title: Дело T-182/09: Жалба, подадена на 4 май 2009 г. — Budapesti Erőmű/Комисия

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/52

         Жалба, подадена на 4 май 2009 г. — Budapesti Erőmű/Комисия
   (Дело T-182/09)
   2009/C 180/97
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Budapesti Erőmű Rt. (Будапеща, Република Унгария) (представители: M. Powell, Solicitor, C. Arhold, K. Struckmann и A. Hegyi, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на Комисията от 4 юни 2008 г. по преписка за държавна помощ C 41/05, в частта, в която се отнася до сключени от жалбоподателя споразумения за закупуване на електрическа енергия

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски;

               —

               да разпореди всяка друга мярка, която счете за необходима.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяна на Решение C (2008) 2223 окончателен на Комисията от 4 юни 2008 г., с което се обявява за несъвместима с общия пазар помощта, предоставена от унгарските власти на някои производители на електрическа енергия под формата на споразумения за дългосрочно закупуване на електрическа енергия („СДЗЕЕ“), сключени между оператора на електрическа мрежа Magyar Villamos Müvek Rt. („MVM“), собственост на унгарската държава, и тези производители преди присъединяването на Република Унгария към Европейския съюз [държавна помощ C 41/2005 (ex NN 49/2005) — „Невъзвръщаеми разходи“ в Унгария]. В оспорваното решение жалбоподателят е идентифициран като бенефициер на твърдяната държавна помощ и решението постановява Унгария да възстанови помощта, заедно с лихва, от жалбоподателя.
   Със своето първо правно основание жалбопотаделят твърди, че Комисията погрешно е приела, че мерките трябва да се преценяват към датата на присъединяването на Унгария към Европейския съюз. Вместо това Комисията е трябвало да прецени дали СДЗЕЕ съдържат каквато и да било държавна помощ в светлината на фактическите и правни обстоятелства към момента на сключване на споразуменията. Освен това жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила член 87, параграф 1 ЕО и е допуснала явна грешка в преценката, като е заключила, че СДЗЕЕ предоставят икономическо предимство. В допълнение жалобподателят твърди, че Комисията е приложила неправилно Договора за присъединяване на Унгария, както и член 1, буква б), v) от Регламент № 659/1999. (1) („Процедурния регламент“).
   По-нататък жалбоподателят твърди, че обратно на това, което счита Комисията, не е налице нарушение на конкуренцията и че приложение IV към Договора за присъединяване не изброява изчерпателно държавните помощи, които могат да се считат за съществуващи, а само въвежда само изключение от принципа, според който всички предхождащи присъединяването мерки по дефиниция са съществуващи. В допълнение жалбоподателят поддържа, че е нарушен член 87, параграф 3 ЕО що се отнася до възможността за предоставяне на освобождаване на държавна помощ за комбинираното производство на енергия, както и членове 86, параграф 2 ЕО, член 88, параграфи 1 и 3 ЕО, както и член 14 от Процедурния регламент, що се отнася до възстановяването на индивидуална помощ.
   С второто правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията няма компетентност да извършва преценка на въпросните СДЗЕЕ, тъй като те са сключени преди присъединяването на Унгария към ЕС.
   С третото правно основание жалбоподателят поддържа, че Комисията е нарушила съществени процесуални предпоставки като правото на изслушване и задължението за надлежно и безпристрастно разглеждане. Освен това жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила съществени процесуални предпоставки, като е извършила цялостна преценка на СДЗЕЕ, без да разгледа основните клаузи на всяко отделно СДЗЕЕ. Според жалбоподателя за да е в състояние да прецени дали СДЗЕЕ съдържат държавна помощ, Комисията трябва да прецени дали те предоставят икономическо предимство на производителите и за това е абсолютно необходимо да разгледа отделно всяко СДЗЕЕ. Жалбоподателят твърди още, че Комисията използва неподходящ подход за да се прецени правилно дали значителен брой индивидуални мерки представляват държавна помощ. Ако СДЗЕЕ можеха да се считат за съществуваща схема за помощ, Комисията трябваше да следва процедурата по подходящите мерки, предвидена в член 88, параграф 1 ЕО и член 18 от Процедурния регламент.
   С четвъртото правно основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава задължението за мотивиране, закрепено в член 253 ЕО.
   На последно място, с петото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията е злоупотребила със своите правомощия в областта на държавните помощи, като е приела отрицателно решение за прекратяване на СДЗЕЕ по процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 ЕО, без дори да е установила, че е налице икономическо предимство.

      (1)  Регламент (ЕО)№ 659/1999 от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО, ОВ 1999 L 83, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр.41


title: Дело F-26/11: Жалба, подадена на 8 март 2011 г. — ZZ/Съвет

text:
               18.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/21

         Жалба, подадена на 8 март 2011 г. — ZZ/Съвет
   (Дело F-26/11)
   2011/C 179/35
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (Брюксел, Белгия) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което жалбоподателят не е включен в списъка с повишените в степен AD13 длъжностни лица в рамките на процедурата за повишаване за 2010 г., както и осъждане на ответника да заплати на жалбоподателя сума като обезщетение за претърпените неимуществени вреди

      Искания на жалбоподателя

               —

               отмяна на решението на органа по назначаването да не включи жалбоподателя в списъка на повишените в степен AD13 длъжностни лица в рамките на процедурата за повишаване за 2010 г., както това решение следва от съобщение до персонала № 80/10 от 26 април 2010 г. и от съобщение до персонала № 81/10 от 26 май 2010 г.;

               —

               доколкото е необходимо, отмяна на решението на ОН, с което се отхвърля жалбата, подадена по административен ред от жалбоподателя;

               —

               доколкото е необходимо, отмяна на решението за повишаване на длъжностните лица от степен AD12 в степен AD13 при процедурата за повишаване за 2010 г. (съобщение до персонала № 80/10 от 26 април 2010 г. и съобщение до персонала № 81/10 от 26 май 2010 г.);

               —

               осъждане на ответника да заплати на жалбоподателя сумата от 150 000 евро като обезщетение на претърпените неимуществени вреди;

               —

               да осъди Съветът на Съюза да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-224/10: Решение на Общия съд от 12 октомври 2011 г. — Association belge des consommateurs test-achats/Комисия (Конкуренция — Концентрации — Белгийски енергиен пазар — Решение за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар — Ангажименти, поети в първата фаза на разследването — Отказ за частично препращане на националните органи на преписката по разследване на концентрацията — Жалба за отмяна — Сдружение на потребители — Правен интерес — Непровеждане на производство за задълбочен контрол — Процесуални права — Недопустимост)

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/30

         Решение на Общия съд от 12 октомври 2011 г. — Association belge des consommateurs test-achats/Комисия
   (Дело T-224/10) (1)

   (Конкуренция - Концентрации - Белгийски енергиен пазар - Решение за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар - Ангажименти, поети в първата фаза на разследването - Отказ за частично препращане на националните органи на преписката по разследване на концентрацията - Жалба за отмяна - Сдружение на потребители - Правен интерес - Непровеждане на производство за задълбочен контрол - Процесуални права - Недопустимост)
   2011/C 347/48
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Association belge des consommateurs test-achats ASBL (Брюксел, Белгия) (представители: A. Fratini и F. Filpo, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: N. Khan, A. Antoniadis и R. Sauer)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Électricité de France (EDF) (Париж, Франция) (представители: първоначално C. Lazarus, A. Amsellem и A. Fontanille, впоследствие C. Lazarus и A. Creus Carreras, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на решения C(2009) 9059 и C(2009) 8954 на Комисията от 12 ноември 2009 година, едното за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар (дело COMP/M.5549 — EDF/SEGEBEL) съгласно Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (ОВ L 24, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201), а другото за отхвърляне на искането на компетентните белгийски органи за частично препращане на случая в съответствие с член 9 от този регламент

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Association belge des consommateurs test-achats ASBL понася наред с направените от него съдебни разноски и тези на Европейската комисия.

               3.

