title: Дело T-171/21: Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Ubisoft Entertainment/EUIPO — Huawei Technologies (FOR HONOR) (Mарка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „FOR HONOR“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „HONOR“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/32

      Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Ubisoft Entertainment/EUIPO — Huawei Technologies (FOR HONOR)
      (Дело T-171/21) (1)

      (Mарка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „FOR HONOR“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „HONOR“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 171/41)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ubisoft Entertainment (Карентоар, Франция) (представител: J.-B. Bourgeois, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: L. Lapinskaite и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Huawei Technologies Co. Ltd (Шънджън, Китай)

         Предмет

      Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 25 януари 2021 г. (преписка R 1297/2020-4), постановено в производство по възражение със страни Huawei Technologies и Ubisoft Entertainment

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Ubisoft Entertainment да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 228, 14.6.2021 г.


title: Дело T-806/19: Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. —Govern d’Andorra/EUIPO („Andorra“) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Andorra“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/26

      Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. —Govern d’Andorra/EUIPO („Andorra“)
      (Дело T-806/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Andorra“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 171/32)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Govern d’Andorra (Андора ла Веля, Андора) (представител: P. González-Bueno Catalán de Ocón, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и A. Crawcour)

         Предмет

      Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26 август 2019 г. (преписка R 737/2018-2), относно заявка за регистрация на фигуративния знак „Andorra“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Govern d’Andorra да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 27, 27.1.2020 г.


title: Дело T-72/22: Жалба, подадена на 4 февруари 2022 г. — Interneto žiniasklaidos asociacija и др./Комисия

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/41

      Жалба, подадена на 4 февруари 2022 г. — Interneto žiniasklaidos asociacija и др./Комисия
      (Дело T-72/22)
      (2022/C 171/56)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Interneto žiniasklaidos asociacija (Вилнюс, Литва), All Media Lithuania UAB (Вилнюс), All Media Radijas UAB (Вилнюс) (представител: K. Kačerauskas, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима и основателна,

                  —

                  да отмени изцяло обжалваното писмо,

                  —

                  да осъди Комисията да плати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват едно основание в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: неправилна преценка на информацията, представена от жалбоподателите, и липса на разследване с дължимата грижа на обстоятелствата, описани в жалбата, която жалбоподателите подават на 21 юни 2020 г. до Комисията относно неправомерна държавна помощ, предоставена на литовския обществен радио- и телевизионен оператор — VšĮ „Lietuvos Nacionalinis Radijas ir Televizija“, което води до пълно незачитане на фактическата обстановка и грешки при прилагане на правото в приетото от Комисията писмо. Подобен пропуск е равнозначен на съществено процесуално нарушение и на неизпълнение на материалноправните разпоредби, които уреждат механизма за контрол на държавната помощ, установен в член 107, параграф 1 ДФЕС и член 108, параграф 3 ДФЕС. По-специално, за неправилната преценка на Комисията свидетелстват следните слабости, които опорочават писмото:

                              (i)

                              Комисията не е взела предвид и сравнила съвместимостта на схемата, съществувала преди 10 декември 1994 г., със схемата, съществувала след промените от 2015 г. и 2020 г. в Закона за Литовското национално радио и Литовската национална телевизия на Република Литва (наричан по-нататък „Законът за LRT“), с изискуемата дължима грижа и при надлежно доказване и следователно е допуснала съществено процесуално нарушение,

                              (ii)

                              Комисията е нарушила член 107, параграф 1 ДФЕС и член 108, параграф ДФЕС, като не е признала, че промените от 2015 г. и 2020 г. в Закона за LRT представляват изменения на мярка за държавна помощ, които трябва да бъдат координирани с Комисията,

                              (iii)

                              Комисията е нарушила член 107, параграф 1 ДФЕС и член 108, параграф 3 ДФЕС, като не е признала, че промените от 2020 г. в Закона за LRT представляват изменения на мярка за държавна помощ, които трябва да бъдат координирани с Комисията.


title: Дело T-134/20: Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Huhtamaki/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, свързани с разследване в областта на държавните помощи — Предварителни данъчни решения — Отказ на достъп — Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трето лице — Изключение, свързано със защитата на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит — Обща презумпция за поверителност — Оборимост — Задължение за мотивиране)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/26

      Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Huhtamaki/Комисия
      (Дело T-134/20) (1)

      (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, свързани с разследване в областта на държавните помощи - Предварителни данъчни решения - Отказ на достъп - Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трето лице - Изключение, свързано със защитата на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит - Обща презумпция за поверителност - Оборимост - Задължение за мотивиране)
      (2022/C 171/33)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Huhtamaki Sàrl (Зенингерберг, Люксембург) (представители: M. Struys и F. Pili, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и A. Spina)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2019) 9417 final на Комисията от 18 декември 2019 г., с което се отхвърля потвърдителното заявление за достъп до документи, свързани с разследване в областта на държавните помощи, подадено от жалбоподателя съгласно Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OB L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение C(2019) 9417 final на Европейската комисия от 18 декември 2019 г., с което се отхвърля потвърдителното заявление за достъп до документи, свързани с разследване в областта на държавните помощи, подадено от Huhtamaki Sàrl съгласно Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OB L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.


title: Дело C-177/20: Решение на Съда (трети състав) от 10 март 2022 г. (преюдициално запитване от Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — „Grossmania“ Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft/Vas Megyei Kormányhivatal (Преюдициално запитване — Принципи на правото на Съюза — Предимство — Директен ефект — Лоялно сътрудничество — Член 4, параграф 3 ДЕС — Член 63 ДФЕС — Задължения на държава членка, произтичащи от преюдициално решение — Тълкуване от Съда в преюдициално решение на правна норма на Съюза — Задължение да се осигури пълното действие на правото на Съюза — Задължение на националния съд да остави без приложение национална правна уредба, която е в противоречие с правото на Съюза, така както то е тълкувано от Съда — Административно решение, станало окончателно поради липсата на съдебно обжалване — Принципи на равностойност и ефективност — Отговорност на държавата членка)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/6

      Решение на Съда (трети състав) от 10 март 2022 г. (преюдициално запитване от Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — „Grossmania“ Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft/Vas Megyei Kormányhivatal
      (Дело C-177/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Принципи на правото на Съюза - Предимство - Директен ефект - Лоялно сътрудничество - Член 4, параграф 3 ДЕС - Член 63 ДФЕС - Задължения на държава членка, произтичащи от преюдициално решение - Тълкуване от Съда в преюдициално решение на правна норма на Съюза - Задължение да се осигури пълното действие на правото на Съюза - Задължение на националния съд да остави без приложение национална правна уредба, която е в противоречие с правото на Съюза, така както то е тълкувано от Съда - Административно решение, станало окончателно поради липсата на съдебно обжалване - Принципи на равностойност и ефективност - Отговорност на държавата членка)
      (2022/C 171/07)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„Grossmania“ Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft

         Ответник: Vas Megyei Kormányhivatal

         Диспозитив

      Правото на Съюза, и по-специално член 4, параграф 3 ДЕС и член 267 ДФЕС, трябва да се тълкува в смисъл, че националният съд, сезиран с жалба против отказ да се извърши ново вписване на права на ползване, погасени ex lege и заличени от имотния регистър по силата на национална правна уредба, несъвместима с член 63 ДФЕС, така както същият е тълкуван от Съда в преюдициално решение, е длъжен:

                  —

                  да остави без приложение тази правна уредба, и

                  —

                  освен при обективни и легитимни пречки, по-специално от правен порядък, да задължи компетентния административен орган да извърши ново вписване на правата на ползване, въпреки че заличаването на тези права не е било оспорено по съдебен ред в законоустановените срокове и съответно е станало окончателно съгласно националното право.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Дело C-60/21: Решение на Съда (шести състав) от 10 март 2022 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 45 ДФЕС — Член 28 от Споразумението за Европейско икономическо пространство — Свободно движение на работниците — Пряко данъчно облагане — Данък върху оборота — Приспадания — Издръжки — Равно третиране — Дискриминация между пребиваващи и непребиваващи данъкоплатци)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/14

