title: Дело T-22/10: Жалба, подадена на 25 януари 2010 г. — Esprit International/СХВП — Marc O'Polo International (Изобразяване на буквата e върху джоб на панталон)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/42

         Жалба, подадена на 25 януари 2010 г. — Esprit International/СХВП — Marc O'Polo International (Изобразяване на буквата „e“ върху джоб на панталон)
   (Дело T-22/10)
   2010/C 100/66
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Esprit International LP (Ню Йорк, Съединени щати) (представител: M. Treis, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Marc O’Polo International GmbH (Stephanskirchen, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 ноември 2009 г. по преписка R 1666/2008-4;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, състояща се в изображение на буквата „e“ върху джоб на панталон, за стоки от класове 18 и 25 (Заявка № 5 089 859)

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Marc O’Polo International GmbH

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: по-специално германска фигуративна марка, състояща се в изображение на буквата „e“, № 303 03 672 за стоки от класове 18 и 25

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (1), поради липсата на вероятност от объркване на конфликтните марки

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1)


title: Дело C-125/09: Иск, предявен на 2 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/31

         Иск, предявен на 2 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър
   (Дело C-125/09)
   2009/C 141/53
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Zavvos и A. Nijenhuis)

      Ответник: Република Кипър

      Искания на ищеца

               —

               да установи, че като не е гарантирала, че сервитутните права върху, над или под обществен имот, могат да бъдат гарантирани незабавно, без дискриминация и в условията на прозрачност, Република Кипър не е изпълнила задълженията си по член 11, параграф 1 от „Рамкова директива“ 2002/21/ЕО и по член 4, параграф 1 от „Директивата за разрешение“ 2002/20/ЕО;

               —

               да се осъди Република Кипър да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

               1)

               От предоставената в службите на Комисията информация е видно, че вторият оператор на мобилна телефония не е имал възможността да инсталира ефективно своята мрежа за предоставяне на електронна съобщителна услуга в условия на конкуренция с оператора на вече инсталирана мрежа, който е ATIK (Archi Tilepikinonion Kyprou) и то поради съществуващите времеемки и несъгласувани процедури в Кипър.

               2)

               Комисията упреква Република Кипър в обстоятелството, че поради поведението на компетентните национални органи на Кипър (общински и/или районни), вторият оператор на мобилна телефония понастоящем не разполага с необходимото разрешение за изграждане, изисквано от националното законодателство и че следователно би могло да се направи преценка, според която съществуващата негова мрежа, длъжна да изпълни вписаното в разрешителното строго изискване за покритие, функционира в нарушение на кипърското право.

               3)

               Комисията счита, че това положение поражда съществени неудобства за дейностите на втория оператор на мобилна телефония. Доколкото той не е завършил изграждането на своята мрежа, той може да предлага на своите потребители пълно географско покритие единствено посредством националната роумингова услуга („roaming“), предлагана от ATIK на цени на едро. Последицата от това е, че вторият оператор понастоящем зависи от националната роумингова услуга на ATIK за около 20 % от целия си трафик. Следователно, като се има пред вид, че собствената му мрежа не позволява пълно географско покритие, вторият оператор е принуден да понесе реалната външна цена, свързана с използването на роуминговата услуга на ATIK и зависи от тази услуга.

               4)

               По мнение на Комисията това значително изоставане в предоставянето — на втория мобилен оператор на мобилна телефония — на сервитути върху, над или под обществени имоти с цел да бъдат изградени пилони и поставени антени, съставлява нарушение на член 11, параграф 1, от „Рамковата директива“, по силата на който компетентният орган трябва да действа въз основа на прозрачни и общественодостъпни процедури, прилагани без дискриминация и незабавно.

               5)

               Република Кипър твърди, че указът, който трябвало да бъде издаден веднага след приемането на законопроекта, щял да включва и други важни аспекти от кодекса, като например шестседмичното правило и по-общо, всички разпоредби на параграф 4 от кодекса. Но посоченият указ не е обнародван, така че положението продължава да бъде основно непроменено. Комисията също така счита, че понастоящем „Директивата за разрешение“ и „Рамковата директива“ не се прилагат правилно в Кипър що се отнася до предоставянето на разрешение за селищно устройство и строителство.

               6)

               Вследствие на това цялостното прилагане на разпоредбите на член 4, параграф 1 от „Директивата за разрешение“ и на член 11, параграф 1 от „Рамковата директива“, не може да бъде гарантирано, докато не влязат официално в сила мерките, предвидени за прилагане на кодекса, докато не бъде финализирана изискваната процедура и по-конкретно не бъде приет указът, новият приложим режим към разрешителните за строителство не би могъл да влезе в сила.


title: Дело T-19/13: Определение на Общия съд от 29 юни 2015 г. — Frank Bold/Комисия (Околна среда — Директива 2003/87/ЕО — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Решение за предоставяне на Чешката република на опция за преходно безплатно разпределение на квоти за модернизиране на производството на електричество — Искане за вътрешно преразглеждане на решението — Липса на мярка с индивидуален характер — Решение на Комисията, с което искането за преразглеждане се обявява за недопустимо — Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти лишена от всякакво правно основание)

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/44

         Определение на Общия съд от 29 юни 2015 г. — Frank Bold/Комисия
   (Дело T-19/13) (1)

   ((Околна среда - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Решение за предоставяне на Чешката република на опция за преходно безплатно разпределение на квоти за модернизиране на производството на електричество - Искане за вътрешно преразглеждане на решението - Липса на мярка с индивидуален характер - Решение на Комисията, с което искането за преразглеждане се обявява за недопустимо - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти лишена от всякакво правно основание))
   (2015/C 311/47)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Frank Bold Society, по-рано Ekologický právní servis (Бърно, Чешка република) (представител: P. Černý, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално P. Oliver и L. Pignataro-Nolin, впоследствие L. Pignataro-Nolin и J. Tomkin)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek, T. Müller и D. Hadroušek)

      Предмет

   Искане за отмяна, от една страна, на Решение C (2012) 8382 окончателен на Комисията от 12 ноември 2012 г., с което се отхвърля като недопустимо искането за вътрешно преразглеждане на Решение C (2012) 4576 окончателен на Комисията от 6 юли 2012 г. за предоставяне на Чешката република на опция за преходно безплатно разпределение на квоти за модернизиране на производството на електричество, и от друга страна, отмяна на това последно решение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Frank Bold Society да понесе направените от него съдебни разноски, както тези на Европейската комисия.

               3)

               Чешката република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 79, 16.3.2013 г.


title: Дело T-7/09: Жалба, подадена на 12 януари 2009 г.  — Schunk/СХВП (цилиндров отрязък на патронник)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/46

         Жалба, подадена на 12 януари 2009 г. — Schunk/СХВП (цилиндров отрязък на патронник)
   (Дело T-7/09)
   (2009/C 69/101)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Schunk GmbH & Co. KG Spann- und Greiftechnik (Lauffen am Neckar, Германия) (представител: C. Koppe-Zagouras, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав от 31 октомври 2008 г. по преписка R 1109/2007-1,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: друга марка, която представлява цилиндров отрязък на патронник, за стоки от класове 7 и 8 (Заявка № 3 098 894).

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 40/94 (1), тъй като заявената марка притежава необходимия отличителен характер. Освен това заявената марка е придобила отличителен характер вследствие на използването съгласно член 7, параграф 3 от Регламент № 40/94.

      (1)  Регламент (EО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-505/06: Определение на Съда (седми състав) от 7 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria regionale di Genova — Италия) — Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di GenovaEuricom SpA (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Митнически кодекс на Общността — Активно усъвършенстване — Споразумение за асоцииране — Предварителен износ на ориз за трета страна, обвързана от споразумение за митнически преференции — Член 216 от Митническия кодекс)

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/14

         Определение на Съда (седми състав) от 7 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria regionale di Genova — Италия) — Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di GenovaEuricom SpA
   (Дело C-505/06) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Митнически кодекс на Общността - Активно усъвършенстване - Споразумение за асоцииране - Предварителен износ на ориз за трета страна, обвързана от споразумение за митнически преференции - Член 216 от Митническия кодекс)
   (2008/C 64/20)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Commissione tributaria regionale di Genova
   Страни в главното производство

      Ищец: Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova

      Ответник: Euricom SpA
   Предмет
   Преюдициално запитване — Commissione tributaria regionale di Genova — Тълкуване на членове 114, 115, параграфи 1 и 3, и на член 216 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) — Ориз, изнасян в режим на активно усъвършенстване за трета страна, обвързана от споразумение за митнически преференции
   Диспозитив
   Член 216 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 г. се прилага спрямо операциите по активното усъвършенстване, посочени в член 115, параграф 1, буква б) от същия регламент, в които компенсаторните продукти са изнесени извън митническата територия на Общността преди внасянето на вносните стоки.

