title: Дело T-591/21: Жалба, подадена на 16 септември 2021 г. — Apart/EUIPO — S. Tous (Изображение на силует на мечка)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/54

      Жалба, подадена на 16 септември 2021 г. — Apart/EUIPO — S. Tous (Изображение на силует на мечка)
      (Дело T-591/21)
      (2021/C 462/66)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Apart sp. z o.o. (Сухи Лас, Полша) (представител: J. Gwiazdowska, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: S. Tous, SL (Манреса, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на силует на мечка) — марка на Европейския съюз № 8 127 128

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 6 юли 2021 г. по преписка R 222/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение изцяло и да отмени оспорваната марка № 8 127 128,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение изцяло и да върне делото на апелативния състав,

                  —

                  да осъди EUIPO и S.TOUS, S.L. да заплати съдебните разноски в производството пред апелативния състав и тези в производството пред Общия съд.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EC) на Съвета № 207/2009,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква д), букви i) и (iii) Регламент (EC) на Съвета № 207/2009,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква г) от Регламент (EC) на Съвета № 207/2009,

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1 и член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и Съвета поради липса на причини, на които се основават предположенията за формата на оспорваната марка,

                  —

                  Нарушение на член 20, член 41, параграф 1 и параграф 2, букви a) и в) от Хартата на основните права на Европейския съюз, по-специално на правото на изслушване, на задължението на администрацията за мотивиране на нейното решение, на принципите на добрата администрация, правната сигурност и равното третиране.


title: Дело T-596/21: Жалба, подадена на 17 септември 2021 г. — Société Elmar Wolf/EUIPO — Fuxtec (Изображение на глава на лисица)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/55

      Жалба, подадена на 17 септември 2021 г. — Société Elmar Wolf/EUIPO — Fuxtec (Изображение на глава на лисица)
      (Дело T-596/21)
      (2021/C 462/67)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Société Elmar Wolf (Висембург, Франция) (представител: N. Boespflug, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Fuxtec GmbH (Херенберг, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка (Изображение на глава на лисица) — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз № 1 339 239

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 5 юли 2021 г. по преписка R 2834/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта, в която заявената марка се приема за сходна с по-ранната марка,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски,

                  —

                  да осъди дружеството Fuxtec GmbH да понесе съдебните разноски, свързани с встъпването си, ако пристъпи към такова.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-597/21: Жалба, подадена на 18 септември 2021 г. — Basaglia/Комисия

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/56

      Жалба, подадена на 18 септември 2021 г. — Basaglia/Комисия
      (Дело T-597/21)
      (2021/C 462/68)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Giorgio Basaglia (Милано, Италия) (представител: G. Balossi, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение C(2021) 5741 final на Европейската комисия от 27 юли 2021 г. на основание член 4 от разпоредбите за прилагане на Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1), оповестено на италиански език на 23 август 2021 г.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква едно-единствено основание в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Единствено основание: едностранно ограничаване на обхвата на първоначалното заявление.

                              —

                              В това отношение жалбоподателят изтъква, че с решението, постановено по дело T-727/19, Basaglia/Комисия (решение от 23 септември 2020 г., непубликувано, EU:T:2020:446) Общият съд постановява отмяната на приетото от Европейската комисия решение за едностранно ограничаване на обхвата на подаденото от заявителя заявление за достъп до документи, като по-специално е потвърдена незаконосъобразността на поведението на Комисията, тъй като тя едностранно е ограничила правото на заявителя да получи достъп до поисканите документи; с новото решение на Европейската комисия, прието вследствие на отмяната на предишното решение, не е изпълнено решението на Общия съд от 23 септември 2020 г. и отново е нарушено правото на достъп на жалбоподателя.

         (1)  Решение на Комисията от 5 декември 2001 г. за изменение на нейния процедурен правилник (ОВ L 345, стр. 94; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 148)


title: Дело T-602/21: Жалба, подадена на 20 септември 2021 г. — Kubara/EUIPO (good calories)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/57

      Жалба, подадена на 20 септември 2021 г. — Kubara/EUIPO (good calories)
      (Дело T-602/21)
      (2021/C 462/69)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Kubara sp. z o.o. (Ченстохова, Полша) (представител: A. Suskiewicz, radca prawny)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „good calories“ — заявка за регистрация № 18 193 512

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 14 юли 2021 г. по преписка R 2167/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания и на принципа на правна сигурност, като се има предвид, че EUIPO е регистрирала като марки знаците „Fit calories“ и „GREEN CALORIES“,

                  —

                  неизвършване на пълен анализ от страна на първи апелативен състав на EUIPO по отношение на списъка на стоките и услугите, за които е отказана регистрация на спорния знак.


title: Дело T-618/21: Жалба, подадена на 27 септември 2021 г. — WV/CdT

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/58

      Жалба, подадена на 27 септември 2021 г. — WV/CdT
      (Дело T-618/21)
      (2021/C 462/71)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: WV (представители: L. Levi и A. Champetier, адвокати)

         Ответник: Център за преводи за органите на Европейския съюз (CdT)

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

                  —

                  да отмени решението от 26 ноември 2020 г., с което без предизвестие е прекратен безсрочният трудов договор на жалбоподателя, считано от 31 декември 2020 г.,

                  —

                  ако е необходимо, да отмени решението от 17 юни 2021 г. в частта, в която се отхвърля жалбата по административен ред на жалбоподателя от 26 февруари 2021 г. срещу първоначалното решение от 26 ноември 2020 г.,

                  —

                  да осъди ответника да плати обезщетение за имуществените вреди на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да плати обезщетение за неимуществените вреди на жалбоподателя, оценени ex aequo et bono на 15 000 EUR,

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на членове 16 и 48 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (наричани по-нататък „УРДС“) с оглед на възприетото от CdT определение на понятието „платен отпуск“.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на членове 16 и 48 от УРДС с оглед на член 34 Хартата на основните права на Европейския съюз, на задължението за полагане на грижа и нарушение на член 59, параграф 4 от Правилник за длъжностните лица на Европейския съюз.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на правото на изслушване.


title: Дело T-607/21: Жалба, подадена на 22 септември 2021 г. — Blueroots Technology/EUIPO — Rezk-Salama и Breitlauch (SKILLTREE STUDIOS)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/57

      Жалба, подадена на 22 септември 2021 г. — Blueroots Technology/EUIPO — Rezk-Salama и Breitlauch (SKILLTREE STUDIOS)
      (Дело T-607/21)
      (2021/C 462/70)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Blueroots Technology GmbH (Грац, Австрия) (представител: A. Huber-Erlenwein, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Други страни в производството пред апелативния състав: Christof Rezk-Salama (Трир, Германия), Linda Breitlauch (Трир)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския „SKILLTREE STUDIOS“ — марка на Европейския съюз 13 271 821

         Производство пред EUIPO: производство за обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 28 юли 2021 г. по преписка R 2218/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, съответно да го измени като обяви за недействителна и заличи марка № 13 271 821 „SKILLTREE STUDIOS“ за класове 9, 41 и 42.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-621/21: Жалба, подадена на 29 септември 2021 г. — Lemken/EUIPO (Небесно синьо)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/59

      Жалба, подадена на 29 септември 2021 г. — Lemken/EUIPO (Небесно синьо)
      (Дело T-621/21)
      (2021/C 462/72)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Lemken GmbH & Co. KG (Алпен, Германия) (представители: I. Kuschel и W. von der Osten Sacken, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: регистрация на цветна марка на Европейския съюз в небесно синьо (RAL:5015) — заявка за регистрация № 18 097 467

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 15 юли 2021 г. по преписка R 2037/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на изискването за пълнота на мотивите.


title: Дело T-470/19: Определение на Общия съд от 27 август 2021 г. — Essentra и др./Комисия

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/59

      Определение на Общия съд от 27 август 2021 г. — Essentra и др./Комисия
      (Дело T-470/19) (1)

      (2021/C 462/73)
      Език на производството: английски
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 312, 16.9.2019 г.


title: Дело T-690/19: Определение на Общия съд от 21 септември 2021 г. — Daily Mail and General Trust и др./Комисия

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/59

      Определение на Общия съд от 21 септември 2021 г. — Daily Mail and General Trust и др./Комисия
      (Дело T-690/19) (1)

      (2021/C 462/74)
      Език на производството: английски
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 432, 23.12.2019 г.


title: Дело T-692/19: Определение на Общия съд от 27 август 2021 г. — Rentokil Initial и Rentokil Initial 1927/Комисия