      Решение на Съда (шести състав) от 10 март 2022 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
      (Дело C-60/21) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 45 ДФЕС - Член 28 от Споразумението за Европейско икономическо пространство - Свободно движение на работниците - Пряко данъчно облагане - Данък върху оборота - Приспадания - Издръжки - Равно третиране - Дискриминация между пребиваващи и непребиваващи данъкоплатци)
      (2022/C 171/17)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: W. Roels и V. Uher)

         Ответник: Кралство Белгия (представители: C. Pochet, P. Cottin и S. Baeyens)

         Диспозитив

                  1)

                  Като отказва приспадането на издръжките или на сумите с такова предназначение и на допълнителните периодични плащания от облагаемия доход на лицата, носители на такива задължения, които не пребивават постоянно в Белгия и получават там по-малко от 75 % от доходите си от професионална дейност, които не могат да се ползват от същото приспадане в своята държава членка на пребиваване поради ниските си доходи, облагаеми в тази държава, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 45 ДФЕС и член 28 от Споразумението за Европейско икономическо пространство от 2 май 1992 г.

                  2)

                  Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 98, 22.3.2021 г.


title: Дело T-115/22: Жалба, подадена на 2 март 2022 г. — Belshyna/Съвет

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/42

      Жалба, подадена на 2 март 2022 г. — Belshyna/Съвет
      (Дело T-115/22)
      (2022/C 171/57)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Belshyna AAT (Бобруиск, Беларус) (представители: N. Tuominen и L. Engelen, lawyers)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение (ОВППС) 2021/2125 на Съвета от 2 декември 2021 година за прилагане на Решение 2012/642/ОВППС относно ограничителните мерки с оглед на положението в Беларус (1) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/2124 на Съвета от 2 декември 2021 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (2) (наричани по-нататък „оспорените мерки“) и

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква две основания.

                  1.

                  Първо основание: чрез включването на жалбоподателя в приложенията към оспорените мерки Съветът допуснал явна грешка в преценката. По-специално жалбоподателят твърди, че оспорените мерки представят недоказани, фактически неточни и неоснователни причини за обозначаването му. Освен това представените причини, които са недостатъчни, не доказвали достатъчно съществена връзка с целта на мерките.

                  2.

                  Второ основание: оспорените мерки не отговарят на стандарта за доказване, който се изисква за приемането на индивидуални санкции. Като се опитвал да използва индивидуални мерки, за да постигне целите за ограничаване на търговските дейности и печалба на предприятие, притежавано от чужда държава, Съветът приложил незаконосъобразен вид мярка.

         (1)  ОВ L 430 I, стр. 16.

         (2)  ОВ L 430 I, стр. 1.


title: Дело C-183/21: Решение на Съда (десети състав) от 10 март 2022 г. (преюдициално запитване от Landgericht Saarbrücken — Германия) — Maxxus Group GmbH & Co. KG/Globus Holding GmbH & Co. KG (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Марки — Директива (ЕС) 2015/2436 — Член 19 — Реално използване на марка — Тежест на доказване — Искане за отмяна поради неизползване — Национално процесуално правило, задължаващо ищеца да извърши проучване на пазара относно използването на марката)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/14

      Решение на Съда (десети състав) от 10 март 2022 г. (преюдициално запитване от Landgericht Saarbrücken — Германия) — Maxxus Group GmbH & Co. KG/Globus Holding GmbH & Co. KG
      (Дело C-183/21) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Марки - Директива (ЕС) 2015/2436 - Член 19 - Реално използване на марка - Тежест на доказване - Искане за отмяна поради неизползване - Национално процесуално правило, задължаващо ищеца да извърши проучване на пазара относно използването на марката)
      (2022/C 171/18)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Saarbrücken

         Страни в главното производство

         Ищец: Maxxus Group GmbH & Co. KG

         Ответник: Globus Holding GmbH & Co. KG

         Диспозитив

      Член 19 от Директива (ЕС) 2015/2436 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2015 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска процесуално правило на държава членка, което в производство по искане за отмяна на марка поради неизползване изисква от ищеца да направи проучване на пазара относно евентуалното използване на тази марка от нейния притежател и доколкото е възможно, да представи обосновано в това отношение становище в подкрепа на искането си.

         (1)  ОВ C 228, 14.6.2021 г.


title: Дело C-205/20: Решение на Съда (голям състав) от 8 март 2022 г. (преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark — Австрия) — NE/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld (Преюдициално запитване — Свободно предоставяне на услуги — Командироване на работници — Директива 2014/67/ЕС — Член 20 — Санкции — Пропорционалност — Директен ефект — Принцип на предимство на правото на Съюза)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/6

      Решение на Съда (голям състав) от 8 март 2022 г. (преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark — Австрия) — NE/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld
      (Дело C-205/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно предоставяне на услуги - Командироване на работници - Директива 2014/67/ЕС - Член 20 - Санкции - Пропорционалност - Директен ефект - Принцип на предимство на правото на Съюза)
      (2022/C 171/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: NE

         Ответник: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         при участието на: Finanzpolizei Team 91

         Диспозитив

                  1)

                  Член 20 от Директива 2014/67/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) № 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар („Регламент за ИСВП“), доколкото изисква предвидените в него санкции да са пропорционални, има директен ефект и поради това частноправните субекти могат да се позовават на него пред националните съдилища в спорове с държава членка, която го е транспонирала неправилно.

                  2)

                  Принципът на предимство на правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че задължава националните органи да оставят без приложение национална правна уредба, част от която е в противоречие с изискването за пропорционалност на санкциите, предвидено в член 20 от Директива 2014/67, само доколкото това е необходимо, за да се позволи налагането на пропорционални санкции.

         (1)  ОВ C 348, 19.10.2020 г.


title: Дело T-184/21: Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO — Schuju (Хозяин) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „Хозяин“ — По-ранна национална фигуративна марка „хозяюшка“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/32

      Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO — Schuju (Хозяин)
      (Дело T-184/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „Хозяин“ - По-ранна национална фигуративна марка „хозяюшка“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 171/42)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Бюл, Германия) (представител: A. Lingenfelser, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Eberl и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Peter Schuju (Борхен, Германия) (представител: K. Borstel, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 9 декември 2020 г. (преписка R 2729/2019-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни M. Schuju и Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 242, 21.6.2021 г.


title: Дело C-247/20: Решение на Съда (пети състав) от 10 март 2022 г. (преюдициално запитване от Appeal Tribunal (Northern Ireland) — Обединено кралство) — VI/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Преюдициално запитване — Право на свободно движение и на свободно пребиваване на територията на държавите членки — Член 21 ДФЕС — Директива 2004/38/ЕО — Член 7, параграф 1, буква б) и член 16 — Дете, което е гражданин на държава членка и пребивава в друга държава членка — Производно право на пребиваване на родителя, който действително упражнява родителските права върху това дете — Изискване за пълно здравно застрахователно покритие — Дете, което има право на постоянно пребиваване за част от съответните периоди)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/7

      Решение на Съда (пети състав) от 10 март 2022 г. (преюдициално запитване от Appeal Tribunal (Northern Ireland) — Обединено кралство) — VI/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Дело C-247/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Право на свободно движение и на свободно пребиваване на територията на държавите членки - Член 21 ДФЕС - Директива 2004/38/ЕО - Член 7, параграф 1, буква б) и член 16 - Дете, което е гражданин на държава членка и пребивава в друга държава членка - Производно право на пребиваване на родителя, който действително упражнява родителските права върху това дете - Изискване за пълно здравно застрахователно покритие - Дете, което има право на постоянно пребиваване за част от съответните периоди)
      (2022/C 171/09)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Appeal Tribunal (Northern Ireland) (Апелативен съд по социалноосигурителни въпроси (Северна Ирландия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VI

         Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Диспозитив

                  1)

                  Член 21 ДФЕС и член 16, параграф 1 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, трябва да се тълкуват в смисъл, че нито детето, гражданин на Съюза, което е придобило право на постоянно пребиваване, нито родителят, който действително упражнява родителските права върху него, са длъжни да притежават пълно здравно застрахователно покритие по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от тази директива, за да запазят правото си на пребиваване в приемащата държава.