      (1)  ОВ C 42, 24.2.2007 г.


title: Дело T-325/09 P: Решение на Общия съд от 21 септември 2011 г. — Adjemian и др./Комисия (Обжалване — Публична служба — Служители — Срочен договор — Отказ за сключване на нов договор или за подновяване на договор за неопределено време — Рамково споразумение за срочната работа — Директива 1999/70/ЕО — Член 88 от УРДС — Решение на Комисията относно максималната продължителност на наемане на временен персонал в нейните служби)

text:
               29.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/16

         Решение на Общия съд от 21 септември 2011 г. — Adjemian и др./Комисия
   (Дело T-325/09 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Служители - Срочен договор - Отказ за сключване на нов договор или за подновяване на договор за неопределено време - Рамково споразумение за срочната работа - Директива 1999/70/ЕО - Член 88 от УРДС - Решение на Комисията относно максималната продължителност на наемане на временен персонал в нейните служби)
   2011/C 319/32
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Vahan Adjemian (Angera, Италия) и 175 служители и бивши служители на Европейската комисия, чиито имена са посочени в приложение към решението (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin) и Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и K. Zieleśkiewicz)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 4 юни 2009 г. по дело Adjemian и др./Комисия (F-134/07 и F-8/08, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяна на това решение

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 4 юни 2009 г. по дело Adjemian и др./Комисия (F-134/07 и F-8/08) в частта, в която се приема липсата на основание за постановяване на съдебно решение по същество по отношение на исканията на жалбоподателите по дело F-134/07, чиито имена са посочени в приложението, насочени срещу решенията за отхвърляне на техните административни жалби.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3.

               Отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателите по дело F-134/07, чиито имена са посочени в приложението, в частта, в която се иска отмяната на решенията за отхвърляне на техните административни жалби.

               4.

               Г-н Vahan Adjemian и 175-те служители и бивши служители на Европейската комисия, чиито имена са посочени в приложението, понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Комисията и Съвета на Европейския съюз, направени пред настоящата инстанция.

      (1)  ОВ C 256, 24.10.2009 г.


title: Дело C-395/15: Решение на Съда (трети състав) от 1 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n 33 de Barcelona — Испания) — Mohamed Daouidi/Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2000/78/ЕО — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Членове 1—3 — Забрана на всяка форма на дискриминация, основана на увреждане — Наличие на „увреждане“ — Понятието „трайна физическа, психическа, интелектуална и сетивна недостатъчност“ — Харта на основните права на Европейския съюз — Членове 3, 15, 21, 30, 31, 34 и 35 — Уволнение на работник в положение на временна нетрудоспособност по смисъла на националното право с неопределена продължителност)

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/9

         Решение на Съда (трети състав) от 1 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n 33 de Barcelona — Испания) — Mohamed Daouidi/Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal
   (Дело C-395/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2000/78/ЕО - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Членове 1—3 - Забрана на всяка форма на дискриминация, основана на увреждане - Наличие на „увреждане“ - Понятието „трайна физическа, психическа, интелектуална и сетивна недостатъчност“ - Харта на основните права на Европейския съюз - Членове 3, 15, 21, 30, 31, 34 и 35 - Уволнение на работник в положение на временна нетрудоспособност по смисъла на националното право с неопределена продължителност))
   (2017/C 030/08)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social n 33 de Barcelona

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mohamed Daouidi

      Ответници: Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal

      Диспозитив

   Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкува в смисъл, че:

               —

               фактът, че съответното лице е в положение на временна нетрудоспособност по смисъла на националното право с неопределена продължителност в резултат на трудова злополука, сам по себе си не означава, че ограничението на трудоспособността на това лице може да се квалифицира като „трайно“ по смисъла на определението за „увреждане“, което се визира в същата директива, разглеждана във връзка с Конвенцията на Организацията на обединените нации за правата на хората с увреждания, одобрена от името на Европейската общност с Решение 2010/48/ЕО на Съвета от 26 ноември 2009 година,

               —

               сред обстоятелствата, позволяващи да се приеме, че едно такова ограничение е „трайно“, по-специално са липсата на възможност към момента на настъпване на твърдения дискриминационен факт да се определи с точност дали нетрудоспособността на съответното лице ще отпадне скоро или наличието на вероятност нетрудоспособността да се проточи значително, докато лицето се възстанови, и

               —

               при проверката на този „траен“ характер запитващата юрисдикция трябва да вземе предвид всички обективни доказателства, с които разполага, и в частност документите и удостоверенията относно състоянието на лицето, изготвени въз основа на съвременни медицински и научни познания и данни.

      (1)  ОВ C 354, 26.10.2015 г.


title: Дело T-350/08: Жалба, подадена на 22 август 2008 г. — Papierfabrik Hamburger-Spremberg/Комисия

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/43

         Жалба, подадена на 22 август 2008 г. — Papierfabrik Hamburger-Spremberg/Комисия
   (Дело T-350/08)
   (2008/C 272/86)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Papierfabrik Hamburger-Spremberg GmbH & Co. KG (Spremberg, Германия) (представител: S. Polster, Rechtsanwalt)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение C(2008) 1107 окончателен на Комисията от 2 април 2008 година (Помощ № 528/2007 — Германия), с която регионалната помощ в полза на Propapier PM 2 GmbH & Co. KG се обявява за съвместима с Договора за ЕО,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят обжалва Решение C(2008) 1107 окончателен на Комисията от 2 април 2008 г., с което Комисията обявява за съвместима с Договора за ЕО помощта, отпусната от Федерална република Германия в полза на Propapier PM 2.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания:
   На първо място жалбоподателят упреква Комисията, че като не е образувала официалната процедура по разследване по член 88, параграф 2 ЕО, е нарушила член 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 (1), както и точка 68 и сл. от Насоките за национална регионална помощ за 2007-2013 г. (2)

   С второто правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала нарушение на задължението за мотивиране във връзка с изключителния характер на регионалните насоки, с необходимостта от отчитане на пазара на отпадъчна хартия, който е нагоре по веригата спрямо пазара на хартия за вълнообразен картон, както и с определянето на конкурентното положение на бенефициера на регионалната помощ Propapier PM 2 на тези пазари и на пазара на навълнен картон, който е нагоре по веригата спрямо първите два пазара.
   Накрая жалбоподателят твърди, че отпуснатата в полза на Propapier PM 2 регионална помощ е несъвместима с общия пазар поради произтичащото от инвестиционния проект нарушение на конкуренцията на трите съответни продуктови пазара.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).

      (2)  ОВ C 54, 2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 231.


title: Дело T-423/09: Жалба, подадена на 22 октомври 2009 г. — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/38

         Жалба, подадена на 22 октомври 2009 г. — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет
   (Дело T-423/09)
   2009/C 312/62
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (Dashiqiao City, Китай) (представители: J.-F. Bellis и R. Luff, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени антидъмпинговото мито, наложено на жалбоподателя посредством Регламент (ЕО) № 826/2009 на Съвета от 7 септември 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1659/2005 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои видове магнезиеви тухли с произход от Китайската народна република (ОВ L 240, 2009 г., стр. 7), доколкото определеното в този регламент антидъмпингово мито надхвърля това, което би било приложено ако беше определено въз основа на метода, приложен по време на първоначалното разследване, за да се отчете невъзстановяването на китайското ДДС върху износа съгласно член 2, параграф 10 от основния регламент,

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят, установено в Китай дружество, иска отмяната на Регламент (ЕО) № 826/2009 на Съвета от 7 септември 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1659/2005 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои видове магнезиеви тухли с произход от Китайската народна република (1), доколкото антидъмпинговото мито, определено в него, надвишава това, което би било приложено ако беше определено въз основа на метода, приложен по време на първоначалното разследване, за да се отчете невъзстановяването на китайското ДДС върху износа съгласно член 2, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (2) (основният регламент).
   Жалбоподателят изтъква две правни основания в подкрепа на своята жалба.
   На първо място той счита, че използваният от Комисията метод за третиране на невъзстановяването на ДДС-то върху износа при преразглеждането, довело до обжалвания регламент, нарушава принципа на обективното сравнение между експортната цена и нормалната стойност съгласно член 2, параграф 10 от основния регламент. Всъщност, вместо да приспадне от експортната цена невъзстановеният размер на ДДС върху износа, както е направила при първоначалното разследване, Комисията е сравнила експортната цена с нормалната стойност при включено ДДС, основавайки се на погрешно тълкуване на член 2, параграф 10, буква б) от основния регламент.
   На второ място жалбоподателят твърди, че регламентът бил опорочен и от нарушение на член 11, параграф 9 от основния регламент, доколкото приложеният метод за отчитане на невъзстановяването на ДДС при сравнението между експортната цена и нормалната стойност се различава радикално от приложеният при първоначалното разследване, без да е дадена никаква надлежна обосновка.

