title: Дело T-593/20: Жалба, подадена на 28 септември 2020 г. — Tirrenia di navigazione/Комисия

text:
               9.11.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 378/44

      Жалба, подадена на 28 септември 2020 г. — Tirrenia di navigazione/Комисия
      (Дело T-593/20)
      (2020/C 378/54)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Tirrenia di navigazione SpA (Рим, Италия) (представители: B. Nascimbene и F. Rossi Dal Pozzo, avvocati)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в посочените в жалбата части, по-точно само членове 2, 3 и 4,

                  —

                  при условията на евентуалност да отмени членове 6 и 7 от решението, в които се разпорежда възстановяването на посочените помощи, като възстановяването стане незабавно и ефективно,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбата, предмет на настоящото производство, е за отмяна на членове 2, 3 и 4 от решение C(2020) 1110 окончателен от 2 март 2020 г. С това решение Комисията приема, че компенсациите, отпускани от 2009 г. на Tirrenia AS и впоследствие на неговия приобретател, Compagnia Italiana di Navigazione, за задълженията за обществена услуга за фериботни услуги в Италия, са в съответствие с нормите на Европейския съюз относно държавните помощи.
      От друга страна, тя установява, че други мерки в полза на Tirrenia AS са несъвместими с нормите на Европейския съюз относно държавните помощи. Комисията а заключила освен това, че компенсациите за задълженията за обществена услуга, отпуснати между 1992 г. и 2008 г. на дружеството от бившата група Gruppo Tirrenia (Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar e Toremar) са съобразени с нормите на ЕС относно държавните помощи с изключение на помощите за една конкретна линия, които се оказали несъвместими.
      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание: е нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и член 182, параграф 2 ДФЕС, както и на Насоките за оздравяване и преструктуриране от 2004 г.

                              —

                              Във връзка с това се посочва, че в обжалваното решение има грешка при прилагане на правото при прилагането на член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС, също и по отношение на Насоките от 2004 г., където се приема, че помощта за спасяването на Tirrenia AS е продължена незаконосъобразно и е несъвместима с вътрешния пазар.

                              —

                              По този въпрос се уточнява, че:

                                          a)

                                          планът за преструктуриране съществувал преди изтичането на шестмесечния срок, за който става въпрос, той изглеждал „осъществим, смислен и с голям размах“, така че да възстанови жизнеспособността на клона на Tirrenia във връзка с ликвидацията, той бил надлежно и напълно приложен благодарение на приватизацията на клона на Tirrenia;

                                          б)

                                          с пълното възстановяване чрез еднократно изплащане на цялата сума на помощта за спасяването е изпълнено изцяло задължението за връщане на обезпечения кредит при приключване на процедурата по приватизацията чрез използването на средствата, получени като цена за прехвърлянето на имуществото на предприятието;

                                          в)

                                          спазен е основният принцип, на който се основава решението за спасяване: да се разреши на клона на предприятието Tirrenia да осигурява без прекъсване услугите за морски транспорт чрез временна и обратима мярка за подпомагане, без да се прекъсва важната обществена услуга от основно значение в посочения период до края на процедурата за приватизация.

                  2.

                  Второто основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и член 182, параграф 2 ДФЕС във връзка с освобождаването от заплащането на някои данъци.

                              —

                              Във връзка с това се посочва, че правото на оспорваното освобождаване от данъци зависи от условията, определени общо за производствата за обявяване в несъстоятелност, и както се признава в същото обжалвано решение, още не е възможно да се предвиди дали ще може да бъде спазено условието относно наличието на положителна разлика между активите на предприятието в началото на производството за временно управление, от една страна, и от друга страна, остатъчните активи в края на процедурата на временно управление.

                              —

                              Така наличието на освобождаването от данъка върху печалбата на дружествата определено зависи от настъпването на бъдещи несигурни събития, което до момента е попречило Tirrenia AS да получи каквото и да е предимство и прави изцяло хипотетична, както се признава в решението, възможността такова предимство да се получи в бъдеще. Поради това, с оглед на всички условия, поставени от националното право за получаването на това предимство, не може да се каже, че хипотетичното предимство, произтичащо от освобождаването от данъка, е било получено от Tirrenia AS. Поради това посоченото освобождаване не попада в понятието „държавна помощ“ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС и следователно не е държавна помощ.

                              —

                              Освен това ако се продължи с хипотезите че предвидените за освобождаване от данъци условия, за които става въпрос, могат в бъдеще да са налице, не е сигурно, че това ще стане в момента на пълната ликвидация на Tirrenia.

                              —

                              Уточнява се, че макар разглежданата мярка конкретно да трябва да доведе до предимство, Tirrenia AS не участва в търговията в Съюза, няма никаква позиция на националния пазар, която да може да се запази или разшири, което има за последица намаляване на възможностите за предприятията със седалище в други държави членки да проникнат на италианския пазар.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на принципите на правната сигурност и на добра администрация с оглед на продължителността на процедурата.

                              —

                              Жалбоподателят твърди, че продължителността на процедурата по разследване, която се оспорва, е прекомерна, което противоречи на принципите на правната сигурност и на правото на добра администрация.


title: Дело T-596/20: Жалба, подадена на 29 септември 2020 г. — Roller/EUIPO — Flex Equipos de Descanso (DORMILLO)

text:
               9.11.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 378/46

      Жалба, подадена на 29 септември 2020 г. — Roller/EUIPO — Flex Equipos de Descanso (DORMILLO)
      (Дело T-596/20)
      (2020/C 378/55)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Roller GmbH & Co. KG (Гелзенкирхен, Германия) (представител: W. Zürbig, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Flex Equipos de Descanso, SA (Хетафе, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Обшия съд

         Спорна марка: международна регистрация, посочваща Европейския съюз, на фигуративна марка „DORMILLO“ — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз № 1 410 451

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26 юни 2020 г. по преписка R 2846/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отхвърли възражението на ответника поради отказа на защита в Европейския съюз на международна регистрация № 1 410 451 за всички спорни стоки и услуги от класове 20, 24 и 35,

                  —

                  да предостави защита на територията на Европейския съюз за спорната международна регистрация на „Dormillo“ № 1 410 451 за всички означени с нея стоки и услуги,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 72, параграф 2 във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело T-601/20: Жалба, подадена на 29 септември 2020 г. — Tirrenia di navigazione/Комисия

text:
               9.11.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 378/46

      Жалба, подадена на 29 септември 2020 г. — Tirrenia di navigazione/Комисия
      (Дело T-601/20)
      (2020/C 378/56)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Tirrenia di navigazione SpA (Рим, Италия) (представители: B. Nascimbene и F. Rossi Dal Pozzo, avvocati)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени член 1, параграф 3 от обжалваното решение,

                  —

                  при условията на евентуалност да отмени член 2 от решението, в който се разпорежда възстановяването на посочените помощи, като възстановяването стане незабавно и ефективно,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбата, предмет на настоящото производство, е за отмяна на решение C(2020) 1108 окончателен от 2 март 2020 г. на Комисията относно държавна помощ № C 64/99 (ex NN 68/99), приведена в изпълнение от Италия в полза на морските компании Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar и Toremar (Gruppo Tirrenia), в частта, в която в член 1, параграф 3 за несъвместими с вътрешния пазар и незаконосъобразни се обявяват помощите, отпуснати на Adriatica за времето от януари 1992 г. до юли 1994 г. във връзка с линията Бриндизи/Корфу/Игуменица/Патра, и в член 2 се разпорежда на Италия да си ги възстанови от получателя.
      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание са нарушенията на процедурния ред относно давностните срокове за връщане на обявените за незаконосъобразни и несъвместими помощи:

                              —

                              Във връзка с това се посочва, че с решението си ответницата е нарушила член 17 от Процедурния правилник (Регламент (EС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз), според който правомощията на Комисията за възстановяване на помощ са предмет на давностен срок от десет години. Жалбоподателят твърди, че този давностен срок е изтекъл.

                  2.

                  Второто основание е неправилното прилагане на нормите относно държавните помощи, неправилната квалификация на помощта като нова, незаконосъобразността на решението, с което помощта се обявява за нова и несъвместима, както и нарушение на задължението за мотивиране и на принципа на пропорционалност.