                  2)

                  Член 21 ДФЕС и член 7, параграф 1, буква б) от Директива 2004/38 трябва да се тълкуват в смисъл, че що се отнася до периодите преди дете, гражданин на Съюза, да е придобило право на постоянно пребиваване в приемащата държава, както това дете, когато за него се претендира право на пребиваване на основание на посочения член 7, параграф 1, буква б), така и родителят, който действително упражнява родителските права върху него, трябва да имат пълно здравно застрахователно покритие по смисъла на тази директива.

         (1)  ОВ C 313, 21.9.2020 г.


title: Дело T-185/21: Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO — Schuju (Хозяйка) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „Хозяйка“ — По-ранна национална фигуративна марка „хозяюшка“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/33

      Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO — Schuju (Хозяйка)
      (Дело T-185/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „Хозяйка“ - По-ранна национална фигуративна марка „хозяюшка“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 171/43)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Бюл, Германия) (представител: A. Lingenfelser, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Eberl, и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Peter Schuju (Борхен, Германия) (представител: K. Borstel, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 16 ноември 2020 г. (преписка R 2717/2019-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни M. Schuju и Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 242, 21.6.2021 г.


title: Дело T-116/22: Жалба, подадена на 3 март 2022 г. — Belavia/Съвет

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/42

      Жалба, подадена на 3 март 2022 г. — Belavia/Съвет
      (Дело T-116/22)
      (2022/C 171/58)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Belavia — Belarusian Airlines AAT (Минск, Беларус) (представители: N. Tuominen и L. Engelen, lawyers)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение (ОВППС) 2021/2125 на Съвета от 2 декември 2021 година за прилагане на Решение 2012/642/ОВППС относно ограничителните мерки с оглед на положението в Беларус (1) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/2124 на Съвета от 2 декември 2021 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (2) (наричани по-нататък „оспорените мерки“) и

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква две основания.

                  1.

                  Първо основание: като се позовава на фактически неточни причини, изложени в оспорените мерки за обозначаване на жалбоподателя, Съветът допуснал явна грешка в преценката. Това се подсилва от факта, че на практика самият жалбоподателя предоставил на Съвета подробна информация, която отхвърля причините в основата на обозначаването му преди това, тъй като е бил запознат с фалшиви репортажи, включващи такава публикувана информация.

                  2.

                  Второ основание: оспорените мерки не отговаряли на стандарта за доказване, който се изисква за приемането на индивидуални санкции. Като се опитвал да използва индивидуални мерки, за да постигне целите за ограничаване на търговските дейности и печалба на предприятие, притежавано от чужда държава, Съветът приложил незаконосъобразен вид мярка.

         (1)  ОВ L 430 I, стр. 16.

         (2)  ОВ L 430 I, стр. 1.


title: Дело C-821/21: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n° 2 de Fuengirola (Испания), постъпило на 24 декември 2021 г. — NM/Club La Costa (UK) PLC, клон в Испания, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD и European Resorts & Hotels SL

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/15

      Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 2 de Fuengirola (Испания), постъпило на 24 декември 2021 г. — NM/Club La Costa (UK) PLC, клон в Испания, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD и European Resorts & Hotels SL
      (Дело C-821/21)
      (2022/C 171/19)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia no 2 de Fuengirola

         Страни в главното производство

         Ищец: NM

         Ответници: Club La Costa (UK) PLC, клон в Испания, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD и European Resorts & Hotels SL

         Преюдициални въпроси

      Във връзка с Регламент (ЕС) 1215/2012 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година:

                     Първи. В хипотезите на потребителски договори, за които се прилага член 18, параграф 1 от Регламент Брюксел I, в съответствие ли е с този регламент да се счита, че изразът „другата страна по договора“, използван в посочената разпоредба, включва само лицето, което е подписало договора, и следователно не може да включва физически или юридически лица, различни от тези, които действително са го подписали?

                     Втори. В случай че изразът „другата страна по договора“ се тълкува в смисъл, че включва само лицето, което действително е подписало договора, в хипотезите, в които и потребителят, и „другата страна по договора“ имат местоживеене извън Испания, в съответствие ли е с член 18, параграф 1 от Регламент Брюксел I да се счита, че международната компетентност на съдилищата в Испания не може да бъде определена от факта, че групата от предприятия, към която принадлежи „другата страна по договора“, включва дружества с местоживеене в Испания, които не са участвали в подписването на договора или които са подписали други договори, различни от този, по отношение на който се иска обявяване на недействителност?

                     Трети. В случай че „другата страна по договора“ по смисъла на член 18, параграф 1 от Регламент Брюксел I докаже, че местоживеенето ѝ е определено в Обединеното кралство съгласно член 63, параграф 2 от Регламента, в съответствие ли е с тази разпоредба да се счита, че така определеното местоживеене ограничава избора, който може да се направи съгласно член 18, параграф 1? В допълнение, в съответствие ли е с посочената разпоредба да се счита, че тя не се ограничава само до установяването на „фактическа презумпция“, че тази презумпция не се оборва, ако „другата страна по договора“ извършва дейност извън държавата по нейното местоживеене, и че няма задължение на „другата страна по договора“ да обоснове наличието на съответствие между определеното местоживеене съгласно посочената разпоредба и мястото, на което извършва дейността си?

            Във връзка с Регламент (СЕ) 593/2008 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година:

                     Четвърти. В хипотезите на потребителски договори, за които е приложим Регламент Рим I, в съответствие ли е с член 3 от този регламент да се счита, че са действителни и приложими клаузите за определяне на приложимото право, включени в „общите условия“ на подписания от страните договор или предвидени в отделен документ, към който договорът изрично препраща и за който се докаже, че е предоставен на потребителя?

                     Пети. В хипотезите на потребителски договори, за които е приложим Регламент Рим I, в съответствие ли е с член 6, параграф 1 от този регламент да се счита, че на него може да се позовава както потребителят, така и другата страна по договора?

                     Шести. В хипотезите на потребителски договори, за които е приложим Регламент Рим I, в съответствие ли е с член 6, параграф 1 от този регламент да се счита, че ако са изпълнени предвидените в него условия, правото, посочено в тази разпоредба, във всички случаи се прилага с предимство спрямо правото, посочено в член 6, параграф 3, въпреки че последното би могло да се окаже по-благоприятно за потребителя в конкретния случай?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) (ОВ L 177, 2008 г., стр. 6).


title: Дело T-192/21: Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — Beta Sports (META) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „META“ — По-ранна национална словна марка „METALGIAL“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/34

      Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — Beta Sports (META)
      (Дело T-192/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „META“ - По-ранна национална словна марка „METALGIAL“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 171/44)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Laboratorios Ern, SA (Барселона, Испания) (представител: T. González Martínez, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Ivanauskas)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Beta Sports LLC (Коконат Крийк, Флорида, Съединени щати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 22 януари 2021 г. (преписка R 1152/2020-2), постановено в производство по възражение със страни Laboratorios Ern и Beta Sports

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Laboratorios Ern, SA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 217, 7.6.2021 г.


title: Дело T-669/20: Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Pluscard Service/EUIPO (PLUSCARD) (Марка на Европейския съюз — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Фигуративна марка „PLUSCARD“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/27

      Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Pluscard Service/EUIPO (PLUSCARD)
      (Дело T-669/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка „PLUSCARD“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 171/34)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pluscard Service-Gesellschaft für Kreditkarten-Processing mbH (Саарбрюкен, Германия) (представител: M. Dury, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: R. Raponi и J. Crespo Carrillo)

