title: Дело C-785/19: Преюдициално запитване от Landgerichts Saarbrücken (Германия), постъпило на 23 октомври 2019 г. — Koch Media GmbH/HC

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/19

      Преюдициално запитване от Landgerichts Saarbrücken (Германия), постъпило на 23 октомври 2019 г. — Koch Media GmbH/HC
      (Дело C-785/19)
      (2020/C 27/25)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Saarbrücken

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Koch Media GmbH

         Ответник: HC

         Преюдициални въпроси

                  1.

                              а)

                              Следва ли член 14 от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (1) да се тълкува в смисъл, че нормата обхваща като „съдебни разноски“ или като „други разходи“ необходимите разходи за адвокатa, които са извършени от притежателя на права върху интелектуална собственост по смисъла на член 2 от Директива 2004/48, като е предявил тези права срещу нарушителя извънсъдебно чрез отправяне на предупреждение за преустановяване на нарушението?

                              б)

                              В случай че отговорът на първи въпрос, буква а) е отрицателен: трябва ли член 13 от Директива 2004/48 да се тълкува в смисъл, че разпоредбата обхваща посочените в първи въпрос, буква а) разходи за адвокат като обезщетение?

                  2.

                              a)

                              Трябва ли правото на Съюза, по-специално що се отнася до:

                                          —

                                          членове 3, 13 и 14 от Директива 2004/48,

                                          —

                                          член 8 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (2) и

                                          —

                                          член 7 от Директива 2009/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно правната закрила на компютърните програми (3)

                                          —

                                          да се тълкува в смисъл, че притежател на права на интелектуална собственост по смисъла на член 2 от Директива 2004/48 по принцип има право на възстановяване на пълните разходи за адвокат, посочени в първи въпрос, буква a), при всички случаи разумна и съществена част от тях, дори ако:

                                          —

                                          преследваното нарушение на права е извършено от физическо лице извън професионалната или търговска му дейност, и

                                          —

                                          в тази хипотеза национална правна уредба предвижда, че такива разходи за адвокат обикновено могат да бъдат възстановени само с оглед на намалена цена на иска?

                              б)

                              При положителен отговор на втори въпрос, буква a): трябва ли посоченото във втори въпрос, буква а) право на Съюза да се тълкува в смисъл, че следва да се приеме изключение от принципа, посочен във втори въпрос, буква a), съгласно който на притежателя на права трябва да бъдат възстановени изцяло или при всички случаи разумна и съществена част от тях посочените във въпрос първи буква а) разходи за адвокат,
                              като се вземат предвид други фактори (като например актуалността на произведението, продължителността на публикуването и нарушението, извършено от физическо лице извън неговия търговски или професионален интерес),
                              дори ако нарушаването на права на интелектуална собственост по смисъла на член 2 от Директива 2004/48 се състои в обмен на файлове, а именно предоставяне на публично разположение на произведението чрез предлагане за безплатно изтегляне за всички участници в свободно достъпна платформа за обмен без управление на цифровите права?

         (1)  ОВ L 157, 2004 г., стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56.

         (2)  ОВ L 167, 2001 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.

         (3)  ОВ L 111, 2009 г., стр. 16.


title: Дело C-826/19 P: Жалба, подадена на 26 ноември 2019 г. срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 12 септември 2019 г. по дело T-629/17, Чешка република/Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/27

      Жалба, подадена на 26 ноември 2019 г. срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 12 септември 2019 г. по дело T-629/17, Чешка република/Комисия
      (Дело C-826/19 P)
      (2020/C 27/34)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, O. Serdula, I. Gavrilová, J. Vláčil)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Република Полша

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на Общия съд по дело T-629/17,

                  —

                  да се отмени Решение за изпълнение C(2017) 4682 на Комисията,

                  —

                  Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква едно основание за обжалване — нарушение на член 16, буква б) от Директива 2004/18 (1).
      Той посочва, че обжалваното съдебно решение следва да се отмени, тъй като Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, когато е стигнал до извода, че изключението по член 16, буква б) от Директива 2004/18 се отнася до обществените поръчки за програмни материали само когато възлагащият орган е радио-телевизионно дружество. От текста, целта, системата и законодателната история на разпоредбата обаче личало, че спорното изключение следва да се прилага и в случаите, в които радио-телевизионното дружество е страна по договора в качеството на доставчик на програмните материали, както е било при спорната поръчка в Чешката република.
      Според жалбоподателя, като се има предвид, че финансовата корекция, приложена в Решение C(2017) (4682) на Комисията, е мотивирана единствено с това, че възлагащият орган за спорната поръчка не е радио-телевизионно дружество, наред с обжалваното съдебно решение следва да се отмени и това решение на Комисията.

         (1)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, 2004 г., стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в OB L 182, 2008 г., стр. 282).


title: Дело C-678/18: Решение на Съда (четвърти състав) от 21 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden (Преюдициално запитване — Промишлен дизайн — Регламент (ЕО) № 6/2002 — Член 90, параграф 1 — Временни и обезпечителни мерки — Компетентност на националните първоинстанционни съдилища — Изключителна компетентност на определените в тази разпоредба съдилища)

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/7

      Решение на Съда (четвърти състав) от 21 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden
      (Дело C-678/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Промишлен дизайн - Регламент (ЕО) № 6/2002 - Член 90, параграф 1 - Временни и обезпечителни мерки - Компетентност на националните първоинстанционни съдилища - Изключителна компетентност на определените в тази разпоредба съдилища)
      (2020/C 27/08)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden (Върховен съд на Нидерландия)

         Страни в главното производство

         Предявила протест страна: Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden

         Диспозитив

      Член 90, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че предвижда, че съдилищата на държавите членки, които са компетентни да разпореждат временни или обезпечителни мерки по отношение на национален промишлен дизайн, са компетентни да разпореждат такива мерки и по отношение на промишлен дизайн на Общността.

         (1)  ОВ C 25, 21.1.2019 г.


title: Дело T-607/15: Решение на Общия съд от 3 декември 2019 г. — Yieh United Steel/Комисия (Дъмпинг — Внос на студеновалцувани плоски продукти от неръждаеми стомани с произход от Китай и Тайван — Окончателно антидъмпингово мито — Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1429 — Член 2, параграфи 3 и 5 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (понастоящем член 2, параграфи 3 и 5 от Регламент (ЕС) 2016/1036) — Член 2, параграфи 1 и 2 от Регламент № 1225/2009 (понастоящем член 2, параграфи 1 и 2 от Регламент 2016/1036) — Изчисляване на нормалната стойност — Изчисляване на производствените разходи — Продажби на сходния продукт, предназначен за вътрешния пазар на държавата износител)

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/29

      Решение на Общия съд от 3 декември 2019 г. — Yieh United Steel/Комисия
      (Дело T-607/15) (1)

      (Дъмпинг - Внос на студеновалцувани плоски продукти от неръждаеми стомани с произход от Китай и Тайван - Окончателно антидъмпингово мито - Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1429 - Член 2, параграфи 3 и 5 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (понастоящем член 2, параграфи 3 и 5 от Регламент (ЕС) 2016/1036) - Член 2, параграфи 1 и 2 от Регламент № 1225/2009 (понастоящем член 2, параграфи 1 и 2 от Регламент 2016/1036) - Изчисляване на нормалната стойност - Изчисляване на производствените разходи - Продажби на сходния продукт, предназначен за вътрешния пазар на държавата износител)
      (2020/C 27/35)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Yieh United Steel Corp. (Гаосюн Сити, Тайван) (представител: D. Luff, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и A. Demeneix)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (Люксембург, Люксембург) (представители: J. Killick, G. Forwood и C. Van Haute, avocats)

         Предмет

      Жалба по член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1429 на Комисията от 26 август 2015 година 2015/1429 на Комисията от 26 август 2015 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на студеновалцувани плоски продукти от неръждаеми стомани с произход от Китайската народна република и Тайван (ОВ L 224, 2015 г., стр. 10)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Yieh United Steel Corp. понася собствените си разноски, както и тези на Европейската комисия, Eurofer и Association européenne de l’acier, ASBL.

