title: Дело T-577/13: Жалба, подадена на 30 октомври 2013 г. — Zehnder/СХВП — UAB „Amalva“ (komfovent)

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/26

         Жалба, подадена на 30 октомври 2013 г. — Zehnder/СХВП — UAB „Amalva“ (komfovent)
   (Дело T-577/13)
   2014/C 24/46
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Zehnder Verkaufs- und Verwaltungs-AG (Gränichen, Швейцария) (представител: J. Krenzel, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: UAB „Amalva“ (Вилнюс, Литва)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 август 2013, постановено по преписка R 255/2012-4,

               —

               да осъди другата страна в производството да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративна марка в черно-бял цвят, съдържаща словния елемент „komfovent“, за стоки от клас 11 — регистрация на марка на Общността № 4 635 272.

      Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят.

      Основание на искането за обявяване на недействителност: основанията са тези, които са посочени в член 53, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Общността.

      Решение на отдела по отмяна: обявява спорната марка на Общността за недействителна.

      Решение на апелативния състав: отменя оспореното решение и отхвърля искането за обявяване на недействителност.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 75 от Регламента за марката на Общността.


title: Съединени дела C-618/11, C-637/11 и C-659/11: Решение на Съда (трети състав) от 5 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública (Данъчни въпроси — ДДС — Шеста директива 77/388/ЕИО — Член 11, част A, параграф 1, буква a), параграф 2, буква a) и параграф 3, буква в) — Директива 2006/112/ЕО — Член 73, член 78, първа алинея, буква a) и член 79, първа алинея, буква в) — Данъчна основа за начисляване на ДДС, дължим върху услугите за излъчване на търговска реклама — Такса за излъчване на търговска реклама)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/7

         Решение на Съда (трети състав) от 5 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública
   (Съединени дела C-618/11, C-637/11 и C-659/11) (1)

   (Данъчни въпроси - ДДС - Шеста директива 77/388/ЕИО - Член 11, част A, параграф 1, буква a), параграф 2, буква a) и параграф 3, буква в) - Директива 2006/112/ЕО - Член 73, член 78, първа алинея, буква a) и член 79, първа алинея, буква в) - Данъчна основа за начисляване на ДДС, дължим върху услугите за излъчване на търговска реклама - Такса за излъчване на търговска реклама)
   2014/C 45/12
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: TVI Televisão Independente SA

      Ответник: Fazenda Pública

      в присъствието на: Ministério Público

      Предмет

   Преюдициално запитване — Supremo Tribunal Administrativo — Тълкуване на член 11, част A, параграф 1, буква а) и параграф 3, буква в) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) и на член 73 и член 79, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и Поправка в ОВ L 74, 19.3.2011 г., стр. 3) — Понятие за насрещна престация, получена или която следва да бъде получена от доставчика за някои дейности — Такса, дължима за излъчването на търговска реклама

      Диспозитив

   Член 11, част A, параграф 1, буква a), параграф 2, буква a) и параграф 3, буква в) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, както и член 73, член 78, първа алинея, буква a) и член 79, първа алинея, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че такса като таксата за излъчване, предвидена в португалската правна уредба за насърчаване на кинематографичното и аудиовизуалното изкуство, трябва да бъде включена в данъчната основа за начисляване на данъка върху добавената стойност, дължим върху услугите за излъчване на търговска реклама.

      (1)  ОВ C 49, 18.2.2012 г.


title: Дело T-201/10: Определение на Общия съд от 13 юли 2012 г. — IVBN/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Схема за помощи, предоставена от Нидерландия в полза на дружества за социално жилищно строителство — Съществуващи помощи — Специална помощ за отделните проекти в полза на дружествата за социално жилищно строителство — Решение, с което се приемат ангажиментите на държавата членка — Решение, с което нова помощ се обявява за съвместима — Липса на лично засягане — Неоткриване на процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС — Жалба, която е отчасти недопустима и отчасти явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/21

         Определение на Общия съд от 13 юли 2012 г. — IVBN/Комисия
   (Дело T-201/10) (1)

   (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Схема за помощи, предоставена от Нидерландия в полза на дружества за социално жилищно строителство - Съществуващи помощи - Специална помощ за отделните проекти в полза на дружествата за социално жилищно строителство - Решение, с което се приемат ангажиментите на държавата членка - Решение, с което нова помощ се обявява за съвместима - Липса на лично засягане - Неоткриване на процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС - Жалба, която е отчасти недопустима и отчасти явно лишена от всякакво правно основание)
   2012/C 258/39
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Ворбург, Нидерландия) (представител: адв. M. Meulenbelt)

      Ответник: Европейска комисия (представители: H. van Vliet, S. Noë и S. Thomas, подпомагани от адв. H. Gilliams)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2009) 9963 окончателен на Комисията от 15 декември 2009 година относно държавни помощи № E 2/2005 и № 642/2009 — (Нидерландия — Съществуваща помощ и специална помощ по проекти в полза на дружествата за жилищно строителство).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) понася, наред с направените от него съдебни разноски и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 179, 3.7.2010 г.


title: Дело T-380/08: Жалба, подадена на 9 септември 2008 г. — Нидерландия/Комисия

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/51

         Жалба, подадена на 9 септември 2008 г. — Нидерландия/Комисия
   (Дело T-380/08)
   (2008/C 285/92)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels и M. de Mol)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Комисията от 30 юни 2008 г. с референтен номер SG.E3/MV/psi D(2008)5364,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С Решение от 13 септември 2006 г. по преписка COMP/F/38.456 — Битум (Нидерландия) (1) Комисията е наложила глоби на голям брой предприятия, на доставчици и на купувачи на пътен битум поради това, че са нарушили член 81 EО. В решението Комисията не оповестила всички данни. Множество юридически лица, публичноправни или частноправни, измежду които жалбоподателят, са претърпели сериозни вреди вследствие на поведението на тези предприятия. Тъй като било особено полезно да се знае тази информация с цел получаване на обезщетение за вредите, жалбоподателят е поискал на основание на член 6, параграф 1 от Регламент (EО) № 1049/2001 (2) да му бъде предоставен достъп до пълната редакция, без съкращения, на Решението от 13 септември 2006 г. С Решение от 30 юни 2008 г. Комисията отхвърля това заявление.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава, на първо място, на това, че с обжалваното решение се нарушавало правото на достъп, предвидено в член 255 EО във връзка с член 1 и член 4 от Регламент № 1049/2001.
   На второ място, според жалбоподателя, Комисията трябвало съгласно член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001 да осигури частичен достъп до документите.
   На трето място, обжалваното решение нарушавало принципа на пропорционалност.
   На четвърто място, поради недостатъчно мотивиране решението нарушавало член 253 EО.
   На пето и последно място, обжалваното решение нарушавало член 10 EО във връзка с принципа на пропорционалност.

      (1)  2007/534/ЕО: Решение на Комисията от 13 септември 2006 г. относно процедура по член 81 от Договора за създаване на Европейската общност (Преписка № COMP/F/38.456 — Битум (Нидерландия) (нотифицирано под номер C(2006) 4090) (ОВ L 196, 2007 г., стр. 40).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 от 30 май 2001 г. на Европейския парламент и на Съвета относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-90/11: Жалба, подадена на 18 февруари 2011 г. — ONP и др./Комисия

text:
               11.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 173/13

         Жалба, подадена на 18 февруари 2011 г. — ONP и др./Комисия
   (Дело T-90/11)
   2011/C 173/29
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Ordre national des pharmaciens (ONP) (Париж, Франция), Conseil national de l’Ordre des pharmaciens (CNOP) (Париж), Conseil central de la section G de l’Ordre national des pharmaciens (CCG) (Париж) (представители: O. Saumon, L. Defalque и T. Bontinck, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2010) 8952 окончателен на Европейската комисия от 8 декември 2010 година относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз (дело 39510 — LABCO/ONP), което е съобщено на жалбоподателите на 10 декември 2010 г.,

               —

               при условията на евентуалност, при положение че се установят определени твърдения за нарушения, да намали глобата от 5 000 000 EUR, наложена на жалбоподателите от Европейската комисия за нарушение на член 101 ДФЕС, като се вземат предвид съществуващите смекчаващи обстоятелства и особеностите на разглежданото сдружение от предприятия,

               —

               във всички случаи да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд на Европейския съюз.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат девет правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от грешка при тълкуването и прилагането на член 101 ДФЕС, тъй като Комисията приела, че установеното в Решение по дело Wouters (1) изключение не се прилага за настоящия случай.

