title: Дело C-22/19: Преюдициално запитване от Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Нидерландия), постъпило на 15 януари 2019 г. — Наказателно производство срещу YO

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/27

      Преюдициално запитване от Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Нидерландия), постъпило на 15 януари 2019 г. — Наказателно производство срещу YO
      (Дело C-22/19)
      (2019/C 139/26)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden, zittingsplaats Arnhem

         Наказателно производство срещу

      YO

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да се приеме, че всяко вещество, което не е страничен продукт по смисъла на Рамковата директива за отпадъците (1), по дефиниция не е и страничен животински продукт по смисъла на Регламента за страничните животински продукти от 2009 г., така че това вещество не е изключено от обхвата на Регламент № 1013/2006 (2) съгласно член 1, параграф 3 от него? Обратно, трябва ли да се приеме, че когато веществото не отговаря на критериите по член 5, параграф 1 от Рамковата директива за отпадъците, не е изключено все пак да попада в обхвата на дефиницията за странични животински продукти по смисъла на Регламента за страничните животински продукти от 2009 г., така че това вещество не попада автоматично в обхвата на Регламент № 1013/2006?

                  2)

                  По смисъла на член 1, параграф 3 от Регламент № 1013/2006 какво следва да се разбира под превози, които са предмет на изискванията за одобрение на Регламент № 1774/2002 (3), понастоящем Регламент № 1069/2009 (4): означава ли това транспорт на странични животински продукти (от една държава в друга), независимо от коя категория е този материал? Обратно, означава ли това транспорт на материал от посочените в член 48 от Регламента за страничните животински продукти от 2009 г. (по-рано член 8 от Регламент № 1774/2002), който обхваща само странични животински продукти и производни продукти по смисъла на тази разпоредба, тоест материал от категория 1, материал от категория 2 и някои производни продукти, включително преработени животински протеини, получени от материал от категория 3?

                  3)

                  Ако по смисъла на член 1, параграф 3, буква г) от Регламент № 1013/2006 под превози, които са предмет на изискванията за одобрение на Регламент № 1774/2002, понастоящем Регламент № 1069/2009, следва да се разбира транспорт на странични животински продукти (от една държава в друга), независимо от коя категория е този материал, трябва ли освен това член 1, параграф 3, буква г) от Регламент № 1013/2006 да се тълкува в смисъл, че се отнася и до превозите на смеси от странични животински продукти и други вещества, и ако е така, има ли значение какво е съотношението между страничните животински продукти и другите вещества в сместа? Обратно, в резултат от смесването му с друго вещество губи ли страничният животински продукт качеството на страничен животински продукт по смисъла на Регламента за страничните животински продукти от 2009 г. и става ли отпадък по смисъла на Регламент № 1013/2006?

         (1)  Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (ОВ L 312, 2008 г., стр. 3).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци (ОВ L 190, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 172).

         (3)  Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 година за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (ОВ L 273, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 44, стр. 113).

         (4)  Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на здравни правила относно странични животински продукти и производни продукти, непредназначени за консумация от човека, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1774/2002 (Регламент за страничните животински продукти) (ОВ L 300, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-23/19: Преюдициално запитване от Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Нидерландия), постъпило на 15 януари 2019 г. — Наказателно производство срещу P.F. Kamstra Recycling BV

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/28

      Преюдициално запитване от Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Нидерландия), постъпило на 15 януари 2019 г. — Наказателно производство срещу P.F. Kamstra Recycling BV
      (Дело C-23/19)
      (2019/C 139/27)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden, zittingsplaats Arnhem

         Наказателно производство срещу

      P.F. Kamstra Recycling BV

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да се приеме, че всяко вещество, което не е страничен продукт по смисъла на Рамковата директива за отпадъците (1), по дефиниция не е и страничен животински продукт по смисъла на Регламента за страничните животински продукти от 2009 г., така че това вещество не е изключено от обхвата на Регламент № 1013/2006 (2) съгласно член 1, параграф 3 от него? Обратно, трябва ли да се приеме, че когато веществото не отговаря на критериите по член 5, параграф 1 от Рамковата директива за отпадъците, не е изключено все пак да попада в обхвата на дефиницията за странични животински продукти по смисъла на Регламента за страничните животински продукти от 2009 г., така че това вещество не попада автоматично в обхвата на Регламент № 1013/2006?

                  2)

                  По смисъла на член 1, параграф 3 от Регламент № 1013/2006 какво следва да се разбира под превози, които са предмет на изискванията за одобрение на Регламент № 1774/2002 (3), понастоящем Регламент № 1069/2009 (4): означава ли това транспорт на странични животински продукти (от една държава в друга), независимо от коя категория е този материал? Обратно, означава ли това транспорт на материал от посочените в член 48 от Регламента за страничните животински продукти от 2009 г. (по-рано член 8 от Регламент № 1774/2002), който обхваща само странични животински продукти и производни продукти по смисъла на тази разпоредба, тоест материал от категория 1, материал от категория 2 и някои производни продукти, включително преработени животински протеини, получени от материал от категория 3?

                  3)

                  Ако по смисъла на член 1, параграф 3, буква г) от Регламент № 1013/2006 под превози, които са предмет на изискванията за одобрение на Регламент № 1774/2002, понастоящем Регламент № 1069/2009, следва да се разбира транспорт на странични животински продукти (от една държава в друга), независимо от коя категория е този материал, трябва ли освен това член 1, параграф 3, буква г) от Регламент № 1013/2006 да се тълкува в смисъл, че се отнася и до превозите на смеси от странични животински продукти и други вещества, и ако е така, има ли значение какво е съотношението между страничните животински продукти и другите вещества в сместа? Обратно, в резултат от смесването му с друго вещество губи ли страничният животински продукт качеството на страничен животински продукт по смисъла на Регламента за страничните животински продукти от 2009 г. и става ли отпадък по смисъла на Регламент № 1013/2006?

         (1)  Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (ОВ L 312, 2008 г., стр. 3).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци (ОВ L 190, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 172).

         (3)  Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 година за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (ОВ L 273, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 44, стр. 113).

         (4)  Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на здравни правила относно странични животински продукти и производни продукти, непредназначени за консумация от човека, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1774/2002 (Регламент за страничните животински продукти) (ОВ L 300, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-24/19: Преюдициално запитване от Raad voor Vergunningsbetwistingen (Белгия), постъпило на 15 януари 2019 г. — A, B, C, D, E/Gewestelijke stedenbouwkundige ambtenaar van het departement Ruimte Vlaanderen, afdeling Oost-Vlaanderen

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/29

      Преюдициално запитване от Raad voor Vergunningsbetwistingen (Белгия), постъпило на 15 януари 2019 г. — A, B, C, D, E/Gewestelijke stedenbouwkundige ambtenaar van het departement Ruimte Vlaanderen, afdeling Oost-Vlaanderen
      (Дело C-24/19)
      (2019/C 139/28)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad voor Vergunningsbetwistingen

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: A, B, C, D, E

         Ответник: Gewestelijke stedenbouwkundige ambtenaar van het departement Ruimte Vlaanderen, afdeling Oost-Vlaanderen

         Преюдициални въпроси

      Означават ли член 2, буква а) и член 3, параграф 2, буква а) от Директивата за СЕО (1), че член 99 от Besluit van 23 december 2011 tot wijziging van het besluit van de Vlaamse Regering van 6 februari 1991 houdende de vaststelling van het Vlaams reglement betreffende de milieuvergunning en van het besluit van de Vlaamse regering van 1 juni 1995 houdende algemene en sectorale bepalingen inzake milieuhygiëne (Постановление на фламандското правителство от 23 декември 2011 г. за изменение на Постановлението на фламандското правителство от 6 февруари 1991 г. за определяне на фламандските разпоредби относно екологичното разрешение и на Постановлението на фламандското правителство от 1 юни 1995 г. за определяне на общи и секторни разпоредби в областта на екологичното здраве, наричано по-нататък „Постановлението от 23 декември 2011 г.“), във връзка с адаптирането на тези постановления към развитието на техниката, с което във VLAREM II се въвежда раздел 5.20.6 относно съоръженията за производство на електричество от вятърна енергия, и Omzendbrief „Afwegingskader en randvoorwaarden voor de inplanting van windturbines“ (Циркулярно писмо „Рамка за преценка и предварителни условия за изграждането на вятърни генератори“, наричано по-нататък „Циркулярното писмо“) от 2006 г. (наричани по-нататък заедно „настоящите актове“), които два акта съдържат различни разпоредби относно изграждането на вятърни генератори, включително мерки за безопасност и определени според устройствената зона стандарти за засенчване и за нивото на шума, трябва да бъдат класифицирани като „план или програма“ по смисъла на посочените разпоредби от Директивата? Ако се окаже, че е трябвало да бъде извършена екологична оценка преди да бъдат приети настоящите актове, може ли запитващата юрисдикция временно да запази правните последици от тези тогава незаконосъобразни актове? Към този въпрос трябва да се поставят и няколко подвъпроса:

                  1)

                  Може ли политическа мярка като настоящото циркулярно писмо, при която правомощието за изготвяне се основава на свободата на преценка и политическата свобода на действие на съответния орган, така че не е налице определяне в тесния смисъл на думата на компетентния за изготвянето на „планове или програми“ орган, и за която не е предвидена и формална процедура по изготвяне, да се разглежда като „план или програма“ по смисъла на член 2, буква а) от Директивата за СЕО?