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/60

      Определение на Общия съд от 27 август 2021 г. — Rentokil Initial и Rentokil Initial 1927/Комисия
      (Дело T-692/19) (1)

      (2021/C 462/75)
      Език на производството: английски
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 432, 23.12.2019 г.


title: Дело C-319/19: Решение на Съда (трети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Софийски градски съд — България) — Комисия за противодействие на корупцията и за отнемане на незаконно придобитото имущество/ZV, AX, „Медицински център по дерматология и естетична медицина ПРИМА ДЕРМ“ ООД (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Директива 2014/42/ЕС — Приложно поле — Национално законодателство, предвиждащо отнемане на незаконно придобито имущество при липса на осъдителна присъда)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/2

      Решение на Съда (трети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Софийски градски съд — България) — Комисия за противодействие на корупцията и за отнемане на незаконно придобитото имущество/ZV, AX, „Медицински център по дерматология и естетична медицина ПРИМА ДЕРМ“ ООД
      (Дело C-319/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Директива 2014/42/ЕС - Приложно поле - Национално законодателство, предвиждащо отнемане на незаконно придобито имущество при липса на осъдителна присъда)
      (2022/C 2/02)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Софийски градски съд

         Страни в главното производство

         Ищец: Комисия за противодействие на корупцията и за отнемане на незаконно придобитото имущество

         Ответници: ZV, AX, „Медицински център по дерматология и естетична медицина ПРИМА ДЕРМ“ ООД

         Диспозитив

      Директива 2014/42/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага за правна уредба на държава членка, съгласно която националният съд постановява конфискация на незаконно придобито имущество в рамките на или след производство, което не се отнася до установяването на едно или няколко престъпления.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Дело C-636/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — Y/CAK (Преюдициално запитване — Трансгранично здравно обслужване — Понятие „осигурено лице“ — Регламент (ЕО) № 883/2004 — член 1, буква в) — Член 2 — Член 24 — Право на обезщетения в натура, предоставени от държавата членка на пребиваване за сметка на държавата членка, която отговаря за изплащането на пенсията — Директива 2011/24/EC — Член 3, буква б), подточка i) — Член 7 — Възстановяване на разходите за здравно обслужване, получено в държава членка, различна от държавата членка на пребиваване и от държавата членка, отговорна за изплащането на пенсията — Условия)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/3

      Решение на Съда (четвърти състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — Y/CAK
      (Дело C-636/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Трансгранично здравно обслужване - Понятие „осигурено лице“ - Регламент (ЕО) № 883/2004 - член 1, буква в) - Член 2 - Член 24 - Право на обезщетения в натура, предоставени от държавата членка на пребиваване за сметка на държавата членка, която отговаря за изплащането на пенсията - Директива 2011/24/EC - Член 3, буква б), подточка i) - Член 7 - Възстановяване на разходите за здравно обслужване, получено в държава членка, различна от държавата членка на пребиваване и от държавата членка, отговорна за изплащането на пенсията - Условия)
      (2022/C 2/03)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Centrale Raad van Beroep

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Y

         Ответник: CAK

         Диспозитив

      Член 3, буква б), подточка i) и член 7, параграф 1 от Директива 2011/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 година за упражняване на правата на пациентите при трансгранично здравно обслужване във връзка с член 1, буква в) и член 2 от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност, изменен с Регламент (ЕО) № 988/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че лице, което е пенсионер съгласно законодателството на държава членка и което има право съгласно член 24 от този регламент да получава обезщетения в натура, предоставяни от държавата членка по пребиваването му за сметка на държавата членка, която отговаря за изплащането на пенсията, трябва да се счита за „осигурено лице“ по смисъла на член 7, параграф 1 от Директивата, което може да получи възстановяване на разходи за здравно обслужване, получено в трета държава членка, без да е осигурено по схемата за задължително здравно осигуряване на държавата членка, която отговаря за изплащането на пенсията.

         (1)  ОВ C 383, 11.11.2019 г.


title: Дело C-650/19 P: Решение на Съда (първи състав) от 28 октомври 2021 г. — Vialto Consulting Kft./Европейска комисия (Обжалване — Иск за обезщетение — Извъндоговорна отговорност — Инструмент за предприсъединителна помощ — Децентрализирано управление — Разследване на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) — Проверки на място — Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 — Член 7 — Достъп до компютърни данни — Цифрова криминалистична експертиза — Принцип на защита на оправданите правни очаквания — Право на изслушване — Неимуществена вреда)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/3

      Решение на Съда (първи състав) от 28 октомври 2021 г. — Vialto Consulting Kft./Европейска комисия
      (Дело C-650/19 P) (1)

      (Обжалване - Иск за обезщетение - Извъндоговорна отговорност - Инструмент за предприсъединителна помощ - Децентрализирано управление - Разследване на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) - Проверки на място - Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 - Член 7 - Достъп до компютърни данни - Цифрова криминалистична експертиза - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Право на изслушване - Неимуществена вреда)
      (2022/C 2/04)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Vialto Consulting Kft. (представители: D. Sigalas и S. Paliou, dikigoroi)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou, J. Baquero Cruz и A. Katsimerou)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 26 юни 2019 г., Vialto Consulting/Комисия (T-617/17, непубликувано, EU:T:2019:446), доколкото с него се отхвърля като неоснователно оплакването на Vialto Consulting Kft. за нарушение от Европейската комисия на правото на изслушване.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Връща делото на Общия съд на Европейския съюз, който да се произнесе относно условията за ангажиране на извъндоговорната отговорност на Европейския съюз, свързани с наличието на вреди и с наличието на причинно-следствена връзка между нарушението от Европейската комисия на правото на изслушване и твърдените вреди.

                  4)

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 372, 4.11.2019 г.


title: Дело C-909/19: Решение на Съда (десети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Iaşi — Румъния) — BX/Unitatea Administrativ Teritorială D. (Преюдициално запитване — Защита на безопасността и здравето на работниците — Директива 2003/88/ЕО — Организация на работното време — Член 2, точки 1 и 2 — Понятия „работно време“ и „почивка“ — Задължително професионално обучение, преминавано по искане на работодателя)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/4

      Решение на Съда (десети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Iaşi — Румъния) — BX/Unitatea Administrativ Teritorială D.
      (Дело C-909/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на безопасността и здравето на работниците - Директива 2003/88/ЕО - Организация на работното време - Член 2, точки 1 и 2 - Понятия „работно време“ и „почивка“ - Задължително професионално обучение, преминавано по искане на работодателя)
      (2022/C 2/05)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Iaşi

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BX

         Ответник: Unitatea Administrativ Teritorială D.

         Диспозитив

      Член 2, точка 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че периодът — през който работник преминава наложено от работодателя му професионално обучение, провеждащо се извън редовното му работно време и извън обичайното му работно място, в помещенията на доставчика на услугите по обучение, и през който не изпълнява обичайните си служебни задължения — представлява „работно време“ по смисъла на тази разпоредба.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Съединени дела C-915/19—C-917/19: Решение на Съда (пети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Eco Fox Srl (C-915/19), Alpha Trading SpA unipersonale (C-916/19), Novaol Srl (C-917/19)/Fallimento Mythen SpA (C-915/19), Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo economico (C-915/19—C-917/19), Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (C-915/19) (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Пазар на биодизел — Схема за помощи, въвеждаща квоти за биодизел, освободени от плащане на акциз — Изменение на разрешена схема за помощи — Изменение на критериите за предоставяне на квоти — Задължение за предварително уведомяване на Европейската комисия — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Член 1, буква в) — Понятие за нова помощ — Регламент (ЕО) № 794/2004 — Член 4, параграф 1 — Понятие за изменение на съществуваща помощ)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/5

      Решение на Съда (пети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Eco Fox Srl (C-915/19), Alpha Trading SpA unipersonale (C-916/19), Novaol Srl (C-917/19)/Fallimento Mythen SpA (C-915/19), Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo economico (C-915/19—C-917/19), Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (C-915/19)
      (Съединени дела C-915/19—C-917/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Държавни помощи - Пазар на биодизел - Схема за помощи, въвеждаща квоти за биодизел, освободени от плащане на акциз - Изменение на разрешена схема за помощи - Изменение на критериите за предоставяне на квоти - Задължение за предварително уведомяване на Европейската комисия - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Член 1, буква в) - Понятие за нова помощ - Регламент (ЕО) № 794/2004 - Член 4, параграф 1 - Понятие за изменение на съществуваща помощ)
      (2022/C 2/06)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Eco Fox Srl (C-915/19), Alpha Trading SpA unipersonale (C-916/19), Novaol Srl (C-917/19)