         Що се отнася до ограниченията за развитието на групи от лаборатории на френския пазар за биомедецински анализи:

               2.

               Второто правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, дължаща се на грешка при преценката на обхвата на френското законодателство що се отнася до съответните роли на префекта и на Conseil central de la section G de l’Ordre des pharmaciens [Централния съвет на Секция G на Сдружението на френските фармацевти] в хода на промените, настъпили по време на съществуването на дружество на лица, упражняващи свободна професия.

               3.

               Третото правно основание е изведено от незачитане на приложното поле на задължението за съобщаване, произтичащо от членове L 4221-19, L 6221-4 и L 6221-5 на Кодекса за общественото здраве, както и от циркулярно писмо от 22 септември 1998 г., тъй като Комисията незачела ролята на Conseil central de la section G de l’Ordre des pharmaciens в рамките на проверката му a posteriori на дружествените документи, свързани с дружествата на лабораториите за биомедецински анализи, и на задължението му за изпращане на становище на префекта.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от незачитане на ролята на Conseil central de la section G de l’Ordre des pharmaciens като гарантиращ професионалната независимост на упражняващ дейност съдружник, доколкото Комисията подкрепила изискването за минимално участие на упражняващия дейност съдружник в капитала на дружества на лица, упражняващи свободна професия, което води до загубата на неговата икономическа независимост и управление.

               5.

               Петото правно основание е изведено от грешка при преценката на намерението на законодателя, що се отнася до раздробяването на дружествени дялове над тавана от 25 %, и от нарушение на правната уредба, приложима за раздробяването на дружествените дялове на дружества на лица, упражняващи свободна професия.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от грешка при тълкуването и прилагането на член 101 ДФЕС, тъй като в обжалваното решение са взети предвид постановените дисциплинарни санкции, доколкото те засилват потенциалните или действителните последици на въпросните решения.

         Що се отнася до налагането на минимални цени на френския пазар за биомедецински анализи:

               7.

               Седмото правно основание е изведено от обстоятелството, че Комисията е надхвърлила границите на решението за проверка (2) като е иззела документи относно „цените“, което имало за последица, че събраните на тази основа доказателства са получени незаконно и следователно свързаното с минималните цени твърдение за нарушение трябвало да се счита за неустановено.

         Ако quod non доказателствата относно минималните цени могат валидно да бъдат иззети от Комисията в рамките на нейната проверка:

               8.

               Осмото правно основание е изведено от грешка при преценката на обхвата на предишния член L 6211-6 от Кодекса за общественото здраве и на волята на законодателя относно определянето и прилагането на отстъпки.

               9.

               Деветото правно основание е изведено от грешка при преценката на фактите, водеща до грешка при прилагане на правото, тъй като Комисията е приела, от една страна, че поведението на ONP относно отстъпките не попадало в полето на неговите законни задачи, а отразявало неговите антиконкурентни цели, и от друга страна, че ONP систематично се е опитвало да наложи минимални цени на пазара на услугите, свързани с биомедецински анализи, за да защити интересите на малките лаборатории.

      (1)  Решение на Съда от 19 февруари 2002 г. по дело Wouters и др., C-309/99, Recueil, стр. I-1577.

      (2)  Решението за проверка C(2008) 6494 на Комисията от 29 октомври 2008 година, с което на жалбоподателите се разпорежда да се подчинят на проверка съгласно член 20, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС, е предмет на жалба по дело T-23/09, CNOP и CCG/Комисия (ОВ C 55, 2009 г., стр. 49).


title: Дело C-69/07: Иск, предявен на 9 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/23

         Иск, предявен на 9 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-69/07)
   (2007/C 82/41)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Recchia и J.-B. Laignelot)

      Ответник: Италианска република
   Искания

               —

               да се установи, че като не е въвела в сила законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2003/35/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда, и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета, Италианската република не е изпълнила задълженията, произтичащи по смисъла на член 13, параграф 1 от тази директива;

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2003/35/ЕО е изтекъл на 25 юни 2005 г.

      (1)  ОВ L 156, стр. 17.


title: Дело C-495/12: Решение на Съда (пети състав) от 19 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Обединено кралство) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/The Bridport and West Dorset Golf Club Limited (Данъчни въпроси — ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Случаи на освобождаване — Член 132, параграф 1, буква м) — Доставки на услуги, тясно свързани със спорта или физическото възпитание — Достъп до игрище за голф — Посетители, които не са членове на голф клуба и заплащат входна такса за достъп до игрището (green fee) — Изключване на освобождаването — Член 133, първа алинея, буква г) — Член 134, буква б) — Допълнителен доход)

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/20

         Решение на Съда (пети състав) от 19 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Обединено кралство) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/The Bridport and West Dorset Golf Club Limited
   (Дело C-495/12) (1)

   (Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Случаи на освобождаване - Член 132, параграф 1, буква м) - Доставки на услуги, тясно свързани със спорта или физическото възпитание - Достъп до игрище за голф - Посетители, които не са членове на голф клуба и заплащат входна такса за достъп до игрището (green fee) - Изключване на освобождаването - Член 133, първа алинея, буква г) - Член 134, буква б) - Допълнителен доход)
   2014/C 52/34
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Ответник: The Bridport and West Dorset Golf Club Limited

      Предмет

   Преюдициално запитване — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Обединено кралство — Тълкуване на член 132, параграф 1, буква м), член 133, буква г) и член 134, буква б) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Случаи на освобождаване — Доставки на услуги, тясно свързани със спорта или физическото възпитание — Продажба от нестопанска организация на права да се използва игрище за голф през определен период с цел да се играе на него голф

      Диспозитив

               1.

               Член 134, буква б) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че не изключва възможността предвиденото в член 132, параграф 1, буква м) от тази директива освобождаване да се ползва при доставката на услуги, състоящи се в предоставянето от нестопанска организация, управляваща игрище за голф и предлагаща система на членство, на правото да се използва това игрище за голф на посетителите, които не са членове на тази организация.

               2.

               Член 133, първа алинея, буква г) от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че не позволява на държавите членки, при обстоятелства като разглежданите в главното производство, да изключват възможността за ползване на освобождаването, предвидено в член 132, параграф 1, буква м) от тази директива при доставката на услуги, състоящи се в предоставянето на правото да се ползва игрището за голф, управлявано от нестопанска организация, предлагаща система на членство, когато услугата се предоставя на посетители, които не са членове на посочената организация.

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело F-11/10: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 юни 2010 г. — Palou Martínez/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Явна недопустимост — Закъснение — Нарушение на досъдебната процедура — Член 35, параграф 1,буква е) от Процедурния правилник)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/73

      Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 юни 2010 г. — Palou Martínez/Комисия
      (Дело F-11/10)
      (Публична служба - Длъжностни лица - Явна недопустимост - Закъснение - Нарушение на досъдебната процедура - Член 35, параграф 1,буква е) от Процедурния правилник)
      (2010/C 288/137)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: María Soledad Palou Martínez (Барселона, Испания) (представител: V. Balfagon Costa, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Предмет

      Искане за отмяна на решението за преназначаване на жалбоподателката на работа в седалището в Брюксел

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата като явно недопустима.

                  2.

                  Г-жа María Soledad Palou Martínez понася направените от нея съдебни разноски.


title: Дело T-103/10 P(R: Определение на Общия съд от 27 април 2010 г. — Парламент/U (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Решение за уволнение — Определение на председателя на Съда на публичната служба на Европейския съюз, постановено в обезпечително производство — Липса на неотложност)

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/41

      Определение на Общия съд от 27 април 2010 г. — Парламент/U
      (Дело T-103/10 P(R) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Решение за уволнение - Определение на председателя на Съда на публичната служба на Европейския съюз, постановено в обезпечително производство - Липса на неотложност)
      (2010/C 161/65)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейски парламент (представители: S. Seyr и K. Zejdová)

         Друга страна в производството: U (Люксембург, Люксембург) (представители: F. Moyse и A. Salerno, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу Определение на председателя на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 18 декември 2009 г. по дело U/Парламент (F-92/09 R, все още непубликувано в Сборника), с която се цели отмяна на това определение

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя Определение на председателя на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 18 декември 2009 г. по дело U/Парламент (F-92/09 R, все още непубликувано в Сборника).

                  2.

                  Отхвърля подадената от U молба за допускане на обезпечение.

                  3.

