201808030202050072018/C 294/514072018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180621373822Дело C-407/18: Преюдициално запитване от Višje sodišče v Mariboru (Словения), постъпило на 21 юни 2018 г. — Aleš Kuhar, Jožef Kuhar/Addiko Bank d.d.
 ---documentbreak--- C2942018BG3720120180621BG0051372382Преюдициално запитване от Višje sodišče v Mariboru (Словения), постъпило на 21 юни 2018 г. — Aleš Kuhar, Jožef Kuhar/Addiko Bank d.d.
   (Дело C-407/18)2018/C 294/51Език на производството: словенски
      Запитваща юрисдикция

   Višje sodišče v Mariboru

      Страни в главното производство

      Ищци/Жалбоподатели: Aleš Kuhar, Jožef Kuhar

      Ответник: Addiko Bank d.d.

      Преюдициален въпрос

   С оглед на принципа на ефективност на правото на Европейския съюз следва ли Директива 93/13/ЕИО на Съвета (
         1
      ) да се тълкува в смисъл, че в рамките на производство по принудително изпълнение съдът по принудителното изпълнение е длъжен служебно да откаже изпълнението поради неравноправна клауза, съдържаща се в подлежащ на пряко изпълнение нотариален акт (изпълнително основание) в случай като разглеждания, при който процесуалноправната уредба на държава членка не предоставя на съда по принудителното изпълнение реална възможност да спре или отложи принудителното изпълнение (по искане на длъжника или служебно) до постановяването на окончателно решение по същество относно неравноправния характер на клаузата в рамките на исково производство, образувано от длъжника в качеството на потребител?
   (
         1
      )	Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


201808030252049692018/C 294/075642016CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL201806286611Дело C-564/16 P: Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2018 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)/Puma SE (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 8, параграф 5 — Член 76 — Производство по възражение — Относителни основания за отказ — Регламент (ЕО) № 2868/95 — Правило 19 — Правило 50, параграф 1 — Наличие на предходни решения на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), признаващи репутацията на по-ранната марка — Принцип на добра администрация — Вземане предвид на тези решения в последващи производства по възражение — Задължение за мотивиране — Процесуални задължения на апелативните състави на EUIPO)
 ---documentbreak--- C2942018BG610120180628BG00076161Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2018 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)/Puma SE
   (Дело C-564/16 P) (
         1
      )
   „(Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 8, параграф 5 — Член 76 — Производство по възражение — Относителни основания за отказ — Регламент (ЕО) № 2868/95 — Правило 19 — Правило 50, параграф 1 — Наличие на предходни решения на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), признаващи репутацията на по-ранната марка — Принцип на добра администрация — Вземане предвид на тези решения в последващи производства по възражение — Задължение за мотивиране — Процесуални задължения на апелативните състави на EUIPO)“2018/C 294/07Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: D. Botis и D. Hanf)

      Друга страна в производството: Puma SE (представител: P. González-Bueno Catalán de Ocón, abogado)

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 86, 20.3.2017 г.


201808030052049982018/C 294/293562018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180531222211Дело C-356/18: Преюдициално запитване от Landesgericht Salzburg (Австрия), постъпило на 31 май 2018 г. — Christian Gmoser/Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
 ---documentbreak--- C2942018BG2210120180531BG0029221221Преюдициално запитване от Landesgericht Salzburg (Австрия), постъпило на 31 май 2018 г. — Christian Gmoser/Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
   (Дело C-356/18)2018/C 294/29Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Landesgericht Salzburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Christian Gmoser

      Ответник: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли член 15, параграф 1 от Директива 90/619/ЕИО (Втора директива относно животозастраховането) (
                  1
               ), изменен с Директива 92/96/ЕИО (Трета директива относно животозастраховането) (
                  2
               ) във връзка с член 31 от Директива 92/96/ЕИО да се тълкува в смисъл, че информацията относно възможността за отказ от договора следва да съдържа и указание, че не се изисква определена форма за отказа?

            2)

            Може ли да се направи изявление за отказ от договор за застраховка живот поради невярна информация относно правото на отказ и след едностранното прекратяване на този договор (и откупуването му) от титуляря на полицата?

      (
         1
      )	Втора директива 90/619/ЕИО на Съвета от 8 ноември 1990 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане, предвиждаща условия за ефективно осъществяване на свободно предоставяне на услуги и за изменение на Директива 79/267/ЕИО (ОВ L 330, 1990 г., стр. 50).
   (
         2
      )	Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане и за изменение на Директиви 79/267/ЕИО и 90/619/ЕИО (Трета директива по животозастраховането) (ОВ L 360, 1992 г., стр. 1).


201808030692050792018/C 294/604022017TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180703454622Дела T-402/17 и T-403/17: Решение на Общия съд от 3 юли 2018 г. — Vienna International Hotelmanagement/EUIPO (Vienna House и VIENNA HOUSE) (Марка на Европейския съюз — Заявки за словна марка на Европейския съюз „Vienna House“ и за фигуративна марка на Европейския съюз „VIENNA HOUSE“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2942018BG4520120180703BG0060452462Решение на Общия съд от 3 юли 2018 г. — Vienna International Hotelmanagement/EUIPO (Vienna House и VIENNA HOUSE)
   (Дела T-402/17 и T-403/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Заявки за словна марка на Европейския съюз „Vienna House“ и за фигуративна марка на Европейския съюз „VIENNA HOUSE“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент 2017/1001)“2018/C 294/60Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Vienna International Hotelmanagement AG (Виена, Австрия) (представител: E. Zrzavy, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

      Предмет

   Две жалби срещу решенията на четвърти апелативен състав на EUIPO от 25 април 2017 г. (преписки R 333/2016-4 и R 332/2016-4) относно заявки за регистрация, от една страна, на словния знак „Vienna House“, и от друга страна, на фигуративния знак „VIENNA HOUSE“ като марки на Европейския съюз.

      Диспозитив

            1)

            Съединява дела T-402/17 и T-403/17 за целите на настоящото решение.

            2)

            Отхвърля жалбите.

            3)

            Осъжда Vienna International Hotelmanagement AG да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 277, 21.8.2017 г.


201808030752050992018/C 294/764132018TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180704616111Дело T-413/18: Жалба, подадена на 4 юли 2018 г. — Portigon/ЕСП
 ---documentbreak--- C2942018BG6110120180704BG0076611611Жалба, подадена на 4 юли 2018 г. — Portigon/ЕСП
   (Дело T-413/18)2018/C 294/76Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Portigon AG (Дюселдорф, Германия) (представители: D. Bliesener и V. Jungkind, адвокати)

      Ответник: Единен съвет по преструктуриране (ЕСП)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да обяви за недействително в частта относно жалбоподателя решението на ответника от 12 април 2018 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2018 г. (SRB/ES/SRF/2018/03),

            —

            да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания, които са по същество идентични или сходни с посочените по дело T-420/17, Portigon/ЕСП (
         1
      ).
   (
         1
      )	ОВ C 277, 2017 г., стр 56.


201808030632050822018/C 294/774152018TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180704626321Дело T-415/18: Жалба, подадена на 4 юли 2018 г. — Silgan Closures и Silgan Holdings/Комисия
 ---documentbreak--- C2942018BG6210120180704BG0077621632Жалба, подадена на 4 юли 2018 г. — Silgan Closures и Silgan Holdings/Комисия
   (Дело T-415/18)2018/C 294/77Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподатели: Silgan Closures GmbH (Мюнхен, Германия) и Silgan Holdings Inc. (Стамфорд, Кънектикът, Съединени щати) (представители: D. Seeliger, Y. Gürer, R. Grafunder и V. Weiss, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

            —

            да отмени решението за проверка C(2018) 2173 final от 6 април 2018 г., нотифицирано на 24 април 2018 г.,

            —

            да отмени всички мерки, взети въз основа на проверката, проведена в изпълнение на това незаконосъобразно решение,

            —

            да задължи по-специално Комисията да върне всички копия от документи, направени в рамките на проверката, под страх от отмяна на бъдещото решение на Комисията от Общия съд, и

            —

            да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата жалбоподателите излагат следните основания:

            1.

            Първо основание: нарушение на правото на защита и на основни процесуални принципи
            С първото основание жалбоподателите се оплакват по-специално, че Bundeskartellamt (Федералната служба за защита на конкуренцията, Германия) е предоставила на Комисията информация, съобщена от жалбоподателите в рамките на сътрудничеството им с Федералната служба за защита на конкуренцията по започнала през 2014 г. национална процедура, като тази информация не е трябвало да бъде получавана от Комисията при обмена на информация съгласно член 12 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (
                  1
               ).

            2.

            Второ основание: непълнота на мотивите на решението за проверка и несъразмерно широко и неконкретизирано описание на предмета на проверката („fishing expedition“), както и липса на достатъчно данни

            3.