                              —

                              Във връзка с това се посочва, че ответницата неправилно квалифицира помощите като разходи с публични средства (РПС) отпуснати на Adriatica като нови. За жалбоподателя финансирането с публични средства на Adriatica е част от схема за помощи, създадена през 1936 г. и последващите изменения на тази схема за помощи не са променили естеството ѝ, превръщайки я в нова схема за помощи.

                              —

                              Освен това ответницата неправилно квалифицирала помощите с РПС, отпуснати на Adriatica за периода от януари 1992 г. до юли 1994 г. във връзка с линията Бриндизи/Корфу/Игуменица/Патра, като несъвместими с вътрешния пазар. Ответницата твърди, че несъвместимостта на помощта, отпусната на Adriatica, е следствие от участието ѝ през този период в споразумение за определяне на приложимите цени за търговските превозни средства също по линията Бриндизи/Корфу/Игуменица/Патра.

                              —

                              Относно второто основание жалбоподателят твърди, че ответницата не е изпълнила както следва задължението за мотивиране, което има по силата на произтичащите от член 296, параграф 2 ДФЕС и от член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз изисквания. Поради това според жалбоподателя обжалваното решение е опорочено от непълнота на мотивите, която е пречка за Общия съд да упражни контрола си за законосъобразност.

                              —

                              Жалбоподателят твърди, че е налице и нарушение на принципа на пропорционалност.

                  3.

                  Третото основание е нарушение на принципа на правната сигурност и на правото на добра администрация поради продължителността на процедурата, както поради относимостта в случая на принципа на оправданите правни очаквания.

                              —

                              Във връзка с това се посочва, че като цяло продължителността на процедурата, довела до приемането на обжалваното решение, е прекомерна и поради това били нарушени принципите на правната сигурност и на правото на добра администрация. Освен това поради продължителността на процедурата жалбоподателят имал оправдани очаквания, че приложените по отношение на него мерки не могат да се квалифицират като нови и несъвместими държавни помощи. Поради товажалбоподателят поддържа, че ответницата не може да разпореди възстановяването на помощта, тъй като това противоречи на общ принцип на правото на Съюза.


title: Дело T-53/20: Определение на Общия съд от 18 септември 2020 г. — Entreprise commune IMI 2/CHS

text:
               9.11.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 378/48

      Определение на Общия съд от 18 септември 2020 г. — Entreprise commune IMI 2/CHS
      (Дело T-53/20) (1)

      (2020/C 378/57)
      Език на производството: английски
      Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 114, 6.4.2020 г.


title: Дело T-334/20: Определение на Общия съд от 8 септември 2020 г. — КН/ ЕСВД

text:
               9.11.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 378/48

      Определение на Общия съд от 8 септември 2020 г. — КН/ ЕСВД
      (Дело T-334/20) (1)

      (2020/C 378/59)
      Език на производството: френски
      Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 247, 27.7.2020 г.


title: Дело C-595/18 P: Решение на Съда (втори състав) от 27 януари 2021 г. — The Goldman Sachs Group Inc./Европейска комисия, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (Обжалване — Конкуренция — Картели — Европейски пазар на електрически кабели — Разпределяне на пазара в рамките на проекти — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 23, параграф 2 — Възможност за търсене на отговорност за неправомерното поведение на едно дружество от друго дружество — Презумпция за действително упражняване на решаващо влияние — Дружество, контролиращо всички права на глас, произтичащи от акциите на друго дружество)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/5

      Решение на Съда (втори състав) от 27 януари 2021 г. — The Goldman Sachs Group Inc./Европейска комисия, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl
      (Дело C-595/18 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на електрически кабели - Разпределяне на пазара в рамките на проекти - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 23, параграф 2 - Възможност за търсене на отговорност за неправомерното поведение на едно дружество от друго дружество - Презумпция за действително упражняване на решаващо влияние - Дружество, контролиращо всички права на глас, произтичащи от акциите на друго дружество)
      (2021/C 88/04)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: The Goldman Sachs Group Inc. (представители: A. Mangiaracina, avvocatessa, J. Koponen, advokat)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: P. Rossi, C. Sjödin, T. Vecchi и J. Norris), Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (представители: C. Tesauro и L. Armati, avvocati)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда The Goldman Sachs Group Inc. да заплати наред с направените от него съдебни разноски и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Prysmian SpA и Prysmian Cavi e Sistemi Srl понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 445, 10.12.2018 г.


title: Дело C-764/18: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 януари 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Ayuntamiento de Pamplona/Orange España SAU (Преюдициално запитване — Разрешение за предоставяне на електронни съобщителни мрежи и услуги — Общинска такса за заемането или използването на имоти — публична собственост — Директива 2002/20/ЕО — Прилагане по отношение на предприятията, които предоставят фиксирани телефонни услуги и услуги за достъп до интернет — Понятия „електронна съобщителна мрежа“ и „електронна съобщителна услуга“ — Член 12 — Административни такси — Член 13 — Такса за правата за ползване и изграждане на инфраструктура — Приложно поле — Ограничения за упражняването на правомощията на държавите членки за облагане с данъци и такси)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/6

      Решение на Съда (четвърти състав) от 27 януари 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Ayuntamiento de Pamplona/Orange España SAU
      (Дело C-764/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Разрешение за предоставяне на електронни съобщителни мрежи и услуги - Общинска такса за заемането или използването на имоти - публична собственост - Директива 2002/20/ЕО - Прилагане по отношение на предприятията, които предоставят фиксирани телефонни услуги и услуги за достъп до интернет - Понятия „електронна съобщителна мрежа“ и „електронна съобщителна услуга“ - Член 12 - Административни такси - Член 13 - Такса за правата за ползване и изграждане на инфраструктура - Приложно поле - Ограничения за упражняването на правомощията на държавите членки за облагане с данъци и такси)
      (2021/C 88/05)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Ayuntamiento de Pamplona

         Ответник: Orange España SAU

         Диспозитив

                  1)

                  Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“), изменена с Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че тя се прилага и по отношение на предприятията, които предоставят фиксирани телефонни услуги и услуги за достъп до интернет.

                  2)

                  Членове 12 и 13 от Директива 2002/20, изменена с Директива 2009/140, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която налага на предприятия, собственици на необходимата инфраструктура или мрежи за електронни съобщения, които ги използват за предоставянето на фиксирани телефонни услуги и услуги за достъп до интернет, такса, чийто размер се определя единствено в зависимост от годишните брутни приходи, получени от тези предприятия на територията на съответната държава членка.

         (1)  ОВ C 112, 25.3.2019 г.


title: Съединени дела C-229/19 и C-289/19: Решение на Съда (първи състав) от 27 януари 2021 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te Amsterdam, Gerechtshof Den Haag — Нидерландия) — Dexia Nederland BV/XXX (C-229/19), Z (C-289/19), (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Член 3, параграф 1, член 4, параграф 1 и член 6, параграф 1 — Преценка на неравноправния характер на договорните клаузи — Клауза, която определя предварително потенциалното преимущество на кредитора в случай на прекратяване на договора — Значителна неравнопоставеност между правата и задълженията на страните, произтичащи от договора — Дата, към която трябва да се прецени неравнопоставеността — Установяване на неравноправния характер на дадена клауза — Последици — Заместване на неравноправна клауза с диспозитивна разпоредба от националното право)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/7

      Решение на Съда (първи състав) от 27 януари 2021 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te Amsterdam, Gerechtshof Den Haag — Нидерландия) — Dexia Nederland BV/XXX (C-229/19), Z (C-289/19),
      (Съединени дела C-229/19 и C-289/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Член 3, параграф 1, член 4, параграф 1 и член 6, параграф 1 - Преценка на неравноправния характер на договорните клаузи - Клауза, която определя предварително потенциалното преимущество на кредитора в случай на прекратяване на договора - Значителна неравнопоставеност между правата и задълженията на страните, произтичащи от договора - Дата, към която трябва да се прецени неравнопоставеността - Установяване на неравноправния характер на дадена клауза - Последици - Заместване на неравноправна клауза с диспозитивна разпоредба от националното право)
      (2021/C 88/07)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Gerechtshof te Amsterdam, Gerechtshof Den Haag

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Dexia Nederland BV

         Ответници: XXX (C-229/19), Z (C-289/19),

         Диспозитив

                  1)

                  Разпоредбите на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкуват в смисъл, че клауза, съдържаща се в сключен между продавач или доставчик и потребител алеаторен договор, като договорите за лизинг на акции, трябва да се счита за неравноправна, когато с оглед на обстоятелствата, довели до сключването на съответния договор, и към датата на сключването му, тази клауза може да създаде значителна неравнопоставеност между правата и задълженията на страните в хода на изпълнението на този договор, и то дори когато тази неравнопоставеност би могла да възникне само ако настъпят определени обстоятелства или когато при други обстоятелства посочената клауза би могла дори да е в полза на потребителя. При тези условия запитващата юрисдикция следва да провери дали клауза, която определя предварително преимуществото, с което продавачът или доставчикът се ползва в случай на предсрочно прекратяване на договора, е могла — предвид обстоятелствата, довели до сключването на този договор — да създаде такава неравнопоставеност от момента на сключване посочения договор.