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.


title: Дело C-99/12: Решение на Съда (шести състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Bruxelles — Белгия) — Eurofit SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) (Преюдициално запитване — Селско стопанство — Обща организация на пазарите — Регламент (ЕИО) № 3665/87 — Възстановявания при износ — Отклоняване на предназначената за износ стока — Задължение за връщане от износителя — Липса на съобщаване от страна на компетентните органи на данни относно надеждността на заподозрения в измама съдоговорител — Случай на непреодолима сила — Липса)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/12

         Решение на Съда (шести състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Bruxelles — Белгия) — Eurofit SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Дело C-99/12) (1)

   (Преюдициално запитване - Селско стопанство - Обща организация на пазарите - Регламент (ЕИО) № 3665/87 - Възстановявания при износ - Отклоняване на предназначената за износ стока - Задължение за връщане от износителя - Липса на съобщаване от страна на компетентните органи на данни относно надеждността на заподозрения в измама съдоговорител - Случай на непреодолима сила - Липса)
   2013/C 260/20
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Ищец: Eurofit SA

      Ответник: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal de première instance de Bruxelles — Тълкуване на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 3665/87 на Комисията от 27 ноември 1987 година за определяне на подробни общи правила за прилагане на системата на възстановявания при износа на земеделски продукти (ОВ L 351, стр. 1) — Задължение за връщане от износителя на получените възстановявания при износ в случай на отклоняване на стоки — Непредаване от страна на компетентните органи на поисканата от износителя информация или предаване на износителя на невярна информация, представляващо случай на непреодолима сила по смисъла на посочения по-горе регламент.

      Диспозитив

   Пропускът на компетентните митнически органи да уведомят износителя за съществуването на опасност от измама, извършена от неговия съдоговорител, не представлява случай на непреодолима сила по смисъла на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 3665/87 на Комисията от 27 ноември 1987 година за определяне на подробни общи правила за прилагане на системата на възстановявания при износа на земеделски продукти, изменен с Регламент (ЕО) № 2945/94 на Комисията от 2 декември 1994 г., а именно на член 11, параграф 1, трета алинея, първо тире от този регламент. Независимо че такъв пропуск може да представлява изключителен случай по смисъла на член 11, параграф 1, трета алинея, второ тире от Регламент № 3665/87, изменен с Регламент № 2945/94, той все пак не може да освободи износителя от задължението му да върне недължимо получените възстановявания при износ, тъй като той е освободен единствено от плащането на дължимите по силата на същия член 11 глоби.

      (1)  ОВ C 138, 12.5.2012 г.


title: Дело C-7/14 P: Жалба, подадена на 10 януари 2014 г. от Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 12 ноември 2013 г. по дело Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG/Европейска комисия, T-147/12

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/32

         Жалба, подадена на 10 януари 2014 г. от Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 12 ноември 2013 г. по дело Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG/Европейска комисия, T-147/12
   (Дело C-7/14 P)
   2014/C 52/58
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (представители: Rechtsanwälte K. Landry и G. Schwendinger)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени Решение на Общия съд (трети състав) от 12 ноември 2013 г. по дело T-147/12 в неговата цялост, както и да отмени Решение C(2011) 6393 окончателен на Комисията от 16 септември 2011 г. по преписка REM 02/09,

               —

               при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Като първо основание жалбоподателят посочва нарушение на член 220, параграф 2, буква б) от Митническия кодекс (1), доколкото Общият съд е приел, че грешката, допусната от германските митнически власти, е могла да бъде открита от жалбоподателя. Това не било така. Различните разпоредби били сложни, а съдържанието ми — неясно и заблуждаващо. Това се доказвало по-специално от обмен на кореспонденция между Федералното министерство на финансите и Комисията. Освен това продължителността и обхвата на порочните практики на германските митнически власти отхвърляли твърдението, че допуснатата грешка е могла да бъде открита от жалбоподателя.
   На второ място, Общият съд нарушил член 239, параграф 1, второ тире от Митническия кодекс като приел, че е налице груба небрежност от страна на жалбоподателя.
   На трето място, по два въпроса Общият съд не е мотивирал решението си в достатъчна степен, така че съображенията му не могат да бъдат разбрани от жалбоподателя.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, глава 2, том 5, стр. 58).


title: Дело C-82/16: Преюдициално запитване от Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Белгия), постъпило на 12 февруари 2016 г. — K. и др./Belgischer Staat

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/21

         Преюдициално запитване от Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Белгия), постъпило на 12 февруари 2016 г. — K. и др./Belgischer Staat
   (Дело C-82/16)
   (2016/C 145/28)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: A. K., Z. M., J. M., N. N. N., I. O. O., I. R., A. B.

      Ответник: Белгийската държава

      Преюдициални въпроси

               1)

               Правото на Съюза, и по-специално член 20 ДФЕС, както и членове 5 и 11 от Директива 2008/115/ЕО (1) във връзка с членове 7 и 24 от Хартата (2) следва ли да се тълкуват в смисъл, че при определени обстоятелства това право забранява национална практика, съгласно която молбата за предоставяне на разрешение за пребиваване, подадена от член на семейството, гражданин на трета страна, в рамките на събиране на семейството с гражданин на Съюза в държавата членка по пребиваването на въпросния гражданин на Съюза, който е гражданин на тази държава членка и не се е ползвал от правото си на свободно движение и от свободата си на установяване (наричан по-нататък „статичен гражданин на Съюза“), се отхвърля само на основание, че — евентуално с едновременно издаване на решение за извеждане — на засегнатия член на семейството, гражданин на трета страна, е наложена действаща забрана за влизане на европейско равнище?

                           а)

                           За преценката на тези обстоятелства от значение ли е фактът, че между члена на семейството, гражданин на трета страна, и статичния гражданин на Съюза съществува отношение на зависимост, което надхвърля обикновената семейна връзка? При утвърдителен отговор на този въпрос, кои фактори играят роля при установяване на обстоятелството дали е налице отношение на зависимост? Целесъобразно ли е позоваване по този въпрос на съдебната практика във връзка с установяването на наличие на съвместен семеен живот по член 8 от ЕКПЧ и член 7 от Хартата?

                           б)

                           Специално що се отнася до ненавършилите пълнолетие деца, изисква ли член 20 ДФЕС нещо повече от биологична връзка между родителя, гражданин на трета страна, и детето, гражданин на Съюза? В това отношение от значение ли е обстоятелството, че съжителството им е доказано, или е достатъчно наличието само на емоционални и финансови връзки, които са видни от акт за регламентиране на пребиваването и на посещенията, както и от плащането на издръжка? Целесъобразно ли е позоваване по този въпрос на решенията на Съда от 10 юли 2014 г. по дело Ogieriakhi, C-244/13, точки 38 и 39, от 16 юли 2015 г. по дело Singh и др., C-218/14, точка 54 и от 6 декември 2012 г. по дело O. и S., съединени дела C-356/11 и C-357/11, точка 56? Вж. в тази връзка и преюдициалното запитване по още неприключилото дело C-133/15.

                           в)

                           За преценката на тези обстоятелства от значение ли е фактът, че семейният живот е започнал в момент, към който вече е действала забрана за влизане на гражданина на трета страна и следователно на последния е било известно, че престоят му в държавата членка е незаконен? Целесъобразно ли е позоваване на това обстоятелство, за да се предотврати евентуална злоупотреба с производствата за предоставяне на разрешение за пребиваване в рамките на събирането на семейства?

                           г)

                           За преценката на тези обстоятелства от значение ли е обстоятелството, че срещу решението за налагане на забрана за влизане не е било използвано средство за защита по смисъла на член 13, параграф 1 от Директива 2008/115/ЕО, или фактът, че жалбата срещу това решение за налагане на забрана за влизане е била отхвърлена?

                           д)

                           Релевантен ли е фактът, че забраната за влизане е наложена по съображения, свързани с обществения ред, или поради незаконен престой? При утвърдителен отговор на този въпрос, трябва ли освен това да се провери дали засегнатият гражданин на трета страна представлява действителна, настояща и достатъчно сериозна заплаха за основен обществен интерес? В това отношение могат ли да се приложат съответно членове 27 и 28 от Директива 2004/38/ЕО (3), които са транспонирани с членове 43 и 45 от Закона за чужденците, както и практиката на Съда в областта на обществения ред по отношение на членове на семейството на статични граждани на Съюза? (вж. преюдициалните запитвания по още неприключилите дела C-165/14 и C-304/14)

               2)

               Правото на Съюза, и по-специално член 5 от Директива 2008/115/ЕО, както и членове 7 и 24 от Хартата, следва ли да се тълкуват в смисъл, че това право забранява национална практика, съгласно която действаща забрана за влизане се посочва като основание за отхвърлянето на молба за събиране на семейството със статичен гражданин на Съюза, подадена по-късно в дадена държава членка, без да се вземат предвид семейният живот и висшият интерес на засегнатите деца — обстоятелства, които са изтъкнати в тази по-късно подадена молба за събиране на семейството?

