title: Дело T-81/21: Жалба, подадена на 3 февруари 2021 г. — Sistem ecologica/Комисия

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/38

      Жалба, подадена на 3 февруари 2021 г. — Sistem ecologica/Комисия
      (Дело T-81/21)
      (2021/C 163/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател:„Sistem ecologica“ production, trade and services d.o.o. Srbac (Србац, Босна и Херцеговина) (представители: D. Diris, D. Rjabynina, и C. Kocks, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви за незаконосъобразно непредприемането по отношение на него от страна на OLAF на мерките, установени в съответните правила, а именно, да го уведоми за решението за започване на проверки или разследване, засягащи го индивидуално, да го уведоми за проверки и разследвания, по които може да е засегнато лице, и да му предостави възможност да изрази становище относно всички засягащи го факти, преди да се изготвят заключенията, свързани с него индивидуално, по тези проверки или разследвания;

                  —

                  да отмени решението на OLAF от 25 ноември 2020 г., с което е отхвърлено искането на жалбоподателя за предоставяне на достъп до документите по воденото срещу него разследване;

                  —

                  да отмени решението на OLAF от 25 ноември 2020 г., с което изявленията на жалбоподателя от 16 октомври 2020 г. са счетени за жалби;

                  —

                  да отмени решението на OLAF от 27 ноември 2020 г., с което се отхвърлят жалбите на жалбоподателя от 16 октомври 2020 г.;

                  —

                  да отмени решението на OLAF от 8 декември 2020 г. за приключване на разследването, по което е засегнато лице;

                  —

                  да отмени решението на OLAF от 21 декември 2020 г., с което е прието, че жалбите на жалбоподателя от 14 декември 2020 г. няма да се считат за жалби;

                  —

                  да обяви, че информацията и данните относно жалбоподателя и всички съответни доказателства, предадени на националните органи, са недопустими доказателства, в това число докладът от мисията на OLAF от 16 януари 2020 г., съобщението от 9 юни 2020 г. и окончателният доклад от 8 декември 2020 г.;

                  —

                  да обяви всички действия по разследването, извършени в резултат на горепосочените решения, за незаконосъобразни;

                  —

                  да обяви за незаконосъобразни всички заключения, изготвени при тези разследвания;

                  —

                  да обяви за незаконосъобразна информацията, предадена на националните органи, в това число съобщението от 9 юни 2020 г. и окончателния доклад от 8 декември 2020 г.;

                  —

                  да осъди Комисията да заплати на жалбоподателя обезщетение за вреди, произтичащи от неправомерното поведение на OLAF и загуби, причинени на професионалната дейност и репутация на жалбоподателя, предварително оценени на 3 026 388,74 EUR, ведно с лихвите по ставка от 8 % годишно, считано от 15 юни 2020 г. до окончателното им изплащане;

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четиринадесет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на принципите на прозрачност и независимост на разследването на OLAF.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на принципа на безпристрастност.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на правото да не се дават показания срещу себе си.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на правото на информация по член 7, параграф 2) от Регламент (ЕС, Евратом) 883/2013. (1)

                  5.

                  Пето основание: нарушение на правото на изслушване преди предприемането на мерки с неблагоприятни последици.

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на презумпцията за невиновност.

                  7.

                  Седмо основание: нарушение на принципите на поверителност и защита на данните по член 10 от Регламент (ЕС, Евратом) 883/2013.

                  8.

                  Осмо основание: нарушение на член 41, параграф 2), буква б) от Хартата: нарушение на правото на достъп на жалбоподателя до документите и на принципа на добра администрация.

                  9.

                  Девето основание: нарушение на Регламент (ЕО) 1049/2001 (2).

                  10.

                  Десето основание: нарушение на принципа на полагане на дължимата грижа.

                  11.

                  Единадесето основание: нарушение на задължението за мотивиране.

                  12.

                  Дванадесето основание: нарушение на правото на защита на жалбоподателя.

                  13.

                  Тринадесето основание: отмяна на решенията на OLAF.

                  14.

                  Четиринадесето основание: извъндоговорна отговорност за причинените от OLAF вреди на жалбоподателя.

         (1)  Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 септември 2013 година относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF), и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (Евратом) № 1074/1999 на Съвета (ОВ L 248, 2013 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-101/21: Жалба, подадена на 5 февруари 2021 г. — Primagra/Комисия

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/39

      Жалба, подадена на 5 февруари 2021 г. — Primagra/Комисия
      (Дело T-101/21)
      (2021/C 163/52)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Primagra a.s. (Милин, Чешка република) (представители: S. Sobolová и O. Billard, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени забраната за предоставяне на безвъзмездни средства, наложена с писмо на ответника от 22 октомври 2020 г., ARES (2020) 5759350,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага пет твърдения в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото твърдение е за пряко и непряко нарушение на основни права на жалбоподателя от ответника, тъй като жалбоподателят така и не е имал възможност да упражни правото си да бъде изслушан в хода на разследванията, довели до приемането на обжалваната мярка.

                  2.

                  Второто твърдение е за липса на компетентност на ответника да одитира отделни случаи на предоставени безвъзмездни средства и да решава по отделни искания за отпускане на безвъзмездни средства от европейските структурни и инвестиционни фондове, тъй като ответникът има право само да преглежда общото съответствие на системите за управление и контрол, въведени от държавите членки, но не е оправомощен да провежда подробен одит и да решава по отделни искания за отпускане на безвъзмездни средства, представени от отделни дружества.

                  3.

                  Третото твърдение е за липса на компетентност на ответника да тълкува и прилага вътрешното законодателство на държавите членки, тъй като правомощията му са стриктно ограничени от принципа на предоставената компетентност, закрепен в членове 5 и 13 от Договора за Европейския съюз, всяко отклонение от този принцип трябва да се тълкува стриктно и разглеждането на принципа на предоставената компетентност във връзка с разпоредбите от Договорите води до ясния извод, че ответникът не е компетентен да прилага вътрешното законодателство на държава членка. При всички положения чешките правни норми, на които се позовава ответникът, не могат да се преразглеждат по силата на Регламент № 1303/2013 (1), който е правното основание за одитната процедура, довела до приемането обжалваната мярка.

                  4.

                  Четвъртото твърдение е, че ответникът не е доказал съдържанието на чешкото законодателство и е допуснал грешка при неговото тълкуване и прилагане. Вместо да докаже съдържанието на чешкия закон, както изисква практиката на Съда, ответникът допуска груба грешка при тълкуването му, и по-специално на член 4c от Закона за конфликта на интереси, като умишлено пренебрегва практиката на чешките съдилища, както и окончателното задължително и влязло в сила решение на чешките власти по предмета на одитната процедура, довела до приемането на обжалваната мярка.

                  5.

                  Петото твърдение е, че ответникът е допуснал грешка и при тълкуването и прилагането на правото на Съюза, тъй като неправилно стига до извода, че е било допуснато нарушение на член 61 от Финансовия регламент (2), и не е взел предвид, че чешките норми относно конфликтите на интереси са в противоречие с основни принципи на правото на Съюза.

         (1)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (OB L 347, 2013 г., стр. 320).

         (2)  Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (OB L 193, 2018 г., стр. 1).


title: Дело T-134/21: Жалба, подадена на 3 март 2021 г. — Malacalza Investimenti и Malacalza/ЕЦБ

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/41

      Жалба, подадена на 3 март 2021 г. — Malacalza Investimenti и Malacalza/ЕЦБ
      (Дело T-134/21)
      (2021/C 163/53)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподатели: Malacalza Investimenti Srl (Генуа, Италия) и Vittorio Malacalza (Генуа) (представители: L. Boggio, S. Carbone и A. D’Angelo, avvocati)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да осъди Европейската централна банка да заплати като обезщетение за вреди:

                  —

                  в полза на Malacalza Investimenti s.r.l. сумата 870 525 670 EUR или друга по-голяма или по-малка сума, определена по справедливост;

                  —

                  в полза на инж. Vittorio Malacalza сумата 4 546 022 EUR или друга по-голяма или по-малка сума, определена по справедливост;

                  —

                  в полза на двамата жалбоподатели съдебни разноски и хонорари.