                  2)

                  Разпоредбите на Директива 93/13 следва да се тълкуват в смисъл, че търговец, който в качеството си на продавач е наложил на потребител клауза, обявена за неравноправна, и следователно за недействителна от националния съд, когато договорът може да се изпълнява и без тази клауза, не може да претендира законоустановеното обезщетение, предвидено в диспозитивна разпоредба от националното право, която щеше да бъде приложима при липсата на посочената клауза.

         (1)  ОВ C 187, 3.6.2019 г.

         ОВ C 280, 19.8.2019 г.


title: Дело C-361/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 януари 2021 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven — Нидерландия) — De Ruiter vof/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Схема за подпомагане на земеделските производители — Регламент (ЕС) № 1306/2013 — Член 97, параграф 1 и член 99, параграф 1 — Преки плащания — Намаления и изключвания в случай на неспазване на правилата за кръстосано съответствие — Определяне на годината, която да бъде взета предвид при изчисляване на процента на намалението — Пропорционални, ефективни и възпиращи санкции — Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014 — Член 73, параграф 4, първа алинея, буква а)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/8

      Решение на Съда (четвърти състав) от 27 януари 2021 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven — Нидерландия) — De Ruiter vof/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Дело C-361/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща селскостопанска политика - Схема за подпомагане на земеделските производители - Регламент (ЕС) № 1306/2013 - Член 97, параграф 1 и член 99, параграф 1 - Преки плащания - Намаления и изключвания в случай на неспазване на правилата за кръстосано съответствие - Определяне на годината, която да бъде взета предвид при изчисляване на процента на намалението - Пропорционални, ефективни и възпиращи санкции - Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014 - Член 73, параграф 4, първа алинея, буква а)
      (2021/C 88/08)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: De Ruiter vof

         Ответник: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Диспозитив

      Член 97, параграф 1, първа алинея и член 99, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета, както и член 73, параграф 4, първа алинея, буква а) от Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014 на Комисията от 17 юли 2014 година за определяне на правила за прилагането на Регламент № 1306/2013 по отношение на интегрираната система за администриране и контрол, мерките за развитие на селските райони и кръстосаното съответствие трябва да се тълкуват в смисъл, че намаленията на преките плащания поради неспазване на правилата за кръстосано съответствие трябва да се изчисляват въз основа на плащанията, които са предоставени или предстои да бъдат предоставени за годината, в която е настъпило подобно неспазване.

         (1)  ОВ C 270, 12.8.2019 г.


title: Дело C-466/19 P: Решение на Съда (осми състав) от 28 януари 2021 г. — Qualcomm, Inc., Qualcomm Europe, Inc./Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Пазар на UMTS базови чипсети — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 18, параграф 3 — Решение за изискване на информация — Необходимост от изискваната информация — Пропорционалност — Тежест на доказване — Самоуличаване)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/10

      Решение на Съда (осми състав) от 28 януари 2021 г. — Qualcomm, Inc., Qualcomm Europe, Inc./Европейска комисия
      (Дело C-466/19 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Пазар на UMTS базови чипсети - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 18, параграф 3 - Решение за изискване на информация - Необходимост от изискваната информация - Пропорционалност - Тежест на доказване - Самоуличаване)
      (2021/C 88/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Qualcomm, Inc., Qualcomm Europe, Inc. (представители: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato, avocat, M. Davilla, dikigoros)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: H. van Vliet, G. Conte, M. Farley и C. Urraca Caviedes)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Qualcomm Inc. и Qualcomm Europe Inc. да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 263, 5.8.2019 г.


title: Дело C-649/19: Решение на Съда (пети състав) от 28 януари 2021 г. (преюдициално запитване от Специализирания наказателен съд — България) — Наказателно производство срещу IR (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Директива 2012/13/ЕС — Членове 4—7 — Декларации за правата, съдържащи се в приложения I и II — Рамково решение 2002/584/ПВР — Право на информация в наказателното производство — Декларация за правата при арест — Право на информация относно обвинението — Право на достъп до материалите по делото — Лице, задържано въз основа на европейска заповед за арест в изпълняващата държава членка)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/10

      Решение на Съда (пети състав) от 28 януари 2021 г. (преюдициално запитване от Специализирания наказателен съд — България) — Наказателно производство срещу IR
      (Дело C-649/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Директива 2012/13/ЕС - Членове 4—7 - Декларации за правата, съдържащи се в приложения I и II - Рамково решение 2002/584/ПВР - Право на информация в наказателното производство - Декларация за правата при арест - Право на информация относно обвинението - Право на достъп до материалите по делото - Лице, задържано въз основа на европейска заповед за арест в изпълняващата държава членка)
      (2021/C 88/11)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страна в главното производство

      IR

         в присъствието на: Специализирана прокуратура

         Диспозитив

                  1)

                  Член 4, и по-специално параграф 3 от него, член 6, параграф 2 и член 7, параграф 1 от Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство трябва да се тълкуват в смисъл, че правата по тези разпоредби не се прилагат по отношение на лицата, които са задържани с цел изпълнение на европейска заповед за арест.

                  2)

                  При разглеждането на третия и четвъртия преюдициален въпрос не се установяват обстоятелства, които да засягат валидността на Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., от гледна точка на членове 6 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

         (1)  ОВ C 413, 9.12.2019 г.


title: Дело C-787/19: Решение на Съда (шести състав) от 27 януари 2021 г. — Европейска комисия/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Членове 306 — 310 — Специален режим за туристическите агенти — Прилагане към всички видове клиенти — Национална правна уредба, която изключва пътнически услуги, предоставяни на данъчнозадължени лица, които лица се ползват от тях за нуждите на стопанската си дейност — Член 73 — Данъчна основа — Определяне на обща данъчна основа за групи от услуги, или за всички доставени през периода на облагане услуги — Несъвместимост)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/11

      Решение на Съда (шести състав) от 27 януари 2021 г. — Европейска комисия/Република Австрия
      (Дело C-787/19) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Членове 306 — 310 - Специален режим за туристическите агенти - Прилагане към всички видове клиенти - Национална правна уредба, която изключва пътнически услуги, предоставяни на данъчнозадължени лица, които лица се ползват от тях за нуждите на стопанската си дейност - Член 73 - Данъчна основа - Определяне на обща данъчна основа за групи от услуги, или за всички доставени през периода на облагане услуги - Несъвместимост)
      (2021/C 88/12)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: M. Wasmeier и J. Jokubauskaitė)

         Ответник: Република Австрия (представители: F. Koppensteiner и A. Posch)

         Диспозитив

                  1)

                  Като е изключила от специалния режим за облагане с данък върху добавената стойност (ДДС), приложим по отношение на туристическите агенти, доставките на пътнически услуги, предоставяни на данъчнозадължени лица, които ги ползват за нуждите на стопанската си дейност, и като е допуснала туристическите агенти, доколкото този специален режим е приложим по отношение на тях, да определят данъчна основа за ДДС общо за групи услуги, или за всички предоставени за даден данъчен период услуги, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 73 и по членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.