                  2)

                  Достатъчно ли е, за да бъде считана за „план или програма“ по смисъла на член 2, буква а) от Директивата за СЕО, политическа мярка или общо правило като настоящите актове да ограничава отчасти свободата на преценка на компетентния за издаването на разрешението орган, дори ако те не са изискване или необходимо условие за издаването на разрешението или не следва да определят рамка за даването на съгласие за бъдещо развитие, въпреки че законодателят на Съюза разглежда тази цел като съставна част на понятието „планове и програми“?

                  3)

                  Може ли политическа мярка като настоящото циркулярно писмо, което е изготвено по съображения за правна сигурност, следователно напълно доброволно, да бъде разглеждана като „план или програма“ по смисъла на член 2, буква а) от Директивата за СЕО и противоречи ли такова тълкуване евентуално на практиката на Съда, съгласно която телеологичното тълкуване на дадена директива не може да се отклонява съществено от ясно изразената воля на законодателя на Съюза?

                  4)

                  Може ли раздел 5.20.6 от VLAREM II, който съдържа правила, чието издаване не е било предписано, да бъде разглеждан като „план или програма“ по смисъла на член 2, буква а) от Директивата за СЕО и противоречи ли такова тълкуване евентуално на практиката на Съда, съгласно която телеологичното тълкуване на дадена директива не може да се отклонява съществено от ясно изразената воля на законодателя на Съюза?

                  5)

                  Могат ли политическа мярка и правителствено постановление с нормативна сила като настоящите актове, които имат ограничена индикативна стойност или най-малкото не определят рамка, от която може да произтече право на изпълнение на даден проект, и които не предоставят право на рамка, в която могат да бъдат разрешени проекти, да се разглеждат като „план или програма“ по смисъла на член 2, буква а) и член 3, параграф 2 от Директивата за СЕО, който/която „определя рамката за даването на съгласие за бъдещо развитие“ и противоречи ли такова тълкуване евентуално на практиката на Съда, съгласно която телеологичното тълкуване на дадена директива не може да се отклонява съществено от ясно изразената воля на законодателя на Съюза?

                  6)

                  Могат ли политическа мярка като Циркулярно писмо EME/2006/01- RO/2006/02, което има чисто индикативна стойност, и/или правителствено постановление с нормативна сила като раздел 5.20.6 от VLAREM II, който просто определя минимални граници за издаването на разрешения и също така като общо правило действа изцяло автономно, като и двата акта съдържат само ограничен брой критерии и условия и нито тази мярка, нито правителственото постановление са определящи за някой от критериите или условията, и по отношение на което следователно е възможно да се твърди, че въз основа на обективни обстоятелства може да се изключи възможността те да имат съществени последици върху околната среда, да бъдат разглеждани като „план или програма“ по смисъла на член 2, буква а) и член 3, параграф 2 от Директивата за СЕО, а оттук и като юридически актове, които с определянето на приложимите за съответния сектор правила и контролни процедури предвиждат съществена съвкупност от критерии и условия относно разрешаването и изпълнението на един или няколко проекта, които е вероятно да имат съществени последици върху околната среда?

                  7)

                  При отрицателен отговор на последния въпрос, може ли дадена юрисдикция сама да установи това обстоятелство след издаването на постановлението или квазиправните норми (като настоящите стандарти на VLAREM и Циркулярното писмо)?

                  8)

                  Може ли дадена юрисдикция, ако е само косвено компетентна въз основа на възражение със сила inter partes, и ако от отговора на преюдициалните въпроси следва, че настоящите актове са незаконосъобразни, да разпореди запазването на последиците от незаконосъобразното постановление и/или циркулярно писмо, ако незаконосъобразните актове допринасят за осъществяването на цел, която е свързана с опазването на околната среда и е преследвана и от директива по смисъла на член 288 ДФЕС, и условията на правото на Съюза за такова запазване са изпълнени (както е посочено в решение от 28 юли 2016 г., Association France Nature Environnement, C 379/15, EU:C:2016:603)?

                  9)

                  При отрицателен отговор на осми въпрос, може ли дадена юрисдикция да разпореди запазването на последиците от обжалвания проект, за да бъдат по този начин косвено изпълнени условията на правото на Съюза за запазването на правните последици от план или програма, противоречащ(а) на Директивата за СЕО (както е определено в решение Association France Nature Environnement)?

         (1)  Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (ОВ L 197, 2001 г., стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135).


title: Дело C-39/19: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 23 януари 2019 г. — Telenor Magyarország Zrt./Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/31

      Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 23 януари 2019 г. — Telenor Magyarország Zrt./Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke
      (Дело C-39/19)
      (2019/C 139/29)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Telenor Magyarország Zrt.

         Ответник: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли търговско споразумение между доставчик на услуги за достъп до интернет и краен потребител, съгласно което доставчикът на услуги прилага към последния тарифа с нулев разход по отношение на определени приложения (тоест генерираният за съответното приложение трафик не се отчита като ползване на данни и не се забавя скоростта след изчерпване на договорения обем на данни) и с което доставчикът осъществява дискриминация, която се ограничава до условията на сключеното с крайния потребител споразумение и е насочена единствено срещу крайния потребител, страна по споразумението, но не и към неучастващите в споразумението крайни потребители, да се тълкува във връзка с член 3, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2015/2120 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година за определяне на мерки относно достъпа до отворен интернет и за изменение на Директива 2002/22/ЕО относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги и на Регламент (ЕС) № 531/2012 относно роуминга в обществени мобилни съобщителни мрежи в рамките на Съюза (1) (наричан по-нататък „Регламентът“)?

                  2.

                  При отрицателен отговор на първия въпрос: трябва ли член 3, параграф 3 от Регламента да се тълкува в смисъл, че за да се прецени наличието на нарушение — като се има предвид и съображение 7 от Регламента — е необходима основана на въздействието и на пазара оценка, която да установи дали приетите от доставчика на услуги за достъп до интернет мерки действително ограничават, и евентуално в каква степен, признатите в член 3, параграф 1 от Регламента права на крайния потребител?

                  3.

                  Независимо от първия и втория въпрос: трябва ли член 3, параграф 3 от Регламента да се тълкува в смисъл, че установената с него забрана има безусловен, общ и обективен характер, така че се забранява всякаква мярка на управление на трафика, която третира различно определено интернет съдържание, независимо дали доставчикът на услуги за достъп до интернет осъществява различното третиране чрез споразумение, търговска практика или други действия?

                  4.

                  При утвърдителен отговор на третия въпрос: може ли да се установи нарушение на член 3, параграф 3 от Регламента само поради факта че е налице дискриминация, без да се прави допълнителна оценка на пазара и на въздействието, така че в този случай да не е необходима оценка съгласно член 3, параграфи 1 и 2 от Регламента?

         (1)  ОВ L 310, 2015 г., стр. 1.


title: Дело C-40/19: Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 23 януари 2019 г. — EY/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/32

      Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 23 януари 2019 г. — EY/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Дело C-40/19)
      (2019/C 139/30)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EY

         Ответник: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 31 от Директива 2013/32/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета (наричана „Директивата за процедурите“), с оглед на предвиденото в членове 6 и 13 от Европейската конвенция за правата на човека, да се тълкуват в смисъл, че ефективната съдебна защита е гарантирана от държавата членка и когато нейните съдебни органи не могат да изменят постановените в процедури по предоставяне на убежище решения, а само да ги отменят и да връщат преписката за ново произнасяне от административния орган?

                  2)

                  Следва ли член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 31 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (наричана „Директивата за процедурите“), отново с оглед на предвиденото в членове 6 и 13 от Европейската конвенция за правата на човека, да се тълкуват в смисъл, че не е в противоречие с тях законодателство на държава членка, което предвижда императивен срок от общо шестдесет дни за всички съдебни производства във връзка с убежището, независимо от каквито и да било лични обстоятелства и без да се отчитат особеностите на случая, нито възможните доказателствени затруднения?