         Предмет

      Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 септември 2020 г. (преписка R 638/2020-4), отнасящо се до международната регистрация на посочващата Европейския съюз фигуративна марка „PLUSCARD“

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Pluscard Service-Gesellschaft für Kreditkarten-Processing mbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 28, 25.1.2021 г.


title: Дело C-275/20: Решение на Съда (голям състав) от 1 март 2022 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Решение (ЕС) 2020/470 — Продължаване на срока на действие на правото, предоставяно за съвместно продуцирани аудио-визуални творби, както е предвидено в член 5 от Протокола относно сътрудничеството в областта на културата към Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна — Процесуалноправно основание — Член 218, параграф 7 ДФЕС — Приложима процедура и приложимо правило за гласуване)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/8

      Решение на Съда (голям състав) от 1 март 2022 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-275/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Решение (ЕС) 2020/470 - Продължаване на срока на действие на правото, предоставяно за съвместно продуцирани аудио-визуални творби, както е предвидено в член 5 от Протокола относно сътрудничеството в областта на културата към Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна - Процесуалноправно основание - Член 218, параграф 7 ДФЕС - Приложима процедура и приложимо правило за гласуване)
      (2022/C 171/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland, M. Afonso и D. Schaffrin)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: P. Plaza García и B. Driessen)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Френска република (представители: J.-L. Carré, T. Stehelin, E. de Moustier и A. Daniel), Кралство Нидерландия (представители: M. K. Bulterman, C. S. Schillemans и J. Langer)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение (EС) 2020/470 на Съвета от 25 март 2020 година за продължаване на срока на действие на правото, предоставяно за съвместно продуцирани аудио-визуални творби, както е предвидено в член 5 от Протокола относно сътрудничеството в областта на културата към Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна.

                  2)

                  Запазва правните последици на Решение 2020/470 до отстраняването на установените основания за отмяна.

                  3)

                  Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

                  4)

                  Френската република и Кралство Нидерландия понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Дело C-35/22: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Málaga (Испания), постъпило на 17 януари 2022 г. — CAJASUR Banco S.A./JO и IM

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/16

      Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Málaga (Испания), постъпило на 17 януари 2022 г. — CAJASUR Banco S.A./JO и IM
      (Дело C-35/22)
      (2022/C 171/20)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Provincial de Málaga

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CAJASUR Banco S.A.

         Ответник: JO и IM

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Противоречи ли на правото на ефективна съдебна защита и на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз изискването потребителят да е отправил извънсъдебно искане, предшестващо съдебното производство, за да може обявяването на нищожност поради неравноправност на определено общо договорно условие да породи всички присъщи на тази нищожност обезщетителни последици (включително свързаните със съдебното производство разноски) в съответствие с член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1)?

                  2)

                  Съответства ли на правото на пълно обезщетение и на ефективността на правото на Европейския съюз и на член 6, параграф 1 от посочената директива установяването на критерий, според който съдебните разноски (включително свързаните със съдебното производство разноски) се възлагат в зависимост от наличието на отправено от потребителя предварително извънсъдебно искане до финансовата институция за заличаване на посочената клауза?

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело T-671/20: Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — OA/ЕИСК (Публична служба — Длъжностни лица — Психически тормоз — Дисциплинарно производство — Дисциплинарно наказание — Писмена забележка — Право на защита — Грешка в преценката — Отговорност)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/28

      Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — OA/ЕИСК
      (Дело T-671/20) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Психически тормоз - Дисциплинарно производство - Дисциплинарно наказание - Писмена забележка - Право на защита - Грешка в преценката - Отговорност)
      (2022/C 171/35)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: OA (представители: M. Casado García-Hirschfeld и M. Aboudi, avocats)

         Ответник: Европейски икономически и социален комитет (представители: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, A. Carvajal García-Valdecasas и L. Camarena Januzec, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на Решение № 293/19 на ЕИСК от 5 декември 2019 г., с което на жалбоподателя е наложено наказание писмена забележка и, от друга страна, за присъждане на обезщетение за имуществени и неимуществени вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение № 293/19 на Европейския икономически и социален комитет (ЕИСК) от 5 декември 2019 г., с което на OA е наложено наказание писмена забележка.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Осъжда ЕИСК да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 9, 11.1.2021 г.


title: Дело T-198/21: Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — Ancor Group/EUIPO — Cody’s Drinks International (CODE-X) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Словна марка на Европейския съюз „CODE-X“ — По-ранни национални словна и фигуративна марки „Cody’s“ — По-ранна международна фигуративна марка „Cody’s“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/34

      Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — Ancor Group/EUIPO — Cody’s Drinks International (CODE-X)
      (Дело T-198/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Словна марка на Европейския съюз „CODE-X“ - По-ранни национални словна и фигуративна марки „Cody’s“ - По-ранна международна фигуративна марка „Cody’s“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 171/45)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Ancor Group GmbH (Игерсхайм, Германия) (представители: J. Wachsmuth и W. Berlit, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: M. Eberl и E. Markakis)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Cody’s Drinks International GmbH (Бремен, Германия)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 4 февруари 2021 г. (преписка R 208/2020-5), постановено в производство по възражение със страни Cody’s Drinks International и Ancor Group

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 4 февруари 2021 г. (преписка R 208/2020-5).

                  2)

                  Отхвърля възражението, подадено от Cody’s Drinks International GmbH.

                  3)

                  Осъжда EUIPO да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 217, 7.6.2021 г.


title: Дело C-42/22: Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 19 януари 2022 г. — Global, Companhia de Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/17

      Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 19 януари 2022 г. — Global, Companhia de Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-42/22)
      (2022/C 171/21)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal Administrativo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Global, Companhia de Seguros SA

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 13, параграф 1, част Б, буква а) от Шеста директива за ДДС (1) и съответно действащият член 135, параграф 1, буква а) от Директивата за ДДС (2) да се тълкуват в смисъл, че понятието „застрахователни и презастрахователни сделки“ включва, за целите на освобождаването от ДДС, свързани или допълнителни дейности като придобиването и продажбата на вторични суровини от претърпели произшествие превозни средства?

                  2.

                  Трябва ли член 13, параграф 1, част Б, буква в) от Шеста директива и съответно приетият впоследствие член 136, буква а) от Директивата за ДДС да се тълкуват в смисъл, че придобиването и продажбата на вторични суровини от претърпели произшествие превозни средства се считат за свързани изключително с освободен от данъчно облагане субект, тъй като тези стоки не са породили право на приспадане на ДДС?

                  3.

                  Противоречи ли на принципа на неутралност на ДДС неосвобождаването от ДДС на продажбата на вторични суровини от претърпели произшествие превозни средства от застрахователи, когато не е възникнало право на приспадане на ДДС?

         (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година за хармонизирането на законодателствата на държавите членки, свързани с данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, 1977 г., стр. 1).