                  2)

                  Осъжда Република Австрия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 413, 9.12.2019 г.


title: Дело C-266/20 P: Жалба, подадена на 15 юни 2020 г. от ZU срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 31 март 2020 г. по дело T-499/19, ZU/ЕСВД

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/11

      Жалба, подадена на 15 юни 2020 г. от ZU срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 31 март 2020 г. по дело T-499/19, ZU/ЕСВД
      (Дело C-266/20 P)
      (2021/C 88/13)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ZU (представител: C. Bernard-Glanz, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска служба за външна дейност
      С определение от 20 януари 2021 г. Съдът (седми състав) отхвърля жалбата като отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна и осъжда жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-390/20 P: Жалба, подадена на 17 август 2020 г. от HZ, в качеството на синдик в производството по несъстоятелност на etc-gaming GmbH, и от OX, в качеството на синдик в производството по несъстоятелност на Casino-Equipment Vermietungs GmbH, срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 16 юни 2020 г. по дело T-803/19, etc-gaming GmbH и Casino-Equipment Vermietungs GmbH/Европейска комисия

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/12

      Жалба, подадена на 17 август 2020 г. от HZ, в качеството на синдик в производството по несъстоятелност на etc-gaming GmbH, и от OX, в качеството на синдик в производството по несъстоятелност на Casino-Equipment Vermietungs GmbH, срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 16 юни 2020 г. по дело T-803/19, etc-gaming GmbH и Casino-Equipment Vermietungs GmbH/Европейска комисия
      (Дело C-390/20 P)
      (2021/C 88/14)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: HZ, в качеството на синдик в производството по несъстоятелност на etc-gaming GmbH, и OX, в качеството на синдик в производството по несъстоятелност на Casino-Equipment Vermietungs GmbH (представител: A. Schuster, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 28 януари 2021 г. Съдът (шести състав) отхвърли жалбата като явно недопустима и определи жалбоподателите да понесат направените от тях съдебни разноски.


title: Дело C-404/20 P: Жалба, подадена на 25 август 2020 г. от Brands Up OÜ срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 25 юни 2020 г. по дело T-651/19 — Brands Up OÜ/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/12

      Жалба, подадена на 25 август 2020 г. от Brands Up OÜ срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 25 юни 2020 г. по дело T-651/19 — Brands Up OÜ/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-404/20 P)
      (2021/C 88/15)
      Език на производството: фински

         Страни

         Жалбоподател: Brands Up OÜ (представители: M. Welin, asianajaja, и J. Kaulo, luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 17 декември 2020 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи Brands Up OÜ да понесе собствените си съдебни разноски.


title: Дело C-652/20: Преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti (Румъния), постъпило на 2 декември 2020 г. — HW, ZF, MZ/Allianz Elementar Versicherungs AG

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/12

      Преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti (Румъния), постъпило на 2 декември 2020 г. — HW, ZF, MZ/Allianz Elementar Versicherungs AG
      (Дело C-652/20)
      (2021/C 88/16)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Bucureşti

         Страни в главното производство

         Ищци: HW, ZF, MZ

         Ответник: Allianz Elementar Versicherungs AG

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли разпоредбите на член 11, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (1) да се тълкуват в смисъл, че се отнасят само до международната компетентност на държавите членки [на Европейския съюз] или в смисъл че регламентират също и вътрешната (териториална) компетентност на съдебните органи в мястото, където се намира местоживеенето на третото ползващо се лице по застрахователен договор?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ, L 351, 2012, стр. 1).


title: Дело C-657/20: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n.° 1 de Cazalla de la Sierra (Испания), постъпило на 4 декември 2020 г. — Caixabank SA/ZN, SD, AH

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/13

      Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n.o 1 de Cazalla de la Sierra (Испания), постъпило на 4 декември 2020 г. — Caixabank SA/ZN, SD, AH
      (Дело C-657/20)
      (2021/C 88/17)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia n.o 1 de Cazalla de la Sierra

         Страни в главното производство

         Взискател: Caixabank SA

         Длъжници: ZN, SD, AH

         Преюдициални въпроси

      Предвид закрепените в Директива 93/13 (1) права и установените в решенията на Съда от 14 март 2013 г. и от 26 март 2019 г. критерии, съгласно които неизпълнението на задължението за плащане трябва да бъде достатъчно тежко с оглед на срока и на размера на кредита, за да може да се приложи клаузата за предсрочна изискуемост, възниква следното съмнение:
      Необходимо ли е неизпълнението на задължението за плащане да бъде тежко както с оглед на размера на кредита, така и с оглед на неговия срок, или е достатъчно то да е тежко само с оглед на един от посочените критерии?
      В случай че трябва да се имат предвид и двата критерия (срок и размер на кредита) и ако те трябва да бъдат изпълнени едновременно и да се преценяват заедно, възникват съмнения дали националното законодателство (член 24 от Закон 5/19 [за договорите за кредит за недвижими имоти]) и националната съдебна практика (решение № 463/19 на Tribunal Supremo (Върховен съд, Испания) изискват преценка и на двата критерия.
      В случай че и двата критерия (срок и размер на кредита) трябва да са изпълнени едновременно и да се преценяват заедно, възникват съмнения по въпроса как трябва да се разрешават спорове, при които е налице тежко неизпълнение само с оглед на размера на кредита съгласно член 24 от Закон 5/19 поради неплащане на 3 % от главницата, но няма тежко неизпълнение с оглед на срока на кредита предвид единствените времеви изисквания, съдържащи се в член 24 от Закон 5/19, тъй като е налице неплащане на по-малко от 12 месечни вноски.

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-669/20: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 8 декември 2020 година — Веридос ГмбХ / Министър на вътрешните работи на Република България, Мюлбауер Ай Ди Сървисиз ГмбХ — С и Т

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/13

      Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 8 декември 2020 година — Веридос ГмбХ / Министър на вътрешните работи на Република България, Мюлбауер Ай Ди Сървисиз ГмбХ — С и Т
      (Дело C-669/20)
      (2021/C 88/18)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен административен съд

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Веридос ГмбХ

         Ответниици: Министър на вътрешните работи на Република България, Мюлбауер Ай Ди Сървисиз ГмбХ — С и Т

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли нормата на чл. 56 във връзка с чл. 69 от Директива 2014/24/ЕС (1), съответно нормата на чл. 38 във връзка с чл. 49 от Директива 2009/81/ЕО (2), да се тълкуват в смисъл, че при обективна невъзможност да се приложи възприетият в национален закон критерий за оценка на оферта с необичайно ниска стойност и липса на друг, избран и предварително обявен от възложителя критерий, възложителят не е длъжен да извърша проверка за наличието на оферта с необичайно ниска стойност?

                  2.

                  Следва ли разпоредбата на чл. 56 във връзка с чл. 69 от Директива 2014/24/ЕС, съответно нормата на чл. 38 във връзка с чл. 49 от Директива 2009/81/ЕО, да се тълкуват в смисъл, че възложителят е длъжен да осъществи проверка за наличие на оферти с необичайно ниска стойност само когато е налице съмнение по отношение на някоя оферта или напротив — възложителят е длъжен винаги да се убеди в сериозността на получените оферти, като изложи съответните мотиви за това?

                  3.

                  Приложимо ли е подобно изискване по отношение на възложителя, когато постъпилите офертите в процедурата по възлагане на обществена поръчка са само две?

                  4.

                  Следва ли разпоредбата на чл. 47 от Хартата за основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че преценката на възложителя за липса на съмнение относно наличието на необичайно ниска оферта, респ. неговата увереност в наличието на сериозна оферта по отношение на класирания на първо място участник, подлежи на съдебен контрол?

                  5.

                  При положителен отговор на предходния въпрос, следва ли разпоредбата на чл. 47 от Хартата за основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че възложителят в процедура по обществена поръчка, който не е осъществил проверка за наличието на оферта с необичайно ниска цена, е длъжен да обоснове и мотивира липсата на съмнение за наличието на оферта с необичайно ниска цена, т.е. наличието на сериозна оферта, по отношение на класираната на първо място оферта?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО текст от значение за ЕИП

         OB 2014, L 94, стр. 65

         (2)  Директива 2009/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно координирането на процедурите за възлагане на някои поръчки за строителство, доставки и услуги от възлагащи органи или възложители в областта на отбраната и сигурността и за изменение на директиви 2004/17/ЕО и 2004/18/ЕО

         OB 2009, L 216, стр. 76


title: Дело C-689/20: Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 18 декември 2020 година — „Банка ДСК“ ЕАД / RP

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/14

      Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 18 декември 2020 година — „Банка ДСК“ ЕАД / RP
      (Дело C-689/20)
      (2021/C 88/19)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Софийски районен съд

         Страни в главното производство

         Ищец:„Банка ДСК“ ЕАД

         Ответник: RP

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли чл. 3, пap. 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) във връзка с т. 1, буква „д“ и „е“ от приложението към същата Директива и чл. 15, пар. 2 и 3 от Хартата на основните права да се тълкуват в смисъл, че не отговарят на изискванията за добросъвестност и създават задължения в тежест на потребителя клаузи, които съществено увеличават разходите на потребителя по договора за кредит в случай, че потребителят не извършва ежемесечен превод на работната си заплатата на банката- кредитодател, като се вземе предвид, че при условията на договора той е длъжен да учреди залог върху вземането си за работна заплата, независимо от това по какъв начин и в коя държава я получава?

