title: Дело C-84/09: Решение на Съда (втори състав) от 18 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Regeringsrätten, Швеция) — X/Skatteverket (ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, член 20, първа алинея и член 138, параграф 1 — Вътреобщностно придобиване на нова ветроходна лодка — Непосредствено използване на закупената стока в държавата членка по придобиване или в друга държава членка, преди да бъде превозена до окончателното ѝ местоназначение — Срок, в който започва превозът на стоката до местоназначението — Максимална продължителност на превоза — Релевантен момент, към който се определя дали превозно средство е ново за целите на данъчното му облагане)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/5

         Решение на Съда (втори състав) от 18 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Regeringsrätten, Швеция) — X/Skatteverket
   (Дело C-84/09) (1)

   (ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Член 2, член 20, първа алинея и член 138, параграф 1 - Вътреобщностно придобиване на нова ветроходна лодка - Непосредствено използване на закупената стока в държавата членка по придобиване или в друга държава членка, преди да бъде превозена до окончателното ѝ местоназначение - Срок, в който започва превозът на стоката до местоназначението - Максимална продължителност на превоза - Релевантен момент, към който се определя дали превозно средство е ново за целите на данъчното му облагане)
   2011/C 13/08
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Regeringsrätten

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: X

      Ответник: Skatteverket

      Предмет

   Преюдициално запитване — Regeringsrätten — Тълкуване на член 2, член 20 и член 138 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Покупка на нова ветроходна лодка в държава членка A от физическо лице, пребиваващо в държава членка Б, за непосредственото лично ползване от физическото лице в държава членка A или в други държави членки за определен период преди ветроходната лодка да се отправи към окончателното си местоназначение в държава членка Б — Срок, в който трябва да започне превозът на стоката до местоназначението ѝ — Максимална продължителност на този превоз — Релевантен момент, към който се определя дали превозно средство е ново за целите на данъчното му облагане

      Диспозитив

               1.

               Член 20, първа алинея и член 138, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност следва да се тълкуват в смисъл, че определянето на дадена сделка като вътреобщностна доставка или придобиване не може да зависи от спазването на какъвто и да било срок, в който трябва да започне или завърши превозът на разглежданата стока от държавата членка на доставката към държавата членка по местоназначение. В особения случай на придобиване на ново превозно средство по смисъла на член 2, параграф 1, буква б), подточка ii) от тази директива определянето на една сделка като вътреобщностно придобиване трябва да се извърши посредством обща преценка на всички обективни факти, както и на намерението на придобиващото лице, стига това намерение да е подкрепено с обективни доказателства, позволяващи да се определи държавата членка, в която е планирано крайното потребление на съответната стока.

               2.

               За да се прецени дали превозно средство, предмет на вътреобщностно придобиване, е ново по смисъла на член 2, параграф 2, буква б) от Директива 2006/112, трябва да се вземе предвид моментът на доставката на съответната стока от продавача на придобиващото лице.

      (1)  ОВ C 90, 18.4.2009 г.


title: Дело C-322/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 24 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Medeva BV/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Сертификат за допълнителна закрила — Регламент (ЕО) № 469/2009 — Член 3 — Условия за получаване на сертификат — Понятие за продукт, защитен с основен патент, който е в сила — Критерии — Наличие на допълнителни или различни критерии за лекарствен продукт, включващ повече от една активна съставка, или за комбинирана ваксина ( „Multi-disease vaccine“ или „поливалентна ваксина“ )

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/11

      Решение на Съда (четвърти състав) от 24 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Medeva BV/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
      (Дело C-322/10) (1)

      (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Сертификат за допълнителна закрила - Регламент (ЕО) № 469/2009 - Член 3 - Условия за получаване на сертификат - Понятие за продукт, защитен с основен патент, който е в сила - Критерии - Наличие на допълнителни или различни критерии за лекарствен продукт, включващ повече от една активна съставка, или за комбинирана ваксина („Multi-disease vaccine“ или „поливалентна ваксина“)
      (2012/C 25/17)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Medeva BV

         Ответник: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

         Предмет

      Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на член 3, букви а) и б) от Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, стр. 1) — Условия за получаване на сертификата — Понятие за продукт, защитен с основен патент, който е в сила — Критерии — Наличие на допълнителни или различни критерии за лекарствен продукт, включващ повече от една активна съставка, или за комбинирана ваксина („Multi-disease vaccine“)?