         Ответници: Fallimento Mythen SpA (C-915/19), Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo economico (C-915/19—C-917/19), Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (C-915/19)

         при участието на: Oil.B Srl unipersonale, Novaol Srl (C-915/19), Fallimento Mythen SpA, Ital Bi-Oil Srl, Cereal Docks SpA, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (C-916/19 и C-917/19)

         Диспозитив

      Членове 107 и 108 ДФЕС, както и разпоредбите на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 [ДФЕС], изменен с Регламент (ЕС) № 734/2013 на Съвета от 22 юли 2013 г., и на Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането на Регламент № 659/1999 трябва да се тълкуват в смисъл, че изменение на разрешен от Комисията облекчен данъчен режим за биодизел не трябва да се счита за нова помощ, за която е приложимо задължението за уведомяване по член 108, параграф 3 ДФЕС, когато това изменение се състои в промяна с обратно действие на критериите за разпределяне на квотите за биодизел, ползващи се от намалена акцизна ставка съгласно този режим, доколкото изменението не засяга съставните елементи на дадената схема за помощи, както са преценени от Комисията с оглед на нейната оценка на съвместимостта на предходните редакции на тази схема с вътрешния пазар.

         (1)  ОВ C 95, 23.3.2020 г.


title: Дело C-95/20: Решение на Съда (девети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Административен съд Варна — България) — „ВАРЧЕВ ФИНАНС“ ЕООД/Комисия за финансов надзор (Преюдициално запитване — Директива 2014/65/ЕС — Пазари на финансови инструменти — Делегиран регламент (ЕС) 2017/565 — Инвестиционни посредници — Член 56 — Оценка за целесъобразност и задължения за водене на съответните регистри — Член 72 — Съхраняване на документация — Ред и условия за съхраняване — Информация относно категоризирането на клиенти — Информация относно разходите и свързаните такси, отнасящи се до инвестиционните услуги)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/6

      Решение на Съда (девети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Административен съд Варна — България) — „ВАРЧЕВ ФИНАНС“ ЕООД/Комисия за финансов надзор
      (Дело C-95/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2014/65/ЕС - Пазари на финансови инструменти - Делегиран регламент (ЕС) 2017/565 - Инвестиционни посредници - Член 56 - Оценка за целесъобразност и задължения за водене на съответните регистри - Член 72 - Съхраняване на документация - Ред и условия за съхраняване - Информация относно категоризирането на клиенти - Информация относно разходите и свързаните такси, отнасящи се до инвестиционните услуги)
      (2022/C 2/07)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд Варна

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„Варчев финанс“ ЕООД

         Ответник: Комисия за финансов надзор

         в присъствието на: Окръжна прокуратура Варна

         Диспозитив

      Член 56, параграф 2 и член 72, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) 2017/565 на Комисията от 25 април 2016 година за допълване на Директива 2014/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива, във връзка с приложение I към този делегиран регламент, трябва да се тълкуват в смисъл, че инвестиционните посредници не са длъжни да съхраняват документация за извършените за всеки клиент оценки на уместността и целесъобразността на инвестиционните продукти или услуги, както и за предоставената на всеки клиент информация относно разходите и свързаните такси, отнасящи се до инвестиционните услуги, в самостоятелни единни регистри под формата по-специално на информационна база данни, като начинът на съхранение на тази документация може да бъде свободно избран, при условие обаче че отговаря на всички изисквания по член 72, параграф 1 от посочения делегиран регламент.

         (1)  ОВ C 175, 25.5.2020 г.


title: Дело C-109/20: Решение на Съда (голям състав) от 26 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Högsta domstolen — Швеция) — Republiken Polen/PL Holdings Sàrl (Преюдициално запитване — Споразумение между правителството на Кралство Белгия и правителството на Великото херцогство Люксембург, от една страна, и правителството на Народна република Полша, от друга страна, относно взаимното насърчаване и защита на инвестициите, подписано на 19 май 1987 г. — Арбитражно производство — Спор между инвеститор от една държава членка и друга държава членка — Арбитражна клауза, предвидена в това споразумение, която противоречи на правото на Съюза — Недействителност — Арбитражно споразумение ad hoc между страните по този спор — Участие в арбитражното производство — Мълчаливо волеизявление на тази друга държава членка да сключи посоченото арбитражно споразумение — Незаконосъобразност)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/6

      Решение на Съда (голям състав) от 26 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Högsta domstolen — Швеция) — Republiken Polen/PL Holdings Sàrl
      (Дело C-109/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Споразумение между правителството на Кралство Белгия и правителството на Великото херцогство Люксембург, от една страна, и правителството на Народна република Полша, от друга страна, относно взаимното насърчаване и защита на инвестициите, подписано на 19 май 1987 г. - Арбитражно производство - Спор между инвеститор от една държава членка и друга държава членка - Арбитражна клауза, предвидена в това споразумение, която противоречи на правото на Съюза - Недействителност - Арбитражно споразумение ad hoc между страните по този спор - Участие в арбитражното производство - Мълчаливо волеизявление на тази друга държава членка да сключи посоченото арбитражно споразумение - Незаконосъобразност)
      (2022/C 2/08)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Högsta domstolen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Republiken Polen

         Ответник: PL Holdings Sàrl

         Диспозитив

      Членове 267 ДФЕС и 344 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която позволява на държава членка да сключи с инвеститор от друга държава членка арбитражно споразумение ad hoc, даващо възможност да се продължи арбитражно производство, заведено въз основа на арбитражна клауза, идентична по съдържанието си с това споразумение, която се съдържа в сключено между тези две държави членки международно споразумение и е недействителна поради противоречието си със същите тези членове.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.


title: Дело C-123/20: Решение на Съда (пети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Ferrari SpA/Mansory Design & Holding GmbH, WH (Преюдициално запитване — Регламент (ЕО) № 6/2002 — Промишлен дизайн на Общността — Членове 4, 6 и 11 — Иск за нарушение — Нерегистриран промишлен дизайн на Общността — Видим външен вид на част от продукт — Условия за закрила — Компонент на съставен продукт — Оригиналност — Публично оповестяване)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/7

      Решение на Съда (пети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Ferrari SpA/Mansory Design & Holding GmbH, WH
      (Дело C-123/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) № 6/2002 - Промишлен дизайн на Общността - Членове 4, 6 и 11 - Иск за нарушение - Нерегистриран промишлен дизайн на Общността - Видим външен вид на част от продукт - Условия за закрила - Компонент на съставен продукт - Оригиналност - Публично оповестяване)
      (2022/C 2/09)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Ferrari SpA

         Ответници: Mansory Design & Holding GmbH, WH

         Диспозитив

      Член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че публичното оповестяване на изображения на даден продукт, като публикуването на снимки на автомобил, води до публичното оповестяване на промишлен дизайн за част от този продукт по смисъла на член 3, буква а) от този регламент или за компонент на посочения продукт като съставен продукт по смисъла на член 3, буква в) и на член 4, параграф 2 от цитирания регламент, стига при това оповестяване видимият външен вид на тази част или на този компонент да е ясно разпознаваем.
      За да е възможно да се провери дали този видим външен вид отговаря на условието за оригиналност, залегнало в член 6, параграф 1 от същия регламент, е необходимо съответната част или съответният компонент да представлява видима зона от продукта или от съставния продукт, ясно обособена чрез линии, контури, цветове, форми или особен строеж.

