title: Дело T-611/19: Жалба, подадена на 9 септември 2019 г. — Iniciativa ciudadana – Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas/Комисия

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/32

      Жалба, подадена на 9 септември 2019 г. — Iniciativa ciudadana – Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas/Комисия
      (Дело T-611/19)
      (2019/C 363/41)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Iniciativa ciudadana – Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas (Испания) (представители: G. Boye, I. Elbal Sánchez, E. Valcuende Sillero и I. González Martínez, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение 2019/1182 на Комисията от 3 юли 2019 г., с което се отказва регистрация на гражданска инициатива „Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas“ („Правото на ЕС, правата на малцинствата и демократизацията на испанските институции“).

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба е против постановения от Комисията отказ да регистрира горепосочената инициатива, в която от Комисията се иска да представи предложение за правен акт на Съюза по следните въпроси: принципи на законосъобразност и правна сигурност, независимост и безпристрастност на съдилищата, разделение на властите, свобода на сдружаване, свобода на изразяване, право на свободни избори, право на свобода и право на равно третиране.
      В обжалваното решение се приема, че предложените в инициативата действия са извън обхвата на правомощията на Комисията да представи предложение за правен акт на Съюза с цел изпълнение на Договорите.
      Жалбоподателят изтъква четири основания за обжалване.

                  1.

                  Първото основание е за нарушение на съществени процесуални правила.

                              —

                              В това отношение се твърди, че с обжалваното решение се нарушават член 296, параграф 2 ДФЕС, съгласно който правните актове на институциите на Европейския съюз са мотивирани, и член 4, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕС) № 211/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 януари 2011 година относно гражданската инициатива, в който се посочва, че когато отказва да регистрира предложена гражданска инициатива, Комисията информира организаторите „относно причините за този отказ“.

                  2.

                  Второто основание е за нарушение на Договора или на правни норми за неговото прилагане.

                              —

                              В това отношение се твърди, че обжалваният отказ е в разрез с член 11 ДЕС, член 24, параграф 1 ДФЕС и член 4, параграф 2, букви а), б) и в) от споменатия по-горе регламент за прилагане на тези разпоредби на Договора.

                  3.

                  Третото основание е свързано с естеството на предложените в гражданската инициатива действия.

                              —

                              В това отношение се твърди, че нито един от въпросите, предмет на гражданската инициатива, не е очевидно извън компетентността на Комисията да предложи правен акт на Съюза с цел изпълнение на Договорите.

                  4.

                  Четвъртото основание е свързано с вписването на предложената гражданска инициатива в правната рамка на Европейския съюз.

                              —

                              В това отношение се твърди, че от текста на член 4, параграф 2, буква б) и на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 211/2011, както и от самото съдържание на инициативата, предмет на спора, е видно, че в настоящия случай са изпълнени всички условия съгласно приложимия регламент и съответно инициативата е трябвало да бъде регистрирана.


title: Дело T-615/19: Жалба, подадена на 12 септември 2019 г. — Point Tec Products Electronic/EUIPO – Compagnie des montres Longines, Francillon (изображение на две разперени крила)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/33

      Жалба, подадена на 12 септември 2019 г. — Point Tec Products Electronic/EUIPO – Compagnie des montres Longines, Francillon (изображение на две разперени крила)
      (Дело T-615/19)
      (2019/C 363/42)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Point Tec Products Electronic GmbH (Исманинг, Германия) (представител: D. Wiedemann, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (Сен Имие, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка, изобразяваща две разперени крила — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 349 160

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 8 юли 2019 г. по преписка R 2427/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 72, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-616/19: Жалба, подадена на 12 септември 2019 г. — Katjes Fassin/EUIPO – Haribo The Netherlands & Belgium (WONDERLAND)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/34

      Жалба, подадена на 12 септември 2019 г. — Katjes Fassin/EUIPO – Haribo The Netherlands & Belgium (WONDERLAND)
      (Дело T-616/19)
      (2019/C 363/43)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Емерих ам Райн, Германия) (представители: Rechtsanwälte T. Schmitz и M. Breuer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Haribo The Netherlands & Belgium BV (Бреда, Нидерландия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „WONDERLAND“ — заявка за регистрация № 16 263 295

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 юли 2019 г. по преписка R 2164/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-242/18: Определение на Общия съд от 5 септември 2019 г. — VV/Комисия

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/36

      Определение на Общия съд от 5 септември 2019 г. — VV/Комисия
      (Дело T-242/18) (1)

      (2019/C 363/45)
      Език на производството: френски
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 231, 2.7.2018 г.


title: Дело T-244/19: Определение на Общия съд от 5 септември 2019 г. — Café Camelo/EUIPO – Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/37

      Определение на Общия съд от 5 септември 2019 г. — Café Camelo/EUIPO – Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)
      (Дело T-244/19) (1)

      (2019/C 363/47)
      Език на производството: английски
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 206, 17.6.2019 г.


title: Дело T-376/19: Определение на Общия съд от 5 септември 2019 г. — El Corte Inglés/EUIPO – Big Bang (LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/37

      Определение на Общия съд от 5 септември 2019 г. — El Corte Inglés/EUIPO – Big Bang (LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY)
      (Дело T-376/19) (1)

      (2019/C 363/48)
      Език на производството: испански
      Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 263, 5.8.2019 г.


title: Определение на Съда от 26 юли 2019 година по дело E-1/17 COSTS II Окръг Aust Agder/Konkurrenten.no AS (Данъчно облагане на разноските — Подлежащи на възстановяване разноски — Лихви за забава)2019/C 378/06

text:
               7.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 378/7

      Определение на Съда
      от 26 юли 2019 година
      по дело E-1/17 COSTS II
      Окръг Aust Agder/Konkurrenten.no AS

         (Данъчно облагане на разноските — Подлежащи на възстановяване разноски — Лихви за забава)

      (2019/C 378/06)
      По дело E-1/17 COSTS II, окръг Aust-Agder v Konkurrenten.no AS – МОЛБА за облагането на разноските, присъдени от съда на Nettbuss AS в определението си от 22 декември 2017 г. по дело E-1/17 Konkurrenten.no/ESA [2017] EFTA Ct. Rep. 989, съдът, съставен от Páll Hreinsson, председател (съдия-докладчик), Bernd Hammermann и Ola Mestad (съдия ad hoc), съдии, прие определение на 26 юли 2019 г., чийто диспозитив гласи:

                  1.

                  Разноските, които се заплащат от Konkurrenten.no AS на окръг Aust-Agder се определят в размер на 230 589,42 NOK.

                  2.

                  Върху сумата се начислява лихва за забава, считано от датата на връчване на настоящото определение до датата на плащане; приложимият лихвен процент се изчислява въз основа на лихвения процент на Норвежката централна банка в сила на първия календарен ден от месеца, през който се дължи плащането, увеличен с три и половина процентни пункта.


title: Дело C-702/19 P: Жалба, подадена на 20 септември 2019 г. от Silver Plastics GmbH & Co. KG и Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 11 юли 2019 г. по дело T-582/15, Silver Plastics GmbH & Co. KG и Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG/Европейска комисия

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/53

      Жалба, подадена на 20 септември 2019 г. от Silver Plastics GmbH & Co. KG и Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 11 юли 2019 г. по дело T-582/15, Silver Plastics GmbH & Co. KG и Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG/Европейска комисия
      (Дело C-702/19 P)
      (2019/C 383/62)
      Език на производството: немски

         Страни

      Жалбоподатели:
      Silver Plastics GmbH & Co. KG (представители: M. Wirtz и S. Möller, Rechtsanwälte)
      Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (представител: C. Karbaum, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите молят Съда:

                  1.

                  да отмени обжалваното съдебно решение и да върне делото на Общия съд за ново разглеждане;

                  2.

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното съдебно решение, да отмени спорното решение на Комисията по отношение на втория жалбоподател и да намали размера на глобата, наложена на първия жалбоподател;

                  3.

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното съдебно решение и да намали размера на солидарно дължимата от жалбоподателите глоба;

                  4.