         (1)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60).


title: Дело C-42/19: Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 24 януари 2019 г. — SONAECOM, SGPS, SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/33

      Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 24 януари 2019 г. — SONAECOM, SGPS, SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-42/19)
      (2019/C 139/31)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal Administrativo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SONAECOM, SGPS, SA

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съответства ли на правилата за приспадане на ДДС, съдържащи се в Шестата директива за ДДС (1), и по-специално в член 4, параграфи 1 и 2 и член 17, параграфи 1, 2 и 5, приспадането на данъка, платен от жалбоподателя Sonaecom SGPS за консултантски услуги, свързани с проучване на пазара с оглед придобиване на акции, което обаче не се реализира?

                  2)

                  Съответства ли на правилата за приспадане на ДДС, съдържащи се в Шестата директива за ДДС, и по-специално в член 4, параграфи 1 и 2 и член 17, параграфи 1, 2 и 5, приспадането на данъка, платен от жалбоподателя Sonaecom SGPS за заплащане на комисионна на BCP за организация и структуриране на облигационен заем, за който се твърди, че е сключен за допълване на структурата на финансиране на дъщерните му дружества, но, тъй като посочените инвестиции не са се реализирали, в крайна сметка е изцяло е прехвърлен на Sonae, SGPS, дружество-майка на групата?

         (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, 1977 г., стр. 1; EE 09 F1, стр. 54).


title: Дело C-43/19: Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Португалия), постъпило на 24 януари 2019 г. — Vodafone Portugal – Comunicações Pessoais, SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/34

      Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Португалия), постъпило на 24 януари 2019 г. — Vodafone Portugal – Comunicações Pessoais, SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-43/19)
      (2019/C 139/32)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Vodafone Portugal — Comunicações Pessoais, SA

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 2, параграф 1, буква в) и членове 9, 24, 72 и 73 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември да се тълкуват в смисъл, че е налице подлежащо на облагане с ДДС предоставяне на услуги в случаите, когато оператор на електронни съобщения начислява на свои бивши клиенти (на които е предоставил промоционални предимства, които могат да се изразяват в безплатни разходи за инсталация, активиране на услугата, преносимост, оборудване или специални тарифни условия срещу спазване на период на лоялност, който не е спазен по тяхна вина) сума, която по закон, не трябва да надвишава разходите, които доставчикът е направил при инсталацията на операцията и трябва да е пропорционална на предимството, което се предоставя на клиента, и която сума е посочена и количествено определена в сключения договор, като не може автоматично да съответства на стойността на предоставените услуги към датата на прекратяване на договора?

                  2)

                  С оглед на посочените разпоредби изключва ли квалификацията на посочените суми като насрещна престация за доставка на услуги фактът, че тяхната изискуемост настъпва след прекратяване на договора, когато операторът вече не предоставя услуги и не е налице конкретно потребление след прекратяването на договора?

                  3)

                  С оглед на посочените разпоредби следва ли да се изключи квалификацията на посочените суми като насрещна престация за доставка на услуги, поради това че операторът и бившите му клиенти поради законово задължение предварително са уговорили с договор при общи условия формулата за изчисляване на сумата, която ще се дължи от бившите клиенти при неспазване на периода на лоялност, определен в договора за предоставяне на услуги?

                  4)

                  С оглед на посочените разпоредби следва ли да се изключи квалификацията на посочените суми като насрещна престация за доставка на услуги, когато въпросната сума не съответства на сумата, която операторът би получил през остатъка от периода на лоялност, ако договорът не беше прекратен?


title: Дело C-66/19: Преюдициално запитване от Landgericht Saarbrücken (Германия), постъпило на 29 януари 2019 г. — JC/Kreissparkasse Saarlouis

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/35

      Преюдициално запитване от Landgericht Saarbrücken (Германия), постъпило на 29 януари 2019 г. — JC/Kreissparkasse Saarlouis
      (Дело C-66/19)
      (2019/C 139/33)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Saarbrücken

         Страни в главното производство

         Ищец: JC

         Ответник: Kreissparkasse Saarlouis

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 10, параграф 2, буква п) от Директива № 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (1) да се тълкува в смисъл, че необходимата информация относно „срока“ или „другите условия за упражняването на правото на отказ“ включва и условията за началото на срока за отказ?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на въпрос 1:
                  Допуска ли член 10, параграф 2, буква п) от Директива № 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета тълкуване в смисъл, че информацията относно правото на отказ е „ясна“ и „кратка“, когато по отношение на началото на срока за отказ тя не посочва изчерпателно задължителната информация, която следва да се предостави, относно датата, от която започва да тече срокът, а препраща към национална разпоредба — в настоящия случай член 492, параграф 2 от Bürgerliches Gesetzbuch (Граждански законник, наричан по-нататък „BGB“), в редакцията му в сила до 12 юни 2014 г., която от своя страна препраща към други национални разпоредби — в настоящия случай член 247, параграфи 3—13 от Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuch (Въводен закон към Гражданския законник, наричан по-нататък „EGBGB“), в редакцията му в сила до 12 юни 2014 г., и поради това потребителят е длъжен да прочете множество законови разпоредби в различни закони, за да получи яснота относно задължителната информация, която трябва да бъде предоставена, за да започне да тече срокът за отказ от договора му за кредит?
                  При утвърдителен отговор на въпрос б) (и ако по принцип не са налице съмнения относно възможността да се препраща към национални законови разпоредби):

                  3)

                  Допуска ли член 10, параграф 2, буква п) от Директива № 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета тълкуване в смисъл, че информацията относно правото на отказ е „ясна“ и „кратка“, когато препращането към национална разпоредба — в настоящия случай член 492, параграф 2 от BGB, в редакцията му в сила от 30 юли 2010 г. до 12 юни 2014 г., и препращането, направено в нея — в настоящия случай към член 247, параграфи 3—13 от EGBGB, в редакцията му в сила от 4 август 2011 г. до 12 юни 2014 г., задължително води до положение, при което, за да получи яснота относно задължителната информация, която трябва да бъде предоставена, за да започне да тече срокът за отказ от договора му за кредит, потребителят не просто трябва да прочете разпоредбите, но и трябва да извърши правен анализ — например дали кредитът му е отпуснат при условията, които са обичайни за договорите, обезпечени с недвижим имот, и тяхното междинно финансиране, или са налице свързани договори?

         (1)  ОВ L 133, 22.5.2008 г., стр. 66.


title: Дело C-67/19: Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 30 януари 2019 г. — KD/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/36

      Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 30 януари 2019 г. — KD/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Дело C-67/19)
      (2019/C 139/34)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: KD

         Ответник: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 31 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (1) (наричана „Директивата за процедурите“), с оглед на предвиденото в членове 6 и 13 от Европейската конвенция за правата на човека, да се тълкуват в смисъл, че ефективната съдебна защита е гарантирана от държавата членка и когато нейните съдебни органи не могат да изменят постановените в процедури по предоставяне на убежище решения, а само да ги отменят и да връщат преписката за ново произнасяне от административния орган?

                  2)

                  Следва ли член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 31 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (наричана „Директивата за процедурите“), отново с оглед на предвиденото в членове 6 и 13 от Европейската конвенция за правата на човека, да се тълкуват в смисъл, че не е в противоречие с тях законодателство на държава членка, което предвижда императивен срок от общо шестдесет дни за всички съдебни производства във връзка с убежището, независимо от каквито и да било лични обстоятелства и без да се отчитат особеностите на случая, нито възможните доказателствени затруднения?