         Диспозитив

                  1.

                  Член 3, буква а) от Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска компетентните в областта на индустриалната собственост ведомства на държава членка да издават сертификат за допълнителна закрила на активни съставки, които не са посочени в текста на претенциите на основния патент, изтъкнат в подкрепа на заявка за такъв сертификат.

                  2.

                  Член 3, буква б) от Регламент № 469/2009 трябва да се тълкува в смисъл, че ако са изпълнени и другите предвидени в него условия, той допуска компетентните в областта на индустриалната собственост ведомства на държава членка да издават сертификат за допълнителна закрила на комбинация от две активни съставки, съответстваща на посочената в текста на претенциите на изтъкнатия основен патент, когато лекарственият продукт, чието разрешение за пускане на пазара е представено в подкрепа на заявката за сертификат за допълнителна закрила, включва и други активни съставки освен комбинацията от двете активни съставки.

         (1)  ОВ C 246, 11.9.2010 г.


title: Дела T-303/06 и T-337/06: Решение на Общия съд от 27 април 2010 г. — UniCredito Italiano/СХВП — Union Investment Privatfonds (UNIWEB) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявления за словни марки на Общността UNIWEB и UniCredit Wealth Management — По-ранни национални словни марки UNIFONDS и UNIRAK и по-ранната национална фигуративна марка UNIZINS — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/38

      Решение на Общия съд от 27 април 2010 г. — UniCredito Italiano/СХВП — Union Investment Privatfonds (UNIWEB)
      (Дела T-303/06 и T-337/06) (1)

      (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявления за словни марки на Общността UNIWEB и UniCredit Wealth Management - По-ранни национални словни марки UNIFONDS и UNIRAK и по-ранната национална фигуративна марка UNIZINS - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
      (2010/C 161/57)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: UniCredito Italiano SpA (Генуа, Италия) (представители: G. Floridia, R. Floridia и F. Polettini, avocats)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: P. Bullock)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Union Investment Privatfonds GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: J. Zindel, avocat)

         Предмет

      Жалба, подадена срещу две решения на втори апелативен състав на СХВП от 5 септември 2006 г. (по съединени преписки № R 196/2005-2 и № R 211/2005-2) и от 25 септември 2006 г. (по съединени преписки № R 456/2005-2 и № R 502/2005-2) относно производство по възражение между Union Investment Privatfonds GmbH и UniCredito Italiano SpA

         Диспозитив

                  1.

                  Присъединява делата T-303/06 и T-337/06 за целите на постановяването на съдебното решение.

                  2.

                  Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 5 септември 2006 г. (по съединени преписки № R 196/2005-2 и № R 211/2005-2), доколкото с него се отхвърля жалбата на UniCredito Italiano SpA по преписка № R 211/2005-2 и се уважават възраженията срещу регистрацията на заявената марка UNIWEB по отношение на „банковите сделки, финансовите сделки, паричните сделки, застраховането, финансовите и застрахователните консултации и информация, обслужването на кредитни/дебитни карти, банковите и финансовите услуги по интернет“от клас 36.

                  3.

                  Отменя решението на втори апелативен състав на СХВП от 25 септември 2006 г. (по съединени преписки № R 456/2005-2 и № R 502/2005-2), доколкото с него се отхвърля жалбата на UniCredito Italiano SpA по преписка № R 456/2005-2 и се уважават възраженията срещу регистрацията на заявената марка UniCredit Wealth Management по отношение на „банковите сделки, финансовите сделки, паричните сделки, застраховането и финансовата информация“ от клас 36.

                  4.

                  Отхвърля исканията на Union Investment Privatfonds GmbH.

                  5.