               3)

               Правото на Съюза, и по-специално член 5 от Директива 2008/115/ЕО, както и членове 7 и 24 от Хартата, следва ли да се тълкуват в смисъл, че това право забранява национална практика, съгласно която срещу гражданин на трета страна, за когото вече действа забрана за влизане, се издава и решение за извеждане, без да се вземат предвид семейният живот и висшият интерес на засегнатите деца — обстоятелства, които са изтъкнати в по-късно подадена молба за събиране на семейството със статичен гражданин на Съюза, тоест след като вече е наложена забраната за влизане?

               4)

               Член 11, параграф 3 от Директива 2008/115/ЕО следва ли да се разбира в смисъл, че поначало гражданинът на трета страна винаги трябва да подаде извън Европейския съюз искането си за отмяна или за спиране действието на действаща и окончателна забрана за влизане, или има обстоятелства, при които той може да подаде това искане и на територията на Европейския съюз?

                           а)

                           Член 11, параграф 3, трета и четвърта алинеи от Директива 2008/115/ЕО следва ли да се разбира в смисъл, че предпоставките по член 11, параграф 3, първа алинея от тази директива — според която забраната за влизане може да бъде отменена или действието ѝ спряно само ако гражданинът на трета страна докаже, че е напуснал държавната територия при пълно спазване на решението за връщане — трябва да са безусловно изпълнени във всеки конкретен случай, съответно във всички групи случаи?

                           б)

                           Допускат ли членове 5 и 11 от Директива 2008/115/ЕО тълкуване в смисъл, че молбата за предоставяне на разрешение за пребиваване в рамките на събиране на семейството със статичен гражданин на Съюза, който не се е ползвал от правото си на свободно движение и от свободата си на установяване, се счита за имплицитно (ограничено по време) искане за отмяна или за спиране действието на действаща и окончателна забрана за влизане, като, ако се установи, че предпоставките за предоставяне на разрешение за пребиваване не са изпълнени, се възстановява действието на забраната за влизане?

                           в)

                           Релевантен ли е фактът, че задължението искането за отмяна или за спиране на действието [на забраната за влизане] да се подаде в държавата по произход евентуално води най-много до временна раздяла между гражданина на трета страна и статичния гражданин на Съюза? Има ли обстоятелства, при които членове 7 и 24 от Хартата все пак не допускат временна раздяла?

                           г)

                           Релевантен ли е фактът, че задължението искането за отмяна или за спиране на действието [на забраната за влизане] да се подаде в държавата по произход води единствено до положение, при което гражданинът на Съюза евентуално трябва да напусне за известно време изцяло територията на Европейския съюз? Има ли обстоятелства, при които член 20 ДФЕС все пак не допуска положение, при което статичният гражданин на Съюза трябва да напусне за известно време изцяло територията на Европейския съюз?

      (1)  Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (OB L 348, стр. 98).

      (2)  ОВ C 364, 2000 г., стр. 1.

      (3)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (OB L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дела T-253/09 и T-254/09: Решение на Общия съд от 9 декември 2010 г. — Wilo/СХВП (Фасетиран кожух на електрически мотор и изображение на зелени фасети) (Марка на Общността — Заявка за триизмерна марка на Общността — Фасетиран кожух на електрически мотор — Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща зелени фасети — Абсолютни основания за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (впоследствие член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/37

         Решение на Общия съд от 9 декември 2010 г. — Wilo/СХВП (Фасетиран кожух на електрически мотор и изображение на зелени фасети)
   (Дела T-253/09 и T-254/09) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за триизмерна марка на Общността - Фасетиран кожух на електрически мотор - Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща зелени фасети - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (впоследствие член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 30/66
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Wilo SE (Дортмунд, Германия) (представител: G. Braun, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: B. Schmidt и P. Quay)

      Предмет

   Две жалби, подадени срещу решенията на първи апелативен състав на СХВП от 30 март 2009 г. (дела R 1184/2008-1 и R 1196/2008-1) относно заявки за регистрация на триизмерен знак, представен във формата на фасетиран кожух на електрически мотор и на фигуративен знак, изобразяващ зелени фасети

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбите.

               2.

               Осъжда Wilo SE да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 205, 29.8.2009 г.


title: Дело C-187/08: Иск, предявен на 5 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/15

         Иск, предявен на 5 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-187/08)
   (2008/C 158/23)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: г-н Schima и г-н M. J.-B. Laignelot)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2002/91/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно енергийните характеристики на сградите (1) и във всеки случай, като не ги е съобщило на Комисията, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 15 от тази директива,

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2002/91/ЕО изтече на 4 януари 2006 г. Към датата на предявяване на настоящия иск обаче ответникът все още не е приел необходимите мерки за транспониране на директивата, що се отнася до регион Валония, или във всеки случай не е съобщил на Комисията за споменатите мерки.

      (1)  ОВ L 1, 2003 г., стр. 65, Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 44.


title: Дело T-214/12: Жалба, подадена на 21 май 2012 г. — Indesit Company/СХВП — ILVE (quadrio)

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/23

         Жалба, подадена на 21 май 2012 г. — Indesit Company/СХВП — ILVE (quadrio)
   (Дело T-214/12)
   2012/C 227/39
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Indesit Company SpA (Фабрияно, Италия) (представители: G. Floridia и R. Floridia, avvocati)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: ILVE-Industria Lavorazione Veneta Elettrodomestici SpA (Камподарсего, Италия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав от 14 март 2012 г. в производство по преписка R 2219/2010-1 и да обяви за законосъобразно подлежаща на регистрация заявка за марка на Общността № 7 313 158 с предмет думата „quadrio“, изписвана по специален начин за обозначаването на хладилна техника.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „quadrio“ за стоки от клас 11 — заявка № 7 313 158

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: ILVE-Industria Lavorazione Veneta Elettrodomestici SpA

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка „QUADRA“ за стоки от клас 11

      Решение на отдела по споровете: приема възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-364/08: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance d'Arlon (Белгия) на 7 август 2008 г. — Marc Vandermeir/État Belge — SPF Finances

text:
               11.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/11

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance d'Arlon (Белгия) на 7 август 2008 г. — Marc Vandermeir/État Belge — SPF Finances
   (Дело C-364/08)
   (2008/C 260/20)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal de première instance d'Arlon
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Marc Vandermeir

      Ответник: État Belge — SPF Finances
   Преюдициален въпрос
   Допускат ли членове 43 и/или 49 национална правна уредба на държава-членка, като разглежданата в случая, да задължава самостоятелно заето лице, пребиваващо в тази държава-членка, да регистрира в нея превозното си средство, макар и да упражнява професионалната си дейност почти изключително във втора държава-членка чрез постоянен обект, който лицето притежава в последната, при положение че това превозно средство не е предназначено за трайно използване основно в първата държава-членка, нито, впрочем, е използвано по такъв начин?


title: Дело C-425/09: Преюдициално запитване, отправено от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция) на 28 октомври 2009 г. — Vasileios Alexandrou Giankoulis/Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/21

         Преюдициално запитване, отправено от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция) на 28 октомври 2009 г. — Vasileios Alexandrou Giankoulis/Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
   (Дело C-425/09)
   2010/C 24/38
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Symvoulio tis Epikrateias

      Страни в главното производство

      Ищец: Vasileios Alexandrou Giankoulis

      Ответник: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

      Преюдициален въпрос

   „Терминът „професионален стаж“, фигуриращ в член 4, параграф 1, буква б) от Директива 89/48/ЕИО относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВЕО L 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр.76), в редакцията му в сила след изменението му с член 1, параграф 3 от Директива 2001/19/ЕО (ОВЕО L 206; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр.60) и преди отмяната му с член 62 от Директива 2005/36/ЕО (ОВЕО L 255; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр.3), съответства ли на термина „професионален стаж“, чието определение фигурира в член 1, буква д) от същата директива и могат ли посочените да се разглеждат като стаж, който кумулативно има следните характеристики: a) стажът е бил придобит от заинтересованото лице след получаването на диплома, която му гарантира достъп до определена регламентирана професия в държавата членка на произход, б) стажът е бил придобит при упражняване на същата професия, за която заинтересованото лице е подало молба по силата на Директива 89/48/ЕИО (вж. термините „the profession concerned“, „la profession concernée“, „des betreffenden Berufs“, използвани съответно в английския, френския и немски текст на директивата) и в) посочената професионална дейност е упражнявана законно, а именно при спазване на изискванията и условията на съответното законодателство на държавата членка, в която е била упражнявана, така че е изключено да се вземе предвид придобитият по тази конкретна професия стаж преди уважаването на молбата, тъй като в приемащата държава членка въпросната професия не може да се упражнява законно преди уважаването на молбата [без разбира се да се засяга прилагането на член 5 от директивата, който позволява при определени условия — с оглед следване на професионално обучение извън държавата членка на произход — професията да се упражнява в приемащата държава членка с помощта на квалифициран професионалист]?“


title: Дело T-308/13: Решение на Общия съд от 18 ноември 2014 г.  — Repsol/СХВП — Adell Argiles (ELECTROLINERA) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „ELECTROLINERA“  — По-ранна национална словна марка „ELECTROLINERA“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/33