         (1)  ОВ C 215, 29.6.2020 г.


title: Съединени дела C-197/20 и С-216/20: Решение на Съда (девети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) и C. E. Roeper GmbH (C-216/20)/Hauptzollamt Hannover (C-197/20), Hauptzollamt Hamburg (C-216/20) (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Тарифни подпозиции 1521 90 91 и 1521 90 99 — Тълкуване на обяснителните бележки относно подпозиция 1521 90 99 — Восък от пчели, който, преди да бъде внесен, е бил стопен и втвърден отново)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/8

      Решение на Съда (девети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) и C. E. Roeper GmbH (C-216/20)/Hauptzollamt Hannover (C-197/20), Hauptzollamt Hamburg (C-216/20)
      (Съединени дела C-197/20 и С-216/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически съюз - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Тарифни подпозиции 1521 90 91 и 1521 90 99 - Тълкуване на обяснителните бележки относно подпозиция 1521 90 99 - Восък от пчели, който, преди да бъде внесен, е бил стопен и втвърден отново)
      (2022/C 2/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) и C. E. Roeper GmbH (C-216/20)

         Ответници: Hauptzollamt Hannover (C-197/20) и Hauptzollamt Hamburg (C-216/20)

         Диспозитив

      Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в редакциите съгласно Регламент за изпълнение (ЕС) № 1101/2014 на Комисията от 16 октомври 2014 г. и Регламент за изпълнение 2015/1754 на Комисията от 6 октомври 2015 г., трябва да се тълкува в смисъл, че восък от пчели, който е бил стопен и от който при стопяването механично е отстранена част от чуждите тела, а след това е бил втвърден във формата на блокчета или плочки, спада към подпозиция 1521 90 99 от номенклатурата, която се отнася до „друг“ восък от пчели, а не към подпозиция 1521 90 91 от посочената номенклатура, която се отнася до „суров“ восък от пчели.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Съединени дела C-221/20 и С-223/20: Решение на Съда (седми състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Производства, образувани по жалби на A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20) (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Директива 92/83/ЕИО — Акцизи — Бира — Член 4, параграф 2 — Възможност за прилагане на намалени акцизни ставки за бира, произведена в независими малки пивоварни — Третиране като една независима малка пивоварна на две или повече малки пивоварни — Задължение за транспониране)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/8

      Решение на Съда (седми състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Производства, образувани по жалби на A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20)
      (Съединени дела C-221/20 и С-223/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Директива 92/83/ЕИО - Акцизи - Бира - Член 4, параграф 2 - Възможност за прилагане на намалени акцизни ставки за бира, произведена в независими малки пивоварни - Третиране като една независима малка пивоварна на две или повече малки пивоварни - Задължение за транспониране)
      (2022/C 2/11)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein hallinto-oikeus

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20)

         при участието на: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Диспозитив

      Член 4, параграф 2, второ изречение от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка, която се ползва от възможността, предвидена в член 4, параграф 1 от тази директива, за прилагане на намалени акцизни ставки за бирата, произведена от независими малки пивоварни, все пак не е длъжна да третира като една независима пивоварна две или повече малки пивоварни, които осъществяват съвместна дейност и чието общо годишно производство не надхвърля 200 000 хектолитра.

         (1)  ОВ C 262, 10.8.2020 г.


title: Дело C-324/20: Решение на Съда (първи състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt B/X-Beteiligungsgesellschaft mbH (Преюдициално запитване — Директива 2006/112/ЕО — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Доставка на услуги — Член 63 — Изискуемост на ДДС — Член 64, параграф 1 — Понятие за доставка, която води до последователни плащания — Еднократна престация, която се изплаща на разсрочено плащане — Член 90, параграф 1 — Намаляване на данъчната основа — Понятие за неплащане на цената)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/9

      Решение на Съда (първи състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt B/X-Beteiligungsgesellschaft mbH
      (Дело C-324/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2006/112/ЕО - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Доставка на услуги - Член 63 - Изискуемост на ДДС - Член 64, параграф 1 - Понятие за доставка, която води до последователни плащания - Еднократна престация, която се изплаща на разсрочено плащане - Член 90, параграф 1 - Намаляване на данъчната основа - Понятие за неплащане на цената)
      (2022/C 2/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Finanzamt B

         Ответник: X-Beteiligungsgesellschaft mbH

         Диспозитив

                  1)

                  Член 64, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че еднократната доставка на услуги, възнаграждението за която е платимо разсрочено, не попада в приложното поле на тази разпоредба.

                  2)

                  Член 90, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че при наличието на договор за разсрочено плащане неплащането на определена вноска от възнаграждението, преди тя да е станала изискуема, не може да се квалифицира като неплащане на цената по смисъла на тази разпоредба и поради това не може да доведе до намаляване на данъчната основа.

         (1)  ОВ C 313, 21.9.2020 г.


title: Дело C-357/20: Решение на Съда (втори състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wien — Австрия) — IE/Magistrat der Stadt Wien (Преюдициално запитване — Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна — Директива 92/43/ЕИО — Член 12, параграф 1 — Строга система за опазване на животинските видове — Приложение IV, буква а) — Cricetus cricetus (обикновен хомяк) — Места за почивка и места за размножаване — Повреждане или унищожаване)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/10

      Решение на Съда (втори състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wien — Австрия) — IE/Magistrat der Stadt Wien
      (Дело C-357/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна - Директива 92/43/ЕИО - Член 12, параграф 1 - Строга система за опазване на животинските видове - Приложение IV, буква а) - Cricetus cricetus (обикновен хомяк) - Места за почивка и места за размножаване - Повреждане или унищожаване)
      (2022/C 2/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Wien

         Страни в главното производство

         Ищец/Жалбоподател: IE

         Ответник: Magistrat der Stadt Wien

         Диспозитив

                  1)

                  Член 12, параграф 1, буква г) от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „място за размножаване“, което се съдържа в тази разпоредба, включва и местата около него, ако те се окажат необходими, за да позволят на защитените животински видове, фигуриращи в буква а) от приложение IV към посочената директива, какъвто е Cricetus cricetus (обикновен хомяк), да се размножават успешно.

                  2)

                  Член 12, параграф 1, буква г) от Директива 92/43 трябва да се тълкува в смисъл, че местата за размножаване на защитен животински вид трябва да бъдат защитени, докато това е необходимо, за да се позволи успешното размножаване на този животински вид, така че тази защита обхваща и места за размножаване, които вече не се използват, ако съществува достатъчно голяма вероятност посоченият животински вид да се завърне на тези места.

                  3)

                  Член 12, параграф 1, буква г) от Директива 92/43 трябва да се тълкува в смисъл, че понятията „повреждане“ и „унищожаване“, посочени в тази разпоредба, трябва да се тълкуват в смисъл, че обозначават съответно постепенното намаляване на екологичната функционалност на място за размножаване или почивка на защитен животински вид и пълното погиване на тази функционалност, независимо дали посегателствата са умишлени или не.

         (1)  ОВ C 359, 26.10.2020 г.


title: Дело C-462/20: Решение на Съда (десети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano — Италия) — Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA — Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti/Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Преюдициално запитване — Директива 2003/109/ЕО — Статут на дългосрочно пребиваващите граждани на трети страни — Член 11 — Директива 2011/98/ЕС — Права на работници от трети страни, които притежават единно разрешение — Член 12 — Директива 2009/50/ЕО — Права на граждани на трети страни, които притежават синя карта на ЕС — Член 14 — Директива 2011/95/ЕС — Права на лица, на които е предоставена международна закрила — Член 29 — Равно третиране — Социална сигурност — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Координиране на системите за социална сигурност — Член 3 — Семейни обезщетения — Социални помощи — Социална закрила — Достъп до стоки и услуги — Правна уредба на държава члена, която изключва възможността граждани на трети страни да се ползват от „семейна карта“)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/11

      Решение на Съда (десети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano — Италия) — Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA — Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti/Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Дело C-462/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2003/109/ЕО - Статут на дългосрочно пребиваващите граждани на трети страни - Член 11 - Директива 2011/98/ЕС - Права на работници от трети страни, които притежават единно разрешение - Член 12 - Директива 2009/50/ЕО - Права на граждани на трети страни, които притежават синя карта на ЕС - Член 14 - Директива 2011/95/ЕС - Права на лица, на които е предоставена международна закрила - Член 29 - Равно третиране - Социална сигурност - Регламент (ЕО) № 883/2004 - Координиране на системите за социална сигурност - Член 3 - Семейни обезщетения - Социални помощи - Социална закрила - Достъп до стоки и услуги - Правна уредба на държава члена, която изключва възможността граждани на трети страни да се ползват от „семейна карта“)
      (2022/C 2/14)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Milano

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA — Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti

         Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Диспозитив

      Член 12, параграф 1, буква д) от Директива 2011/98/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно единна процедура за кандидатстване на граждани на трети държави за единно разрешение за пребиваване и работа на територията на държава членка и относно общ набор от права за работници от трети държави, законно пребиваващи в държава членка, и член 14, параграф 1, буква д) от Директива 2009/50/ЕО на Съвета от 25 май 2009 година относно условията за влизане и пребиваване на граждани на трети държави за целите на висококвалифицирана трудова заетост трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, която изключва гражданите на трети страни, посочени в тези директиви, от кръга на лицата, които имат право на карта, предоставяна на семействата, която им позволява да получават отстъпки или ценови намаления при покупката на стоки и услуги, доставяни от публични или частни субекти, сключили договор с правителството на тази държава членка.
      Член 11, параграф 1, буква г) от Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни трябва да се тълкува в смисъл, че също допуска такава правна уредба, доколкото съгласно националното законодателство на тази държава членка такава карта не попада в обхвата на понятията „социално осигуряване“, „социално подпомагане“ или „социална закрила“, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.
      Член 29 от Директива 2011/98/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно единна процедура за кандидатстване на граждани на трети държави за единно разрешение за пребиваване и работа на територията на държава членка и относно общ набор от права за работници от трети държави, законно пребиваващи в държава членка, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска такава правна уредба, ако посочената карта попада в обхвата на установена от публичните органи схема за помощи, използвана от лице, което не разполага с достатъчно средства, за да посрещне основните си нужди, както и тези на семейството си, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.
      Член 11, параграф 1, буква е) от Директива 2003/109, член 12, параграф 1, буква ж) от Директива 2011/98 и член 14, параграф 1, буква ж) от Директива 2009/50 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат такава правна уредба.

