвиждането на срочен трудов договор като договора за „interinidad por vacante“ (за временно заместване до заемане на свободна длъжност), чиято продължителност е оставена на преценката на работодателя, който решава дали да попълни свободната длъжност, кога да направи това и колко време да продължи процедурата за подбор?

                  2)

                  Следва ли да се счита за транспонирано в испанското право задължението по клауза 5 от Директива 1999/70/ЕО на Съвета за въвеждане на една или повече от предвидените в нея мерки за предотвратяване на злоупотребата при използването на срочни трудови договори, в хипотезата на трудови договори за временно заместване до заемане на свободна длъжност, тъй като в съответствие със съдебната практика не е предвидена максимална продължителност на тези срочни трудови правоотношения, не са посочени обективните причини, които обосновават подновяването им, нито е определен броят на подновяванията на такива трудови договори?

                  3)

                  Засягат ли се целта и полезното действие на Рамковото споразумение от липсата в испанското право на ефективна мярка, в съответствие със съдебната практика, за предотвратяване и санкциониране на злоупотребите спрямо работниците на трудови договори за временно заместване до заемане на свободна длъжност, тъй като не е ограничена общата максимална продължителност на тези трудови правоотношения, те никога не се превръщат в такива с неопределена продължителност или в непостоянни трудови правоотношения с неопределена продължителност, въпреки многото изминали години, нито се изплаща обезщетение на работниците при освобождаването им и не се изисква от администрацията да обоснове подновяването на срочното трудово правоотношение за заместване, когато години наред свободната длъжност не се обявява публично или се забавя процедурата за подбор?

                  4)

                  Следва ли да се счита за съвместимо с целта на Директива 1999/70/ЕО на Съвета неограничено във времето трудово правоотношение, чиято продължителност съгласно практиката на Съда на ЕС, голям състав (решение от 5 юни 2018 г., C-677/2016 (2)) е необичайно дълга и е оставена изцяло на преценката на работодателя без ограничение и никакво оправдание, без работникът да може да предвиди кога ще бъде освободен, и което може да продължи до пенсионирането му, или следва да се приеме, че е налице злоупотреба?

                  5)

                  Може ли съгласно практиката на Съда на ЕС, десети състав (решение от 25 октомври 2018 г., C-331/2017 (3)), да се приеме, че икономическата криза от 2008 г. представлява абстрактна причина, оправдаваща липсата на каквато и да е предпазна мярка срещу злоупотребата, произтичаща от използването на последователни срочни трудови договори по смисъла на клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение, която е можела да предотврати или да възпрепятства продължителността на трудовото правоотношение между ищцата и Comunidad de Madrid (Автономна област Мадрид) от 2003 г. до 2008 г., когато е подновено, а след това до 2016 г., като по този начин заместването е продължило 13 години?

         (1)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).

         (2)  Montero Mateos, EU:C:2018:393

         (3)  Sciotto, EU:C:2018:859


title: Дело C-324/17: Решение на Съда (първи състав) от 24 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Специализирания наказателен съд — България) — наказателно производство срещу Иван Гаванозов (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Директива 2014/41/ЕС — Европейска заповед за разследване по наказателноправни въпроси — Член 5, параграф 1 — Формуляр, предвиден в приложение A — Раздел Й — Липса на правни средства за защита в издаващата държава членка)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/2

      Решение на Съда (първи състав) от 24 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Специализирания наказателен съд — България) — наказателно производство срещу Иван Гаванозов
      (Дело C-324/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Директива 2014/41/ЕС - Европейска заповед за разследване по наказателноправни въпроси - Член 5, параграф 1 - Формуляр, предвиден в приложение A - Раздел Й - Липса на правни средства за защита в издаващата държава членка)
      (2019/C 432/02)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страна в главното производство

      Иван Гаванозов

         Диспозитив

      Член 5, параграф 1 от Директива 2014/41/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година относно Европейска заповед за разследване по наказателноправни въпроси във връзка с раздел Й от формуляра в приложение А към тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че при издаването на европейска заповед за разследване съдебният орган на държава членка не трябва да описва в този раздел правните средства за защита срещу издаването на такава заповед, които евентуално са предвидени в неговата държава членка.