               Électricité de France (EDF) понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 209, 31.7.2010 г.


title: Дело F-7/16: Жалба, подадена на 4 февруари 2016 г. — ZZ/Комисия

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/38

         Жалба, подадена на 4 февруари 2016 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-7/16)
   (2016/C 145/47)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: C. Mourato, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията, с което размерът на компенсаторната надбавка, плащана на работещия по трудов договор за неопределено време по белгийското право жалбоподател, се преразглежда и намалява, като се предвижда и връщане на надплатените суми

      Искания на жалбоподателя

               —

               главно искане — отмяна на акта от 9 април 2015 г. на Комисията (PMO) с адресат жалбоподателят, както и на издадените му впоследствие в съответствие с този акт фишове за заплата и, при необходимост, отмяна на акта от 12 декември 2014 г. и издадените му впоследствие фишове за заплата в частта, в която се отнасят до преизчисляване на месечната му компенсаторна надбавка, и по-специално:

                           —

                           акта от 9 април 2015 г. на Европейската комисия (Служба за управление и плащане по индивидуални права, PMO/1 — Възнаграждение и управление на правата на парични плащания), отнасящ се до жалбоподателя,

                           —

                           фишовете за заплата за периода април 2015 г.—юни 2015 г. на жалбоподателя и следващите фишове за заплата, които предвиждат удръжка от 208,30 € (код DPN — Връщане на дължими суми) и последвалите фишове за заплата,

                           —

                           предварителен акт от 12 декември 2014 г. на Европейската комисия (Служба за управление и плащане по индивидуални права, PMO/1 — Възнаграждение и управление на правата на парични плащания), отнасящ се до жалбоподателя,

                           —

                           фишовете за заплата за периода декември 2014 г.—март 2015 г. на жалбоподателя.

               —

               искане при условията на евентуалност — да се отменят актовете и фишовете за заплата в частта, в която предвиждат прилагане на удръжки със задна дата от възнагражденията, получени от жалбоподателя до 9 април 2015 г.,

               —

               във всички случаи ответникът да се осъди да заплати съдебните разноски по настоящото производство.


title: Дело T-237/11: Жалба, подадена на 4 май 2011 г. — Lidl Stiftung/СХВП — Lactimilk (BELLRAM)

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/25

         Жалба, подадена на 4 май 2011 г. — Lidl Stiftung/СХВП — Lactimilk (BELLRAM)
   (Дело T-237/11)
   2011/C 204/46
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Германия) (представител: T. Träger, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Lactimilk, SA (Мадрид, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 март 2011 г. по преписка R 1154/2009-4; и

               —

               да осъди ответника да плати разноските.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „BELLRAM“ за стоки от клас 29 — Заявка за марка на Общността № 5074281

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: испанска фигуративна марка „RAM“ за стоки от клас 29, регистрирана под № 2414439; испанска фигуративна марка „Ram“ за стоки от клас 29, регистрирана под № 98550; испанска словна марка „RAM“ за стоки от клас 29, регистрирана под № 151890

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква пет правни основания.
   С първото правно основание жалбаподателят твърди, че обжалваното решение нарушава член 63, параграф 2, член 75 и член 76 от Регламент (ЕО) на Съвета №207/2009 (наричан по-нататък „РМС“), както и правото му на изслушване, тъй като апелативният състав не е приканил страните да представят становище по неговото намерение на замени разглежданата заявка за регистрация, на която е направено позоваване в подкрепа на възражение.
   Във второто си правно основание жалбоподателят счита, че обжалваното решение нарушава член 41 от РМС, във връзка с правило 15, параграф 2, буква е) от Регламента за прилагане, тъй като апелативният състав е взел предвид стоки, които не са били идентифицирани правилно във възражението и не е бил спазен срока за подаване на възражението.
   С третото си правно основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава член 42, параграф 2, член 42, параграф 3 и член 15 от РМС, тъй като апелативният състав не е оценил правилно естеството на регистрираните стоки, въпреки представените доказателства за използване.
   С четвъртото си правно основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава член 76 от РМС, във връзка с правило 50, параграф 1 и правило 19, параграфи 1 и 3 от Регламента за прилагане, тъй като апелативният състав неправилно се е основал на твърдян повишен отличителен характер на по-ранната марка.
   Накрая, в петото правно основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава член 8, параграф 1, буква б) от РМС, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че е налице висока степен на сходство между стоките. Що се отнася до сходството между знаците апелативният състав не е приел за установено, че между знаците няма сходство или че има само далечно сходство, дължащо се на еднаквите букви в „BELLRAM“ на испански език. Знаците „BELLRAM“ и „RAM“ не можели да бъдат объркани, защото между стоките има далечно сходство, а знаците не били сходни или между тях имало само далечно сходство.


title: Дело T-374/08: Решение на Общия съд от 12 юли 2011 г. — Aldi Einkauf/СХВП — Illinois Tools Works (TOP CRAFT) ( „Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „TOP CRAFT“ — По-ранни национални фигуративни марки „Krafft“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) — Реално използване на по-ранните марки — Член 43, параграф 2 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 42, параграф 2 от Регламент № 207/2009) и правило 22 от Регламент (ЕО) № 2868/95“ )

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/32

         Решение на Общия съд от 12 юли 2011 г. — Aldi Einkauf/СХВП — Illinois Tools Works (TOP CRAFT)
   (Дело T-374/08) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „TOP CRAFT“ - По-ранни национални фигуративни марки „Krafft“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) - Реално използване на по-ранните марки - Член 43, параграф 2 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 42, параграф 2 от Регламент № 207/2009) и правило 22 от Регламент (ЕО) № 2868/95)
   2011/C 252/74
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Есен, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks и C. Fürsen, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: R. Pethke)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Illinois Tools Works, Inc. (Гленвю, Съединени американски щати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 25 юни 2008 г. (преписка № R 952/2007-2), постановено в производство по възражение между Illinois Tools Works, Inc. и Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 25 юни 2008 г. (преписка № R 952/2007-2), постановено в производство по възражение между Illinois Tools Works, Inc. и Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG.

               2.

               Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 313, 6.12.2008 г.


title: Дело F-78/13: Жалба, подадена на 23 август 2013 г. — ZZ/ЕСВД

text:
               5.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 291/7

         Жалба, подадена на 23 август 2013 г. — ZZ/ЕСВД
   (Дело F-78/13)
   2013/C 291/09
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis, A. Coolen и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за преместване на жалбоподателя от представителството в Бурунди в седалището на ЕСВД в Брюксел

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на върховния представител на Европейския съюз по въпросите на външните работи от 15 юли 2013 г. за незабавно преместване на жалбоподателя в интерес на службата на длъжност в MDR.C в Брюксел,

               —

               да се установи, че при приемане на обжалваното решение от ЕСВД е допусната поредица от нарушения на служебните задължения, които ангажират отговорността на Съюза,

               —

               да се констатира, че обжалваното решение е увредило тежко жалбоподателя и неговата съпруга,

               —

               това да се приеме изрично за установено,

               —

               да се осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-418/04: Решение на Съда (втори състав) от 13 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 79/409/ЕИО — Опазване на дивите птици — Член 4 и член 10 — Транспониране и прилагане — IBA 2000 — Значение — Качество на данните — Критерии — Свобода на преценка — Директива 92/43/ЕИО — Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна — Член 6 — Транспониране и прилагане)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/3

         Решение на Съда (втори състав) от 13 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-418/04) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 79/409/ЕИО - Опазване на дивите птици - Член 4 и член 10 - Транспониране и прилагане - IBA 2000 - Значение - Качество на данните - Критерии - Свобода на преценка - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна - Член 6 - Транспониране и прилагане)
   (2008/C 51/06)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Doherty и M. van Beek)

      Ответник: Ирландия (представители: D. O'Hagan, E. Cogan, Barrister, G. Hogan SC)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Гърция (представител: E. Skandalou), Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 4 и член 10 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 77) — Нарушение на член 6 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109)
   Диспозитив

               1)

               Установява, че:

                           —

                           като от 6 април 1981 г. не е класифицирала, съгласно член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици, изменена с Директива 97/49/ЕО на Комисията от 29 юли 1997 година, най-подходящите по брой и размери територии за видовете, посочени в приложение I от посочената директива, с изключение на тези, предназначени да осигурят опазването на гренландската белочела гъска (Anser albifrons flavirostris), както и за редовно срещащите се мигриращи видове, които не са посочени в приложение I, с изключение на тези, предназначени да осигурят защитата на калугерицата (Vanellus vanellus), малкия червенокрак водобегач (Tringa totanus), средната бекасина (Gallinago gallinago) и големия свирец (Numenius arquata),

                           —

                           като от 6 април 1981 г. не е осигурила прилагането на разпоредбите на член 4, параграф 4, първо изречение от Директива 79/409, изменена с Директива 97/49, за зоните, които по силата на посочената директива трябва да бъдат класифицирани като специални защитени зони,