         (1)  ОВ C 433, 14.10.2020 г.


title: Съединени дела C-428/21 PPU и C-429/21 PPU: Решение на Съда (първи състав) от 26 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Изпълнение на европейски заповеди за арест, издадени срещу HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU) (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 27, параграф 3, буква ж) и параграф 4 — Искане за съгласие за наказателно преследване за престъпления, различни от тези, за които се иска предаване — Член 28, параграф 3 — Искане за съгласие за последващо предаване на съответното лице в друга държава членка — Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Право на ефективна съдебна защита — Право на съответното лице да бъде изслушано от изпълняващия съдебен орган — Правила)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/12

      Решение на Съда (първи състав) от 26 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Изпълнение на европейски заповеди за арест, издадени срещу HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU)
      (Съединени дела C-428/21 PPU и C-429/21 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 27, параграф 3, буква ж) и параграф 4 - Искане за съгласие за наказателно преследване за престъпления, различни от тези, за които се иска предаване - Член 28, параграф 3 - Искане за съгласие за последващо предаване на съответното лице в друга държава членка - Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Право на ефективна съдебна защита - Право на съответното лице да бъде изслушано от изпълняващия съдебен орган - Правила)
      (2022/C 2/15)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Amsterdam

         Страни в главното производство

      HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU)

         при участието на: Openbaar Ministerie

         Диспозитив

      Член 27, параграф 3, буква ж) и параграф 4, както и член 28, параграф 3 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., разглеждани във връзка с правото на ефективна съдебна защита, гарантирано с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкуват в смисъл, че лице, предадено на издаващия съдебен орган в изпълнение на европейска заповед за арест, има право да бъде изслушано от изпълняващия съдебен орган, когато този орган е сезиран от издаващия съдебен орган с искане за съгласие в съответствие с тези разпоредби от посоченото рамково решение, като изслушването може да се проведе в издаващата държава членка и в този случай нейните съдебни органи са длъжни да гарантират, че правото на съответното лице да бъде изслушано се упражнява надлежно и ефективно, без прякото участие на изпълняващия съдебен орган. Изпълняващият съдебен орган следва обаче да гарантира, че разполага с достатъчна информация, по-специално относно становището на съответното лице, за да може да произнесе при пълно познаване на фактите — и при пълно зачитане на правото на защита на това лице — решението си по искането за съгласие, отправено на основание член 27, параграф 4 или на основание член 28, параграф 3 от Рамково решение 2002/584, и при необходимост да поиска издаващият съдебен орган незабавно да му предостави допълнителна информация.

         (1)  ОВ C 368, 13.9.2021 г.


title: Дело C-84/21: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 11 февруари 2021 г. — Iveco Orecchia SpA/Brescia Trasporti SpA

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/12

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 11 февруари 2021 г. — Iveco Orecchia SpA/Brescia Trasporti SpA
      (Дело C-84/21)
      (2022/C 2/16)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Въззивник: Iveco Orecchia SpA

         Въззиваем: Brescia Trasporti SpA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  В съответствие ли е с европейското право — и по-специално с изискванията по Директива 2007/46/ЕО (1) (съдържащи се в членове 10, 19 и 28 от посочената директива на Общността), както и с принципите на равно третиране, безпристрастност, пълна конкурентност и добра администрация — обстоятелството, че конкретно във връзка с доставката на резервни части за автобуси за предоставяне на обществени услуги посредством процедура за възлагане на обществена поръчка, е допустимо възлагащият орган да приема резервни части, предназначени за определено превозно средство, които са изготвени от производител, различен от производителя на превозното средство, и следователно не са типово одобрени заедно с превозното средство, които са от някой от типовете компоненти, уредени от техническите разпоредби, изброени в приложение IV към посочената директива (Списък на изискванията за целите на типовото одобрение на ЕО на превозни средства), и са предложени в процедура за възлагане на обществена поръчка, без да са придружени от сертификат за типово одобрение и без никаква информация за действително типово одобрение, а въз основа на презумпцията, че типовото одобрение не е необходимо, а е достатъчна само декларация от страна на оферента за еквивалентност с одобрената оригинална част?

                  2)

                  В съответствие ли е с европейското право — и по-специално с член 3, точка 27 от Директива 2007/46/ЕО — обстоятелството, че във връзка с доставката на резервни части за автобуси за предоставяне на обществени услуги чрез процедура за възлагане на обществена поръчка, е допустимо отделен оферент да се самоопредели като „производител“ на дадена неоригинална резервна част, предназначена за определено превозно средство, по-специално когато е от някой от типовете компоненти, уредени в техническите разпоредби, изброени в приложение IV (Списък на изискванията за целите на типовото одобрение на ЕО на превозни средства) към Директива 2007/46/ЕО, или въпросният оферент трябва да докаже — за всяка от така предлаганите резервни части и за да удостовери еквивалентността с техническите спецификации на процедурата за възлагане на обществена поръчка — че е субектът, носещ отговорност пред органа по одобряването за всички аспекти на процеса на типово одобрение, както и за съответствието на продукцията и съответното равнище на качество, и пряко осъществява поне някои от етапите от производството на частта, която подлежи на одобрение, като при утвърдителен отговор следва да се изясни и с какви средства следва да се представи посоченото доказателство?

         (1)  Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (ОВ L 263, 2007 г., стр. 1).


title: Дело C-415/21 P: Жалба, подадена на 7 юли 2021 г. от Comercializadora Eloro S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 28 април 2021 г. по дело T-310/20 — Comercializadora Eloro/EUIPO — Zumex Group (JUMEX)

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/13

      Жалба, подадена на 7 юли 2021 г. от Comercializadora Eloro S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 28 април 2021 г. по дело T-310/20 — Comercializadora Eloro/EUIPO — Zumex Group (JUMEX)
      (Дело C-415/21 P)
      (2022/C 2/17)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Comercializadora Eloro S.A. (представител(и): J. L. Gracia Albero, P. Merino Baylos и E. Cebollero González, abogados)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и Zumex Group, S.A.
      С определение от 10 ноември 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) допуска обжалване по делото и определя, че Comercializadora Eloro, S.A. понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-508/21 P: Жалба, подадена на 18 август 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав) на 9 юни 2021 г. по дело T-47/19, Dansk Erhverv/Комисия

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/14

      Жалба, подадена на 18 август 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав) на 9 юни 2021 г. по дело T-47/19, Dansk Erhverv/Комисия
      (Дело C-508/21 P)
      (2022/C 2/18)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Stromsky, T. Maxian Rusche)

         Други страни в производството: Dansk Erhverv, Danmarks Naturfredningsforening, Федерална република Германия, Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени диспозитива на обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да се произнесе по дело T-47/19, Danske Erhverv/Комисия, като отмени раздел 3.3 от обжалваното решение (1),

                  —

                  да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати разноските в производството по обжалване,

                  —

                  да осъди всяка главна и встъпила страна да понесе направените от нея разноски в първоинстанционното производство.