      (1)  ОВ L 240, стр. 7.

      (2)  ОВ L 56, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223.


title: Дело C-350/13: Определение на Съда (осми състав) от 5 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa (по-рано Augstākās tiesas Senāts) — Латвия) — Antonio Gramsci Shipping Corp. и др./Aivars Lembergs (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Признаване и изпълнение на обезпечителни мерки — Отмяна на първоначалното решение — Поддържане на преюдициалното запитване — Липса на основание за произнасяне)

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/7

         Определение на Съда (осми състав) от 5 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa (по-рано Augstākās tiesas Senāts) — Латвия) — Antonio Gramsci Shipping Corp. и др./Aivars Lembergs
   (Дело C-350/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Признаване и изпълнение на обезпечителни мерки - Отмяна на първоначалното решение - Поддържане на преюдициалното запитване - Липса на основание за произнасяне))
   2014/C 261/10
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa (по-рано Augstākās tiesas Senāts)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Antonio Gramsci Shipping Corp., Apollo Holdings Corp., Arctic Seal Shipping Co. Ltd, Atlantic Leader Shipping Co. Ltd, Cape Wind Trading Co.Ltd, Clipstone Navigation SA, Dawnlight Shipping Co. Ltd, Dzons Rids Shipping Co., Faroship Navigation Co. Ltd, Gaida Shipping Co., Gevostar Shipping Co. Ltd, Hose Marti Shipping Co., Imanta Shipping Co. Ltd, Kemeri Navigation Co., Klements Gotvalds Shipping Co., Latgale Shipping Co. Ltd, Limetree Shipping Co. Ltd, Majori Shipping Co. Ltd, Noella Marītime Co. Ltd, Razna Shipping Co., Sagewood Trading Inc., Samburga Shipping Co. Ltd, Saturn Trading Co., Taganroga Shipping Co., Talava Shipping Co. Ltd, Tangent Shipping Co. Ltd, Viktorio Shipping Co., Wilcox Holding Ltd, Zemgale Shipping Co. Ltd, Zoja Shipping Co. Ltd

      Ответник: Aivars Lembergs

      Диспозитив

   Липсва основание за произнасяне по преюдициалното запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Латвия) с акт от 12 юни 2013 г.

      (1)  ОВ C 252, 31.8.2013 г.


title: Дело C-687/15: Жалба, подадена на 17 декември 2015 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз

text:
               22.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/24

         Жалба, подадена на 17 декември 2015 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-687/15)
   (2016/C 068/32)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher, L. Nicolae)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отменят Заключенията на Съвета относно Световната конференция по радиосъобщения през 2015 г. (WRC-15) на Международния съюз по далекосъобщения (ITU), приети на 26 октомври 2015 г. на 3419-та среща на Съвета в Люксембург;

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               С настоящата жалба Комисията цели отмяна на „Заключенията на Съвета относно Световната конференция по радиосъобщения през 2015 г. (WRC-15) на Международния съюз по далекосъобщения (ITU)“, приети на 26 октомври 2015 г. на 3419-та среща на Съвета в Люксембург.

               2.

               Посочено е едно основание за обжалване, а именно фактът, че с приемането на Заключенията на Съвета относно Световната конференция по радиосъобщения през 2015 г. (WRC-15) на Международния съюз по далекосъобщения (ITU), вместо решение, съгласно предложението на Комисията, Съветът е нарушил член 218, параграф 9 ДФЕС, който е приложим спрямо приемането на позицията, която да бъде заета от името на Съюза в WRC-15.

               3.

               В това отношение Комисията твърди, първо, че член 218, параграф 9 ДФЕС се прилага спрямо позициите, които се приемат от името на Съюза в случаи като разглеждания, когато Европейският съюз има статут в съответната международна организация, а именно статут на секторен член, в съответствие с член 3, параграф 2 от Конституцията на ITU, който предвижда права на Европейския съюз на определени дейности в организацията.

               4.

               Второ, Комисията твърди, че измененията на правната уредба относно радиоизлъчването, във връзка с които е предложението на Комисията за приемане на позиция, която да бъде заета, в съответствие с член 218, параграф 9 ДФЕС, пораждат правни последици по смисъла на тази разпоредба едновременно по силата на приложимата международна правна рамка и на съответните правила на Съюза.

               5.

               Трето, що се отнася до другите условия за прилагане на член 218, параграф 9 ДФЕС, Комисията твърди, че те също са изпълнени в настоящия случай, тъй като органите на ITU попадат в понятието „орган, създаден със споразумение“ и че актовете във връзка с които Комисията е предложила приемането на позиция, която да бъде заета, не представляват „допълнение или изменение на институционалната рамка на споразумението“.


title: Дело C-242/14: Решение на Съда (втори състав) от 25 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Landgericht Mannheim — Германия) — Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel, Gerhard Vogel (Преюдициално запитване — Правна закрила на Общността на сортовете растения — Регламент (ЕО) № 2100/94 — Дерогация, предвидена в член 14 — Използване за посевни цели на продукт от реколтата от страна на земеделски производители без разрешение на титуляря — Задължение за заплащане на справедливо възнаграждение от земеделските производители за това използване — Срок, в който трябва да бъде извършено заплащането, за да може да се ползва дерогацията — Възможност на титуляря да се възползва от член 94 — Нарушение)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/15

         Решение на Съда (втори състав) от 25 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Landgericht Mannheim — Германия) — Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel, Gerhard Vogel
   (Дело C-242/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Правна закрила на Общността на сортовете растения - Регламент (ЕО) № 2100/94 - Дерогация, предвидена в член 14 - Използване за посевни цели на продукт от реколтата от страна на земеделски производители без разрешение на титуляря - Задължение за заплащане на справедливо възнаграждение от земеделските производители за това използване - Срок, в който трябва да бъде извършено заплащането, за да може да се ползва дерогацията - Възможност на титуляря да се възползва от член 94 - Нарушение))
   (2015/C 279/18)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Mannheim

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Ответници: Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel, Gerhard Vogel

      Диспозитив

   Земеделски производител, който, без да е сключил договор за това с титуляря на закрила на съответния сорт растение, е използвал добит чрез засяване посевен материал (запазени в стопанството семена) от защитения сорт, трябва да плати справедливо възнаграждение, дължимо по член 14, параграф 3, четвърто тире от Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 година относно правната закрила на Общността на сортовете растения, в срок, който изтича в края на текущата пазарна година, по време на която се е състояло това използване, тоест най-късно до 30 юни след датата на презасяване, за да може да се ползва от предвидената в член 14 дерогация от задължението да получи разрешение от титуляря на закрила на съответния сорт растение.

      (1)  ОВ C 303, 8.9.2014 г.


title: Дело F-101/13: Жалба, подадена на 7 октомври 2013 г. — ZZ/ЕСВД

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/41

         Жалба, подадена на 7 октомври 2013 г. — ZZ/ЕСВД
   (Дело F-101/13)
   2013/C 367/74
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ (представител: S. Orlandi, avocat)

      Ответник: ЕСВД

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението на органа по назначаването от 19 декември 2012 г., породило действие на 1 юли 2013 г., да се преустанови изплащането на длъжностните лица на работа в Република Мавриций на надбавката за условия на живот, предвидена в член 10 от приложение X към Правилника за длъжностните лица.