         (1)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60)


title: Дело C-73/19: Преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия), постъпило на 31 януари 2019 г. — Belgische Staat vertegenwoordigd door de Minister van Werk, Economie en Consumenten, belast met Buitenlandse handel, Belgische Staat, vertegenwoordigd door de Directeur-Generaal van de Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Economische Inspectie/Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/36

      Преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия), постъпило на 31 януари 2019 г. — Belgische Staat vertegenwoordigd door de Minister van Werk, Economie en Consumenten, belast met Buitenlandse handel, Belgische Staat, vertegenwoordigd door de Directeur-Generaal van de Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Economische Inspectie/Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV
      (Дело C-73/19)
      (2019/C 139/35)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van beroep te Antwerpen

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Belgische Staat (белгийската държава), представлявана от Minister van Werk, Economie en Consumenten, belast met de Buitenlandse Handel (Министър по въпросите на заетостта, икономиката и потребителите, отговарящ за външната търговия), Belgische Staat, представлявана от Directeur-Generaal van Algemene Directie Economische Inspectie (генерален директор на Дирекция „Стопански контрол“), Directeur-Generaal van de Algemene Directie Economische Inspectie (генерален директор на Дирекция „Стопански контрол“)

         Ответници: Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV

         Преюдициален въпрос

      Представлява ли правният спор във връзка с иск — с който се претендира установяване и преустановяване на неправомерни пазарни и/или търговски практики, и който е предявен от името на белгийската държава в съответствие с член 14 от wet van 30 juli 2013 betreffende de verkoop van toegangsbewijzen tot evenementen (Закон от 30 юли 2013 г. относно препродажбата на входни билети за организирани събития) и в съответствие с член XVII.7 от WER (Кодекс на стопанското право) срещу нидерландски дружества, които предлагат от територията на Нидерландия чрез уебсайтове, основно на белгийски клиенти, препродажба на входни билети за събития, организирани в Белгия — гражданско или търговско дело по смисъла на член 1, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1215/1012 (1) от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела и може ли поради тази причина съдебното решение по такъв правен спор да попадне в приложното поле на този регламент?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-176/19 P: Жалба, подадена на 22 февруари 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 12 декември 2018 г. по дело T-691/14, Servier и др./Комисия

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/37

      Жалба, подадена на 22 февруари 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 12 декември 2018 г. по дело T-691/14, Servier и др./Комисия
      (Дело C-176/19 P)
      (2019/C 139/36)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Mongin, F. Castilla Contreras, J. Norris и C. Vollrath)

         Други страни в производството: Servier SAS, Servier Laboratories Ltd, Les Laboratoires Servier SA и European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)

         Искания

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени точки 1, 2 и 3 от диспозитива на решението на Общия съд, с които се отменят: i) член 4 от Решение C(2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. относно производство по член 101 и член 102 ДФЕС (преписка AT.39612 — Периндоприл (Servier) в частта, в която се установява участието на Servier в споразуменията, сключени от Servier с дружеството Krka, ii) член 7, параграф 4, буква б) от решението на Комисията, където се определя глобата, наложена на Servier за сключването на тези споразумения, iii) член 6 от решението на Комисията, където се установява, че Servier е нарушило член 102 ДФЕС, и iv) член 7, параграф 6 от решението на Комисията, където се определя размера на глобата, наложена на Servier за това нарушение;

                  —

                  да отмени решението на Общия съд в частта, в която приложения A 286 и A 287 към жалбата до него и приложение C 29 към писмената реплика се обявяват за допустими (точки 1461, 1462 и 1463 от решението на Общия съд);

                  —

                  да се произнесе окончателно по подадената от Servier жалба до Общия съд за отмяна на решението на Комисията, да отхвърли искането на Servier за отмяна на член 4, член 7, параграф 4, буква б), член 6 и член 7, параграф 6 от решението на Комисията и да уважи искането ѝ приложения A 286 и A 287 към жалбата до Общия съд и приложение C 29 към писмената реплика в производството пред Общия съд (точки 1461—1463 от решението на Общия съд) да бъдат отменени, и

                  —

                  да осъди Servier да заплати всички съдебни разноски в настоящото производство по обжалване.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си Комисията излага първа поредица основания, свързани с нарушението на член 101 ДФЕС (отмяна на точки 1 и 3 от диспозитива на решението на Общия съд в частта, в която се отменят член 4 и член 7, параграф 4, буква б) от решението на Комисията, където се установява, че трите споразумения, сключени между Servier и др. и дружеството Krka, съставляват единно нарушение на член 101 ДФЕС и на Servier се налага глоба).
      Първо основание за частична отмяна: допусната от Общия съд грешка при прилагане на правото, тъй като приел, че Krka не е било източник на конкурентен натиск върху Servier към момента на сключване на въпросните споразумения.
      Второ основание: допуснати от Общия съд грешки при прилагане на правото, тъй като анализирал съдържанието и целите на споразумението за лицензия като стимул за Krka да приеме ограниченията на споразумението за доброволно уреждане на спор.
      Трето основание: допуснати от Общия съд грешки при прилагане на правото, а именно при прилагането на разбирането за ограничаване на конкуренцията с оглед на целта по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС.
      Четвърто основание: допусната от Общия съд грешка при прилагане на правото при анализа на намерението на страните за целите на прилагането на член 101 ДФЕС.
      Пето основание: допусната от Общия съд грешка при прилагане на правото, тъй като отчел благоприятните за конкуренцията последици от лицензията за пазари, които не попадат в приложното поле на нарушението по член 101, параграф 1 ДФЕС, посочено в решението на Комисията.
      Шесто основание: допусната от Общия съд грешка при прилагане на правото при анализа на предмета на споразумението за прехвърляне на права.
      Седмо основание: допусната от Общия съд грешка при прилагане на правото, а именно при прилагането на разбирането за ограничаване на конкуренцията с оглед на резултата по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС.
      Комисията освен това излага втора поредица основания, свързани с нарушението на член 102 ДФЕС (отмяна на точки 2 и 3 от диспозитива на решението на Общия съд в частта, в която се отменят член 6 и член 7, параграф 6 от решението на Комисията, където се установява, че Servier е нарушило член 102 ДФЕС и му се налага глоба).
      Осмо основание за отмяна: допуснати от Общия съд грешки при прилагане на правото в анализа му на отчитането на ценовия критерий при определянето на пазара на готовите продукти.
      Девето основание: допуснати от Общия съд грешки при прилагане на правото в анализа му на отчитането на терапевтичната заместимост при определянето на пазара на готовите продукти.
      Десето основание: недопустимост на някои приложения.
      Единадесето основание: допуснати от Общия съд грешки при прилагане на правото в анализа му на пазара на технологията.


title: Дело C-201/19 P: Жалба, подадена на 28 февруари 2019 г. от Servier SAS, Servier Laboratories Ltd, Les Laboratoires Servier SA срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 12 декември 2018 г. по дело T-691/14, Servier и др./Комисия

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/39

      Жалба, подадена на 28 февруари 2019 г. от Servier SAS, Servier Laboratories Ltd, Les Laboratoires Servier SA срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 12 декември 2018 г. по дело T-691/14, Servier и др./Комисия
      (Дело C-201/19 P)
      (2019/C 139/37)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Servier SAS, Servier Laboratories Ltd, Les Laboratoires Servier SA (представители: M. Utges Manley, Solicitor, A. Robert, advocate, J. Killick, J. Jourdan, T. Reymond, O. de Juvigny, avocats)

         Други страни в производството: Европейска комисия, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)

         Искания

      Като главно искане с оглед на основания 1—5, с които се оспорва наличието на нарушение на член 101 ДФЕС:

                  —

                  да се отменят точки 4, 5 и 6 от диспозитива на решението, постановено от Общия съд на 12 декември 2018 г. по дело T-691/14, Servier/Комисия,

                  —

                  да се отменят член 1, буква б), член 2, буква б), член 3, буква б) и член 5, буква б) и въз основа на това член 7, параграф 1, буква б), параграф 2, буква б), параграф 3, буква б) и параграф 5, буква б) от Решение на Комисията C(2014) 4955 окончателен от 9 юли 2014 г. (AT.39.612 — Périndopril (Servier), или в противен случай делото да се върне на Общия съд, за да се произнесе по последиците от съответните споразумения.

            При условията на евентуалност с оглед на основание 6:

                  —

                  да се отменят точки 4 и 5 от диспозитива на обжалваното съдебно решение, доколкото са потвърдени изводите, направени в решението относно наличието на отделни нарушения и кумулативни глоби за споразуменията Niche и Matrix; въз основа на това да се отменят член 1, буква б), член 2, буква б), член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2, буква б) от решението.

            При условията на евентуалност спрямо предходното:

                  —

                  да се отменят точки 4 и 5 от диспозитива на съдебното решение и член 7, параграф 1, буква б), параграф 2, буква б), параграф 3, буква б) и параграф 5, буква б) от решението с оглед на основания 7.1 и 7.2, с които се оспорват принципът и размерът на всички глоби,

                  —

                  да се отмени точка 5 от диспозитива на съдебното решение и член 5, буква б) и член 7, параграф 5, буква б) от решението с оглед на основание 5.4 относно продължителността на твърдяното нарушение и изчисляването на глобата по споразумението, сключено между Servier и Lupin, и въз основа на това да определи глобата при упражняване на пълен съдебен контрол.