         Решение на Общия съд от 18 ноември 2014 г. — Repsol/СХВП — Adell Argiles (ELECTROLINERA)
   (Дело T-308/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „ELECTROLINERA“ - По-ранна национална словна марка „ELECTROLINERA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 007/36)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Repsol, SA (Мадрид, Испания) (представители: адв. J.-B. Devaureix и адв. L. Montoya Terán)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представители: J. Crespo Carrillo и V. Melgar)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Josep María Adell Argiles (Мадрид, Испания) (представители: първоначално адв. M. García Jiménez и адв. A. Zuazo Araluze)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 7 март 2013 г. (преписка R 1565/2012-1) във връзка с производство по възражение между г-н Josep María Adell Argiles и Repsol, SA.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 7 март 2013 г. (преписка R 1565/2012-1) във връзка с производство по възражение между г-н Josep María Adell Argiles и Repsol, SA в частта, отнасяща се до „промишлени масла и греси; смазки; горива (включително моторно гориво)“ от клас 4 по смисъла на ревизираната и допълнена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 година.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 226, 3.8.2013 г.


title: Дело C-531/12 P: Решение на Съда (първи състав) от 19 юни 2014 г.  — Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA)/Европейска комисия (Обжалване — Арбитражна клауза — Договор за отпускане на безвъзмездни средства за дейности, свързани с местното развитие — Връщане на част от авансово платени суми — Поемане на дълг — Компетентност на Общия съд — Погасителна давност — Отговорност на Комисията)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/6

         Решение на Съда (първи състав) от 19 юни 2014 г. — Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA)/Европейска комисия
   (Дело C-531/12 P) (1)

   ((Обжалване - Арбитражна клауза - Договор за отпускане на безвъзмездни средства за дейности, свързани с местното развитие - Връщане на част от авансово платени суми - Поемане на дълг - Компетентност на Общия съд - Погасителна давност - Отговорност на Комисията))
   2014/C 282/08
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) (представители: L. Hincker и F. Bleykasten, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: S. Lejeune и D. Calciu, подпомагани от E. Bouttier, avocat)

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз, Комисия/SEMEA и Commune de Millau (T-168/10 и T-572/10), доколкото в него по отношение на насрещния иск на община Мило и на Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) е прието, че не съществува пряка причинно-следствена връзка между поведението на Европейската комисия и вредата, която се твърди, че е претърпяна вследствие от осъждането да бъдат платени мораторни лихви.

               2)

               Частично уважава насрещния иск на община Мило и на Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA), и осъжда Европейската комисия да понесе три четвърти от сумата на мораторните лихви по приложимия във Франция законоустановен годишен лихвен процент, натрупани между 27 април 1993 г. и 18 ноември 2005 г.

               3)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4)

               Осъжда Европейската комисия да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване, и една четвърт от съдебните разноски, направени от община Мило и от Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) в тези две производства.

               5)

               Община Мило и Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) понасят три четвърти от съдебните разноски, направени от тях в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело T-58/12: Жалба, подадена на 9 февруари 2012 г. — Nabipour и др./Съвет

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/23

         Жалба, подадена на 9 февруари 2012 г. — Nabipour и др./Съвет
   (Дело T-58/12)
   2012/C 109/50
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Ghasem Nabipour (Техеран, Иран), Mansour Eslami (Madliena, Малта), Mohamad Talai (Хамбург, Германия), Mohammad Moghaddami Fard (Техеран), Alireza Ghezelayagh (Сингапур, Сингапур), Gholam Hossein Golparvar (Техеран), Hassan Jalil Zadeh (Техеран), Mohammad Hadi Pajand (Лондон, Обединено кралство), Ahmad Sarkandi (Обединени арабски емирства), Seyed Alaeddin Sadat Rasool (Техеран) и Ahmad Tafazoly (Шанхай, Китайска народна република) (представители: S. Kentridge, QC (Queen’s Counsel), M. Lester, barrister и M. Taher, solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени както Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 71), така и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L319, стр. 11), доколкото тези актове се отнасят до жалбоподателите,

               —

               да се постанови, че за нито един от тях не се прилага забрана за пътуване и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири правни основания, като твърдят, че при включването на имената им в списъците, приложени към обжалваните решение и регламент, Съветът:

               —

               не е изложил подходящи или достатъчни мотиви,

               —

               не е изпълнил критериите за включване в списъците и/или е допуснал явна грешка в преценката, когато е приел, че тези критерии са изпълнени, що се отнася до поведението на жалбоподателите,

               —

               е нарушил неоправдано или несъразмерно основните права на жалбоподателите, включително тяхното право на закрила на собствеността им, тяхното право на стопанска инициатива, репутацията им, както и личния и семейния живот, и

               —

               е нарушил правото на жалбоподателите на защита и на ефективен съдебен контрол.


title: Дело F-153/12: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 6 май 2014 г.  — Forget/Комисия (Публична служба — Длъжностно лице — Възнаграждение — Семейни надбавки — Надбавка за жилищни нужди — Условиe за предоставяне — Регистрирано партньорство по люксембургското право — Двойка лица, които са регистрирани като постоянни небрачни партньори и имат достъп до граждански брак — Длъжностно лице, което не изпълнява условията, предвидени в член 1, параграф 2, буква в), iv) от приложение VII към Правилника)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/49

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 6 май 2014 г. — Forget/Комисия
   (Дело F-153/12) (1)

   ((Публична служба - Длъжностно лице - Възнаграждение - Семейни надбавки - Надбавка за жилищни нужди - Условиe за предоставяне - Регистрирано партньорство по люксембургското право - Двойка лица, които са регистрирани като постоянни небрачни партньори и имат достъп до граждански брак - Длъжностно лице, което не изпълнява условията, предвидени в член 1, параграф 2, буква в), iv) от приложение VII към Правилника))
   2014/C 421/67
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Claude Forget (Щайнфорт, Люксембург) (представител: M. Kerger, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A. Bisch)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението, с което на партньора на жалбоподателя се отказва надбавка за жилищни нужди и наследствена пенсия.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Forget понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

               3)

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 55, 23.2.2013 г., стр. 26.


title: Дело F-128/12: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 12 март 2014 г.  — CR/Парламент (Публична служба — Възнаграждение — Семейни надбавки — Надбавка за дете на издръжка — Искане за връщане на надплатени суми — Умишлено въвеждане на администрацията в заблуждение — Доказване — Неприложимост спрямо администрацията на петгодишния срок за предявяване на искането за връщане на надплатени суми — Възражение за незаконосъобразност — Досъдебна процедура — Правило за съответствие — Възражение за незаконосъобразност, формулирано за първи път в жалбата — Допустимост)

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/36

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 12 март 2014 г. — CR/Парламент
   (Дело F-128/12) (1)

   ((Публична служба - Възнаграждение - Семейни надбавки - Надбавка за дете на издръжка - Искане за връщане на надплатени суми - Умишлено въвеждане на администрацията в заблуждение - Доказване - Неприложимост спрямо администрацията на петгодишния срок за предявяване на искането за връщане на надплатени суми - Възражение за незаконосъобразност - Досъдебна процедура - Правило за съответствие - Възражение за незаконосъобразност, формулирано за първи път в жалбата - Допустимост))
   2014/C 129/43
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: CR (представители: A. Salerno и B. Cortese, avocats)

      Ответник: Европейски парламент (представители: V. Montebelle-Demogeot и E. Taneva)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A. Bisch)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което на основание член 85, параграф 2 от Правилника от жалбоподателя е изискано да върне всички недължимо получени надбавки за дете на издръжка, а не само надбавките, недължимо получени през последните пет години.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда CR да понесе направените от него съдебни разноски и тези на Европейския парламент.