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването за преустановяване на изплащането, считано от 1 юли 2013 г., на всички надбавки за условия на живот, предоставяни на жалбоподателите съгласно член 10 от приложение X към Правилника,

               —

               да се осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-88/10: Определение на председателя на Съда от 19 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Palermo, Италия) — Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale/Seasoft Spa

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/27

      Определение на председателя на Съда от 19 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Palermo, Италия) — Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale/Seasoft Spa
      (Дело C-88/10) (1)

      ()
      (2010/C 288/50)
      Език на производството: италиански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 100 от 17.4.2010 г.


title: Дело T-127/14 P: Жалба, подадена на 21 февруари 2014 г. от Alvaro Sesma Merino срещу решението, постановено на 11 декември 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-125/12, Sesma Merino/СХВП

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/31

         Жалба, подадена на 21 февруари 2014 г. от Alvaro Sesma Merino срещу решението, постановено на 11 декември 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-125/12, Sesma Merino/СХВП
   (Дело T-127/14 P)
   2014/C 184/53
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Alvaro Sesma Merino (Кампело, Испания) (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания

   Жалбоподателят иска:

               —

               изцяло да се отмени решението на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 декември 2013 г. по дело F-125/12 и да бъде постановено решение по исканията, направени от жалбоподателя в първоинстанционното производство,

               —

               при условията на евентуалност, след отмяната на посоченото решение делото да бъде върнато на Съда на публичната служба за ново разглеждане,

               —

               да се отменят атестационният доклад (appraisal report) на жалбоподателя за 2011 г. с измененията от 1 февруари 2012 г., както и електронните съобщения на ответника от 14,51 ч. и от 15,49 ч. на 2 февруари 2012 г., доколкото с тях СХВП определя задачите на жалбоподателя за периода от 1 октомври 2011 г. до 30 септември 2012 г.,

               —

               СХВП да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя справедливо обезщетение в размер по преценка на Общия съд за причинените имуществени и неимуществени вреди,

               —

               СХВП да бъде осъдена да заплати всички съдебни разноски, включително разноските по производството пред Съда на публичната служба.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага три правни основания за обжалване.

               1.

               Първо правно основание: нарушение на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица.

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че обратно на становището, възприето в обжалваното съдебно решение, определянето на задачите несъмнено е мярка, която пряко и лично засяга правното положение на съответното лице и е годна да произведе неблагоприятни последици за придобитите от него права.

                           —

                           Във връзка с това жалбоподателят в частност поддържа, че Съдът на публичната служба само е проверил дали определянето на задачите поражда задължителни правни последици за бъдещото атестиране на длъжностното лице, вместо да провери дали самото определяне на задачите поражда задължителни правни последици за жалбоподателя, което несъмнено било така. Жалбоподателят се оплаква, че Съдът на публичната служба е смесил понятията за определяне на задачите и за атестиране на жалбоподателя. Освен това било в противоречие със задължението за полагане на грижа и с принципа на пропорционалност, а съответно и с началата на правовата държава, длъжностното лице да бъде принудено в продължение на цяла година евентуално да търпи неприемливи условия на труд в резултат от непосилните задачи, които са му определени, без да има право пряко да се защити.

               2.

               Второ правно основание: нарушение на основното право на ефективни правни средства за защита по член 6, точка 1 от ЕКПЧ и член 47 от Хартата на основните права.

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че е допуснато нарушение на основното му право на ефективни правни средства за защита поради това, че оплакванията му не са били разгледани по същество. Той поддържа, че се е оплаквал от нарушение на други основни права, което не би могло да е друго, освен мярка, която засяга неговите интереси по смисъла на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица. Изводът, че това може да се прецени в евентуално дело относно бъдещото му атестиране, бил в разрез с основното право на ефективни правни средства за защита.

               3.

               Трето правно основание: нарушение на правилата на логиката.

                           —

                           По този въпрос жалбоподателят твърди, че е в разрез с правилата на логиката определянето на задачите да бъде окачествявано просто като подготвителен акт за целите на атестирането.

                           —

                           Същото се отнасяло и за констатацията на Съда на публичната служба, че при някои условия и определянето на задачите може да се разглежда като мярка, която засяга интересите на съответното лице по смисъла на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица. Именно преценката дали са налице тези условия представлявала преценка на основателността. Така Съдът на публичната служба признал необходимостта да се осигури възможност за съдебна защита, а същевременно — напълно нелогично — отхвърлил жалбата като недопустима.


title: Дело C-79/07: Определение на председателя на Съда от 8 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Малта

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/34

         Определение на председателя на Съда от 8 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Малта
   (Дело C-79/07) (1)

   (2007/C 297/63)

      Език на производството: малтийски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 82, 14.4.2007 г.


title: Дело T-307/07: Решение на Първоинстанционния съд от 21 януари 2009 г.  — Hansgrohe/СХВП (AIRSHOWER) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността AIRSHOWER — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EО) № 40/94)

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/23

         Решение на Първоинстанционния съд от 21 януари 2009 г. — Hansgrohe/СХВП (AIRSHOWER)
   (Дело T-307/07) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността AIRSHOWER - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EО) № 40/94)
   (2009/C 55/41)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Hansgrohe AG (Schiltach, Германия) (представители: S. Weidert и J. Zehnsdorf, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: initialement G. Schneider, puis G. Schneider et S. Schäffner)
   Предмет
   Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 31 май 2007 г. (преписка R 1281/2006-1) относно регистрацията на словния знак AIRSHOWER като марка на Общността.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Hansgrohe AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 235, 6.10.2007 г.


title: Дело T-8/11: Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Bank Kargoshaei и др./Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Оправдани правни очаквания — Преглед на приетите ограничителни мерки — Грешка в преценката — Равно третиране — Правно основание — Съществени процесуални правила — Пропорционалност — Право на собственост)

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/31

         Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Bank Kargoshaei и др./Съвет
   (Дело T-8/11) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Оправдани правни очаквания - Преглед на приетите ограничителни мерки - Грешка в преценката - Равно третиране - Правно основание - Съществени процесуални правила - Пропорционалност - Право на собственост)
   2013/C 325/52
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Bank Kargoshaei (Техеран, Иран); Bank Melli Iran Investment Company (Техеран); Bank Melli Iran Printing and Publishing Company (Техеран); Cement Investment & Development Co. (Техеран); Mazandaran Cement Company (Техеран); Melli Agro-chemical Company (Техеран); и Shomal Cement Co. (Техеран) (представители: първоначално L. Defalque и S. Woog, впоследствие L. Defalque и C. Malherbe, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и M. Konstantinidis)

      Предмет

   От една страна, искане да частична отмяна на Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 281, стр. 81), както и на Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1), на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 319, стр. 71), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 319, стр. 11) и на Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1), и от друга страна, искане за отмяна на всеки бъдещ регламент или бъдещо решение, които биха били приети с цел да допълнят или изменят някой от обжалваните актове и които биха били в сила към датата на приключване на устната фаза на производството.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Съветът на Европейския съюз понася освен направените от него съдебни разноски и тези, които са направени от Bank Kargoshaei, Bank Melli Iran Investment Company, Bank Melli Iran Printing and Publishing Company, Cement Investment & Development Co., Mazandaran Cement Company, Melli Agro-chemical Company и Shomal Cement Co.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 72, 5.3.2011 г.


title: Дело C-329/11: Решение на Съда (голям състав) от 6 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Paris — Франция) — Alexandre Achughbabian/Préfet du Val-de-Marne (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Директива 2008/115/ЕО — Общи стандарти и процедури за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни — Национална правна уредба, която предвижда наказание лишаване от свобода и глоба в случай на незаконно пребиваване)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/12

         Решение на Съда (голям състав) от 6 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Paris — Франция) — Alexandre Achughbabian/Préfet du Val-de-Marne
   (Дело C-329/11) (1)

   (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Директива 2008/115/ЕО - Общи стандарти и процедури за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни - Национална правна уредба, която предвижда наказание лишаване от свобода и глоба в случай на незаконно пребиваване)
   2012/C 32/20
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Paris

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Alexandre Achughbabian

      Ответник: Préfet du Val-de-Marne

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour d'appel de Paris — Тълкуване на Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стp. 98) — Съответствие на национална правна уредба, която предвижда налагане на наказание лишаване от свобода на гражданин на трета страна само поради това, че е влязъл или пребивава незаконно на територията на тази държава — Задържане с цел принудително отвеждане до границата на страната — Евентуална незаконност на задържането

      Диспозитив

   Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, трябва да се тълкува в смисъл, че

               —

               не допуска правна уредба на държава членка, която наказва незаконното пребиваване с наказателноправни санкции, доколкото същата позволява лишаването от свобода на гражданин на трета страна, който, като пребивава незаконно на територията на посочената държава членка и не желае да напусне доброволно тази територия, не е бил подложен на принудителните мерки, визирани в член 8 от тази директива, и в случай на задържане с оглед на подготвянето и извършването на неговото извеждане максималният срок на това задържане не е изтекъл; и

               —

               допуска такава правна уредба, доколкото същата позволява лишаването от свобода на гражданин на трета страна, към когото е приложена процедурата за връщане, установена от посочената директива, и който пребивава незаконно на посочената територия без основателна причина за невръщане.