         (2)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-715/20: Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Degode/EUIPO — Leo Pharma (Skinovea) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Skinovea“ — По-ранна национална словна марка „SKINOREN“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/28

      Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Degode/EUIPO — Leo Pharma (Skinovea)
      (Дело T-715/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Skinovea“ - По-ранна национална словна марка „SKINOREN“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 171/36)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Degode-Dermago Development GmbH (Щраусберг, Германия) (представители: O. Spieker, A. Schönfleisch и N. Willich, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Capostagno и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Leo Pharma A/S (Балеруп, Дания)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 4 септември 2020 г. (преписка R 337/2020-5), постановено в производство по възражение със страни Leo Pharma и Degode-Dermago Development

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Degode-Dermago Development GmbH да плати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 35, 1.2.2021 г.


title: Дело C-69/22: Иск, предявен на 2 февруари 2022 г. — Европейска комисия/Румъния

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/17

      Иск, предявен на 2 февруари 2022 г. — Европейска комисия/Румъния
      (Дело C-69/22)
      (2022/C 171/22)
      Език на производството: румънски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: M. Noll-Ehlers, M. Ioan)

         Ответник: Румъния

         Искания на ищеца

                  —

                  да се обяви, че като не е приела и не е предала на Европейската комисия национална програма за контрол на атмосферното замърсяване, Румъния не е изпълнила задълженията си съгласно член 6, параграф 1 и член 10, параграф 1 от Директива (ЕС) 2016/2284 на Европейския парламент и на Съвета [от 14 декември 2016 г.] за намаляване на националните емисии на някои атмосферни замърсители, за изменение на Директива 2003/35/ЕО и за отмяна на Директива 2001/81/ЕО (1);

                  —

                  да се осъди Румъния да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Комисията поддържа, че с Директива (ЕС) 2016/2284 за намаляване на националните емисии на някои атмосферни замърсители са установени ангажименти за намаляването на емисиите на пет ключови атмосферни замърсители за периода 2020 — 2029 г. и считано от 2030 г. За целите на спазването на тези ангажименти за намаляване на емисиите и за да се допринесе за постигането на тези цели за качество на въздуха в Съюза, член 6, параграф 1 възлага на държавите членки да приемат национална програма за контрол на атмосферното замърсяване.
      Съгласно член 10, параграф 1 от Директива (ЕС) 2016/2284, Румъния трябва да предаде на Комисията национална програма за контрол на атмосферното замърсяване до 1 април 2019 г., а действията, предвидени от румънските органи е трябвало да бъдат приети преди тази дата.
      Следователно Комисията поддържа, че като не е приела, нито предала на Комисията националната програма за контрол на атмосферното замърсяване преди датата на настоящия иск, Румъния не е изпълнила задълженията си съгласно член 6, параграф 1 и член 10, параграф 1 от Директива (ЕС) 2016/2284.

         (1)  ОВ L 344, 2016 г., стр. 1.


title: Дело C-349/20: Решение на Съда (трети състав) от 3 март 2022 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) — Обединеното кралство) — NB, AB/Secretary of State for the Home Department (Преюдициално запитване — Обща политика в областта на убежището и имиграцията — Стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила — Директива 2004/83/ЕО — Член 12 — Изключване на статута на бежанец — Лице без гражданство, от палестински произход, регистрирано от Агенцията на ООН за подпомагане и работа (с палестинските бежанци в Близкия изток) (UNRWA) — Условия за позоваване ipso facto на Директива 2004/83/ЕО — Преустановяване на закрилата или помощта от UNRWA)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/9

      Решение на Съда (трети състав) от 3 март 2022 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) — Обединеното кралство) — NB, AB/Secretary of State for the Home Department
      (Дело C-349/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща политика в областта на убежището и имиграцията - Стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила - Директива 2004/83/ЕО - Член 12 - Изключване на статута на бежанец - Лице без гражданство, от палестински произход, регистрирано от Агенцията на ООН за подпомагане и работа (с палестинските бежанци в Близкия изток) (UNRWA) - Условия за позоваване ipso facto на Директива 2004/83/ЕО - Преустановяване на закрилата или помощта от UNRWA)
      (2022/C 171/11)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: NB, AB

         Ответник: Secretary of State for the Home Department

         при участието на: Върховен комисар за бежанците на ООН (Обединеното кралство)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 12, параграф 1, буква а), второ изречение от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила трябва да се тълкува в смисъл, че за да се определи дали закрилата или помощта на Агенцията на Организацията на обединените нации за подпомагане и работа с палестинските бежанци в Близкия изток (UNRWA) е преустановена, поради което дадено лице може да претендира ipso facto да му бъде предоставен „статут на бежанец“ по смисъла на тази разпоредба, следва след извършване на индивидуална оценка да се вземат предвид релевантните обстоятелства, които са налице не само към момента, в който това лице е напуснало зоната на действие на UNRWA, но също и към момента, в който компетентните административни органи са разгледали молба за предоставяне на статут на бежанец или съответните съдебни органи са се произнесли по жалбата срещу решение за отказ за предоставяне на такъв статут.

                  2)

                  Член 12, параграф 1, буква а), второ изречение от Директива 2004/83 трябва да се тълкува в смисъл, че в рамките на анализа дали закрилата или помощта, предоставяна от Агенцията на Организацията на обединените нации за подпомагане и работа с палестинските бежанци в Близкия изток (UNRWA), е преустановена, поради което дадено лице може да претендира ipso facto да му бъде предоставен статут на бежанец по смисъла на тази разпоредба, когато съответното лице докаже, че е било принудено да напусне зоната на действие на UNRWA поради причини, които то не може да контролира или не зависят от неговата воля, държавата членка е длъжна, ако смята, че това лице понастоящем е в състояние да се завърне в тази зона на действие и да се ползва от тази закрила или от тази помощ, да докаже, че случаят е такъв.

                  3)

                  Член 12, параграф 1, буква а), второ изречение от Директива 2004/83 трябва да се тълкува в смисъл, че за да се определи дали закрилата или помощта, предоставяна от Агенцията на Организацията на обединените нации за подпомагане и работа с палестинските бежанци в Близкия изток (UNRWA), е преустановена по смисъла на тази разпоредба, поради което лице, подало молба за международна закрила, е било принудено да напусне зоната на действие на тази агенция, не е необходимо да се докаже, че UNRWA или държавата, на чиято територия тя осъществява дейност, е имала намерение да увреди това лице или чрез действие или бездействие да го лиши от помощ. За целите на тази разпоредба е достатъчно да се установи, че помощта или закрилата на UNRWA действително е преустановена, без значение поради каква причина, в резултат на което по обективни причини или поради причини, свързани с личното положение на това лице, тази агенция повече не е в състояние да му гарантира условията на живот, отговарящи на мисията, с която е натоварена.

                  4)

                  Член 12, параграф 1, буква а), второ изречение от Директива 2004/83 във връзка с член 1, раздел D от Женевската конвенция трябва да се тълкува в смисъл, че при преценката на условията, които се изискват, за да се провери дали е преустановена закрилата или помощта, предоставяна от Агенцията на ООН за подпомагане и работа с палестинските бежанци в Близкия изток (UNRWA), в резултат на което даден дадено лице може да претендира ipso facto да му бъде предоставен „статут на бежанец“ по смисъла на тази разпоредба от Директива 2004/83, следва да се държи сметка и за предоставяната на това лице помощ от страна на представители на гражданското общество като неправителствените организации (НПО), при условие че UNRWA поддържа с тях формална връзка на сътрудничество, която е стабилна и в рамките на която те подпомагат UNRWA при изпълнението на нейния мандат.

         (1)  ОВ C 62, 22.2.2021 г.


title: Дело T-126/22: Жалба, подадена на 7 март 2022 г. — Coinbase/EUIPO — Coinbase Global (coinbase)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/43

      Жалба, подадена на 7 март 2022 г. — Coinbase/EUIPO — Coinbase Global (coinbase)
      (Дело T-126/22)
      (2022/C 171/59)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Coinbase, Inc. (Сан Франциско, Калифорния, Съединени щати) (представител: A. Nordemann, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Coinbase Global OÜ (Талин, Естония)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за регистрация на словната марка на Европейския съюз „coinbase“ — Заявка за регистрация № 18 090 762

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 декември 2021 г. по преписка R 1097/2021-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-72/22: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 4 февруари 2022 г. — M.A./Valstybės sienos apsaugos tarnyba

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/18

      Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 4 февруари 2022 г. — M.A./Valstybės sienos apsaugos tarnyba
      (Дело C-72/22)
      (2022/C 171/23)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: M.A.