         Основания и основни доводи

      Предмет на настоящото производство е искане на основание членове 268 и 340 ДФЕС за обезщетение за вреди, причинени на жалбоподателите от поредица от действия на ЕЦБ, свързани с упражняването на надзорите ѝ функции по отношение на Banca Carige S.p.A. (Carige), изразяващи се както в неосъществяване на дължими действия, така и в увреждащи действия.
      Жалбоподателите изтъкват следните основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  На първо място, Европейската централна банка (ЕЦБ) е допринесла за изграждането на определена представа за състоянието и перспективите на банката, като очакванията на акционерите поради тази представа води до инвестиране на значителни средства в закупуване на акции Carige и заплащане на записани акции; в последно място тя опровергава тези очаквания с действия и приемане на противоречиви актове, наложени без основание, непропорционални и в определени аспекти незаконосъобразни мерки, които се вписва в цялостно незаконосъобразно и увреждащо поведение. В това отношение жалбоподателите се позовават, наред с другото и по-специално: i) на очакванията, породени от състоянието на Carige, възникнало поради осъществяване на увеличения на капитала през 2014 и 2015 г.; ii) на последващото опровергаване на тези очаквания, последвано от действия и актове на ЕЦБ; iii) на незаконосъобразност на тези актове и незаконност на цялостните действия, произтичащи от тях; iv) на създадените очаквания относно състоянието на Carige, възникнали поради осъществяване на увеличения на капитала през 2017 г.; v) на последващото опровергаване на тези очаквания, последвано от действия и актове на ЕЦБ; vi) на незаконосъобразност на тези актове и незаконност на цялостните действия, произтичащи от тях; vii) на незаконосъобразност на актовете на ЕЦБ, довели до значителни вреди, изразяващи се в загуби в стойността на акциите на акционерите на Carige — които биха наложили прехвърляне на необслужвани кредити, при условия и размер, които са необосновани, несъразмерни и противоречащи на принципа на равнопоставеност и на други принципи.

                  2.

                  Жалбоподателите изтъкват, освен това, че ЕЦБ е осъществила собствено влияние и намеса в процесите на управление на банката, като е способствала за авторитарно ръководство от страна на делегираните управители в нарушение на правилата на корпоративното право и нормалната дискусионност за колективните административни органи, за да се гарантира изпълнението на неправомерно наложени мерки, като по този начин се възпрепятства реакцията срещу неприсъщи и увреждащи практики на управление от страна на ръководството и се създават предпоставки за нестабилност на банката.

                  3.

                  Посочва се също, че ЕЦБ е способствала за създаването на предпоставки, които самият орган е предпоставил като основание за незаконосъобразното си решение да постави банката под режим на специално управление и, че по този начин и с последващи действия е способствала за неправомерното увеличение на капитала, изключвайки опцията върху акции, решена през 2019 г., което води до значително обезценяване на акциите на акционерите.

                  4.

                  Изтъква се, че основанията за отговорност на ЕЦБ се намират в общата клауза, закрепена в член 340, параграфи 2 и 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) и в противоречието в различни аспекти на действията и актовете на ЕЦБ със задълженията, произтичащи от надзорните ѝ функции, както и във връзка с гарантирането на стабилно и разумно управление на банките и в нарушението на принципите за защита на собствеността, пропорционалност, добра администрация, равенство, безпристрастност, равнопоставеност, прозрачност, добросъвестност и защита на оправданите правни очаквания, по-специално във връзка с членове 17, 20 и 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 5, параграф 4 от Договора за ЕС и член 16 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 2013 г., стр. 63).

                  5.

                  Що се отнася в частност до жалбоподателя Vittorio Malacalza, в качеството му на бивш управител и заместник председател на Carige, се изтъкват обстоятелства и мотиви, които касаят конкретно това негово качество.


title: Дело T-144/21: Жалба, подадена на 11 март 2021 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Rimex Trading (UNK UNIK)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/42

      Жалба, подадена на 11 март 2021 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Rimex Trading (UNK UNIK)
      (Дело T-144/21)
      (2021/C 163/54)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представител: J.L. Rivas Zurdo, abogado)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Rimex Trading (София, България)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „UNK UNIK“ — заявка за регистрация № 17 940 710

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 10 декември 2020 г. по преписка R 2889/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, в частта, в която отхвърляйки жалбата на възразяващия, потвърждава решението на апелативния състав за отхвърляне на възражение B 3 069 013 и за одобряване на марката на Европейския съюз № 17 940 710 UNK UNIK (фигуративна),

                  —

                  да осъди страната или страните, които възразяват срещу жалбата, да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-147/21: Жалба, подадена на 12 март 2021 г. — Gugler France/EUIPO — Gugler (GUGLER)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/43

      Жалба, подадена на 12 март 2021 г. — Gugler France/EUIPO — Gugler (GUGLER)
      (Дело T-147/21)
      (2021/C 163/55)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Gugler France (Les Auxons [Лез Оксон], Франция) (представител: A. Grolée, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Alexander Gugler (Максдорф, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „GUGLER“ — марка на Европейския съюз № 3 324 902

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 9 декември 2020 г. по преписка R 893/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отмени марка на Европейския съюз № 3 324 902 на основание член 51, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 40/94 на Съвета;

                  —

                  да осъди EUIPO и/или Alexander Gugler да заплатят разноските, направени в производството пред EUIPO и пред Общия съд от Gugler France.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 51, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 40/94 на Съвета.


title: Поправка на известието в Официален вестник по дело C-518/20 (ОВ C 19, 18.1.2021 г.)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/44

      Поправка на известието в Официален вестник по дело C-518/20
      (
            Официален вестник на Европейския съюз C 19от 18 януари 2021 г.
         )
      (2021/C 163/56)
      Публикуваното известие в Официален вестник по дело C-518/20, Fraport, се заменя със следния текст:

               „Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 16 октомври 2020 г. — XP/Fraport AG Frankfurt Airport Services Worldwide
               (Дело C-518/20)
               (2021/C 19/24)
               Език на производството: немски

                  Запитваща юрисдикция

               Bundesarbeitsgericht

                  Страни в главното производство

                  Жалбоподател в ревизионното производство: XP

                  Ответник в ревизионното производство: Fraport AG Frankfurt Airport Services Worldwide

                  Преюдициални въпроси

                           1.

                           Допускат ли член 7 от Директива 2003/88/ЕО (1) и член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз тълкуване на национална разпоредба като член 7, параграф 3 от [Bundesurlaubsgesetz (Федерален закон за отпуските)], според което неупражненото все още право на платен годишен отпуск от работник, при който през референтната година настъпва пълна инвалидност по здравословни причини, но който все пак е могъл да ползва отпуска — поне частично — преди настъпването на инвалидността през референтната година, се погасява петнадесет месеца след края на референтната година в случай на продължаваща непрекъсната неработоспособност, дори в случай че работодателят действително не е осигурил възможност на работника да упражни правото си на отпуск чрез съответна покана и предоставяне на информация?

                           2.

                           При отрицателен отговор на първия въпрос: при тези условия изключена ли е възможността за погасяване в по-късен момент в случай на продължаваща пълна инвалидност?“

         (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело T-221/20: Определение на Общия съд от 23 април 2021 г. — Target Brands/EUIPO — The a.r.t. company b&s (art class) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Оттегляне на обжалваното решение — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/46

      Определение на Общия съд от 23 април 2021 г. — Target Brands/EUIPO — The a.r.t. company b&s (art class)
      (Дело T-221/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Оттегляне на обжалваното решение - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне)
      (2021/C 242/65)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Target Brands Inc. (Минеаполис, Минесота, САЩ) (представител: A. Norris, barrister)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: The a.r.t. company b&s, SA (Куел, Испания) (представител: J. Villamor Muguerza, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 7 февруари 2020 г. (преписка R 1596/2019-5), постановено в производство по възражение със страни The a.r.t. company b&s и Target Brands

         Диспозитив

                  1)

                  Няма основание за произнасяне по съществото на жалбата.

                  2)

                  Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на Target Brands Inc.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело T-304/21: Определение на Общия съд от 15 февруари 2022 г. — eSlovensko Bratislava/Комисия (Жалба за отмяна — Финансови разпоредби — Програма на Съюза за насърчаване на по-безопасното използване на интернет — Определяне на ответника — Недопустимост)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/37

      Определение на Общия съд от 15 февруари 2022 г. — eSlovensko Bratislava/Комисия
      (Дело T-304/21) (1)

      (Жалба за отмяна - Финансови разпоредби - Програма на Съюза за насърчаване на по-безопасното използване на интернет - Определяне на ответника - Недопустимост)
      (2022/C 171/49)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: eSlovensko Bratislava (Братислава, Словакия) (представител: B. Fridrich, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà и S. Romoli)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението Ares(2021) 1953853 на Комисията от 30 март 2021 г. за прекратяване на действието на сключеното с жалбоподателя споразумение за отпускане на безвъзмездни средства по проекта 2015-SK-IA-0038 („Slovak Safer Internet Centre IV“)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Осъжда eSlovensko Bratislava да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 320, 9.8.2021 г.


title: Дело C-421/20: Решение на Съда (пети състав) от 3 март 2022 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Acacia Srl/Bayerische Motoren Werke AG (Преюдициално запитване — Интелектуална собственост — Промишлен дизайн на Общността — Регламент (ЕО) № 6/2002 — Член 82, параграф 5 — Иск, отнасян до съдилищата на държавата членка, на територията на която е извършено нарушението или е възникнала заплаха от нарушение — Допълнителни искания във връзка с иска за нарушение — Приложимо право — Член 88, параграф 2 — Член 89, параграф 1, буква г) — Регламент (ЕО) № 864/2007 — Приложимо право към извъндоговорни задължения („Рим II“) — Член 8, параграф 2 — Държава, в която е извършено нарушението на правото на интелектуална собственост)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/11