      (1)  ОВ C 298, 8.10.2011 г.


title: Дело T-286/07: Жалба, предявена на 24 юли 2007 г. — Torres/СХВП — Torres de Anguix (TORRES de ANGUIX)

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/16

         Жалба, предявена на 24 юли 2007 г. — Torres/СХВП — Torres de Anguix (TORRES de ANGUIX)
   (Дело T-286/07)
   (2007/C 235/30)
   Език, на който е изготвена жалбата: испански
   Страни

      Жалбоподател: Miguel Torres, S.A. (Барселона, Испания) (представители: Srs. E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino и A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Torres de Anguix, S.L.
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение № R 707/2006-2 на Втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 2 май 2007 г., като СХВП изрично бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: TORRES DE ANGUIX, S.L.

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „TORRES de ANGUIX“ за стоки и услуги от класове 33, 35 и 39 (заявка № 3.283.652).

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка „TORRES“ (марка на Общността № 1.752.526) за стоки от клас 33, както и многобройни други общностни, национални и международни марки, които съдържат означението „TORRES“ самостоятелно или придружено с други думи или изображения.

      Решение на отдела по споровете: Уважаване на възражението и отхвърляне на заявката за регистрация на заявената марка.

      Решение на апелативния състав: Уважаване на жалбата и отмяна на оспорваното решение, с което се отказва заявената марка.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като съществува верятност от объркване между конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-292/10: Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Regensburg (Германия) на 11 юни 2010 г. — G/Cornelius de Visser

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/23

         Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Regensburg (Германия) на 11 юни 2010 г. — G/Cornelius de Visser
   (Дело C-292/10)
   ()
   2010/C 346/38
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Regensburg

      Страни в главното производство

      Ищец: G

      Ответник: Cornelius de Visser

      Преюдициални въпроси

               а)

               Противоречи ли на член 6, параграф 1, първа алинея, първа част от изречението от Договора за Европейския съюз в редакцията му след Договора от Лисабон (наричан по-нататък „ДЕС“) във връзка с член 47, параграф втори, изречение първо от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „ХЕС“) (1) или на други разпоредби от правото на Съюза национална правна уредба на т.нар. „връчване чрез публично оповестяване“ (връчване чрез обявление на таблото за съобщения на разпоредилата връчването национална юрисдикция за срок от един месец съгласно членове 185—188 от германския Zivilprozessordnung [Гражданско-процесуален кодекс]), в случай че ответникът по гражданско дело (в началния му етап) се окаже, че е оповестил на уебсайта си определен адрес на територията на Европейския съюз (наричана по-нататък „територията на Съюза“), но въпреки това на този адрес не може да бъде извършено съответното съдебно връчване, тъй като на това място не може да бъде открит ответникът, а и невъзможно да се установи по друг начин кой е адресът, на който пребивава към съответния момент?

               б)

               При положителен отговор на въпроса по буква а):

                           В този случай задължена ли е националната юрисдикция да следва досегашната практика на Съда (последното решение във връзка с това е Решение от 12 януари 2010 г. по дело Petersen, C-341/08, все още непубликувано в Сборника) и да откаже да приложи разпоредбите от националното право, които позволяват връчването чрез публично оповестяване, дори и при положение, че националното право запазва възможността за отказ за разглеждане на делото на такова основание единствено за (германския) Bundesverfassungsgericht (Федерален конституционен съд)?
                           и

                           С оглед защитата на правата си, ищецът следва ли да посочи на сезираната национална юрисдикция нов адрес на ответника, на който да може да бъде връчена исковата молба, тъй като според националното право не би било възможно да започне и да завърши разглеждането на гражданското дело, без да е връчена исковата молба чрез публично оповестяване и без да е известен адресът, на който пребивава ответникът?

               в)

               При отрицателен отговор на въпроса по буква а) по-горе: ще се наруши ли член 26, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (2) (наричан по-нататък „Регламент № 44/2001“), ако в конкретния случай бъде постановено неприсъствено съдебно решение на основание член 331 от германския Zivilprozessordnung, което всъщност би представлявало изпълнително основание при безспорни вземания по смисъла на Регламент (ЕО) № 805/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година за въвеждане на европейско изпълнително основание при безспорни вземания (наричан по-нататък „Регламент № 805/2004“), доколкото се иска постановяване на съдебно решение, с което да се осъди ответникът да заплати на ищеца обезщетение за неимуществени вреди в размер на най-малко 20 000 EUR плюс лихви, както и направените разноски за адвокатски възнаграждения в размер на 1 419,19 EUR плюс лихви?
               Преюдициалните въпроси по-долу се поставят единствено при условие, че ищецът може да продължи делото в съответствие с отговорите на Съда на въпросите по букви а) и б) по-горе:

               г)

               С оглед на предвиденото в член 4, параграфи 1 и 5, точка 3 от Регламент № 44/2001, приложим ли е този регламент и в случаите, в които не е известен адресът на местопребиваване на ответника по гражданско дело, по което се иска преустановяване и забрана на определено действие, предоставяне на определени сведения и заплащане на обезщетение за претърпени неимуществени вреди, причинени във връзка с експлоатацията на уебсайт, при положение, че ответникът всъщност (се предполага, че) е гражданин на Съюза по смисъла на член 9, изречение 2 ДЕС, като обаче неговото местопребиваване не е известно, но може да се допусне, въпреки че в никакъв случай не е сигурно, че към настоящия момент пребивава извън територията на Съюза, както и извън територията на държавите, спрямо които продължава да се прилага Конвенция относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, подписана в Лугано на 16 септември 1988 г. (наричана по-нататък „Конвенцията от Лугано“), а от друга страна, точното местонахождение на сървъра, на който е качен съответният уебсайт, не е известно, но може да се предположи, че се намира на територията на Съюза?

               д)

               Ако към конкретния случай се прилага Регламент № 44/2001: трябва ли, при положение че е налице (опасност) от нарушаване на правата му, свързани с личността, в резултат на публикуването на определено съдържание на уебсайт, изразът по член 5, точка 3 от този регламент — „мястото, където […] може да настъпи вредоносното събитие“ — да се тълкува в смисъл, че:

                           засегнатото лице (по-нататък наричано „ищецът“) има право да иска операторът на уебсайт (по-нататък наричан „ответникът“) да бъде осъден да преустанови извършването на определено действие, да предостави определени сведения и да заплати обезщетение за претърпени неимуществени вреди, независимо от обстоятелството къде е установен ответникът (в рамките на или извън територията на Съюза), като предяви иск пред съдилищата на която и да е държава членка, от която е достъпен съответния уебсайт,
                           или

                           за да се учреди компетентност на съдилищата на определена държава членка, в която ответникът не е установен, или липсват основания да се приеме, че ответникът пребивава на територията на тази държава членка, е необходимо да е налице особена привързване на спорното съдържание или на съответния уебсайт с държавата на сезирания съд (привръзка със съответната държава), а не само техническа възможност за достъп до въпросното съдържание или уебсайт от тази държава?

               е)

               Ако се изисква особена привръзка със съответната държава: по какви критерии трябва да се определя тази привръзка?
               Има ли значение дали операторът на спорния уебсайт целенасочено го е предназначил (и) за потребителите на Интернет в държавата на сезирания съд, или е достатъчно информацията, която е достъпна чрез този сайт, да има обективна връзка с държавата на сезирания съд в смисъл, че с оглед на конкретните обстоятелства по случая, и по-специално с оглед на съдържанието на спорния уебсайт, в държавата на сезирания съд фактически може да е настъпил или да настъпи конфликт на противоречиви интереси — от една страна, интересът на ищеца от зачитане на неговите права, свързани с личността, и, от друга — интересът на операторът на уебсайта да определя съдържанието на последния — или този конфликт на интереси е настъпил, вследствие на обстоятелството, че един или повече познати на засегнатото лице, правата свързани с личността на което, са нарушени от публикуването на съответното съдържание на уебсайта, са узнали съдържанието на въпросния уебсайт?

               ж)

               За установяването на особената привръзка със съответната държава релевантен ли е броят на посещенията на спорния уебсайт от територията на държавата на сезирания съд?

               з)

               Ако в резултат на отговора на предходните преюдициални въпроси настоящата юрисдикция е компетентна да разгледа подадения иск: приложими ли са и към конкретния случай принципните правила, установени от Съда в Решение от 7 март 1995 г. по дело Fiona Shevil и др. (C-68/93, Recueil, стр. I-415)?