         (1)  ОВ C 256, 7.8.2017 г.


title: Дело C-731/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 4 октомври 2019 г. — KM/Subdelegación de Gobierno de Albacete

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/30

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 4 октомври 2019 г. — KM/Subdelegación de Gobierno de Albacete
      (Дело C-731/19)
      (2019/C 432/34)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: KM

         Ответник: Subdelegación de Gobierno de Albacete

         Преюдициални въпроси

      Съвместимо ли е с практиката на Съда на Европейския съюз относно ограниченията на директния ефект на директивите тълкуването на решението му от 23 април 2015 г. (дело C-38/14, Zaizoune (1)), в смисъл че испанските административни и съдебни органи могат пряко да приложат Директива 2008/115/ЕО (2) в ущърб на гражданин на трета страна при оставяне без приложение и неприлагане на по-благоприятните национални разпоредби относно налагането на санкции, утежняване на административнонаказателната му отговорност и евентуално оставяне без приложение на принципа на законоустановеност на наказанието; и дали трябва несъвместимостта на испанската правна уредба с Директивата да се разреши не по този начин, а с изменение в правната уредба или с предвидените в правото на Съюза способи за налагане на задължение на държавата да транспонира правилно директивите?

         (1)  Решение от 23 април 2015 г., Zaizoune (C-38/14, EU:C:2015:260).

         (2)  Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, 2008 г., стр. 98).


title: Дело C-332/19 P: Жалба, подадена на 23 април 2019 г. от Hércules Club de Fútbol, S.A.D. срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 12 февруари 2019 г. по дело T-134/17, Hércules Club de Fútbol/Комисия

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/14

      Жалба, подадена на 23 април 2019 г. от Hércules Club de Fútbol, S.A.D. срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 12 февруари 2019 г. по дело T-134/17, Hércules Club de Fútbol/Комисия
      (Дело C-332/19 P)
      (2019/C 432/17)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Hércules Club de Fútbol, S.A.D. (представители: Y. Martínez Mata и S. Rating, адвокати)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 6 ноември 2019 г. Съдът (десети състав) отхвърли жалбата и разпореди Hércules Club de Fútbol, S.A.D. да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-417/18: Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — CdT/EUIPO (Жалба за отмяна — Институционално право — Задължение необходимата за функционирането на EUIPO преводаческа работа да се поверява на CdT — Прекратяване на споразумението между CdT и EUIPO — Публикуване на обявление за обществена поръчка за преводачески услуги — Възражение за недопустимост — Липса на правен интерес — Частична липса на основание за произнасяне — Частична недопустимост)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/43

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — CdT/EUIPO
      (Дело T-417/18) (1)

      (Жалба за отмяна - Институционално право - Задължение необходимата за функционирането на EUIPO преводаческа работа да се поверява на CdT - Прекратяване на споразумението между CdT и EUIPO - Публикуване на обявление за обществена поръчка за преводачески услуги - Възражение за недопустимост - Липса на правен интерес - Частична липса на основание за произнасяне - Частична недопустимост)
      (2019/C 432/49)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Център за преводи за органите на Европейския съюз (представители: J. Rikkert и M. Garnier)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: N. Bambara и D. Hanf)

         Предмет

      На първо място, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, първо, на писмото на EUIPO от 26 април 2018 г. в частта, в която съобщава своето намерение да не продължи след 31 декември 2018 г. сключеното през 2016 г. с CdT споразумение относно необходимата за функционирането на EUIPO преводаческа работа, второ, на писмото на EUIPO от 26 април 2018 г. в частта, в която уведомява CdT за намерението си да вземе превантивно необходимите мерки, за да осигури непрекъснатостта на преводното обслужване след 31 декември 2018 г., по-специално като публикува обявления за обществени поръчки, и трето, на решението на EUIPO да публикува в Официален вестник на Европейския съюз обявление за обществена поръчка за преводачески услуги с референтен номер 2018/S 114-258472; на второ място, искане да се забрани на EUIPO да подписва договори по тази обществена поръчка и на трето място, искане да се обяви за незаконосъобразно публикуването на обявление за обществена поръчка за преводачески услуги от агенция, друг орган или служба на Европейския съюз, чийто учредителен регламент предвижда, че преводаческите услуги се осигуряват от CdT

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по исканията в жалбата за отмяна на решението за прекратяване на споразумението, сключено на 13 декември 2016 г. между Центъра за преводи за органите на Европейския съюз (CdT) и Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

                  2)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                     Осъжда EUIPO да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и половината от съдебните разноски на CdT, включително тези по обезпечителното производство по дело T-417/18 R.

         (1)  ОВ C 341, 24.9.2018 г.


title: Дело C-391/17: Решение на Съда (голям състав) от 31 октомври 2019 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Собствени ресурси — Асоцииране на отвъдморските страни и територии (ОСТ) към Европейския съюз — Решение 91/482/ЕИО — Член 101, параграф 2 — Допускане без начисляване на мита на вноса на продукти без произход от ОСТ в Съюза, които са в свободно обращение в дадена ОСТ и се реекспортират в непроменено състояние в Съюза — Сертификати за износ EXP — Нередовно издаване на сертификати от властите на ОСТ — Член 4, параграф 3 ДЕС — Принцип на лоялно сътрудничество — Отговорност на държавата членка, която има специални отношения със съответната ОСТ — Задължение да се компенсира загубата на собствени ресурси на Съюза, причинена от нередовното издаване на сертификати за износ EXP — Внос на алуминий от Ангила)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/3