            Трето основание: нарушение на принципа на пропорционалност
            В това отношение жалбоподателите посочват, че разпореждането да се извърши проверка въз основа на събраните сведения и на етапа, на който се намира процедурата пред Федералната служба за защита на конкуренцията, не е било нито необходимо, нито подходящо.

            4.

            Четвърто основание: злоупотреба с власт
            С четвъртото основание се твърди, че разпореждането да се извърши проверка се основава на странични съображения. Ставало въпрос за неправомерно сътрудничество между Федералната служба за защита на конкуренцията и Комисията, целящо да позволи на последната да санкционира предприятия, на които вероятно не биха могли да бъдат наложени санкции на национално равнище поради празнота в закона.

            5.

            Пето основание: липса на компетентност на Комисията и нарушение на принципа на субсидиарност
            В това отношение жалбоподателите възразяват, че не е ясно нито че Федералната служба за защита на конкуренцията не би могла законосъобразно да приключи започната пред нея процедура, нито защо, предвид обхвата или последиците ѝ, процедурата може да бъде проведена по-успешно на равнището на Съюза на толкова късен етап.

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


201808030242050482018/C 294/303572018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180531232311Дело C-357/18: Преюдициално запитване от Landesgericht Salzburg (Австрия), постъпило на 31 май 2018 г. — Bettina Plackner/Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
 ---documentbreak--- C2942018BG2310120180531BG0030231231Преюдициално запитване от Landesgericht Salzburg (Австрия), постъпило на 31 май 2018 г. — Bettina Plackner/Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
   (Дело C-357/18)2018/C 294/30Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Landesgericht Salzburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Bettina Plackner

      Ответник: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 15, параграф 1 от Директива 90/619/ЕИО (Втора директива относно животозастраховането) (
         1
      ), изменен с Директива 92/96/ЕИО (Трета директива относно животозастраховането) (
         2
      ) във връзка с член 31 от Директива 92/96/ЕИО да се тълкува в смисъл, че информацията относно възможността за отказ от договора следва да съдържа и указание, че не се изисква определена форма за отказа?
   (
         1
      )	Втора директива 90/619/ЕИО на Съвета от 8 ноември 1990 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане, предвиждаща условия за ефективно осъществяване на свободно предоставяне на услуги и за изменение на Директива 79/267/ЕИО (ОВ L 330, 1990 г., стр. 50).
   (
         2
      )	Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане и за изменение на Директиви 79/267/ЕИО и 90/619/ЕИО (Трета директива по животозастраховането) (ОВ L 360, 1992 г., стр. 1).


201808030162050392018/C 294/443872018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180612323211Дело C-387/18: Преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 12 юни 2018 г. — Delfarma Sp. z o.o. przeciwko Prezesowi Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych
 ---documentbreak--- C2942018BG3210120180612BG0044321321Преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 12 юни 2018 г. — Delfarma Sp. z o.o. przeciwko Prezesowi Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych
   (Дело C-387/18)2018/C 294/44Език на производството: полски
      Запитваща юрисдикция

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Delfarma Sp. z o.o.

      Ответник: Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли правото на Съюза, и по-специално членове 34 и 36 от Договора за функционирането на Европейския съюз, национална правна уредба, съгласно която разрешение за пускане на пазара в държава членка на лекарствен продукт от паралелен внос не може да бъде издадено единствено поради това, че лекарственият продукт, който е предмет на паралелния внос, е бил одобрен в държавата членка на износ като генеричен лекарствен продукт, тоест при представяне на по-кратка документация, а в държавата членка на вноса този лекарствен продукт е бил одобрен като референтен, тоест при представяне на пълен набор от документи, поради което отказът се постановява без изследване на основната терапевтична тъждественост на двата продукта и без искане от страна на националния орган — въпреки възможността за неговото отправяне — за изпращане на документация от съответния орган в държавата на износа?


201808030432049872018/C 294/313592018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180601232422Дело C-359/18 P: Жалба, подадена на 1 юни 2018 г. от Европейската агенция по лекарствата срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 22 март 2018 г. по дело T-80/16, Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA
 ---documentbreak--- C2942018BG2320120180601BG0031232242Жалба, подадена на 1 юни 2018 г. от Европейската агенция по лекарствата срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 22 март 2018 г. по дело T-80/16, Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA
   (Дело C-359/18 P)2018/C 294/31Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Европейска агенция по лекарствата (представители: S. Marino, A. Spina, S. Drosos и T. Jabłoński)

      Други страни в производството: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

            —

            да уважи жалбата му и да отмени решението на Общия съд по дело T-80/16,

            —

            да отхвърли подадената пред Общия съд жалба за отмяна като неоснователна, и

            —

            да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски (включително във връзка с производството пред Общия съд).

      Основания и основни доводи

   EMA излага две основания за отмяна.

            1)

            По първото основание за отмяна са изложени две твърдения. На първо място, EMA твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като в точка 50 от обжалваното съдебно решение е приел, че член 5, параграф 1 от Регламента за лекарствата сираци (
                  1
               ) не трябва да се тълкува във връзка с член 5, параграф 2. Такова тълкуване е в разрез с член 5, параграф 1, тъй като накърнява ефективността на разпоредбата.
            На второ място, EMA твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като в точка 64 от обжалваното съдебно решение е приел, че EMA трябва да се основава на понятието за лекарствен продукт, когато проверява за целите на член 5, параграф 1 дали се припокриват заявлението за обозначение като лекарствен продукт сирак и подаденото в предходен момент заявление за разрешение за пускане на пазара.

            2)

            По второто основание за отмяна EMA твърди, че Общият съд се е основал на неправилно тълкуване на понятието за лекарствен продукт, определено в член 1, параграф 2 от Директива 2001/83/ЕО (
                  2
               ), доколкото е приел, че разликата в ексципиентите и начините на прилагане на два продукта ги прави различни за целите на член 5, параграф 1 от Регламента за лекарствата сираци.

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 141/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1999 година за лекарствата сираци (ОВ L 18, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 233).
   (
         2
      )	Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).


201808030812050762018/C 294/784212018TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180710636311Дело T-421/18: Жалба, подадена на 10 юли 2018 г. — Bauer Radio/EUIPO — Weinstein (MUSIKISS)
 ---documentbreak--- C2942018BG6310120180710BG0078631631Жалба, подадена на 10 юли 2018 г. — Bauer Radio/EUIPO — Weinstein (MUSIKISS)
   (Дело T-421/18)2018/C 294/78Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Bauer Radio Ltd (Питерборо, Обединено кралство) (представител: G. Messenger, Barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Simon Weinstein (Виена, Австрия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „MUSIKISS“ — Заявка за регистрация № 12 317 616

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 14 март 2018 г. по преписка R 510/2017-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO и другата страна в производството да заплатят направените от тях съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201808030822050902018/C 294/623412018TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180531474821Дело T-341/18: Жалба, подадена на 31 май 2018 г. — NEC Corporation/Комисия
 ---documentbreak--- C2942018BG4710120180531BG0062471482Жалба, подадена на 31 май 2018 г. — NEC Corporation/Комисия
   (Дело T-341/18)2018/C 294/62Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: NEC Corporation (Токио, Япония) (представители: R. Bachour, solicitor, O. Brouwer и A. Pliego Selie, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени Решение C(2018) 1768 окончателно на Комисията от 21 март 2018 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело AT.40136 — Кондензатори) в частта, в която се приема, че жалбоподателят е нарушил член 101 ДФЕС или член 53 от Споразумението за ЕИП,

            —

            при условията на евентуалност да се отмени обжалваното решение в частта, в която на жалбоподателя е наложена глоба, и/или

            —

            също при условията на евентуалност да упражни пълен съдебен контрол, с оглед на изложените в първото и второто основание доводи, за да промени глобата до размер, който съответства на правото, логиката на правното понятие за повторност, както и на утежняващите обстоятелства, които обосновават увеличение на глобата, и който да е пропорционален, и

            —

            да осъди Комисията за заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

            1.

            В първото основание се твърди, че обжалваното решение съдържа явни грешки при прилагане на правото и в преценката, и липса на мотиви, когато повторността се прилага като утежняващо обстоятелство при налагането на глоба на NEC Corporation, и че наложената глоба на NEC Corporation нарушава принципа на пропорционалност.

            2.

            Във второто основание се твърди, че обжалваното решение нарушава правата на защита на жалбоподателя, като в член 1 се посочва, че самият жалбоподател е участвал в установеното нарушение, докато това не е било установено или дори предположено в изложението на възраженията. Освен това от правна и фактическа страна този извод е погрешен и съдържа несъстоятелни изводи и доводи, тъй като, както се твърди, с него същевременно се признава (но това се определя като ирелевантно), че NEC Corporation не е знаело за нарушението, и NEC Corporation се счита като изрично отговорно в качеството му на предприятие майка за това, че (както се твърди) е осъществявало контрол върху Tokin Corporation през определен период от време.