               3)

               Съветът на Европейския съюз, встъпила страна, понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г., стр. 73.


title: Дело C-534/10 P: Жалба, подадена на 17 декември 2010 г. от Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC срещу Решение на Общия съд (шести състав) от 13 септември 2010 г. по дело T-135/08, Schniga v OCVV — Elaris и Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)

text:
               5.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/2

         Жалба, подадена на 17 декември 2010 г. от Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC срещу Решение на Общия съд (шести състав) от 13 септември 2010 г. по дело T-135/08, Schniga v OCVV — Elaris и Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)
   (Дело C-534/10 P)
   2011/C 38/03
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC (представител: M. Eller, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба на Общността за сортовете растения (СОСР), Schniga GmbH

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението на Общия съд,

               —

               делото да се върне на Общия съд за ново разглеждане или, при условията на евентуалност, с окончателно решение да се отхвърли жалбата на жалбоподателя Schniga GmbH, в резултат на което да се потвърди решението на отделението по жалбите на СОСР от 21 ноември 2007 г. по преписки A-003/2007 и A-004/2007,

               —

               да се постанови възстановяване на съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение трябва да се отмени на следните основания:
   I.   Недопустимост на третото правно основание, изтъкнато от жалбоподателя Schniga GmbH. Неправомерно преразглеждане на фактите, извършено от отделението по жалбите. Нарушение на член 73, параграф 2 от Регламент № 2100/94 (наричан по-нататък „РС“).

               —

               Третото правно основание, изтъкнато от жалбоподателя Schniga GmbH в подкрепа на жалбата му за отмяна на решението на отделението по жалбите и прието в обжалваното решение, трябвало да бъде обявено за недопустимо, тъй като налагало преразглеждане на фактите, което не се предвижда в член 73, параграф 2 от РС.

               —

               Общият съд допуснал нарушение на член 73, параграф 2 от РС, като неправомерно преразгледал фактите, установени от отделението по жалбите във връзка с действителното съдържание на молбата в индивидуални случаи по смисъла на член 55, параграф 4 от РC и становището на жалбоподателя по тях.

         II.   Нарушение на член 55, параграф 4 във връзка с член 61, параграф 1), буква б) и с член 80 от Регламент № 2100/94 (наричан по-нататък „РС“).

               —

               Общият съд допуснал грешка, като установил (или мълчаливо приел), че член 55, параграф 4 от СР оправомощава Службата да подава молби в индивидуални случаи, неизпълнението на които води до отхвърляне на заявката съгласно член 61, параграф 1, буква б) от СР, не само относно качеството на материала, който следва да се представи в рамките на определен срок, но също така и по отношение на писмените доказателства за това качество.

               —

               Общият съд допуснал грешка, като установил (или мълчаливо приел), че член 55, параграф 4 от СР оправомощава Службата да разделя молбите си в индивидуални случаи на две отделни и независими една от друга молби — една, отнасяща се до самия материал, и друга — до писмените доказателства за неговото качеството, неизпълнението на който води до отхвърляне на заявката съгласно член 61, параграф 1, буква б) от СР.

               —

               Освен това Общият съд допуснал грешка, като установил (или мълчаливо приел), че член 55, параграф 4 от СР във връзка с член 61, параграф 1, буква б) от РС оправомощава Службата да допуска представянето на нов материал в случаите, когато е изтекъл установеният вече срок за представяне на материал от определено качество само поради факта, че срокът за изпращане на писмени доказателства за качеството на този материал все още не е изтекъл.

               —

               Общият съд допуснал грешка, като установил (или мълчаливо приел), че член 55, параграф 4 от СР във връзка с член 61, параграф 1, буква б) от РС оправомощава Службата да допуска представянето на нов материал, който не е заразен с вируси, след изтичането на срока за представяне на посочения материал и след като било напълно ясно, че посоченият материал бил заразен с вируси.

               —

               Освен това Общият съд допуснал грешка, като установил (или мълчаливо приел), че тъй като представеният материал бил заразени с вирус, което означава, че не е било възможно изпращането на здравен сертификат за този материал и такъв никога нямало да бъде изпратен, изразът „възможно най-бързо“ относно поканата да бъде изпратен липсващият здравен сертификат за вече представения материал не може да се тълкува като определяне на срок или във всеки случай не като изтекъл вече срок във връзка с молба в индивидуални случаи по смисъла на член 55, параграф 4 от РС, което води до отхвърляне на заявката съгласно член 61, параграф 1, буква б) от РС.

               —

               Освен това Общият съд допуснал грешка, като установил (или мълчаливо приел), че член 55, параграф 4 от РС предоставя на Службата неограничено право на преценка да приеме за достатъчна, без последваща проверка от по-висшестоящ орган или от съд, правната точност и яснота на молбите ѝ в индивидуални случаи, неизпълнение на който води до отхвърляне на заявката съгласно член 61, параграф 1, буква б) от РС, и като е потвърдил (или мълчаливо приел) още, че Службата може да упражни правото си на преценка а) независимо дали жалбоподателят надлежно и своевременно е подал молба за restitutio in integrum по член 80 от РС, и б) без да вземе предвид фактическото становище на жалбоподателя относно посочената молба или неговата добросъвестност или недобросъвестност при тълкуването ѝ.


title: Дело C-523/14: Решение на Съда (трети състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Gelderland — Нидерландия) — Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA/VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 1 — Приложно поле — Искане за конституиране като граждански ищец — Член 27 — Висящ процес — Дело, заведено пред съд на друга държава членка — Съдебно следствие, което е в ход — Член 30 — Дата, на която даден съд се счита за сезиран)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/10

         Решение на Съда (трети състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Gelderland — Нидерландия) — Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA/VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren
   (Дело C-523/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 1 - Приложно поле - Искане за конституиране като граждански ищец - Член 27 - Висящ процес - Дело, заведено пред съд на друга държава членка - Съдебно следствие, което е в ход - Член 30 - Дата, на която даден съд се счита за сезиран))
   (2015/C 414/13)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Gelderland

      Страни в главното производство

      Ищци: Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA

      Ответници: VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren

      Диспозитив

               1)

               Член 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че искане за конституиране като граждански ищец, подадено пред съдия-следовател, попада в приложното поле на регламента, доколкото има за предмет паричното обезщетяване на вредите, които частният тъжител твърди, че е претърпял.

               2)

               Член 27, параграф 1 от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че делото е заведено по смисъла на тази разпоредба, когато е подадено искане за конституиране като граждански ищец пред съдия-следовател, макар следствието по разглежданото дело все още да не е приключило.

               3)

               Член 30 от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че когато е било подадено искане за конституиране като граждански ищец пред съдия-следовател чрез внасянето на документ, който съгласно приложимото национално право не трябва да бъде връчен преди внасянето му, датата, на която съдът се счита за сезиран, е датата на внасяне на искането.

      (1)  ОВ C 34, 2.2.2015 г.


title: Дело T-908/16: Жалба, подадена на 20 декември 2016 г. — Starbucks (HK)/EUIPO — Now Wireless („nowwireless“)

text:
               13.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/28

         Жалба, подадена на 20 декември 2016 г. — Starbucks (HK)/EUIPO — Now Wireless („nowwireless“)
   (Дело T-908/16)
   (2017/C 046/32)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Starbucks (HK) Ltd (Хонг Конг, Китай) (представител: P. Kavanagh, Solicitor)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Now Wireless Ltd (Whyteleafe, Обединено кралство)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „nowwireless“ — заявка за регистрация № 6 782 569

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 17 октомври 2016 г. по преписка R 662/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общият съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, както и решението на отдела по споровете;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 oт Регламент № 207/2009.


title: Дело C-127/16 P: Жалба, подадена на 26 февруари 2016 г. от SNCF Mobilités (SNCF) срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 17 декември 2015 г. по дело T-242/12, SNCF/Комисия

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/25

         Жалба, подадена на 26 февруари 2016 г. от SNCF Mobilités (SNCF) срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 17 декември 2015 г. по дело T-242/12, SNCF/Комисия
   (Дело C-127/16 P)
   (2016/C 145/32)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: SNCF Mobilités (SNCF) (представители: P. Beurier, O. Billard, G. Fabre, V. Landes, avocats)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Френска република, Mory SA, в ликвидация, Mory Team, в ликвидация

      Искания на жалбоподателя

               —

               жалбата да се приеме за допустима и основателна,

               —

               да се отмени решението на Общия съд от 17 декември 2015 г. по дело T-242/12 Société nationale des chemins de fer français (SNCF)/Комисия,