            И във всички случаи:

                  —

                  да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      С първото основание, което е общо по всички санкционирани споразумения, Servier поддържа, че съдебното решение е неправилно от правна гледна точка, тъй като почива на широко схващане, което не е в съответствие със съдебната практика относно понятието за нарушение с оглед на целта. Съдебното решение не отчита липсата на опит и на патентно ограничение, и почива на механичен критерий, без да се вземат предвид контекстът и двупосочните последици от разглежданите споразумения за доброволно уреждане на спорове.
      С второто основание, което също е общо, Servier твърди, че в съдебното решение е приложена неправилно съдебната практика относно понятието за потенциална конкуренция и че съдебното решение почива на необосновано разместване на тежестта на доказване.
      Третото основание е изведено от това, че споразуменията, сключени в един и същи ден с Matrix и неговия дистрибутор Niche, не са антиконкурентни с оглед на целта. Според Servier Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е квалифицирал тези предприятия като потенциални конкуренти и е счел плащанията за вредоносни и неприсъщи на доброволното уреждане на спорове.
      С четвъртото си основание Servier посочва грешки при прилагане на правото във връзка със сключеното с Teva споразумение, което също не е антиконкурентно с оглед на целта предвид правния и икономическия контекст, в който то се вписва, неговите двупосочни последици и допълването между страните, тъй като за разлика от Servier, Teva е дистрибутор на генерични продукти в Обединеното кралство.
      Петото основание е изведено от грешки при прилагане на правото относно споразумението с Lupin. Общият съд е трябвало да разгледа последиците от споразумението с оглед на неговия обхват, който е най-малкото двупосочен и е дори в полза на конкуренцията. При условията на евентуалност се твърди, че грешка опорочава продължителността на нарушението и вследствие на това изчисляването на глобата.
      При условията на евентуалност Servier посочва с шестото основание, че Общият съд е трябвало да отмени решението, с което се санкционира споразумението, сключено с Matrix, наред с това, което е подписано с Niche, при положение че не става въпрос за отделни нарушения.
      При условията на евентуалност спрямо предходното седмото основание е посветено на искането за отмяна на съдебното решение в частта му, в която е потвърден начинът на определяне на глобата.


title: Дело C-207/19 P: Жалба, подадена на 28 февруари 2019 г. от Biogaran срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 12 декември 2018 г. по дело T-677/14, Biogaran/Комисия

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/40

      Жалба, подадена на 28 февруари 2019 г. от Biogaran срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 12 декември 2018 г. по дело T-677/14, Biogaran/Комисия
      (Дело C-207/19 P)
      (2019/C 139/38)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Biogaran (представители: M. Utges Manley, Solicitor, A. Robert, advocate, O. de Juvigny, T. Reymond, J. Killick, J. Jourdan, avocats)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания

                  —

                  да се отмени изцяло решението, постановено от Общия съд на 12 декември 2018 г. по дело T-677/14,

                  —

                  да се отменят член 1, буква б), подточка iv), член 7, параграф 1, буква б) и член 8 от Решение на Комисията C(2014) 4955 окончателен (преписка AT.39612 — Périndopril (Servier) в частите, отнасящи се до Biogaran,

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      С първото основание Biogaran поддържа, че съдебното решение е опорочено от грешки при прилагане на правото, тъй като е прието, че лицензът представлява нарушение, тъй като доброволното уреждане на споровете имало антиконкурентна цел. Според жалбоподателя съдебното решение почива на широко схващане за понятието за нарушение с оглед на целта и не отчита липсата на опит и на патентно ограничение. Освен това съдебното решение се основава на неправилен правен критерий, без да се вземат предвид контекстът на доброволното уреждане на спорове, постигнато между Servier и Niche, и фактът, че последните не са потенциални конкуренти.
      С второто основание Biogaran твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е заменил мотивите на Комисията със свои собствени мотиви. Общият съд счита, че твърдяното подтикване от Biogaran е било „решаващо“, тъй като то повлияло на решението на Niche да не навлезе на пазара. Въпреки това, нито в изложението на възраженията, нито в решението не се поддържа, нито се установява, че това подтикване, квалифицирано само като „допълнително“, е било „решаващо“ за Niche, за да приеме доброволното уреждане на споровете.
      С третото основание Biogaran твърди, че Общият съд не се е съобразил с принципа на пропорционалност и с целите на член 101 ДФЕС, като е счел, че Biogaran носи отговорност, наред с неговото дружество майка. След като е приел, че дружеството майка е участвало пряко в нарушението и е упражнило правомощието си за контрол, за да може неговото дъщерно дружество да се включи в противоправното му поведение, така че дъщерното дружество е било лишено от самостоятелност, Общият съд не е можел да приеме, че дъщерното дружество носи отговорност, наред с неговото дружество майка, без да надхвърли по този начин строго необходимото за правилното прилагане на правилата на конкуренция.
      С четвъртото основание Biogaran поддържа, че обжалваното решение трябва да бъде отменено в частта, в която е потвърден принципът и начинът на изчисляване на глобата, въпреки сложността и спецификата на делото, и при липсата на решаваща роля на Biogaran.


title: Дело T-289/15: Решение на Общия съд от 6 март 2019 г. — Hamas/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания — Замразяване на средства — Възможност орган на трета държава да се квалифицира като компетентен орган по смисъла на Обща позиция 2001/931/ОВППС — Факти, на които се основават решенията за замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Грешка в преценката — Право на собственост)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/42

      Решение на Общия съд от 6 март 2019 г. — Hamas/Съвет
      (Дело T-289/15) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания - Замразяване на средства - Възможност орган на трета държава да се квалифицира като компетентен орган по смисъла на Обща позиция 2001/931/ОВППС - Факти, на които се основават решенията за замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Грешка в преценката - Право на собственост)
      (2019/C 139/39)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Hamas (Доха, Катар) (представител: L. Glock, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално B. Driessen и N. Rouam, впоследствие B. Driessen и F. Naert, и накрая B. Driessen и F. Naert и A. Sikora-Kalėda)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално F. Castillo de la Torre и R. Tricot, впоследствие F. Castillo de la Torre, L. Baumgart и C. Zadra)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяната, от една страна, на Решение (ОВППС) 2015/521 на Съвета от 26 март 2015 година за актуализиране и изменение на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма и за отмяна на Решение 2014/483/ОВППС (ОВ L 82, 2015 г., стр. 107), и от друга страна, Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/513 на Съвета от 26 март 2015 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 790/2014 (ОВ L 82, 2015 г., стр. 1), доколкото тези актове засягат жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Hamas понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                     Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело T-69/16: Решение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Ateknea Solutions Catalonia/Комисия (Арбитражна клауза — Договори, сключени в рамките на Шестата рамкова програма за научни изследвания и технологично развитие (2002 — 2006 г.) — Възстановяване на направените от жалбоподателя разноски, заедно с лихви за забава — Допустими разходи — Договорна отговорност)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/43

      Решение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Ateknea Solutions Catalonia/Комисия
      (Дело T-69/16) (1)

      (Арбитражна клауза - Договори, сключени в рамките на Шестата рамкова програма за научни изследвания и технологично развитие (2002 - 2006 г.) - Възстановяване на направените от жалбоподателя разноски, заедно с лихви за забава - Допустими разходи - Договорна отговорност)
      (2019/C 139/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Ateknea Solutions Catalonia, SA (Барселона, Испания) (представители: M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt и S. Moya Izquierdo, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално L. Grønfeldt и M. Siekierzyńska, впоследствие M. Siekierzyńska и R. Lyal)

         Предмет

      Искане на основание член 272 ДФЕС Комисията да бъде осъдена да плати на жалбоподателя сума в размер на 1 258 533,89 EUR или при условията на евентуалност, сума в размер на 1 025 845,29 EUR

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля иска.

                  2)

                     Осъжда Ateknea Solutions Catalonia, SA да понесе съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 165, 10.5.2016 г.


title: Дело T-414/16: Решение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Drex Technologies/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Задължение за мотивиране — Грешка в преценката — Право на чест и на добро име — Право на собственост — Презумпция за невиновност — Пропорционалност)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/43

      Решение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Drex Technologies/Съвет
      (Дело T-414/16) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на средства - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Задължение за мотивиране - Грешка в преценката - Право на чест и на добро име - Право на собственост - Презумпция за невиновност - Пропорционалност)
      (2019/C 139/41)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Drex Technologies SA (Тортола, Британски Вирджински острови) (представител: Ruchat, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално S. Kyriakopoulou, G. Étienne и A. Vitro, впоследствие S. Kyriakopoulou, A. Vitro и V. Piessevaux)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2016/850 на Съвета от 27 май 2016 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 141, 2016 г., стр. 125) и последващите актове за изпълнение, на Решение (ОВППС), 2017/917 на Съвета от 29 май 2017 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 139, 2017 г., стр. 62) и на Решение (ОВППС) 2018/778 на Съвета от 28 май 2018 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 131, 2018 г., стр. 16), доколкото се отнасят до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Drex Technologies SA да понесе собствените си съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

         (1)  ОВ C 364, 3.10.2016 г.