            3.

            В третото основание се твърди, че Комисията не е приложила същото намаление по отношение на основния размер на сумата на глобата, която е наложила на Tokin Corporation, като намалението, което е приложила по отношение на основния размер на сумата, използвана за глобата, която е наложила на NEC Corporation, и освен това е следвало при определяне на глобата да използва средната стойност на продажбите, вместо да използва непредставителната стойност на продажбите от последната година на установеното нарушение. Тези нарушения са довели до грешки при изчисляването на глобата и/или до непропорционална глоба (и до липса на доводи по първия въпрос, тъй като в съображенията на обжалваното решение не е посочено защо същото намаление явно не е било приложено по отношение на основния размер на сумата, използвана за наложената на NEC Corporation глоба).


201808030422049862018/C 294/323642018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180604242411Дело C-364/18: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия), постъпило на 4 юни 2018 г. — Eni SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze
 ---documentbreak--- C2942018BG2410120180604BG0032241241Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия), постъпило на 4 юни 2018 г. — Eni SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze
   (Дело C-364/18)2018/C 294/32Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Eni SpA

      Ответници: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли разпоредбите, съдържащи се в Директива 94/22/ЕИО (
         1
      ) — в член 6, параграф 1 и в шесто съображение — вътрешна нормативна уредба, по-специално член 19, алинея 5-bis от Законодателен декрет № 625 от 1996 г., която съгласно тълкуването, дадено от Consiglio di Stato в решение № 290/2018, позволява при плащането на royalties да се налага параметърът QE, базиран на котировките на нефта и на други горива, а не индексът Pfor, обвързан с цената на газа на краткосрочния пазар?
   (
         1
      )	Директива 94/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 година относно условията за предоставяне и ползване на разрешения за проучване, изследване и производство на въглеводороди (ОВ L 164, 1994 г., стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 173).


201808030772050862018/C 294/794232018TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180706646411Дело T-423/18: Жалба, подадена на 6 юли 2018 г. — Fissler/EUIPO (vita)
 ---documentbreak--- C2942018BG6410120180706BG0079641641Жалба, подадена на 6 юли 2018 г. — Fissler/EUIPO (vita)
   (Дело T-423/18)2018/C 294/79Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Fissler GmbH (Идар Оберщайн, Германия) (представители: G. Hasselblatt и K. Middelhoff, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „vita“ — заявка за регистрация № 15 857 188

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 28 март 2018 г. по преписка R 1326/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 7, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201808030452050172018/C 294/086352016CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL201806287711Дело C-635/16 P: Решение на Съда (десети състав) от 28 юни 2018 г. — Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV/Европейска комисия (Обжалване — Жалба за отмяна — Допустимост — Определяне на предмета на жалбата — Финансова помощ в областта на Механизма за свързване на Европа (МСЕ) — Транспортен сектор за периода 2014 — 2020 г. — Покани за представяне на предложения — Изпълнителна агенция за иновации и мрежи (INEA) — Електронно писмо, с което жалбоподателят е уведомен за отхвърляне на предложението му — Последващо решение на Европейската комисия, с което се съставя списък на избраните предложения — Ефективна съдебна защита)
 ---documentbreak--- C2942018BG710120180628BG00087171Решение на Съда (десети състав) от 28 юни 2018 г. — Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV/Европейска комисия
   (Дело C-635/16 P) (
         1
      )
   „(Обжалване — Жалба за отмяна — Допустимост — Определяне на предмета на жалбата — Финансова помощ в областта на Механизма за свързване на Европа (МСЕ) — Транспортен сектор за периода 2014 — 2020 г. — Покани за представяне на предложения — Изпълнителна агенция за иновации и мрежи (INEA) — Електронно писмо, с което жалбоподателят е уведомен за отхвърляне на предложението му — Последващо решение на Европейската комисия, с което се съставя списък на избраните предложения — Ефективна съдебна защита)“2018/C 294/08Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV (представител: Y. de Vries, advocaat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Samnadda и J. Hottiaux)

      Диспозитив

            1)

            Отменя определение на Общия съд на Европейския съюз от 11 октомври 2016 г., Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Комисия (T-564/15, непубликувано, EU:T:2016:611).

            2)

            Връща делото на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане.

            3)

            Не се произнася по съдебните разноски

      (
         1
      )	ОВ C 70, 6.3.2017 г.


201808030672050962018/C 294/633422018TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180530484921Дело T-342/18: Жалба, подадена на 30 май 2018 г. — Nichicon Corporation/Комисия
 ---documentbreak--- C2942018BG4810120180530BG0063481492Жалба, подадена на 30 май 2018 г. — Nichicon Corporation/Комисия
   (Дело T-342/18)2018/C 294/63Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Nichicon Corporation (Киото, Япония) (представители: A. Ablasser-Neuhuber, F. Neumayr, G. Fussenegger и H. Kühnert, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени Решение C(2018) 1768 окончателен на Комисията от 21 март 2018 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело AT.40136 — Колектори) в неговата цялост в частта, която се отнася до жалбоподателя,

            —

            при условията на евентуалност, частично да отмени:

                     а)

                     член 1, буква е) от обжалваното решение, в която се установява, че жалбоподателят е участвал в едно-единствено и непрекъснато нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП в сектора на електролитните кондензатори, извършено на цялата територия на ЕИП, изразяващо в споразумения и/или съгласувани практики, с които се е целяло да се съгласува ценообразуването, в периода от 26 юни 1998 г. до 31 май 2010 г.,

                     б)

                     член 2, буква и) от обжалваното решение, с което на жалбоподателя се налага глоба в размер на 72901000 EUR, и

            —

            да намали наложената на жалбоподателя глоба в съответствие с член 261 ДФЕС и член 31 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (
                  1
               ),

            —

            във всички случаи да замени преценката на Комисията със своята собствена що се отнася до размера на глобата и да намали наложената на жалбоподателя глоба в съответствие с член 261 ДФЕС и член 31 от Регламент № 1/2003, и

            —

            да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в съответствие с член 134 от Процедурния правилник на Общия съд.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

            1.

            Първото основание е изведено от съществени фактически грешки.
            Твърдените съществени фактически грешки по-специално са свързани с три периода на контакти. Жалбоподателят твърди, че Комисията неправилно е направила фактически констатации, които не са доказани в достатъчна степен. Следователно Комисията неправилно е приела, че е нарушен член 101 ДФЕС.

            2.

            Второто основание е изведено от грешки при прилагане на правото относно квалификацията като едно-единствено и непрекъснато нарушение и предположението за отговорността на жалбоподателя за неговото участие.
            Второто твърдение се отнася до твърдени грешки, извършени от Комисията както по отношение на квалификацията на контактите, установени като едно-единствено и непрекъснато нарушение, така и по отношение на отговорността на жалбоподателя за това нарушение. Първо, Комисията не е доказала съгласно установения правен стандарт обхвата на това едно-единствено и непрекъснато нарушение. Второ, Комисията неправилно е приела, че жалбоподателят носи отговорност за контакти, в които не е участвал. Трето, Комисията неправилно е достигнала до заключението, че нарушението е продължило без прекъсване до 7 ноември 2003 г. Четвърто, Комисията неправилно е приела, че жалбоподателят е отговорен за продължаващото участие в едно-единствено и непрекъснато нарушение след 10 ноември 2008 г. Следователно правото на Комисията да наложи санкции на жалбоподателя е било погасено по давност. Пето, Комисията неправилно е приела, че участието на жалбоподателя в едно-единствено и непрекъснато нарушение е продължило, въпреки изричното дистанциране на последния.

            3.

            Третото основание е за липса на компетентност.

            4.

            Четвъртото основание е за явна грешка в преценката при определяне на глобата.
            В четвъртото си основание жалбоподателят изтъква твърдени явни грешки в преценката при определяне на глобата. На първо място, Комисията е нарушила принципа на пропорционалност и своите насоки относно метода за определянето на глоби, като неправилно е взела предвид цялата стойност на продажбите в ЕИП като основа за изчисляване на глобата. На второ и трето място, като е определила погрешно както коефициент за тежест, така и допълнителната сума, Комисията е нарушила принципа на пропорционалност, задължението за представяне на мотиви и принципа ne bis in idem. На четвърто място, Комисията е нарушила принципа на пропорционалност, задължението за представяне на мотиви и принципа на равно третиране като не е взела надлежно предвид при определяне на глобата, както се твърди, ограниченото участие на жалбоподателя. Освен това Комисията е нарушила принципа на пропорционалност и насоките относно метода за определянето на глоби, като не е взела предвид като смекчаващи обстоятелства евентуалната небрежност на жалбоподателя и неговата значително ограничена роля и конкурентно поведение.