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в производството по обжалване и в производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Като първо основание за обжалване жалбоподателите сочат допуснато от Общия съд нарушение на член 6, параграф 3 ДЕС, член 6, точка 1 от ЕКПЧ и член 47, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с принципа на непосредственост.
      Общият съд допуснал нарушение на процесуалните правила, доколкото въпреки многократните искания на жалбоподателите не призовал и не разпитал лично г-н W. като свидетел, макар че той бил основният източник на информацията във взетата предвид в ущърб на жалбоподателите молба на конкурента им L. за освобождаване от глоба. Освен това Общият съд автоматично, без да изслуша г-н W., приел за неубедителни изявленията на г-н W., които жалбоподателите представили в писмен вид и които опровергавали информацията в молбата за освобождаване от глоба. Съгласно принципа на непосредственост на възприемането на доказателствата Общият съд бил длъжен да призове г-н W. и лично (непосредствено) да го разпита.
      По второто основание жалбоподателите изтъкват допуснато от Общия съд нарушение на правото на състезателен процес по член 6, точка 1 от ЕКПЧ (във връзка с член 3, буква d) от тази конвенция).
      Въпреки също многократните искания на жалбоподателите Общият съд отказал да проведе кръстосан разпит на г-н W. в качеството му на релевантен източник на информацията във взетата предвид в ущърб на жалбоподателите молба за освобождаване от глоба. В нарушение на процесуалните правила, без да даде възможност за кръстосан разпит на г-н W., Общият съд преценил изявленията му в молбата за освобождаване от глоба за убедителни и така практически осъдил жалбоподателите въз основа на тези изявления, въпреки че нямало основателни причини за ограничаване на състезателното начало.
      По третото основание жалбоподателите изтъкват нарушение на принципа на равните процесуални възможности по член 6, точка 3, буква d) от ЕКПЧ.
      Въпреки многократните искания на жалбоподателите Общият съд в нарушение на процесуалните правила отказал да разпита г-н W. като свидетел на защитата, въпреки че в предхождащото съдебния процес производство за налагане на глоба Комисията провела среща с г-н W. в качеството му на релевантен източник на информацията в молбата за освобождаване от глоба, без да уведоми жалбоподателите за това, без да им даде възможност за участие и без да изготви протокол. Отказът да се разпитат лично други посочени от жалбоподателите свидетели на защитата също съставлявал нарушение на гарантираното на жалбоподателите право на равни процесуални възможности.
      По четвъртото основание жалбоподателите изтъкват неизпълнение на задължението за мотивиране по член 36 във връзка с член 53, параграф 1 от Статута на Съда, тъй като не било възможно да се разбере (i) въз основа на какво Общият съд стига до (потвърждава) извода за участие в антиконкурентни контакти, (ii) защо приема за неубедителни оневиняващите (писмени) изявления на г-н W. и (iii) по какви конкретни причини отказва да допусне кръстосан разпит.
      По петото основание жалбоподателите сочат нарушение на член 23, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (1), доколкото Общият съд възприел твърде широко понятие за единно продължено нарушение.
      Според констатациите на Общия съд жалбоподателите не участвали в антиконкурентните практики във всички продуктови сектори през целия предполагаем период на нарушението. Потвърденият от Общия съд размер на глобата обаче бил определен въз основа на оборота от всички продуктови сектори за целия предполагаем период на нарушението.
      По шестото основание жалбоподателите изтъкват нарушение на член 23, параграф 2, първо и второ изречение от Регламент № 1/2003.
      Общият съд неправилно приел, че между жалбоподателите е налице стопанска единица, и затова също неправилно включил оборота на първия жалбоподател в основата за определянето на размера на глобата, въпреки че жалбоподателите обяснили защо вторият жалбоподател не упражнява решаващо влияние върху поведението на първия жалбоподател и така оборили приложената от Общия съд презумпция за наличието на стопанска единица.
      По седмото основание жалбоподателите се оплакват, че размерът на глобата е определен в нарушение на член 23, параграф 2, втора алинея от Регламент № 1/2003, доколкото Общият съд неправилно включил оборота на бивше дъщерно дружество на втория жалбоподател в основата за изчисляването на тази глоба. В резултат размерът на глобата надвишил законоустановения таван от 10 % от оборота на санкционираното предприятие.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (OB L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-632/19: Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия), постъпило на 22 август 2019 г. — Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie/Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/23

      Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия), постъпило на 22 август 2019 г. — Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie/Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH
      (Дело C-632/19)
      (2019/C 399/28)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Страни в главното производство

         Заинтересовани страни: Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie

         Подсъдими: Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 91/2009 (1) за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република поради нарушение на член 6, параграфи 6 и 7 и на член 2, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (2) на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност, респ. от Регламент (ЕО) № 384/96 (3) на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност, на основание, че Комисията не е предоставила своевременно на китайските производители износители възможността да се запознаят с информацията относно видовете продукти, въз основа на която е била определена нормалната стойност, и/или че в рамките на изчисляването на дъмпинговия марж за съответните продукти при сравняване на нормалната стойност на продуктите на един индийски производител с експортните цени на подобни китайски продукти, Комисията е отказала да вземе предвид корекции, свързани с вносните мита за суровини и косвените данъци в референтната държава Индия, както и разликите в производството, респ. в производствените разходи?

                  2)

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 91/2009 поради нарушение на член 3, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009, респ. от Регламент (ЕО) № 384/96 на основание, че при оценката на вредата Комисията е квалифицирала като дъмпингов вноса от две китайски предприятия, за които е установено, че не са извършвали дъмпинг?

                  3)

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 91/2009 поради нарушение на член 3, параграфи 2, 6 и 7 от Регламент (ЕО) № 1225/2009, респ. от Регламент (ЕО) № 384/96 на основание, че когато преценява дали износът от промишлеността на Съюза е допринесъл за вредата, понесена от тази промишленост, Комисията е изходила от информация за производители, които не са част от местната промишленост?

                  4)

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 91/2009 поради нарушение на член 19, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009, респ. от Регламент (ЕО) № 384/96 на основание, че Комисията не е гарантирала възможността двамата местни (италиански) производители да обяснят надлежно причините, поради които е нямало как да се предостави обобщение на поверителната информация?

                  5)

                  Нарушава ли Регламент (ЕО) № 91/2009 член 6, параграфи 6 и 7 и член 2, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 384/96 на основание, че Комисията не е предоставила своевременно информацията за продуктите, в разрез с интересите на китайските производители износители?

         (1)  ОВ L 29, 2009 г., стр. 1.

         (2)  ОВ L 343, 2009 г., стр. 51.

         (3)  ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223.


title: Дело T-19/17: Определение на Общия съд от 17 септември 2019 г. — Fastweb/Комисия

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/103

      Определение на Общия съд от 17 септември 2019 г. — Fastweb/Комисия
      (Дело T-19/17) (1)

      (2019/C 399/122)
      Език на производството: италиански
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 70, 6.3.2017 г.


title: Дело T-250/18: Определение на Общия съд от 12 септември 2019 г. — RATP/Комисия

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/103

      Определение на Общия съд от 12 септември 2019 г. — RATP/Комисия
      (Дело T-250/18) (1)

      (2019/C 399/123)
      Език на производството: френски
      Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 206, 17.6.2019 г.


title: Дело T-306/18: Определение на Общия съд от 20 септември 2019 г. — Унгария/Комисия

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/104

      Определение на Общия съд от 20 септември 2019 г. — Унгария/Комисия
      (Дело T-306/18) (1)

      (2019/C 399/124)
      Език на производството: унгарски
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 268, 30.7.2018 г.


title: Дело T-19/19: Определение на Общия съд от 17 септември 2019 г. — Fastweb/Комисия

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/104

      Определение на Общия съд от 17 септември 2019 г. — Fastweb/Комисия
      (Дело T-19/19) (1)

      (2019/C 399/125)
      Език на производството: италиански
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 82, 4.3.2019 г.


title: Дело C-616/17: Решение на Съда (голям състав) от 1 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Foix — Франция) — Наказателно производство срещу Mathieu Blaise и др. (Преюдициално запитване — Околна среда — Пускане на пазара на продукти за растителна защита — Регламент (ЕО) № 1107/2009 — Валидност — Принцип на предпазните мерки — Определение на понятието за активно вещество — Кумулиране на активни вещества — Надеждност на процедурата за оценка — Достъп на обществеността до преписката — Изпитвания за токсичност в дългосрочен план — Пестициди — Глифозат)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/2

      Решение на Съда (голям състав) от 1 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Foix — Франция) — Наказателно производство срещу Mathieu Blaise и др.
      (Дело C-616/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Пускане на пазара на продукти за растителна защита - Регламент (ЕО) № 1107/2009 - Валидност - Принцип на предпазните мерки - Определение на понятието за активно вещество - Кумулиране на активни вещества - Надеждност на процедурата за оценка - Достъп на обществеността до преписката - Изпитвания за токсичност в дългосрочен план - Пестициди - Глифозат)
      (2019/C 413/02)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal correctionnel de Foix

         Страна в главното производство

      Mathieu Blaise, Sabrina Dauzet, Alain Feliu, Marie Foray, Sylvestre Ganter, Dominique Masset, Ambroise Monsarrat, Sandrine Muscat, Jean-Charles Sutra, Blanche Yon, Kevin Leo-Pol Fred Perrin, Germain Yves Dedieu, Olivier Godard, Kevin Pao Donovan Schachner, Laura Dominique Chantal Escande, Nicolas Benoit Rey, Eric Malek Benromdan, Olivier Eric Labrunie, Simon Joseph Jeremie Boucard, Alexis Ganter, Pierre André Garcia

         в присъствието на: Espace Émeraude

         Диспозитив

      При разглеждането на преюдициалните въпроси не се установяват обстоятелства, които могат да засегнат валидността на Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета.