title: Дело T-415/16: Решение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Almashreq Investment Fund/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Задължение за мотивиране — Грешка в преценката — Право на чест и на добро име — Право на собственост — Презумпция за невиновност — Пропорционалност)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/44

      Решение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Almashreq Investment Fund/Съвет
      (Дело T-415/16) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на средства - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Задължение за мотивиране - Грешка в преценката - Право на чест и на добро име - Право на собственост - Презумпция за невиновност - Пропорционалност)
      (2019/C 139/42)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Almashreq Investment Fund (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално S. Kyriakopoulou, G. Étienne и A. Vitro, впоследствие S. Kyriakopoulou и A. Vitro, и накрая S. Kyriakopoulou, A. Vitro и V. Piessevaux)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2016/850 на Съвета от 27 май 2016 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 141, 2016 г., стр. 125) и последващите актове за изпълнение, на Решение (ОВППС), 2017/917 на Съвета от 29 май 2017 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 139, 2017 г., стр. 62) и на Решение (ОВППС) 2018/778 на Съвета от 28 май 2018 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 131, 2018 г., стр. 16), доколкото се отнасят до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Almashreq Investment Fund да понесе собствените си съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

         (1)  ОВ C 364, 3.10.2016 г.


title: Дело T-440/16: Решение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Souruh/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Задължение за мотивиране — Грешка в преценката — Право на чест и добро име — Право на собственост — Презумпция за невиновност — Пропорционалност)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/45

      Решение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Souruh/Съвет
      (Дело T-440/16) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на средства - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Задължение за мотивиране - Грешка в преценката - Право на чест и добро име - Право на собственост - Презумпция за невиновност - Пропорционалност)
      (2019/C 139/43)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Souruh SA (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално S. Kyriakopoulou, G. Étienne и A. Vitro, впоследствие S. Kyriakopoulou и A. Vitro и накрая S. Kyriakopoulou, A. Vitro и V. Piessevaux)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2016/850 на Съвета от 27 май 2016 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 141, 2016 г., стр. 125), както и последващите актове за изпълнението му, Решение (ОВППС) 2017/917 на Съвета от 29 май 2017 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 139, 2017 г., стр. 62) и Решение (ОВППС) 2018/778 на Съвета от 28 май 2018 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 131, 2018 г., стр. 16), в частта, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Souruh SA да заплати направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

         (1)  ОВ C 364, 3.10.2016 г.


title: Дело T-865/16: Решение на Общия съд от 26 февруари 2019 г. — Fútbol Club Barcelona/Комисия (Държавни помощи — Помощ, предоставена от испанските власти в полза на някои професионални футболни клубове — Преференциална данъчна ставка, приложена в рамките на подоходното облагане за клубовете, на които е разрешено да се регистрират като сдружение с нестопанска цел — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Свобода на установяване — Предимство)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/46

      Решение на Общия съд от 26 февруари 2019 г. — Fútbol Club Barcelona/Комисия
      (Дело T-865/16) (1)

      (Държавни помощи - Помощ, предоставена от испанските власти в полза на някои професионални футболни клубове - Преференциална данъчна ставка, приложена в рамките на подоходното облагане за клубовете, на които е разрешено да се регистрират като сдружение с нестопанска цел - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Свобода на установяване - Предимство)
      (2019/C 139/44)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Fútbol Club Barcelona (Барселона, Испания) (представители: първоначално J. Roca Sagarra, J. del Saz Cordero, R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco и C. Iglesias Megías, впоследствие J. Roca Sagarra, J. del Saz Cordero, R. Vallina Hoset и A. Sellés Marco, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: G. Luengo, B. Stromsky и P. Němečková)

         Встъпила страна в подкрепа на исканията на жалбоподателя: Кралство Испания (представители: първоначално A. Gavela Llopis и J. García-Valdecasas Dorrego, впоследствие A. Gavela Llopis)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕC) 2016/2391 на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Испания за някои футболни клубове (ОВ L 357, 2016 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя Решение (ЕС) 2016/2391 на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Испания за някои футболни клубове.

                  2)

                     Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и разноските, направени от Fútbol Club Barcelona.

                  3)

                     Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 30, 30.1.2017 г.


title: Дело T-169/17: Решение на Общия съд от 5 март 2019 г. — Pethke/EUIPO (Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Преназначаване на началник служба на длъжност главен администратор — Член 7, параграф 1 от Правилника — Интерес на службата — Еквивалентност на длъжностите — Дискриминация, основана на пол — Пропорционалност — Иск за обезщетение — Недопустимост — Неспазване на досъдебната процедура)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/46

      Решение на Общия съд от 5 март 2019 г. — Pethke/EUIPO
      (Дело T-169/17) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Преназначаване на началник служба на длъжност главен администратор - Член 7, параграф 1 от Правилника - Интерес на службата - Еквивалентност на длъжностите - Дискриминация, основана на пол - Пропорционалност - Иск за обезщетение - Недопустимост - Неспазване на досъдебната процедура)
      (2019/C 139/45)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Ralph Pethke (Аликанте, Испания) (представител: H. Tettenborn, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Lukošiūtė, подпомаган от B. Wägenbaur, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на изпълнителния директор на EUIPO от 17 октомври 2016 г., с което жалбоподателят е преместен от длъжност директор на отдел „Операции“ на длъжност в отдел „Мониторинг“ на EUIPO, и от друга страна, за обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-н Ralph Pethke да заплати направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

         (1)  ОВ C 151, 15.5.2017 г.


title: Дело T-439/17: Решение на Общия съд от 5 март 2019 г. — Yellow Window/ЕИРП (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Доставка на услуги за осъществяване на изследване относно гениталното осакатяване на жени — Отхвърляне на офертата на оферент — Задължение за мотивиране — Съгласуваност между коментарите и изразената в цифри оценка — Извъндоговорна отговорност)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/47

      Решение на Общия съд от 5 март 2019 г. — Yellow Window/ЕИРП
      (Дело T-439/17) (1)

      (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Доставка на услуги за осъществяване на изследване относно гениталното осакатяване на жени - Отхвърляне на офертата на оферент - Задължение за мотивиране - Съгласуваност между коментарите и изразената в цифри оценка - Извъндоговорна отговорност)
      (2019/C 139/46)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Yellow Window (Антверпен, Белгия) (представител: M. Velardo, адвокат)

         Ответник: Европейски институт за равенство между половете (представители: V. Ost и M. Vanderstraeten, адвокати)

         Предмет

      Първо, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на ЕИРП от 8 май 2017 г., с което се отхвърля офертата на жалбоподателя в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка EIGE/2017/OPER/04, както и на решенията, с които се одобрява офертата на дружеството Y и му се възлага поръчката, второ, искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на претърпяната вследствие на тези решения вреда, и трето, при условията на евентуалност, искане за обезщетение поради нередностите, допуснати при възлагането на тази поръчка

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на Европейския институт за равенство между половете (ЕИРП) от 8 май 2017 г., с което се отхвърля офертата на Yellow Window NV в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка EIGE/2017/OPER/04, както и решенията от 8 май 2017 г., с които се одобрява офертата на дружеството Y в рамките на тази процедура и му се възлага тази поръчка.

                  2)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                     Yellow Window понася 25 % от направените от него съдебни разноски, а ЕИРП понася направените от него съдебни разноски и 75 % от разноските на Yellow Window.

         (1)  ОВ C 338, 9.10.2017 г.


title: Дело T-450/17: Решение на Общия съд от 5 март 2019 г. — Eurosupport — Fineurop support/ЕИРП (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Доставка на услуги за осъществяване на изследване относно гениталното осакатяване на жени — Отхвърляне на офертата на оферент — Задължение за мотивиране — Съгласуваност между коментарите и изразената в цифри оценка — Извъндоговорна отговорност)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/48

      Решение на Общия съд от 5 март 2019 г. — Eurosupport — Fineurop support/ЕИРП
      (Дело T-450/17) (1)

      (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Доставка на услуги за осъществяване на изследване относно гениталното осакатяване на жени - Отхвърляне на офертата на оферент - Задължение за мотивиране - Съгласуваност между коментарите и изразената в цифри оценка - Извъндоговорна отговорност)
      (2019/C 139/47)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Eurosupport — Fineurop support Srl (Милано, Италия) (представител: M. Velardo, адвокат)

         Ответник: Европейски институт за равенство между половете (представители: V. Ost и M. Vanderstraeten, адвокати)

         Предмет

      Първо, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на ЕИРП от 8 май 2017 г., с което се отхвърля офертата на жалбоподателя в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка EIGE/2017/OPER/04, както и на решенията, с които се одобрява офертата на дружеството Y и му се възлага поръчката, второ, искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на претърпяната вследствие на тези решения вреда, и трето, при условията на евентуалност, искане за обезщетение поради нередностите, допуснати при възлагането на тази поръчка

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по същество по решенията на Европейския институт за равенство между половете (ЕИРП) от 8 май 2017 г., с които се одобрява офертата на дружеството Y в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка EIGE/2017/OPER/04 и му се възлага тази поръчка.