                           —

                           като не е транспонирала и приложила напълно и точно разпоредбите на член 4, параграф 4, второ изречение от Директива 79/409, изменена с Директива 97/49,

                           —

                           като не е предприела всички необходими мерки, за да се съобрази с разпоредбите на член 6, параграф 2 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, що се отнася до всички специални защитени зони, класифицирани съгласно член 4, параграф 1 от Директива 79/409, изменена с Директива 97/49, или признати съгласно член 4, параграф 2 от същата директива,

                           —

                           като не е предприела всички необходими мерки, за да се съобрази с разпоредбите на член 6, параграф 2 от Директива 92/43, що се отнася до използването за развлекателни цели на всички обекти, които би следвало да попадат в приложното поле на посочения член,

                           —

                           като не е предприела всички необходими мерки, за да се съобрази с разпоредбите на член 6, параграфи 3 и 4 от Директива 92/43, що се отнася до плановете,

                           —

                           като не е предприела всички необходими мерки, за да се съобрази с разпоредбите на член 6, параграф 3 от Директива 92/43, що се отнася до разрешенията за проекти за аквакултура,

                           —

                           като не е предприела всички необходими мерки, за да се съобрази с разпоредбите на член 6, параграфи 2-4 от Директива 92/43, що се отнася до дейността по поддръжка на отводнителни канали в специалната защитена зона в Glen Lough, и

                           —

                           като не е предприела всички необходими мерки, за да се съобрази с разпоредбите на член 10 от Директива 79/409, изменена с Директива 97/49,

                     Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 4, параграфи 1, 2 и 4 и по член 10 от Директива 79/409, изменена с Директива 97/49, както и по член 6, параграфи 2-4 от Директива 92/43.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

               4)

               Република Гърция и Кралство Испания понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 6, 8.1.2005 г.


title: Дело T-275/09: Определение на Общия съд от 4 юли 2011 г. — Sepracor Pharmaceuticals/Комисия (Жалба за отмяна — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Активно вещество есзопиклон — Разрешение за пускане на пазара — Непризнаване като ново активно вещество — Акт, който не подлежи на обжалване — Недопустимост)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/17

         Определение на Общия съд от 4 юли 2011 г. — Sepracor Pharmaceuticals/Комисия
   (Дело T-275/09) (1)

   (Жалба за отмяна - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Активно вещество есзопиклон - Разрешение за пускане на пазара - Непризнаване като ново активно вещество - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост)
   2011/C 282/31
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sepracor Pharmaceuticals (Ireland) Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: I. Dodds-Smith, solicitor, D. Anderson, QC, и J. Stratford, barrister)

      Ответник: Европейска комисия (представител: първоначално A. Sipos, а впоследствие M. Wilderspin и M. Šimerdová)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, за което се твърди, че се съдържа в писмото на Комисията, изпратено на жалбоподателя на 6 май 2009 г. в рамките на процедурата за издаване на разрешение за пускане на продукта „Lunivia“ на пазара, в частта, в която се квалифицира активното вещество есзопиклон

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Осъжда Sepracor Pharmaceuticals (Ireland) Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 220, 12.9.2009 г.


title: Дело T-649/13: Решение на Общия съд от 23 октомври 2015 г. — TrekStor/СХВП (SmartTV Station) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „SmartTV Station“ — Абсолютни основания за отказ — Липса на отличителен характер — Описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/27

         Решение на Общия съд от 23 октомври 2015 г. — TrekStor/СХВП (SmartTV Station)
   (Дело T-649/13) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „SmartTV Station“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 414/34)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: TrekStor Ltd (Хонконг, Китай) (представители: O. Spieker и M. Alber, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално M. Fischer, впоследствие G. Schneider и A. Schifko)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 октомври 2013 г. (преписка R 128/2013-4), постановено по заявка за регистрация на словния знак „SmartTV Station“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               TrekStor Ltd понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)(СХВП).

      (1)  ОВ C 39, 8.2.2014 г.


title: Дело T-120/10: Жалба, подадена на 8 март 2010 г. — ClientEarth и др./Комисия

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/42

         Жалба, подадена на 8 март 2010 г. — ClientEarth и др./Комисия
   (Дело T-120/10)
   2010/C 134/71
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: ClientEarth (Лондон, Обединено кралство), Transport & Environment (Брюксел, Белгия), European Environmental Bureau (Брюксел, Белгия) и BirdLife International (Брюксел, Белгия), (представител: S. Hockman QC, Barrister)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се установи, че ответникът е нарушил Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) и Регламент (ЕО) № 1367/2006 (2),

               —

               да се установи, че мотивите за отказ на достъп до документ съгласно член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 трябва да бъдат изложени в писмен отговор и в установените срокове на двуетапната административна процедура или в противен случай е налице отказ от позоваване на тях в рамките на правната защита и те не се включват в обхвата на съдебния контрол,

               —

               да се отмени обжалваното Решение от 9 февруари 2010 г. (SG.E3/MM/psi-Ares (2010)70321), с което Комисията обявява намерението си да откаже на жалбоподателите достъп до някои документи, съдържащи информация за околната среда,

               —

               да се осъди ответникът съгласно член 10 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 да предостави незабавен достъп до нередактираните варианти на всички искани документи, посочени в хода на процедурата по разглеждане на заявлението от 15 октомври 2009 г. и на потвърждението на заявлението от 17 декември 2009 г., както и на всички документи, съставени по време на това разглеждане, и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски на жалбоподателя, включително съдебните разноски на евентуалните встъпили страни.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска в съответствие с член 263 от ДФЕС да бъде отменено Решение на Комисията от 9 февруари 2010 г., с което ответникът обявява намерението си да откаже на жалбоподателите достъп до някои документи, съдържащи информация за околната среда, свързана с емисии на парникови газове в резултат от производството на биогорива, които документи са изготвени и/или използвани от Комисията в съответствие с Директива 2009/28/ЕО (3).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва следните правни основания:

               Първо, нарушение на член 8 от Регламент (ЕО) № 1049/2001, доколкото Комисията не оповестила своевременно документите или мотивите за отказа си да бъдат предоставени. Заявлението било подадено на 15 октомври 2009 г. Ответникът издал частичен отказ, като предоставил четири документа и отказал достъп до приблизително двеста документа. Жалбоподателите оспорват основанието за отказа. На 9 февруари 2010 г., когато изтича установеният в регламента срок, Комисията отказала да оповести останалите документи или да предостави валидни мотиви за неоповестяването им.

               Второ, нарушение на член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1049/2001, доколкото Комисията не представила подробни мотиви за неоповестяването на всеки от документите. За да може да се приложи някое от изключенията от задължението за осигуряване на достъп, в писмен отговор в установения срок трябвало да бъдат представени подробни мотиви за отказа за предоставяне на всеки документ. На 9 февруари 2010 г., когато изтича установеният в регламента срок, Комисията отказала да предостави останалите документи и не представила подробни мотиви за отказа за оповестяването им, както се изисквало съгласно регламента и съдебната практика.

               Освен това, жалбоподателите твърдят, че е налице нарушение на член 4 от Регламент (ЕО) № 1049/2001, доколкото Комисията не извършила конкретна и индивидуална преценка на съдържанието на всеки документ. От Комисията се изисквало да осъществи конкретна и индивидуална преценка на съдържанието на всеки документ, като определи дали документът или част от него попада в обхвата на някое от изключенията от общото правило за осигуряване на достъп до всички документи. На 9 февруари 2010 г., когато изтича установеният в регламента срок, Комисията признала, че такъв анализ не е бил осъществен относно исканите документи. Ако изобщо бил осъществен някакъв анализ, той не бил предоставен на разположение на жалбоподателите.

               По-нататък жалбоподателите твърдят, че е налице нарушение на член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 и на член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1367/2006 поради незаконосъобразно прилагане на изключението по член 4, параграф 3. Първоначално Комисията се позовала на изключението по член 4, параграф 3 за около двеста документа. На 9 февруари 2010 г., когато изтича установеният в регламента срок, Комисията не предоставила документите. За да може да се позове на изключението по член 4, параграф 3, Комисията трябвало да докаже, че документът или съдържащата се в него информация биха засегнали сериозно процеса ѝ на вземане на решения. Жалбоподателите твърдят, че документите, които съдържат екологична информация, свързана с емисиите в околната среда, не биха засегнали сериозно процеса на вземане на решения на Комисията и че дори някои от тези документи или част от тази информация да отговарят на условията за прилагане на изключение, налице бил по-висш обществен интерес, който диктувал оповестяването им.