         (1)  ОВ C 22, 22.1.2018 г.


title: Дело C-621/17: Решение на Съда (трети състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Gyula Kiss/CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Директива 93/13/ЕИО — Член 3, параграф 1 — Преценка на неравноправния характер на договорните клаузи — Член 4, параграф 2 — Член 5 — Изискване за съставяне на договорните клаузи на ясен и разбираем език — Клаузи, които изискват плащането на такси за неуточнени услуги)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/3

      Решение на Съда (трети състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Gyula Kiss/CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss
      (Дело C-621/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Директива 93/13/ЕИО - Член 3, параграф 1 - Преценка на неравноправния характер на договорните клаузи - Член 4, параграф 2 - Член 5 - Изискване за съставяне на договорните клаузи на ясен и разбираем език - Клаузи, които изискват плащането на такси за неуточнени услуги)
      (2019/C 413/03)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Kúria

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gyula Kiss

         Ответници: CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss

         Диспозитив

                  1)

                  Член 4, параграф 2 и член 5 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкуват в смисъл, че изискването една договорна клауза да бъде съставена на ясен и разбираем език не означава, че в договорни клаузи — които не са индивидуално договорени и които се съдържат в сключен с потребител договор за кредит, като разглежданите в главното производство, в които размерът на таксата за управление и на комисионното възнаграждение за отпускане на кредита, дължими от потребителя, начинът на тяхното изчисляване и датата, на която стават изискуеми, са точно определени — трябва да се посочват конкретно и всички услуги, предоставени като насрещна престация за съответните суми.

                  2)

                  Член 3, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че договорна клауза относно таксата за управление на договор за кредит, като разглежданата в главното производство, която не позволява да се определят по несъмнен начин конкретните услуги, предоставени в замяна на тази такса, по принцип не създава в ущърб на потребителя значителна неравнопоставеност между правата и задълженията на страните, произтичащи от договора, въпреки изискването за добросъвестност.

         (1)  ОВ C 22, 22.1.2018 г.


title: Дело C-673/17: Решение на Съда (голям състав) от 1 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände - Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Planet49 GmbH (Преюдициално запитване — Директива 95/46/ЕО — Директива 2002/58/ЕО — Регламент (ЕС) 2016/679 — Обработка на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации — „Бисквитки“ — Понятие за съгласие на субекта на данни — Изявление за даване на съгласие посредством предварително отметнато поле)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/4

      Решение на Съда (голям състав) от 1 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände - Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Planet49 GmbH
      (Дело C-673/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 95/46/ЕО - Директива 2002/58/ЕО - Регламент (ЕС) 2016/679 - Обработка на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации - „Бисквитки“ - Понятие за съгласие на субекта на данни - Изявление за даване на съгласие посредством предварително отметнато поле)
      (2019/C 413/04)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände - Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Ответник: Planet49 GmbH

         Диспозитив

                  1.

                  Член 2, буква е) и член 5, параграф 3 от Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации), изменена с Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година, във връзка с член 2, буква з) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, както и с член 4, точка 11 и член 6, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46 (Общ регламент относно защитата на данните), трябва да се тълкуват в смисъл, че даването на споменатото в тези разпоредби съгласие не е действително, когато съхраняването на информация или достъпът до информация, която вече е съхранена в крайното оборудване на потребител на интернет сайт, с помощта на бисквитки, се позволява чрез предварително маркирано с отметка квадратче, от което потребителят трябва да премахне отметката, за да откаже съгласието си.

                  2.

                  Член 2, буква е) и член 5, параграф 3 от Директива 2002/58, изменена с Директива 2009/136, във връзка с член 2, буква з) от Директива 95/46, както и с член 4, точка 11 и член 6, параграф 1, буква а) от Регламент 2016/679 не трябва да се тълкуват по различен начин в зависимост от това дали информацията, която се съхранява или консултира на крайното оборудване на потребител на интернет сайт, представлява или не лични данни по смисъла на Директива 95/46 и на Регламент 2016/679.

                  3.

                  Член 5, параграф 3 от Директива 2002/58, изменена с Директива 2009/136, трябва да се тълкува в смисъл, че информацията, която доставчикът на услуги трябва да предостави на потребител на интернет сайт, включва продължителността на функциониране на бисквитките, както и дали трети лица имат или не възможност за достъп до тях.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело C-18/18: Решение на Съда (трети състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Eva Glawischnig-Piesczek/Facebook Ireland Limited (Преюдициално запитване — Информационно общество — Свободно движение на услуги — Директива 2000/31/ЕО — Отговорност на междинните доставчици — Член 14, параграфи 1 и 3 — Доставчик на услуги за съхраняване на информация — Възможност да се изисква от доставчика да прекрати или предотврати нарушение — Член 18, параграф 1 — Персонални, материални и териториални предели на действие на разпореждането — Член 15, параграф 1 — Отсъствие на общо задължение за контрол)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/5

      Решение на Съда (трети състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Eva Glawischnig-Piesczek/Facebook Ireland Limited
      (Дело C-18/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Информационно общество - Свободно движение на услуги - Директива 2000/31/ЕО - Отговорност на междинните доставчици - Член 14, параграфи 1 и 3 - Доставчик на услуги за съхраняване на информация - Възможност да се изисква от доставчика да прекрати или предотврати нарушение - Член 18, параграф 1 - Персонални, материални и териториални предели на действие на разпореждането - Член 15, параграф 1 - Отсъствие на общо задължение за контрол)
      (2019/C 413/05)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Eva Glawischnig-Piesczek

         Ответник: Facebook Ireland Limited

         Диспозитив

      Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронната търговия), и конкретно член 15, параграф 1 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска съдилищата на държава членка да могат:

                  —

                  да разпореждат на доставчик на хостинг услуги да премахва съхраняваната от него информация, чието съдържание е дословно идентично на съдържанието на информация, обявена преди това за незаконна, или да блокира достъпа до тази информация, независимо по чия молба се съхранява тя,

                  —

                  да разпореждат на доставчик на хостинг услуги да премахва съхраняваната от него информация, чието съдържание е смислово равностойно на съдържанието на информация, обявена преди това за незаконна, или да блокира достъпа до тази информация, при условие че действията по контрол и търсене на информацията, за която е издадено това разпореждане, са така ограничени, че да се отнасят само до информация, която предава съобщение с по същество непроменено съдържание в сравнение с онова, по повод на което е направена констатацията за незаконност, и която включва указаните в разпореждането данни, и при условие че разликите във формулировката на това смислово равностойно съдържание в сравнение с формулировката на информацията, обявена преди това за незаконна, не биха могли да принудят доставчика на хостинг услугите да преценява самостоятелно това съдържание, и

                  —

                  да разпореждат на доставчик на хостинг услуги да премахва посочената в разпореждането информация или да блокира достъпа до нея в целия свят в рамките на релевантното международно право.