      Решение на Съда (голям състав) от 31 октомври 2019 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
      (Дело C-391/17) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Собствени ресурси - Асоцииране на отвъдморските страни и територии (ОСТ) към Европейския съюз - Решение 91/482/ЕИО - Член 101, параграф 2 - Допускане без начисляване на мита на вноса на продукти без произход от ОСТ в Съюза, които са в свободно обращение в дадена ОСТ и се реекспортират в непроменено състояние в Съюза - Сертификати за износ EXP - Нередовно издаване на сертификати от властите на ОСТ - Член 4, параграф 3 ДЕС - Принцип на лоялно сътрудничество - Отговорност на държавата членка, която има специални отношения със съответната ОСТ - Задължение да се компенсира загубата на собствени ресурси на Съюза, причинена от нередовното издаване на сертификати за износ EXP - Внос на алуминий от Ангила)
      (2019/C 432/03)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: A. Caeiros, J.-F. Brakeland, L. Flynn и S. Noë)

         Ответник: Обединено Кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално J. Kraehling, G. Brown, R. Fadoju и S. Brandon, подпомагани от K. Beal, QC, и P. Luckhurst, barristers, впоследствие S. Brandon и F. Shibli, подпомагани от K. Beal, QC, и P. Luckhurst, barristers)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman, P Huurnink и J. Langer)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е компенсирало загубата на собствени ресурси, произтичаща от нередовното от гледна точка на Решение 91/482/ЕИО на Съвета от 25 юли 1991 година за асоцииране на отвъдморските страни и територии към Европейската икономическа общност издаване на сертификати за износ EXP от властите на Ангила по отношение на внос на алуминий от Ангила през периода 1999—2000 г., Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си по член 4, параграф 3 ДЕС.

                  2)

                  Осъжда Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

                  3)

                  Кралство Нидерландия понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 318, 25.9.2017 г.


title: Дело C-451/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 12 юни 2019 г. — Subdelegación del Gobierno en Toledo/XU

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/15

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 12 юни 2019 г. — Subdelegación del Gobierno en Toledo/XU
      (Дело C-451/19)
      (2019/C 432/18)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Ответник: XU

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Изискването испански гражданин, който не е упражнил правото си на свободно движение, да отговаря на условията по член 7, параграф 1 от Кралски декрет 240/2007, за да получи малолетното или непълнолетното дете (от трета страна) на неговия съпруг/неговата съпруга от трета страна право на пребиваване съгласно член 7, параграф 2 от посочения кралски декрет, може ли в случай на неизпълнение на тези условия да се смята за противоречащо на член 20 от Договора за функционирането на Европейския съюз (1), ако в резултат от отказа да се признае такова право испанският гражданин се окаже принуден да напусне територията на Съюза като цяло?
                  За целите на въпроса следва да се има предвид, че член 68 от испанския Código Civil (Граждански кодекс) предвижда задължение за съпрузите да живеят съвместно.

                  2)

                  Във всички случаи, независимо от горното, противоречи ли на член 20 ДФЕС при посочените по-горе условия практиката на испанската държава автоматично да прилага съдържащото се в член 7 от Кралски декрет 240/2007 правило и съответно да отказва издаването на карта за пребиваване на гражданин на трета страна, малолетно или непълнолетно дете от трета страна на съпруг/съпруга от трета страна на гражданин на Съюза, който никога не е упражнявал правото си на свободно движение (като съпрузите на свой ред имат малолетно или непълнолетно дете с испанско гражданство, което също никога не е упражнявало правото си на свободно движение), само и единствено поради това че гражданинът на Съюза не отговаря на предвидените в тази разпоредба условия, без да преценява за всеки конкретен и отделен случай дали между него и гражданина на трета страна съществува отношение на зависимост, което е от такова естество, че по каквато и да било причина и предвид конкретните обстоятелства при отказ да се признае право на пребиваване на гражданина на трета страна гражданинът на Съюза не би могъл да се раздели с члена на семейството си, който зависи от него, и би бил длъжен да напусне територията на Съюза? Особено в случай, при който испанският гражданин и неговият съпруг/неговата съпруга от трета страна на свой ред са родители на малолетно или непълнолетно дете с испанско гражданство, което също може да се окаже принудено да напусне територията на Испания, за да последва родителите си.
                  За целите на въпроса следва да се има предвид практиката на Съда на Европейския съюз, и по-специално решение от 8 май 2018 г., C-82/16, K.A. и др./Belgische Staat“ (2).