         Ответник: Valstybės sienos apsaugos tarnyba

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 7, параграф 1 от Директива 2013/32/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила във връзка с член 4, параграф 1 от Директива 2011/95/ЕС (2) на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като приложимата в настоящия случай, съгласно която, в случай на обявяване на военно положение, извънредно положение или извънредно положение поради масов приток на чужденци, по принцип не се допуска чужденец, влязъл и пребиваващ незаконно на територията на държава членка, да подаде молба за международна закрила?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли член 8, параграфи 2 и 3 от Директива 2013/33/ЕС (3) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която, в случай на обявяване на военно положение, извънредно положение или извънредно положение поради масов приток на чужденци, търсещото убежище лице може да бъде задържано на единственото основание, че е влязло на територията на Република Литва чрез незаконно преминаване на нейната държавна граница?

         (1)  ОВ L 180, 2013 г., стр. 60.

         (2)  ОВ L 337, 2011 г., стр. 9.

         (3)  ОВ L 180, 2013 г., стр. 96.


title: Дело T-209/21: Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — Ignacio Carrasco/EUIPO — Santos Carrasco Manzano (La Hoja del Carrasco) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „La Hoja del Carrasco“ — По-ранна фигуративна национална марка „CARRASCO, Guijuelo“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Доминиращи и отличителни елементи на конфликтните марки)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/35

      Решение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — Ignacio Carrasco/EUIPO — Santos Carrasco Manzano (La Hoja del Carrasco)
      (Дело T-209/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „La Hoja del Carrasco“ - По-ранна фигуративна национална марка „CARRASCO, Guijuelo“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Доминиращи и отличителни елементи на конфликтните марки)
      (2022/C 171/46)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Ignacio Carrasco SL (Гихуело, Испания) (представител: J. Donoso Romero, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: R. Santana Davies и D. Gája)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Santos Carrasco Manzano SA (Гихуело) (представител: F. Marín Riaño, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 10 февруари 2021 г. (преписка R 175/2020-1) относно производство за обявяване на недействителност със страни Santos Carrasco Manzano и Ignacio Carrasco

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Ignacio Carrasco SL да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 217, 7.6.2021 г.


title: Дело T-129/22: Жалба, подадена на 7 март 2022 г. — Simba Toys/EUIPO — Master Gift Import (BIMBA TOYS)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/44

      Жалба, подадена на 7 март 2022 г. — Simba Toys/EUIPO — Master Gift Import (BIMBA TOYS)
      (Дело T-129/22)
      (2022/C 171/60)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Simba Toys GmbH & Co. KG (Фюрт, Германия) (представител: O. Ruhl, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Master Gift Import, SLU (Ронда, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „BIMBA TOY“ — заявка за регистрация № 17 846 486

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 декември 2021 г. по преписка R 629/2021-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-161/15: Определение на Общия съд от 22 февруари 2022 г. — Brinkmann (Steel Trading) и др./Комисия и ЕЦБ (Иск за обезщетение — Икономическа и парична политика — Програма за подпомагане на стабилността в Кипър — Меморандум за разбирателство от 26 април 2013 г. относно специфичните условия на икономическата политика, сключен между Кипър и Европейския механизъм за стабилност — Компетентност на Общия съд — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Равно третиране — Принцип на пропорционалност — Иск, явно лишен от каквото и да е правно основание)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/36

      Определение на Общия съд от 22 февруари 2022 г. — Brinkmann (Steel Trading) и др./Комисия и ЕЦБ
      (Дело T-161/15) (1)

      (Иск за обезщетение - Икономическа и парична политика - Програма за подпомагане на стабилността в Кипър - Меморандум за разбирателство от 26 април 2013 г. относно специфичните условия на икономическата политика, сключен между Кипър и Европейския механизъм за стабилност - Компетентност на Общия съд - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Равно третиране - Принцип на пропорционалност - Иск, явно лишен от каквото и да е правно основание)
      (2022/C 171/47)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищци: Brinkmann (Steel Trading) Ltd (Лондон, Обединеното кралство) и 18 други ищци, чиито имена са включени в приложението към определението (представител: R. Nowinski, avocat)

         Ответници: Европейска комисия (представители: J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis и S. Delaude), Европейска централна банка (представители: K. Laurinavičius и M. Szablewska, подпомагани от H.-G. Kamann, avocat)

         Предмет

      Искане на основание член 268 ДФЕС за присъждане на обезщетение за вредите, които ищците твърдят, че са претърпели в резултат на решението на Комисията и на ЕЦБ да подчинят на определени условия предоставянето на инструмент за финансова помощ на Република Кипър

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда Brinkmann (Steel Trading) Ltd и другите страни, чиито имена са посочени в приложение, да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейската комисия и на Европейската централна банка (ЕЦБ).

         (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело C-104/22: Преюдициално запитване от Markkinaoikeus (Финландия), постъпило на 15 февруари 2022 г. — Lännen MCE Oy/Berky GmbH и Senwatec GmbH & Co. KG

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/19

      Преюдициално запитване от Markkinaoikeus (Финландия), постъпило на 15 февруари 2022 г. — Lännen MCE Oy/Berky GmbH и Senwatec GmbH & Co. KG
      (Дело C-104/22)
      (2022/C 171/24)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Markkinaoikeus

         Страни в главното производство

         Ищец: Lännen MCE Oy

         Ответници: Berky GmbH и Senwatec GmbH & Co. KG

         Преюдициални въпроси

      Дружеството А, установено в държавата членка Х, където се намира неговото седалище, е използвало на уебсайт в рекламата или като ключова дума знак, който е идентичен на марка на ЕС на дружеството B.

                  1.

                  Може ли в горепосочения случай да се приеме, че рекламата е предназначена за потребители или търговци в държавата членка Y, където е седалището на дружество B, и компетентен ли е съд за марките на ЕС в държавата членка Y да разглежда иск за нарушение на правата върху марка на ЕС съгласно член 125, параграф 5 от Регламента относно марката на ЕС (1), ако в публикуваната по електронен път реклама или в уебсайт на рекламодател, достъпен чрез линк от тази реклама, географската зона на доставка на стоките най-малкото не е изрично уточнена или ако от зоната на доставка изрично не е изключена нито една държава членка? Може ли в това отношение да се вземе предвид естеството на стоките, за които се отнася рекламата, както и обстоятелството, че пазарът за продуктите на дружеството А обхваща, както се твърди, целия свят и следователно цялата територия на Европейския съюз, включително държавата членка Y?

                  2.

                  Може ли да се приеме, че горепосочената реклама е предназначена за потребители или търговци в държавата членка Y, ако рекламата е показана на уебсайт на интернет търсачка, функциониращ под наименованието на националния домейн от първо ниво на държавата членка Y?

                  3.

                  При положителен отговор на въпрос 1 или въпрос 2: какви други обстоятелства, ако има такива, следва да се вземат предвид при преценката дали рекламата е предназначена за потребители или търговци в държавата членка Y?