               В същото време жалбоподателите твърдят, че е налице нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 поради липсата на редактиране на документите. В случай че откаже да предостави исканите документи, Комисията трябвало да разгледа възможността за редакция, така че да заличи частите, които иначе отговарят на изискванията за прилагане на изключение, и да предостави онези части, които не се включват в приложното поле на изключението. Жалбоподателите твърдят, че Комисията не е взела предвид възможността за редакция и не е осъществила такава и в резултат от това не е оповестила информация или части от документи, които в противен случай щяла да е длъжна да предостави.

               На последно място се посочва, че ответникът е нарушил член 4, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1049/2001, доколкото не е определил периода на приложение на изключението по член 4, параграф 3. В случай че откаже да предостави исканите документи или части от тях, Комисията трябвало да определи периода, през който се прилага това изключение. Жалбоподателите твърдят, че Комисията не е взела предвид и не е оповестила периода, през който да се прилагат изключенията, на които тя иначе би имала основание да се позовава.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).

      (3)  Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 140, стр. 16).


title: Дело T-548/11: Определение на Общия съд от 26 ноември 2012 г. — MIP Metro/СХВП — Real Seguros (real,- QUALITY) (Марка на Общността — Производство по възражение — Отмяна на предходните национални марки — Липса на основание за произнасяне)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/47

         Определение на Общия съд от 26 ноември 2012 г. — MIP Metro/СХВП — Real Seguros (real,- QUALITY)
   (Дело T-548/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Отмяна на предходните национални марки - Липса на основание за произнасяне)
   2013/C 26/93
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: J.-C. Plate и R. Kaase)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Real Seguros, SA (Порто, Португалия)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 17 август 2011 г. (преписка R 114/2011-4), постановено в производство по възражение между Real Seguros, SA и MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

      Диспозитив

               1.

               Основанието за произнасяне по жалбата е отпаднало.

               2.

               Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски в производството пред Общия съд.

      (1)  ОВ C 6, 7.1.2012 г.


title: Дело T-324/05: Решение на Първоинстанционния съд от 2 октомври 2009 г. — Естония/Комисия (Земеделие — Обща организация на пазарите — Преходни мерки, които трябва да бъдат приети поради присъединяването на нови държави членки — Регламент (ЕО) № 832/2005, установяващ преходни мерки в сектора на захарта — Жалба за отмяна — Колегиалност — Понятие за запас — Обстоятелства, при които са се образували запасите — Мотиви — Добра администрация — Добросъвестност — Недопускане на дискриминация — Право на собственост — Пропорционалност)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/37

         Решение на Първоинстанционния съд от 2 октомври 2009 г. — Естония/Комисия
   (Дело T-324/05) (1)

   (Земеделие - Обща организация на пазарите - Преходни мерки, които трябва да бъдат приети поради присъединяването на нови държави членки - Регламент (ЕО) № 832/2005, установяващ преходни мерки в сектора на захарта - Жалба за отмяна - Колегиалност - Понятие за „запас“ - Обстоятелства, при които са се образували запасите - Мотиви - Добра администрация - Добросъвестност - Недопускане на дискриминация - Право на собственост - Пропорционалност)
   2009/C 282/69
   Език на производството: естонски

      Страни

      Жалбоподател: Република Естония (представител: L. Uibo)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално L. Visaggio и E. Randvere, впоследствие T. van Rijn, H. Tserepa-Lacombe и E. Randvere)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Република Латвия (представители: първоначално E. Balode-Buraka, впоследствие L. Ostrovska и K. Drēviņa)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 832/2005 на Комисията от 31 май 2005 година относно определянето на излишъка в количествата захар, изоглюкоза и фруктоза за Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия (ОВ L 138, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 64, стр. 3).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Република Естония да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на Комисията на Европейските общности.

               3.

               Република Латвия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 271, 29.10.2005 г.


title: Дело C-263/08: Преюдициално запитване, отправено от Högsta domstolen (Швеция) на 19 юни 2008 г. — Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening/Stockholms kommun genom dess marknämnd

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/34

         Преюдициално запитване, отправено от Högsta domstolen (Швеция) на 19 юни 2008 г. — Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening/Stockholms kommun genom dess marknämnd
   (Дело C-263/08)
   (2008/C 209/51)
   Език на производството: шведски
   Препращаща юрисдикция
   Högsta domstolen.
   Страни в главното производство

      Ищец: Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening

      Ответник: Stockholms kommun genom dess marknämnd
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли точка 10 от приложение II към Директива 85/337/ЕИО на Съвета (1) да се тълкува в смисъл, че тази точка се отнася до проект за отвеждане на просмукващи се подпочвени води в тунел, в който са прекарани електрически кабели, и за вливане на вода в почвата или в скалите (напояване), за да се компенсира евентуалното спадане на нивото на подпочвените води, както и за изграждане или поддръжка на съоръжения за отвеждане и за напояване?

               2)

               Ако първият въпрос изисква утвърдителен отговор: разпоредбата на член 10а от Директива 85/337 — според която при определени условия членовете на заинтересованата общественост трябва да имат достъп до процедура за преразглеждане пред съд или друг независим и безпристрастен орган, установен по закон, за да оспорват материалната или процесуалната законосъобразност на дадено решение — предполага ли също така правото на членовете на заинтересованата общественост да искат преразглеждане на решение, с което определен съд се е произнесъл по молба за издаване на разрешение, въпреки че са имали възможност да участват в разглеждането на молбата пред посочения съд и да изразят своето мнение?

               3)

               Ако първият и вторият въпрос изискват утвърдителен отговор: член 1, параграф 2, член 6, параграф 4 и член 10а от Директива 85/337 трябва ли да се тълкуват в смисъл, че държавите-членки могат да приемат разпоредби относно заинтересованата общественост съгласно член 6, параграф 4, от една страна, и съгласно член 10а, от друга страна, по силата на които малките местни сдружения за защита на околната среда имат право да участват в процеса по вземане на решения съгласно член 6, параграф 4, що се отнася до проектите, които могат да окажат значително въздействие върху околната среда в зоните, в които тези сдружения осъществяват дейността си, но не разполагат с правото да искат преразглеждане на основание член 10а?

      (1)  Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).


title: Дело C-504/15: Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Frosinone — Италия) — Наказателно производство срещу Antonio Paolo Conti (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на — Идентични преюдициални въпроси — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Решение на Съда, с което се обявява за несъвместима с правото на Съюза национална правна уредба относно концесиите за дейността по събиране на залози — Реорганизация на системата посредством нов публичен търг — Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози — Ограничаване — Императивни съображения от общ интерес — Пропорционалност)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/12

         Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Frosinone — Италия) — Наказателно производство срещу Antonio Paolo Conti
   (Дело C-504/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Решение на Съда, с което се обявява за несъвместима с правото на Съюза национална правна уредба относно концесиите за дейността по събиране на залози - Реорганизация на системата посредством нов публичен търг - Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози - Ограничаване - Императивни съображения от общ интерес - Пропорционалност))
   (2016/C 270/15)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Frosinone

      Страна в главното производство

   Antonio Paolo Conti

      Диспозитив

   Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера на хазартни игри при преустановяването на дейността поради изтичането на срока за концесията да отстъпи безвъзмездно ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват системата на управление и събиране на залози, ако това ограничение надхвърля необходимото за постигането на действително преследваната с тази разпоредба цел, което запитващата юрисдикция следва да провери.

      (1)  ОВ C 406, 7.12.2015 г.


title: Дело T-549/12: Определение на Общия съд от 3 септември 2013 г. — Nemeco/СХВП — Coca-Cola (NU)

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/30

         Определение на Общия съд от 3 септември 2013 г. — Nemeco/СХВП — Coca-Cola (NU)
   (Дело T-549/12) (1)

   2013/C 336/65
   Език на производството: английски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 63, 2.3.2013 г.


title: Дело C-194/08: Решение на Съда (трети състав) от 1 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof–Австрия) — Susanne Gassmayr/Bundesminister für Wissenschaft und Forschung (Социална политика — Директива 92/85/ЕИО — Въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки — Член 5, параграф 3 и член 11, точки 1, 2 и 3 — Непосредствено действие — Бременна работничка, на която се полага отпуск по време на бременността ѝ — Работничка в отпуск по майчинство — Право на изплащане на обезщетение за дежурство на работното място)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/4

         Решение на Съда (трети състав) от 1 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof–Австрия) — Susanne Gassmayr/Bundesminister für Wissenschaft und Forschung
   (Дело C-194/08) (1)

   (Социална политика - Директива 92/85/ЕИО - Въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки - Член 5, параграф 3 и член 11, точки 1, 2 и 3 - Непосредствено действие - Бременна работничка, на която се полага отпуск по време на бременността ѝ - Работничка в отпуск по майчинство - Право на изплащане на обезщетение за дежурство на работното място)
   2010/C 234/06
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Susanne Gassmayr

      Ответник: Bundesminister für Wissenschaft und Forschung

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verwaltungsgerichtshof — Тълкуване на член 11, точки 1—3 от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (ОВ L 348, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3) — Пряко действие — Право на работничка на заплащане през периода на забрана за полагане на труд за бременните работнички и/или през отпуска по майчинство на недоговорена премия за осигуряването на услугата за постоянно дежурство извън нормалната продължителност на работното време („Journaldienstzulage“)

      Диспозитив

               1.