      Решение на Съда (пети състав) от 3 март 2022 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Acacia Srl/Bayerische Motoren Werke AG
      (Дело C-421/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Интелектуална собственост - Промишлен дизайн на Общността - Регламент (ЕО) № 6/2002 - Член 82, параграф 5 - Иск, отнасян до съдилищата на държавата членка, на територията на която е извършено нарушението или е възникнала заплаха от нарушение - Допълнителни искания във връзка с иска за нарушение - Приложимо право - Член 88, параграф 2 - Член 89, параграф 1, буква г) - Регламент (ЕО) № 864/2007 - Приложимо право към извъндоговорни задължения („Рим II“) - Член 8, параграф 2 - Държава, в която е извършено нарушението на правото на интелектуална собственост)
      (2022/C 171/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Acacia Srl

         Ответник: Bayerische Motoren Werke AG

         Диспозитив

      Член 88, параграф 2 и член 89, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността и член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 864/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 година относно приложимото право към извъндоговорни задължения („Рим II“) трябва да се тълкуват в смисъл, че съдилищата за промишлените дизайни на Общността, които са сезирани съгласно член 82, параграф 5 от Регламент № 6/2002 с иск за нарушение, отнасящ се до действия на нарушение, които са извършени или има заплаха да бъдат извършени на територията на една отделна държава членка, трябва да разглеждат свързаните с този иск допълнителни искания за присъждане на обезщетение за вреди, за предоставяне на информация, документи и счетоводна документация и за предаване за унищожаване на продуктите, предмет на нарушението, въз основа на правото на държавата членка, на територията на която са извършени или има заплаха да бъдат извършени действията, за които се твърди, че съставляват нарушение на защитавания промишлен дизайн на Общността, което в случаите на иск, предявен съгласно член 82, параграф 5, съвпада с правото на държавата членка, в която са разположени тези съдилища.

         (1)  ОВ C 433, 14.12.2020 г.


title: Дело T-425/21: Определение на Общия съд от 15 февруари 2022 г. — eSlovensko Bratislava/Комисия (Жалба за отмяна — Финансови разпоредби — Програма на Съюза за насърчаване на по-безопасното използване на интернет — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/37

      Определение на Общия съд от 15 февруари 2022 г. — eSlovensko Bratislava/Комисия
      (Дело T-425/21) (1)

      (Жалба за отмяна - Финансови разпоредби - Програма на Съюза за насърчаване на по-безопасното използване на интернет - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
      (2022/C 171/50)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: eSlovensko Bratislava (Братислава, Словакия) (представител: B. Fridrich, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà и S. Romoli)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение C(2020) 7415 final на Комисията от 21 октомври 2020 г., с което се изменя Решение за изпълнение C(2018) 6712 относно подбора и предоставянето на финансиране по Механизма за свързване на Европа в сектора на далекосъобщенията

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Осъжда eSlovensko Bratislava да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 431, 25.10.2021 г.


title: Дело T-1/21: Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Fabryki Mebli „Forte“/EUIPO — Bog-Fran (Мебели) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ мебел — Основание за недействителност — Липса на оригиналност — Член 6, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) №° 6/2002 — Оповестяване на предходния промишлен дизайн — Член 7, параграф 1 от Регламент №° 6/2002 — Решение, прието след отмяната на предходно решение от Общия съд — Сила на пресъдено нещо)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/29

      Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Fabryki Mebli „Forte“/EUIPO — Bog-Fran (Мебели)
      (Дело T-1/21) (1)

      (Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ мебел - Основание за недействителност - Липса на оригиналност - Член 6, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) №o 6/2002 - Оповестяване на предходния промишлен дизайн - Член 7, параграф 1 от Регламент №o 6/2002 - Решение, прието след отмяната на предходно решение от Общия съд - Сила на пресъдено нещо)
      (2022/C 171/37)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Fabryki Mebli „Forte“ S.A. (Остров Мазовецка, Полша) (представител: H. Basiński, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Ivanauskas)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Bog-Fran sp. z o.o. sp.k. (Варшава, Полша) (представители: M. Mikosza и E. Guissart, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на трети апелативен състав на EUIPO от 28 октомври 2020 г. (преписка R 595/2020-3), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Bog-Fran и Fabryki Mebli „Forte“

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Fabryki Mebli „Forte“ S.A. да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и от Bog-Fran sp. z o.o. sp.k.

         (1)  ОВ C 62, 22.2.2021 г.


title: Съединени дела C-167/19 P и C-171/19 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 март 2022 г. — Европейска комисия/Freistaat Bayern и др. (Обжалване — Държавни помощи — Помощ в полза на германския млечен сектор — Финансиране на качествения контрол на млякото — Член 108, параграф 2 ДФЕС — Решение за започване на официалната процедура по разследване — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Член 6, параграф 1 — Задължение на Европейската комисия да обобщи в това решение релевантните фактически и правни въпроси — Обхват — Права на заинтересованите страни да участват в административното производство — Нарушение на съществено процесуално изискване — Последици за законосъобразността на окончателното решение)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/2

      Решение на Съда (четвърти състав) от 10 март 2022 г. — Европейска комисия/Freistaat Bayern и др.
      (Съединени дела C-167/19 P и C-171/19 P) (1)

      (Обжалване - Държавни помощи - Помощ в полза на германския млечен сектор - Финансиране на качествения контрол на млякото - Член 108, параграф 2 ДФЕС - Решение за започване на официалната процедура по разследване - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Член 6, параграф 1 - Задължение на Европейската комисия да обобщи в това решение релевантните фактически и правни въпроси - Обхват - Права на заинтересованите страни да участват в административното производство - Нарушение на съществено процесуално изискване - Последици за законосъобразността на окончателното решение)
      (2022/C 171/02)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: K. Herrmann, P. Němečková и T. Maxian Rusche)

         Други страни в производството: Freistaat Bayern (Германия) (представители: U. Soltész и H. Weiß, Rechtsanwälte) (C-167/19 P), Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns eV, Genossenschaftsverband Bayern eV, Verband der Bayerischen Privaten Milchwirtschaft eV (представители: C. Bittner и N. Langhans, Rechtsanwälte) (C-171/19 P)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбите.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 131, 8.4.2019 г.


title: Дело C-119/22: Преюдициално запитване от Markkinaoikeus (Финландия), постъпило на 17 февруари 2022 г. — Teva BV и Teva Finland Oy/Merck Sharp & Dohme Corp.

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/19

      Преюдициално запитване от Markkinaoikeus (Финландия), постъпило на 17 февруари 2022 г. — Teva BV и Teva Finland Oy/Merck Sharp & Dohme Corp.
      (Дело C-119/22)
      (2022/C 171/25)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Markkinaoikeus

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Teva BV и Teva Finland Oy

         Ответник: Merck Sharp & Dohme Corp.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Какви критерии се прилагат, за да се реши в кои случаи преди това продуктът не е бил предмет на сертификат за допълнителна закрила по смисъла на член 3, буква в) от Регламент (EО) № 469/2009 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (Регламентът относно СДЗ)?

                  2)

                  Трябва ли да се приеме, че преценката на посоченото в член 3, буква в) от Регламента относно СДЗ условие се различава от преценката на посоченото в член 3, буква а) от този регламент условие и, при утвърдителен отговор, по какъв начин

                  3)

                  Трябва ли съображенията относно тълкуването на член 3, буква а) от Регламента относно СДЗ, изложени в решенията на Съда C-121/17 (2) и C-650/17 (3), да се считат за релевантни за преценката на условието в член 3, буква в) от Регламента относно СДЗ и, при утвърдителен отговор, по какъв начин? В това отношение се препраща по-специално към изложеното в посочените решения във връзка с член 3, буква а) от Регламента относно СДЗ относно:

                              —

                              същественото значение на патентните претенции и

                              —

                              преценката на случая от гледна точка на специалист в областта и в светлината на състоянието на техниката към датата на подаване на заявката за основния патент или към приоритетната дата.

                  4)

                  От значение ли са за тълкуването на член 3, буква в) от Регламента относно СДЗ понятията „същинска изобретателска стъпка“, „главна изобретателна стъпка“ и/или „предмет на изобретението“ на основния патент и ако някои от тях или всички те са от значение, как трябва да се разбират тези понятия при тълкуването на член 3, буква в) от Регламента относно СДЗ? Има ли някаква разлика с оглед на прилагането на посочените понятия дали става въпрос за продукт, състоящ се от една единствена активна съставка (т. нар. „монопродукт“), или за продукт, състоящ се от комбинация от активни съставки (т. нар. „комбиниран продукт“) и, при утвърдителен отговор, в какво отношение? Как следва да се прецени последният въпрос, когато основният патент съдържа, от една страна, патентна претенция за монопродукт и, от друга страна, патентна претенция за комбиниран продукт, като последната посочена патентна претенция се отнася до комбинация от активни съставки, състояща се от активната съставка на монопродукта и още една или няколко активни съставки в зависимост от известното състояние на техниката?