                  2.

                  В случай, че отговорът на първия въпрос е отрицателен, следва ли чл. 3, пap. 1 от Директива 93/13/ЕИО във връзка с т. 1, буква „д“ и „е“ от приложението към същата Директива да се тълкуват в смисъл, че не отговарят на изискванията за добросъвестност и създават задължения в тежест на потребителя клаузи, които задължават потребителя да ползва ефективно и други услуги на предоставящия кредита търговец освен да извършва превод на заплатата си при него?

                  3.

                  В случай, че отговорът на втория въпрос е положителен по принцип, от какви критерии следва да се ръководи националният съд при преценката за неравноправност? По-специално следва ли да се вземат предвид степента на свързаност между предмета на договора за кредит и допълнителните услуги, които потребителят е задължен да ползва, броят на услугите, както и национални правила относно ограничаването на свързаните продажби?

                  4.

                  Следва ли принципът за съответно тълкуване на националния закон с актовете на правото на Европейския съюз, въведен в т. 26 от Решението по дело 14/83 von Colson да се прилага и при тълкуване на национални правни разпоредби, уреждащи различна, но свързана, правна материя (в случая — правила относно нелоялната конкуренция) спрямо тази на акта от правото на Европейския съюз, който националният съд прилага по делото пред него (в случая — Директива 93/13/ЕИО относно неравноправните клаузи в потребителски договори)?

                  5.

                  Следва ли чл. 7, пар. 2 от Директива 2005/29/ЕО (2) във връзка с чл. 6, пap. 1, буква „г“ от същата Директива и чл. 10, пар. 2, б. „е“ от Директива 2008/48/ЕО (3) да се тълкуват в смисъл, че забранява посочването на по-нисък лихвен процент в основния текст на договора за потребителски кредит, ако отпускането на кредита при този лихвен процент е поставено в зависимост от условия, които са описани в приложение към договора? Следва ли при тази преценка да се оценява начинът на формулиране на условията за намаляване на лихвения процент, отпадането на такова намаление и способите за възстановяването му?

                  6.

                  Следва ли чл. 5, пар. 2, буква „б“ от Директива 2005/29/ЕО да се тълкува в смисъл, че при преценка на възможността съществено да се измени икономическото поведение на потребителите следва да се вземе предвид пазарният дял на банка, която предоставя потребителски кредити с оглед нуждите на потребителите на такива продукти?

                  7.

                  Следва ли чл. 3, буква „ж“ от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че разходите по договори, свързани с договор за потребителски кредит, и при чието изпълнение се получава лихвена отстъпка по договора за потребителски кредит, представляват част от годишния процент на разходите по кредита и следва да се включат при изчисляването му?

                  8.

                  Следва ли чл. 3, буква „ж“ от Директива 2008/48/ЕО във връзка с чл. 5 от Директива 93/13/ЕИО да се тълкува в смисъл, че при неизпълнение на задължения по свързани с договора за кредит договори, което е обвързано с увеличаване на лихвения процент по кредита, годишният процент на разходите по кредита следва да се изчислява и съобразно увеличения годишен лихвен процент съобразно неизпълнението?

                  9.

                  Следва ли чл. 10, пар. 2, буква „ж“ от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че неправилното посочване на годишен процент на разходите в договор за кредит, сключен между търговец и потребител — кредитополучател, следва да се приеме за липса на посочване на годишен процент на разходите в договора за кредит и националният съд да приложи последиците на вътрешното си право, предвидени за непосочване на годишен процент на разходите в договор за потребителски кредит?

                  10.

                  Следва ли чл. 22, пар. 4 от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че предвидена от националния законодател санкция нищожност на договора за потребителски кредит, при която се връща само отпуснатата главница, е пропорционална за случаите, в които договор за потребителски кредит не съдържа точно посочване на годишния процент на разходите?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори

         OB 1993, L 95, стр. 29, специално българско издание: глава 15, том 2, стр. 273

         (2)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“)

         OB 2005, L 149, стр. 22, специално българско издание: глава 15, том 14, стр. 260

         (3)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета

         OB 2008, L 133, стр. 66


title: Дело C-710/20: Преюдициално запитване от Okresný súd Bratislava I (Словакия), постъпило на 29 декември 2020 г. — Наказателно производство срещу AM

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/16

      Преюдициално запитване от Okresný súd Bratislava I (Словакия), постъпило на 29 декември 2020 г. — Наказателно производство срещу AM
      (Дело C-710/20)
      (2021/C 88/20)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Okresný súd Bratislava I

         Страни в главното производство

      Krajská prokuratúra v Bratislave, AM

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместима ли е разпоредба от националното право, по силата на която без съдебен акт на национален съд пряко се отменя съдебен акт на национален съд за прекратяване на наказателно производство, който по националната правна уредба представлява окончателен съдебен акт, пораждащ последици като оправдателна присъда, и въз основа на който наказателното производство е било окончателно прекратено в резултат на дадена в съответствие с националното право амнистия, с правото на справедлив съдебен процес, гарантирано в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, правото на всеки да не бъде съден или наказван два пъти за едно и също престъпление, което право е гарантирано в член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, и член 82 от Договора за функционирането на Европейския съюз?
                        Ако отговорът на въпроса е отрицателен: обвързан ли е националният съд от такава разпоредба от националното право
                     ?

                  2)

                  Съвместима ли е разпоредба от националното право, която свежда осъществявания контрол от Конституционния съд върху решение, прието от Národná rada Slovenskej republiky (Народно събрание на Словашката република) на основание член 86, буква i) от Конституцията на Словашката република, за отмяна на амнистия или индивидуално помилване само до преценка на съответствието му с Конституцията на Словашката република, без да се вземат предвид приетите от Европейския съюз обвързващи правни актове — по-специално Хартата на основните права на Европейския съюз, Договорът за функционирането на Европейския съюз и Договорът за Европейския съюз — с принципа на лоялност по смисъла на член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз, член 82 от Договора за функционирането на Европейския съюз, правото на справедлив съдебен процес, гарантирано в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, и правото на всеки да не бъде съден или наказван два пъти за едно и също престъпление, което право е гарантирано в член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз?
                        Ако отговорът на въпроса е отрицателен: обвързан ли е националният съд от такъв съдебен акт на националния конституционен съд?


title: Дело C-720/20: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Cottbus (Германия), постъпило на 24 декември 2020 г. — RO, законно представляван/Bundesrepublik Deutschland

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/17

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Cottbus (Германия), постъпило на 24 декември 2020 г. — RO, законно представляван/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-720/20)
      (2021/C 88/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Cottbus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RO, законно представляван

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland, представлявана от Bundesministerium des Innern (Министерство на вътрешните работи), представлявано от директора на Bundesamt für Migration und Flüchtlinge (Федерална служба за миграцията и бежанците)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли — с оглед на заложения в правото на Съюза стремеж да се избегнат вторичните движения и на предвидения в Регламент (ЕС) № 604/2013 (1) общ принцип на цялост на семейството — член 20, параграф 3 от този регламент да се прилага по аналогия, когато ненавършило пълнолетие дете и неговите родители подават молби за международна закрила в една и съща държава членка, но родителите вече са получили международна закрила в друга държава членка, докато детето е родено едва в държавата членка, в която е подало молбата за международна закрила?