               Член 11, точки 1—3 от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) има непосредствено действие и поражда в полза на частноправните субекти права, на които те могат да се позовават срещу държава членка, която не е транспонирала тази директива в националното право или която я е транспонирала неправилно, права, които националните юрисдикции са длъжни за защитават.

               2.

               Член 11, точка 1 от Директива 92/85 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда, че бременна работничка, на която временно се полага отпуск поради бременността ѝ, има право на възнаграждение, равно на средната работна заплата, която е получавала през референтен период, предхождащ началото на бременността ѝ, с изключение на обезщетението за дежурство на работното място.

               3.

               Член 11, точки 2 и 3 от Директива 92/85 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда, че работничка в отпуск по майчинство има право на възнаграждение, равно на средната работна заплата, която е получавала през референтен период, предхождащ началото на посочения отпуск, с изключение на обезщетението за дежурство на работното място.

      (1)  ОВ C 197, 2.08.2008 г.


title: Дело C-189/11: Иск, предявен на 20 април 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/16

         Иск, предявен на 20 април 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-189/11)
   2011/C 186/27
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и C. Soulay)

      Ответник: Кралство Испания

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че

                           —

                           като прилага специалния режим за туристически агенти в случаите, в които туристическите услуги се предоставят на различно от пътуващото лице,

                           —

                           като изключва от приложното поле на този специален режим извършваните от работещи от свое име туристически агенти на дребно продажби на дребно на туристически пътувания, организирани от туристически агенти на едро,

                           —

                           като при определени условия разрешава на туристическите агенти да посочват във фактурата общо определена част от цената, която част няма връзка с действително платения от клиента ДДС, и като разрешава на последния, когато той е данъчнозадължено лице, да приспада тази част от дължимия ДДС, и

                           —

                           като разрешава на туристическите агенти, доколкото спрямо тях се прилага специалният режим, да определят общо данъчната основа за всеки данъчен период,

         Кралство Испания не изпълнява задълженията си по членове 306—310, 226, 168, 169 и 73 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията счита, че при прилагането на специалния режим за туристически агенти, доколкото същият обхваща не само предоставяните на пътуващите лица услуги, както предписва директивата, а и сделките между туристически агенти, Кралство Испания нарушава законодателството в областта на ДДС.
   Освен това директивата не дава основание и да се изключат от посочения специален режим извършваните от работещи от свое име туристически агенти на дребно продажби на дребно на туристически пътувания, организирани от туристически агенти на едро, тъй като според Комисията подобни дейности безспорно са сред дейностите, обхванати от специалния режим.
   Комисията счита, че в противоречие с Директивата за ДДС са също така испанските правила, съгласно които туристическите агенти могат, въпреки че посочената директива не предвижда подобна възможност, да посочват във фактурата общо определена част от цената, която част няма връзка с действително платения от клиента ДДС, испанските правила, съгласно които клиентът може, в случаите, когато е данъчнозадължено лице, да приспадне тази част от дължимия ДДС, и испанските правила, които допускат туристическите агенти, доколкото спрямо тях се прилага специалният режим, да определят общо данъчната основа за всеки данъчен период.

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправка в ОВ L 74, 2011 г., стр. 3.


title: Дело C-580/16: Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 17 ноември 2016 г. — Firma Hans Bühler KG

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/8

         Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 17 ноември 2016 г. — Firma Hans Bühler KG
   (Дело C-580/16)
   (2017/C 078/12)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в ревизионното производство: Firma Hans Bühler KG

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 141, буква в) от Директива 2006/112 (1), от чиято разпоредба съгласно член 42 (във връзка с член 197) от Директива 2006/112 зависи неприлагането на член 41, параграф 1 от същата директива, да се тълкува в смисъл, че посоченото там условие не е изпълнено, ако данъчнозадълженото лице е установено и идентифицирано за целите на ДДС в тази държава членка, в която е започнало изпращането или превозът на стоките, също и когато за конкретното вътреобщностно придобиване на стоки данъчнозадълженото лице използва идентификационен номер по ДДС от друга държава членка?

               2)

               Трябва ли членове 42 и 265 във връзка с член 263 от Директива 2006/112 да се тълкуват в смисъл, че само представената в срок обобщена декларация води до неприлагането на член 41, параграф 1 от Директива 2006/112?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправки в OB L 74, 2011 г., стр. 3, OB L 249, 2012 г., стр. 15 и ОВ L 323, 2015 г., стр. 31).


title: Дело C-172/16: Определение на председателя на Съда от 21 юли 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Düsseldorf — Германия) — Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer/Swiss International Air Lines AG

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/20

      Определение на председателя на Съда от 21 юли 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Düsseldorf — Германия) — Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer/Swiss International Air Lines AG
      (Дело C-172/16) (1)

      (2016/C 454/38)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 211, 13.6.2016 г.


title: Дело F-133/06: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 4 ноември 2008 г.  — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Искане за връщане на лични вещи — Решение за отхвърляне на жалбата на език, различен от родния език на длъжностното лице — Просрочена жалба — Явна недопустимост)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/45

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 4 ноември 2008 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-133/06) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Искане за връщане на лични вещи - Решение за отхвърляне на жалбата на език, различен от родния език на длъжностното лице - Просрочена жалба - Явна недопустимост)
   (2009/C 6/90)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: Cipressa, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
   Предмет
   От една страна, отмяна на решението на Комисията, с което се отхвърля искането на жалбоподателя да му бъдат доставени, по неговото настоящо местожителство, вещи оставени преди това в жилището, което му е било предоставено във връзка със службата му в Ангола и от друга страна, искане за обезщетение за вреди.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Осъжда г-н Marcuccio да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 223 от 22.09.2007 г., стp. 18.


title: Дело C-133/10: Иск, предявен на 15 март 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/15

         Иск, предявен на 15 март 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-133/10)
   2010/C 148/23
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: V. Peere и K. Walkerová)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/81/ЕО на Комисията от 28 ноември 2005 година за изменение на Директива 80/723/ЕИО относно прозрачността на финансовите отношения между държавите членки и публичните предприятия, както и за финансова прозрачност в определени предприятия (1), и във всички случаи, като не е уведомило Комисията за тяхното приемане, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива,

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2005/81/ЕО е изтекъл на 19 декември 2006 г. Към датата на предявяване на настоящия иск обаче ответникът все още не е взел всички необходими мерки за транспониране на директивата или, във всички случаи, не е уведомил за тях Комисията.