         (1)  ОВ L 152, 2009 г., стр. 1.

         (2)  Решение на Съда от 25.7.2018 г. (Teva UK Ltd и др./Gilead Sciences Inc., C-121/17, EU:C:2018:585).

         (3)  Решение на Съда от 30.4.2020 г. (Royalty Pharma Collection Trust/Deutsches Patent- und Markenamt, C-650/17, EU:C:2020:327).


title: Дело T-442/21: Определение на Общия съд от 24 февруари 2022 г. — Thomas и Julien/Съвет (Жалба за отмяна — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Споразумение за търговия и сътрудничество между Европейския съюз и Евратом, от една страна, и Обединеното кралство, от друга страна — Решение на Съвета относно сключването на Споразумение за търговия и сътрудничество — Липса на лично засягане — Ненормативен акт — Недопустимост)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/38

      Определение на Общия съд от 24 февруари 2022 г. — Thomas и Julien/Съвет
      (Дело T-442/21) (1)

      (Жалба за отмяна - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Споразумение за търговия и сътрудничество между Европейския съюз и Евратом, от една страна, и Обединеното кралство, от друга страна - Решение на Съвета относно сключването на Споразумение за търговия и сътрудничество - Липса на лично засягане - Ненормативен акт - Недопустимост)
      (2022/C 171/51)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Rhiannon Thomas (Лондон, Обединеното кралство), Michaël Julien (Уейбридж, Обединеното кралство) (представител: J. Fouchet, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer, J. Ciantar и R. Meyer)

         Предмет

      С жалбата си, подадена на основание на член 263 ДФЕС, жалбоподателите, които са граждани на Обединеното кралство и пребивават там, искат частична отмяна, първо, на Споразумението за търговия и сътрудничество между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия, от една страна, и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, от друга страна (ОВ L 149, 2021 г., стр. 10) и второ, на Решение (ЕС) 2021/689 на Съвета от 29 април 2021 година за сключването, от името на Съюза, на Споразумението за търговия и сътрудничество между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия, от една страна, и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, от друга страна, и на Споразумението между Европейския съюз и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия относно процедурите за сигурност при обмен и защита на класифицирана информация (ОВ L 149, 2021, стр. 2)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Няма основание за произнасяне по молбата за встъпване на Европейската комисия.

                  3)

                  Осъжда г-жа Rhiannon Thomas и г-н Michaël Julien да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз, с изключение на тези, свързани с молбата за встъпване.

                  4)

                  Г-жа Thomas, г-н Julien, Съветът и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с молбата за встъпване.

         (1)  ОВ C 412, 11.10.2021 г.


title: Дело C-498/20: Решение на Съда (осми състав) от 10 март 2022 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Midden-Nederland — Нидерландия) — ZK, в качеството на правоприемник на JM, синдик на BMA Nederland BV/BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 7, точка 2 — Компетентност по дела относно непозволено увреждане, деликт или квазиделикт — Иск, предявен от синдик срещу трето лице в интерес на кредиторите — Място на настъпване на вредоносното събитие — Член 8, точка 2 — Молба за встъпване от защитник на колективни интереси — Регламент (ЕО) № 864/2007 — Приложно поле — Общо правило)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/11

      Решение на Съда (осми състав) от 10 март 2022 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Midden-Nederland — Нидерландия) — ZK, в качеството на правоприемник на JM, синдик на BMA Nederland BV/BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG
      (Дело C-498/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Член 7, точка 2 - Компетентност по дела относно непозволено увреждане, деликт или квазиделикт - Иск, предявен от синдик срещу трето лице в интерес на кредиторите - Място на настъпване на вредоносното събитие - Член 8, точка 2 - Молба за встъпване от защитник на колективни интереси - Регламент (ЕО) № 864/2007 - Приложно поле - Общо правило)
      (2022/C 171/14)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Midden-Nederland

         Страни в главното производство

         Ищец: ZK, в качеството на правоприемник на JM, синдик на BMA Nederland BV

         Ответник: BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG

         при участието на: Stichting Belangbehartiging Crediteuren BMA Nederland

         Диспозитив

                  1)

                  Член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че съдът по седалището на дружество, чиито задължения са станали несъбираеми, защото главното дружество майка на това дружество не е изпълнило задължението си за полагане на дължимата грижа по отношение на кредиторите на последното, е компетентен да разгледа колективен иск за обезщетение за вреди по дела относно непозволено увреждане, деликт или квазиделикт, който синдикът на това дружество е предявил в рамките на законоустановената му функция за осребряване на масата на несъстоятелността, в полза на, но не от името на всички кредитори.

                  2)

                  Отговорът на първия преюдициален въпрос не е различен, ако се вземе предвид фактът, че в главното производство фондация защитава колективните интереси на кредиторите и че предявеният за тази цел иск не отчита индивидуалните обстоятелства на кредиторите.

                  3)

                  Член 8, точка 2 от Регламент № 1215/2012 трябва да се тълкува в смисъл, че ако съдът, сезиран с първоначалното дело, отмени решението си, с което е обявил, че е компетентен да разгледа това дело, той автоматично губи и компетентността си да разгледа исканията, предявени от встъпилата страна.

                  4)

                  Член 4 от Регламент (ЕО) № 864/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 година относно приложимото право към извъндоговорни задължения („Рим II“) трябва да се тълкува в смисъл, че по принцип правото, приложимо към задължение за поправяне на вреди на основание на задължението за полагане на дължимата грижа от главното дружество майка на обявено в несъстоятелност дружество, е правото на държавата, в която е седалището на последното, макар предходното съществуване на финансово споразумение между тези две дружества, в което се съдържа клауза за предоставяне на компетентност, да е обстоятелство, което може да установи явно по-тесни връзки с друга държава по смисъла на параграф 3 от този член.

         (1)  ОВ C 443, 21.12.2020 г.


title: Дело C-213/19: Решение на Съда (голям състав) от 8 март 2022 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 4, параграф 3 ДЕС — Член 310, параграф 6 и член 325 ДФЕС — Собствени ресурси — Мита — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Защита на финансовите интереси на Европейския съюз — Борба срещу измамата — Принцип на ефективност — Задължение за държавите членки да предоставят на разположение на Европейската комисия собствени ресурси — Финансова отговорност на държавите членки в случай на загуби на собствени ресурси — Внос на текстилни изделия и обувки от Китай — Мащабни и системни измами — Организирана престъпност — Липсващи вносители — Митническа стойност — Занижени цени — Данъчна основа за начисляване на ДДС — Липса на системен митнически контрол, основан на анализ на риска и извършван преди вдигането на съответните стоки — Липса на системно предоставяне на обезпечения — Метод, използван при изчисляването на размера на загубите на традиционни собствени ресурси при внос, при който има значителен риск от прилагане на занижени цени — Статистически метод, основан на средната цена, установена на равнището на Съюза — Допустимост)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/3

      Решение на Съда (голям състав) от 8 март 2022 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
      (Дело C-213/19) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 4, параграф 3 ДЕС - Член 310, параграф 6 и член 325 ДФЕС - Собствени ресурси - Мита - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Защита на финансовите интереси на Европейския съюз - Борба срещу измамата - Принцип на ефективност - Задължение за държавите членки да предоставят на разположение на Европейската комисия собствени ресурси - Финансова отговорност на държавите членки в случай на загуби на собствени ресурси - Внос на текстилни изделия и обувки от Китай - Мащабни и системни измами - Организирана престъпност - Липсващи вносители - Митническа стойност - Занижени цени - Данъчна основа за начисляване на ДДС - Липса на системен митнически контрол, основан на анализ на риска и извършван преди вдигането на съответните стоки - Липса на системно предоставяне на обезпечения - Метод, използван при изчисляването на размера на загубите на традиционни собствени ресурси при внос, при който има значителен риск от прилагане на занижени цени - Статистически метод, основан на средната цена, установена на равнището на Съюза - Допустимост)
      (2022/C 171/03)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: L. Flynn и F. Clotuche-Duvieusart)

         Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално F. Shibli, S. Brandon, Z. Lavery и S. McCrory, впоследствие F. Shibli и S. McCrory, в качеството на представители, подпомагани от J. Eadie и I. Rogers, QC, и S. Pritchard, T. Sebastian и R. Hill, barristers)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Белгия (представители: J.-C. Halleux, P. Cottin и S. Baeyens), Република Естония (представител: N. Grünberg), Република Гърция (представител: M. Tassopoulou), Република Латвия (представители: първоначално K. Pommere, V. Soņeca и I. Kucina, впоследствие K. Pommere), Португалска република (представители: P. Barros da Costa, S. Jaulino, L. Inez Fernandes и P. Rocha), Словашка република (представител: B. Ricziová)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е вписало в сметките правилните стойности на митата и като не е предоставило на разположение правилната стойност на традиционните собствени ресурси за вноса на някои текстилни изделия и обувки от Китай, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си по членове 2 и 8 от Решение 2014/335/ЕС, Евратом на Съвета от 26 май 2014 година относно системата на собствените ресурси на Европейския съюз, членове 2 и 8 от Решение 2007/436/ЕО, Евратом на Съвета от 7 юни 2007 година относно системата на собствените ресурси на Европейските общности, членове 2, 6, 9, 10, 12 и 13 от Регламент (EС, Евратом) № 609/2014 на Съвета от 26 май 2014 година относно методите и процедурата за предоставяне на традиционните собствени ресурси, собствените ресурси на база ДДС и на база БНД и относно мерките за удовлетворяване на потребностите от парични средства, изменен с Регламент (EС, Евратом) 2016/804 на Съвета от 17 май 2016 година, членове 2, 6, 9, 10, 11 и 17 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО Евратом относно системата за собствени ресурси на Европейските общности, както и член 105, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза и член 220, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 648/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 г., като последица от неизпълнение на задълженията си по член 325 ДФЕС, член 46 от Регламент № 952/2013, член 13 от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 648/2005, член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент № 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) № 3254/1994 на Комисията от 19 декември 1994 г., член 244 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2447 на Комисията от 24 ноември 2015 година за определяне на подробни правила за прилагането на някои разпоредби на Регламент № 952/2013, както и член 2, параграф 1, буква г) и членове 85—87 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2009/69/ЕС на Съвета от 25 юни 2009 г.,
                  и като не е представило на Европейската комисия цялата необходима информация за определяне на размера на загубите на традиционни собствени ресурси и като не е представило съгласно изискванията мотивите на решенията, с които са били отменени установените митнически задължения, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си съгласно член 4, параграф 3 ДЕС.

                  2)

                  Отхвърля иска в останалата част.

                  3)

                  Осъжда Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати четири пети от съдебните разноски на Европейската комисия и да понесе направените от него съдебни разноски.

                  4)

                  Европейската комисия понася една пета от направените от нея съдебни разноски.

                  5)

                  Кралство Белгия, Република Естония, Република Гърция, Република Латвия, Португалската република и Словашката република понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 164, 13.5.2019 г.


title: Дело T-503/21: Определение на Общия съд от 14 февруари 2022 г. — Lagardère, unité médico-sociale/Комисия (Жалба за отмяна — Регламент (ЕС) 2021/953 — Цифров COVID сертификат на ЕС — Свободно движение на хора — Ограничения — Погрешно посочване на ответника — Недопустимост)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/39

      Определение на Общия съд от 14 февруари 2022 г. — Lagardère, unité médico-sociale/Комисия
      (Дело T-503/21) (1)

      (Жалба за отмяна - Регламент (ЕС) 2021/953 - Цифров COVID сертификат на ЕС - Свободно движение на хора - Ограничения - Погрешно посочване на ответника - Недопустимост)
      (2022/C 171/52)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Lagardère, unité médico-sociale (Глин, Белгия) (представител: P. Vanlangendonck, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представител: E. Montaguti)

         Предмет

      С жалбата си, насочена изрично срещу Европейската комисията и основана на член 263 ДФЕС, жалбоподателят иска отмяна на Регламент (ЕС) 2021/953 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2021 година относно рамка за издаването, проверката и приемането на оперативно съвместими сертификати за ваксинация срещу, направено изследване за и преболедуване на COVID 19 (Цифров COVID сертификат на ЕС) с цел улесняване на свободното движение по време на пандемията от COVID 19 (ОВ L 211, 2021 г., стр. 1).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване на Европейския парламент и Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                  Осъжда Lagardère, unité médico-sociale, да заплати съдебните разноски.

                  4)

                  Европейският парламент и Съветът понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с молбите за встъпване.

         (1)  ОВ C 422, 18.10.2021 г.


title: Дело C-162/20 P: Решение на Съда (седми състав) от 3 март 2022 г. — WV/Европейска служба за външна дейност (ЕСВД) (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Правилник за длъжностните лица на Европейския съюз — Член 60, първа алинея — Неразрешено отсъствие — Обхват — Приспадане от годишния отпуск — Удържане от заплатата — Длъжностно лице, което не е изпълнило задълженията си по членове 21 и 55 от Правилника)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/4

      Решение на Съда (седми състав) от 3 март 2022 г. — WV/Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)
      (Дело C-162/20 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Правилник за длъжностните лица на Европейския съюз - Член 60, първа алинея - Неразрешено отсъствие - Обхват - Приспадане от годишния отпуск - Удържане от заплатата - Длъжностно лице, което не е изпълнило задълженията си по членове 21 и 55 от Правилника)
      (2022/C 171/04)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: WV (представител: É. Boigelot, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД) (представители: S. Marquardt и R. Spáč, подпомагани от M. Troncoso Ferrer, abogado, и F.-M. Hislaire, avocat)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя определение на Общия съд на Европейския съюз от 29 януари 2020 г., WV/ЕСВД (T 471/18, непубликувано, EU:T:2020:26).

                  2)

                  Отменя решението на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) от 27 ноември 2017 г. за удържане от заплата на сума, съответстваща на възнаграждението за 72 календарни дни, и решението на ЕСВД от 2 май 2018 г. за отхвърляне на подадената от жалбоподателката на 3 януари 2018 г. административна жалба.

                  3)

                  Осъжда ЕСВД да възстанови на жалбоподателката недължимо удържаните от заплатата ѝ суми, съответстващи на възнаграждението за 71,5 дни. Върху тези суми се начисляват лихви в размер на 5 % годишно, считано от датата на удържането им.

                  4)

                  ЕСВД понася, освен направените от нея съдебни разноски, и тези на WV, възникнали както в първоинстанционното производство, така и в настоящото производство по обжалване.

         (1)  ОВ C 320, 28.9.2020 г.


title: Дело C-519/20: Решение на Съда (пети състав) от 10 март 2022 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover — Германия) — Производство по дело срещу K (Преюдициално запитване — Имиграционна политика — Директива 2008/115/ЕО — Задържане с цел извеждане — Член 16, параграф 1 — Директен ефект — Специализиран център за задържане — Понятие — Задържане в затвор — Условия — Член 18 — Извънредна ситуация — Понятие — Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Ефективен съдебен контрол)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/12

      Решение на Съда (пети състав) от 10 март 2022 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover — Германия) — Производство по дело срещу K
      (Дело C-519/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Имиграционна политика - Директива 2008/115/ЕО - Задържане с цел извеждане - Член 16, параграф 1 - Директен ефект - Специализиран център за задържане - Понятие - Задържане в затвор - Условия - Член 18 - Извънредна ситуация - Понятие - Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Ефективен съдебен контрол)
      (2022/C 171/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Hannover

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: K

         при участието на: Landkreis Gifhorn

         Диспозитив

                  1)

                  Член 16, параграф 1 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, трябва да се тълкува в смисъл, че специално отделение на затвор — което, от една страна, макар да има собствен директор, е под ръководството на този затвор и на подчинение на отговарящия за затворите министър и в което, от друга страна, задържаните с цел извеждане граждани на трети страни се настаняват в специални сгради, разполагащи със собствени съоръжения и отделени от другите сгради на същото отделение, в които се настаняват лица, осъдени за извършването на престъпления — може да се счита за „специализиран център за задържане“ по смисъла на тази разпоредба, ако приложимите условия на задържане на тези граждани изключват, доколкото е възможно, задържането да прилича на поставяне в затворническа среда и ако са уредени по начин, който зачита основните права, гарантирани от Хартата на основните права на Европейския съюз, и правата, закрепени в член 16, параграфи 2—5 и в член 17 от Директива 2008/115.

                  2)

                  Член 18 от Директива 2008/115, разглеждан във връзка с член 47 от Хартата на основните права, трябва да се тълкува в смисъл, че национална юрисдикция, от която се иска в рамките на компетентността ѝ да разпореди или да продължи задържане в затвор на гражданин на трета страна с цел извеждане, трябва да може да провери дали са изпълнени условията, при които този член 18 допуска държава членка да задържи съответния гражданин в затвор.

                  3)

                  Член 16, параграф 1 от Директива 2008/115, разглеждан във връзка с принципа на предимство на правото на Съюза, трябва да се тълкува в смисъл, че национална юрисдикция е длъжна да остави без приложение правна уредба на държава членка — която допуска незаконно пребиваващи граждани на трети страни временно да бъдат задържани в затвори с цел извеждане, като бъдат отделени от обикновените затворници — ако условията, които член 18, параграф 1 и член 16, параграф 1, второ изречение от тази директива поставят за съответствието на такава правна уредба с правото на Съюза, не са или вече не са изпълнени.