         (1)  ОВ C 38, 1.2.2016 г.


title: Дело T-747/19: Жалба, подадена на 31 октомври 2019 г. — DS Smith и DS Smith International/Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/46

      Жалба, подадена на 31 октомври 2019 г. — DS Smith и DS Smith International/Комисия
      (Дело T-747/19)
      (2020/C 27/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: DS Smith plc (Лондон, Обединено кралство) и DS Smith International Ltd (Лондон) (представители: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, lawyer, и K. Desai, Solicitor)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да установи, че не е налице неправомерна държавна помощ, да отмени член 1 от Решение на Комисията от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества в частта му, в която се приема, че съществува неправомерна държавна помощ и да се отмени задължението за Обединеното кралство да възстанови твърдяната неправомерна държавна помощ, получена от жалбоподателите в този контекст (членове 2 и 3 от обжалваното решение),

                  —

                  при условията на евентуалност да отмени членове 2 и 3 от обжалваното решение, доколкото задължават Обединеното кралство да възстанови твърдяната държавна помощ, и

                  —

                  във всички случаи да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: неразбиране от страна на Комисията на контекста, целта и функционирането на правилата за контролираните чуждестранните дружества (КЧД) в Обединеното кралство във връзка с третирането на нетъргуемата финансова печалба. Изводите на Комисията в обжалваното решение се основават на явни кумулативни грешки. В частност Комисията е допуснала явни грешки в преценката, свързани с разбирането ѝ на цялостната данъчна система на Обединеното кралство и на целите на системата на КЧД, специфичното приложно поле на освобождаването на финансирането на групи и определението за квалифицирани заемни правоотношения.

                  2.

                  Второ основание: Комисията неправилно е приела, че освобождаването на финансирането на групи е освобождаване от данъчно облагане и че вследствие на това представлява данъчно предимство. По отношение на нетъргуемата финансова печалба освобождаването на финансирането на групи представлява разпоредба в областта на данъчното облагане и част от определянето на пределите на правилата за КЧД, а не селективно предимство. Комисията изобщо не представя количествен анализ, за да докаже, че това освобождаване представлява данъчно предимство, така че при липсата на убедително доказателство, че въпросната мярка води до такова предимство, обжалваното решение е необосновано.

                  3.

                  Трето основание: Комисията не е определила правилно референтната рамка, за да прецени последиците от правилата за КЧД и погрешно е счела, че тези правила са самостоятелни спрямо цялостната данъчна система на Обединеното кралство. Комисията не е разбрала правилно целта на правилата за КЧД и не е взела предвид свободата на преценка на Обединеното кралство.

                  4.

                  Четвърто основание: Комисията е допуснала явни грешки при анализа си за наличието на държавна помощ и е приложила неправилни критерии при разглеждането на въпроса за съпоставимостта. Комисията не е признала степента на риск за данъчната основа в Обединеното кралство по отношение на заем за образувание от групата, което подлежи на облагане в Обединеното кралство и по отношение на заем за образувание от групата, което не подлежи на облагане в Обединеното кралство, като е стигнала до нелогичен извод, че заем в рамките на групата не е съпоставим със заем към трето лице.

                  5.

                  Пето основание: дори да се приеме, че мерките относно КЧД представляват на пръв поглед помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, в обжалваното решение погрешно е прието, че няма никаква обосновка за съвместимостта на разглежданите мерки с правилата на Съюза в областта на държавните помощи. Освен това обжалваното решение е нелогично и непоследователно, доколкото Комисията правилно е приела, че глава 9 от част 9A от Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Закон за приемане на (международни и други) данъчни разпоредби) е обоснована, когато единствената причина за облагане за КЧД в хипотезата по глава 5 от част 9A от посочения закон би бил критерият „капитал, свързан с Обединеното кралство“, тъй като може да се окаже изключително трудно този критерий да се приложи на практика, но същевременно, без да изложи съответни мотиви, Комисията е счела че глава 9 от част 9A от този закон изобщо не може да бъде обоснована, когато критерият „съществени функции на персонала“ би довел до облагане за КЧД на основание глава 5 от част 9A от същия закон. В действителност е изключително трудно критерият „съществени функции на персонала“ да бъде приложен на практика, така че Комисията е трябвало да констатира, че глава 9 от част 9A от посочения закон също е обоснована с оглед на този критерий, вследствие на което Комисията е трябвало да стигне до извода, че не е налице държавна помощ.

                  6.

                  Шесто основание: ако обжалваното решение бъде потвърдено, изпълнението му посредством възстановяване от жалбоподателите на твърдяната държавна помощ ще наруши основни принципи на правото на Съюза, сред които са свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги, тъй като в случая с жалбоподателите разглежданите КЧД се намират в други държави членки.

                  7.

                  Седмо основание: произтичащото от обжалваното решение разпореждане за възстановяване е необосновано и противоречи на основни принципи на правото на Съюза.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията не е изложила съответни мотиви по съществени елементи на обжалваното решение, а именно относно извода, че облагането за КЧД по глава 5 от част 9A от посочения закон би могло да се приложи, като критерият „съществени функции на персонала“ се използва без затруднение или без непропорционална тежест.

                  9.

                  Девето основание: обжалваното решение нарушава и принципа на добра администрация, който изисква Комисията да провежда прозрачни и предвидими административни процедури и да приема решенията си в разумен срок. В случая не е разумно на Комисията да отнеме повече от четири години, за да приеме решението си за започване на разследване и тя да приеме решение повече от шест години след влизане в сила на оспорваната мярка.


title: Дело C-706/18: Решение на Съда (шести състав) от 20 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Raad voor Vreemdelingenbetwistingen — Белгия) — X/Belgische Staat (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Политика относно имиграцията — Право на събиране на семейството — Директива 2003/86/ЕО — Член 5, параграф 4 — Решение по заявлението за събиране на семейството — Последици от неспазването на срока за вземане на решение — Автоматично издаване на разрешение за пребиваване)

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/8

      Решение на Съда (шести състав) от 20 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Raad voor Vreemdelingenbetwistingen — Белгия) — X/Belgische Staat
      (Дело C-706/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Политика относно имиграцията - Право на събиране на семейството - Директива 2003/86/ЕО - Член 5, параграф 4 - Решение по заявлението за събиране на семейството - Последици от неспазването на срока за вземане на решение - Автоматично издаване на разрешение за пребиваване)
      (2020/C 27/09)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: X

         Ответник: Belgische Staat

         Диспозитив

      Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която, ако не е взето решение до изтичането на шестмесечен срок от датата на подаване на заявлението за събиране на семейството, компетентните национални органи трябва служебно да издадат на заявителя разрешение за пребиваване, без да са длъжни преди това непременно да установят, че той действително отговаря на условията за пребиваване в приемащата държава членка съгласно правото на Съюза.

         (1)  ОВ C 35, 28.1.2019 г.


title: Дело C-792/19: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 28 октомври 2019 г. — TUIfly GmbH/EUflight.de GmbH

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/20

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 28 октомври 2019 г. — TUIfly GmbH/EUflight.de GmbH
      (Дело C-792/19)
      (2020/C 27/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TUIfly GmbH

         Ответник: EUflight.de GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  В случай на стачка, причинена ли е отмяната или голямото закъснение при пристигането на полет от извънредни обстоятелства по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) и когато процесният полет не е пряко засегнат от стачката и е можел да бъде изпълнен по разписание, но поради наложилата се в резултат от стачката реорганизация от въздушния превозвач на графика на полетите (в настоящия случай, използване на предвидения за полета самолет за справяне с последиците от стачката) се стига до отмяната, респ. закъснението?