         Основания и основни доводи

      Първо основание за обжалване: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че вследствие на констатацията, че единственото основание е налице в третата му част, обжалваното решение трябва да бъде отменено в неговата цялост. Този извод бил в разрез с член 264 ДФЕС, както е тълкуван от Съда в решение Комисия/Département du Loiret, и с принципа на пропорционалност.
      В решение Комисия/Département du Loiret Съдът тълкува член 264 ДФЕС, както следва (2):
      „[…] самото обстоятелство, че приема за основателно правно основание, на което жалбоподателят се позовава в подкрепа на своята жалба за отмяна, не допуска Първоинстанционният съд автоматично да отмени обжалвания акт в неговата цялост. Всъщност цялостната отмяна не може да се приеме, когато явно личи, че посоченото правно основание, което се отнася единствено до специфичен аспект на обжалвания акт, може да е основа само за частична отмяна“.
      В настоящия случай третата част от единственото основание, изтъкнато от жалбоподателя в първоинстанционното производство, била насочена само срещу едно от трите решения, обединени в един акт — обжалваното решение. Ставало въпрос за решението, с което се установява, че неналагането на глоба за неначисляване от пограничните търговски обекти на депозита за напитки в кутии не включва използване на държавни ресурси, поради което не съставлява държавна помощ. Третата част от единственото изтъкнато от жалбоподателя в първоинстанционното производство основание не била насочена срещу другите решения, с които се установява, че неначисляването на депозит и неначисляването на ДДС върху неначисления депозит не включват използването на държавни ресурси, поради което не съставляват държавна помощ.
      Второ основание за обжалване: Общият съд не изложил мотиви и изложил противоречиви мотиви, като приел, че трите решения са неразривно свързани едно с друго.
      Трето основание за обжалване: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че трите решения са неразривно свързани. Всъщност трите мерки, разгледани в трите решения, не били свързани. По-конкретно неналагането на глоба не било свързано пряко и автоматично с неначисляването на депозит и неначисляването на ДДС. Налагането на глоба можело да доведе до промяна в поведението на пограничните търговци, но можело и да не доведе до такава промяна. Пограничните търговци можело да оспорят наложената глоба пред компетентните съдилища и да продължат да не начисляват депозит (и да не събират ДДС върху неначисления депозит). При всички положения неначисляването на депозит не водело до загуба на държавни ресурси, тъй като водело до липса на парични средства в изцяло частна депозитна система, която не била контролирана от държавата.

         (1)  Решение C(2018) 6315 final относно държавна помощ SA.44865 (2016/FC) — Германия — Твърдяна държавна помощ за германските погранични магазини за напитки

         (2)  Решение Комисия/Département du Loiret, C-295/07 P, EU:C:2008:707, точка 104.


title: Дело C-509/21 P: Жалба, подадена на 18 август 2021 г. от Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав) на 9 юни 2021 г. по дело T-47/19, Dansk Erhverv/Комисия

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/15

      Жалба, подадена на 18 август 2021 г. от Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав) на 9 юни 2021 г. по дело T-47/19, Dansk Erhverv/Комисия
      (Дело C-509/21 P)
      (2022/C 2/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) (представители: M. Bauer, F. von Hammerstein, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Dansk Erhverv, Европейска комисия, Danmarks Naturfredningsforening, Федерална република Германия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение в неговата цялост,

                  —

                  да отхвърли първоинстанционната жалба,

                  —

                  да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да понесе съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Обжалваното съдебно решение било опорочено поради редица грешки при прилагане на правото. В него се тълкували неправилно редица правни понятия от областта на държавните помощи, включително понятието „сериозни затруднения“, що се отнася до необходимостта от започване на официална процедура по разследване, понятието „достатъчно пряка връзка“ между дадено предимство и държавния бюджет, що се отнася до установяването на критерия за наличие на „държавни ресурси“, и понятието „делимост“, що се отнася до отделни части на съдебно решение. В обжалваното съдебно решение също така не били разгледани някои представени доводи и/или се изопачавали или тълкували неправилно Решение C(2018) 6315 final на Комисията относно държавна помощ SA.44865 (2016/FC) — Германия — Твърдяна държавна помощ за германските погранични магазини за напитки и/или твърденията на жалбоподателя, както и не били изложени мотиви.
      По-подробно, жалбоподателят излага следните основания:

                  1)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото и приложил неправилно член 107, параграф 1 ДФЕС, като тълкувал неправилно необходимостта от „достатъчно пряка връзка“ между дадено предимство и държавния бюджет при преценка на критерия за наличие на „държавни ресурси“.

                  2)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото и приложил неправилно член 107, параграф 1 ДФЕС, като приложил погрешно изискване за преценката от страна на Комисията на критерия за наличие на „държавни ресурси“ в случай на затруднения при тълкуването на приложимото право, за нарушенията на което може да бъде наложена глоба.

                              —

                              Част 1: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точки 159—164, като приел за неприложим възприетия от Комисията критерий за „основателни и сериозни причини“;

                              —

                              Част 2: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точки 140—158, като изискал допълнителен критерий („необходимост от постепенно изясняване на нормите“) спрямо възприетия от Комисията критерий за „основателни и сериозни причини“.

                  3)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точки 166—203, като за преценката от страна на Комисията на критерия за наличие на държавни ресурси приложил изискване, което надхвърля критерия за „основателни причини“.

                  4)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точки 166—203, що се отнася до допълнителните шест съображения, въз основа на които приел, че Комисията е изправена пред „сериозни затруднения“.

                              —

                              Част 1: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точка 166, що се отнася до връзката между неналагането на глоби и неначисляването на депозит;

                              —

                              Част 2: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точки 169—175, що се отнася до липсата на правно основание в германското право;

                              —

                              Част 3: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точки 175—177, що се отнася до различните правни възгледи в Германия;

                              —

                              Част 4: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точки 178—182, що се отнася до прилагането на изключението в Германия;

                              —

                              Част 5: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точки 183—190, що се отнася до мотивите на местните органи;

                              —

                              Част 6: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точки 191—195, що се отнася до необходимостта от анализ на залегналата в основата правна уредба;

                              —

                              Част 7: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точки 196—202, що се отнася до правното тълкуване, направено от германските местни органи въз основа на „извод по аналогия“.

                  5)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като отхвърлил допълнителните доводи на жалбоподателя в подкрепа на извода, че Комисията не е била изправена пред „сериозни затруднения“.

                              —

                              Част 1: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точки 222—229, като отхвърлил довода на жалбоподателя относно факта, че националното законодателство не изисква органите да налагат глоби;

                              —

                              Част 2: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точки 231—234, като не разгледал довода на жалбоподателя относно решението на Съда по дело Radlberger и нарушението на член 34 ДФЕС.

                  6)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в точка 238, като отменил решението на Комисията в неговата цялост, включително в частта относно ДДС.


title: Дело C-511/21 P: Жалба, подадена на 19 август 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 9 юни 2021 г. по дело T-202/17, Calhau Correia de Paiva/Комисия

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/16

      Жалба, подадена на 19 август 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 9 юни 2021 г. по дело T-202/17, Calhau Correia de Paiva/Комисия
      (Дело C-511/21 P)
      (2022/C 2/20)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Schima, I. Melo Sampaio, L. Vernier)

         Друга страна в производството: Ana Calhau Correia de Paiva

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отхвърли второто, третото и четвъртото основание на жалбата на жалбоподателя в първоинстанционното производство,

                  —

                  да върне делото на Общия съд за ново разглеждане на първото и петото основание на жалбата на жалбоподателя в първоинстанционното производство и

                  —

                  да не се произнася по съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба е насочена срещу точки 54—58 от обжалваното съдебно решение, т.е. срещу част от съдебното решение, отнасяща се до допустимостта на възражението за незаконосъобразност, повдигнато от жалбоподателя в първоинстанционното производство срещу езиковия режим на разглеждания конкурс.
      Комисията изтъква едно-единствено основание, а именно че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е направил извода, че има тясна връзка между мотивите на обжалваното решение и езиковия режим, посочен в обявлението за конкурса, като по този начин признава, че възражението за незаконосъобразност на езиковия режим е допустимо.
      Това единствено правно основание е разделено на три части:

                  (1)

                  Първо, Общият съд направил погрешна правна квалификация на фактите в член 54 от обжалваното съдебно решение, като от оценката, получена от жалбоподателя в първоинстанционното производство за общото умение „комуникативност“, направил извод за наличие на тясна връзка между езиковия режим на разглеждания конкурс и мотивите на обжалваното решение.

                  (2)

                  Второ, в точки 55—57 от обжалваното съдебно решение Общият съд направил погрешна правна квалификация на фактите, като приел наличието на тясна връзка въз основа на обстоятелството, че за кандидата е по-трудно да полага изпити на нейния или неговия втори език, отколкото на нейния или неговия майчин език. Общият съд също така изопачил доказателствата, като пренебрегнал обстоятелството, че в настоящия случай другите два езика, които жалбоподателят в първоинстанционното производство владее най-добре, са английски и френски. Поради това ограничаването на избора на втори език до английски, френски и немски не можело да го постави в по-неблагоприятно положение.