               и)

               Ако за да се потвърди учредяването на компетентността не е необходима особена привръзка с държавата на сезирания съд или ако за да се приеме, че е учредена компетентност, е достатъчно спорната информация да има обективна връзка с държавата на сезирания съд в смисъл, че с оглед на конкретните обстоятелства по случая, и по-специално с оглед на съдържанието на спорния уебсайт, в държавата на сезирания съд фактически може да е настъпил или да настъпи конфликт между противоречиви интереси, съответно такъв конфликт да е настъпил, вследствие на обстоятелството, че един или повече познати на засегнатото лице, правата, свързани с личността на което, са нарушени от публикуването на съответното съдържание на уебсайта, са узнали съдържанието на въпросния уебсайт, и ако в такъв случай установяването на особената връзка не предполага да е налице определен минимален брой посещения на спорния уебсайт от територията на държавата на сезирания съд или ако Регламент № 44/2001 въобще не може да бъде приложен към настоящия случай:

                           трябва ли член 3, параграфи 1 и 2 от Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (наричана по-нататък „Директивата за електронната търговия“) (3) да се тълкува в смисъл, че тези разпоредби трябва да се разглеждат като стълкновителни норми, тъй като и в областта на гражданското право изключват прилагането на националните стълкновителни норми и предвиждат прилагане единствено на правото, действащо в държавата по произход,

                           или в смисъл, че

                           тези разпоредби трябва да се разглеждат като коректив с проявление на плоскостта на материалното право, при действието на който се променя по същество правото, сочено за приложимо от националните стълкновителни норми, и в резултат приложимото право се ограничава до изискванията на правопорядъка на държавата по произход?

               й)

               В случай че разпоредбите на член 3, параграфи 1 и 2 от Директивата за електронната търговия са стълкновителни норми:
               посочените разпоредби изискват ли да се приложи само действащото в държавата по произход материално право, или изискват да се приложи и действащите в нея стълкновителни норми, при което да е възможно правото на държавата по произход всъщност да препращат обратно към правото на държавата по предназначение [правото на държавата на сезирания съд]?

               к)

               В случай че разпоредбите на член 3, параграфи 1 и 2 от Директивата за електронната търговия са стълкновителни норми:
               въз основа на кой от следните критерии следва да се определи мястото на установяване на лицето, предлагащо конкретните услуги: въз основата на неговото (предполагаемо) настоящо местопребиваване, въз основата на неговото местопребиваване към момента на публикуване на снимките на ищеца или въз основата на (предполагаемото) местонахождение на сървъра, на който е качен съответния уебсайт?

      (1)  ОВ С 303, 14.12.2007 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.

      (3)  OB L 178, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 29, стр. 257.


title: Дело T-719/15 P: Жалба, подадена на 8 декември 2015 г. от LP срещу определението, постановено на 28 септември 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-73/14

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/37

         Жалба, подадена на 8 декември 2015 г. от LP срещу определението, постановено на 28 септември 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-73/14
   (Дело T-719/15 P)
   (2016/C 059/43)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: LP (Хага, Нидерландия) (представител: M. Velardo, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска полицейска служба (Европол)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени определението, постановено на 28 септември 2015 г. по дело F-73/14, и да се произнесе по спора или при условията на евентуалност да върне делото на Съда на публичната служба за ново разглеждане,

               —

               да осъди Европол да заплати разноските по двете производства.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква едно-единствено основание в подкрепа на жалбата си — обжалваното определение било опорочено поради няколко грешки при прилагане на правото и било в противоречие с правото на Европейския съюз по-специално що се отнася до задължението за мотивиране, задължението за полагане на грижа и явната грешка в преценката.


title: Дело C-86/09: Решение на Съда (втори състав) от 10 юни 2010 г. (преюдициално запитване от VAT and Duties Tribunal, Manchester, Обединеното кралство) — Future Health Technologies Ltd/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs (Данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Случаи на освобождаване — Член 132, параграф 1, букви б) и в) — Болнична и медицинска помощ и тясно свързани с тях дейности — Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии — Вземане, изследване и преработване на кръв от пъпната връв — Съхраняване на стволови клетки — Евентуална бъдеща терапевтична употреба — Сделки, представляващи съвкупност от елементи и действия)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/11

         Решение на Съда (втори състав) от 10 юни 2010 г. (преюдициално запитване от VAT and Duties Tribunal, Manchester, Обединеното кралство) — Future Health Technologies Ltd/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Дело C-86/09) (1)

   (Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Случаи на освобождаване - Член 132, параграф 1, букви б) и в) - Болнична и медицинска помощ и тясно свързани с тях дейности - Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии - Вземане, изследване и преработване на кръв от пъпната връв - Съхраняване на стволови клетки - Евентуална бъдеща терапевтична употреба - Сделки, представляващи съвкупност от елементи и действия)
   2010/C 221/18
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   VAT and Duties Tribunal, Manchester

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Future Health Technologies Ltd

      Ответник: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Предмет

   Преюдициално запитване — Value Added Tax and Duties Tribunal, Manchester — Тълкуване на член 132, параграф 1, букви б) и в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност — Освобождаване — Понятия „болнична и медицинска помощ, и тясно свързаните с тях дейности“ и „предоставяне на медицинска помощ“ — Услуги по вземане, транспорт, изследване и складиране на кръв и на стволови клетки от пъпната връв на новородени с оглед на евентуално медицинско лечение

      Диспозитив

               1.

               Когато имат за цел единствено да гарантират наличието на определен ресурс за лечение, ако се породи необходимост от такова, но не и да служат за диагностика, терапия и, доколкото е възможно, успешно лечение на заболявания или разстройства на здравето, дейностите, изразяващи се в изпращане на комплект за вземане на кръв от пъпната връв на новородени, в изследване и преработване на тази кръв и евентуално в съхраняване на съдържащите се в нея стволови клетки с оглед на евентуална бъдеща терапевтична употреба, разглеждани заедно или поотделно, не попадат в обхвата нито на понятието „болнична и медицинска помощ“, съдържащо се в член 132, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, нито в обхвата на понятието „предоставяне на медицинска помощ“, съдържащо се в член 132, параграф 1, буква в) от тази директива. Това важи и по отношение на изследването на кръвта от пъпната връв, освен ако това изследване действително има диагностична цел, нещо което запитващата юрисдикция, ако е необходимо, следва да провери.

               2.

               Понятието за дейности, „тясно свързани“„с болничната и медицинската помощ“ по смисъла на член 132, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112, трябва да се тълкува в смисъл, че не обхваща дейности като разглежданите в главното производство, а именно изпращане на комплект за вземане на кръв от пъпната връв на новородени, изследване на тази кръв и евентуално съхраняване на съдържащите се в нея стволови клетки с оглед на използване при евентуална бъдеща терапия, с която тези дейности само евентуално са свързани и която нито действително е извършена, нито е в процес на извършване, нито пък е планирана.

      (1)  ОВ C 102, 1.5.2009 г.


title: Дело F-78/07: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 21 април 2008 г. — Boudova и др./Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Класиране в степен — Служители със спомагателни функции, назначени като длъжностни лица — Конкурси, публикувани преди влизането в сила на новия правилник — Увреждащ акт — Допустимост на жалбата)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/61

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 21 април 2008 г. — Boudova и др./Комисия
   (Дело F-78/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Класиране в степен - Служители със спомагателни функции, назначени като длъжностни лица - Конкурси, публикувани преди влизането в сила на новия правилник - Увреждащ акт - Допустимост на жалбата)
   (2008/C 223/115)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподатели: Stanislava Boudova и др. (Люксембург, Люксембург) (представител: M.-A. Lucas, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и G. Berscheid)
   Предмет
   Отмяна на решението, с което се отхвърлят исканията за преразглеждане на класирането в степен на жалбоподателите — бивши служители със спомагателни функции, назначени като длъжностни лица след успешно преминаване на общ конкурс за степени B5/B4 — Искане за обезщетение.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 247, 20.10.2007 г., стр. 42.


title: Дело C-355/16: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 28 юни 2016 г. — Christian Picart/Ministre des finances et des comptes publics

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/36

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 28 юни 2016 г. — Christian Picart/Ministre des finances et des comptes publics
   (Дело C-355/16)
   (2016/C 335/48)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Christian Picart

      Ответник: Ministre des finances et des comptes publics

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли правото на установяване като самостоятелно заето лице, определено в членове 1 и 4 от Споразумението от 21 юни 1999 г. и в член 12 от приложение I към него, да се счита за еквивалентно на свободата на установяване, която член 43 от Договора за създаване на Европейската общност, понастоящем член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз, гарантира на лицата, упражняващи дейност като самостоятелно заети лица?