                  2)

                  В случай че въздушният превозвач може да бъде освободен от отговорност и в случай на реорганизация:
                  Има ли значение, че реорганизацията е била извършена още преди да започне стачката, когато все още не е можело да се предвиди кой полет в крайна сметка би бил засегнат от стачните действия, или е възможно освобождаване от отговорност и когато графикът на полетите е бил реорганизиран едва в хода на стачката или след нея и вече е било сигурно, че процесният полет не е пряко засегнат от стачката?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ. 2004, L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-737/18 P: Решение на Съда (девети състав) от 20 ноември 2019 г. — Португалска република/Европейска комисия (Обжалване — Европейски фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) — Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) — Разходи, изключени от финансиране от Европейския съюз — Разходи, направени от Португалската република)

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/9

      Решение на Съда (девети състав) от 20 ноември 2019 г. — Португалска република/Европейска комисия
      (Дело C-737/18 P) (1)

      (Обжалване - Европейски фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) - Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) - Разходи, изключени от финансиране от Европейския съюз - Разходи, направени от Португалската република)
      (2020/C 27/10)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, J. Saraiva de Almeida, P. Barros da Costa и P. Estêvão)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Sauka и B. Rechena)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 35, 28.1.2019 г.


title: Дело T-808/17: Решение на Общия съд от 3 декември 2019 г. — Pethke/EUIPO (Публична служба — Длъжностни лица — Атестационен доклад — Редовност на атестационната и на апелативната процедури — Задължение за безпристрастност на апелативния оценяващ)

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/30

      Решение на Общия съд от 3 декември 2019 г. — Pethke/EUIPO
      (Дело T-808/17) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Атестационен доклад - Редовност на атестационната и на апелативната процедури - Задължение за безпристрастност на апелативния оценяващ)
      (2020/C 27/36)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Ralph Pethke (Аликанте, Испания) (представител: H. Tettenborn, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Lukošiūtė, подпомагана от B. Wägenbaur, адвокат)

         Предмет

      Жалба на основание член 270 ДФЕС за отмяна на атестационния доклад на жалбоподателя за 2016 г., както и, доколкото е необходимо, за отмяна на решението на управителния съвет на EUIPO от 18 октомври 2017 г. за отхвърляне на административната жалба на жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя атестационния доклад на г-н Ralph Pethke за 2016 г. и решението на управителния съвет на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 18 октомври 2017 г. за отхвърляне на административната жалба на г-н Pethke.

                  2)

                     Осъжда EUIPO да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на г-н Pethke.

         (1)  ОВ C 42, 5.2.2018 г.


title: Дело C-270/19 P: Жалба, подадена на 28 март 2019 г. от WB срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 23 януари 2019 г. по дело T-579/18, WB/Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/9

      Жалба, подадена на 28 март 2019 г. от WB срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 23 януари 2019 г. по дело T-579/18, WB/Комисия
      (Дело C-270/19 P)
      (2020/C 27/11)
      Език на производството: румънски

         Страни

         Жалбоподател: WB (представител: N. Ciocea, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 3 декември 2019 г. Съдът (седми състав) отхвърли жалбата като явно неоснователна.


title: Дело T-644/18: Решение на Общия съд от 28 ноември 2019 г. — August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „DermoFaes Atopiderm“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „Dermowas“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/30

      Решение на Общия съд от 28 ноември 2019 г. — August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm)
      (Дело T-644/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „DermoFaes Atopiderm“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „Dermowas“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 27/37)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Билефелд, Германия) (представител: A. Thünken, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Испания) (представители: A. Vela Ballesteros и S. Fernandez Malvar, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 11 юли 2018 г. (преписка R 1305/2017-2), постановено в производство по възражение със страни Dr. August Wolff и Faes Farma

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и на Faes Farma, SA, включително разноските, направени от последното за нуждите на производството пред апелативния състав на EUIPO.

         (1)  ОВ C 4, 7.1.2019 г.


title: Дело C-271/19 P: Жалба, подадена на 28 март 2019 г. от WB срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 23 януари 2019 г. по дело T-329/18, WB/Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/10

      Жалба, подадена на 28 март 2019 г. от WB срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 23 януари 2019 г. по дело T-329/18, WB/Комисия
      (Дело C-271/19 P)
      (2020/C 27/12)
      Език на производството: румънски

         Страни

         Жалбоподател: WB (представител: N. Ciocea, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 3 декември 2019 г. Съдът (седми състав) отхвърли жалбата като явно неоснователна.


title: Дело T-658/18: Решение на Общия съд от 3 декември 2019 г. — Hästens Sängar/EUIPO (Изображение на мотив на квадратчета) (Марка на Европейския съюз — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Фигуративна марка, изобразяваща мотив на квадратчета — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/31

      Решение на Общия съд от 3 декември 2019 г. — Hästens Sängar/EUIPO (Изображение на мотив на квадратчета)
      (Дело T-658/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка, изобразяваща мотив на квадратчета - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 27/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Hästens Sängar AB (Копинг, Швеция) (представители: M. Johansson и R. Wessman, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Söder, H. O’Neill и D. Gája)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 8 август 2018 г. (преписка R 442/2018-2), постановено в производство по международна регистрация, посочваща Европейския съюз, на марка, изобразяваща мотив на квадратчета

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Hästens Sängar AB да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 25, 21.1.2019 г.


title: Дело C-797/19: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhofs (Германия), постъпило на 24 октомври 2019 г. B-GmbH/Finanzamt D

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/21

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhofs (Германия), постъпило на 24 октомври 2019 г. B-GmbH/Finanzamt D
      (Дело C-797/19)
      (2020/C 27/27)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: B-GmbH

         Ответник: Finanzamt D

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че е налице държавна помощ, която попада в обхвата на тази разпоредба, ако съгласно правната уредба на дадена държава членка (постоянни) загуби на капиталово дружество от дадена икономическа дейност, извършвана без възнаграждение, което да покрива свързаните с нея разходи, всъщност следва по принцип да се считат за скрито разпределение на печалби и съответно не могат да водят до намаляване на печалбата на капиталовото дружество, но при капиталови дружества, в които мнозинството от правата на глас принадлежат пряко или косвено на публичноправни юридически лица, тези последици не се отнасят до дейности, генериращи постоянни загуби, когато дружествата упражняват съответните дейности поради транспортни, екологични, социални културни, образователни или здравни съображения?


title: Дело C-373/19: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhofs (Германия), постъпило на 13 май 2019 г. — Finanzamt München Abteilung III/Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/10

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhofs (Германия), постъпило на 13 май 2019 г. — Finanzamt München Abteilung III/Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics
      (Дело C-373/19)
      (2020/C 27/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Finanzamt München Abteilung III

         Ответник: Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Включва ли понятието „училищно или университетско образование“ по смисъла на член 132, параграф 1, букви и) и й) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) и даването на уроци по плуване?

                  2)

                  Може ли дадена организация да се признае по смисъла на член 132, параграф 1, буква и) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност за организация със сроден предмет на дейност като този на организациите на публичноправни субекти, предоставящи детско или младежко образование, училищно или университетско образование, професионалното обучение или преквалификация, въз основа на обстоятелството, че предоставяното от тази организация образование има за предмет усвояване на елементарни умения (в случая: плуване)?

                  3)

                  При отрицателен отговор на втория въпрос: предполага ли освобождаването от данъчно облагане по силата на член 132, параграф 1, буква й) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност условието данъчнозадълженото лице да е самостоятелен търговец?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-748/19: Жалба, подадена на 1 ноември 2019 г. —Vitec Group/Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/48

      Жалба, подадена на 1 ноември 2019 г. —Vitec Group/Комисия
      (Дело T-748/19)
      (2020/C 27/52)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Vitec Group plc (Richmond, Обединено кралство) (представители: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, lawyer, и K. Desai, Solicitor)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да констатира липсата на неправомерна държавна помощ, да отмени член 1 от Решение (ЕС) 2019/1352 на Комисията от 2 април 2019 година относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества, доколкото в него се установява наличието на неправомерна държавна помощ, и да отмени задължението на Обединеното кралство да възстанови твърдяната незаконосъобразна държавна помощ, получена в това отношение от жалбоподателя (членове 2 и 3 от обжалваното решение);

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени членове 2 и 3 от обжалваното решение, доколкото задължават Обединеното кралство да възстанови предполагаемата държавна помощ; и

                  —

                  във всички случаи, да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в тези производства.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията не разбира правилно контекста, целта и действието на правилата на Обединеното кралство относно контролираните чуждестранни дружества (КЧД) що се отнася до третирането на нетъргуемите финансови печалби. Изводите на Комисията в обжалваното решение са основани на кумулативни явни грешки. По-конкретно тя допуснала явни грешки в разбирането си за цялата данъчна система на Обединеното кралство, в разбирането си за целите на системата на КЧД, в специфичния обхват на освобождаването на финансирането на групи и в определението за квалифицирани заемни правоотношения.