                  2)

                  При утвърдителен отговор, следва ли молбата за убежище на ненавършилото пълнолетие дете да не се разглежда в съответствие с Регламент (ЕС) № 604/2013 и да се приеме решение за прехвърляне на основание член 26 от Регламента, като се има предвид, че евентуално компетентна да разгледа молбата за международна закрила, подадена от ненавършилото пълнолетие дете, е държавата членка, в която родителите му се ползват с международна закрила?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на предходния въпрос, приложим ли е член 20, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 604/2013 също по аналогия, доколкото във второ изречение от него се обявява, че не е необходимо да се провежда собствено производство за поемане на отговорност за детето, макар тогава да съществува опасност приемащата държава членка да не знае за евентуално приемане на ненавършилото пълнолетие дете или в съответствие с административната си практика да откаже да приложи по аналогия на член 20, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 604/2013 и поради това за ненавършилото пълнолетие дете да съществува опасност да стане „refugee in orbit“ (вж. BVerwG, решение от 23 юни 2020 г.-1 C 37.19; ECLI:DE:BVerwG:2020:230620U1C37.19.0)?

                  4)

                  При отрицателен отговор на втория и третия въпрос, може ли решение за недопустимост по член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕО (2) да бъде постановено по аналогичен начин по отношение на ненавършило пълнолетие дете, подало молба за международна закрила в държава членка, и когато не самото дете, а родителите му се ползват от международна закрила в друга държава членка?

         (1)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (преработен текст) (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31).

         (2)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст) (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60).


title: Дело C-721/20: Преюдициално запитване от Kammergericht Berlin (Германия), постъпило на 30 декември 2020 г. — DB Station & Service AG/ODEG Ostdeutsche Eisenbahn GmbH

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/18

      Преюдициално запитване от Kammergericht Berlin (Германия), постъпило на 30 декември 2020 г. — DB Station & Service AG/ODEG Ostdeutsche Eisenbahn GmbH
      (Дело C-721/20)
      (2021/C 88/23)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Kammergericht Berlin

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DB Station & Service AG

         Ответник: ODEG Ostdeutsche Eisenbahn GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Налице ли е съвместимост с Директива 2001/14/ЕО (1) — по-специално с разпоредбите на тази директива относно независимостта на управлението на инфраструктурното предприятие (член 4), принципите на таксуване (членове 7—12) и функциите на регулиращия орган (член 30) — ако в конкретни случаи и независимо от надзора, упражняван от регулиращия орган, националните граждански съдилища упражняват контрол върху размера на изискваните такси в съответствие с член 102 ДФЕС и/или въз основа на националното право в областта на картелите?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, допустима и необходима ли е проверката за наличие на злоупотреба, която националните граждански съдилища извършват с оглед на критериите на член 102 ДФЕС и/или на националното право в областта на картелите, и в случай че за железопътното предприятие е налице възможност да поиска от компетентния регулиращ орган да извърши проверка на справедливостта на платените такси? Трябва ли националните граждански съдилища да изчакат съответно решение на регулиращия орган и ако същото бъде обжалвано по съдебен ред, евентуално влизането му в сила?

         (1)  Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, 2001 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66).


title: Дело C-1/21: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд Велико Търново (България) на 4 януари 2021 година — MC / Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Велико Търново при Централно управление на Националната агенция за приходите

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/18

      Преюдициално запитване, отправено от Административен съд Велико Търново (България) на 4 януари 2021 година — MC / Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Велико Търново при Централно управление на Националната агенция за приходите
      (Дело C-1/21)
      (2021/C 88/24)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд Велико Търново

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: MC

         Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Велико Търново при Централно управление на Националната агенция за приходите

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Съвместното тълкувано на чл.9 от Конвенция съставена на основание член К.3 от договора за Европейския съюз, за защита на финансовите интереси на Европейските общности и на разпоредбата на чл.273 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност допуска ли в хармонизираната област на ДДС национален правен инструмент като предвидения в националната разпоредба на чл.19, ал.2 от ДОПК, прилагането на който води до последващо пораждане на солидарна отговорност на данъчнонезадължено физическо лице, което не е платец на ДДС, но недобросъвестното поведение на което е довело до неплащане на ДДС от данъчнозадълженото юридическо лице, което е платецът на ДДС?

                  2.

                  Допуска ли тълкуването на тези разпоредби и прилагането на принципа на пропорционалност националния правен инструмент, отразен в разпоредбата на чл.19, ал.2 от ДОПК, и по отношение на начислените лихви върху неплатения в срок от данъчнозадълженото лице ДДС?

                  3.

                  Противоречи ли на принципа на пропорционалност националният правен инструмент, отразен в разпоредбата на чл.19, ал.2 от ДОПК, в ситуация при която закъснялото плащане на ДДС, което е довело до олихвяването на задължението за ДДС, не се дължи на поведението на данъчнонезадълженото физическо лице, а на поведение на друго лице или на проявлението на обективни обстоятелства?

         (1)  OB 2006, L 347, стр. 1, специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


title: Дело C-7/21: Преюдициално запитване от Bezirksgericht Bleiburg (Австрия), постъпило на 8 януари 2021 г. — LKW WALTER Internationale Transportorganisation AG/CB и др.

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/19

      Преюдициално запитване от Bezirksgericht Bleiburg (Австрия), постъпило на 8 януари 2021 г. — LKW WALTER Internationale Transportorganisation AG/CB и др.
      (Дело C-7/21)
      (2021/C 88/25)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bezirksgericht Bleiburg

         Страни в главното производство

         Ищец: LKW WALTER Internationale Transportorganisation AG

         Ответници: CB, DF, GH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли членове 36 и 39 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 г. (1) във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и принципа за ефективност и равностойност (принцип на лоялното сътрудничество съгласно член 4, параграф 3 ДЕС) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба на държава членка, която предвижда като единственото правно средство за защита срещу разпореждане за пристъпване към принудително изпълнение, издадено от съда без провеждане на предварително състезателно производство и без изпълнително основание, основаващо се единствено на твърденията на молителя, възражението, което трябва да бъде подадено в срок от осем дни на езика на тази държава членка дори ако разпореждането за принудително изпълнение се връчва в друга държава членка на език, който получателят не разбира, като в случай че възражението е подадено в срок от дванадесет дни, то се отхвърля като просрочено?

                  2)

                  Следва ли член 8 от Регламент (ЕО) № 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 г. (2) във връзка с принципа на ефективност и равностойност да се тълкува в смисъл, че не допуска национална мярка, която предвижда, че с връчването на формуляра от приложение II с информация за получателя относно правото му да откаже приемане в срок от една седмица, едновременно започва да тече и срокът за упражняване на предвиденото право на защита срещу едновременно връченото разпореждане за принудително изпълнение, за което е предвиден срок от осем дни?

                  3)

                  Следва ли член 18, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба на държава членка, която предвижда срещу разпореждането за принудително изпълнение да бъде подадено възражение, което трябва да е мотивирано и подадено в срок от осем дни и този срок се прилага и ако получателят на разпореждането за принудително изпълнение е със седалище в друга държава членка и разпореждането за принудително изпълнение не е изготвено нито на официалния език на държавата членка, в която то се връчва, нито на език, който получателят на разпореждането разбира?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно връчване в държавите членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела (връчване на документи) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1348/2000 на Съвета (ОВ L 324, 2007 г., стр. 79).


title: Дело C-8/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 8 януари 2021 г. — Germanwings GmbH/KV

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/20

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 8 януари 2021 г. — Germanwings GmbH/KV
      (Дело C-8/21)
      (2021/C 88/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Germanwings GmbH

         Ответник: KV

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-9/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 8 януари 2021 г. — AX/Deutsche Lufthansa AG

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/20

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 8 януари 2021 г. — AX/Deutsche Lufthansa AG
      (Дело C-9/21)
      (2021/C 88/27)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AX

         Ответник: Deutsche Lufthansa AG

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-10/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 8 януари 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/TZ

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/21

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 8 януари 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/TZ
      (Дело C-10/21)
      (2021/C 88/28)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответник: TZ

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-11/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 8 януари 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/IY и TP

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/21

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 8 януари 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/IY и TP
      (Дело C-11/21)
      (2021/C 88/29)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответници: IY и TP

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-12/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 8 януари 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/FL

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/22

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 8 януари 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/FL
      (Дело C-12/21)
      (2021/C 88/30)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответник: FL

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-17/21: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 11 януари 2021 г. — Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija/SIA GM

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/22

      Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 11 януари 2021 г. — Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija/SIA GM
      (Дело C-17/21)
      (2021/C 88/31)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в първоинстанционното производство и ответник в касационното производство: Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Ответник в първоинстанционното производство и подател на касационната жалба: SIA GM

         Други страни в производството: Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да се счита, че наложеното на публичния оператор задължение да изкупува електроенергия на цена, по-висока от пазарната, от производители, които използват възобновяеми енергийни източници за производството на електроенергия, възползвайки се от предвиденото за крайния потребител задължение да плаща пропорционално на потреблението си, съставлява намеса на държавата или чрез ресурси на държавата по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз?