            5.

            Петото основание е свързано с твърдение за съществено процесуално нарушение.
            Петото основание се отнася до твърдяно съществено процесуално нарушение от страна на Комисията по смисъла на член 263 ДФЕС, като тя не е предоставила възможност на Nichicon да представи допълнително изложение на възраженията и като е определила твърде кратък период да упражни правото на защита.

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


201808030272049782018/C 294/453892018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180613323322Дело C-389/18: Преюдициално запитване от Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Белгия), постъпило на 13 юни 2018 г. — Brussels Securities SA/État belge
 ---documentbreak--- C2942018BG3220120180613BG0045322332Преюдициално запитване от Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Белгия), постъпило на 13 юни 2018 г. — Brussels Securities SA/État belge
   (Дело C-389/18)2018/C 294/45Език на производството: френски
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Brussels Securities SA

      Ответник: État belge

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 4 от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки (
         1
      ) (заменена, считано от 18 януари 2012 г., с Директива 2011/96/ЕС на Съвета от 30 ноември 2011 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки (
         2
      )) във връзка с другите източници на общностното право
   да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като Кодекса за данъчно облагане на доходите от 1992 г. и Кралския указ за прилагане на Кодекса за данъчно облагане на доходите от 1992 г. в приложимите им редакции за данъчната 2011 г.,
   с която е избран режим на освобождаване (необлагане на разпределената печалба, получена от дружеството майка по силата на асоциирането му с неговите дъщерни дружества), при който разпределеният от дъщерното дружество дивидент първо се включва в облагаемата основа на дружеството майка, а след това 95 % от този дивидент се приспадат от облагаемата основа като окончателно обложени доходи,
   и в резултат от факта, че за целите на определянето на основата за изчисляване на корпоративния данък на дружеството майка този белгийски режим на приспадане на окончателно обложените доходи се прилага заедно със: (1) правилата за друго приспадане, съставляващо данъчно предимство, предвидено в тази правна уредба (намалението за рисков капитал); (2) правото на приспадане на остатъка от признатите за данъчни цели предходни загуби; (3) правото на пренасяне за следващи данъчни години на подлежащата на приспадане сума на остатъка от окончателно обложените доходи, на намалението за рисков капитал и на остатъка от признатите за данъчни цели предходни загуби, ако за съответната данъчна година техният размер надвишава размера на облагаемата печалба; и (4) реда на приспадане, вследствие от който през тези следващи данъчни години се приспадат — до размера на облагаемата печалба — първо пренесените окончателно обложени доходи, след това намалението за рисков капитал (което може да се пренася само за „следващите седем данъчни периода“) и накрая остатъкът от признатите за данъчни цели предходни загуби;
   води до намаляване — в размер на цялата или на част от сумата на разпределените от дъщерното дружество дивиденти — на загубите, които дружеството майка щеше да може да приспадне, ако тези дивиденти просто се изключваха от печалбата за данъчната година, през която са получени (като последица от което щеше да се намали данъчният финансов резултат за тази данъчна година и евентуално да се увеличат подлежащите на пренасяне данъчни загуби), вместо да се включват в печалбата, а след това спрямо тях да се прилагат правила за освобождаване и за пренасяне на освободените суми, в случай че размерът на печалбата е недостатъчен,
   а именно до намаляване на остатъка на признатите за данъчни цели предходни загуби на дружеството майка, до което може да се стигне през данъчните години, следващи данъчна година, през която окончателно обложените доходи, намалението за рисков капитал и остатъкът от признатите за данъчни цели предходни загуби надвишават размера на облагаемата печалба?
   (
         1
      )	ОВ L 225, 1990 г., стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97.
   (
         2
      )	ОВ L 345, 2011 г., стр. 8.


201808030062050292018/C 294/0922017CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL201806287822Дело C-2/17: Решение на Съда (десети състав) от 28 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Instituto Nacional de la Seguridad Social/Jesús Crespo Rey (Преюдициално запитване — Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора — Социална сигурност на работниците мигранти — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Приложение XI, рубрика „Испания“, точка 2 — Пенсия за осигурителен стаж и възраст — Начин на изчисляване — Теоретичен размер — Релевантна осигурителна основа — Специално споразумение — Избор на осигурителна основа — Национална правна уредба, задължаваща работника да се осигурява върху минималната осигурителна основа)
 ---documentbreak--- C2942018BG720120180628BG00097282Решение на Съда (десети състав) от 28 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Instituto Nacional de la Seguridad Social/Jesús Crespo Rey
   (Дело C-2/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора — Социална сигурност на работниците мигранти — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Приложение XI, рубрика „Испания“, точка 2 — Пенсия за осигурителен стаж и възраст — Начин на изчисляване — Теоретичен размер — Релевантна осигурителна основа — Специално споразумение — Избор на осигурителна основа — Национална правна уредба, задължаваща работника да се осигурява върху минималната осигурителна основа)“2018/C 294/09Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Instituto Nacional de la Seguridad Social

      Ответник: Jesús Crespo Rey

      в присъствието на: Tesorería General de la Seguridad Social

      Диспозитив

   Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора, подписано в Люксембург на 21 юни 1999 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство уредба, която задължава работника мигрант, който сключва специално споразумение с органите на социалното осигуряване в тази държава членка, да се осигурява върху минималната осигурителна основа, така че при изчисляване на теоретичния размер на пенсията му за осигурителен стаж и възраст компетентната институция на посочената държава членка приравнява периода, обхванат от това споразумение, на период, завършен в същата държава членка, и взема предвид само осигурителните вноски, платени съгласно посоченото споразумение, въпреки че, преди да упражни правото си на свободно движение, посоченият работник се е осигурявал в съответната държава членка върху основи, по-високи от минималната осигурителна основа, и че уседнал работник, който не се е възползвал от правото си на свободно движение и сключва такова споразумение, има възможност да се осигурява върху основи, по-високи от минималната осигурителна основа.
   (
         1
      )	ОВ C 104, 3.4.2017 г.


201808030152050062018/C 294/463972018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180615333421Дело C-397/18: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de Barcelona (Испания), постъпило на 15 юни 2018 г. — Ana María Páez Juárez/Nobel Plastiques Ibérica, S.A.
 ---documentbreak--- C2942018BG3310120180615BG0046331342Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de Barcelona (Испания), постъпило на 15 юни 2018 г. — Ana María Páez Juárez/Nobel Plastiques Ibérica, S.A.
   (Дело C-397/18)2018/C 294/46Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social de Barcelona

      Страни в главното производство

      Ищец: Ana María Páez Juárez

      Ответник: Nobel Plastiques Ibérica S.A.

      Други страни: Fondo de Garantía Salarial (FOGASA) и Ministerio Fiscal

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли работниците, категоризирани като особено чувствителни към определени рискове, които поради личностните им характеристики или установеното им физиологично състояние са особено чувствителни към рисковете, произтичащи от работата, и по тази причина не могат да извършват определени работи поради риск за собственото им здраве или за здравето на други хора, да се считат за лица с увреждания за целите на прилагането на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (
                  1
               ) съгласно тълкуването, дадено ѝ в практиката на Съда на Европейския съюз?
            Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, се отправят следните въпроси:

            2)

            Представлява ли проява на пряка или непряка дискриминация по смисъла на член 2, параграф 2, буква б) от Директива 2000/78 решението за уволнение на работничка по икономически, технически, организационни и производствени причини, когато на същата е признато увреждане предвид особената ѝ чувствителност по отношение на извършването на някои работи поради физическо заболяване, в резултат на което ѝ е трудно да достигне изискваното равнище на производителност, за да не бъде уволнена?

            3)

            Представлява ли проява на пряка или непряка дискриминация по смисъла на член 2, параграф 2, буква б) от Директива 2000/78 решението за уволнение на работничка по икономически, технически, организационни и производствени причини, когато на същата е признато увреждане предвид особената ѝ чувствителност по отношение на извършването на някои работи поради физическо заболяване и когато решението се основава, наред с други критерии, на многофункционалността за всички длъжности, включително тези, които лицето с увреждания не може да заема?

            4)

            Представлява ли проява на непряка дискриминация по смисъла на член 2, параграф 2, буква б) от Директива 2000/78 решението за уволнение на работничка по икономически, технически, организационни и производствени причини, когато на същата е признато увреждане предвид особената ѝ чувствителност по отношение на извършването на някои работи поради физическо заболяване, довело до дълги периоди на отсъствие или отпуск по болест преди уволнението, и решението се основава, наред с други критерии, на отсъствията на тази работничка?