                  2.

                  Второ основание: Комисията тълкува неправилно освобождаването на финансирането на групи като данъчно освобождаване и съответно като предимство. Що се отнася до нетъргуемите финансови печалби, освобождаването на финансирането на групи представлява свързана с данъчното облагане разпоредба и е част от дефинирането на пределите на прилагане на правилата за КЧД, а не селективно предимство. Комисията не представила количествен анализ, който да покаже, че става въпрос за предимство, и при липсата на убедително доказателство, че въпросната мярка води до такова предимство, обжалваното решение не може да бъде защитено.

                  3.

                  Трето основание: Комисията определила неправилно референтната система за оценка на последиците от правилата за КЧД и неправилно приела, че те са набор от правила, който е отделен от цялата система на корпоративно данъчно облагане на Обединеното кралство. Комисията не разбрала правилно каква е целта на правилата за КЧД и не взела предвид свободата на Обединеното кралство на преценка.

                  4.

                  Четвърто основание: Комисията допуснала явни грешки в своя анализ на държавните помощи, и приложила неправилни тестове, когато разглеждала въпроса за съвместимостта. Тя не успяла да разпознае различното равнище на риска за данъчната основа в Обединеното кралство при кредитиране на групово образувание, което е данъчно облагаемо в Обединеното кралство, и кредитиране на групово образувание, което не е данъчно облагаемо в тази държава, и ирационално заключила, че кредитирането вътре в рамките на групата е сходно с кредитирането на трето лице.

                  5.

                  Пето основание: дори да се приеме, че въпросните мерки за КЧД на пръв поглед представляват помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, в обжалваното решение неправилно се стига до извода, че не е налице обосновка, която може да се приложи, за да се защити тезата за съвместимост на въпросните мерки с нормите на ЕС в областта на държавните помощи. В допълнение обжалваното решение било ирационално и непоследователно, тъй като Комисията правилно приела, че глава 9 от част 9А от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) е обоснована, когато единственото основание за прилагане на данък за КЧД при условията на глава 5 е тестът за „свързания с Обединеното кралство капитал“, тъй като може да е изключително трудно той да се приложи на практика, но в същото време и без адекватни мотиви Комисията твърдяла, че въпросната глава 9 не била обоснована, когато тестът за съществените функции на персонала води до прилагане на данък за КЧД по посочената глава 5. Всъщност било изключително трудно да се приложи на практика тестът за съществените функции на персонала, така че Комисията трябвало да констатира, че въпросната глава 9 също е обоснована предвид този тест и така да приеме, че не е налице държавна помощ.

                  6.

                  Шесто основание: ако обжалваното решение бъде потвърдено, неговото изпълнение чрез възстановяване на предполагаемата държавна помощ от жалбоподателя би нарушило основни принципи на правото на ЕС, в това число свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги, като се отбелязва, че в случая на жалбоподателя въпросните КЧД се намират в други държави членки.

                  7.

                  Седмо основание: разпореждането за възстановяване, което произтича от обжалваното решение, е неоснователно и противоречи на основни принципи на правото на ЕС.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията не мотивирала достатъчно някои съществени елементи на обжалваното решение, като например извода, че данъкът за КЧД по посочената глава 5 би могъл да се прилага, като се използва тестът за съществените функции на персонала, без да възникват затруднения или непропорционална тежест.

                  9.

                  Девето основание: обжалваното решение нарушавало и принципа на добра администрация, който изисква от Комисията да е прозрачна и предвидима в провежданите от нея административни процедури и да приема решенията си в разумен срок. Нямало нищо разумно във факта, че ѝ били нужни повече от четири години, за да вземе решение да образува разследване в този случай, и повече от шест години от влизането в сила на спорната мярка — за да постанови решение.


title: Дело C-593/19: Преюдициално запитване от Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Австрия), постъпило на 5 август 2019 г. — SK Telecom Co. Ltd.

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/11

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Австрия), постъпило на 5 август 2019 г. — SK Telecom Co. Ltd.
      (Дело C-593/19)
      (2020/C 27/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SK Telecom Co. Ltd.

         Ответник: Finanzamt Graz-Stadt

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 59а, буква б) от Директива 2006/112/ЕО (1), изменена с член 2 от Директива 2008/8/ЕО (2), да се тълкува в смисъл, че използването на роуминг в държава членка под формата на достъп до националната мобилна телефонна мрежа с цел осъществяване на входящи и изходящи връзки от „данъчно незадължен краен клиент“, който се намира временно на националната територия, представлява „ползване и потребление“ в тази държава членка, което оправдава прехвърляне на мястото на доставка от третата държава в тази държава членка, въпреки че нито операторът, доставящ мобилни телефонни услуги, нито крайният клиент са установени на територията на Общността и крайният клиент няма постоянен адрес или обичайно местоживеене на територията на Общността?

                  2)

                  Следва ли член 59а, буква б) от Директива 2006/112/ЕО, изменена с член 2 от Директива 2008/8/ЕО, да се тълкува в смисъл, че мястото на доставка на далекосъобщителните услуги, описани във въпрос 1, които съгласно член 59 от Директива 2006/112/ЕО, изменена с член 2 от Директива 2008/8/ЕО, се реализират извън Общността, може да бъде прехвърлено на територията на държава членка, въпреки че нито операторът, доставящ мобилни телефонни услуги, нито крайният клиент са установени на територията на Общността и крайният клиент няма постоянен адрес или обичайно местоживеене на територията на Общността, само защото далекосъобщителните услуги в третата държава не подлежат на облагане с данък, съпоставим с ДДС съгласно правото на Европейския съюз.

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).

         (2)  Директива 2008/8/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година за изменение на Директива 2006/112/ЕО по отношение на мястото на доставка на услуги (ОВ L 44, 2008 г., стр. 11).


title: Дело T-751/19: Жалба, подадена на 4 ноември 2019 г. — Reckitt Benckiser Investments и др./Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/49

      Жалба, подадена на 4 ноември 2019 г. — Reckitt Benckiser Investments и др./Комисия
      (Дело T-751/19)
      (2020/C 27/53)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Reckitt Benckiser Investments Ltd (Slough, Обединено кралство) и още 5 жалбоподатели (представители: C. Quigley, Barrister, P. Halford и A. Langley, Solicitors)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение на Комисията от 2 април 2019 година относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества;

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени член 2 от обжалваното решение в частта, в която се прилага за жалбоподателите;

                  —

                  при условията на евентуалност спрямо предходното, да отмени член 2 от обжалваното решение по отношение на всяка помощ, предоставена в рамките на освобождаването на финансирането на групи в периода преди 24 ноември 2017 г. доколкото се отнася до жалбоподателите;

                  —

                  във всички случаи, да осъди Комисията да понесе разходите, направени от жалбоподателите в това производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: незаконосъобразност на член 1 от обжалваното решение поради следните причини:

                              a.

                              Комисията допуснала грешка при прилагане на правото и явни грешки в преценката, когато определила, че освобождаването на финансирането на групи представлява (икономическо) предимство по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, и по-специално тъй като:

                                          i.