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага няколко основания.
   Първо, като изопачил разпоредбите на член 3, параграф 2 от решение Sernam 2 относно прехвърлянето на активите en bloc на Sernam, Общият съд допуснал няколко грешки при прилагане на правото и нарушил задължението си за мотивиране.
   Второ, като приел, че изискванията за откритост и прозрачност на процедурата за възлагане на обществена поръчка по член 3, параграф 2 от решение Sernam 2 задължително налагали избраният кандидат да е участвал като такъв самостоятелно в първоначалната процедура, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото.
   Трето, като приел, че офертата на ръководния екип на Sernam е много по-неизгодна за продавача, отколкото предварителните оферти на другите кандидати, Общият съд изопачил фактите и допуснал грешка при прилагане на правото.
   Четвърто, като приел, че нямало каквото и да било объркване от Комисията между предмета и цената на продажбата на активите en bloc на Sernam, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, нарушил задължението си за мотивиране и постановил решение въз основа на противоречиви мотиви.
   Пето, като приел, че вписването в пасива от съдебната ликвидация на дружество Sernam S.A. на вземането, съответстващо на сумата на помощта от 41 милиона евро, противоречи на член 4 от решение Sernam 2, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото и изопачил диспозитива на решение Sernam 2.
   Шесто, като приел, че принципът на частния инвеститор в условията на пазарна икономика не е приложим по отношение на прехвърлянето на активите en bloc на Sernam, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, нарушил задължението си за мотивиране и изопачил диспозитива на решение Sernam 2.


title: Дело C-112/06: Определение на Съда от 2 октомври 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/30

         Определение на Съда от 2 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-112/06) (1)

   (2009/C 69/55)

      Език на производството: гръцки

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 121, 20.5.2006 г.


title: Дело C-255/07: Определение на председателя на Съда от 21 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/28

         Определение на председателя на Съда от 21 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-255/07) (1)

   (2008/C 128/57)

      Език на производството: испански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 183, 4.8.2007 г.


title: Дело F-29/13: Жалба, подадена на 28 март 2013 г. — ZZ/EMA

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/57

         Жалба, подадена на 28 март 2013 г. — ZZ/EMA
   (Дело F-29/13)
   2013/C 207/95
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: адв. S. Orlandi, адв. J.-N. Louis, адв. D. Abreu Caldas)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата

      Предмет на производството

   Отмяната на решението да не се поднови договора на жалбоподателя като срочно нает служител и искане за обезщетение на вредите

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 30 август 2012 г. за неподновяване на договора на жалбоподателя, прекратяване на неговото трудово правоотношение на 30 април 2013г. и за служебното му поставяне в отпуск;

               —

               да се отмени решението от 26 февруари 2013 г., с което се отхвърля искането за подновяване на договора;

               —

               да се осъди ответната страна да заплати съдебните разноски, както и да плати на жалбоподателя сумата от 25 000 EUR като обезщетение за неимуществените вреди.


title: Дело C-421/13: Преюдициално запитване, отправено от Bundespatentgericht (Германия) на 24 юли 2013 г. — Apple Inc./Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               26.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/8

         Преюдициално запитване, отправено от Bundespatentgericht (Германия) на 24 юли 2013 г. — Apple Inc./Deutsches Patent- und Markenamt
   (Дело C-421/13)
   2013/C 313/15
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundespatentgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Apple Inc.

      Ответник: Deutsches Patent- und Markenamt

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 2 от Директивата (1) да се тълкува в смисъл, че възможността за закрила на „опаковката на стока“ включва също и възможността за закрила на външния вид, в който се предоставя дадена услуга?

               2.

               Следва ли членове 2 и 3 от Директивата да се тълкуват в смисъл, че знак, представящ външния вид, в който се предоставя дадена услуга, може да бъде регистриран като марка?

               3.

               Следва ли член 2 от Директивата да се тълкува в смисъл, че изискването за графично представяне е изпълнено със самото представяне на рисунка, или е необходимо да се представи в допълнение и описание на външния вид или данни за абсолютните размери в дадени мерни единици или за относителните размери с данни за пропорциите?

               4.

               Следва ли член 2 от Директивата да се тълкува в смисъл, че обхватът на закрилата, предоставяна с марката за услуги в рамките на търговията на дребно с услуги, се разпростира и по отношение на произвежданите от самия търговец на дребно стоки?

      (1)  Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, стр. 25).


title: Дело C-120/11: Определение на председателя на Съда от 13 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Италия) — Procura della Repubblica/Yeboah Kwadwo

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/18

         Определение на председателя на Съда от 13 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Италия) — Procura della Repubblica/Yeboah Kwadwo
   (Дело C-120/11) (1)

   2011/C 298/33
   Език на производството: италиански
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело C-317/10 P: Жалба, подадена на 2 юли 2010 г. от Union Investment Privatfonds GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 27 април 2010 г. по съединени дела T-303/06 и Т-337/06, UniCredito Italiano SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и Union Investment Privatfonds GmbH

text:
               11.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/25

         Жалба, подадена на 2 юли 2010 г. от Union Investment Privatfonds GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 27 април 2010 г. по съединени дела T-303/06 и Т-337/06, UniCredito Italiano SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и Union Investment Privatfonds GmbH
   (Дело C-317/10 P)
   ()
   2010/C 246/43
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Union Investment Privatfonds GmbH (представител: J. Zindel, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: UniCredito Italiano SpA и Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло Решение от 27 април 2010 г. по дела T-303/06 и T-337/06;

               —

               да се отхвърлят жалбите;

               —

               да се отмени решението на апелативния състав на СХВП от 5 септември 2006 г. по преписка R 156/2005-2 и да се уважат възраженията, повдигнати от встъпилата страна срещу регистрацията на марка на Общността № 2 236 164„UNIWEB“ относно услугата „сделки с недвижимо имущество“;

               —

               да се отмени решението на апелативния състав на СХВП от 25 септември 2006 г. по преписка R 502/2005-2 и да се уважат възраженията, повдигнати от встъпилата страна срещу регистрацията на марка на Общността № 2 330 066„UnitCredit Wealth Management“ относно услугата „сделки с недвижимо имущество“.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба се основава на грешка при прилагането на член 8, параграф 1, буква б), последен ред от Регламент (ЕО) № 40/94 (1). Освен това, се твърди, че обжалваното решение се основава на непълни и отчасти неотговарящи на действителността фактически констатации.
   За разлика от СХВП, която по същество уважава жалбите на жалбоподателя, Общият съд погрешно не приел, че марките, които са предмет на жалбите, принадлежат към голямо семейство марки. Твърди се че всички марки, образуващи това семейство, се характеризират с една и съща начална сричка, свързана без никакво отделяне с друго понятие от инвестиционния сектор. Заявените марки имали също еднакви отличителни характеристики. Изопачавайки фактите, Общият съд приел, че разглежданите марки се различават на структурно ниво, по съображение, че в заявените за регистрация марки началната сричка е свързана с елемент на английски език, докато в марките на жалбоподателя въпросната сричка е свързана с елемент на немски език. При все това Общият съд пропуснал да приеме надлежно, че при прилагане на член 8, параграф 1, буква б), последен ред от Регламент ЕО № 40/94 при наличие на поредица от марки, следва да се вземат предвид всички марки от тази поредица. В този смисъл се подчертава също, че и жалбоподателят използва думи на английски език и международни думи, поради което противоположната гледна точка на Общия съд е обективно погрешна.
   Жалбоподателят твърди, че Общият съд, отново погрешно, изхожда от принципа, че марките, използвани от жалбоподателя за обозначаване на инвестиционни фондове, са използвани винаги заедно с наименованието на емитиращата институция. Това обаче се опровергава от доказателствата, които жалбоподателят вече е представил пред СХВП и от които произтича, както бе посочено, че в материалите от пресата в областта на инвестиционните фондове или дори в рамките на консултантска дейност по инвестиционни проекти, наименованието на емитиращата институция не се посочва.
   Жалбоподателят твърди също, че обжалваното съдебно решение е недостатъчно мотивирано, доколкото не е видно как Общият съд стига до определянето на гледната точка на германския потребител, която е от решаващо значение за преценката на вероятността от объркване.
   Това обаче било необходимо с оглед на обстоятелството, че жалбоподателят доказва, представяйки различни решения на германската служба за патентите и марките, както и на други германски юрисдикции, че посочената служба и посочените юрисдикции изхождат от принципа, че сред германските потребители се наблюдава объркване, когато някои марки, съдържащи същата начална сричка като поредицата марки на жалбоподателя, са регистрирани или използвани от трети лица за обозначаване на услуги във финансовия сектор.
   На последно място жалбоподателят отбелязва, че подобно но СХВП Общият съд пропуснал да установил, че съществува вероятност от объркване, която се дължи на това, че услугите са близки и в сектора „сделки с недвижимо имущество“. В случая на фондовете за недвижими имоти, обозначени с марките на жалбоподателя, се посочва, че очакваното от инвеститора увеличение на стойността се постига чрез операции по управление, отдаване под наем и дори продажба на недвижими имоти. Жалбоподателят счита, че поради това както СХВП, така и Общият съд изхождат погрешно от принципа, че управлението на фонд за недвижими имоти се ограничава до събиране на капитала. Доколкото СХВП свързва услугата „сделки с недвижимо имущество“ единствено с дейност, близка до посредничеството, това не отчита надлежно факта, че понятието „сделки с недвижимо имущество“ е много по-широко.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело T-128/07: Решение на Първоинстанционния съд от 12 март 2008 г. — Suez/СХВП (Delivering the essentials of life) ( Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността Delivering the essentials of life — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 )