      (
         1
      )	ОВ L 303, 2000 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


201808030762050752018/C 294/643432018TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180603505011Дело T-343/18: Жалба, подадена на 3 юни 2018 г. — Tokin Corporation/Комисия
 ---documentbreak--- C2942018BG5010120180603BG0064501501Жалба, подадена на 3 юни 2018 г. — Tokin Corporation/Комисия
   (Дело T-343/18)2018/C 294/64Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Tokin Corporation (град Сендай, Япония) (представители: C. Thomas, T. Yuen и M. Perez, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени член 2, буква е) от Решение C(2018) 1768 на Комисията от 21 март 2018 г. в частта, в която се налага глоба в размер на 5036000 EUR на TOKIN Corporation, солидарно с NEC Corporation,

            —

            да определи по-нисък размер на глобата, наложена на TOKIN Corporation в член 2, буква е) от посоченото решение, солидарно с NEC Corporation,

            —

            да отмени член 2, буква ж) от посоченото решение в частта, в която се налага глоба в размер на 8814000 EUR на TOKIN Corporation,

            —

            да определи по-нисък размер на глобата, наложена на TOKIN Corporation в член 2, буква ж) от посоченото решение, и

            —

            да осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

            1.

            В първото основание се твърди, че Комисията е нарушила член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 (
                  1
               ) и принципа на равно третиране, като е приела месец декември 2011 г. като референтния период за определяне на стойността на продажбите.

            2.

            Във второто основание се твърди, че Комисията е нарушила член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 и принципа на лична отговорност, като с оглед на смекчаващи обстоятелства е намалила основния размер на глобата, вместо да намали използваната за изчисляване на основния размер ставка за тежест, във връзка с даден аспект от нарушението, по отношение на който жалбоподателят се смята за отговорен.

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (OВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


201808030142050442018/C 294/473982018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180615343521Дело C-398/18: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 15 юни 2018 г. — Antonio Bocero Torrico/Instituto Nacional de la Seguridad Social y Tesorería General de la Seguridad Social
 ---documentbreak--- C2942018BG3410120180615BG0047341352Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 15 юни 2018 г. — Antonio Bocero Torrico/Instituto Nacional de la Seguridad Social y Tesorería General de la Seguridad Social
   (Дело C-398/18)2018/C 294/47Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Antonio Bocero Torrico

      Ответник: Instituto Nacional de la Seguridad Social y Tesorería General de la Seguridad Social

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 48 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда като условие за допускане на предсрочно пенсиониране размерът на полагаемата пенсия да надвишава минималната пенсия, на която заинтересованото лице би имало право съгласно посоченото национално законодателство, като тази „полагаема пенсия“ се разбира като действителната пенсия, изплащана само от компетентната държава членка (в случая Испания), без да се взема предвид действителният размер на пенсията, която това лице може да получава като обезщетение от същия вид, изплащано от една или повече други държави членки?


201808030402049852018/C 294/10572017CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL201806288811Дело C-57/17: Решение на Съда (седми състав) от 28 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana — Испания) — Eva Soraya Checa Honrado/Fondo de Garantía Salarial (Преюдициално запитване — Социална политика — Закрила на работниците и служителите в случай на несъстоятелност на работодателя — Директива 2008/94/ЕО — Член 3, първа алинея — Плащане, осигурено от гарантиращата институция — обезщетения при прекратяване на трудовото правоотношение — Смяна на местоработата, налагаща промяна на местоживеенето на работника — Изменение на съществен елемент от трудовия договор — Прекратяване на трудовия договор от работника — Принцип на равнопоставеност и недопускане на дискриминация)
 ---documentbreak--- C2942018BG810120180628BG00108181Решение на Съда (седми състав) от 28 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana — Испания) — Eva Soraya Checa Honrado/Fondo de Garantía Salarial
   (Дело C-57/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Социална политика — Закрила на работниците и служителите в случай на несъстоятелност на работодателя — Директива 2008/94/ЕО — Член 3, първа алинея — Плащане, осигурено от гарантиращата институция — обезщетения при прекратяване на трудовото правоотношение — Смяна на местоработата, налагаща промяна на местоживеенето на работника — Изменение на съществен елемент от трудовия договор — Прекратяване на трудовия договор от работника — Принцип на равнопоставеност и недопускане на дискриминация)“2018/C 294/10Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Eva Soraya Checa Honrado

      Ответник: Fondo de Garantía Salarial

      Диспозитив

   Член 3, първа алинея от Директива 2008/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател трябва да се тълкува в смисъл, че когато съгласно съответната национална правна уредба определени законови обезщетения, дължими при прекратяване на трудовия договор по инициатива на работника, както и обезщетенията, дължими при уволнение по обективни причини, като посочените от запитващата юрисдикция, попадат в обхвата на понятието „обезщетения при прекратяване на трудовото правоотношение“ по смисъла на посочената разпоредба, то и законовите обезщетения, дължими при прекратяване на трудовия договор по инициатива на работника поради промяна на местоработата от работодателя, задължаващо работника да смени местоживеенето си, трябва също да попаднат в обхвата на същото понятие.
   (
         1
      )	ОВ C 121, 18.4.2017 г.


201808030262049762018/C 294/483992018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180618353511Дело C-399/18: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 18 юни 2018 г. — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV/Autoriteit Consument en Markt
 ---documentbreak--- C2942018BG3510120180618BG0048351351Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 18 юни 2018 г. — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV/Autoriteit Consument en Markt
   (Дело C-399/18)2018/C 294/48Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV

      Ответник: Autoriteit Consument en Markt

      Преюдициален въпрос

   Съвместима ли е с член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 715/2009 (
         1
      ) на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно условията за достъп до газопреносни мрежи за природен газ и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1775/2005 (наричан „Регламент за природния газ“) единна тарифа за капацитет, при която не се провежда диференциация в зависимост от обстоятелството какъв е ползвателят на мрежата, а в зависимост от договорения капацитет?
   (
         1
      )	ОВ L 211, 2009 г., стр. 36.


201808030522049962018/C 294/11902017CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL201806279911Дело C-90/17: Решение на Съда (първи състав) от 27 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Turbogás Produtora Energética SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Директива 2003/96/ЕО — Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията — Член 21, параграф 5, трета алинея — Предприятие, което произвежда електроенергия за собствени нужди — Дребни производители на електроенергия — Член 14, параграф 1, буква а) — енергийни продукти, използвани за производство на електроенергия — Задължение за освобождаване)
 ---documentbreak--- C2942018BG910120180627BG00119191Решение на Съда (първи състав) от 27 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Turbogás Produtora Energética SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Дело C-90/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Директива 2003/96/ЕО — Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията — Член 21, параграф 5, трета алинея — Предприятие, което произвежда електроенергия за собствени нужди — Дребни производители на електроенергия — Член 14, параграф 1, буква а) — енергийни продукти, използвани за производство на електроенергия — Задължение за освобождаване)“2018/C 294/11Език на производството: португалски
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Turbogás Produtora Energética SA

      Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Диспозитив

   Член 21, параграф 5, трета алинея и член 14, параграф 1, буква а) от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията трябва да се тълкуват в смисъл, че образувание като разглежданото в главното производство, което произвежда електроенергия за собствени нужди, независимо от значението му и осъществяваната основна икономическа дейност, трябва да се счита за „дистрибутор“ по смисъла на първата разпоредба, като обаче потреблението му на електроенергия за целите на производството на електроенергия попада в обхвата на задължителното освобождаване, предвидено в посочения член 14, параграф 1, буква а).
   (
         1
      )	ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело C-410/18: Преюдициално запитване от Tribunal administratif (Люксембург), постъпило на 22 юни 2018 г. — Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/19

      Преюдициално запитване от Tribunal administratif (Люксембург), постъпило на 22 юни 2018 г. — Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche
      (Дело C-410/18)
      (2018/C 301/26)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal administratif

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Nicolas Aubriet

         Ответник: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

         Преюдициални въпроси

      Необходимо ли е, за да се постигне обявената от люксембургския законодател цел да се насърчи увеличаването на дела на завършилите висше образование, предвиденото в член 3, точка 5, буква b) от изменения Закон от 24 юли 2014 г. условие за получаване от непребиваващите във Великото херцогство Люксембург студенти на финансова помощ от държавата за висше образование, а именно да са деца на наети лица или на лица, упражнявали дейността си в Люксембург в продължение най-малко на пет години през референтен 7-годишен период към момента на подаване на молбата за финансова помощ, като се изключва прилагането на какъвто и да било друг критерий за връзка?


title: Дело T-104/18 R: Определение на председателя на Общия съд от 10 юли 2018 г. — Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA (Обезпечително производство — Споразумение за отпускане на безвъзмездна помощ, сключено в рамките на Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013 г.) — Събиране на платените суми — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/38