                  Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Дело T-474/10: Жалба, подадена на 26 септември 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/48

         Жалба, подадена на 26 септември 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
   (Дело T-474/10)
   ()
   2010/C 346/93
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и M. Dermitzakis, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на генерална дирекция „Информатика“, с което: а) офертата на жалбоподателя по партида 1А от процедурата за възлагане на обществена поръчка DIGIT/R2/PO/2009/45 — „предоставяне на външна услуга за развитие, проучвания и подкрепа на информационните системи“ (ОВ 2009/S 198-283663), е класирана на второ място съгласно механизма за възлагане на поръчката по реда на класиране на кандидатите; б) офертата на жалбоподателя по партида 1Б от същата процедура е класирана на трето място съгласно механизма за възлагане на поръчката по реда на класиране на кандидатите; в) офертата на жалбоподателя по партида 1В от същата процедура е класирана на второ място съгласно механизма за възлагане на поръчката по реда на класиране на кандидатите; г) офертата на жалбоподателя по партида 3 от същата процедура е класирана на трето място съгласно механизма за възлагане на поръчката по реда на класиране на кандидатите, вместо и по четирите партиди да бъде класирана на първо място — решение, което е съобщено на жалбоподателя с четири отделни писма (по едно за всяка партида) с дата 16 юли 2010 г., и да се отменят всички свързани с това решения на генерална дирекция „Информатика“, включително решенията за възлагане на съответните поръчки на класираните на първо и второ място оференти,

               —

               генерална дирекция „Информатика“ да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 242 000 000 EUR (122 000 000 EUR за партида 1A, 40 000 000 EUR за партида 1Б, 30 000 000 EUR за партида 1В и 50 000 000 EUR за партида 3) за вредите, претърпени в резултат от посочената процедура за възлагане на обществена поръчка, както и обезщетение в размер на 24 200 000 EUR за пропуснати ползи и за уронване на доброто му име и доверието към него, и

               —

               генерална дирекция „Информатика“ да бъде осъдена да заплати съдебните разноски във връзка с настоящото производство, включително ако жалбата бъде отхвърлена.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба се иска отмяна на решението на ответника от 16 юли 2010 г., с което офертата на жалбоподателя за партиди 1A, 1Б, 1В и 3 от процедурата по възлагане на обществена поръчка DIGIT/R2/PO/2009/45 — „предоставяне на външна услуга за развитие, проучвания и подкрепа на информационните системи“ (1), е класирана на второ или трето място съгласно механизма за възлагане на поръчката по реда на класиране на кандидатите, вместо на първо място, както и на всички свързани с това решения на генерална дирекция „Информатика“, включително решенията за възлагане на съответните поръчки на класираните на първо и второ място оференти. Освен това жалбоподателят иска да му се заплати обезщетение за вредите, които твърди, че е претърпял в резултат от процедурата за възлагане на обществената поръчка.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква следните правни основания:
   Първо, жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила членове 93 и 94 от Финансовия регламент (2) и принципите на добра администрация и на прозрачност, както и членове 106 и 107 от Финансовия регламент, тъй като по отношение на няколко от членовете на избрания консорциум са били налице предпоставки за изключване, доколкото е установено, че са допуснали тежко неизпълнение на задълженията си по предишни поръчки, като един от членовете на избрания консорциум е участвал в деяния като измама, корупция и подкуп, а няколко от членовете на избраните консорциуми използват подизпълнители от държави, които не са страни по Споразумението за държавните поръчки на СТО.
   Второ, жалбоподателят поддържа, че е допуснато нарушение на принципа на добра администрация, принципа на равно третиране, както и на членове 89 и 98 от Финансовия регламент и член 145 от правилата за прилагането му, тъй като е налице конфликт на интереси за няколко от членовете на комисията по оценяването.
   По-нататък жалбоподателят твърди, че при оценяването са използвани неясни и непоследователни критерии, което съставлява нарушение на член 97 от Финансовия регламент и член 138 от правилата за прилагането му.
   На последно място, жалбоподателят поддържа, че възлагащият орган не е посочил относителните преимущества на определения за изпълнител оферент и е допуснал редица явни грешки в преценката на офертите на жалбоподателя и на избраните консорциуми. Според жалбоподателя някои от констатациите на възлагащия орган в доклада за оценка също са неясни и необосновани.