         (1)  Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 154, 2017 г., стр. 1).


title: Дело C-409/20: Решение на Съда (трети състав) от 3 март 2022 г. (преюдициално запитване от Juzgado Contencioso Administrativo n° 1 de Pontevedra — Испания) — UN/Subdelegación del Gobierno en Pontevedra (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Директива 2008/115/ЕО — Общи стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни — Член 6, параграф 1 и член 8, параграф 1 — Национална правна уредба, която в случай на незаконно пребиваване предвижда налагането на глоба заедно със задължение за напускане на територията на страната — Възможност за узаконяване на пребиваването в рамките на определен срок — Член 7, параграфи 1 и 2 — Срок за доброволно напускане)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/10

      Решение на Съда (трети състав) от 3 март 2022 г. (преюдициално запитване от Juzgado Contencioso Administrativo no 1 de Pontevedra — Испания) — UN/Subdelegación del Gobierno en Pontevedra
      (Дело C-409/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Директива 2008/115/ЕО - Общи стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни - Член 6, параграф 1 и член 8, параграф 1 - Национална правна уредба, която в случай на незаконно пребиваване предвижда налагането на глоба заедно със задължение за напускане на територията на страната - Възможност за узаконяване на пребиваването в рамките на определен срок - Член 7, параграфи 1 и 2 - Срок за доброволно напускане)
      (2022/C 171/12)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado Contencioso Administrativo no 1 de Pontevedra

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UN

         Ответник: Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

         Диспозитив

      Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, и по-специално член 6, параграф 1 и член 8, параграф 1 във връзка с член 6, параграф 4 и член 7, параграфи 1 и 2 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка, с която незаконното пребиваване на гражданин на трета страна на територията на тази държава членка, когато не са налице отегчаващи обстоятелства, се санкционира първоначално с налагането на глоба заедно със задължение за доброволно напускане в определен срок на територията на посочената държава членка, освен ако преди изтичането на този срок пребиваването на съответния гражданин не бъде узаконено, а впоследствие, при липса на узаконяване на пребиваването на този гражданин, с издаването на решение за задължителното му извеждане, стига въпросният срок да е определен в съответствие с изискванията, предвидени в член 7, параграфи 1 и 2 от посочената директива.

         (1)  ОВ C 53, 15.2.2021 г.


title: Дело T-295/21: Определение на Общия съд от 15 февруари 2022 г. — eSlovensko/Комисия (Жалба за отмяна — Финансови разпоредби — Програма на Съюза за насърчаване на по-безопасното използване на интернет — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/36

      Определение на Общия съд от 15 февруари 2022 г. — eSlovensko/Комисия
      (Дело T-295/21) (1)

      (Жалба за отмяна - Финансови разпоредби - Програма на Съюза за насърчаване на по-безопасното използване на интернет - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
      (2022/C 171/48)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: eSlovensko (Лученец, Словакия) (представител: B. Fridrich, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà и S. Romoli)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението Ares(2021) 1955613 на Комисията от 18 март 2021 г. относно нареждане за събиране по проекта SI-2010-SIC-1231002 („Safer Internet SK SIC“)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  eSlovensko понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 320, 9.8.2021 г.


title: Дело T-130/22: Жалба, подадена на 7 март 2022 г. — Biologische Heilmittel Heel/EUIPO — Esi (TRAUMGEL)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/44

      Жалба, подадена на 7 март 2022 г. — Biologische Heilmittel Heel/EUIPO — Esi (TRAUMGEL)
      (Дело T-130/22)
      (2022/C 171/61)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Biologische Heilmittel Heel GmbH (Баден-Баден, Германия) (представител: J. Künzel, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Esi Srl (Албисола Супериоре, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „TRAUMGEL“ — заявка за регистрация № 16 289 712

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 декември 2021 г. по преписка R 813/2021-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени точка 3 от обжалваното решение на четвърти апелативен състав — R 813/2021-4 от 20 декември 2021 г.,

                  —

                  да промени точка 1 от обжалваното решение на четвърти апелативен състав — R 813/2021-4 от 20 декември 2021 г.,

                  —

                  да отмени решението на отдела по споровете от 6 април 2021 г., с изключение на стоките по точка 1, доколкото възражението е отхвърлено за стоки от клас 3,

                  —

                  да осъди другата страна в производството пред EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-133/22: Жалба, подадена на 10 март 2022 г. — Katjes Fassin/EUIPO (THE FUTURE IS PLANT-BASED)

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/45

      Жалба, подадена на 10 март 2022 г. — Katjes Fassin/EUIPO (THE FUTURE IS PLANT-BASED)
      (Дело T-133/22)
      (2022/C 171/62)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Емерих ам Райн, Германия) (представители: Rechtsanwälte T. Schmitz и S. Stolzenburg-Wiemer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „THE FUTURE IS PLANT-BASED“ — заявка за регистрация № 18 310 582

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 21 декември 2021 г. по преписка R 1023/2021-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

      Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-695/20: Определение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — OG/ЕИБ

text:
               25.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/46

      Определение на Общия съд от 23 февруари 2022 г. — OG/ЕИБ
      (Дело T-695/20) (1)

      (2022/C 171/63)
      Език на производството: френски
      Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 35, 1.2.2021 г.


               13.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/35

      Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein на 24 януари 2019 година по дело D и E
      (Дело E-2/19)
      (2019/C 197/07)
      С писмо от 24 януари 2019 г., получено в деловодството на Съда на ЕАСТ на 29 януари 2019 г., към съда на ЕАСТ бе отправена молба от Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (Административния съд на Княжество Лихтенщайн) за консултативно становище по следния въпрос по дело D и E:
      Трябва ли Директива 2004/38, по-специално член 3, параграф 1 във връзка с член 7, параграф 1, буква г) от нея, и първото изречение на точка III от Решение № 191/1999 [на Съвместния комитет на ЕИП] да се тълкуват в смисъл, че член на семейството на гражданин на държава — членка на ЕС, има право да получи разрешение със същата валидност като това на лицето, от което той е зависим, дори ако лицето, от което той е зависим, е получило право на пребиваване в Лихтенщайн само въз основа на националното право, а не въз основа на правото на ЕИП?


               13.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/36

      Дело, заведено на 26 февруари 2019 година от Nettbuss AS срещу Konkurrenten.no AS
      (Дело E-1/17 Costs)
      (2019/C 197/08)
      На 26 февруари 2019 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Konkurrenten.no AS от Nettbuss AS, представлявано от Camilla Borna Fossem, работеща в адвокатска кантора Schjødt AS, Ruseløkkveien 14, NO-0201 Осло, Норвегия.
      Ищецът моли Съда да разпореди следното:

                  1.

                  Konkurrenten.no AS да заплати на Nettbuss AS сумата от 442 125 NOK (или нейната равностойност в евро) в допълнение към дължимите мораторни лихви.

            Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

                  —

                  На 11 януари 2017 г. Konkurrenten.no AS е подало пред Съда на ЕАСТ жалба срещу Решение № 179/15/COL на Надзорния орган на ЕАСТ, постановено през месец май 2017 г. Ищецът по настоящото дело е бил пряко засегнат от решението на Надзорния орган на ЕАСТ, поради което е подал молба за встъпване в производството по дело E-1/17 Konkurrenten.no AS/Надзорен орган на ЕАСТ. С определение на председателя на Съда от 12 юли 2017 г. на ищеца е било разрешено да встъпи в производството.

                  —

                  Член 70, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда на ЕАСТ гласи:

                     „При спор относно подлежащите на възстановяване съдебни разноски, Съдът се произнася с определение по искане на заинтересованата страна, след изслушване на становището на другата страна.“

                  —

                  С определението на Съда по дело E-1/17 Съдът на ЕАСТ е присъдил, че Konkurrenten.no AS следва да заплати съдебните разноски, направени от ищеца.


title: Дело C-219/19: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 11 март 2019 г. — Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/25

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 11 март 2019 г. — Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
      (Дело C-219/19)
      (2019/C 206/29)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura

         Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

         Преюдициален въпрос

      Допускат ли разпоредбите на съображение 14 във връзка с член 19, параграф 1 и член 80, параграф 2 от Директива 2014/24/ЕС (1) разпоредба като член 46 от Законодателен декрет № 50 от 18 април 2016 г., с която Италия транспонира във вътрешния си правен ред Директиви 2014/23/ЕС (2), 2014/24/ЕС и 2014/25/ЕС (3) и която позволява само на икономическите оператори, които са учредени в посочените в тази разпоредба правни форми да участват в процедурите за възлагане на обществени поръчки за „архитектурни и инженерни услуги“, като по този начин изключва от участие в тези процедури икономическите оператори, които предоставят тези услуги, но са учредени в друга правна форма?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).

         (2)  Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за възлагане на договори за концесия (ОВ L 94, 2014 г., стр. 1).