      Определение на председателя на Общия съд от 10 юли 2018 г. — Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA
      (Дело T-104/18 R)
      ((Обезпечително производство - Споразумение за отпускане на безвъзмездна помощ, сключено в рамките на Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013 г.) - Събиране на платените суми - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
      (2018/C 301/50)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Сан Себастиан, Испания) (представители: P. Palacios Pesquera и M. Rius Coma, адвокати)

         Ответник: Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA) (представители: S. Payan-Lagrou и V. Canetti, подпомагани от J. Rivas Andrés, адвокат)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС, с която се иска спиране на изпълнението на решението на REA да поиска да бъде върната цялата безвъзмездна помощ, отпусната за проекта Food-Watch

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за спиране на изпълнението.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-16/17: Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — APF/Парламент (Институционално право — Европейски парламент — Решение, с което се предоставя субсидия на политическа партия — Предварително финансиране, определено на 33 % от максималния размер на предоставената субсидия — Задължение за представяне на банкова гаранция за предварителното финансиране — Финансов регламент — Правила за прилагане на Финансовия регламент — Регламент (ЕО) № 2004/2003 относно статута и финансирането на политическите партии на европейско равнище — Пропорционалност — Злоупотреба с власт)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/29

      Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — APF/Парламент
      (Дело T-16/17) (1)

      ((Институционално право - Европейски парламент - Решение, с което се предоставя субсидия на политическа партия - Предварително финансиране, определено на 33 % от максималния размер на предоставената субсидия - Задължение за представяне на банкова гаранция за предварителното финансиране - Финансов регламент - Правила за прилагане на Финансовия регламент - Регламент (ЕО) № 2004/2003 относно статута и финансирането на политическите партии на европейско равнище - Пропорционалност - Злоупотреба с власт))
      (2018/C 301/37)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Alliance for Peace and Freedom (APF) (Брюксел, Белгия) (представител: P. Richter, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: N. Görlitz, C. Burgos и S. Alves,

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на решение FINS-2017-15 на Европейския парламент от 12 декември 2016 г., с което се предоставя субсидия на жалбоподателя, тъй като с това решение размерът на предварителното финансиране се ограничава до 33 % от максималния размер на субсидията и плащането му се обуславя от представянето на банкова гаранция

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Alliance for Peace and Freedom (APF) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 63, 27.2.2017 г.


title: Дело C-390/16: Решение на Съда (втори състав) от 5 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Szombathelyi Törvényszék — Унгария) — производство, образувано срещу Dániel Bertold Lada (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2008/675/ПВР — Вземане предвид в хода на новообразувани наказателни производства на предишна присъда, постановена в друга държава членка — Специално производство за признаване на осъдителна присъда, постановена в друга държава членка — Преразглеждане и правна преквалификация на предишната присъда — Принцип на взаимно признаване — Член 82, параграф 1 ДФЕС)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/2

      Решение на Съда (втори състав) от 5 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Szombathelyi Törvényszék — Унгария) — производство, образувано срещу Dániel Bertold Lada
      (Дело C-390/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2008/675/ПВР - Вземане предвид в хода на новообразувани наказателни производства на предишна присъда, постановена в друга държава членка - Специално производство за признаване на осъдителна присъда, постановена в друга държава членка - Преразглеждане и правна преквалификация на предишната присъда - Принцип на взаимно признаване - Член 82, параграф 1 ДФЕС))
      (2018/C 301/02)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Szombathelyi Törvényszék

         Страна в главното производство

      Dániel Bertold Lada

         Диспозитив

      Рамково решение 2008/675/ПВР на Съвета от 24 юли 2008 година за вземане предвид присъдите, постановени в държавите членки на Европейския съюз в хода на новообразувани наказателни производства, разглеждано в светлината на член 82 ДФЕС, трябва да се тълкува в смисъл, че за вземането под внимание в държава членка в хода на новообразувано наказателно производство срещу лице на окончателна осъдителна присъда, постановена по-рано от юрисдикция на друга държава членка срещу същото лице за различни деяния, то не допуска да се води специално производство за предварително признаване от юрисдикциите на първата държава членка като разглежданото в главното производство.

         (1)  ОВ C 350, 26.9.2016 г.


title: Дело C-24/18: Определение на Съда (седми състав) от 31 май 2018 г. (преюдициално запитване от Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság — Унгария) — István Bán/KP 2000 kft., Edit Kovács (Преюдициално запитване — Основни свободи — Членове 49 ДФЕС и 63 ДФЕС — Изцяло вътрешно положение — Липса на достатъчно сведения за фактическия и правния контекст на спора в главното производство — Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда — Явна недопустимост)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/11

      Определение на Съда (седми състав) от 31 май 2018 г. (преюдициално запитване от Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság — Унгария) — István Bán/KP 2000 kft., Edit Kovács
      (Дело C-24/18) (1)

      ((Преюдициално запитване - Основни свободи - Членове 49 ДФЕС и 63 ДФЕС - Изцяло вътрешно положение - Липса на достатъчно сведения за фактическия и правния контекст на спора в главното производство - Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда - Явна недопустимост))
      (2018/C 301/14)
      Език на производството:унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság

         Страни в главното производство

         Ищец: István Bán

         Ответници: KP 2000 kft., Edit Kovács

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Районен съд за II и III район на Будапеща, Унгария) с акт от 12 декември 2017 г., е явно недопустимо.

         (1)  ОВ C 221, 25.6.2018 г.


title: Дело T-406/18: Жалба, подадена на 3 юли 2018 г. — de Volksbank/ЕСП

text:
               3.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/14

      Жалба, подадена на 3 юли 2018 г. — de Volksbank/ЕСП
      (Дело T-406/18)
      (2018/C 311/15)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: de Volksbank NV (Утрехт, Нидерландия) (представители: M. van Loopik, A. Kleinhout, A. ter Haar и T. Waterbolk, адвокати)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение от 12 април 2018 г. на Единния съвет за преструктуриране за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране 2018 (SRB/ES/SRF/2018/3);

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени посоченото по-горе обжалвано решение и да обяви Делегиран регламент 2015/63 на Комисията (наричан по-нататък „Делегираният регламент“) (1) за частично или изцяло неприложим на основание член 277 ДФЕС;

                  —

                  при всички положение да осъди ЕСП да заплати съдебните разноски в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 103, параграф 2 от Директива 2014/59/ЕС (2), член 70, параграф 2 от Регламент 806/2014 (3) и член 4, параграф 1 от Делегирания регламент, тъй като са използвани несъпоставими данни за определянето на нетните задълженията на жалбоподателя.

                              —

                              От текста и целите на член 103, параграф 2 от Директива 2014/59/ЕС и член 70, параграф 2 от Регламент 806/2014 следва, че ЕСП трябва да използва данни от един и същ момент или период от време за да изчисли нетните задължения в съответствие с тези разпоредби.

                              —

                              От текста и целите на член 4, параграф 1 от Делегирания регламент, разглеждан във връзка с Директива 2014/59/ЕС и Регламент 806/2014 следва, че ЕСП трябва да използва сравними данни, за да осигури справедливо изчисляване на вноската въз основа на рисковия профил на банката.

                  2.

                  Второ основание, изложено при условията на евентуалност спрямо първото: нарушение на член 103, параграф 2 и член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС и на член 290 ДФЕС, тъй като Делегираният регламент, така както е приложен от ЕСП в обжалваното решение, надхвърля предоставените правомощия на Европейската комисия, което води до неприложимост на Делегирания регламент в съответствие с член 277 ДФЕС.

                              —

                              В противоречие с член 290 ДФЕС Делегираният регламент допълва съществени елементи от Директива 2014/59/ЕС.

                              —

                              Ако член 4, параграфи 1 и 2 и член 16, параграф 2 от Делегирания регламент може да се тълкува само в смисъл, че ЕСП трябва да използва несъпоставими данни, Делегираният регламент не съответства напълно на текста и целите на Директива 2014/59/ЕС.

                              —

                              Доколкото с Делегирания регламент се въвеждат правила за изчисляването на основната годишна вноска, Делегираният регламент надхвърля съдържанието на правомощието, предоставено с член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като не са отчетени надлежно гарантираните депозити на жалбоподателя.

                              —

                              Методиката на ЕСП за изчисляване е неподходяща за постигане на целите на Директива 2014/59/ЕС, Регламент 806/2014 и Делегирания регламент.

                              —

                              Методиката на ЕСП за изчисляване също така надхвърля необходимото за постигане на преследваните със законодателството цели.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа на правна сигурност, тъй като не са отчетени надлежно гарантираните депозити на жалбоподателя.

                              —

                              Жалбоподателят не е можел да предвиди извършеното от ЕСП тълкуване на Делегирания регламент.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа на равно третиране, тъй като не са отчетени надлежно гарантираните депозити на жалбоподателя.