      (1)  ОВ 2009/S 198-283663.

      (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).


title: Дело C-480/11 P: Жалба, подадена на 21 септември 2011 г. от Akissi Danièle Boni-Claverie срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 13 юли 2011 г. по дело T-350/11, Boni-Claverie/Съвет

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/4

         Жалба, подадена на 21 септември 2011 г. от Akissi Danièle Boni-Claverie срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 13 юли 2011 г. по дело T-350/11, Boni-Claverie/Съвет
   (Дело C-480/11 P)
   2012/C 6/05
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Akissi Danièle Boni-Claverie (представители: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas и M. Ceccaldi, avocats)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се обяви, че жалбата на г-жа Danièle Boni-Claverie е допустима,

               —

               да се отмени Определение по дело T-350/11 от 13 юли 2011 г., с което се установява, че жалбата е недопустима,

               —

               да се върне делото за разглеждане от Общия съд, за да може жалбоподателката да защити правата си,

               —

               да се осъди Съвета на Европейския съюз да понесе съдебните разноски на основание членове 69 и 73 от Процедурния правилник на Съда.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателката излага следните правни основания в подкрепа на жалбата си:

               —

               Настъпване на непреодолима сила поради военни действия, прекъсващи давността. Настъпилите за жалбоподателката събития от месец ноември 2010 г. в Кот д'Ивоар, представлявали случай на непреодолима сила по смисъла на член 45 от Статута на Съда на Европейския съюз поради военното положение, което водело до прекъсване на давностните срокове на актовете, приети по отношение на нея от Съвета.

               —

               Настоящият случай на непреодолима сила поради война бил пречка за жалбоподателката да упражни свободно своето право да подаде жалба срещу актове, които явно нарушават основни права.

               —

               Основните права и свободи стояли над принципа на правна сигурност. Като изтъквал принципа на правна сигурност, за да обяви искането на жалбоподателката за недопустимо, Общият съд засягал основното право на достъп до съд и правото на защита. По този начин жалбоподателката била лишена от правото да бъде изслушана от компетентна юрисдикция.

               —

               Непротивопоставимост на срока поради отдалеченост и на срока за обжалване в случай на война. Срокът за отдалеченост и срокът за обжалване не можели да се изтъкват срещу адресат, пребиваващ в държава, в която се води война. Подобни срокове били приложими единствено в мирно време и на европейския континент. Жалбоподателката обаче се намира на друг континент и поради тази причина стриктното прилагане на член 102 от Процедурния правилник на Общия съд в настоящия случай безспорно е нарушение на член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи и на член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз.

               —

               По-високият ранг на член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Член 102 от Процедурния правилник на Общия съд обезсилвал задължението за уведомяване, предвидено от Договора за функционирането на Европейския съюз, което гласи, че срокът за обжалване тече, считано от публикуването на акта, от неговото съобщаване или от деня, в който заинтересованото лице е узнало за него. Всъщност член 102 от Процедурния правилник пренебрегвал задължението за уведомяване и не вземал предвид деня, в който жалбоподателката действително е узнала за акта, като така стеснявал буквата и духа на член 263 ДФЕС. По този начин член 102 поставял под въпрос правата, предвидени и защитени от Договора, който има по-висша правна сила и е задължителен за институциите на Европейския съюз. Следователно тъй като обжалваните актове не са били съобщени на жалбоподателката, в нарушение на член 263, параграф 5 от Договора за функционирането на Европейския съюз, срокът за обжалване може да започне да тече едва считано от момента, в който тя е узнала за приетите спрямо нея актове.

               —

               Сериозно засягане на основните права и свободи. Прогласеният от Общия съд принцип на правна сигурност сериозно поставял под въпрос правната сигурност в цялост, тъй като на правните субекти, пребиваващи извън Европейския съюз и то в страна, в която се води война, се налагат санкции, срещу които те не могат надлежно да упражнят своето право на обжалване, тъй като не са узнали за санкцията.