         (1)  ОВ C 104, 19.3.2018 г.


title: Дело C-42/18: Решение на Съда (трети състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Trier/Cardpoint GmbH, правоприемник на Moneybox Deutschland GmbH (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Шеста директива 77/388/ЕИО — Случаи на освобождаване — Член 13, Б, буква г), точка 3 — Сделки, засягащи плащания — Услуги, свързани с експлоатацията на банкомати, предоставяни от дружество на банка)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/6

      Решение на Съда (трети състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Trier/Cardpoint GmbH, правоприемник на Moneybox Deutschland GmbH
      (Дело C-42/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Шеста директива 77/388/ЕИО - Случаи на освобождаване - Член 13, Б, буква г), точка 3 - Сделки, засягащи плащания - Услуги, свързани с експлоатацията на банкомати, предоставяни от дружество на банка)
      (2019/C 413/06)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Finanzamt Trier

         Ответник: Cardpoint GmbH, правоприемник на Moneybox Deutschland GmbH

         Диспозитив

      Член 13, Б, буква г), точка 3 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкува в смисъл, че в обхвата на освободена от данък върху добавената стойност сделка, засягаща плащания, посочена в тази разпоредба, не попада предоставянето на услуги на банка, експлоатираща банкомати, които услуги се състоят във функционирането и поддръжката на тези банкомати, в зареждането им с банкноти, в инсталирането на хардуер и софтуер, за да бъдат прочетени данните от банковите карти, в изпращане на искане да се разреши изтеглянето на пари в брой до банката, издала използваната банкова карта, в предоставяне на поисканите пари в брой и в регистриране на операциите по изтегляне на пари.

         (1)  ОВ C 152, 30.4.2018 г.


title: Дело C-70/18: Решение на Съда (първи състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/A, B, P (Преюдициално запитване — Споразумение за асоцииране ЕИО — Турция — Решение № 2/76 — Член 7 — Решение № 1/80 — Член 13 — Клауза „standstill“ — Ново ограничение — Събиране, записване и съхраняване на биометрични данни на турски граждани в централна база данни — Императивни съображения от обществен интерес — Цел за предотвратяване и борба с използването на фалшива самоличност и с документните измами — Членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Право на зачитане на личния живот — Право на защита на личните данни — Пропорционалност)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/6

      Решение на Съда (първи състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/A, B, P
      (Дело C-70/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Споразумение за асоцииране ЕИО - Турция - Решение № 2/76 - Член 7 - Решение № 1/80 - Член 13 - Клауза „standstill“ - Ново ограничение - Събиране, записване и съхраняване на биометрични данни на турски граждани в централна база данни - Императивни съображения от обществен интерес - Цел за предотвратяване и борба с използването на фалшива самоличност и с документните измами - Членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Право на зачитане на личния живот - Право на защита на личните данни - Пропорционалност)
      (2019/C 413/07)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Ответници: A, B, P

         Диспозитив

      Член 13 от Решение № 1/80 от 19 септември 1980 година относно развитието на асоциирането, прието от Съвета по асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, подписано в Анкара на 12 септември 1963 г. от Република Турция, от една страна, и от държавите — членки на ЕИО и Общността, от друга страна, и сключено, одобрено и утвърдено от името на последната с Решение 64/732/ЕИО на Съвета от 23 декември 1963 г., трябва да се тълкува в смисъл, че национална мярка като разглежданата в главното производство, която обуславя издаването на разрешение за временно пребиваване на граждани на трети държави, включително турски граждани, от събирането, записването и съхраняването на биометричните им данни в централна база данни, представлява „ново ограничение“ по смисъла на тази разпоредба. Подобно ограничение обаче е оправдано от целта за предотвратяване и борба с използването на фалшива самоличност и с документните измами.

         (1)  ОВ C 161, 7.5.2018 г.


title: Дело C-93/18: Решение на Съда (първи състав) от 2 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal in Northern Ireland — Обединено кралство) — Ermira Bajratari/Secretary of State for the Home Department (Преюдициално запитване — Гражданство на Съюза — Директива 2004/38/ЕО — Право на пребиваване на гражданин на трета държава, който е възходящ роднина по права линия на ненавършили пълнолетие граждани на Съюза — Член 7, параграф 1, буква б) — Условие за достатъчно средства — Средства от доходи, придобити от трудова дейност, упражнявана без разрешения за пребиваване и работа)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/7

      Решение на Съда (първи състав) от 2 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal in Northern Ireland — Обединено кралство) — Ermira Bajratari/Secretary of State for the Home Department
      (Дело C-93/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Гражданство на Съюза - Директива 2004/38/ЕО - Право на пребиваване на гражданин на трета държава, който е възходящ роднина по права линия на ненавършили пълнолетие граждани на Съюза - Член 7, параграф 1, буква б) - Условие за достатъчно средства - Средства от доходи, придобити от трудова дейност, упражнявана без разрешения за пребиваване и работа)
      (2019/C 413/08)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Court of Appeal in Northern Ireland

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Ermira Bajratari

         Ответник: Secretary of State for the Home Department

         в присъствието на: Aire Centre

         Диспозитив

      Член 7, параграф 1, буква б) от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО трябва да се тълкува в смисъл, че ненавършил пълнолетие гражданин на Съюза разполага с достатъчно средства, за да не се превърне в неприемлива тежест за системата за социално подпомагане на приемащата държава членка през времето си на пребиваване, дори и когато тези средства са от доходи от незаконно упражнявана трудова дейност на баща му, гражданин на трета държава, който няма разрешения за пребиваване и работа в тази държава членка.

         (1)  ОВ C 152, 30.4.2018 г.


title: Съединени дела C-152/18 P и 153/18 P: Решение на Съда (първи състав) от 2 октомври 2019 г. — Crédit Mutuel Arkéa (C-152/18 P) Crédit Mutuel Arkéa (C-153/18 P)/Европейска централна банка, Европейска комисия (Обжалване — Икономическа и парична политика — Член 127, параграф 6 ДФЕС — Регламент (ЕС) № 1024/2013 — Член 4, параграф 1, буква ж) — Пруденциален надзор над кредитните институции на консолидирана основа — Регламент (ЕС) № 468/2014 — Член 2, точка 21, буква в) — Регламент (ЕС) № 575/2013 — Член 10 — Поднадзорна група — Институции, дълготрайно свързани с централен орган)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/8

      Решение на Съда (първи състав) от 2 октомври 2019 г. — Crédit Mutuel Arkéa (C-152/18 P) Crédit Mutuel Arkéa (C-153/18 P)/Европейска централна банка, Европейска комисия
      (Съединени дела C-152/18 P и 153/18 P) (1)

      (Обжалване - Икономическа и парична политика - Член 127, параграф 6 ДФЕС - Регламент (ЕС) № 1024/2013 - Член 4, параграф 1, буква ж) - Пруденциален надзор над кредитните институции на консолидирана основа - Регламент (ЕС) № 468/2014 - Член 2, точка 21, буква в) - Регламент (ЕС) № 575/2013 - Член 10 - Поднадзорна група - Институции, дълготрайно свързани с централен орган)
      (2019/C 413/09)
      Език на производството: френски

         Страни

      (Дело C-152/18 P)

         Жалбоподател: Crédit mutuel Arkéa (представител: H. Savoie, avocat)

         Други страни в производството: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: K. Lackhoff, R. Bax и C. Olivier, подпомагани от P. Honoré, avocat), Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, K.-P. Wojcik и A. Steiblytė)

         Встъпила страна в подкрепа на другите страни в производтвото: Confédération nationale du Crédit mutuel (представители: M. Grégoire и C. De Jonghe, avocats)
      (Дело C-153/19 P)

         Жалбоподател: Crédit Mutuel Arkéa (представител: H. Savoie, avocat)

         Други страни в производството: Европейска централна банка (представители: K. Lackhoff, R. Bax и C. Olivier, подпомагани от P. Honoré, avocat), Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, K.-Ph. Wojcik и A. Steiblytė)

         Встъпила страна в подкрепа на другите страни в производтвото: Confédération nationale du Crédit mutuel (представители: M. Grégoire и C. De Jonghe, avocats)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбите.