         (1)  ОВ C 326, 2012 г., стр. 1

         (2)  EU:C:2018:308


title: Дело C-395/17: Решение на Съда (голям състав) от 31 октомври 2019 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Собствени ресурси — Асоцииране на отвъдморските страни и територии (ОСТ) към Европейския съюз — Решение 91/482/ЕИО — Решение 2001/822/ЕО — Допускане на вноса в Европейския съюз без начисляване на мита върху продукти с произход от ОСТ — Сертификат за движение на стоки EUR. 1 — Нередовно издаване на сертификати от властите на ОСТ — Мита, несъбрани от държавите членки на внос — Член 4, параграф 3 ДЕС — Принцип на лоялно сътрудничество — Отговорност на държавата членка, която има специални отношения със съответните ОСТ — Задължение да се компенсира загубата на собствени ресурси на Съюза, причинена от нередовното издаване на сертификати EUR. 1 — Внос на мляко на прах и на ориз от Кюрасао и на дребнозърнест и едрозърнест грис от Аруба)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/4

      Решение на Съда (голям състав) от 31 октомври 2019 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия
      (Дело C-395/17) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Собствени ресурси - Асоцииране на отвъдморските страни и територии (ОСТ) към Европейския съюз - Решение 91/482/ЕИО - Решение 2001/822/ЕО - Допускане на вноса в Европейския съюз без начисляване на мита върху продукти с произход от ОСТ - Сертификат за движение на стоки EUR. 1 - Нередовно издаване на сертификати от властите на ОСТ - Мита, несъбрани от държавите членки на внос - Член 4, параграф 3 ДЕС - Принцип на лоялно сътрудничество - Отговорност на държавата членка, която има специални отношения със съответните ОСТ - Задължение да се компенсира загубата на собствени ресурси на Съюза, причинена от нередовното издаване на сертификати EUR. 1 - Внос на мляко на прах и на ориз от Кюрасао и на дребнозърнест и едрозърнест грис от Аруба)
      (2019/C 432/04)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland, A. Caeiros, L. Flynn и S. Noë)

         Ответник: Кралство Нидерландия (представители: M. K. Bulterman, M.H.S. Gijzen, P Huurnink и J. Langer)

         Встъпила страна, подпомагаща ответника: Обединено Кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално от J. Kraehling, G. Brown, R. Fadoju и S. Brandon, подпомагани от K. Beal, QC, и P. Luckhurst, barristers, впоследствие от S. Brandon и F. Shibli, подпомагани от K. Beal, QC, и P. Luckhurst, barristers

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е компенсирало загубата на собствени ресурси, произтичаща от нередовното от гледна точка на Решение 91/482/ЕИО на Съвета от 25 юли 1991 година за асоцииране на отвъдморските страни и територии към Европейската икономическа общност, впоследствие на Решение 2001/822/ЕО на Съвета от 27 ноември 2001 година за асоцииране на отвъдморските страни и територии към Европейската общност, издаване от властите на Кюрасао и на Аруба на сертификати за движение на стоки EUR. 1, що се отнася съответно до вноса на мляко на прах и на ориз от Кюрасао през периода 1997—2000 г. и до вноса на дребнозърнест и едрозърнест грис от Аруба през периода 2002—2003 г., Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си по член 4, параграф 3 ДЕС.

                  2)

                  Осъжда Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.

                  3)

                  Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело T-432/18: Решение на Общия съд от 16 октомври 2019 г. — Palo/Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — Пенсии — Условия за прилагане на пенсионната схема — Обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение — Член 12, параграф 2 от приложение VIII към Правилника — Принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация — Оправдани правни очаквания — Принцип на добра администрация — Задължение за полагане на дължимата грижа)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/44

      Решение на Общия съд от 16 октомври 2019 г. — Palo/Комисия
      (Дело T-432/18) (1)

      (Публична служба - Срочно наети служители - Пенсии - Условия за прилагане на пенсионната схема - Обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение - Член 12, параграф 2 от приложение VIII към Правилника - Принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация - Оправдани правни очаквания - Принцип на добра администрация - Задължение за полагане на дължимата грижа)
      (2019/C 432/50)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Peeter Palo (Талин, Естония) (представители: L. Levi и A. Blot, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Mongin и D. Milanowska)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на Комисията от 5 октомври 2017 г. да не изплати на жалбоподателя обезщетението при прекратяване на служебното правоотношение, предвидено в член 12, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз в редакцията му съгласно Регламент (ЕС, Евратом) № 1023/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година за изменение на Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на условията за работа на другите служители на Европейския съюз (ОВ L 287, 2013 г., стр. 15) и за отмяна на решението на Комисията от 10 април 2018 г., с което се отхвърля жалбата, подадена по административен ред от жалбоподателя срещу посоченото решение, а от друга страна, за обезщетяване на имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на тези решения

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-н Peeter Palo да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 319, 10.9.2018 г.