         (3)  Директива 2014/25/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година относно възлагането на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги и за отмяна на Директива 2004/17/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 243).


title: Дело T-158/19: Жалба, подадена на 15 март 2019 г. — Breyer/Комисия

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/44

      Жалба, подадена на 15 март 2019 г. — Breyer/Комисия
      (Дело T-158/19)
      (2019/C 206/48)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Patrick Breyer (Кил, Германия) (представител: J. Breyer, Rechtsanwalt)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 17 януари 2019 г. по дело Ares(2018)6073379, както и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква следните основания.

                  1.

                  Неправилно прилагане на член 4, параграф 2, първо тире от Регламент (ЕС) № 1049/2001 (1) (защита на търговските интереси)

                              —

                              В рамките на първото основание се твърди, че оповестяването на документи относно разрешението и развитието на изследователския проект „iBorderCtrl“ не засяга защитата на търговските интереси на членовете на консорциума. Предметът на проекта „Intelligent Portable Border Control System“ според жалбоподателя е изследването на нови технологии за граничен контрол при влизане, като въвеждането на „автоматизиран детектор на лъжата“, и за изчисляване на стойността на риска.

                              —

                              Освен това се твърди, че е налице по-висш обществен интерес от оповестяването на спорните документи.

                  2.

                  Второ основание: неправилно прилагане на член 7, параграф 1 и на член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (обработване на заявления)

                              —

                              В рамките на второто основание се твърди, че Комисията е разгледала само заявлението за достъп до документите относно развитието на изследователския проект „iBorderCtrl“. Заявлението за достъп до документи относно разрешението на проекта обаче не било разгледано.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-52/18: Решение на Съда (първи състав) от 23 май 2019 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Norderstedt — Германия) — Christian Fülla/Toolport GmbH (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 1999/44/ЕО — Липса на съответствие на доставената стока — Член 3 — Право на потребителя стоката да бъде приведена в съответствие — безплатно, в разумен срок и без съществено неудобство — Определяне на мястото, където потребителят трябва да постави на разположение на продавача закупена от разстояние стока, за да бъде приведена в съответствие — Понятие за „безплатно“привеждане в съответствие на стоката — Право на потребителя да развали договора)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/8

      Решение на Съда (първи състав) от 23 май 2019 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Norderstedt — Германия) — Christian Fülla/Toolport GmbH
      (Дело C-52/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 1999/44/ЕО - Липса на съответствие на доставената стока - Член 3 - Право на потребителя стоката да бъде приведена в съответствие - безплатно, в разумен срок и без съществено неудобство - Определяне на мястото, където потребителят трябва да постави на разположение на продавача закупена от разстояние стока, за да бъде приведена в съответствие - Понятие за „безплатно“привеждане в съответствие на стоката - Право на потребителя да развали договора)
      (2019/C 255/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Norderstedt

         Страни в главното производство

         Ищец: Christian Fülla

         Ответник: Toolport GmbH

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, параграф 3 от Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно някои аспекти на продажбата на потребителски стоки и свързаните с тях гаранции трябва да се тълкува в смисъл, че държавите членки са компетентни да определят мястото, където потребителят трябва да постави на разположение на продавача закупената от разстояние стока, за да бъде приведена в съответствие въз основа на тази разпоредба. Това място трябва да може да осигури безплатно привеждане в съответствие в разумен срок и без значително неудобство за потребителя, предвид характера на стоката и целта, за която потребителят изисква стоките. Във връзка с това националната юрисдикция трябва да направи съответстващо на Директива 1999/44 тълкуване, включително, ако е необходимо, да измени постоянната съдебна практика, ако тя се основава на тълкуване на националното право, което е несъвместимо с целите на тази директива.

                  2)

                  Член 3, параграфи 2—4 от Директива 1999/44 трябва да се тълкува в смисъл, че правото на потребителя на „безплатно“привеждане в съответствие на закупена от разстояние стока не включва задължението на продавача авансово да заплати разходите за транспорт на тази стока към седалището на стопанската му дейност, за да бъде приведена в съответствие, освен ако авансовото заплащане на тези разходи от този потребител не представлява тежест, която може да го възпре да предяви правата си, което националната юрисдикция следва да провери.

                  3)

                  Разпоредбите на член 3, параграф 3 във връзка с член 3, параграф 5, второ тире от Директива 1999/44 трябва да се тълкуват в смисъл, че в положение като разглежданото в главното производство потребителят, който е информирал продавача за липсата на съответствие на закупената от разстояние стока, чийто транспорт към седалището на стопанска дейност на продавача има опасност да представлява значително неудобство за него, и който е поставил тази стока на разположение на продавача в жилището си, за да бъде приведена в съответствие, има право да развали договора поради липса на обезщетяване в разумен срок, ако продавачът не е предприел никаква подходяща мярка, за да приведе тази стока в съответствие, включително да уведоми потребителя за мястото, където стоката, трябва да му бъде поставена на разположение, за да бъде приведена в съответствие. В това отношение националната юрисдикция трябва чрез съответстващо на Директива 1999/44 тълкуване да гарантира правото на потребителя да развали договора.

         (1)  JO C 152 du 30.4.2018.


title: Дело C-658/17: Решение на Съда (първи състав) от 23 май 2019 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim — Полша) — производство по жалба на WB (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Регламент (ЕС) № 650/2012 — Член 3, параграф 1, букви ж) и и) — Понятието „решение“ в областта на наследяването — Понятието „автентичен акт“ в областта на наследяването — Правна квалификация на националния акт за удостоверяване на наследствени права — Член 3, параграф 2 — Понятието „съд“ — Липса на уведомление до Европейската комисия от държавата членка за това, че нотариусите са извънсъдебни органи, упражняващи съдебни функции като съдилища)

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/6

      Решение на Съда (първи състав) от 23 май 2019 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim — Полша) — производство по жалба на WB
      (Дело C-658/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Регламент (ЕС) № 650/2012 - Член 3, параграф 1, букви ж) и и) - Понятието „решение“ в областта на наследяването - Понятието „автентичен акт“ в областта на наследяването - Правна квалификация на националния акт за удостоверяване на наследствени права - Член 3, параграф 2 - Понятието „съд“ - Липса на уведомление до Европейската комисия от държавата членка за това, че нотариусите са извънсъдебни органи, упражняващи съдебни функции като съдилища)
      (2019/C 263/07)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

         Страни в главното производство

      WB

         в присъствието на: Przemysława Bac, в качеството на нотариус

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕС) № 650/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 година относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на решения и приемането и изпълнението на автентични актове в областта на наследяването и относно създаването на европейско удостоверение за наследство трябва да се тълкува в смисъл, че липсата на предвиденото в тази разпоредба уведомление от страна на държава членка за това, че нотариусите упражняват съдебни функции, не е определяща за квалифицирането на тези нотариуси като „съдилища“.
                  Член 3, параграф 2, първа алинея от Регламент № 650/2012 трябва да се тълкува в смисъл, че нотариус, който в съответствие с общото искане на всички участници в нотариалното производство съставя акт като този, предмет на главното производство, не представлява съд по смисъла на тази разпоредба и следователно член 3, параграф 1, буква ж) от този регламент трябва да се тълкува в смисъл, че такъв акт не представлява решение по смисъла на тази разпоредба.

                  2)

                  Член 3, параграф 1, буква и) от Регламент № 650/2012 трябва да се тълкува в смисъл, че акт за удостоверяване на наследствени права като този, предмет на главното производство, съставен от нотариус в съответствие с общото искане на всички участници в нотариалното производство, представлява „автентичен акт“ по смисъла на тази разпоредба, който може да бъде издаден заедно с формуляра, посочен в член 59, параграф 1, втора алинея от този регламент и съответстващ на формуляра в приложение 2 към Регламент за изпълнение (ЕС) № 1329/2014 на Комисията от 9 декември 2014 година за изготвяне на формулярите, посочени в Регламент № 650/2012.

         (1)  ОВ C 134, 16.4.2018 г.