                  2)

                  Осъжда Crédit mutuel Arkéa да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 161, 7.5.2018 г.


title: Дело C-197/18: Решение на Съда (първи състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wien — Австрия) — Производство, образувано по жалба на Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 91/676/ЕИО — Опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници — Цел за намаляване на замърсяването — Замърсени води — Съдържание на нитрати до 50 милиграма на литър — Програми за действие, приети от държавите членки — Права на частноправните субекти на изменение на такава програма — Процесуална легитимация пред националните органи и юрисдикции)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/9

      Решение на Съда (първи състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wien — Австрия) — Производство, образувано по жалба на Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf
      (Дело C-197/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 91/676/ЕИО - Опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници - Цел за намаляване на замърсяването - Замърсени води - Съдържание на нитрати до 50 милиграма на литър - Програми за действие, приети от държавите членки - Права на частноправните субекти на изменение на такава програма - Процесуална легитимация пред националните органи и юрисдикции)
      (2019/C 413/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Wien

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf

         В присъствието на: Bundesministerium für Nachhaltigkeit und Tourismus, по-рано Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

         Диспозитив

      Член 288 ДФЕС, член 5, параграфи 4 и 5 и буква A, точка 2 от приложение I към Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници трябва да се тълкуват в смисъл, че ако изхвърлянето на азотни съединения от селскостопански източници допринася значително за замърсяването на съответните подземни води, физически и юридически лица като жалбоподателите в главното производство следва да могат да изискват от компетентните национални органи да изменят съществуваща програма за действие или да приемат допълнителните мерки или засилените действия, предвидени в член 5, параграф 5 от тази директива, дотогава, докато при липсата на такива мерки съдържанието на нитрати в подземните води превишава или има опасност да превиши 50 милиграма на литър в една или повече точки на измерване по смисъла член 5, параграф 6 от посочената директива.

         (1)  ОВ C 268, 30.7.2018 г.


title: Дело C-208/18: Решение на Съда (първи състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky — Чешка република) — Jana Petruchová/FIBO Group Holdings Limited (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 17, параграф 1 — Компетентност в областта на потребителските договори — Понятие за потребител — Физическо лице, което извършва сделки на международния валутен пазар чрез дружество за търговски посреднически услуги — Регламент (ЕО) № 593/2008 (Рим I) — Директива 2004/39/ЕО — Понятие за непрофесионален клиент)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/10

      Решение на Съда (първи състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky — Чешка република) — Jana Petruchová/FIBO Group Holdings Limited
      (Дело C-208/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Член 17, параграф 1 - Компетентност в областта на потребителските договори - Понятие за потребител - Физическо лице, което извършва сделки на международния валутен пазар чрез дружество за търговски посреднически услуги - Регламент (ЕО) № 593/2008 (Рим I) - Директива 2004/39/ЕО - Понятие за непрофесионален клиент)
      (2019/C 413/11)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Nejvyšší soud České republiky

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Jana Petruchová

         Ответник: FIBO Group Holdings Limited

         Диспозитив

      Член 17, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че физическо лице, което съгласно договор като финансов договор за разлики, сключен с дружество за търговски посреднически услуги, извършва сделки на международния валутен пазар FOREX (Foreign Exchange) чрез посредничеството на това дружество, трябва да се квалифицира като „потребител“ по смисъла на тази разпоредба, ако сключването на посочения договор не попада в търговската дейност или професията на това лице, което следва да се провери от запитващата юрисдикция. За целите на тази квалификация, от една страна, фактори като стойността на сделките, извършени по силата на договори като финансови договори за разлики, значителните рисковете от финансови загуби, свързани със сключването на такива договори, евентуалните познания или експертен опит на посоченото лице в областта на финансовите инструменти или активното му поведение в рамките на такива операции по принцип като такива са ирелевантни, и от друга страна, обстоятелството, че финансовите инструменти не попадат в приложното поле на член 6 от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I), или че това лице е „непрофесионален клиент“ по смисъла на член 4, параграф 1, точка 12 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета, по принцип като такова е без значение.

         (1)  ОВ C 200, 11.6.2018 г.


title: Дело C-260/18: Решение на Съда (трети състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie — Полша) — Kamil Dziubak, Justyna Dziubak/Raiffeisen Bank International AG, prowadzący działalność w Polsce w formie oddziału pod nazwą Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, по-рано Raiffeisen Bank Polska SA (Преюдициално запитване — Директива 93/13/ЕИО — Потребителски договори — Неравноправни клаузи — Ипотечен кредит, индексиран в чуждестранна валута — Клауза за определяне на обменния валутен курс — Последици от обявяването на клауза за неравноправна — Възможност съдът да се справи с неравноправните клаузи, като използва общи клаузи от гражданското право — Преценка на интереса на потребителя — Запазване на договора без неравноправни клаузи)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/11

      Решение на Съда (трети състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie — Полша) — Kamil Dziubak, Justyna Dziubak/Raiffeisen Bank International AG, prowadzący działalność w Polsce w formie oddziału pod nazwą Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, по-рано Raiffeisen Bank Polska SA
      (Дело C-260/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 93/13/ЕИО - Потребителски договори - Неравноправни клаузи - Ипотечен кредит, индексиран в чуждестранна валута - Клауза за определяне на обменния валутен курс - Последици от обявяването на клауза за неравноправна - Възможност съдът да се справи с неравноправните клаузи, като използва общи клаузи от гражданското право - Преценка на интереса на потребителя - Запазване на договора без неравноправни клаузи)
      (2019/C 413/12)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищци: Kamil Dziubak, Justyna Dziubak

         Ответник: Raiffeisen Bank International AG, prowadzący działalność w Polsce w formie oddziału pod nazwą Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, по-рано Raiffeisen Bank Polska SA

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че допуска възможността национална юрисдикция, след като установи неравноправния характер на някои клаузи от договор за кредит — индексиран в чуждестранна валута и предвиждащ лихвен процент, пряко обвързан с междубанковия лихвен процент за съответната валута — да счете в съответствие с вътрешното си право, че посоченият договор не може да продължи да се изпълнява без тези клаузи, тъй като премахването им би довело до изменение на естеството на основния предмет на договора.

                  2)

                  Член 6, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, от една страна, че последиците за положението на потребителя, предизвикани от обезсилването на договор в неговата цялост, така както са посочени в решение от 30 април 2014 г., Kásler и Káslerné Rábai (C-26/13, EU:C:2014:282), трябва да се преценят предвид съществуващите или предвидимите обстоятелства към момента на спора, и от друга страна, че за целите на тази преценка волята, изразена от потребителя в това отношение, е определяща.

                  3)

                  Член 6, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска запълването на празнотите в договор, образувани поради премахването на съдържащите се в него неравноправни клаузи, само чрез национални разпоредби с общ характер, съгласно които предвидените последици от правна сделка се допълват по-специално с последиците, произтичащи от принципа на справедливост или обичаите, и които не са нито диспозитивни разпоредби, нито разпоредби, приложими при съгласие на страните по договора.

                  4)

                  Член 6, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска запазването на съдържащите се в договор неравноправни клаузи, когато премахването им би довело до обезсилване на договора и според съда това обезсилване ще породи неблагоприятни последици за потребителя, ако последният не е дал съгласието си за такова запазване.

         (1)  ОВ C 259, 23.7.2018 г.


title: Дело C-267/18: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel București — Румъния) — Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA/Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Директива 2014/24/ЕС — Член 57, параграф 4 — Факултативни основания за изключване — Изключване на икономически оператор от участие в процедура за възлагане на обществена поръчка — Разваляне на предходен договор заради частично възлагане на подизпълнител — Понятие за значителни или трайни недостатъци — Обхват)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/12

      Решение на Съда (четвърти състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel București — Румъния) — Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA/Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA
      (Дело C-267/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Директива 2014/24/ЕС - Член 57, параграф 4 - Факултативни основания за изключване - Изключване на икономически оператор от участие в процедура за възлагане на обществена поръчка - Разваляне на предходен договор заради частично възлагане на подизпълнител - Понятие за значителни или трайни недостатъци - Обхват)
      (2019/C 413/13)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel București