               2)

               С оглед на предвиденото в член 16 от споразумението, следва ли в тази хипотеза да се прилага съдебната практика, изведена от решение С-470/04 от 7 септември 2006 г., постановено след датата на подписване на това споразумение, към случай на преместил местожителството си в Швейцария гражданин на държава членка, който се е ограничил да запази дяловите си участия в дружества по правото на тази държава членка, осигуряващи му сигурно влияние върху решенията на тези дружества и позволяващи му да определя тяхната дейност, без да твърди, че възнамерява да упражнява в Швейцария друга дейност като самостоятелно заето лице, различна от упражняваната в държавата членка, на която е бил гражданин и състояща се в управление на тези дялови участия?

               3)

               В хипотезата, при която това право не е еквивалентно на свободата на установяване, следва ли то да се тълкува по същия начин, по който Съдът на Европейския съюз е направил това в решение С-470/04 от 7 септември 2006 г. по отношение на свободата на установяване?


title: Дело C-232/09: Решение на Съда (втори състав) от 11 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Република Латвия) — Dita Danosa/LKB Līzings SIA (Социална политика — Директива 92/85/ЕИО — Мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки — Член 2, буква а) и член 10 — Понятие за бременна работничка — Забрана за уволнение на бременна работничка за периода от началото на бременността до края на отпуска по майчинство — Директива 76/207/ЕИО — Равно третиране на мъжете и жените — Член на съвета на директорите на капиталово дружество — Национално законодателство, което позволява уволнението на член на съвета на директорите на капиталово дружество без никакво ограничение)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/11

         Решение на Съда (втори състав) от 11 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Република Латвия) — Dita Danosa/LKB Līzings SIA
   (Дело C-232/09) (1)

   (Социална политика - Директива 92/85/ЕИО - Мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки - Член 2, буква а) и член 10 - Понятие за бременна работничка - Забрана за уволнение на бременна работничка за периода от началото на бременността до края на отпуска по майчинство - Директива 76/207/ЕИО - Равно третиране на мъжете и жените - Член на съвета на директорите на капиталово дружество - Национално законодателство, което позволява уволнението на член на съвета на директорите на капиталово дружество без никакво ограничение)
   2011/C 13/17
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Dita Danosa

      Ответник: LKB Līzings SIA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Augstākās tiesas Senāts — Тълкуване на член 10 от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (OB L 348, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3) — Понятие „работник“ — Съвместимост с директивата на национална правна уредба, позволяваща уволняването на член на съвета на директорите на капиталово дружество без никакво ограничение, отчитащо по-специално бременността на този член

      Диспозитив

               1.

               Член на съвета на директорите на капиталово дружество, който предоставя работната си сила на същото и представлява неразделна част от него, трябва да се счита за притежаващ качеството работник по смисъла на Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО), ако през определен период от време изпълнява дейността си под ръководството или контрола на друг орган на това дружество и в замяна на тази дейност получава възнаграждение. Задължение на запитващата юрисдикция е да извърши необходимите проверки на фактическите обстоятелства, за да прецени дали това е така в спора, с който е сезирана.

               2.

               Член 10 от Директива 92/85 трябва да бъде тълкуван в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която позволява без ограничения отстраняването от длъжност на член на съвета на директорите на капиталово дружество, когато заинтересованото лице има качеството „бременна работничка“ по смисъла на тази директива и когато взетото спрямо него решение за отстраняване от длъжност е основано главно на бременността. Дори да се предположи, че засегнатият член на съвета на директорите няма това качество, това не променя факта, че отстраняването от длъжност на член на съвета на директорите, изпълняващ функции като описаните в главното производство, поради бременност или по причина, основана главно на това състояние, може да засяга само жените и поради това представлява пряка дискриминация, основана на пола, в разрез с член 2, параграфи 1 и 7 и член 3, параграф 1, буква в) от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд, изменена с Директива 2002/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 година.

      (1)  ОВ C 220, 12.9.2009 г.


title: Дело C-193/11: Решение на Съда (трети състав) от 26 септември 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данъчни въпроси — ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Членове 306—310 — Специален режим за туристически агенти — Различия между текстовете на различни езици — Национално законодателство, което предвижда прилагането на специалния режим спрямо лица, които не са пътуващи лица — Понятия „пътуващо лице“ и „клиент“ )

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/5

         Решение на Съда (трети състав) от 26 септември 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-193/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Членове 306—310 - Специален режим за туристически агенти - Различия между текстовете на различни езици - Национално законодателство, което предвижда прилагането на специалния режим спрямо лица, които не са пътуващи лица - Понятия „пътуващо лице“ и „клиент“)
   2013/C 344/04
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и K. Herrmann)

      Ответник: Република Полша (представители: A. Kraińska, A. Kramarczyk, M. Szpunar и B. Majczyna)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek, T. Müller и J. Očková), Кралство Испания (представител: г-жа S. Centeno Huerta), Френска република (представители: G. de Bergues и J.-S. Pilczer), Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и R. Laires), Република Финландия (представител: J. Heliskoski)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Национално законодателство, което предвижда прилагане на специалния режим на данъчно облагане на туристическите агенти спрямо услугите, извършени от тях за лица, които не са пътуващи лица

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да понесе съдебните разноски, направени от Република Полша.

               3.

               Чешката република, Кралство Испания, Френската република, Португалската република и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 204, 9.7.2011 г.


title: Дело C-77/15: Определение на заместник-председателя на Съда от 18 декември 2015 г. — Съд на Европейския съюз/Luigi Marcuccio

text:
               29.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/10

         Определение на заместник-председателя на Съда от 18 декември 2015 г. — Съд на Европейския съюз/Luigi Marcuccio
   (Дело C-77/15) (1)

   (2016/C 078/13)
   Език на производството: италиански
   Заместник-председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 138, 27.4.2015 г.


title: Дело T-45/06: Решение на Първоинстанционния съд от 24 септември 2008 г.  — Reliance Industries/Съвет и Комисия (Обща търговска политика — Антидъмпингови мита — Изравнителни мита — Изтичане на срока на действие на митата — Известие за започване на преразглеждане — Срок — Правила на СТО)

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/35

         Решение на Първоинстанционния съд от 24 септември 2008 г. — Reliance Industries/Съвет и Комисия
   (Дело T-45/06) (1)

   (Обща търговска политика - Антидъмпингови мита - Изравнителни мита - Изтичане на срока на действие на митата - Известие за започване на преразглеждане - Срок - Правила на СТО)
   (2008/C 285/63)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Reliance Industries Ltd (Mumbai, Индия) (представители: I. MacVay, S. Ahmed, solicitors, R. Thompson, QC, и K. Beal, barrister)

      Ответници: Съвет на Европейските общности (представител: J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch, avocat) и Комисия на Европейските общности (представители: N. Khan и P. Stancanelli)
   Предмет
   Искания за отмяна:

               —

               на Известие на Комисията от 1 декември 2005 година за започване на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на изравнителните мерки, приложими за вноса на някои видове полиетилентерефталат с произход в частност от Индия (ОВ C 304, стр. 4),

               —

               на Известие на Комисията от 1 декември 2005 година за започване на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на антидъмпинговите мерки, приложими за вноса на някои видове полиетилентерефталат с произход от Индия, Индонезия, Република Корея, Малайзия, Тайван и Тайланд и на частично междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими за вноса на някои видове полиетилентерефталат с произход от Република Корея и Тайван (ОВ C 304, стр. 9),

               —

               на Регламент (ЕО) № 2603/2000 на Съвета от 27 ноември 2000 година за налагане на окончателно изравнително мито и окончателно събиране на временното мито, наложено при вноса на определен полиетилентерефталат с произход от Индия, Малайзия и Тайланд, и за прекратяване на процедурата за защита срещу субсидиран внос на полиетилентерефталат с произход от Индонезия, Република Корея и Тайван (ОВ L 301, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 22, стр. 3), на Регламент (EО) № 2604/2000 на Съвета от 27 ноември 2000 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, налагано върху вноса на полиетилен-терефталат с произход от Индия, Индонезия, Малайзия, Република Корея, Тайван и Тайланд (ОВ L 301, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 22, стр. 23) и на Решение 2000/745/ЕО на Комисията от 29 ноември 2000 година за приемането на гаранции, предложени във връзка с антидъмпинговите и антисубсидийни производства относно вноса на определен полиетилен терефталат (PET) с произход от Индия, Индонезия, Малайзия, Република Корея, Тайван и Тайланд (ОВ L 301, стр. 88; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 22, стр. 44), доколкото тези актове следва да се прилагат спрямо жалбоподателя след 1 декември 2005 г.,

               —

               при условията на евентуалност, на член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223) и на член 18, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2026/97 на Съвета от 6 октомври 1997 година относно защитата срещу субсидиран внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 288, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 15, стр. 180).

         Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Reliance Industries Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 86, 8.4.2006 г.


title: Дело T-29/10: Жалба, подадена на 28 януари 2010 г. — Нидерландия/Комисия

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/38

         Жалба, подадена на 28 януари 2010 г. — Нидерландия/Комисия
   (Дело T-29/10)
   2010/C 80/63
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбподател: Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels и Y. de Vries)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени частично Решение на Комисията от 18 ноември 2009 г. по преписка № C 10/2009 (ex N 138/2009) — Нидерландия, държавна помощ за ING Groep N. V.

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Със спорното решение Комисията установява, че определени мерки, които Нидерландия е предприела по отношение на ING Groep N. V., представляват държавни помощи по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС и обявява тези помощи за съвместими с общия пазар при определени условия. Съгласно решението промяната на условията за погасяване по отношение на сума от 5 милиарда евро представлява допълнителна държавна помощ.
   Жалбата е насочена срещу член 2, параграф 1 от решението, който се основава на констатацията, че промяната на условията за погасяване по отношение на сума от 5 милиарда евро допълнителен капитал съдържала държавна помощ.
   Жалбоподателят твърди, че с него, на първо място, се нарушава член 107 ДФЕС, доколкото Комисията установява с решението, че адаптирането на условията за погасяване на участието в първичния капитал на ING съдържа в полза на ING допълнителна държавна помощ в размер на 2 милиарда евро. Комисията неправилно счела адаптирането на условията за погасяване за държавна помощ поради следните причини:

               —

               Доколкото ставало въпрос за държавна помощ, съгласно решението тя се изразявала в широкото участие в първичния капитал на ING; промяната на условията, при които тази помощ можело да бъде върната, не можела извън рамките на участието да съдържа държавна помощ.

               —

               Комисията трябвало да вземе предвид адаптирането на условията за погасяване при преценката си на участието в първичния капитал и да ги подложи на самостоятелна преценка.

               —

               Всъщност Комисията можела отделно да прецени адаптирането на условията за погасяване с оглед на разпоредбите относно държавните помощи, като тя обаче допуснала същевременно поредица от грешки.

               —

               При преценката си Комисията неправилно не е взела предвид, че адаптирането на условията за погасяване е имала също за цел да приведе тези условия в съответствие с обичайните за пазара условия за погасяване.

         На второ място, с решението се нарушавало задължението за полагане на дължимата грижа, тъй като Комисията е пропуснала да разгледа относимите фактически обстоятелства.
   На трето място, с решението се нарушавало задължението за мотивиране, тъй като Комисията не мотивирала достатъчно констатацията си, че адаптирането на условията за погасяване съдържало допълнителна държавна помощ.


title: Дело T-251/08: Жалба, подадена на 26 юни 2008 г. — Vion/СХВП (PASSION FOR BETTER FOOD)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/52

         Жалба, подадена на 26 юни 2008 г. — Vion/СХВП (PASSION FOR BETTER FOOD)
   (Дело T-251/08)
   (2008/C 223/92)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Vion NV (Best, Нидерландия) (представител: A. Klinger, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 25 април 2008 г. (преписка R 562/2007-4);

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „PASSION FOR BETTER FOOD“ за стоки от класове 5, 29 и 30 (заявка № 5 039 946).

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като заявената марка разкрива достатъчен отличителен характер.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-541/14 P: Жалба, подадена на 26 ноември 2014 г. от Royal Scandinavian Casino Århus I/S срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 26 септември 2014 г. по дело T-615/11 — Royal Scandinavian Casino Århus I/S/Европейска комисия

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/16

         Жалба, подадена на 26 ноември 2014 г. от Royal Scandinavian Casino Århus I/S срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 26 септември 2014 г. по дело T-615/11 — Royal Scandinavian Casino Århus I/S/Европейска комисия
   (Дело C-541/14 P)
   (2015/C 034/18)
   Език на производството: датски

      Страни

      Жалбоподател: Royal Scandinavian Casino Århus I/S (представители: B. Jacobi и P. Vesterdorf, advokater)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Дания, Република Малта, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)

      Искания на жалбоподателя

               1.

               Да се отмени решение на Общия съд от 26 септември 2014 г. по дело T-615/11, Royal Scandinavian Casino Århus/Комисия относно мярка C 35/10 (ex N 302/10), която Дания привежда в действие под формата на данъци върху игрите, организирани онлайн, в датския Закон за данъците върху игрите, доколкото съгласно решението жалбоподателят няма процесуална легитимация.

               2.

               Да се осъди Европейската комисия да понесе наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на жалбоподателя, а встъпилите страни да понесат направените от тях съдебни разноски в първоинстанционното производство и в производството пред Съда.

      Основания и основни доводи

               1.

               Жалбоподателят поддържа, че е неправилна констатацията на Общия съд, че му липсва процесуална легитимация, тъй като той отговаря на критериите по член 263 от ДФЕС за подаване на жалба срещу Комисията на ЕС.

               2.

               Жалбоподателят поддържа също, че в решението си от 26 септември 2014 г. по дело T-615/11, Royal Scandinavian Casino Århus/Комисия Общият съд допуска грешка при прилагане на правото в ущърб на интересите на жалбоподателя като:

                           a)

                           посочва в точка 43, във връзка с липсата на доказателства, че жалбоподателят не е доказал какво въздействие би имала държавната помощ върху икономическото му положение,

                           б)

                           стига до извода в точка 44, че жалбоподателят съответно не е доказал, че държавната помощ може да засегне съществено положението му на съответния пазар и следователно жалбоподателят не може да се разглежда като лично засегнат,

                           в)

                           приема в точка 42, че жалбоподателят не е лично засегнат от обжалваното решение, макар казиното на жалбоподателя да е част от тесен кръг реални казина,

                           г)

                           посочва в точка 52, че жалбата на жалбоподателя не отговаря на условията за допустимост, установени в последната част от четвърта алинея на член 263 ДФЕС, и

                           д)

                           посочва в точка 53, че жалбата трябва да се отхвърли поради липсата на процесуална легитимация на жалбоподателя.

               3.

               Жалбоподателят поддържа, че казиното е лично засегнато, тъй като:

                           —

                           жалбоподателят е подал жалба до Комисията относно въпросната държавна помощ под формата на данъци с подчертано по-нисък размер върху игрите, организирани онлайн, участвал е активно както в предварителната, така и в официалната процедура по разследване, и казиното е съществено засегнато от държавната помощ,

                           —

                           търговската дейност на жалбоподателя включва малък брой засегнати от помощта реални казина, които се различават правно и фактически от всички други търговски дейности в Дания, и

                           —

                           обжалваното решение на Комисията, което разрешава датската схема за държавни помощи под формата на данъци с по-нисък размер върху игрите, организирани онлайн, не е подзаконов акт, който включва мерки за изпълнение, във всеки случай не във връзка с жалбоподателя.


title: Дело C-427/14: Решение на Съда (първи състав) от 10 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — Valsts ieņēmumu dienests/„Veloserviss“ SIA (Преюдициално запитване — Митнически кодекс на Общността — Последващ контрол на декларации — Принцип на защита на оправданите правни очаквания — Ограничения, предвидени в националното право, за преразглеждането на резултатите от последващ контрол — Възможност — Решение относно първоначалния последващ контрол — Погрешни и непълни данни, които не са били известни към момента на приемане на решението)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/3

         Решение на Съда (първи състав) от 10 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — Valsts ieņēmumu dienests/„Veloserviss“ SIA
   (Дело C-427/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Митнически кодекс на Общността - Последващ контрол на декларации - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Ограничения, предвидени в националното право, за преразглеждането на резултатите от последващ контрол - Възможност - Решение относно първоначалния последващ контрол - Погрешни и непълни данни, които не са били известни към момента на приемане на решението))
   (2016/C 048/04)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Касатор: Valsts ieņēmumu dienests

      Ответник:„Veloserviss“ SIA

      Диспозитив

   Член 78, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 година, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която ограничава възможността за митническите органи да извършат повторно проверки на декларации или последващ контрол и с оглед на резултатите от тях да установят нов размер на митническото задължение, доколкото това ограничение се отнася до период от три години, считано от датата на възникване на първоначалното митническо задължение, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

      (1)  ОВ C 421, 24.11.2014 г.