title: Дело C-796/19: Иск, предявен на 29 октомври 2019 г. — Европейска комисия/Република Австрия

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/31

      Иск, предявен на 29 октомври 2019 г. — Европейска комисия/Република Австрия
      (Дело C-796/19)
      (2019/C 432/36)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: Walter Mölls, Cécile Vrignon)

         Ответник: Република Австрия

         Искания на ищеца

      Ищецът моли Съда

                  —

                  да приеме за установено, че като е определила за компетентен орган за целите на Директива 2007/59/ЕО (1) орган, различен от органа по безопасност, посочен в член 16 от Директива 2004/49/ЕО (2), Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 3, буква а) от Директива 2007/59/ЕО,

                  —

                  да осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Комисията изтъква, че съгласно член 3, буква а) от Директива 2007/59 за целите на тази директива компетентен орган е „органът по безопасност, посочен в член 16 от Директива 2004/49/ЕО“.
      Австрийският законодател обаче направил избор в различна насока.
      Вместо компетентния орган за целите на Директива 2004/49 (федералният министър на транспорта, иновациите и технологиите), във връзка с редица функции, попадащи в обхвата на Директива 2007/59, този законодател определил Schieneninfrastruktur-Dienstleistungsgesellschaft mbH за компетентен орган. Това било несъвместимо с последната директива.

         (1)  Директива 2007/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година за сертифициране на машинисти, управляващи локомотиви и влакове в рамките на железопътната система на Общността (ОВ L 315, 2007 г., стр. 51).

         (2)  Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 164, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 14, стр. 62).


title: Дело T-727/18 R: Определение на председателя на Общия съд от 20 септември 2019 г. — ZW/ЕИБ (Обезпечително производство — Публична служба — Недопустимост)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/55

      Определение на председателя на Общия съд от 20 септември 2019 г. — ZW/ЕИБ
      (Дело T-727/18 R)
      (Обезпечително производство - Публична служба - Недопустимост)
      (2019/C 432/65)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ZW (представител: T. Petsas, адвокат)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за постановяване на временни мерки, изразяващи се в спиране или продължаване на определени срокове и в разпореждане за представяне на документи.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                     Не се произнася по разноските.


title: Дело T-434/18: Решение на Общия съд от 15 октомври 2019 г. — Vans/EUIPO (ULTRARANGE) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „ULTRARANGE“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/45

      Решение на Общия съд от 15 октомври 2019 г. — Vans/EUIPO (ULTRARANGE)
      (Дело T-434/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „ULTRARANGE“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 432/51)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Vans, Inc. (Коста Меса, Калифорния, Съединени щати) (представители: M. Hirsch и M. Metzner, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: E. Markakis)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 25 април 2018 г. (преписка R 2544/2017-2) относно заявка за регистрация на словния знак „ULTRARANGE“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Vans, Inc. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 301, 27.8.2018 г.


title: Дело C-806/19 P: Жалба, подадена на 31 октомври 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-105/17, HSBC Holdings plc и др./Комисия

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/32

      Жалба, подадена на 31 октомври 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-105/17, HSBC Holdings plc и др./Комисия
      (Дело C-806/19 P)
      (2019/C 432/37)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. Christoforou, M. Farley и F. van Schaik)

         Други страни в производството: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение (точки 336—354 и диспозитива), в частта относно отмяната на глобите, посочени в член 2 от решението (1),

                  —

                  да отхвърли втората, третата и четвъртата част от шестото основание на жалбата на HSBC до Общия съд във връзка с глобите и искането му, представено при условията на евентуалност, относно упражняването на правомощието за пълен съдебен контрол,

            или, при условията на евентуалност:

                  —

                  да върне делото на Общия съд за ново разглеждане във връзка с втората, третата и четвъртата част от шестото основание на жалбата на HSBC и искането му, представено при условията на евентуалност, относно упражняването на правомощието за пълен съдебен контрол, и

                  —

                  да осъди HSBC да понесе всички съдебни разноски в настоящото производство и съответно да измени осъдителното решение относно съдебните разноски в зависимост от изхода на настоящото производство по обжалване.