                  2)

                     Отменя решението на ЕИРП от 8 май 2017 г., с което се отхвърля офертата на Eurosupport –Fineurop support Srl в рамките на тази процедура.

                  3)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  4)

                     Eurosupport –Fineurop support понася 25 % от направените от него съдебни разноски, а ЕИРП понася направените от него съдебни разноски и 75 % от разноските на Eurosupport –Fineurop support.

         (1)  ОВ C 357, 23.10.2017 г.


title: Дело T-107/18: Решение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — Aytekin/EUIPO — Dienne Salotti (Dienne) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Dienne“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „ENNE“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/49

      Решение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — Aytekin/EUIPO — Dienne Salotti (Dienne)
      (Дело T-107/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Dienne“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „ENNE“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 139/48)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Erkan Aytekin (Анкара, Турция) (представител: V. Martín Santos, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Folliard-Monguiral и G. Sakalaite-Orlovskiene)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Dienne Salotti SRL (Алтамура, Италия) (представител: D. Russo, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 15 декември 2017 г. (преписка R 1444/2017-2), постановено в производство по възражение със страни M. Aytekin и Dienne Salotti

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Erkan Aytekin да заплати направените от него съдебни разноски и съдебните разноски, направени в хода на настоящото производство от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и от Dienne Salotti Srl.

         (1)  ОВ C 134, 16.4.2018 г.


title: Дело T-216/18: Решение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Pozza/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Възнаграждение — Надбавка за експатриране — Член 4, параграф 1, буква а) от Приложение VII към Правилника — Място на упражняване на основната професионална дейност — Прехвърляне от/в друга институция — Решение да не се предоставя повече надбавката за експатриране — Компетентност — Оправдани правни очаквания)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/50

      Решение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Pozza/Парламент
      (Дело T-216/18) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Възнаграждение - Надбавка за експатриране - Член 4, параграф 1, буква а) от Приложение VII към Правилника - Място на упражняване на основната професионална дейност - Прехвърляне от/в друга институция - Решение да не се предоставя повече надбавката за експатриране - Компетентност - Оправдани правни очаквания)
      (2019/C 139/49)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Geoffray Pozza (Waldbillig, Люксембург) (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент (представители: J. Van Pottelberge и M. Windisch)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението от 8 юни 2017 г., с което Парламентът спира предоставянето на надбавката за експатриране на жалбоподателя, считано от неговото постъпване на длъжност.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-н Geoffray Pozza да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 211, 18.6.2018 г.


title: Дело T-263/18: Решение на Общия съд от 5 март 2019 г. — Meblo Trade/EUIPO — Meblo Int (MEBLO) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Фигуративна марка на Европейския съюз „MEBLO“ — Реално използване на марката — Член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Доказване на реалното използване)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/50

      Решение на Общия съд от 5 март 2019 г. — Meblo Trade/EUIPO — Meblo Int (MEBLO)
      (Дело T-263/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Фигуративна марка на Европейския съюз „MEBLO“ - Реално използване на марката - Член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Доказване на реалното използване)
      (2019/C 139/50)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Meblo Trade d.o.o. (Загреб, Хърватия) (представител: A. Ivanova, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Markakis и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Meblo Int, proizvodnja izdelkov za spanje d.o.o. (Нова Горица, Словения) (представител: A. Plesničar, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 27 февруари 2018 г. (преписка R 883/2017-4) относно производство по отмяна между Meblo Trade и Meblo Int, proizvodnja izdelkov za spanje

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Meblo Trade d.o.o. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 231, 2.7.2018 г.


title: Дело T-321/18: Решение на Общия съд от 6 март 2019 г. — Serenity Pharmaceuticals/EUIPO — Gebro Holding (NOCUVANT) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „NOCUVANT“ — По-ранни словни марки „NOCUTIL“ — Доказателство за реално използване — Член 47, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/51

      Решение на Общия съд от 6 март 2019 г. — Serenity Pharmaceuticals/EUIPO — Gebro Holding (NOCUVANT)
      (Дело T-321/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „NOCUVANT“ - По-ранни словни марки „NOCUTIL“ - Доказателство за реално използване - Член 47, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001)
      (2019/C 139/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Serenity Pharmaceuticals LLC (Милфорд, Пенсилвания, Съединени щати) (представител: J. Day, solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Lukošiūtė и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Gebro Holding GmbH (Фибербрун, Австрия) (представители: M. Konzett, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 8 март 2018 г. (преписка R 584/2017-2), постановено в производство по възражение със страни Gebro Holding и Allergan, Inc.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Serenity Pharmaceuticals LLC да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.


title: Дело T-459/18: Решение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Lotte/EUIPO — Générale Biscuit-Glico France (PEPERO original) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „PEPERO original“ — По-ранна национална триизмерна марка — Продълговата форма на бисквита, която частично е покрита с шоколад — Обявяване на недействителност — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Реално използване на по-ранната марка — По-ранна марка, която се състои от формата на стоката — Използване като марка — Липса на промяна в отличителния характер)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/52

      Решение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Lotte/EUIPO — Générale Biscuit-Glico France (PEPERO original)
      (Дело T-459/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „PEPERO original“ - По-ранна национална триизмерна марка - Продълговата форма на бисквита, която частично е покрита с шоколад - Обявяване на недействителност - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Реално използване на по-ранната марка - По-ранна марка, която се състои от формата на стоката - Използване като марка - Липса на промяна в отличителния характер)
      (2019/C 139/52)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Lotte Corp. (Сеул, Южна Корея) (представител: G. Ringeisen, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Générale Biscuit-Glico France (Кламар, Франция) (представител: A. Lecomte, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 11 май 2018 г. (преписка R 913/2017-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Générale Biscuit-Glico France и Lotte

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Lotte Corp. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 364, 8.10.2018 г.


title: Дело T-870/16: Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — Miserini Johansson/ЕИБ (Публична служба — Персонал на ЕИБ — Продължително или повтарящо се отсъствие поради заболяване или злополука, които не са професионални — Намалено възнаграждение след дванадесетмесечно отсъствие — Член 33 от Правилника за персонала на ЕИБ — Процедура за признаване на професионалния произход на заболяването)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/53

      Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — Miserini Johansson/ЕИБ
      (Дело T-870/16) (1)

      (Публична служба - Персонал на ЕИБ - Продължително или повтарящо се отсъствие поради заболяване или злополука, които не са професионални - Намалено възнаграждение след дванадесетмесечно отсъствие - Член 33 от Правилника за персонала на ЕИБ - Процедура за признаване на професионалния произход на заболяването)
      (2019/C 139/53)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Virna Miserini Johansson (Люксембург, Люксембург) (представител: A. Senes, avocat)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка (представители: T. Gilliams, G. Faedo и K. Carr, подпомагани от J. Currall и B. Wägenbaur, avocats)

         Предмет

      Искане на основание на член 270 ДФЕС и член 50 а от Правилника на Съда на Европейския съюз главно за отмяна на решението на ЕИБ от 25 януари 2016 г. и за обезщетение на свързаните с това решение имуществени и неимуществени вреди, а при условията на евентуалност, само за обезщетение на поисканите като главно искане имуществени и неимуществени вреди, както и възстановяване на разходите, свързани със здравословните проблеми, развити поради сериозния стрес, от който страдала жалбоподателката, и които не били възстановени от здравноосигурителната схема на ЕИБ

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-жа Virna Miserini Johansson да понесе направените съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 86, 30.3.2017 г.


title: Дело T-25/18: Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — PAN Europe/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Регламент (ЕО) № 1367/2006 — Документи, свързани с веществата, имащи свойствата да разрушават ендокринната система — Оттегляне на решението за отказ за достъп — Оповестяване след подаването на жалбата — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/54

      Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — PAN Europe/Комисия
      (Дело T-25/18) (1)

      (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Регламент (ЕО) № 1367/2006 - Документи, свързани с веществата, имащи свойствата да разрушават ендокринната система - Оттегляне на решението за отказ за достъп - Оповестяване след подаването на жалбата - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне)
      (2019/C 139/55)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Брюксел, Белгия) (представител:. Kloostra, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Buchet, I. Naglis и G. Gattinara)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2017) 7604 окончателен на Комисията от 9 ноември 2017 г. в частта му, в която се отказва достъп до документи, свързани с веществата, имащи свойствата да разрушават ендокринната система

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по съществото на настоящата жалба.