         (1)  ОВ C 19, 18.1.2021 г.


title: Дело C-171/20 P: Решение на Съда (седми състав) от 3 март 2022 г. — WV/Европейска служба за външна дейност (ЕСВД) (Обжалване — Публична служба — Искане за съдействие — Искане за обезщетение — Правилник на длъжностните лица на Европейския съюз — Член 24, параграфи 1 и 2 — Член 90, параграфи 1 и 2 — Преразглеждане на влязъл в сила административен акт)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/5

      Решение на Съда (седми състав) от 3 март 2022 г. — WV/Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)
      (Дело C-171/20 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Искане за съдействие - Искане за обезщетение - Правилник на длъжностните лица на Европейския съюз - Член 24, параграфи 1 и 2 - Член 90, параграфи 1 и 2 - Преразглеждане на влязъл в сила административен акт)
      (2022/C 171/05)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: WV (представител: É. Boigelot, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД) (представители: S. Marquardt и R. Spáč, подпомагани от M. Troncoso Ferrer, abogado, и F.-M. Hislaire, адвокат)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда WV да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 320, 28.9.2020 г.


title: Дело C-135/22 P: Жалба, подадена на 25 февруари 2022 г. от Patrick Breyer срещу решението, постановено от Общия съд (десети състав) на 15 декември 2021 г. по дело T-158/19, Breyer/Европейска изпълнителна агенция за научни изследвания

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/20

      Жалба, подадена на 25 февруари 2022 г. от Patrick Breyer срещу решението, постановено от Общия съд (десети състав) на 15 декември 2021 г. по дело T-158/19, Breyer/Европейска изпълнителна агенция за научни изследвания
      (Дело C-135/22 P)
      (2022/C 171/26)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Patrick Breyer (представител: J. Breyer, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска изпълнителна агенция за научни изследвания

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  1.

                  да отмени решение на Общия съд от 15 декември 2021 г., Breyer/REA, T-158/19, Breyer/REA и да отмени изцяло решението на Европейската изпълнителна агенция за научни изследвания от 17 януари 2019 г. (ARES [2019] 266593), както и

                  2.

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В резюме жалбоподателят твърди, че в съответствие с член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) има право на пълен достъп до документи относно изпълнението на включения в рамките на програмата „Хоризонт 2020“ научноизследователски проект „iBorderCtrl: Intelligent Portable Border Control System“. Общественият интерес от прозрачност по отношение на финансираното с публични средства развитие на системи с изкуствен интелект, които следва да се използват по предназначение от отговорните за извършването на граничния контрол органи като детектори на лъжата или за оценка на риска, свързан с влизащи на територията на страната лица, имал превес над частните търговски интереси.
      Поради наличието на етични, обществени и свързани с човешките права последици, общественият интерес от достъп до информация възниквал още в началото на изследователската фаза и не можел легитимно да се премести към фазата на приключване на научноизследователския проект.
      Предвидената в Регламент № 1290/2013 (2) и в споразумението за отпускане на безвъзмездни средства (Grant Agreement) система за разпространение на резултатите не можела да удовлетвори научния, медиен и обществен интерес като цяло към проекта.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

         (2)  Регламент (ЕС) № 1290/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година за определяне на правилата за участие и разпространение на резултатите в „Хоризонт 2020“ — рамкова програма за научни изследвания и иновации (2014—2020 г.) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1906/2006 (ОВ L 347, 2013 г., стр. 81).


title: Дело T-86/21: Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Distintiva Solutions/EUIPO — Makeblock (Makeblock) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „Makeblock“ — Абсолютни основания за отказ — Отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Липса на описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001) — Липса на марка, която е от естество да заблуди обществеността — Член 7, параграф 1, буква ж) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква ж) от Регламент 2017/1001)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/30

      Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Distintiva Solutions/EUIPO — Makeblock (Makeblock)
      (Дело T-86/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „Makeblock“ - Абсолютни основания за отказ - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Липса на описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001) - Липса на марка, която е от естество да заблуди обществеността - Член 7, параграф 1, буква ж) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква ж) от Регламент 2017/1001)
      (2022/C 171/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Distintiva Solutions S. Coop. Pequeña (Витория-Гастайз, Испания) (представител: M. Sanmartín Sanmartín, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Makeblock Co. Ltd (Шънджън, Китай) (представител: C. Sueiras Villalobos, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 16 ноември 2020 г. (преписка R 988/2020-5) относно производство за обявяване на недействителност между Distintiva Solutions и Makeblock

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Distintiva Solutions S. Coop. Pequeña да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 110, 29.3.2021 г.


title: Дело T-603/21 R: Определение на председателя на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — WO/Европейска прокуратура (Обезпечително производство — Институционално право — Засилено сътрудничество за създаването на Европейска прокуратура — Регламент (ЕС) 2017/1939 — Номиниране на европейските делегирани прокурори на Европейската прокуратура — Номиниране на единия от кандидатите, посочени от Литва — Искане за спиране на изпълнението — Неизпълнение на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/39

      Определение на председателя на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — WO/Европейска прокуратура
      (Дело T-603/21 R)
      (Обезпечително производство - Институционално право - Засилено сътрудничество за създаването на Европейска прокуратура - Регламент (ЕС) 2017/1939 - Номиниране на европейските делегирани прокурори на Европейската прокуратура - Номиниране на единия от кандидатите, посочени от Литва - Искане за спиране на изпълнението - Неизпълнение на изискванията за форма - Недопустимост)
      (2022/C 171/53)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: WO (представител: V. Vitkovskis, avocat)

         Ответник: Европейска прокуратура

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС с предмет спиране на изпълнението на решение № 28/2021 на Колегията на Европейската прокуратура от 21 април 2021 г., с което се отхвърля кандидатурата на жалбоподателя за длъжността европейски делегиран прокурор

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за постановяване на временни мерки.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-125/21: Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Banco de Investimento Global/EUIPO — Banco BIC Português (EUROBIC) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „EUROBIC“ — По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „BiG“, „BANCO BiG“ и „BiGlobal TRADE“ — По-ранни национални словни марки „BANCO BIG“ и по-ранна фигуративна марка „BANCO BiG“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/30

      Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Banco de Investimento Global/EUIPO — Banco BIC Português (EUROBIC)
      (Дело T-125/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „EUROBIC“ - По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „BiG“, „BANCO BiG“ и „BiGlobal TRADE“ - По-ранни национални словни марки „BANCO BIG“ и по-ранна фигуративна марка „BANCO BiG“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 171/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Banco de Investimento Global, SA (Лисабон, Португалия) (представител: N. Lucas, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Ivanauskas)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Banco BIC Português, SA (Лисабон) (представител: P. Sousa e Silva, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 25 ноември 2020 г. (преписка R 607/2019-1), постановено в производство по възражение със страни Banco de Investimento Global и Banco BIC Português.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Banco de Investimento Global, SA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 148, 26.4.2021 г.


title: Дело C-136/22 P: Жалба, подадена на 25 февруари 2022 г. от Debregeas et associés Pharma (D & A Pharma) срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 22 декември 2021 г. по дело T-381/21, Debrégeas & Associés Pharma/EMA

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/21

      Жалба, подадена на 25 февруари 2022 г. от Debregeas et associés Pharma (D & A Pharma) срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 22 декември 2021 г. по дело T-381/21, Debrégeas & Associés Pharma/EMA
      (Дело C-136/22 P)
      (2022/C 171/27)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Debrégeas et associés Pharma (D & A Pharma) (представители: N. Viguié, avocat, D. Krzisch, avocate)

         Друга страна в производството: Европейска агенция по лекарствата

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени определение на Общия съд (осми състав) от 22 декември 2021 г. по дело T-381/21, Debrégeas & Associés Pharma/EMA,

            в резултат на което:

                  —

                  да върне делото на Общия съд на Европейския съюз, за да може EMA да представи становището си по същество и Общият съд да се произнесе по съществото на спора,

            Ако Съдът приеме, че преписката го позволява и реши да не връща делото на Общия съд:

                  —

                  да уважи исканията на жалбоподателя, предявени в първоинстанционното производство,

                  —

                  да отмени решението, с което Европейската агенция по лекарствата (EMA) е разпуснала консултативната научна група по психиатрия „Scientific Advisory Group on Psychiatry“ на Комитета за лекарствените продукти за хуманна употреба (CHMP), разкрита чрез обществена покана за изразяване на интерес от страна на експерти, за да станат членове на постоянни консултативни групи (SAG) на EMA от 5 май 2021 г. и прессъобщението на EMA от 5 май 2021 г.,

            във всеки случай:

                  —

                  да осъди EMA да заплати съдебните разноски и разходи, възникнали в хода на настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      С първото си основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд не може да приеме, без да допусне грешка при прилагане на правото, придружена от явна грешка в преценката, че D & A нямало правен интерес да оспори обжалваното решение, тъй като нямало полза от евентуална отмяна на обжалваното решение, при положение че накърняването на положението на D & A и по-специално на неговите процесуални права е вече действително, също както и ползата, която би получило от отмяната на обжалваното решение, доколкото:

                  —

                  D & A е упражнило правото си на обжалване срещу решението от 6 юли 2020 г., с което се отхвърля заявлението му за разрешаване за употреба по-специално заради нередовност на процедурата, довела до становището на CHMP за липсата на консултации в рамките на процедурата за преразглеждане с консултативната научна група по психиатрия (жалбата е заведена под номер T-556-20),

                  —

                  разпускането на консултативната научна група по психиатрия го лишава от процесуална гаранция като ответник на заявлението за разрешаване за употреба на лекарство, използвано в психиатрията.