         Основания и основни доводи

      Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел в точки 345—353 от съдебното решение, че Комисията не е изпълнила задължението си по член 296 ДФЕС за мотивиране по отношение на коефициента за намаление при определянето на основния размер на наложената на HSBC глоба, и следователно, като е отменил член 2, буква б) от спорното решение на това основание.
      Общият съд е приложил неправилен правен критерий при преценката на въпроса дали мотивите на спорното решение са достатъчни във връзка с коефициента за намаление. По отношение на решенията, с които се налагат глоби на предприятията за нарушение на член 101 ДФЕС, Комисията не е длъжна да посочва цифровите данни във връзка с метода за изчисляване на глобите или да представя всички цифрови данни във връзка с всеки от междинните етапи относно начина на изчисляване. Преценени с оглед на правилния правен критерий, мотивите в спорното решение отговарят на изискванията по член 296 ДФЕС, тъй като излагат съображенията на Комисията по отношение на: i) необходимостта да се приложи коефициент за намаление, ii) равнището, на което е определен този коефициент за намаление, iii) обстоятелствата, които Комисията е взела предвид, за да определи равнището на коефициента за намаление, iv) причината, поради която Комисията е счела за подходящо да вземе предвид всеки от тези коефициенти, и v) посочване на отражението, което е имал всеки елемент върху окончателното равнище на коефициента за намаление. Освен това мотивите на спорното решение са позволили на адресатите на това решение да проверят дали е бил спазен принципът на равно третиране.

         (1)  Решение на Комисията от 7 декември 2016 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело AT.39914 — Лихвени деривати в евро) (нотифицирано под номер C (2016) 8530).


title: Дело C-525/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 9 юли 2019 г. — GF/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/16

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 9 юли 2019 г. — GF/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Дело C-525/19)
      (2019/C 432/19)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Страни в главното производство

         Въззивник: GF

         Въззиваем: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Изискването испански гражданин, който не е упражнил правото си на свободно движение, да отговаря на условията по член 7, параграф 1 от Кралски декрет 240/2007, за да получи неговият съпруг/неговата съпруга от трета страна право на пребиваване съгласно член 7, параграф 2 от посочения кралски декрет, може ли в случай на неизпълнение на тези условия, да се смята за противоречащо на член 20 ДФЕС, ако в резултат от отказа да се признае такова право испанският гражданин се окаже принуден да напусне територията на Съюза като цяло? За целите на въпроса следва да се има предвид, че член 68 от испанския Código Civil (Граждански кодекс) предвижда задължение за съпрузите да живеят съвместно.

                  2)

                  Във всички случаи, независимо от горното, противоречи ли на член 20 ДФЕС при посочените по-горе условия практиката на испанската държава автоматично да прилага правилото по член 7 от Кралски декрет 240/2007 и съответно да отказва издаването на карта за пребиваване на член на семейството на гражданин на Съюза, който гражданин никога не е упражнявал правото си на свободно движение, само и единствено поради това че този гражданин не отговаря на предвидените в тази разпоредба условия, без да преценява за всеки конкретен и отделен случай дали между него и гражданина на трета страна съществува отношение на зависимост, което е от такова естество, че по каквато и да било причина и предвид конкретните обстоятелства при отказ да се признае право на пребиваване на гражданина на трета страна гражданинът на Съюза не би могъл да се раздели с члена на семейството си, който зависи от него, и би бил длъжен да напусне територията на Съюза? За целите на въпроса следва да се има предвид практиката на Съда на Европейския съюз, и по-специално решение от 8 май 2018 г., C-82/16, K.A. и др./Belgische Staat (1).

         (1)  Решение от 8 май 2018 г., K.A. и др. (Събиране на семейството в Белгия) (C-82/16, EU:C:2018:308).


title: Съединени дела C-663/17 P, C-665/17 P и C-669/17 P: Решение на Съда (голям състав) от 5 ноември 2019 г. — Европейска централна банка (ЕЦБ)/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (C-663/17 P), Европейска комисия/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA, Европейска централна банка (ЕЦБ) (C-665/17 P), Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA/Европейска централна банка (ЕЦБ) (C-669/17 P) (Жалба — Допустимост — Процесуално представителство на страна пред Съда — Адвокатско пълномощно — Оттегляне на пълномощното от ликвидатора на дружеството жалбоподател — Продължаване на производството от ръководния орган на дружеството жалбоподател — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на ефективни правни средства за защита — Регламент (ЕС) № 1024/2013 — Пруденциален надзор над кредитните институции — Решение за отнемане на лиценза на кредитна институция — Жалба за отмяна пред Общия съд на Европейския съюз — Допустимост — Пряко засягане на акционерите на дружеството с отнет лиценз)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/5

      Решение на Съда (голям състав) от 5 ноември 2019 г. — Европейска централна банка (ЕЦБ)/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (C-663/17 P), Европейска комисия/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA, Европейска централна банка (ЕЦБ) (C-665/17 P), Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA/Европейска централна банка (ЕЦБ) (C-669/17 P)
      (Съединени дела C-663/17 P, C-665/17 P и C-669/17 P) (1)