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA

         Ответник: Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

         Диспозитив

      Член 57, параграф 4, буква ж) от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че възлагането от икономически оператор на част от строителните работи на подизпълнител в рамките на предходна обществена поръчка, за което е взето решение без съгласието на възлагащия орган и което е довело до предсрочното прекратяване на тази обществена поръчка, представлява значителен или траен недостатък, констатиран при изпълнението на съществено задължение, произтичащо от посочената поръчка, по смисъла на тази разпоредба, и следователно е от естество да обоснове изключването на този икономически оператор от участие в последваща процедура за възлагане на обществена поръчка, ако след извършване на собствената си оценка за честността и надеждността на икономическия оператор, визиран от прекратяването на предходната обществена поръчка, възлагащият орган, който организира тази процедура за възлагане на последваща обществена поръчка, счита, че такова подизпълнение води до прекъсване на връзката на доверие с разглеждания икономически оператор. Преди да постанови такова изключване обаче, възлагащият орган трябва, в съответствие с член 57, параграф 6 от тази директива във връзка със съображение 102 от нея, да остави на този икономически оператор възможността да представи корективните мерки, които е приел след предсрочното прекратяване на предходната обществена поръчка.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело C-272/18: Решение на Съда (първи състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Verein für Konsumenteninformation/TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Приложимо право към договорните задължения — Изключване на дружественото право от приложното поле на Римската конвенция и на Регламент (ЕО) № 593/2008 (Рим I) — Фидуциарен договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, чиято единствена цел е управление на дялово участие в командитно дружество)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/13

      Решение на Съда (първи състав) от 3 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Verein für Konsumenteninformation/TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG
      (Дело C-272/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Приложимо право към договорните задължения - Изключване на дружественото право от приложното поле на Римската конвенция и на Регламент (ЕО) № 593/2008 (Рим I) - Фидуциарен договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, чиято единствена цел е управление на дялово участие в командитно дружество)
      (2019/C 413/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Verein für Konsumenteninformation

         Ответник: TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 2, буква д) от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 г. и член 1, параграф 2, буква е) от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) трябва да се тълкуват в смисъл, че от приложното поле на тази конвенция и на този регламент не са изключени договорни задължения като разглежданите в главното производство, чийто източник е фидуциарен договор с предмет управление на дялово участие в командитно дружество.

                  2)

                  Член 5, параграф 4, буква б) от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения и член 6, параграф 4, буква а) от Регламент № 593/2008 трябва да се тълкуват в смисъл, че не попада в обхвата на предвиденото в тези разпоредби изключение фидуциарен договор, съгласно който услугите, които се дължат на потребителя, трябва да бъдат доставяни от разстояние в страната по обичайното му местопребиваване от територията на друга държава.

                  3)

                  Член 3, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че клауза във фидуциарен договор относно управлението на дялово участие в командитно дружество като разглежданото в главното производство, сключен между продавач или доставчик и потребител, която не е била индивидуално договорена и по силата на която приложимо е правото на държавата членка по седалището на командитното дружество, е неравноправна по смисъла на тази разпоредба, когато подвежда потребителя, като създава у него впечатлението, че само правото на тази държава членка е приложимо за договора, без да го информира, че по силата на член 5, параграф 2 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения и на член 6, параграф 2 от Регламент № 593/2008 той се ползва и със защитата, гарантирана му от императивните норми на националното право, което би било приложимо при липсата на тази клауза.

         (1)  ОВ C 221, 25.6.2018 г.


title: Дело C-342/18 P: Решение на Съда (пети състав) от 4 декември 2019 г. — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A./Европейска комисия, Федерална република Германия (Обжалване — Вътрешен пазар на природен газ — Директива 2009/73/ЕО — Член 32 — Достъп на трети страни — Член 41, параграфи 6, 8 и 10 — Тарифни правила — Член 36 — Искане за освобождаване — Условия за експлоатация на газопровода OPAL — Национален регулаторен орган — Решение за изключване — Искане за изменение — Решение на Европейската комисия — Жалба за отмяна — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Допустимост — Решение, което не засяга пряко жалбоподателя)

text:
               3.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 36/4

      Решение на Съда (пети състав) от 4 декември 2019 г. — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A./Европейска комисия, Федерална република Германия
      (Дело C-342/18 P) (1)

      (Обжалване - Вътрешен пазар на природен газ - Директива 2009/73/ЕО - Член 32 - Достъп на трети страни - Член 41, параграфи 6, 8 и 10 - Тарифни правила - Член 36 - Искане за освобождаване - Условия за експлоатация на газопровода OPAL - Национален регулаторен орган - Решение за изключване - Искане за изменение - Решение на Европейската комисия - Жалба за отмяна - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Допустимост - Решение, което не засяга пряко жалбоподателя)
      (2020/C 36/05)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A (представители: първоначално M. Jeżewski, adwokat, впоследствие E. Buczkowska, radca prawny, и W. Sadowski, adwokat)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и O. Beynet), Федерална република Германия (представители: първоначално M. T. Henze, впоследствие J. Möller)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. понася собствените си съдебни разноски и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Федерална република Германия понася собствените си съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 276, 6.8.2018 г.


title: Дело C-593/18 P: Решение на Съда (седми състав) от 28 ноември 2019 г. — ABB Ltd, ABB AB/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Европейски пазар на подземни и подводни електропроводи — Подялба на пазара в рамките на проекти — Тежест на доказване — Презумпция за невиновност — Принцип на равно третиране)

text:
               3.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 36/11

      Решение на Съда (седми състав) от 28 ноември 2019 г. — ABB Ltd, ABB AB/Европейска комисия
      (Дело C-593/18 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на подземни и подводни електропроводи - Подялба на пазара в рамките на проекти - Тежест на доказване - Презумпция за невиновност - Принцип на равно третиране)
      (2020/C 36/14)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: ABB Ltd, ABB AB (представители: I. Vandenborre и M. Frese, advocaten, S. Dionnet, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: H. van Vliet, I. Zaloguin и I. Rogalski)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя точка 1 от решение на Общия съд на Европейския съюз от 12 юли 2018 г., ABB/Комисия (T-445/14, непубликувано, EU:T:2018:449), с което Общият съд отхвърля жалбата на ABB Ltd и ABB AB за отмяна на Решение C(2014) 21 39 окончателен на Комисията от 2 април 2014 година относно производство по член 101 [ДФЕС] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело AT.39610 – Електропроводи), доколкото с последното решение се приема, че тези дружества отговарят за нарушение на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г. във връзка с колективен отказ за доставка на принадлежности за подземни електропроводи с минимално напрежение от 110 kV и под 220 kV, както и точка 2 от това съдебно решение.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Отменя решение C(2014) 21 39 окончателен в частта му, в която е прието, че ABB Ltd и ABB AB отговарят за нарушение на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г. във връзка с колективен отказ за доставка на принадлежности за подземни електропроводи с минимално напрежение от 110 kV и под 220 kV.

                  4)

                  ABB Ltd, ABB AB и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело C-168/18: Решение на Съда (пети състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht - Германия) — Pensions-Sicherungs-Verein VVaG/Günther Bauer (Преюдициално запитване — Социална политика — Закрила на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател — Директива 2008/94/ЕО — Член 8 — Допълнителни пенсионни схеми — Закрила на правата във връзка с пенсии — Гарантирано минимално равнище на закрила — Задължение на бившия работодател да компенсира намалението на професионалната пенсия — Външна пенсионноосигурителна институция — Директен ефект)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/3

      Решение на Съда (пети състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht - Германия) — Pensions-Sicherungs-Verein VVaG/Günther Bauer
      (Дело C-168/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Закрила на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател - Директива 2008/94/ЕО - Член 8 - Допълнителни пенсионни схеми - Закрила на правата във връзка с пенсии - Гарантирано минимално равнище на закрила - Задължение на бившия работодател да компенсира намалението на професионалната пенсия - Външна пенсионноосигурителна институция - Директен ефект)
      (2020/C 61/03)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Ищец: Pensions-Sicherungs-Verein VVaG

         Ответник: Günther Bauer

         Диспозитив

                  1)

                  Член 8 от Директива 2008/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател трябва да се тълкува в смисъл, че е приложим към хипотезата, в която работодател, осигуряващ професионалнопенсионни обезщетения посредством междуфирмена институция, поради неплатежоспособността си не може да гарантира компенсиране на загубите от намалението на размера на обезщетенията, изплащани от тази междуфирмена институция, когато публичният орган за контрол на финансовите услуги, упражняващ пруденциален надзор върху нея, е разрешил това намаление.

                  2)

                  Член 8 от Директива 2008/94 трябва да се тълкува в смисъл, че намалението на размера на професионалнопенсионните обезщетения, изплащани на бивш работник или служител, извършено поради неплатежоспособността на бившия му работодател, се счита за явно непропорционално, когато въпреки че получава поне половината от размера на обезщетенията, произтичащи от придобитите от него права, поради това намаление бившият работник или служител вече живее или ще трябва да живее под прага на риска от бедност, определен за съответната държава членка от Евростат.