                              —

                              Жалбоподателят трябва да направи значително по-висока вноска в Единния фонд за преструктуриране от другите банки със същата или сходна големина и рисков профил.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).

         (2)  Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 2014 г., стр. 190).

         (3)  Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1).


title: Дело C-526/18: Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Göteborg (Швеция), постъпило на 13 август 2018 г. — AA/Migrationsverket

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/16

      Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Göteborg (Швеция), постъпило на 13 август 2018 г. — AA/Migrationsverket
      (Дело C-526/18)
      (2018/C 381/17)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Förvaltningsrätten i Göteborg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AA

         Ответник: Migrationsverket

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли разпоредбите на Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген или на Кодекса на шенгенските граници национална правна уредба като съдържащата се в член 16f от Закон № 752 от 2016 г. относно временни ограничения върху възможността за издаване на разрешение за пребиваване в Швеция, която предвижда, че разрешение за пребиваване с цел обучение в гимназиалния курс на образование може да бъде издадено на намиращ се в страната гражданин на трета държава, дори когато самоличността на посочения чужд гражданин не е установена със сигурност или той не може да приведе правдоподобни доказателства за декларираната от него самоличност?

                  2)

                  Ако се приеме, че при такова положение достиженията на правото от Шенген съдържат изискване самоличността да бъде установена със сигурност или да бъдат приведени правдоподобни доказателства за нея, могат ли разпоредбите на Директивата за връщането (1) или на друг инструмент от правото на Съюза да бъдат тълкувани в смисъл, че допускат дерогация от посоченото изискване по отношение на самоличността?

         (1)  Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, 2008 г., стр. 98).


title: Дело T-494/18: Жалба, подадена на 17 август 2018 г. — PO/ЕСВД

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/29

      Жалба, подадена на 17 август 2018 г. — PO/ЕСВД
      (Дело T-494/18)
      (2018/C 381/34)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: PO (представител: N. de Montigny, адвокат)

         Ответник: Европейска служба за външна дейност

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени:

                              —

                              изчислителния фиш от 17 октомври 2017 г., който му е изпратен с електронно съобщение от същия ден от отдел „Човешки ресурси“ на ЕСВД,

                              —

                              електронното съобщение от 16 януари 2018 г., което му е изпратено от отдел „Човешки ресурси“ на ЕСВД и което потвърждава липсата на правно основание за превишаване на нормативно предвидения таван за сина му и за дъщеря му,

                              —

                              ако е нужно, решението за отхвърляне на административната жалба, подадена на 17 януари 2018 г., за което жалбоподателят е уведомен на 17 май 2018 г.,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

                  1.

                  С първото основание се повдига възражение за незаконосъобразност, доколкото спорното решение, съобщението от 15 април 2016 г. и съобщението от 22 септември 2016 г., на които то се основава, както и Насоките, нарушавали Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и приложение X към него.

                  2.

                  Второто основание е незаконосъобразност на обжалваното в случая индивидуално решение по следните съображения:

                              —

                              нарушение на принципите на предвидимостта, на оправданите правни очаквания, на правната сигурност и на добра администрация, както и нарушение на придобитите права,

                              —

                              нарушение на правото на зачитане на семейния живот и на правото на образование,

                              —

                              нарушение на принципа на равенство и на принципа на недопускане на дискриминация,

                              —

                              липса на претегляне на интересите и незачитане на принципа на пропорционалност на приетата мярка.


title: Дело C-549/18: Иск, предявен на 27 август 2018 г. — Европейска комисия/Румъния

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/17

      Иск, предявен на 27 август 2018 г. — Европейска комисия/Румъния
      (Дело C-549/18)
      (2018/C 381/18)
      Език на производството: румънски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: T. Scharf, G. von Rintelen, L. Radu Bouyon)

         Ответник: Румъния

         Искания на ищеца

                  —

                  да се установи, че като не е приела до 26 юни 2017 година законодателните и административните актове, необходими за транспонирането на Директива (ЕС) 2015/849 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2015 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Директива 2006/70/ЕО на Комисията (1), или, или във всички случаи, като не е уведомила Комисията за такива мерки, Румъния не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 67 от тази директива;

                  —

                  да се задължи Румъния, в съответствие с разпоредбите на член 260, алинея 3 от Договора за функционирането на ЕС, да заплати периодична имуществена санкция за всеки ден забава за нарушаване на задължението й да уведоми за мерките за транспонирането на Директива 2015/849/ЕС в размер от 21 974,40 евро на ден, считано от деня на произнасяне на съдебното решение по това дело;

                  —

                  да се задължи Румъния, в съответствие с разпоредбите на член 260, алинея 3 от Договора за функционирането на ЕС да заплати еднократна сума в размер от 6 016,80 евро дневно, умножен по броя на дните, изтекли от деня, който следва изтичането на срока за транспониране, определен в посочената директива, до датата, на която Румъния ще изпълни задълженията си, или ако тези задължения не бъдат изпълнени, до деня на произнасянето на съдебното решение от Съда, като във всички случаи еднократно платимата сума не трябва да бъде по-малка от 1 887 000 евро;

                  —

                  да осъди Румъния да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Съгласно член 67 от Директива 2015/849/ЕС държавите членки са били длъжни да въведат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с директивата, най-късно до 26 юни 2017 г. След като Румъния не уведомява за мерки за транспониране, взети от Румъния, Комисията решава да сезира Съда на ЕС.
      В предявения от нея иск Комисията иска от Съда да осъди Румъния да заплати еднократна сума и периодична имуществена санкция на основание член 260, алинея 3 от ДФЕС.

         (1)  ОВ L 141, 2015 г., стр. 73.


title: Дело T-55/17: Решение на Общия съд от 12 септември 2018 г. — Healy/Комисия (Публична служба — Договорно наети служители — Назначаване — Вътрешен конкурс — Съставяне на списък с резерви за назначаване на асистенти — Условие за допускане, свързано с продължителността на служебния стаж в Комисията — Недопускане до участие в изпитите от конкурс)

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/22

      Решение на Общия съд от 12 септември 2018 г. — Healy/Комисия
      (Дело T-55/17) (1)

      ((Публична служба - Договорно наети служители - Назначаване - Вътрешен конкурс - Съставяне на списък с резерви за назначаване на асистенти - Условие за допускане, свързано с продължителността на служебния стаж в Комисията - Недопускане до участие в изпитите от конкурс))
      (2018/C 381/25)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: John Morrison Healy (Селбридж, Ирландия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и L. Radu Bouyon)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението на конкурсната комисия за вътрешен конкурс COM/02/AST/16 (AST 2), с което се отхвърля кандидатурата на жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н John Morrison Healy да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 112, 10.4.2017 г.


title: Дело T-521/18: Жалба, подадена на 29 август 2018 г. — BGC Partners/EUIPO — Bankgirocentralen BGC (BGC BROKERAGE)

text:
               29.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/34

      Жалба, подадена на 29 август 2018 г. — BGC Partners/EUIPO — Bankgirocentralen BGC (BGC BROKERAGE)
      (Дело T-521/18)
      (2018/C 392/42)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: BGC Partners LP (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представител: P. Walsh, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Bankgirocentralen BGC AB (Стокхолм, Швеция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „BGC BROKERAGE“ — марка на Европейския съюз № 3 812 195

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 7 юни 2018 г. по преписка R 2186/2014-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, доколкото апелативният състав е приел, че регистрацията трябва да бъде обявена за недействителна по отношение на „финансови сделки; парични сделки; банково дело; финансови сделки; клирингови палати“ от клас 36,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна да заплатят разноските му във връзка с настоящото производство,

                  —

                  да измени обжалваното решение в частта относно присъждането на разноските и съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди загубилата делото встъпила страна да заплати разноските във връзка с производството пред апелативния състав и производството по възражение.