      (Жалба - Допустимост - Процесуално представителство на страна пред Съда - Адвокатско пълномощно - Оттегляне на пълномощното от ликвидатора на дружеството жалбоподател - Продължаване на производството от ръководния орган на дружеството жалбоподател - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 - Право на ефективни правни средства за защита - Регламент (ЕС) № 1024/2013 - Пруденциален надзор над кредитните институции - Решение за отнемане на лиценза на кредитна институция - Жалба за отмяна пред Общия съд на Европейския съюз - Допустимост - Пряко засягане на акционерите на дружеството с отнет лиценз)
      (2019/C 432/05)
      Език на производството: английски

         Страни

         (Дело C-663/17 P)

         Жалбоподател: Европейска централна банка (представители: E. Koupepidou, C. Hernández Saseta, подпомагани от B. Schneider, Rechtsanwalt, M. Petite, адвокат)

         Други страни в производството: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (представители: M. Kirchner, L. Feddern и O.H. Behrends, Rechtsanwälte)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė, V. Di Bucci и K.-Ph. Wojcik)

         (Дело C-665/17 P)

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė, V. Di Bucci и K.-Ph. Wojcik)

         Други страни в производството: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (представители: M. Kirchner, L. Feddern и O.H. Behrends, Rechtsanwälte), Европейска централна банка (представители: E. Koupepidou, C. Hernández Saseta, подпомагани от B. Schneider, Rechtsanwalt, M. Petite, адвокат)

         (Дело C-669/17 P)

         Жалбоподатели: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (представители: M. Kirchner, L. Feddern и O.H. Behrends, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Европейска централна банка (представители: E. Koupepidou, C. Hernández Saseta, подпомагани от B. Schneider, Rechtsanwalt, M. Petite, адвокат)

         Встъпила страна в подкрепа на Европейската централна банка: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė, V. Di Bucci и K.-Ph. Wojcik)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля като недопустима жалбата до Съда по дело C-669/17 Р, подадена от името на г-н Ivan Fursin, г-н Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV и Rikam Holding SA.

                  2)

                  Отменя определение на Общия съд на Европейския съюз от 12 септември 2017 г., Fursin и др./ЕЦБ (T-247/16, непубликувано, EU:T:2017:623).

                  3)

                  Отхвърля възражението за недопустимост, повдигнато от Европейската централна банка против първоинстанционната жалба, подадена от Trasta Komercbanka AS, с която се иска отмяна на решение ECB/SSM/2016 — 529900WIP0INFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 на Европейската централна банка от 3 март 2016 година за отнемане на лиценза, предоставен на Trasta Komercbanka.

                  4)

                  Отхвърля първоинстанционната жалба, подадена от г-н Ivan Fursin, г-н Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV и Rikam Holding SA, с която се иска отмяна на решението на Европейска централна банка от 3 март 2016 г.

                  5)

                  Връща делото на Общия съд на Европейския съюз за произнасяне по първоинстанционната жалба, подадена от Trasta Komercbanka AS, с която се иска отмяна на решението на Европейска централна банка от 3 март 2016 г.

                  6)

                  Осъжда Trasta Komercbanka AS, г-н Ivan Fursin, г-н Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV и Rikam Holding SA, да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Европейската централна банка и на Европейската комисия във връзка съответно с производствата по жалбите до Съда по дела C-663/17 Р и C-665/17 Р.

                  7)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски по дело C-663/17 P.

                  8)

                  Осъжда г-н Ivan Fursin, г-н Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV и Rikam Holding SA, да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Европейската централна банка във връзка с първоинстанционното производство по жалбата, подадена от посочените акционери.

                  9)

                  Не се произнася по съдебните разноски по дело C-669/17 P.

         (1)  ОВ C 32, 29.1.2018 г.

         ОВ C 42, 5.2.2018 г.


title: Дело C-532/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 11 юли 2019 г. — QP/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/16

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 11 юли 2019 г. — QP/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Дело C-532/19)
      (2019/C 432/20)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: QP

         Ответник: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Изискването испански гражданин, който не е упражнил правото си на свободно движение, да отговаря на условията по член 7, параграф 1 от Кралски декрет 240/2007, за да получи неговият съпруг/неговата съпруга от трета страна право на пребиваване съгласно член 7, параграф 2 от посочения кралски декрет, може ли в случай на неизпълнение на тези условия, да се смята за противоречащо на член 20 ДФЕС, ако в резултат от отказа да се признае такова право испанският гражданин се окаже принуден да напусне територията на Съюза като цяло?
                  За целите на въпроса следва да се има предвид, че член 68 от испанския Código Civil (Граждански кодекс) предвижда задължение за съпрузите да живеят съвместно.