                  3)

                  Член 8 от Директива 2008/94, който предвижда задължение за осигуряване на минимална закрила, може да има директен ефект, така че да бъде изтъкнат срещу частноправна институция, определена от държавата за гарантираща институция във връзка с риска от неплатежоспособност на работодателите в областта на професионалното пенсионно осигуряване, когато предвид възложената ѝ задача и условията, при които я изпълнява, тази институция може да бъде приравнена на държавата, стига възложената ѝ гаранционна задача реално да обхваща видовете обезщетения за старост, за които се търси предвидената в същия член 8 минимална закрила.

         (1)  ОВ C 231, 2.7.2018 г.


title: Дело C-390/18: Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris — Франция) — Наказателно производство срещу X (Преюдициално запитване — Директива 2000/31/ЕО — Услуги на информационното общество — Директива 2006/123/ЕО — Свързване на домакини, търговци или частни лица, притежаващи помещения за настаняване под наем, с лица, търсещи такъв начин на настаняване — Квалифициране — Национална правна уредба, която налага определени ограничения за упражняването на професията агент на недвижими имоти — Директива 2000/31/ЕО — Член 3, параграф 4, буква б), второ тире — Задължение за уведомяване на мерки, които ограничават свободното предоставяне на услуги на информационното общество — Липса на уведомяване — Противопоставимост — Наказателно производство с искане за конституиране на граждански ищец)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/8

      Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris — Франция) — Наказателно производство срещу X
      (Дело C-390/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2000/31/ЕО - Услуги на информационното общество - Директива 2006/123/ЕО - Свързване на домакини, търговци или частни лица, притежаващи помещения за настаняване под наем, с лица, търсещи такъв начин на настаняване - Квалифициране - Национална правна уредба, която налага определени ограничения за упражняването на професията агент на недвижими имоти - Директива 2000/31/ЕО - Член 3, параграф 4, буква б), второ тире - Задължение за уведомяване на мерки, които ограничават свободното предоставяне на услуги на информационното общество - Липса на уведомяване - Противопоставимост - Наказателно производство с искане за конституиране на граждански ищец)
      (2020/C 61/09)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Страна в главното производство

      X

         в присъствието на: YA, Airbnb Ireland UC, Hôtelière Turenne SAS, Association pour un hébergement et un tourisme professionnels (AHTOP), Valhotel

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, буква а) от Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронната търговия), който препраща към член 1, параграф 1, буква б) от Директива (ЕС) 2015/1535 на Европейския парламент и на Съвета от 9 септември 2015 година установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите регламенти и правила относно услугите на информационното общество, трябва да се тълкува в смисъл, че посредническа услуга, която има за предмет свързване чрез електронна платформа и срещу възнаграждение на потенциални наематели с професионални или непрофесионални наемодатели, предлагащи услуги по краткосрочно настаняване под наем, и заедно с която се предоставят съпътстващи я услуги, трябва да се квалифицира като „услуга на информационното общество“ по Директива 2000/31.

                  2)

                  Член 3, параграф 4, буква б), второ тире от Директива 2000/31 трябва да се тълкува в смисъл, че в хода на наказателно производство с искане за конституиране на граждански ищец частноправен субект може да възрази срещу прилагането спрямо него на мерки на една държава членка, които ограничават свободата на движение на предоставяна от него от друга държава членка услуга на информационното общество, когато за споменатите мерки не е направено уведомление в съответствие с тази разпоредба.

         (1)  ОВ C 301, 27.8.2018 г.


title: Дело C-447/18: Решение на Съда (трети състав) от 18 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — UB/Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava (Преюдициално запитване — Социална сигурност — Координация на системите за социална сигурност — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Член 3 — Материален обхват — Обезщетение за старост — Свободно движение на работници в Европейския съюз — Регламент (ЕС) № 492/2011 — Член 7 — Равно третиране на работниците — местни граждани, и работниците мигранти — Социални предимства — Законодателство на държава членка, което запазва предоставянето на „допълнително обезщетение за спортистите от националните отбори“ само за гражданите на тази държава)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/10

      Решение на Съда (трети състав) от 18 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — UB/Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava
      (Дело C-447/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална сигурност - Координация на системите за социална сигурност - Регламент (ЕО) № 883/2004 - Член 3 - Материален обхват - Обезщетение за старост - Свободно движение на работници в Европейския съюз - Регламент (ЕС) № 492/2011 - Член 7 - Равно третиране на работниците - местни граждани, и работниците мигранти - Социални предимства - Законодателство на държава членка, което запазва предоставянето на „допълнително обезщетение за спортистите от националните отбори“ само за гражданите на тази държава)
      (2020/C 61/11)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UB

         Ответник: Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност трябва да се тълкува в смисъл, че допълнително обезщетение, изплащано на някои спортисти на високо ниво, които са представлявали държава членка или нейните правни предшественици в международни спортни състезания, не попада в обхвата на понятието „обезщетение за старост“ по смисъла на тази разпоредба, и следователно е изключено от приложното поле на този регламент.

                  2)

                  Член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която обвързва правото на допълнително обезщетение в полза на някои спортисти на високо ниво, които са представлявали тази държава членка или нейните правни предшественици в международни спортни състезания, по-специално с условието заявителят да е гражданин на посочената държава членка.

         (1)  ОВ C 328, 17.9.2018 г.


title: Дело C-590/18 P: Решение на Съда (седми състав) от 19 декември 2019 г. — Fujikura Ltd/Европейска комисия, Viscas Corp. (Обжалване — Конкуренция — Картели — Европейски пазар на подземни и подводни електрически кабели — Разпределяне на пазара в рамките на проекти — Глоби — Насоки относно метода за определяне на глобите за 2006 г. — Определяне на относителната тежест на европейските и неевропейските участници в картела — Участие на европейски предприятия на различни равнища в картела — Принцип на равно третиране)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/15

      Решение на Съда (седми състав) от 19 декември 2019 г. — Fujikura Ltd/Европейска комисия, Viscas Corp.
      (Дело C-590/18 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на подземни и подводни електрически кабели - Разпределяне на пазара в рамките на проекти - Глоби - Насоки относно метода за определяне на глобите за 2006 г. - Определяне на относителната тежест на европейските и неевропейските участници в картела - Участие на европейски предприятия на различни равнища в картела - Принцип на равно третиране)
      (2020/C 61/17)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Fujikura Ltd (представител: L. Gyselen, avocat)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: H. van Vliet, A. Biolan и I. Zaloguin), Viscas Corp. (представител: J.-F. Bellis, avocat)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Fujikura Ltd да заплати наред със собствените си съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Viscas Corp. понася собствените си съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело C-715/18: Решение на Съда (осми състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof - Германия) – Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V./Finanzamt Cuxhaven (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 98 — Възможност за държавите членки да прилагат намалена ставка за някои доставки на стоки и услуги — Точка 12 от приложение III — Намалена ставка на ДДС, приложима за отдаването под наем на места за къмпингуване или за каравани — Въпрос относно прилагането на тази намалена ставка за отдаването под наем на котвени места за яхти и лодки в яхтено пристанище — Съпоставка с отдаването под наем на помещения и площадки за паркиране на моторни превозни средства — Равно третиране — Принцип на данъчен неутралитет)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/16

      Решение на Съда (осми състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof - Германия) – Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V./Finanzamt Cuxhaven
      (Дело C-715/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 98 - Възможност за държавите членки да прилагат намалена ставка за някои доставки на стоки и услуги - Точка 12 от приложение III - Намалена ставка на ДДС, приложима за отдаването под наем на места за къмпингуване или за каравани - Въпрос относно прилагането на тази намалена ставка за отдаването под наем на котвени места за яхти и лодки в яхтено пристанище - Съпоставка с отдаването под наем на помещения и площадки за паркиране на моторни превозни средства - Равно третиране - Принцип на данъчен неутралитет)
      (2020/C 61/19)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V.

         Ответник: Finanzamt Cuxhaven

         Диспозитив

      Член 98, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, във връзка с точка 12 от приложение III към тази директива, следва да се тълкува в смисъл, че предвидената в тази разпоредба намалена ставка на ДДС за отдаване под наем на места за къмпингуване или за каравани не се прилага и при отдаването под наем на котвени места за яхти и лодки.