            С второто си основание жалбоподателят твърди, че Общият съд не може да приеме, без да допусне грешка при прилагане на правото, придружена от явна грешка в преценката, че правният интерес на D & A не е настоящ и действителен, а единствено бъдещ и хипотетичен, при положение че D & A е упражнило правото си на обжалване срещу решението от 6 юли 2020 г, с което се отхвърля заявлението му за разрешаване за употреба по-специално заради нередовност на процедурата, довела до становището на CHMP за липсата на консултации в рамките на процедурата за преразглеждане с консултативната научна група по психиатрия (жалбата е заведена под номер T-556-20).


title: Дело C-172/20 P: Решение на Съда (седми състав) от 3 март 2022 г. — WV/Европейска служба за външна дейност (ЕСВД) (Обжалване — Публична служба — Искане за съдействие — Правилник на длъжностните лица на Европейския съюз — Член 90, параграфи 1 и 2 — Дата на искането — Мълчаливо решение за отхвърляне на искането — Административна жалба — Подаване — Срок — Извинима грешка)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/5

      Решение на Съда (седми състав) от 3 март 2022 г. — WV/Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)
      (Дело C-172/20 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Искане за съдействие - Правилник на длъжностните лица на Европейския съюз - Член 90, параграфи 1 и 2 - Дата на искането - Мълчаливо решение за отхвърляне на искането - Административна жалба - Подаване - Срок - Извинима грешка)
      (2022/C 171/06)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: WV (представител: É. Boigelot, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД) (представители: S. Marquardt и R. Spáč, подпомагани от M. Troncoso Ferrer, abogado, и F.-M. Hislaire, avocat)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда WV да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 320, 28.9.2020 г.


title: Дело C-197/22: Иск, предявен на 11 март 2022 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/22

      Иск, предявен на 11 март 2022 г. — Европейска комисия/Италианска република
      (Дело C-197/22)
      (2022/C 171/28)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: G. Gattinara, E. Sanfrutos Cano)

         Ответник: Италианска република

         Искания на ищеца

      Комисията иска от Съда:

                  1)

                  да установи, че като не е приела мерките за гарантиране на стойностите, посочени в част Б от приложение I от Директива 98/93/ЕО на Съвета от 3 ноември 1998 година относно качеството на водата, предназначена за консумация от човека (ОВЕС L 330, 5.12.1998 г., стр. 32)

                              —

                              що се отнася до равнището на концентрация на арсен в община Баньореджо, считано от 2018 г. нататък, в община Чивитела д’Алиано през първото шестмесечие на 2018 г., през второто шестмесечие на 2019 г. и от 2020 г. нататък, освен през второто шестмесечие на 2021 г., в община Фабрика ди Рома през 2013 г. и от 2015 г. нататък, в община Фарнезе през 2013 г. и впоследствие от 2018 г. нататък, в община Рончилионе през 2013 г. и впоследствие през първото шестмесечие на 2018 г. и през първото шестмесечие на 2019 г. и впоследствие през 2020 г. нататък, в община Тускания през 2018 г. нататък, освен през първото шестмесечие на 2019 г., и

                              —

                              що се отнася до нивото на концентрация на флуор, в община Баньореджо от 2018 г. до първото шестмесечие на 2019 г. и в община Фабрика ди Рома през 2018 г., през първото шестмесечие от 2019 г. и през второто шестмесечие на 2021 г.,

                        Италианската република не е изпълнила задълженията съгласно член 4, параграф 1 във връзка с приложение I, част Б от Директива 98/83/ЕО,

                  2)

                  и, че като не е приела възможно най-скоро необходимите мерки за възстановяване на качеството на водата в общините Баньореджо, Чивитела д’Алиано, Фабрика ди Рома, Фарнезе, Рончилионе и Тускания, що се отнася до равнището на концентрация на арсен и в общини Баньореджо и Фабрика ди Рома, що се отнася до равнището на флуор, Италианската република е нарушила задълженията си съгласно член 8, параграф 2 от Директива 98/83/ЕО;

                  3)

                  да осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      С първото основание за обжалване Комисията изтъква, че, като не е гарантирала спазването на стойностите, посочени в приложение Б от приложение I от Директивата, за арсен и флуор, Италианската република не е изпълнила задължението си съгласно член 4, параграф 1 във връзка с приложение I от Директива 98/83/ЕО. По-точно, що се отнася до стойностите на концентрация на арсен, като това нарушение се отнася до община Баньореджо, считано от 2018 нататък, община Чивитела д’Алиано за първото шестмесечие на 2018 г., за второто шестмесечие от 2019 г. и от 2020 нататък, освен през второто шестмесечие на 2021 г., община Фабрика ди Рома за 2013 г. и от 2015 нататък, община Фарнезе за 2013 г. и впоследствие от 2018 г. нататък, община Рончилионе за 2013 г. и впоследствие за първото шестмесечие на 2018 г., за първото шестмесечие на 2019 г., и впоследствие от 2020 г. нататък, община Тускания от 2018 г. до днес, освен през първото шестмесечие на 2019 г. посочените нарушения продължават до момента. Що се отнася до стойността на концентрация на флуор, нарушението на задължението, предвидено в член 4, параграф 1 и в приложение I към Директивата се отнася до община Баньореджо от 2018 г. до първото шестмесечие 2019 г. и община Фабрика ди Рома за 2018 г., за първото шестмесечие на 2019 г. и за второто шестмесечие на 2021 г.
      С второто си основание за обжалване Комисията изтъква, като не е приела възможно най-рано необходимите мерки за възстановяване на качеството на водата на общини Баньореджо, Чивитела д’Алиано, Фабрика ди Рома, Фарнезе, Рончилионе и Тускания, що се отнася до равнището на концентрация на арсен и в общини Баньореджо и Фабрика ди Рома, що се отнася до равнището на концентрация на флуор, Италианската република е нарушила задължението си съгласно член 8, параграф 2 от Директива.


title: Дело T-635/21: Определение на Общия съд от 21 февруари 2022 г. — Carlings/EUIPO — Margarete Steiff (STUHF) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/40

      Определение на Общия съд от 21 февруари 2022 г. — Carlings/EUIPO — Margarete Steiff (STUHF)
      (Дело T-635/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
      (2022/C 171/54)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Carlings AS (Билингщад, Норвегия) (представители: V. Töbelmann и J. Haesemann, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Bosse и D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Margarete Steiff GmbH (Гийген/Бренц, Германия) (представител: U. Hildebrandt, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 14 юли 2021 г. (преписка R 2024/2020-1), постановено в производство по възражение със страни Margarete Steiff и Carlings

         Диспозитив

                  1)

                  Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                  Осъжда Carlings AS и Margarete Steiff GmbH да понесат направените от тях разноски, както и всеки от тях да понесе половината от разноските на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

         (1)  ОВ C 471, 22.11.2021 г.


title: Дело T-834/17: Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — United Parcel Service/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Конкуренция — Пазари на международни услуги за експресна доставка на малки пакети в ЕИП — Концентрация — Решение за обявяване на концентрацията за несъвместима с вътрешния пазар — Отмяна на това решение с решение на Общия съд — Право на защита — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Причинно-следствена връзка)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/24

      Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — United Parcel Service/Комисия
      (Дело T-834/17) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Конкуренция - Пазари на международни услуги за експресна доставка на малки пакети в ЕИП - Концентрация - Решение за обявяване на концентрацията за несъвместима с вътрешния пазар - Отмяна на това решение с решение на Общия съд - Право на защита - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Причинно-следствена връзка)
      (2022/C 171/29)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: United Parcel Service, Inc. (Атланта, Джорджия, Съединени американски щати) (представители: A. Ryan, solicitor, F. Hoseinian, W. Knibbeler, A. Pliego Selie и F. Roscam Abbing, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: N. Khan, P. Berghe, M. Farley и R. Leupold Henning)

         Предмет

      Иск на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е понесъл в резултат от незаконосъобразността на Решение C(2013) 431 на Комисията от 30 януари 2013 година за обявяване на концентрация за несъвместима с вътрешния пазар и с функционирането на Споразумението за ЕИП (дело COMP/M.6570 — UPS/TNT Express)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски и една трета от тези на United Parcel Service, Inc.