                                          не взела предвид: историческия контекст, в който правилата за КЧД са въведени в системата за корпоративно данъчно облагане в Обединеното кралство; ограниченията, наложени на Обединеното кралство чрез прилагането на правото на ЕС, по-конкретно свободата на установяване; принципа на териториалност и други политически причини за структурата на правилата за КЧД, въведени в Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) считано от 1 януари 2013 г., както и обхвата на данъчния суверенитет на държавите членки, в това число Обединеното кралство, при разработването на правилата за КЧД;

                                          ii.

                                          когато твърди, че незадължителният характер на искането по глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) представлява благоприятно третиране, от което възниква предимство.

                              b.

                              Комисията допуснала грешка при прилагане на правото и явни грешки в преценката, когато определила, че освобождаването на финансирането на групи представлява селективно предимство по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, по-специално тъй като:

                                          i.

                                          що се отнася до релевантната референтна рамка:

                                                      1.

                                                      неправилно приела, че референтната рамка се състои само от правилата за КЧД и/или само от глава 5 на част 9A от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби);

                                                      2.

                                                      определила неправилно, че целта на референтната система е само данъчно облагане на печалбите на дружествата, произтичащи от дейности и активи в Обединеното кралство, които са били изкуствено отклонени извън тази държава, без да вземе предвид дали съответните сделки действително са довели до опасност от намаляване на данъчната основа в Обединеното кралство.

                                          ii.

                                          при определяне дали е налице дерогация от референтната рамка:

                                                      1.

                                                      преценила неправилно релевантността и значението на съществените функции на персонала;

                                                      2.

                                                      преценила неправилно съпоставимостта на „квалифицираните заемни правоотношения“ с кредитирането (i) на свързани с Обединеното кралство страни и (ii) на трети страни;

                                                      3.

                                                      неправомерно се позовала на Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1);

                                                      4.

                                                      оценила погрешно сравнимите рискове от нарушаване на свободата на установяване за категориите КЧД, които са обхванати от освобождаването и такива,у които не са.

                                          iii.

                                          Относно обосновката на твърдяната дерогация,

                                                      1.

                                                      неправилно приела, че обосновката, свързана с необходимостта системата да бъде управляема и контролируема, не обхваща съществените функции на персонала;

                                                      2.

                                                      неправилно приела, че освобождаването на финансирането на групи не е обосновано от необходимостта да се зачита свободата на установяване.

                  2.

                  Второ основание: член 2 от обжалваното решение е незаконосъобразен, тъй като е в разрез с оправданите правни очаквания и нарушава принципите на правната сигурност и на пропорционалност.

                  3.

                  Трето основание: при условията на евентуалност се твърди, че не бива да бъде разпореждано възстановяване на никоя помощ, предоставена посредством освобождаването на финансирането на групи преди 24 ноември 2017 г., когато Комисията публикува своето решение за откриване на процедурата.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стp. 1).


title: Дело C-607/19: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 12 август 2019 г. — Husqvarna AB/Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/11

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 12 август 2019 г. — Husqvarna AB/Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG
      (Дело C-607/19)
      (2020/C 27/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Husqvarna AB

         Ответник: Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Ако насрещен иск за отмяна на марка на Съюза е подаден преди изтичането на петгодишния период на неизползване, попада ли в приложното поле на Регламента относно марката на Общността (1) и на Регламента относно марката на Европейския съюз (2) определянето на датата, която в контекста на приложението на член 51, параграф 1, буква а) от Регламента относно марката на Общността и член 58, параграф 1, буква а) от Регламента относно марката на Европейския съюз е релевантна за изчисляването на периода на неизползване?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: ако насрещен иск за отмяна на марка на Съюза е подаден преди изтичането на петгодишния период на неизползване, трябва ли при изчисляването на петгодишния период на неизползване съгласно член 51, параграф 1, буква а) от Регламента относно марката на Общността и член 58, параграф 1, буква а) от Регламента относно марката на Европейския съюз да се вземе предвид датата на предявяване на насрещния иск или датата на последното заседание пред въззивната инстанция?

         (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стp. 1).

         (2)  Регламент (ЕС) 2017/1001 от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 154, 2017 г., стp. 1).


title: Дело C-800/19: Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 30 октомври 2019 г. — SM/Mittelbayerischer Verlag KG

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/22

      Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 30 октомври 2019 г. — SM/Mittelbayerischer Verlag KG
      (Дело C-800/19)
      (2020/C 27/28)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Apelacyjny w Warszawie (Апелативен съд Варшава, Полша)

         Страни в главното производство

         Ищец: SM

         Ответник: Mittelbayerischer Verlag KG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се разбира в смисъл, че компетентността, основана на привръзка към центъра на интересите, намира приложение по дело, образувано по иск на физическо лице за защита на свързани с личността му права, в случай че посочената като действие, нарушаващо тези права, публикация в интернет не съдържа данни, отнасящи се пряко или косвено до това конкретно физическо лице, а данни или твърдения, оставящи впечатление за противоправни действия на общността, към която принадлежи ищецът (при конкретните обстоятелства по делото: народ), от които същият извежда нарушение на свързани с личността му права?

                  2)

                  Следва ли, по дело за включваща имуществени и неимуществени елементи защита на свързани с личността права срещу нарушение в интернет, при преценка на основанието за компетентност, предвидено в член 7, точка 2 от Регламент № 1215/2012, тоест когато се прави преценка дали националният съд е съд по мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие, да се вземат под внимание обстоятелства като:

                              —

                              кръгът от потребители, до които поначало е адресирана интернет страницата, на която възниква нарушението,

                              —

                              езикът, използван на тази интернет страница, или на спорната публикация,

                              —

                              времето, през което спорната информация в интернет е била достъпна за потребителите,

                              —

                              личните обстоятелства, свързани с ищеца, например преживявания по време на война и настояща обществена дейност, сочени по разглежданото дело като основания за възникването на конкретно право на противопоставяне по съдебен ред срещу разпространяването на твърдения против колективна общност, на която ищецът е член?

         (1)  ОВ L 351, 2012 г., стр. 1.


title: Дело T-665/18: Решение на Общия съд от 28 ноември 2019 г. — Soundio/EUIPO – Telefónica Germany (Vibble) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „Vibble“ — По-ранна германска словна марка „vybe“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/32

      Решение на Общия съд от 28 ноември 2019 г. — Soundio/EUIPO – Telefónica Germany (Vibble)
      (Дело T-665/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „Vibble“ - По-ранна германска словна марка „vybe“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 27/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Soundio A/S (Дрàмен, Норвегия) (представители: N. Köster и J. Albers, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Gája и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Дюселдорф, Германия) (представител: P. Neuwald, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 4 септември 2018 г. (преписка R 721/2018-5), постановено в производство по възражение със страни E-Plus Mobilfunk GmbH и Soundio

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Soundio A/S да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 16, 14.1.2019 г.


title: Дело C-801/19: Преюдициално запитване от Upravni sud u Zagrebu (Хърватия), постъпило на 31 октомври 2019 г. — FRANCK d.d., Zagreb/Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/23

      Преюдициално запитване от Upravni sud u Zagrebu (Хърватия), постъпило на 31 октомври 2019 г. — FRANCK d.d., Zagreb/Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak
      (Дело C-801/19)
      (2020/C 27/29)
      Език на производството: хърватски

         Запитваща юрисдикция

      Upravni sud u Zagrebu (Административен съд Загреб)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: FRANCK d.d., Zagreb

         Ответник: Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak, Zagreb

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Представлява ли услугата по предоставяне на парични средства от страна на жалбоподателя, който не е финансова институция, срещу еднократно комисионно възнаграждение от 1 % услуга, която може да се счита за „отпускане и договаряне на кредит, както и управление на кредита от страна на лицето, което го отпуска“ по смисъла на разпоредбата член 135, [параграф 1, буква] б) от Директивата за ДДС (1), въпреки че формално жалбоподателят не е посочен в договора като заемодател?

                  2.