         Изложени основания

                  —

                  апелативният състав неправилно приел, че доказателствата за използване били достатъчни, за да удостоверят реалното използване на марката,

                  —

                  нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-732/14: Решение на Общия съд от 13 септември 2018 г. — Sberbank of Russia/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна — Вписване и впоследствие оставяне на наименованието на жалбоподателя в списъка на образуванията, за които се прилагат ограничителни мерки — Грешка в преценката — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Право на собственост — Право да се упражнява стопанска дейност)

text:
               29.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/14

      Решение на Общия съд от 13 септември 2018 г. — Sberbank of Russia/Съвет
      (Дело T-732/14) (1)

      ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна - Вписване и впоследствие оставяне на наименованието на жалбоподателя в списъка на образуванията, за които се прилагат ограничителни мерки - Грешка в преценката - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Право на собственост - Право да се упражнява стопанска дейност))
      (2018/C 392/17)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sberbank of Russia OAO (Москва, Русия) (представители: D. Rose, M. Lester, QC, J.-A. Fearns и P. Crowther, solicitors)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Boelaert и J.-P. Hix)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: D. Gauci, L. Havas и T. Scharf

         Предмет

      Искане по член 263 ДФЕС, първо, за отмяна на Решение 2014/512/ОВППС на Съвета от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 229, 2014 г., стр. 13), изменено с Решение 2014/659/ОВППС на Съвета от 8 септември 2014 г. (ОВ L 271, 2014 г., стр. 54), Решение (ОВППС) 2015/971 на Съвета от 22 юни 2015 г. (ОВ L 157, 2015 г., стр. 50), Решение (ОВППС) 2015/2431 на Съвета от 21 декември 2015 г. (ОВ L 334, 2015 г., стр. 22), Решение (ОВППС) 2016/1071 на Съвета от 1 юли 2016 г. (ОВ L 178, 2016 г., стр. 21), Решение (ОВППС) 2016/2315 на Съвета от 19 декември 2016 г. (ОВ L 345, 2016 г., стр. 65) и Решение (ОВППС) 2017/1148 на Съвета от 28 юни 2017 г. (ОВ L 166, 2017 г., стр. 35), и второ, за отмяна на Регламент на Съвета (ЕС) № 833/2014 от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 229, 2014 г., стр. 1), изменен с Регламент (ЕС) № 960/2014 на Съвета от 8 септември 2014 г. (ОВ L 271, 2014 г., стр. 3), в частите от тези актове, засягащи жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Sberbank of Russia OAO понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 16, 19.1.2015 г.


title: Дело T-522/18: Жалба, подадена на 28 август 2018 г. — BGC Partners/EUIPO — Bankgirocentralen BGC (AUREL BGC)

text:
               29.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/35

      Жалба, подадена на 28 август 2018 г. — BGC Partners/EUIPO — Bankgirocentralen BGC (AUREL BGC)
      (Дело T-522/18)
      (2018/C 392/43)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: BGC Partners LP (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представител: P. Walsh, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Bankgirocentralen BGC AB (Стокхолм, Швеция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „AUREL BGC“ — заявка за регистрация № 11 092 707

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 7 юни 2018 г. по преписка R 2194/2014-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, доколкото апелативният състав е приел, че заявката трябва да бъде отхвърлена за конкретни услуги от класове 35 и 36,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна да заплатят разноските му във връзка с настоящото производство,

                  —

                  да измени обжалваното решение в частта относно присъждането на разноските и съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди загубилата делото встъпила страна да заплати разноските във връзка с производството пред апелативния състав и производството по възражение.

         Изложени основания

                  —

                  апелативният състав неправилно приел, че доказателствата за използване били достатъчни, за да удостоверят реалното използване на марката,

                  —

                  нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-734/14: Решение на Общия съд от 13 септември 2018 г. — VTB Bank/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна — Вписване на наименованието на жалбоподателя в списъка на образуванията, за които се прилагат ограничителни мерки — Явна грешка в преценката — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Право на собственост — Право да се упражнява стопанска дейност)

text:
               29.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/15

      Решение на Общия съд от 13 септември 2018 г. — VTB Bank/Съвет
      (Дело T-734/14) (1)

      ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна - Вписване на наименованието на жалбоподателя в списъка на образуванията, за които се прилагат ограничителни мерки - Явна грешка в преценката - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Право на собственост - Право да се упражнява стопанска дейност))
      (2018/C 392/18)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: VTB Bank PAO, предходно наименование VTB Bank OAO (Санкт Петербург, Русия) (представители: J. Ruiz Calzado, avocat, C. Claypoole, solicitor и M. Lester, QC)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и S. Boelaert)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: L. Havas, T. Scharf и D. Gauci)

         Предмет

      Искане по член 263 ДФЕС за отмяна, първо, на Решение 2014/512/ОВППС на Съвета от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 229, 2014 г., стр. 13), изменено с Решение 2014/659/ОВППС на Съвета от 8 септември 2014 г. (ОВ L 271, 2014 г., стр. 54), и, второ, на Регламент на Съвета (ЕС) № 833/2014 от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 229, 2014 г., стр. 1), изменен с Регламент (ЕС) № 960/2014 на Съвета от 8 септември 2014 г. (ОВ L 271, 2014 г., стр. 3), в частите от тези актове, засягащи жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  VTB Bank PAO понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 16, 19.1.2015 г.


title: Дело T-618/17: Определение на Общия съд от 24 септември 2018 г. — Activa Minoristas del Popular/ЕЦБ и ЕСП (Жалба за отмяна — Икономическа и парична политика — Приемане на схема за преструктуриране на Banco Popular Español — Жалба за отмяна — Сдружение, създадено след приемане на обжалвания акт — Липса на пряко засягане — Явна недопустимост)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/70

      Определение на Общия съд от 24 септември 2018 г. — Activa Minoristas del Popular/ЕЦБ и ЕСП
      (Дело T-618/17) (1)

      (Жалба за отмяна - Икономическа и парична политика - Приемане на схема за преструктуриране на Banco Popular Español - Жалба за отмяна - Сдружение, създадено след приемане на обжалвания акт - Липса на пряко засягане - Явна недопустимост)
      (2018/C 427/93)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Activa Minoristas del Popular Asociación para la tutela de los inversores minoristas afectados por la resolución, supervisión y gestión del Banco Popular (Мадрид, Испания) (представител: C. Arredondo Diaz, адвокат)

         Ответници: Европейска Централна Банка (представители: R. Ugena Torrejon и A. Лефтеров), Единен съвет за преструктуриране (представители: първоначално B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, L. Baudenbacher и S. Ianc, впоследствие B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, S. Ianc и M. Rickert, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение SRB/EES/2017/08 на ЕСП от 7 юни 2017 година за одобряване на схемата за преструктуриране на Banco Popular Español S.A.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Липсва основание за произнасяне по същество по молбите за встъпване на Banco Santander, SA, Banco Popular Español, SA, Кралство Испания, Европейската комисия и Chavela Inmuebles, SL.

                  3)

                  Осъжда Activa Minoristas del Popular Asociación para la tutela de los inversores minoristas afectados por la resolución, supervisión y gestión del Banco Popular да заплати съдебните разноски, с изключение на тези във връзка с молбите за встъпване.

                  4)

                  Banco Santander, Banco Popular Español, Кралство Испания, Комисията и Chavela Inmuebles понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с молбите им за встъпване.

         (1)  ОВ C 13, 15.1.2018 г.


title: Дело T-387/16: Решение на Общия съд от 18 октомври 2018 г. — Terna/Комисия (Финансова помощ — Проекти от общ интерес в областта на трансевропейските енергийни мрежи — Определяне на крайния размер на финансовата помощ — Одиторски доклад, в който се установяват нередности — Недопустими разходи — Задължение за мотивиране — Оправдани правни очаквания — Пропорционалност)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/36

      Решение на Общия съд от 18 октомври 2018 г. — Terna/Комисия
      (Дело T-387/16) (1)

      ((Финансова помощ - Проекти от общ интерес в областта на трансевропейските енергийни мрежи - Определяне на крайния размер на финансовата помощ - Одиторски доклад, в който се установяват нередности - Недопустими разходи - Задължение за мотивиране - Оправдани правни очаквания - Пропорционалност))
      (2018/C 436/49)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Terna — Rete elettrica nazionale SpA (Рим, Италия) (представители: A. Police, L. Di Via, F. Degni, F. Covone и D. Carria, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: O. Beynet, L. Di Paolo, A. Tokár и G. Gattinara)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на писмата от 6 юли 2015 г., от 23 май и от 14 юни 2016 г. на Комисията относно някои разходи, направени в рамките на два проекта в областта на трансевропейските енергийни мрежи (проекти 2009-E255/09-ENER/09/TEN-E-S 12.564583 и 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S 07.91403), за които Комисията е предоставила финансова помощ на жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Terna — Rete elettrica nazionale SpA да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 326, 5.9.2016 г.


title: Дело T-788/17: Решение на Общия съд от 17 октомври 2018 г. — Szabados/EUIPO — Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (MicroSepar) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз MicroSepar — По-ранна марка на Европейския съюз SeparSolidaria — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО)№ 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (№ 2017/1001 (EС)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/49

      Решение на Общия съд от 17 октомври 2018 г. — Szabados/EUIPO — Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (MicroSepar)
      (Дело T-788/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз MicroSepar - По-ранна марка на Европейския съюз SeparSolidaria - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО)№ 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (№ 2017/1001 (EС))
      (2018/C 436/69)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Andreas Szabados (Грюнвалд, Германия) (представител: S. Wobst, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Hanf и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (Барселона, Испания)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 21 септември 2017 г. (преписка R 2420/2016-1) относно производство по възражение, при страни Andreas Szabados и Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Andreas Szabados да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 32, 29.1.2018 г.