                  3)

                  Осъжда United Parcel Service да заплати две трети от направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 72, 26.2.2018 г.


title: Дело C-634/20: Решение на Съда (шести състав) от 3 март 2022 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Производство, образувано по инициатива на A (Преюдициално запитване — Признаване на професионалните квалификации — Директива 2005/36/ЕО — Приложно поле — Условия за получаване на правото на самостоятелно упражняване на професията лекар в приемащата държава членка — Диплома, издадена в държавата членка по произход — Ограничаване на правото на упражняване на професията лекар за период от три години — Надзор от правоспособен лекар и паралелно тригодишно специализирано обучение по обща медицина — Членове 45 ДФЕС и 49 ДФЕС)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/13

      Решение на Съда (шести състав) от 3 март 2022 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Производство, образувано по инициатива на A
      (Дело C-634/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Признаване на професионалните квалификации - Директива 2005/36/ЕО - Приложно поле - Условия за получаване на правото на самостоятелно упражняване на професията лекар в приемащата държава членка - Диплома, издадена в държавата членка по произход - Ограничаване на правото на упражняване на професията лекар за период от три години - Надзор от правоспособен лекар и паралелно тригодишно специализирано обучение по обща медицина - Членове 45 ДФЕС и 49 ДФЕС)
      (2022/C 171/16)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein hallinto-oikeus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: A

         При участието на: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

         Диспозитив

      Членове 45 ДФЕС и 49 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат компетентният орган на приемащата държава членка да предостави на дадено лице въз основа на националното законодателство право да упражнява професията лекар, което е за ограничен във времето период от три години и за което трябва да е изпълнено двустранното условие — първо, заинтересованото лице да практикува под ръководството и надзора на правоспособен лекар, и второ — през същия период това заинтересовано лице успешно да премине тригодишно специализирано обучение по обща медицина, за да може да получи правото да упражнява самостоятелно професията лекар в приемащата държава членка, като се има предвид, че заинтересованото лице, което е следвало базово обучение по медицина в държавата членка по произход, притежава визираното в точка 5.1.1 от приложение V към Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации, изменена с Директива 2013/55/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2013 г., удостоверение за професионални квалификации, що се отнася до Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, но не и посоченото там свидетелство за преминат едногодишен стаж за усвояване на професията, изискван от държавата членка по произход като допълнително условие за професионалната квалификация.

         (1)  ОВ C 44, 8.2.2021 г.


title: Дело T-540/18: Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — ASL Aviation Holdings и ASL Airlines (Ireland)/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Конкуренция — Пазари на международни услуги за експресна доставка на малки пакети в ЕИП — Концентрация — Решение за обявяване на концентрацията за несъвместима с вътрешния пазар — Отмяна на това решение с решение на Общия съд — Общо препращане към други документи — Основания или оплаквания, изложени от трето лице по друго дело — Доказателства, представени в репликата — Липса на обосноваване на забавянето — Недопустимост — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/24

      Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — ASL Aviation Holdings и ASL Airlines (Ireland)/Комисия
      (Дело T-540/18) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Конкуренция - Пазари на международни услуги за експресна доставка на малки пакети в ЕИП - Концентрация - Решение за обявяване на концентрацията за несъвместима с вътрешния пазар - Отмяна на това решение с решение на Общия съд - Общо препращане към други документи - Основания или оплаквания, изложени от трето лице по друго дело - Доказателства, представени в репликата - Липса на обосноваване на забавянето - Недопустимост - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)
      (2022/C 171/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищци: ASL Aviation Holdings DAC (Суордс, Ирландия), ASL Airlines (Ireland) Ltd (Суордс) (представители: N. Travers, SC, H. Kelly, K. McKenna и R. Scanlan, solicitors)

         Ответник: Европейска комисия (представители: N. Khan, P. Berghe, M. Farley и R. Leupold Henning)

         Предмет

      Иск на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищците твърдят, че са понесли в резултат от незаконосъобразността на Решение C(2013) 431 на Комисията от 30 януари 2013 година за обявяване на концентрация за несъвместима с вътрешния пазар и с функционирането на Споразумението за ЕИП (дело COMP/M.6570 — UPS/TNT Express)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда ASL Aviation Holdings DAC и ASL Airlines (Ireland) Ltd да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.


title: Дело T-46/22 R: Определение на председателя на Общия съд от 3 март 2022 г. — Esedra/Парламент (Обезпечително производство — Обществени поръчки за услуги — Заведение, осигуряващо грижи в ранна детска възраст — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/40

      Определение на председателя на Общия съд от 3 март 2022 г. — Esedra/Парламент
      (Дело T-46/22 R)
      (Обезпечително производство - Обществени поръчки за услуги - Заведение, осигуряващо грижи в ранна детска възраст - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност)
      (2022/C 171/55)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Esedra SRL (Брюксел, Белгия) (представител: M. Vastmans, avocate)

         Ответник: Европейски парламент (представители: М. Пенчева и M. Kazek)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС, с което се цели, от една страна, да се спре изпълнението на решението на Европейския парламент от 26 ноември 2021 г., с което се отхвърля офертата на жалбоподателя и обществената поръчка за услуги за „Цялостно управление на яслата на Европейския парламент в Брюксел на адрес rue Wayenberg“ се възлага на друг оферент и, от друга страна, да се разпореди на Парламента да вземе необходимите мерки, за да спре действието на решението за възлагане на поръчката или действието на договора, сключен в следствие от това решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Общият съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-149/21: Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — UGA Nutraceuticals/EUIPO — Vitae Health Innovation (VITADHA) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „VITADHA“ — По-ранна испанска словна марка „VITANADH“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/31

      Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — UGA Nutraceuticals/EUIPO — Vitae Health Innovation (VITADHA)
      (Дело T-149/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „VITADHA“ - По-ранна испанска словна марка „VITANADH“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])
      (2022/C 171/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: UGA Nutraceuticals Srl (Губио, Италия) (представители: M. Riva, J. Graffer и A. Ottolini, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Vitae Health Innovation, SL (Монмело, Испания) (представител: E. Torner Lasalle, avocate)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 януари 2021 г. (преписка R 2719/2019-4), постановено в производство по възражение със страни Vitae Health Innovation и UGA Nutraceuticals

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда UGA Nutraceuticals Srl да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 182, 10.5.2021 г.


title: Дело T-636/19: Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — Chemours Netherlands/ECHA (REACH — Вещества, пораждащи сериозно безпокойство — Изготвяне на списък с идентифицирани вещества за възможно включване в приложение XIV към Регламент (EО) № 1907/2006 — Решение за идентифициране на 2,3,3,3-тетрафлуоро-2-(хептафлуорпропокси) пропионова киселина, нейните соли и киселинни халиди като вещество, отговарящо на критериите за включване в списъка — Член 57 от Регламент № 1907/2006 — Явна грешка в преценката — Пропорционалност)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/25

      Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — Chemours Netherlands/ECHA
      (Дело T-636/19) (1)

      (REACH - Вещества, пораждащи сериозно безпокойство - Изготвяне на списък с идентифицирани вещества за възможно включване в приложение XIV към Регламент (EО) № 1907/2006 - Решение за идентифициране на 2,3,3,3-тетрафлуоро-2-(хептафлуорпропокси) пропионова киселина, нейните соли и киселинни халиди като вещество, отговарящо на критериите за включване в списъка - Член 57 от Регламент № 1907/2006 - Явна грешка в преценката - Пропорционалност)
      (2022/C 171/31)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Chemours Netherlands BV (Дордрехт, Нидерландия) (представители: R. Cana и E. Mullier, avocates)

         Ответник: Европейска агенция по химикали (представители: W. Broere, N. Herbatschek и M. Heikkilä, подпомагани от S. Raes, avocat)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman, J. Langer и C. Schillemans), ClientEarth AISBL (Брюксел, Белгия), ClientEarth (Лондон, Обединеното кралство), CHEM Trust Europe eV (Хамбург, Германия) (представител: N. Angelet, avocat)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС с предмет отмяна на решение ED/71/2019 на ECHA от 4 юли 2019 г., влязло в сила на 16 юли 2019 г., доколкото включва 2,3,3,3-тетрафлуоро-2-(хептафлуорпропокси) пропионова киселина (нейните соли и киселинни халиди) в списъка с идентифицирани вещества за възможно включване в приложение XIV към Регламент (EО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Chemours Netherlands BV понася, освен направените от него съдебни разноски, и тези на Европейката агенция по химикалите (ECHA) и на ClientEarth AISBL, ClientEarth и CHEM Trust Europe eV.

                  3)

                  Кралство Нидерландия понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 399, 25.11.2019 г.