      (1)  ОВ L 312, стp. 47.


title: Дело C-477/10 P: Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. от Европейската комисия срещу Решение на Общия съд (първи състав), постановено на 7 юли 2010 г. по дело T-111/07, Agrofert Holding a.s./Европейска комисия

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/22

         Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. от Европейската комисия срещу Решение на Общия съд (първи състав), постановено на 7 юли 2010 г. по дело T-111/07, Agrofert Holding a.s./Европейска комисия
   (Дело C-477/10 P)
   ()
   2010/C 328/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Smulders, P. Costa de Oliveira и V. Bottka)

      Други страни в производството: Agrofert Holding a.s., Кралство Швеция, Република Финладия, Кралство Дания, Polski Koncern Naftowy Orlen SA

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени Решението на Общия съд (първи състав) от 7 юли 2010 г. по дело T-111/07, Agrofert Holding a.s./Европейска комисия,

               —

               да постанови окончателно решение по предмета на настоящата жалба и

               —

               да осъди жалбоподателя по дело Т-111/07 да заплати направените от Комисията разноски в производството по посоченото дело и в настоящото производство по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба се отнася до тълкуването на изключенията от правото на достъп до документи във връзка със i) защитата на целите на дейностите по инспектиране, разследване и одит (наричано по-нататък „изключението за разследванията“), ii) защитата на търговски интереси на физическо или юридическо лице (наричано по-нататък „изключението за търговските интереси“), iii) защитата на процеса на вземане на решение на Комисията (наричано по-нататък „изключението за процеса на вземане на решение“) и iv) защитата на правните становища (наричано по-нататък „изключението за правните становища“). Те са уредени съответно в член 4, параграф 2, трето тире, член 4, параграф 2, първо тире, член 4, параграф 3, втора алинея и член 4, параграф 2, второ тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (1) (наричан по-нататък „Регламент 1049/2001“).
   Настоящата жалба се отнася по-специално до прилагането на тези изключения към документи по преписка на Комисията относно производство по контрол върху сливанията в съответствие с Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета (2) (наричан по-нататък „Регламент за сливанията“).
   Комисията счита, че при приемане на обжалваното решение Общият съд е допуснал грешки при прилагането на правото, тъй като е тълкувал горепосочените изключения, без да отчита спецификите на производствата в областта на правото на конкуренция и на предоставените с Регламента за сливанията гаранции по отношение на предприятията, които участват в производствата по контрол върху сливанията. По-специално Общият съд не се опитал да намери в решението си ефективен и съгласуван баланс между двата приложими в конкретния случай правни режима. Вместо това съдът тълкувал неправилно разпоредбите за достъп до документи, като по този начин направил неприложими правилата за контрол върху сливанията.
   Първият въпрос, който жалбоподателят отправя до Съда, се отнася до обхвата на задължението за пазене на професионална тайна, установено в Регламента за сливанията и в член 339 ДФЕС, за целите на тълкуването на изключенията от правото на достъп до документи, и по-специално на „изключението за разследвания“ и на „изключението за търговски интереси“.
   Вторият въпрос, който жалбоподателят отправя до Съда, се отнася до заключението на Общия съд, че в конкретния случай липсват особени обстоятелства, въз основа на които може да се откаже достъп до документите, като Комисията не е длъжна да извършва конкретна и индивидуална преценка на всеки искан документ и да излага подробно съображенията си за отказ на достъп до съдържанието му.
   Третият въпрос се отнася до ограничителното тълкуване на „изключението за разследвания“, съгласно което горепосоченото изключение не може да се приложи след приемането на решението на Комисията за прекратяване на административното производство по контрол върху сливанията между предприятия.
   Четвъртият въпрос, който жалбоподателят отправя до Съда, се отнася до обхвата на задължението за мотивиране на целите на обосноваването за наличие на опасност от оповестяване, по-специално във връзка със защитата на „търговските интереси“, на „процеса на вземане на решение“ и на „правните становища“.
   Накрая, петият въпрос до Съда се отнася до тълкуването на разпоредбите, свързани с правото на частичен достъп. Позицията на Комисията е че за да може ефективно да извършва проучванията си във връзка със сливанията на предприятия, тя трябва да изпълнява задълженията си по Регламента за сливанията, и по-конкретно тези, свързани с професионалната тайна, независимо че решението ѝ е станало окончателно. Освен това в случаите, когато процесуалните норми, регулиращи конкретна област на дейност, предоставят съгласно установената съдебна практиката защита на някои документи, като например вътрешните документи на Комисията, то тогава следва да се приеме, че тези документи се ползват от общата презумпция за отказ на достъп по Регламент 1049/2001. Решението на Общия съд поражда съмнения относно обхвата на правомощието на Комисията да извършва проучванията си в тази област, както и относно правата на страните, които са ѝ предоставили документи, като настоящото производство по обжалване има за цел да предостави възможност на Съда да разясни правилния подход.
   Следователно Комисията подава настоящата жалба, за да предостави на Съда възможност да се произнесе по основни въпроси, които са повдигнати с решението на Общия съд, и да установи единно и съгласувано тълкуване на двата въпросни правни акта.

      (1)  ОВ L 145, стp. 43, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.

      (2)  Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия, ОВ L 24, стp. 1., Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201.


title: Дело T-293/08: Определение на Общия съд от 9 юни 2010 г. — BASF Plant Science и др./Комисия (Сближаване на законодателствата — Съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда — Процедура за разрешаване на пускането на пазара — Неприемане на решение — Иск за установяване на неправомерно бездействие — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/43

         Определение на Общия съд от 9 юни 2010 г. — BASF Plant Science и др./Комисия
   (Дело T-293/08) (1)

   (Сближаване на законодателствата - Съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда - Процедура за разрешаване на пускането на пазара - Неприемане на решение - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2010/C 221/71
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищци: BASF Plant Science GmbH (Ludwigshafen, Германия); Plant Science Sweden AB (Svalöv, Швеция); Amylogene HB (Svalöv); и BASF Plant Science Co. GmbH, по-рано BASF Plant Science Holding GmbH (Ludwigshafen) (представители: D. Waelbroeck и U. Zinsmeister, avocats, и D. Slater, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. O’Reilly и M. C. Zadra)

      Встъпила страна в подкрепа на исканията на ответника: Кралство Дания (представители: J. Bering Liisberg и R. Holdgaard)

      Предмет

   Искане да се установи, че като не е приела решение по нотификацията от ищците за пускането на пазара на генетично модифициран сорт картофи „Amflora“, Комисията не е изпълнила задълженията си по член 18, параграф 1 от Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета (ОВ L 106, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75) и по член 5 от Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 184, стp. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 159).

      Диспозитив

               1.

               Отпаднало е основанието за постановяване на решение по иска.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело C-237/09: Решение на Съда (трети състав) от 3 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation, Белгия) — État belge/Nathalie De Fruytier (Шеста директива ДДС — Член 13, A, параграф 1, буква г) — Освободени доставки при дейности от обществен интерес — Доставки на човешки органи, кръв и кърма — Дейност по транспортиране на човешки органи и проби, извършвана от самостоятелно заето лице, в полза на болници и лаборатории — Понятия за доставка на стоки и за доставка на услуги — Критерии за разграничаване)

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/10

         Решение на Съда (трети състав) от 3 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation, Белгия) — État belge/Nathalie De Fruytier
   (Дело C-237/09) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 13, A, параграф 1, буква г) - Освободени доставки при дейности от обществен интерес - Доставки на човешки органи, кръв и кърма - Дейност по транспортиране на човешки органи и проби, извършвана от самостоятелно заето лице, в полза на болници и лаборатории - Понятия за доставка на стоки и за доставка на услуги - Критерии за разграничаване)
   2010/C 209/13
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Ищец: État belge

      Ответник: Nathalie De Fruytier

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour de cassation (Белгия) — Тълкуване на член 13 А, 1, буква г) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Освободени доставки при дейности от обществен интерес — Доставка на човешки органи, кръв и кърма — Възможно ли е да се счита за доставка транспортирането на човешки органи и проби, осъществявано от самостоятелно заето лице, в полза на болници и лаборатории?

      Диспозитив

   Член 13, A, параграф 1, буква г) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, освобождаващ от данък върху добавената стойност „доставките на човешки органи, кръв и кърма“, трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към дейността по транспортиране на човешки органи и проби, извършвана от самостоятелно заето лице, за сметка на болници и лаборатории.

      (1)  ОВ C 220, 12.9.2009 г.


title: Дело C-223/15: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 18 май 2015 г. — combit Software GmbH/Commit Business Solutions Ltd

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/17

         Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 18 май 2015 г. — combit Software GmbH/Commit Business Solutions Ltd
   (Дело C-223/15)
   (2015/C 294/22)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: combit Software GmbH

      Ответник: Commit Business Solutions Ltd

      Преюдициален въпрос
       (1)

   Какви последици има за преценката на вероятността от объркване на дадена марка на Общността обстоятелството, че от гледна точка на средните потребители в една част от държавите членки фонетичното сходство между дадена марка на Общността и знак, за който се твърди, че нарушава правата върху тази марка, се неутрализира от наличието на смислова разлика, при положение обаче че от гледната точка на средните потребители от други държави членки това не е така:

               а)

               Следва ли за целите на преценката на вероятността от объркване да се вземе предвид гледната точка на едната или на другата част от тези потребители, или е меродавна гледната точка на фиктивния среден потребител от всички държави членки?