                  2)

                  Следва ли понятието „либерализиране на пазара на електроенергия“ да се тълкува в смисъл, че трябва да се счита, че либерализирането вече се е осъществило, когато са налице определени елементи на свободна търговия, като например договори, сключени от публичен оператор с доставчици от други държави членки? Може ли да се счита, че либерализирането на пазара на електроенергия започва в момента, когато законодателството предостави на част от потребителите на електроенергия (например на потребителите на електроенергия, свързани към електропреносната мрежа, или на небитовите потребители на електроенергия, свързани към разпределителната мрежа) правото да сменят дистрибутора на електроенергия? Какво влияние оказва развитието на регулирането на пазара на електроенергия в Латвия — и по-специално положението отпреди 2007 г. — върху преценката на помощите, отпуснати на производителите на електроенергия, в светлината на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (за целите на отговора на първия въпрос)?

                  3)

                  Ако отговорите на първия и втория въпрос покажат, че помощта, отпусната на производителите на електроенергия, не съставлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, дали обстоятелството, че жалбоподателят в момента действа на либерализиран пазар на електроенергия и че изплащането на обезщетение понастоящем му предоставя предимство спрямо други оператори на съответния пазар, означава, че обезщетението за вредите трябва да се разглежда като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз?

                  4)

                  Ако отговорите на първия и втория въпрос покажат, че помощта, отпусната на производителите на електроенергия, е държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, следва ли в контекста на предвидения в посочената разпоредба контрол над държавните помощи да се счита, че претенцията на жалбоподателя да бъде обезщетен за вредите, претърпени поради непълното реализиране на правото му да получи по-голямо плащане за произведената електроенергия, съставлява искане за отпускане на нова държавна помощ, или пък такава претенция представлява искане за изплащане на неполучената по-рано част от държавна помощ?

                  5)

                  Ако на четвъртия преюдициален въпрос се отговори в смисъл, че претенцията за обезщетение трябва да се разглежда — в контекста на миналите обстоятелства — като искане за изплащане на неполучената по-рано част от държавна помощ, следва ли от член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, че към днешна дата с оглед на произнасянето относно изплащането на посочената държавна помощ трябва да се анализира настоящото състояние на пазара и да се има предвид действащата правна уредба (включително съществуващите понастоящем ограничения с цел избягване на свръхкомпенсацията)?

                  6)

                  За целите на тълкуването на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз релевантно ли е обстоятелството, че за разлика от водноелектрическите централи, вятърните електроцентрали в миналото са получавали цялата държавна помощ?

                  7)

                  За целите на тълкуването на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз релевантно ли е обстоятелството, че само част от водноелектрическите централи, които не са получили цялата държавна помощ, понастоящем ще получи обезщетение?

                  8)

                  Трябва ли член 3, параграф 2 и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1407/2013 на Комисията от 18 декември 2013 година относно прилагането на членове 107 и 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз към помощта de minimis (1) да се тълкуват в смисъл, че тъй като размерът на спорната понастоящем помощ не надхвърля прага на помощта de minimis, следва да се счита, че посочената помощ изпълнява критериите, предвидени за помощта de minimis? Трябва ли член 5, параграф 2 от Регламент № 1407/2013 да се тълкува в смисъл, че предвид условията за избягване на свръхкомпенсацията, предвидени в Решение № SA.43140 на Комисията, в настоящия случай разглеждането на обезщетението за претърпените вреди като помощ de minimis може да доведе до недопустимо кумулиране?

                  9)

                  Ако в настоящия случай се приеме, че е била отпусната/изплатена държавна помощ, трябва ли член 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (2) да се тълкува в смисъл, че обстоятелства като разглежданите понастоящем свидетелстват за нова държавна помощ, а не за съществуваща държавна помощ?

                  10)

                  При утвърдителен отговор на деветия преюдициален въпрос и за целите на преценката относно съвместимостта на положението на жалбоподателя с помощите, които се считат за съществуващи по смисъла на член 1, буква б), подточка iv) от Регламент 2015/1589, трябва ли да се има предвид само датата, на която действително е извършено изплащането на помощта, като начален момент на давностния срок по смисъла на член 17, параграф 2 от Регламент № 2015/1589?

                  11)

                  Ако се приеме, че е била отпусната/изплатена държавна помощ, трябва ли член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 2, параграф 1 и член 3 от Регламент № 2015/1589 да се тълкуват в смисъл, че процедура за уведомяване за държавна помощ като разглежданата понастоящем се счита за подходяща, когато националният съд е уважил претенцията за обезщетение за претърпените вреди, при условие че е получено решение на Комисията за разрешаване на помощта, и е задължил Министерството на икономиката да представи пред Комисията в двумесечен срок от постановяването на съдебното решение съответното уведомление за наличие на помощ за търговската дейност?

                  12)

                  За целите на тълкуването на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз релевантно ли е обстоятелството, че обезщетението за претърпените вреди се търси от орган от обществения сектор (Комисията по комунални услуги), който в миналото не е бил задължен да покрива посочените разходи, както и обстоятелството, че бюджетът на този орган се формира от държавните такси, заплащани от доставчиците на комунални услуги в регулираните сектори и предназначени изключително за дейността на регулаторния орган?

                  13)

                  Съвместим ли е режим за обезщетяване като спорния в настоящото производство с принципите от правото на Съюза, приложими към регулираните сектори, и по-специално с член 12 и съображение 30 от Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (3) изменена с Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година? (4)

         (1)  ОВ L 352, 2013 г., стр. 1.

         (2)  ОВ L 248, 2015 г., стр. 9.

         (3)  ОВ L 108, 2002 г., стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183.

         (4)  Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година за изменение на директиви 2002/21/ЕО относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги, 2002/19/ЕО относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях и 2002/20/ЕО относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги (ОВ L 337, 2009 г., стр. 37).


title: Дело T-699/17: Решение на Общия съд от 27 януари 2021 г. — Полша/Комисия (Околна среда — Директива 2010/75/ЕС — Емисии от промишлеността — Решение за изпълнение (ЕС) 2017/1442 — Големи горивни инсталации — Заключения за най-добри налични техники (НДНТ) — Член 16, параграфи 4 и 5 ДЕС — Член 3, параграфи 2 и 3 от Протокол (№ 36) относно преходните разпоредби — Приложение на закона във времето — Комитология)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/25

      Решение на Общия съд от 27 януари 2021 г. — Полша/Комисия
      (Дело T-699/17) (1)

      (Околна среда - Директива 2010/75/ЕС - Емисии от промишлеността - Решение за изпълнение (ЕС) 2017/1442 - Големи горивни инсталации - Заключения за най-добри налични техники (НДНТ) - Член 16, параграфи 4 и 5 ДЕС - Член 3, параграфи 2 и 3 от Протокол (№ 36) относно преходните разпоредби - Приложение на закона във времето - Комитология)
      (2021/C 88/32)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Република Полша (представители: B. Majczyna и D. Krawczyk)

         Ответник: Европейска комисия (представители: Ł. Habiak, K. Herrmann и R. Tricot)

         Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Република България (представители: E. Петранова и Цв. Митова), Унгария (представител: M. Fehér)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Белгия (представител: M. Jacobs), Френска република (представители: J. Traband и A.-L. Desjonquères), Кралство Швеция (представители: C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Zettergren и A. Alriksson)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2017/1442 на Комисията от 31 юли 2017 година за формулиране на заключения за най-добри налични техники (НДНТ) за големи горивни инсталации съгласно Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 212, 2017 г., стр. 1).

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение за изпълнение (ЕС) 2017/1442 на Комисията от 31 юли 2017 година за формулиране на заключения за най-добри налични техники (НДНТ) за големи горивни инсталации съгласно Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета.

                  2)

                  Правните последици на решението за изпълнение, отменено съгласно точка 1 от диспозитива на настоящото съдебно решение, се запазват до влизането в сила в разумен срок, който не може да надвишава дванадесет месеца, считано от датата на обявяване на настоящото съдебно решение, на нов акт, който да замени решението за изпълнение и да бъде приет в съответствие с правилата за квалифицирано мнозинство, предвидени в член 3, параграф 3 от Протокол (№ 36) относно преходните разпоредби.