                  2)

                     Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 104, 19.3.2018 г.


title: Дело T-836/17: Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — Sports Group Denmark/EUIPO — K&L (WHISTLER) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/53

      Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — Sports Group Denmark/EUIPO — K&L (WHISTLER)
      (Дело T-836/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
      (2019/C 139/54)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sports Group Denmark A/S (Ikast, Дания) (представител: E. Skovbo, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Gája и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: K&L GmbH & Co. Handels-KG (Weilheim, Германия)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 18 октомври 2017 г. (преписка R 311/2017-1), постановено в производство по възражение със страни K&L и Sports Group Denmark

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                     Осъжда Sports Group Denmark A/S да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 63, 19.2.2018 г.


title: Дело T-178/18: Определение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Région de Bruxelles-Capitale/Комисия (Жалба за отмяна — Продукти за растителна защита — Активно вещество глифозат — Подновяване на включването в списъка в приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/55

      Определение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Région de Bruxelles-Capitale/Комисия
      (Дело T-178/18) (1)

      (Жалба за отмяна - Продукти за растителна защита - Активно вещество глифозат - Подновяване на включването в списъка в приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
      (2019/C 139/56)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Région de Bruxelles-Capitale (представители: A. Bailleux и B. Magarinos Rey, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, A. Lewis, I. Naglis и Г. Колева)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/2324 на Комисията от 12 декември 2017 година за подновяване на одобрението на активното вещество глифозат в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за изменение на приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 на Комисията (ОВ L 333, 2017 г., стp. 10)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като неоснователна.

                  2)

                     Основанието за произнасяне по исканията за встъпване на Justice Pesticides, Région wallonne, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Health & Environment Alliance (HEAL), Nature & Progrès Belgique (Nature & Progrès), SomeOfUs, WeMove Europe (WeMove.EU), Monsanto Europe NV/SA, Monsanto Company, Helm AG, Barclay Chemicals Manufacturing Ltd, Albaugh Europe Sàrl, Albaugh TKI D.O.O. и Albaugh UK Ltd. е отпаднало.

                  3)

                     Région de Bruxelles-Capitale понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

                  4)

                     Région de Bruxelles-Capitale, Комисията, Justice Pesticides, Région wallonne, PAN Europe, HEAL, Nature & Progrès, SomeOfUs, WeMove.EU, Monsanto Europe, Monsanto Company, Helm, Barclay Chemicals Manufacturing, Albaugh Europe, Albaugh TKI D.O.O. и Albaugh UK понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с исканията им за встъпване.

         (1)  ОВ C 190, 4.6.2018 г.


title: Дело T-375/18: Определение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Gollnisch/Парламент (Жалба за отмяна и искане за обезщетение — Институционално право — Европейски парламент — Дейност на делегация извън Съюза — Решение на председателя на Делегацията за връзки с Япония — Списък на лицата, които са оправомощени да участват в междупарламентарно заседание в Япония, в който не е включено името на жалбоподателя — Срок за обжалване — Просрочие — Необжалваем акт — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/56

      Определение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — Gollnisch/Парламент
      (Дело T-375/18) (1)

      (Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Институционално право - Европейски парламент - Дейност на делегация извън Съюза - Решение на председателя на Делегацията за връзки с Япония - Списък на лицата, които са оправомощени да участват в междупарламентарно заседание в Япония, в който не е включено името на жалбоподателя - Срок за обжалване - Просрочие - Необжалваем акт - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
      (2019/C 139/57)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Bruno Gollnisch (Вилие льо Майо, Франция) (представител: B. Bonnefoy-Claudet, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: C. Burgos и S. Alonso de León)

         Предмет

      От една страна, жалба на основание член 263 ДФЕС с главно искане за отмяна на решението на председателя на Делегацията за връзки с Япония от 20 март 2018 г., в което се определя списъкът на лицата, които са оправомощени да участват в междупарламентарно заседание в Япония, и при условията на евентуалност, за отмяна на два мълчаливи отказа, и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат на този акт.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Г-н Bruno Gollnisch понася, наред с направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейския парламент.

         (1)  ОВ C 364, 8.10.2018 г.


title: Дело T-401/18: Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — SFIE-PE/Парламент (Жалба за отмяна — Институционално право — Стачка на устните преводачи — Мерки за мобилизиране на устните преводачи, приети от Европейския парламент — Неподлежащ на обжалване акт — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/57

      Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — SFIE-PE/Парламент
      (Дело T-401/18) (1)

      (Жалба за отмяна - Институционално право - Стачка на устните преводачи - Мерки за мобилизиране на устните преводачи, приети от Европейския парламент - Неподлежащ на обжалване акт - Липса на лично засягане - Недопустимост)
      (2019/C 139/58)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens — Section du Parlement européen (SFIE-PE) (Брюксел, Белгия) (представител: L. Levi, avocat)

         Ответник: Европейски парламент (представители: O. Caisou-Rousseau и Ел. Танева)

         Предмет

      Искане на основание членове 263 ДФЕС и 268 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението от 2 юли 2018 г. на генералния директор „Човешки ресурси“ в Парламента за мобилизиране на устните и конферентните преводачи за 3 юли 2018 г., както и на последващите решения на генералния директор „Човешки ресурси“ в Парламента за мобилизиране на устните и конферентните преводачи за 4, 5, 10 и 11 юли 2018 г., и от друга страна, за осъждане на Парламента да поправи нематериалите вреди, причинени с тези решения и оценени ex æquo et bono на 10 000 EUR

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                     Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                     Осъжда Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens — Section du Parlement européen (SFIE-PE) да заплати съдебните разноски, включително разноските по обезпечителното производство, с изключение на разноските във връзка с молбата за стъпване на Съвета.

                  4)

                     SFIE-PE, Европейският парламент и Съветът понасят направените от всеки от тях разноски във връзка с молбата за встъпване на Съвета.

         (1)  ОВ C 364, 8.10.2018 г.


title: Дело T-460/18: Определение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — eSlovensko Bratislava/Комисия (Жалба за отмяна — Обществени поръчки — Прихващане на вземания — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/57

      Определение на Общия съд от 28 февруари 2019 г. — eSlovensko Bratislava/Комисия
      (Дело T-460/18) (1)

      (Жалба за отмяна - Обществени поръчки - Прихващане на вземания - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне)
      (2019/C 139/59)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: eSlovensko Bratislava (Братислава, Словакия) (представители: B. Fridrich, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: O. Verheecke, J. Estrada de Solà и F. van den Berghe)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението, съдържащо се в писмо на Комисията от 22 юни 2018 г., с което се визира принудително събиране на сумата от 229 711,16 EUR чрез прихващане на плащането, което трябва да се извърши от Изпълнителната агенция за иновации и мрежи (INEA) на жалбоподателя с вземане на Комисията към eSlovensko

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

                  2)

                     Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 328, 17.9.2018 г.


title: Дело T-581/18: Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — ND (*) и OE (*)/Комисия (Жалба за отмяна — Твърдение за дискриминация между длъжностни лица на ЕС и други местни лица във връзка с начина на изчисляване на нетното възнаграждение, определящо размера на някои социални обезщетения — Координиране на схемите за социална сигурност — Прекратяване на производство по жалба — Незапочване на производство за установяване на неизпълнение на задължения — Недопустимост)

text:
                  15.4.2019

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  C 139/58

         Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. —  ND (*1) и  OE (*1)/Комисия
         (Дело T-581/18) (1)

         (Жалба за отмяна - Твърдение за дискриминация между длъжностни лица на ЕС и други местни лица във връзка с начина на изчисляване на нетното възнаграждение, определящо размера на някои социални обезщетения - Координиране на схемите за социална сигурност - Прекратяване на производство по жалба - Незапочване на производство за установяване на неизпълнение на задължения - Недопустимост)
         (2019/C 139/60)
         Език на производството: френски

            Страни

            Жалбоподател: ND (*1),  OE (*1) (представител: A. Bove, адвокат)

            Ответник: Европейска комисия (представител: D. Martin)

            Предмет

         Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението, съдържащо се в писмо на Комисията от 27 юли 2018 г., връчено на жалбоподателите на 30 юли 2018 г., с което Комисията прекратява производството по жалбата им срещу град Люксембург, люксембургската държава и Административния съд на Люксембург.

            Диспозитив

                     1)

                        Отхвърля жалбата като недопустима.

                     2)

                        Осъжда  ND (*1) и  OE (*1) да заплатят съдебните разноски.

            (*1)  Информацията е заличена или заменена в съответствие с правната рамка относно личните данни и/или поверителността.

            (1)  ОВ C 408, 12.11.2018 г.