               б)

               Утвърдително или отрицателно следва да се отговори на въпроса дали правата върху марката на Общността са нарушени на цялата територия на ЕС, при положение че вероятността от объркване съществува само на част от тази територия, или следва да се проведе различие между отделните държави членки?

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело T-470/16: Решение на Общия съд от 28 юни 2017 г. — X-cen-tek/EUIPO (Изображение на триъгълник) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, която изобразява триъгълник — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/43

         Решение на Общия съд от 28 юни 2017 г. — X-cen-tek/EUIPO (Изображение на триъгълник)
   (Дело T-470/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, която изобразява триъгълник - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 277/64)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Варденбург, Германия) (представител: H. Hillers, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Schifko)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 17 юни 2016 г. (преписка R 2565/2015-4) относно заявка за регистрация като марка на Европейския съюз на фигуративен знак, който изобразява триъгълник

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда X-cen-tek GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 383, 17.10.2016 г.


title: Дело F-126/07: Жалба, подадена на 30 октомври 2007 г. — Van Beers/Комисия

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/57

         Жалба, подадена на 30 октомври 2007 г. — Van Beers/Комисия
   (Дело F-126/07)
   (2008/C 22/110)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Isabelle Van Beers (Woluwe-St-Etienne, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването (ОН), с което се отхвърля кандидатурата на жалбоподателя във връзка с атестационната процедура за 2006 г.,

               —

               да се установи незаконосъобразността на член 4, параграф 2 от общите разпоредби за изпълнението (наричани по-нататък „ОРИ“) на член 45а от Правилника за длъжностните лица, доколкото той има за резултат или изключване на вземането под внимание на действителното ниво на задачите, изпълнявани от кандидата за атестиране, или поддържане на разлика между старите категории С* и В* след 30 април 2006 г.,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят, длъжностно лице в Комисията със степен AST 6, е подал кандидатурата си в рамките на атестационната процедура за 2006 г. На 29 март 2007 г. ОН потвърждава окончателно решението си от 22 февруари 2007 г., след обжалване на последното от жалбоподателя, да не уважи неговата кандидатура за атестационната процедура за 2006 г.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди на първо място, че е налице явна грешка в преценката.
   Той изтъква освен това незаконосъобразността на член 4, параграф 2 от ОРИ на член 45а от Правилника за длъжностните лица.
   Жалбоподателят твърди по-специално, че е налице нарушение на принципите на равно третиране и забрана за дискриминация и на пропорционалност, нарушение на принципите на добро управление и на право на служебно развитие, както и на принципа на защита на оправданите правни очаквания.


title: Дело T-228/07: Определение на Първоинстанционния съд от 9 юни 2008 г. — Malheiro/Комисия

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/30

         Определение на Първоинстанционния съд от 9 юни 2008 г. — Malheiro/Комисия
   (Дело T-228/07) (1)

   (2008/C 183/59)

      Език на производството: английски

   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 24, 8.9.2007 г.


title: Дело C-237/15: Преюдициално запитване от High Court of Ireland (Ирландия), постъпило на 22 май 2015 г. — Minister for Justice and Equality/Francis Lanigan

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/30

         Преюдициално запитване от High Court of Ireland (Ирландия), постъпило на 22 май 2015 г. — Minister for Justice and Equality/Francis Lanigan
   (Дело C-237/15)
   (2015/C 236/40)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Ireland

      Страни в главното производство

      Вносител на искането:Minister for Justice and Equality

      Ответник: Francis Lanigan

      Преюдициални въпроси

               1)

               Какви са последиците от неспазване на сроковете по член 17 от Рамково решение от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (2002/584/ПВР) (1) във връзка с член 15 от посоченото рамково решение?

               2)

               Поражда ли неспазването на сроковете по член 17 от Рамково решение от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (2002/584/ПВР) права за лицето, което, докато се чака решение относно предаването му, е задържано под стража за период, надхвърлящ тези срокове?

      (1)  ОВ L 190, стр. 1.


title: Дело C-522/12: Преюдициално запитване, отправено от des Bundesarbeitsgericht (Германия) на 19 ноември 2012 г. — Tevfik Isbir/DB Services GmbH

text:
               2.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/5

         Преюдициално запитване, отправено от des Bundesarbeitsgericht (Германия) на 19 ноември 2012 г. — Tevfik Isbir/DB Services GmbH
   (Дело C-522/12)
   2013/C 32/06
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Ищец: Tevfik Isbir

      Ответник: DB Services GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли понятието „минимални ставки на заплащане“ в член 3, параграф 1, първа алинея, буква в) от Директива 96/71/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че обозначава насрещната престация на работодателя за предоставяната от работника или служителя работна сила, която съгласно посочените в член 3, параграф 1, първо изречение от Директивата законови, подзаконови или административни разпоредби, или по силата на обявени за общоприложими колективни трудови договори, се възнаграждава единствено и изцяло с предвидена в колективен трудов договор минимална заплата („предоставяне на работна сила в общия случай“), и поради тази причина от размера на дължимата от работодателя минимална заплата могат да бъдат приспадани единствено изплащаните от него суми, с които се възнаграждава това предоставяне на работна сила в общия случай, като тези суми трябва да бъдат предоставени на разположение на работника или служителя най-късно до датата, на която се дължи трудовото възнаграждение за съответния период?

               2.

               Следва ли понятието „минимални ставки на заплащане“ в член 3, параграф 1, първа алинея, буква в) от Директива 96/71/ЕО да се тълкува в смисъл, че не допуска съществуването на национални разпоредби или установени в практиката правила, според които заплащаните от даден работодател суми не следва да се разглеждат като компоненти на минималната заплата и следователно не следва да се зачитат за изпълнение на задължението за изплащане на съответната минимална заплата, когато работодателят изплаща тези суми въз основата на установено в колективен трудов договор задължение,

                           —

                           като съгласно волята на страните по колективния трудов договор и националния законодател тези суми са предназначени да съдействат за обособяването на вложения на работниците и служителите с инвестиционна цел,
                           като с оглед на тази цел

                           —

                           месечните плащания от работодателя в полза на работника или служителя са с дългосрочен ефект, като например вноски към спестовен влог, вноски за строеж или закупуване на жилище или вноски към спестовна застраховка живот, и

                           —

                           изплащането им се поощрява с държавно подпомагане и данъчни облекчения, но

                           —

                           работникът или служителят може да разполага с тези средства едва след изтичането на няколко години, като

                           —

                           изплащаните суми са във фиксиран месечен размер, който зависи единствено от продължителността на работното време, но не и от размера на трудовото възнаграждение (т.нар. „vermögenswirksame Leistungen“, „възнаграждение за вложения на работниците и служителите с инвестиционна цел“)?

      (1)  Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ L 18, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29).


title: Дело F-25/07: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 14 декември 2010 г. — Bleser/Съд (Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Класиране в степен съгласно нови, по-неблагоприятни правила — Членове 2 и 13 от приложение ХIII към Правилника — Принцип на прозрачност — Принцип на съответствие между степен и длъжност — Забрана за дискриминация, основана на възраст — Задължение за полагане на грижа — Принцип на добра администрация — Принципи на правна сигурност и на недопускане на прилагане с обратна сила — Правило за забрана на reformatio in pejus — Принцип на защита на оправданите правни очаквания — Принцип на добросъвестност — Принцип patere legem quam ipse fecisti)

text:
               5.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/18

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 14 декември 2010 г. — Bleser/Съд
   (Дело F-25/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Класиране в степен съгласно нови, по-неблагоприятни правила - Членове 2 и 13 от приложение ХIII към Правилника - Принцип на прозрачност - Принцип на съответствие между степен и длъжност - Забрана за дискриминация, основана на възраст - Задължение за полагане на грижа - Принцип на добра администрация - Принципи на правна сигурност и на недопускане на прилагане с обратна сила - Правило за забрана на reformatio in pejus - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Принцип на добросъвестност - Принцип patere legem quam ipse fecisti)
   2011/C 38/33
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Thomas Bleser (Nittel, Германия) (представители: P. Goergen и M. Wehrheim, avocats)

      Ответник: Съд на Европейския съюз (представители: първоначално M. Schauss, впоследствие A. V. Placco и M. Glaeser)

      Встъпила страна, подпомагаща ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Arpio Santacruz и M. Simm)

      Предмет на делото

   Отмяна на решението на Съда, с което включеният преди влизането в сила на новия Правилник в списък с резерви жалбоподател е класиран съгласно по-неблагоприятните разпоредби на този правилник (член 12 от приложение ХIII към Регламент (ЕО, Евратом) № 723/2004 за изменение на Правилника за длъжностните лица) — Искане за обезщетение за вреди