                  3)

                  Наред с направените от нея съдебни разноски, Европейската комисия понася и съдебните разноски на Република Полша.

                  4)

                  Кралство Белгия, Република България, Френска република, Унгария и Кралство Швеция понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 412, 4.12.2017 г.


title: Дело T-691/18: Решение на Общия съд от 27 януари 2021 г. — KPN/Комисия (Конкуренция — Концентрации — Нидерландски пазар на телевизионни и телекомуникационни услуги — Решение, с което концентрацията се обявява за съвместима с вътрешния пазар и Споразумението за ЕИП — Съответен пазар — Вертикални последици — Явна грешка в преценката — Задължение за мотивиране)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/26

      Решение на Общия съд от 27 януари 2021 г. — KPN/Комисия
      (Дело T-691/18) (1)

      (Конкуренция - Концентрации - Нидерландски пазар на телевизионни и телекомуникационни услуги - Решение, с което концентрацията се обявява за съвместима с вътрешния пазар и Споразумението за ЕИП - Съответен пазар - Вертикални последици - Явна грешка в преценката - Задължение за мотивиране)
      (2021/C 88/33)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: KPN BV (Ротердам, Нидерландия) (представители: P. van Ginneken и G. Béquet, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: H. van Vliet, G. Conte, J. Szczodrowski и F. van Schaik)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: VodafoneZiggo Group Holding BV (Амстердам, Нидерландия), Vodafone Group plc (Нюбъри, Обединено кралство), Liberty Global Europe Holding BV (Амстердам) (представители: W. Knibbeler, E. Raedts, A. Pliego Selie и I. Lulof, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2018) 3569 окончателен на Комисията от 30 май 2018 г. за обявяване за съвместима с вътрешния пазар и Споразумението за Европейското икономическо пространство (ЕИП) на концентрацията с цел придобиване от Liberty Global на самостоятелен контрол върху Ziggo NV (преписка COMP/M.7000 — Liberty Global/Ziggo).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда KPN BV да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 35, 28.1.2019 г.


title: Дело T-9/19: Решение на Общия съд от 27 януари 2021 г. — ClientEarth/ЕИБ (Околна среда — Финансиране на електроцентрала на биомаса в Галисия — Решение на Съвета на директорите на ЕИБ за одобряване на финансирането — Достъп до правосъдие по въпроси на околната среда — Членове 9 и 10 от Орхуската конвенция — Членове 10 — 12 от Регламент (ЕО) № 1367/2006 — Искане за вътрешно преразглеждане — Отхвърляне на искането като недопустимо — Допустимост на защитно възражение — Задължение за мотивиране — Понятие за акт, приет съгласно екологичното законодателство — Понятие за акт, който е правнообвързващ и има външни последици)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/26

      Решение на Общия съд от 27 януари 2021 г. — ClientEarth/ЕИБ
      (Дело T-9/19) (1)

      (Околна среда - Финансиране на електроцентрала на биомаса в Галисия - Решение на Съвета на директорите на ЕИБ за одобряване на финансирането - Достъп до правосъдие по въпроси на околната среда - Членове 9 и 10 от Орхуската конвенция - Членове 10 — 12 от Регламент (ЕО) № 1367/2006 - Искане за вътрешно преразглеждане - Отхвърляне на искането като недопустимо - Допустимост на защитно възражение - Задължение за мотивиране - Понятие за акт, приет съгласно екологичното законодателство - Понятие за акт, който е правнообвързващ и има външни последици)
      (2021/C 88/34)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ClientEarth (Лондон, Обединеното кралство) (представители: J. Flynn, QC, H. Leith и S. Abram, barristers)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка (представители: G. Faedo и K. Carr, подпомагани от B. Wägenbaur, адвокат)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: F. Blanc и G. Gattinara)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на ЕИБ — съобщено на жалбоподателя с писмо от 30 октомври 2018 г. — с което се отхвърля като недопустимо искането за вътрешно преразглеждане на решението на Съвета на директорите на ЕИБ от 12 април 2018 г. за одобряване на финансирането на проект за електроцентрала на биомаса в Галисия (Испания), отправено от жалбоподателя на 9 август 2018 г. на основание член 10 от Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, 2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126) и на основание на Решение 2008/50/ЕО на Комисията от 13 декември 2007 година за установяване на подробни правила за прилагане на Регламент № 1367/2006 във връзка със заявленията за вътрешно преразглеждане на административни актове (ОВ L 13, 2008 г., стр. 24)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) — съобщено на ClientEarth с писмо от 30 октомври 2018 г. — с което се отхвърля като недопустимо искането за вътрешно преразглеждане на решението на Съвета на директорите на ЕИБ от 12 април 2018 г. за одобряване на финансирането на проект за електроцентрала на биомаса в Галисия (Испания), отправено от ClientEarth на 9 август 2018 г. на основание член 10 от Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността и на основание на Решение 2008/50/ЕО на Комисията от 13 декември 2007 година за установяване на подробни правила за прилагане на Регламент № 1367/2006 във връзка със заявленията за вътрешно преразглеждане на административни актове.

                  2)

                  ЕИБ понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на ClientEarth.

                  3)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 72, 25.2.2019 г.


title: Дело T-382/19: Решение на Общия съд от 27 януари 2021 г. — Turk Hava Yollari/EUIPO — Sky (skylife) (Марка на Европейския съюз — Производство по обявяване на недействителност — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „skylife“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „SKY“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/27

      Решение на Общия съд от 27 януари 2021 г. — Turk Hava Yollari/EUIPO — Sky (skylife)
      (Дело T-382/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по обявяване на недействителност - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „skylife“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „SKY“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 88/35)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Turk Hava Yollari AO (Истанбул, Турция) (представител: R. Almaraz Palmero, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: J. Ivanauskas и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Sky Ltd (Айсълуърд, Обединено кралство) (представители: A. Brackenbury, solicitor, и A. Zalewska, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 23 април 2019 г. (преписка R 880/2018-4), постановено в производство по обявяване на недействителност със страни Sky и Turk Hava Yollari

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Turk Hava Yollari AO да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и Sky Ltd.

         (1)  ОВ C 270, 12.8.2019 г.


title: Дело T-817/19: Решение на Общия съд от 27 януари 2021 г. — Olimp Laboratories/EUIPO — OmniVision (Hydrovision) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „Hydrovision“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „Hylo-Vision“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б), от Регламент (EС) 2017/1001)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/28

      Решение на Общия съд от 27 януари 2021 г. — Olimp Laboratories/EUIPO — OmniVision (Hydrovision)
      (Дело T-817/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „Hydrovision“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „Hylo-Vision“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б), от Регламент (EС) 2017/1001)
      (2021/C 88/36)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Olimp Laboratories (Dębica, Полша) (представител: M. Kondrat, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: OmniVision GmbH (Puchheim, Германия) (представители: B. Sorg, D. Wiedemann и M. Ringer, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 13 септември 2019 г. (преписка R 2371/2018-2), постановено в производство по възражение със страни OmniVision и Olimp Laboratories

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Olimp Laboratories sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 27, 27.1.2020 г.


title: Дело T-829/19: Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Palírna U Zeleného stromu/EUIPO — Bacardi (BLEND 42 VODKA) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „BLEND 42 VODKA“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз и по-ранна международна фигуративна марка „42 BELOW“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Съответни потребители — Сходство на стоките и на услугите — Сходство между знаците — Обща преценка на вероятността от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/28

      Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Palírna U Zeleného stromu/EUIPO — Bacardi (BLEND 42 VODKA)
      (Дело T-829/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „BLEND 42 VODKA“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз и по-ранна международна фигуративна марка „42 BELOW“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Съответни потребители - Сходство на стоките и на услугите - Сходство между знаците - Обща преценка на вероятността от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 88/37)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Усти на Елба, Чешка република) (представител: T. Chleboun, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Bacardi & Co. Ltd (Мерен, Швейцария) (представител: A. Parassina, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 5 септември 2019 г. (преписка R 2531/2018-2), постановено в производство по възражение със страни Bacardi & Co. и Palírna U Zeléného stromu

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Palírna U Zeleného stromu a.s. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.