                  (3)

                  Трето и последно, в точка 58 от обжалваното съдебно решение Общия съд погрешно квалифицирал фактите, като обосновал тясната връзка и с обстоятелството, че жалбоподателят в първоинстанционното производство е трябвало да положи писмения изпит с конфигурация на клавиатурата, различна от конфигурацията QWERTY-PT, с която той е свикнал. Първо, това нямало връзка с мотивите на обжалваното решение. Второ, макар EPSO да предлага ограничен избор от конфигурации на клавиатурата (AZERTY, QWERTY-EN и QWERTZ-DE), това било въпрос, различен от въпроса за езиковия режим на конкурса.


title: Дело C-544/21: Преюдициално запитване от Landgericht Mainz (Германия), постъпило на 31 август 2021 г. — ID/Stadt Mainz

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/17

      Преюдициално запитване от Landgericht Mainz (Германия), постъпило на 31 август 2021 г. — ID/Stadt Mainz
      (Дело C-544/21)
      (2022/C 2/21)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Mainz

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ID

         Ответник: Stadt Mainz

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли от правото на Съюза, и в частност от член 4, параграф 3 ДЕС, член 288, трета алинея ДФЕС и член 260, параграф 1 ДФЕС, че в рамките на текущо съдебно производство между частноправни субекти разпоредбите на член 15, параграф 1, параграф 2, буква ж) и параграф 3 от Директива 2006/123/ЕО (1) (наричана по-нататък „Директивата за услугите“) пораждат директен ефект по такъв начин, че противоречащите на Директивата национални разпоредби на член 4 от германската Verordnung über die Honorare für Architekten und Ingenieurleistungen (Наредба за хонорарите на архитектите и инженерите) от 1996 г., в редакцията от 2002 г. (наричана по-нататък „Наредбата от 2002 г.“), според които с някои изключения предвидените в Наредбата минимални ставки за дейности по проектиране и контрол на архитектите и инженерите са задължителни и споразумения за плащане на хонорар под минималните ставки в договори с архитекти и инженери са недействителни, вече не трябва да се прилагат дори ако става въпрос за претенции, произтичащи от договор за проектиране, сключен през 2004 г., т.е. преди приемането на Директивата за услугите?

                  2)

               При отрицателен отговор на въпрос 1:
                              а)

                              Трябва ли член 49 ДФЕС (предишен 43 ДЕО) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба като член 4 от Наредбата от 2002 г., според която с някои изключения предвидените в Наредбата минимални ставки за дейности по проектиране и контрол на архитектите и инженерите са задължителни и споразумения за плащане на хонорар под минималните ставки в договори с архитекти и инженери са недействителни, респ. че такава национална разпоредба представлява нарушение на член 49 ДФЕС (предишен член 43 ДЕО)?

                              б)

                              При утвърдителен отговор на предходния въпрос: следва ли от едно такова нарушение, че в рамките на текущо съдебно производство между частноправни субекти националните разпоредби относно задължителни минимални ставки (в случая: член 4 от Наредбата от 2002 г.) вече не следва да се прилагат?

         (1)  Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, 2006 г., стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).


title: Дело C-552/21: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wiesbaden (Германия), постъпило на 7 септември 2021 г. — FT/Land Hessen

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/18

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wiesbaden (Германия), постъпило на 7 септември 2021 г. — FT/Land Hessen
      (Дело C-552/21)
      (2022/C 2/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: FT

         Ответник: Land Hessen

         Встъпила страна: SCHUFA Holding AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

               Трябва ли член 77, параграф 1 във връзка с член 78, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета (Общ регламент относно защитата на данните, наричан по нататък „ОРЗД“) (1) да се тълкува в смисъл, че резултатът, за който надзорният орган информира субекта на данни,
                              a)

                              има характер на решение по петиция, в резултат на което съдебният контрол върху решение на надзорен орган по жалба съгласно член 78, параграф 1 от ОРЗД се ограничава основно до това дали органът е разгледал жалбата, извършил е надлежна проверка на нейния предмет и е информирал жалбоподателя за резултата от проверката,
                              или

                              б)

                              трябва да се счита за административно решение по същество, в резултат на което съдебният контрол върху решение на надзорен орган по жалба съгласно член 78, параграф 1 от ОРЗД води до необходимостта решението по същество да бъде разгледано в цялото свое съдържание от националния съд, като в отделни случаи — например в случай че правото на преценка е сведено до нула — надзорният орган може също да бъде задължен от националния съд да предприеме конкретна мярка по смисъла на член 58 от ОРЗД?

                  2)

                  Съвместимо ли е с членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз от 12 декември 2007 г. (наричана по-нататък „Хартата“, OB C 202, 2016 г., стр. 389) съхранение на данни от частна агенция за събиране на икономическа информация, в която се извършва съхранение на лични данни от публичен регистър като „националните бази данни“ по смисъла на член 79, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕС) 2015/848 (2), без да е налице конкретна причина, за да може да бъде предоставена информация при поискване?

                  3)

               Допустими ли са по принцип частни паралелни бази данни (по-специално бази данни на агенция за събиране на информация), които се създават наред с държавните бази данни и в които данните от държавните бази данни (в случая публикации за несъстоятелност) се съхраняват за по-дълъг период от регламентирания в тясната рамка на Регламент (ЕС) 2015/848 във връзка с националното право, или от правото „да бъдеш забравен“ съгласно член 17, параграф 1, буква г) от ОРЗД следва, че тези данни трябва да бъдат изтрити, ако
                              a)

                              е предвиден срок за обработване на данните, който е идентичен с този на публичния регистър,
                              или

                              б)

                              е предвиден срок за съхранение на данни, надхвърлящ срока за съхранение на данни, предвиден за публични регистри?

                  4)

                  Доколкото член 6, параграф 1, първа алинея, буква е) от ОРЗД се разглежда като единствено правно основание за съхранение на данни от частни агенции за събиране на икономическа информация по отношение на данните, съхранявани и в публични регистри, трябва ли да се приеме, че такава агенция има законен интерес, дори ако тя получава данните от публичния регистър, без да е налице конкретна причина, с цел тези данни да са на разположение при поискване?

                  5)

                  Могат ли кодексите на поведение, които са одобрени от надзорните органи в съответствие с член 40 от ОРЗД и предвиждат срокове за проверка и заличаване, надхвърлящи сроковете за съхранение на публичните регистри, да премахнат предписаното от член 6, параграф 1, първа алинея, буква е) от ОРЗД претегляне?

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) (ОВ L 119, 2016 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/848 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2015 година относно производството по несъстоятелност (ОВ L 141, 2015 г., стр. 19).


title: Дело C-562/21: Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 14 септември 2021 г. — Европейска заповед за арест срещу Х; друга страна в производството: Openbaar Ministerie

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/19

      Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 14 септември 2021 г. — Европейска заповед за арест срещу Х; друга страна в производството: Openbaar Ministerie
      (Дело C-562/21)
      (2022/C 2/23)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Amsterdam

         Страни в главното производство

         Европейска заповед за арест срещу: Х

         Друга страна в производството: Openbaar Ministerie

         Преюдициален въпрос

      Какъв критерий следва да приложи съд, който трябва да се произнесе по изпълнението на европейска заповед за арест за целите на изпълнението на влязла в сила присъда, с която се налага наказание лишаване от свобода или мярка, включваща лишаване от свобода, когато разглежда въпроса дали в издаващата държава членка правото на предварително създаден със закон съд е нарушено в наказателното производство, вследствие на което е постановена осъдителна присъда, при положение че в тази държава членка не е налице ефективно средство за съдебна защита срещу евентуално нарушение на това право?


title: Дело C-563/21: Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 14 септември 2021 г. — Европейска заповед за арест срещу Y; друга страна в производството: Openbaar Ministerie

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/20

      Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 14 септември 2021 г. — Европейска заповед за арест срещу Y; друга страна в производството: Openbaar Ministerie
      (Дело C-563/21)
      (2022/C 2/24)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Amsterdam

         Страни в главното производство

         Европейска заповед за арест срещу: Y

         Друга страна в производството: Openbaar Ministerie

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли да се приложи критерият, установен в решение от 25 юли 2018 г., Minister for Justice and Equality (Недостатъци на съдебната система) (1), и потвърден в решение от 17 декември 2020 г., Openbaar Ministerie (Независимост на издаващия съдебен орган) (C-354/20 PPU и C-412/20 PPU, EU:C:2020:1033), когато е налице реален риск съответното лице да бъде изправено пред съдилища, които не са предварително създадени със закон?