                  Счита ли се записът на заповед — а именно ценната книга, съдържаща задължение на издателя да плати определена парична сума на лицето, което е посочено като кредитор в тази ценна книга, или на лицето, което впоследствие е придобило ценната книга по законоустановен начин — за „друг прехвърляем инструмент“ по смисъла на член 135, параграф l, [буква] г) от Директивата за ДДС?

                  3.

                  Представлява ли услугата на жалбоподателя, в рамките на която жалбоподателят срещу паричното комисионно възнаграждение от 1 %, получено от издателя на записа на заповед, прехвърля получения запис на заповед на факторингово дружество, а сумата, получена от факторинговото дружество, прехвърля на издателя на записа на заповед като същевременно гарантира на факторинговото дружество, че издателят на записа на заповед ще погаси задължението по записа на заповед на падежа му:

                              а)

                              услуга, която е освободена от ДДС по смисъла на член 135, [параграф 1, буква] б) от Директивата за ДДС,

                              б)

                              услуга, която е освободена от ДДС по смисъла на член 135, [параграф 1, буква] г) от Директивата за ДДС?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-726/18: Решение на Общия съд от 28 ноември 2019 г. — Mélin/Парламент (Институционално право — Правилник за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент — Надбавка за парламентарни сътрудници — Възстановяване на недължимо платени суми — Задължение за мотивиране — Несъобщаване на приложението към решението, с което се разпорежда възстановяването)

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/32

      Решение на Общия съд от 28 ноември 2019 г. — Mélin/Парламент
      (Дело T-726/18) (1)

      (Институционално право - Правилник за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент - Надбавка за парламентарни сътрудници - Възстановяване на недължимо платени суми - Задължение за мотивиране - Несъобщаване на приложението към решението, с което се разпорежда възстановяването)
      (2020/C 27/40)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Joëlle Mélin (Обан, Франция) (представител F. Wagner, avocat)

         Ответник: Европейски парламент (представители: S. Seyr и M. Ecker)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Генералния секретар на Европейския парламент от 4 октомври 2018 г. относно възстановяването от жалбоподателката на недължимо платена сума за парламентарни сътрудници в размер на 130 339,35 EUR и свързаното с него дебитно известие от 10 октомври 2018 г.

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на Генералния секретар на Европейския парламент от 4 октомври 2018 г. относно възстановяването от г-жа Joëlle Mélin на недължимо платена сума за парламентарни сътрудници в размер на 130 339,35 EUR и свързаното с него дебитно известие от 10 октомври 2018 г.

                  2)

                     Осъжда Парламента да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 65, 18.2.2019 г.


title: Дело T-752/19: Жалба, подадена на 5 ноември 2019 г. — Inchcape/Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/51

      Жалба, подадена на 5 ноември 2019 г. — Inchcape/Комисия
      (Дело T-752/19)
      (2020/C 27/54)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Inchcape plc (Лондон, Обединено кралство) (представител: M. Anderson, Solicitor)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) 2019/1352 на Комисията от 2 април 2019 година относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества (ОВ L 216, 2019 г., стp. 1) изцяло в частта, в която се отнася до жалбоподателя;

                  —

                  при условията на евентуалност, да разпореди, че при определяне на размера на подлежащата на възстановяване помощ трябва да бъдат взети предвид загубите, облекченията или освобождаванията, на които жалбоподателят има право към момента, когато иска освобождаване на финансирането на групи, или на които той би имал право към този момент, ако не бе поискал освобождаване на финансирането на групи, при това и в двата случая и дори ако достъпът до тези загуби, облекчения или освобождавания вече е погасен по давност съгласно законодателството на Обединеното кралство и независимо дали те имат автоматично действие;

                  —

                  във всички случаи, да осъди ответника да заплати разходите, направени от жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ответникът не установил, че освобождаването на финансирането на групи представлява предимство. Според жалбоподателя ответникът не успял да докаже, че е налице предимство във всеки от случаите, в които е поискано освобождаване на финансирането на групи.

                  2.

                  Второ основание: няма намеса на държавата или чрез ресурси на държавата. Комисията не установила, че искането за освобождаване на финансирането на групи със сигурност е довело до намаляване на дължимия корпоративен данък в Обединеното кралство.

                  3.

                  Трето основание: освобождаването на финансирането на групи не облагодетелства определени предприятия или производството на определени стоки. Жалбоподателят твърди, че ответникът допуснал грешка, когато (i) определил референтната система твърде тясно и приел, че това са правилата в част 9A от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби), вместо да вземе предвид по-широката система за корпоративно данъчно облагане на Обединеното кралство; (ii) не разбрал, че глава 9 на част 9A от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) не представлява дерогация от глава 5 от същия закон; и (iii) не признал, че дори посочената глава 9 да е дерогация от глава 5, тя е обоснована от естеството и общата структура на глава 9A.

                  4.

                  Четвърто основание: освобождаването на финансирането на групи не засяга търговията между държавите членки. Твърди се, че Комисията допуснала грешка, когато приела, че освобождаването на финансирането на групи може да повлияе върху избора на многонационалните групи по отношение на местоположението както на функциите им, свързани с финансовото управление на групата, така и на централното им управление в рамките на Съюза.

                  5.

                  Пето основание: освобождаването на финансирането на групи не нарушава и не заплашва да наруши конкуренцията. Твърди се, че Комисията не доказала, че искането за освобождаване на финансирането на групи със сигурност е довело до намаляване на дължимия корпоративен данък в Обединеното кралство.

                  6.

                  Шесто основание: възстановяването на твърдяната помощ нарушава общи принципи на правото на ЕС. Според жалбоподателя тестът за съществените функции на персонала по раздел 371EB от глава 5 на част 9A от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) не предоставя правна сигурност, Обединеното кралство има право да прецени как да се справи с тази несигурност и че ответникът не изпълнил задължението си да извърши цялостен анализ на всички релевантни фактори. Като разпоредила възстановяването на помощта, Комисията действала в противоречие с член 16, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета, (1) който забранява възстановяването на помощта, ако това противоречи на общ принцип на правото на Съюза.

                  7.

                  Седмо основание: няма да има селективно предимство и няма да е необходимо възстановяване, ако Обединеното кралство с обратно действие разшири обхвата на освобождаването на финансирането на групи до кредитиране нагоре по веригата и кредитиране на трети лица. Според жалбоподателя ответникът не признал, че подобна мярка би премахнала всяко селективно предимство (ако за момент се приеме, че такова съществува) и в такъв случай няма да има неправомерна държавна помощ, която подлежи на възстановяване съгласно правото на ЕС.

                  8.

                  Осмо основание: при определяне на размера на подлежащата на възстановяване помощ трябва да бъдат взети предвид загубите, облекченията или освобождаванията, на които жалбоподателят има право (независимо дали въз основа на искане, избиране, или автоматично) към момента, в който е поискано освобождаване на финансирането на групи, или на което щеше да има право към този момент, ако не бе поискал освобождаване на финансирането на групи, дори достъпът до тези загуби, облекчения или освобождавания вече да е погасен по давност съгласно законодателството на Обединеното кралство. Според жалбоподателя това е правилното тълкуване на съображение 203 от спорното решение, но доколкото то не се тълкува по този начин, решението е неправилно, тъй като ако тези загуби, облекчения или освобождавания не бъдат взети предвид, това би довело до изчисляване на помощта в прекомерен размер, което би довело до нарушаване на вътрешния пазар.

                  9.

                  Девето основание: Комисията не мотивирала доводите си във връзка с освобождаването на квалифицираните ресурси и освобождаването във връзка със съчетаната лихва и не извършила цялостен анализ на всички релевантни фактори. Според жалбоподателя ответникът не прави разлика между трите отделни освобождавания по глава 9 на част 9A от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби), които функционират поотделно, и не разбрал, че освобождаването на квалифицираните ресурси и освобождаването във връзка със съчетаната лихва не са аналози за теста, свързан със съществените функции на персонала, и че наличието на освобождаване във връзка със съчетаната лихва по глава 9 доказва, че ответникът допуснал грешка, когато дефинирал референтната система твърде тясно като правилата по посочената част 9A вместо да вземе предвид по-широката система за корпоративно данъчно облагане на Обединеното кралство.