      Диспозитив на решението

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 117, 26.5.2007 г., стр. 36.


title: Дело T-169/09: Жалба, подадена на 28 април 2009 г. — Vidieffe/СХВП — Ellis International Group Holdings (GOTHA)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/57

         Жалба, подадена на 28 април 2009 г. — Vidieffe/СХВП — Ellis International Group Holdings (GOTHA)
   (Дело T-169/09)
   2009/C 141/115
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Vidieffe Srl (Болоня, Италия) (представители: M. Lamandini, avvocato, D. De Pasquale, avvocato, M. Pappalardo, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Perry Ellis International Group Holdings Ltd

      Искания на жалбоподателя

               —

               Поради нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146) [заменен с Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността, ОВ L 78, стр. 1] и/или поради злоупотреба с власт да се отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 12 февруари 2009 г., доколкото с него частично се уважава жалбата и се отменя решението на отдела по споровете на СХВП относно „Изделия от кожа и имитации на кожа, които не са включени в други класове; куфари и пътни чанти; чадъри, слънчобрани и бастуни“ от клас 18 и всички стоки от клас 25; в резултат на това да се потвърди изцяло решението на отдела по споровете на СХВП (преписка № B 909 350 от 22 февруари 2008 г.);

               —

               да се осъди СХВП да предприеме необходимите мерки за съобразяване с решението на Първоинстанционния съд;

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателя.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „GOTHA“ (заявка за регистрация № 3 665 957) за стоки от класове 18 и 25.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Perry Ellis International Group Holdings Ltd.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка на Общността „gotcha“ (№ 2 896 199) за стоки от класове 3, 18 и 25.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението изцяло.

      Решение на апелативния състав: частично уважава жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (заменен с Регламент № 207/2009) и във всеки случай злоупотреба с власт поради преценката, че е съществувала вероятност от объркване между знаци, които не могат да бъдат объркани.


title: Дело T-579/13: Жалба, подадена на 6 ноември 2013 г. — Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe/Комисия

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/18

         Жалба, подадена на 6 ноември 2013 г. — Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe/Комисия
   (Дело T-579/13)
   2013/C 377/42
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe SpA (Рим, Италия) (представители: D. Dodaro и S. Cianciullo, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да постанови, че офертата на спечелилото обществената поръчка дружество Città di Roma Metronotte s.r.l. не е съобразена с lex specialis за тази поръчка, и по-специално с точка 5.2 от документацията за поръчката, съгласно която офертите трябва да бъдат изготвени в съответствие „с европейското и националното трудово право, приложимо при прехвърлянето на предприятия, и по-специално с Директива 2001/23/ЕО и националните разпоредби за нейното транспониране“, в частност с оглед на „разпоредбите относно запазването на правата на работниците при промяна на работодателя вследствие от уредено с договор прехвърляне на предприятие“,

               —

               да постанови, че представената от Città di Roma Metronotte s.r.l. оферта обективно нарушава принципа на равно третиране и на конкуренция, поради което противоречи на разпоредбите, съдържащи се в Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, в съображение 41 от който се уточнява, че „[ц]елта на процедурите за възлагане на обществени поръчки е задоволяване на нуждите на институцията при възможно най-добрите условия, като същевременно се гарантира равният достъп до обществените поръчки и се съблюдават принципите на прозрачност и недопускане на дискриминация“,

               —

               поради това да отмени възложената на Città di Roma Metronotte s.r.l. обществена поръчка и евентуално подписания с това дружество договор,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски,

               —

               да осъди Европейската комисия да плати обезщетение за вреди.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу решението на Представителството на Европейската комисия в Италия с референтен номер ARES (2013) 2936015 от 27 август 2013 г. с предмет „PO/2013-11-SEC/ROM — Междуинституционална покана за представяне на оферти относно услуги по охрана и посрещане в Домовете на Европейския съюз в Рим и Милано, Италия — лот 1 RCE [Представителство на Европейската комисия] и UIPE [Информационно бюро на Европейския парламент] в Рим“, с което е отхвърлена офертата на жалбоподателя.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание — нарушение на lex specialis на поръчката и на принципа на равно третиране.

                           —

                           Твърди, че в това отношение lex specialis предвижда, че избраното за изпълнител на услугата дружество е трябвало да спази условията на поръчката, като наеме на работа професионалните охранители, назначени в същия обект от предишния изпълнител. Спечелилото поръчката дружество обаче не направило това, и че

                           —

                           потвърждавайки мълчаливо възлагането на поръчката ответникът нарушил принципа на равно третиране, който изисква да бъдат изготвени и безпристрастно прилагани ясни и еднакви за всички участници правила за поръчката.

               2.

               Второто правно основание — нарушение на Регламент (ЕС) № 1268/2012 на Европейската комисия.

                           —

                           Твърди, че в това отношение е налице нарушение както на залегналия в член 2 от Директива 2004/18/ЕО принцип на гарантиране на равното третиране на жалбоподателите, така и на принципите, които намират израз в посочения по-горе акт и които с трябва да се гарантира зачитането на прозрачността и на конкуренцията наред със спазването на приложимите норми относно закрилата на труда, и че

                           —

                           единствено нарушаването на правилата на lex specialis на поръчката, на колективното трудово договаряне и на общностните и националните принципи на закрила на работниците, с които останалите конкуренти се съобразили, позволило на спечелилото поръчката дружество да направи икономически изгодна оферта.


title: Дело T-206/17: Жалба, подадена на 3 април 2017 г. — Argus Security Projects/Комисия и EUBAM

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/33

         Жалба, подадена на 3 април 2017 г. — Argus Security Projects/Комисия и EUBAM
   (Дело T-206/17)
   (2017/C 195/46)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Argus Security Projects Ltd (Лимасол, Кипър) (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)

      Ответници: Европейска комисия, Мисия на Европейския съюз за подкрепа за интегрирано управление на границите в Либия (EUBAM)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на EUBAM Lybia от 24 януари 2017 г., което заменя първоначалното решение от 16 февруари 2014 г. за отхвърляне на офертата на дружество Argus по обявление за обществена поръчка за предоставяне на услуги, свързани със сигурността на мисията на Европейския съюз за подкрепа за интегрирано управление на границите в Либия (договор EUBAM —13-020) и за възлагане на поръчката на Garda,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е твърдение за нарушение на член 110 от Регламент № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, 2012 г., стр. 1), на правилата, определени в документите за обществената поръчка, и по-специално точки 4.1 и 12.1 от указанията за оферентите и на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация на оферентите. Това основание е разделено на три части:

                           —

                           първата част е за липса на мобилизиране на технически и операционни средства съгласно условията на поръчката,

                           —

                           втората част е за липса на мобилизиране на човешки ресурси съгласно условията на поръчката,

                           —

                           третата част е за непригодност на мобилизационния план и за отчитане на натрупания от оферентите опит във враждебна среда.

               2.

               Второто основание е твърдение за съществено изменение на първоначалните условия на обществената поръчка и за нарушение на принципа на равно третиране. Това основание е разделено на две части:

                           —

                           първата част е за преценката относно човешките ресурси,

                           —

                           втората част е за преценката относно техническите средства и мобилизационния план.


title: Дело T-301/09: Решение на Общия съд от 26 септември 2012 г. — IG Communications/СХВП — Citigroup и Citibank (CITIGATE) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „CITIGATE“ — По-ранни словни и фигуративни национални марки и марки на Общността, съдържащи елемента „citi“ — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Семейство от марки — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009)

text:
               10.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/12

         Решение на Общия съд от 26 септември 2012 г. — IG Communications/СХВП — Citigroup и Citibank (CITIGATE)
   (Дело T-301/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „CITIGATE“ - По-ранни словни и фигуративни национални марки и марки на Общността, съдържащи елемента „citi“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Семейство от марки - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009)
   2012/C 343/17
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: IG Communications Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Edenborough, QC, и R. Beard, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпили в производството пред Общия съд: Citigroup, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) и Citibank, NA (Ню Йорк) (представители: първоначално адв. V. von Bomhard, адв. A. Renck и H. O’Neill, solicitor, впоследствие V. von Bomhard и A. Renck)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 30 април 2009 г. (преписка R 821/2005-1) относно производство по възражение между, от една страна, Citigroup, Inc. и Citibank, NA, и от друга страна, IG Communications Ltd

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда IG Communications Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 244, 10.10.2009 г.