                  2)

                  Следва ли да се приложи критерият, установен в решение от 25 юли 2018 г., Minister for Justice and Equality (Недостатъци на съдебната система) (C-216/18 PPU, EU:C:2018:586), и потвърден в решение от 17 декември 2020 г., Openbaar Ministerie (Независимост на издаващия съдебен орган) (2), когато издирвано лице, оспорващо предаването си, не може да изпълни този критерий, тъй като, предвид случайното разпределение на делата, към съответния момент не е възможно да се установи съдебният състав, който ще разгледа случая на лицето?

                  3)

                  Представлява ли липсата на ефективно правно средство за защита, чрез което да се оспори действителността на назначаването на съдии в Полша — при обстоятелства, при които е очевидно, че към съответния момент издирваното лице не може да установи дали съдилищата, пред които то ще бъде изправено, ще се състоят от съдии, чието назначаване е недействително — нарушение на същественото съдържание на правото на справедлив съдебен процес, което предполага изпълняващата държава да откаже предаването на издирваното лице?

         (1)  C-216/18 PPU, EU:C:2018:586.

         (2)  C-354/20 PPU и C-412/20 PPU, EU:C:2020:1033.


title: Дело C-566/21: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 14 септември 2021 г. — AA/Banca S

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/20

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 14 септември 2021 г. — AA/Banca S
      (Дело C-566/21)
      (2022/C 2/25)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Cluj

         Страни в главното производство

         Ищец — ответник в първоинстанционното производство: Banca S

         Ответник — ищец в първоинстанционното производство: AA

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли член 6, параграф 1 от Директива 93/13 относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1), както е тълкуван в практиката на Съда, изменение на клауза в смисъл, че чисто потестативното право на продавача или доставчика да конвертира валутата на договора за кредит в действителност представлява задължение за продавача или доставчика, когато такова изменение е изцяло в полза на потребителя, а самото изключване на неравноправната клауза от договора не му носи никаква полза?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-568/21: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 16 септември 2021 г. — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid; други страни: E. и S., и за техните ненавършили пълнолетие деца

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/21

      Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 16 септември 2021 г. — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid; други страни: E. и S., и за техните ненавършили пълнолетие деца
      (Дело C-568/21)
      (2022/C 2/26)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Ответници: E. и S., и за техните ненавършили пълнолетие деца

         Преюдициален въпрос

      Следва ли член 2, буква л) от Регламента „Дъблин“ (1) да се тълкува в смисъл, че дипломатическа карта, издадена от държава членка въз основа на Виенската конвенция за дипломатическите отношения, представлява документ за пребиваване по смисъла на тази разпоредба?

         (1)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31).


title: Дело C-575/21: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wien (Австрия), постъпило на 20 септември 2021 г. — WertInvest Hotelbetriebs GmbH

text:
               3.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 2/21

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wien (Австрия), постъпило на 20 септември 2021 г. — WertInvest Hotelbetriebs GmbH
      (Дело C-575/21)
      (2022/C 2/27)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Wien

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: WertInvest Hotelbetriebs GmbH

         Строителен орган: Magistrat der Stadt Wien

         Преюдициални въпроси

                  I.

                  В разрез ли е с Директива 2011/92/ЕС (1), изменена с Директива 2014/52/ЕС (2), национална правна уредба, съгласно която за извършването на оценка на въздействието върху околната среда на „проекти за обекти с обществено предназначение“ се изисква както да са достигнати прагове в размер на минимум 15 хектара усвоена площ и 150 000 м2 разгъната застроена площ, така и да става дума за комплексен проект за строителство на многофункционални сгради най-малкото с жилищно и търговско предназначение, включително предвидените към тях пътища за достъп и комунални мрежи, обхватът на които се простира извън територията на проекта? В тази насока има ли значение, че в националното право са предвидени специални хипотези за:

                              —

                              увеселителните или атракционни паркове, стадионите или игрищата за голф (когато е усвоена площ над определен размер, съответно с паркоместа над определен брой),

                              —

                              промишлените или търговски паркове (когато е усвоена площ над определен размер),

                              —

                              търговските центрове (когато е усвоена площ над определен размер, съответно с паркоместа над определен брой),

                              —

                              заведенията за настаняване, като хотели или ваканционни селища, включително спомагателни съоръжения (с легла над определен брой, с усвоена площ над определен размер, само в райони извън затворени населени места), и

                              —

                              обществено достъпните паркинги или гаражи (с паркоместа над определен брой)?

                  II.

                  Изисква ли Директива 2011/92 — по-специално с оглед на текста на точка 2, буква в), подточка viii) от приложение III, съгласно който когато се преценява дали е необходимо да се извърши оценка на въздействието върху околната среда на проектите, изброени в приложение II, трябва да се имат предвид и „ландшафтите и обектите с историческа, културна или археологическа стойност“ — да се определят по-ниски прагове или критерии с по-ниски прагове (от споменатите в първия въпрос) за районите с особено историческо, културно, градоустройствено или архитектурно значение, като например обектите от Списъка на световното културно и природно наследство на ЮНЕСКО?

                  III.

                  Допуска ли Директива 2011/92 национална правна уредба, която при оценката на даден „проект за обекти с обществено предназначение“ по смисъла на първия въпрос ограничава сумирането (кумулирането) с други подобни и свързани в пространствено отношение проекти само до сбора от капацитетите, одобрени през последните пет години, включително заявения капацитет, съответно заявеното разширяване на капацитета, при положение че проектите за обекти с обществено предназначение, съответно техните части след изпълнението им, вече не отговарят на понятието за проекти за обекти с обществено предназначение и поради това, ако капацитетът на планирания проект е под 25 % от определения праг, не се пристъпва към необходимата във всеки отделен случай проверка дали кумулирането на въздействията би могло да доведе до значителни вредни, нежелателни или неблагоприятни последици за околната среда и следователно трябва да се извърши оценка на въздействието върху околната среда на планирания проект?

                  IV.

                  При утвърдителен отговор на първия и/или втория въпрос: в случай че е действано извън обхвата на предоставената на държавата членка свобода на преценка (в съответствие с пряко приложимите в този случай разпоредби на член 2, параграф 1 и член 4, параграфи 2 и 3 от Директива 2011/92/ЕС), допустимо ли е проверката, която националните органи трябва да извършат във всеки отделен случай, дали проектът може да окаже значително въздействие върху околната среда и поради това трябва да му се направи оценка на въздействието върху околната среда, да се ограничи до някои аспекти на защитата, като например целта за защита на определена територия, или в този случай трябва да се имат предвид всички посочени в приложение III към Директива 2011/92/ЕС критерии и аспекти?

                  V.

                  Като се отчитат по-специално предвидените в член 11 правни средства за защита, Директива 2011/92/ЕС позволява ли посочената в четвъртия въпрос проверка да се извърши за първи път от запитващата юрисдикция (в производство по одобряване на строително разрешение и като част от проверката на собствената ѝ компетентност), при положение че в производството пред нея съгласно изискванията на националното право „обществеността“ има качеството на страна само в извънредно ограничена степен и че членовете на „заинтересованата общественост“ по смисъла на член 1, параграф 2, букви г) и д) от Директива 2011/92 разполагат с извънредно ограничени правни средства за защита срещу нейното решение? От значение ли е за отговора на този въпрос обстоятелството, че националната правна уредба — отделно от възможността за установяване по служебен път — предвижда само кандидатът за проекта, съдействащ орган или омбудсманът за околната среда да могат да искат отделна проверка дали проектът подлежи на задължителна оценка на въздействието върху околната среда?

                  VI.

                  Позволява ли Директива 2011/92 в случай на „проекти за обекти с обществено предназначение“ съгласно точка 10, буква б) от приложение II към тази директива да се издават разрешения за отделни строителни дейности, които са част от цялостния проект за градско строителство, преди или едновременно с извършването на задължителна оценка на въздействието върху околната среда, съответно преди приключване на проверката на въздействието във всеки отделен случай, с която трябва да се изясни дали е необходима оценка на въздействието върху околната среда, при положение че в рамките на производството относно строителното разрешение не се извършва цялостна оценка на въздействието върху околната среда по смисъла на Директива 2011/92 и обществеността само в ограничена степен има качеството на страна?

         (1)  Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 26, 2012 г., стр. 1).

         (2)  Директива 2014/52/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за изменение на Директива 2011/92/ЕС относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 124, 2014 г., стр. 1).