         (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело T-736/18: Решение на Общия съд от 28 ноември 2019 г. — Runnebaum Invest/EUIPO — Berg Toys Beheer (Bergsteiger) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Bergsteiger“ — По-ранни словна марка на Бенелюкс и фигуративна и словна марка на Европейския съюз „BERG“ — Относително основание за отказ — Член 47, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Допустимост на искане за доказване на реалното използване — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001)

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/33

      Решение на Общия съд от 28 ноември 2019 г. — Runnebaum Invest/EUIPO — Berg Toys Beheer (Bergsteiger)
      (Дело T-736/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Bergsteiger“ - По-ранни словна марка на Бенелюкс и фигуративна и словна марка на Европейския съюз „BERG“ - Относително основание за отказ - Член 47, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Допустимост на искане за доказване на реалното използване - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001)
      (2020/C 27/41)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Runnebaum Invest GmbH (Дипхолц, Германия) (представител: W. Prinz, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Berg Toys Beheer BV (Еде, Нидерландия) (представител: E. van Gelderen, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 октомври 2018 г. (преписка R 572/2018-4), постановено в производство по възражение със страни Berg Toys Beheer и Runnebaum Invest

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 22 октомври 2018 г. (преписка R 572/2018-4).

                  2)

                     EUIPO понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Runnebaum Invest GmbH.

                  3)

                     Berg Toys Beheer BV понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 65, 18.2.2019 г.


title: Дело C-807/19: Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 4 ноември 2019 година – „Банка ДСК“ ЕАД и „Фронтекс интернешънъл“ ЕАД

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/24

      Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 4 ноември 2019 година – „Банка ДСК“ ЕАД и „Фронтекс интернешънъл“ ЕАД
      (Дело C-807/19)
      (2020/C 27/30)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Софийски районен съд

         Страни в главното производство

         Заявители в заповедните производства: „Банка ДСК“ ЕАД и „Фронтекс интернешънъл“ ЕАД

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Представлява ли само по себе си нарушение на правото на Европейския съюз относно защитата на потребителите или на други основни права обстоятелството, че едно национално съдилище е значително по-натоварено от другите съдилища от същата степен и поради това съдиите в него са възпрепятствани едновременно да извършват проверка на представяните пред тях актове, по които се допуска или може да се допусне предварително изпълнение и да постановяват актовете си в разумен срок?

                  2.

                  Следва ли националният съд да отказва да издава актове, които могат да доведат до принудително изпълнение, ако потребителят не възрази срещу тях, в случай че у него възникне сериозно съмнение, че искането се базира на приложение на неравноправна клауза в договор с потребител, без да са налице категорични доказателства за това в материалите по делото?

                  3.

                  Ако отговорът на въпрос 2 е отрицателен, допустимо ли е при възникнало у него съмнение националният съд да изисква допълнителни доказателства от страната по договор – търговец, независимо, че съгласно националното право националният съд няма такова право в рамките на производството, в което се издава евентуално подлежащ на принудително изпълнение акт, докато длъжникът не възрази?

                  4.

                  Прилагат ли се изискванията за служебно установяване на определени обстоятелства от националния съд, въведени от правото на Европейския съюз във връзка с директиви за хармонизация на потребителското право, и в случаите, когато националният законодател е предоставил допълнителна защита (повече права) на потребителите с национален законодателен акт в изпълнение на разпоредба на директива, която допуска предоставяне на такава засилена защита


title: Дело T-672/18: Определение на Общия съд от 22 ноември 2019 г. — Pyke/EUIPO — Paglieri (CLIOMAKEUP) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/34

      Определение на Общия съд от 22 ноември 2019 г. — Pyke/EUIPO — Paglieri (CLIOMAKEUP)
      (Дело T-672/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
      (2020/C 27/42)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Pyke Srl (Милано, Италия) (представители: P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta и R. Perotti, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Ram)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Paglieri SpA (Алесандрия, Италия) (представители: A. Perani и G. Ghisletti, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 28 август 2018 г. (преписка 2675/2017-5), постановено в производство по възражение със страни Paglieri и Pyke

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                     Осъжда Pyke Srl и Paglieri SpA да понесат направените от тях съдебни разноски, както и всяко от тях да заплати половината от съдебните разноски на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

         (1)  ОВ C 25, 21.1.2019 г.


title: Дело T-754/19: Жалба, подадена на 7 ноември 2019 г. — Stagecoach Group/Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/53

      Жалба, подадена на 7 ноември 2019 г. — Stagecoach Group/Комисия
      (Дело T-754/19)
      (2020/C 27/55)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Stagecoach Group plc (Perth, Обединено кралство) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) 2019/1352 на Комисията от 2 април 2019 година относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества (ОВ, L 216, 2019 г., стp. 1);

                  —

                  да осъди ответника да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията приложила неправилно член 107, параграф 1 ДФЕС и/или допуснала явна грешка в преценката или оценката при избора си на референтната правна рамка за анализ на данъчния режим. Жалбоподателят твърди, че ответникът трябвало да приеме за референтна правна рамка режима на Обединеното кралство за корпоративно данъчно облагане, а не просто самия режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: ответникът допуснал грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в преценката или оценката, като възприел неправилен подход при анализа на режима за контролираните чуждестранни дружества (КЧД). В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията погрешно третирала разпоредбите на глава 9 от част 9А от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) като форма на дерогация от общия режим на данъчно облагане по глава 5 от същия акт.

                  3.

                  Трето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, когато в съображения 127— 151 от обжалваното решение стигнала до извода, че е изпълнен критерият за селективност, тъй като предприятия в сравнимо фактическо и правно положение били третирани различно.

                  4.

                  Четвърто основание: освобождаването от 75 % съгласно раздел 371ID от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) е обосновано с характера и цялостната структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: данъчната тежест, наложена на КЧД, които отговарят на условията за освобождаване по посочената глава 9 като категория, нарушавала свободата на жалбоподателя на установяване в противоречие на член 49 ДФЕС.

                  6.

                  Шесто основание: явна грешка в преценката или оценката, що се отнася до освобождаването от 75 % и до въпроса за фиксираното съотношение.

                  7.

                  Седмо основание: решението на Комисията не спазва основните правни принципи на ЕС за недопускане на дискриминация и на равенство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията допуснала грешка, когато приложила по аналогия или неправилно се позовавала на Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1), която не била приложима ratione temporis.

                  9.

                  Девето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, когато в съображение 176 от обжалваното решение констатирала, че е налице категория бенефициери (един от които е жалбоподателят) и че тази категория е получила помощта, която трябва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от обжалваното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело T-525/19 RII: Определение на председателя на Общия съд от 11 ноември 2019 г. — Intering и др./Комисия (Обезпечително производство — Програма „Подкрепа от ЕС за Косово за чист въздух“ — Процедура за възлагане на поръчки EuropeAid/140043/DH/WKS/XK — Решение за отхвърляне на искането за спиране на изпълнението на решението за изключване на участник от по-нататъшно участие в процедурата — Нова молба за временни мерки — Член 159 от Процедурния правилник — Недопустимост)

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/35

      Определение на председателя на Общия съд от 11 ноември 2019 г. — Intering и др./Комисия
      (Дело T-525/19 RII)
      (Обезпечително производство - Програма „Подкрепа от ЕС за Косово за чист въздух“ - Процедура за възлагане на поръчки EuropeAid/140043/DH/WKS/XK - Решение за отхвърляне на искането за спиране на изпълнението на решението за изключване на участник от по-нататъшно участие в процедурата - Нова молба за временни мерки - Член 159 от Процедурния правилник - Недопустимост)
      (2020/C 27/43)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Intering Sh.p.k (Обилич, Косово), Steinmüller Engineering GmbH (Гумерсбах, Германия), Deling d.o.o. za proizvodnju, promet i usluge (Тузла, Босна и Херцеговина), ZM-Vikom d.o.o. za proizvodnju, konstruckcije i montažu (Шибеник, Хърватия) (представител: R. Spielhofen, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Bertelmann, J. Estrada de Solà и M. Kellerbauer)

         Предмет

      Искане по член 159 от Процедурния правилник на Общия съд за спиране на изпълнението на решението на Европейската комисия от 29 юни 2019 г. жалбоподателят да бъде изключен от по-нататъшно участие и да не бъде включван в краткия списък в процедура за възлагане на обществена поръчка по програма „Подкрепа от ЕС за Косово за чист въздух“ за намаляване на праха и NOx от блокове В1 и В2 на ТЕЦ Косово В (EuropeAid/140043/DH/WKS/XK)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля искането за допускане на обезпечение.