                  2)

                  Във всички случаи, независимо от горното, противоречи ли на член 20 ДФЕС при посочените по-горе условия практиката на испанската държава автоматично да прилага правилото по член 7 от Кралски декрет 240/2007 и съответно да отказва издаването на карта за пребиваване на член на семейството на гражданин на Съюза, който гражданин никога не е упражнявал правото си на свободно движение, само и единствено поради това че този гражданин не отговаря на предвидените в тази разпоредба условия, без да преценява за всеки конкретен и отделен случай дали между него и гражданина на трета страна съществува отношение на зависимост, което е от такова естество, че по каквато и да било причина и предвид конкретните обстоятелства при отказ да се признае право на пребиваване на гражданина на трета страна гражданинът на Съюза не би могъл да се раздели с члена на семейството си, от когото зависи, и би бил длъжен да напусне територията на Съюза?
                  За целите на въпроса следва да се има предвид практиката на Съда на Европейския съюз, и по-специално решение от 8 май 2018 г., C-82/16, K.A. и др./Belgische Staat (1).

         (1)  Решение от 8 май 2018 г., K.A. и др. (Събиране на семейството в Белгия) (C-82/16, EU:C:2018:308).


title: Дело T-454/18: Решение на Общия съд от 10 октомври 2019 г. — Biasotto/EUIPO — Oofos (OO) (Марка на Европейския съюз — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз OO — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз OO — Относително основание за отказ — Риск от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/45

      Решение на Общия съд от 10 октомври 2019 г. — Biasotto/EUIPO — Oofos (OO)
      (Дело T-454/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз OO - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз OO - Относително основание за отказ - Риск от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 432/52)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Alessandro Biasotto (Тревизо, Италия) (представители: F. Le Divelec Lemmi, R. Castiglioni и E. Cammareri, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Markakis и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Oofos, Inc. (Рено, Невада, Съединени щати) (представител: J. Klink, адвокат)

         Предмет

      Жалба, подадена срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 15 май 2018 г. (преписка R 1281/2017-2) във връзка с производство по възражение между Oofos и M. Biasotto

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-н Alessandro Biasotto да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 352, 1.10.2018 г.


title: Дело C-192/18: Решение на Съда (голям състав) от 5 ноември 2019 г. — Европейска комисия/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС — Правова държава — Ефективна съдебна защита в областите, обхванати от правото на Съюза — Принципи на несменяемост и независимост на съдиите — Намаляване на пенсионната възраст на съдиите от полските общи съдилища — Възможност да се продължи, с разрешение на министъра на правосъдието, изпълняването на съдийски функции след навършване на новоопределената възраст — Член 157 ДФЕС — Директива 2006/54/ЕО — Член 5, буква а) и член 9, параграф 1, буква е) — Забрана за основана на пола дискриминация по отношение на заплащането, заетостта и професиите — Въвеждане на различна пенсионна възраст за жените и за мъжете — съдии от полските общи съдилища, съдии от Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша) и полски прокурори)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/6

      Решение на Съда (голям състав) от 5 ноември 2019 г. — Европейска комисия/Република Полша
      (Дело C-192/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС - Правова държава - Ефективна съдебна защита в областите, обхванати от правото на Съюза - Принципи на несменяемост и независимост на съдиите - Намаляване на пенсионната възраст на съдиите от полските общи съдилища - Възможност да се продължи, с разрешение на министъра на правосъдието, изпълняването на съдийски функции след навършване на новоопределената възраст - Член 157 ДФЕС - Директива 2006/54/ЕО - Член 5, буква а) и член 9, параграф 1, буква е) - Забрана за основана на пола дискриминация по отношение на заплащането, заетостта и професиите - Въвеждане на различна пенсионна възраст за жените и за мъжете - съдии от полските общи съдилища, съдии от Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша) и полски прокурори)
      (2019/C 432/06)
      Език на производството: полски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители A. Szmytkowska, K. Banks, C. Valero и H. Krämer)

         Ответник: Република Полша (представители: B. Majczyna, K. Majcher и S. Żyrek, подпомагани от W. Gontarski, avocat)

         Диспозитив

                  1)

                  Като е въвела с член 13, точки 1—3 от Ustawa o zmianie ustawy — Prawo o ustroju sądów powszechnych oraz niektórych innych ustaw (Закон за изменение на Закона за организацията на общите съдилища и някои други закони) от 12 юли 2017 г. различна пенсионна възраст за жените и за мъжете съдии от полските общи съдилища и от Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша), и за полските прокурори, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 157 ДФЕС, както и по член 5, буква а) и член 9, параграф 1, буква е) от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите.

                  2)

                  Като е предоставила на министъра на правосъдието (Полша), съгласно член 1, параграф 26, букви b) и c) от Закона за изменение на Закона за организацията на общите съдилища и някои други закони от 12 юли 2017 г., правомощието да разрешава или не продължаване на изпълнението на функциите на съдиите от полските общи съдилища след навършване на новата пенсионна възраст от посочените съдии, както е намалена с член 13, параграф 1 от същия закон, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС.

                  3)

                  Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 182, 28.5.2018 г.