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/25

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 март 2008 г. — Suez/СХВП (Delivering the essentials of life)
   (Дело T-128/07) (1)

   („Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността Delivering the essentials of life - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94“)
   (2008/C 107/42)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Suez (Париж, Франция) (представители: P. Combeau и D. Régnier, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)
   Предмет
   Жалба срещу решението на Първи апелативен състав на СХВП от 2 февруари 2007 г. (преписка R 811/2006-1) относно заявка за регистрация на марката Delivering the essentials of life като марка на Общността.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Suez да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 140 от 23.6.2007 г.


title: Дело C-300/08 P: Жалба, подадена на 7 юли 2008 г. от Leche Celta, SL срещу Решение на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 23 април 2008 г. по дело T-35/07, Leche Celta/СХВП

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/36

         Жалба, подадена на 7 юли 2008 г. от Leche Celta, SL срещу Решение на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 23 април 2008 г. по дело T-35/07, Leche Celta/СХВП
   (Дело C-300/08 P)
   (2008/C 223/57)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Leche Celta, SL (представители: J. Calderón Chavero, abogado, T. Villate Consonni, abogada)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Celia SA
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на трети състав на Първоинстанционния съд от 23 април 2008 г. по дело T-35/07, за да се приеме недвусмислено, че марките CELIA/CELTA са несъвместими,

               —

               да се заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Със своята жалба жалбоподателят оспорва по същество преценката на Първоинстанционния съд относно приликата между разглежданите марки. Според него всъщност приликата между тези две марки била такава, че съответните потребители не биха могли да установят разликата между тях, още повече че обозначаваните от тях стоки били идентични. Следователно Първоинстанционният съд допуснал редица грешки в преценката, като приел за слаба степента на словесна и концептуална прилика между конфликтните знаци.


title: Дело C-235/10: Решение на Съда (трети състав) от 3 март 2011 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Люксембург) — David Claes/Landsbanki Luxembourg SA, в ликвидация (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 98/59/ЕО — Колективни уволнения — Прекратяване на трудов договор без предизвестие вследствие на съдебно решение за прекратяване и ликвидация на юридическото лице работодател — Липса на консултации с представителите на работниците — Приравняване на ликвидатора на работодател)

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/8

         Решение на Съда (трети състав) от 3 март 2011 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Люксембург) — David Claes/Landsbanki Luxembourg SA, в ликвидация
   (Дело C-235/10) (1)

   (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 98/59/ЕО - Колективни уволнения - Прекратяване на трудов договор без предизвестие вследствие на съдебно решение за прекратяване и ликвидация на юридическото лице работодател - Липса на консултации с представителите на работниците - Приравняване на ликвидатора на работодател)
   2011/C 130/14
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: David Claes (C-235/10), Sophie Jeanjean (C-236/10), Miguel Rémy (C-237/10), Volker Schneider (C-238/10), Xuan-Mai Tran (C-239/10)

      Ответник: Landsbanki Luxembourg SA, в ликвидация

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour de cassation (Люксембург) — Тълкуване на членове 1, 2 и 3 от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения (ОВ L 225, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95) — Национални разпоредби, които предвиждат прекратяване на трудовия договор без предизвестие вследствие на съдебно решение за обявяване в несъстоятелност поради прекратяването на дейността — Липса на консултации с представителите на работниците преди това уволнение — Приравняване на ликвидатора на работодател.

      Диспозитив

               1.

               Членове 1—3 от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения трябва да се тълкуват в смисъл, че се прилагат при прекратяване на дейността на предприятието работодател вследствие на постановяване на съдебно решение за прекратяване и ликвидация на това предприятие поради неплатежоспособност, въпреки че за тези случаи на прекратяване на дейността националното законодателство предвижда трудовите договори на работниците да се прекратяват без предизвестие.

               2.

               Задълженията по членове 2 и 3 от Директива 98/59 трябва да се изпълняват, докато предприятието, чието прекратяване и ликвидация са постановени със съдебно решение, окончателно изгуби правосубектността си. Задълженията на работодателя по тези членове трябва да бъдат изпълнени от ръководните органи на съответното предприятие, когато те са запазени, макар и с ограничени управителни правомощия, или от ликвидатора, ако изцяло е поел управлението на посоченото предприятие.

      (1)  ОВ C 209, 31.7.2010 г.


title: Дело T-479/11: Жалба, подадена на 9 септември 2011 г. — Франция/Комисия

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/26

         Жалба, подадена на 9 септември 2011 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-479/11)
   2011/C 340/54
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители:: E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha и J. Gstalter)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени изцяло обжалваното решение;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си жалбоподателят иска от Общия съд да отмени Решението на Европейската комисия C(2011) 4483 окончателен от 29 юни 2011 година относно държавна помощ № C 35/2008, предоставена от Франция на търговското и промишлено учреждение на публичното право „Френски институт по петрола“.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, доколкото Комисията не доказала по надлежен начин наличието на държавна помощ. Всъщност жалбоподателят счита, че със заключението си за наличие на държавна помощ Комисията не е спазила правилата на доказване в областта на държавните помощи, както що се отнася до доказателствената тежест, така и до нивото на доказване.

               2.

               Второто правно основание, разделено на четири части, е изведено от фактическите грешки и грешките при прилагане на правото, доколкото Комисията е приела, че е налице имплицитна неограничена гаранция в полза на Френския институт по петрола. Жалбоподателят изтъква, че:

                           —

                           от прегледа на френското право не може да се направи извода за наличие на принцип на гарантиране на дълговете на Френския институт по петрола от държавата;

                           —

                           неприложимостта към Френския институт по петрола на производствата по реда на общото право в областта на несъстоятелността не означава, че кредиторите на подобно учреждение се намират в по-благоприятно положение от кредиторите на предприятие, за което се прилага търговското право;

                           —

                           механизмите, позволяващи да се търси отговорността на държавата, не могат да бъдат приравнени на механизъм на неограничена гаранция, и

                           —

                           евентуалното запазване на някои вземания, свързани със задълженията за обществена услуга на Френския институт по петрола, нямат връзка със статута на учреждението.

               3.

               Третото правно основание, разделено на две части, е изведено от нарушение на понятието за поставяне в по-благоприятно положение по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото:

                           —

                           Комисията погрешно заключила, че съществуването на гаранция, ако тя бъде доказана, би поставило в по-благоприятно положение Френския институт по петрола и

                           —

                           при условията на евентуалност, Комисията нарушила понятието за поставяне в по-благоприятно положение, като приела, че твърдяното предимство, от което се ползвал Френският институт по петрола поради предвидената в неговия статут гаранция, е било прехвърлено на неговите дъщерни дружества по частното право Axens и Prosernat.


title: Дело T-244/10: Решение на Общия съд от 8 май 2012 г. — Tsakiris-Mallas/СХВП — Seven (7 Seven Fashion Shoes) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „7 Seven Fashion Shoes“ — По-ранни национални фигуративни марки „Seven“ и „7seven“ — Частичен отказ на регистрация — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/10

         Решение на Общия съд от 8 май 2012 г. — Tsakiris-Mallas/СХВП — Seven (7 Seven Fashion Shoes)
   (Дело T-244/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „7 Seven Fashion Shoes“ - По-ранни национални фигуративни марки „Seven“ и „7seven“ - Частичен отказ на регистрация - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 184/16
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tsakiris-Mallas AE (Атина, Гърция) (представител: N. Simantiras, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Seven SpA (Leinì, Италия) (представител: D. Sindico, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 22 март 2010 г. (R 1045/2009-2), относно производство по възражение между Seven SpA и Tsakiris-Mallas AE

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Tsakiris-Mallas AE да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 221, 14.8.2010 г.