                  2)

                     Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-755/19: Жалба, подадена на 6 ноември 2019 г. — BBA International Investments/Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/54

      Жалба, подадена на 6 ноември 2019 г. — BBA International Investments/Комисия
      (Дело T-755/19)
      (2020/C 27/56)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: BBA International Investments Sàrl (Люксембург, Люксембург) (представители: N. Niejahr, B. Hoorelbeke, lawyers, A. Stratakis и P. O’Gara, Solicitors)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) 2019/1352 на Комисията от 2 април 2019 година относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества (ОВ, L 216, 2019 г., стp. 1), доколкото в него се приема, че твърдяната мярка представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС и се разпорежда нейното възстановяване ведно с лихвите, в това число от жалбоподателя;

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени членове 2, 3 и 4 от обжалваното решение в частта, в която е разпоредено възстановяването на несъвместима помощ ведно с лихвите, в това число от жалбоподателя;

                  —

                  да осъди Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски, както и разноските на жалбоподателя в тези производства.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията нарушила член 107, параграф 1 ДФЕС, когато приела, че предполагаемата мярка за помощ предоставя селективно предимство:

                              а)

                              на дружествата, които ползват освобождаване от 75 % за нискорисковите квалифицирани заемни правоотношения, тъй като:

                                          —

                                          неправилно определила режима на Обединеното кралство за контролираните чуждестранни дружества (КЧД) за референтна система;

                                          —

                                          допуснала грешка при прилагане на правото, когато заключила, че освобождаването от 75 % представлява дерогация от референтната данъчна система, при положение, че:

                                                      (i)

                                                      констатацията за дерогация неправилно е основавана на техниката за правна регламентация;

                                                      (ii)

                                                      тестът за съществените функции на персонала не е основният тест за режима на Обединеното кралство за КЧД; и

                                                      (iii)

                                                      квалифицираните и неквалифицираните заемни правоотношения не се вписват в една и също правно и фактическо положение и във всеки случай Комисията допуснала грешка, когато приложила по аналогия или неправилно се позовавала на Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1).

                                          —

                                          допуснала фактическа грешка и грешка при прилагането на правото като приела, че освобождаването от 75 % не е обосновано с характера и цялостната структура на данъчната система по същия начин като освобождаването на финансирането на групи, което се прилага за нетъргуеми финансови печалби по раздел 371EC от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби).

                              б)

                              на дружествата, които ползват освобождаване по правилото за съчетана лихва и по правилото за квалифицирани ресурси, при положение, че:

                                          —

                                          Комисията неправилно определила режима на Обединеното кралство за КЧД за референтна система;

                                          —

                                          допуснала грешка при прилагане на правото, когато приела, че освобождаването по правилото за съчетана лихва и по правилото за квалифицирани ресурси представляват дерогация от референтната данъчна система, при положение, че:

                                                      (i)

                                                      констатацията за дерогация неправилно е основана на техниката за правна регламентация, а тестът за съществените функции на персонала не е основният тест за режима на Обединеното кралство за КЧД;

                                                      (ii)

                                                      данъкоплатците, които отговарят на условията за освобождаване по правилото за съчетана лихва и по правилото за квалифицирани ресурси не са в едно и също правно и фактическо положение като данъкоплатците, които не отговарят на тези условия.

                                          —

                                          допуснала фактическа грешка и грешка при прилагането на правото като приела, че освобождаването по правилото за съчетана лихва и по правилото за квалифицирани ресурси не са обосновани с характера и цялостната структура на данъчната система.

                  2.

                  Второ основание: Комисията нарушила член 107, параграф 1 ДФЕС, като не доказала, че предполагаемата мярка за помощ може да засегне търговията между държавите членки и че е заплашила да наруши конкуренцията.

                  3.

                  Трето основание: при условията на евентуалност се твърди, че Комисията нарушила член 49 ДФЕС, като окачествила предполагаемата мярка за помощ като несъвместима държавна помощ, която не нарушава гарантираната от тази разпоредба свобода на установяване.

                  4.

                  Четвърто основание: Комисията нарушила основния принцип на равно третиране и на недопускане на дискриминация, като:

                              —

                              третирала нетъргуемите финансови печалби, реализирани от квалифицирани заемни правоотношения, по същия начин като нетъргуемите финансови печалби, реализирани от неквалифицирани заемни правоотношения; и

                              —

                              третирала освобождаването на финансирането на групи различно в зависимост от това дали нетъргуемите финансови печалби са от обхвата на раздел 371EB или на 371EC от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби).

                  5.

                  Пето основание: при условията на евентуалност се твърди, че дори предполагаемата мярка за помощ да попада в обхвата на член 107, параграф 1 ДФЕС, Комисията нарушила член 16, параграф 1 от Регламент 2015/1589 на Съвета (2), като разпоредила възстановяване на суми от предполагаемата несъвместима помощ от бенефициерите на предполагаемата мярка за помощ, тъй като подобно възстановяване нарушава общите принципи на ЕС, и по-точно принципа на оправданите правни очаквания и на правната сигурност.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ, L 193, 2016 г., стp. 1).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ, L 248, 2015, стp. 9).


title: Дело T-730/19: Жалба, подадена на 25 октомври 2019 г. — PNB Banka и др./ЕЦБ

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/35

      Жалба, подадена на 25 октомври 2019 г. — PNB Banka и др./ЕЦБ
      (Дело T-730/19)
      (2020/C 27/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: PNB Banka AS (Рига, Латвия) и още 10 жалбоподатели (представител: O. Behrends, lawyer)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ЕЦБ от 15 август 2019 г., че Банка X е проблемна или има вероятност да стане проблемна; и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват тринадесет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ЕЦБ не е имала компетентност да приеме обжалваното решение.

                  2.

                  Второ основание: обжалваното решение е недопустим вид решение.

                  3.

                  Трето основание: ЕЦБ е изопачила фактите и е нарушила своето задължение да оцени безпристрастно и обективно всички релевантни факти.

                  4.

                  Четвърто основание: обжалваното решение е процедурно опорочено, защото се основава на незаконна проверка на място.

                  5.

                  Пето основание: обжалваното решение нарушава принципа на пропорционалност.

                  6.

                  Шесто основание: обжалваното решение не съдържа надлежни мотиви.

                  7.

                  Седмо основание: обжалваното решение нарушава правото на изслушване на жалбоподателите.

                  8.

                  Осмо основание: обжалваното решение е основано на незаконното възражение на ЕЦБ срещу изкупуването на Банка X.

                  9.

                  Девето основание: обжалваното решение нарушава принципа на равно третиране.

                  10.

                  Десето основание: обжалваното решение нарушава принципа на правна сигурност и оправдани правни очаквания.

                  11.

                  Единадесето основание: обжалваното решение нарушава принципа nemo auditur.

                  12.

                  Дванадесето основание: обжалваното решение е процедурно опорочено, защото ЕЦБ не е предприела подходящи мерки, за да отстрани влиянието на служители в конфликт на интереси.

                  13.

                  Тринадесето основание: ЕЦБ е извършила détournement de pouvoir.