         (1)  ОВ C 82, 4.3.2019 г.


title: Дело C-911/19: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Франция), постъпило на 13 декември 2019 г. — Fédération bancaire française (FBF)/Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/21

      Преюдициално запитване от Conseil d’État (Франция), постъпило на 13 декември 2019 г. — Fédération bancaire française (FBF)/Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)
      (Дело C-911/19)
      (2020/C 61/26)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d’État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Fédération bancaire française (FBF)

         Ответник: Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли жалбата за отмяна, предвидена в разпоредбите на член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да бъде подадена срещу насоките, издадени от европейски надзорен орган? Ако е така, допустимо ли е професионална федерация да оспори с жалба за отмяна валидността на насоки, адресирани до членовете, чиито интереси тя защитава, които насоки обаче не се отнасят до нея нито пряко, нито лично?

                  2)

                  При отрицателен отговор на някой от двата въпроса по точка 1o, може ли преюдициалното запитване, предвидено в член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да бъде отправено относно насоките, издадени от европейски надзорен орган? Ако е така, допустимо ли е професионална федерация да оспори с възражение валидността на насоки, адресирани до членовете, чиито интереси тя защитава, които насоки обаче не се отнасят до нея нито пряко, нито лично?

                  3)

                  В случай, че е допустимо Fédération bancaire française да оспори с възражение насоките, приети от Европейския банков орган на 22 март 2016 г., превишил ли е той с издаването им правомощията, предоставени му с Регламент № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган) (1)?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/78/ЕО на Комисията (ОВ L 331, 2010 г., стр. 12).


title: Дело T-67/18: Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Probelte/Комисия (Продукти за растителна защита — Активно вещество 8-хидроксихинолин — Искане за изменение на условията за одобрение — Процедура за хармонизирана класификация и етикетиране — Право на изслушване — Оправдани правни очаквания — Явна грешка в преценката)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/24

      Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Probelte/Комисия
      (Дело T-67/18) (1)

      (Продукти за растителна защита - Активно вещество 8-хидроксихинолин - Искане за изменение на условията за одобрение - Процедура за хармонизирана класификация и етикетиране - Право на изслушване - Оправдани правни очаквания - Явна грешка в преценката)
      (2020/C 61/29)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Probelte, SA (Мурсия, Испания) (представители: C. Mereu и S. Saez Moreno, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Lewis, Г. Колева и I. Naglis)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/2065 от 13 ноември 2017 година за потвърждаване на условията за одобрение на активното вещество 8-хидроксихинолин, определени в Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011, и за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/408 по отношение на включването на активното вещество 8-хидроксихинолин в списъка на кандидатите за замяна (ОВ L 295, 2017 г., стр. 40)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Probelte, SA понася, освен направените от него съдебни разноски, и разноските, направени от Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело T-211/18: Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Vanda Pharmaceuticals/Комисия (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Заявление за издаване на разрешение за търговия с лекарствения продукт „Fanaptum“ — илоперидон — Решение за отказ на Комисията — Регламент (ЕО) № 726/2004 — Научна оценка на риска и ползата от даден лекарствен продукт — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката — Пропорционалност — Равно третиране)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/25

      Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Vanda Pharmaceuticals/Комисия
      (Дело T-211/18) (1)

      (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Заявление за издаване на разрешение за търговия с лекарствения продукт „Fanaptum“ - илоперидон - Решение за отказ на Комисията - Регламент (ЕО) № 726/2004 - Научна оценка на риска и ползата от даден лекарствен продукт - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката - Пропорционалност - Равно третиране)
      (2020/C 61/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Vanda Pharmaceuticals Ltd (Лондон, Обединеното кралство) (представители: M. Meulenbelt, B. Natens, A.-S. Melin и C. Muttin, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Haasbeek и A. Sipos)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, от една страна, на Решение за изпълнение C(2018) 252 окончателен на Комисията от 15 януари 2018 година, с което е отказано издаването на разрешение за търговия на основание Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83) за лекарствения продукт за хуманна употреба „Fanaptum“ — илоперидон, и от друга страна, на становището, както и на доклада за оценка на Комитета по лекарствените продукти за хуманна употреба на Европейската агенция по лекарствата (EMA) от 9 ноември 2017 г.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Vanda Pharmaceuticals Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 190, 4.6.2018 г.


title: Дело T-457/18: Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Зотков/Комисия (Публична служба — Договорно наети служители — Работна заплата — Семейни надбавки — Молба за третиране на лице като дете на издръжка — Условия за предоставяне — Елементи, които трябва да се вземат предвид при изчисляването на разходите за издръжка — Грешка при прилагане на правото)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/26

      Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Зотков/Комисия
      (Дело T-457/18) (1)

      (Публична служба - Договорно наети служители - Работна заплата - Семейни надбавки - Молба за третиране на лице като дете на издръжка - Условия за предоставяне - Елементи, които трябва да се вземат предвид при изчисляването на разходите за издръжка - Грешка при прилагане на правото)
      (2020/C 61/31)
      Език на производството: български

         Страни

         Жалбоподател: Росен Д. Зотков (Брюксел, Белгия) (представител: Н. Станков, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: И. Маринова и Д. Милановски)

         Предмет

      Жалба по член 270 ДФС, с която се иска, първо, отмяна на решението на Комисията от 30 април 2018 г., с което се отхвърля молбата на жалбоподателя за семейни надбавки за лица, приравнени на дете на издръжка, и второ, преразглеждане от Комисията на посоченото решение, след поправяне на финансовите изчисления

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-н Росен Д. Зотков да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 341, 24.9.2018 г.


title: Дело T-501/18: Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Currency One/EUIPO — Cinkciarz.pl (CINKCIARZ) (Марка на Европейския съюз — Производство по обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „CINKCIARZ“ — Абсолютни основания за отказ — Отличителен характер — Липса на описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Негативен термин, свързан с разглежданите стоки или услуги)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/27

      Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Currency One/EUIPO — Cinkciarz.pl (CINKCIARZ)
      (Дело T-501/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „CINKCIARZ“ - Абсолютни основания за отказ - Отличителен характер - Липса на описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Негативен термин, свързан с разглежданите стоки или услуги)
      (2020/C 61/32)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Currency One S.A. (Познан, Полша) (представители: P. Szmidt и B. Jóźwiak, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Зельона гора, Полша) (представители: E. Skrzydło-Tefelska и K. Gajek, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 18 юни 2018 г. (преписка R 2598/2017-5) относно производство по обявяване на недействителност между Currency One и Cinkciarz.pl.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Currency One S.A. да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и Cinkciarz.pl sp. z o.o.

         (1)  ОВ C 364, 8.10.2018 г.


title: Дело T-846/19: Жалба, подадена на 12 декември 2019 г. — Golden Omega/Комисия

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/48

      Жалба, подадена на 12 декември 2019 г. — Golden Omega/Комисия
      (Дело T-846/19)
      (2020/C 61/62)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподател: Golden Omega S.A. (Сантяго, Чили) (представител: S. Moolenaar, Rechtsanwalt)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/1661 на Комисията от 24 септември 2019 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 251 2019 г., стр. 1).

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  С неправомерното изменение на обхвата на позиция 1516 от КН Комисията превишила правомощията си по член 9, параграф 1 от Регламент № 2658/87.

                  2.

                  С неправомерното изменение на Митническата тарифа Комисията превишила правомощията си по член 9, параграф 1 от Регламент № 2658/87, защото с този регламент относно класирането Митническата тарифа била изменена така, че понастоящем Регламентът относно класирането изключил стоки от позиция от КН, в която съответните стоки трябвало да бъдат класирани с оглед на техните обективни качества и характеристики.


title: Дело T-851/19: Жалба, подадена на 16 декември 2019 г. — Body Attack Sports Nutrition/EUIPO – Sakkari (SAKKATTACK)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/49

      Жалба, подадена на 16 декември 2019 г. — Body Attack Sports Nutrition/EUIPO – Sakkari (SAKKATTACK)
      (Дело T-851/19)
      (2020/C 61/63)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия) (представител: S. Labesius, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Maria Sakkari (Никозия, Кипър)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „SAKKATTACK“ в черно, червено, жълто, бяло и сиво – Заявка за регистрация № 6 603 557

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 октомври 2019 г. по преписка R 2560/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да постанови съединяване на настоящото дело с дело T-788/19;

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 37, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията;

                  —

                  Нарушение на принципите на равно третиране и на добра администрация;

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.