               —

               При условията на евентуалност жалбоподателката иска отмяна на актовете, приети от Съвета спрямо нея, поради тежестта на нарушението на основните права и свободи. Като се има предвид, че обжалваните актове нарушавали основни свободи, защитени от различни международни договори, Съдът трябвало да ги отмени, тъй като тяхната незаконосъобразност нарушавала установения европейски правов ред, както и поради съображението, че срок за обжалване не можел да бъде противопоставен на толкова сериозно нарушение на защитените основни права и свободи.


title: Дело T-191/10: Определение на Общия съд от 16 юли 2015 г. — Greenwood Houseware (Zhuhai) и др./Съвет

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/65

         Определение на Общия съд от 16 юли 2015 г. — Greenwood Houseware (Zhuhai) и др./Съвет
   (Дело T-191/10) (1)

   (2015/C 389/73)
   Език на производството: английски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 179, 3.7.2010 г.


title: Дело C-651/11: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 19 декември 2011 г. — Staatssecretaris van Financiën, друга страна в производството: X BV

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/17

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 19 декември 2011 г. — Staatssecretaris van Financiën, друга страна в производството: X BV
   (Дело C-651/11)
   2012/C 73/30
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Друга страна в производството: X BV

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли прехвърлянето на 30 % от акциите на дружество, на което прехвърлителят на акциите предоставя подлежащи на облагане с ДДС услуги, да се приравни на прехвърляне на съвкупност или част от активи по смисъла на член 5, параграф 8 от Шеста директива при доставка на стоки и/или по смисъла на член 6, параграф 5 от Шеста директива (1) при доставка на услуги?

               2.

               При отрицателен отговор на първия въпрос: може ли посоченото в този въпрос прехвърляне на акции да се приравни на прехвърляне на съвкупност или част от активи по смисъла на член 5, параграф 8 от Шеста директива при доставка на стоки и/или по смисъла на член 6, параграф 5 от Шеста директива при доставка на услуги, при условие че останалите акционери, които също предоставят подлежащи на облагане с ДДС услуги на дружеството, чиито акции се прехвърлят, (почти) едновременно прехвърлят на същото лице всички останали акции в дружеството?

               3.

               При отрицателен отговор и на втория въпрос: следва ли посоченото в първия въпрос прехвърляне на акции да се разглежда като прехвърляне на съвкупност или част от активи по смисъла на член 5, параграф 8 и/или член 6, параграф 5 от Шеста директива, като се има предвид, че това прехвърляне се намира в тясна връзка с дейността по управление, извършвана в рамките на участието в дружеството?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело C-359/06: Решение на Съда (седми състав) от 24 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2001/45/ЕО — Социална политика — Закрила на работниците — Използване на работни съоръжения — Минимални изисквания за безопасност и здраве)

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/5

         Решение на Съда (седми състав) от 24 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-359/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2001/45/ЕО - Социална политика - Закрила на работниците - Използване на работни съоръжения - Минимални изисквания за безопасност и здраве)
   (2007/C 155/07)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: V. Kreuschitz и I. Kaufmann-Bühler, agents)

      Ответник: Република Австрия (представител: C. Pesendorfer, agent)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — В предвидения срок не са приети всички необходими разпоредби за съобразяване с Директива 2001/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 г. за изменение на Директива 89/655/ЕИО на Съвета относно минималните изисквания за безопасността и здравето на работниците при използването на работни съоръжения по време на работа (втора специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (ОВ L 195, стр. 46)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приела, в определения срок, всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2001/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 г. за изменение на Директива 89/655/ЕИО на Съвета относно минималните изисквания за безопасността и здравето на работниците при използването на работни съоръжения по време на работа (втора специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО), по отношение на Burgenland [Бургенланд] и провинция Kärnten [Каринтия] и, относно провинция Niederösterreich [Долна Австрия], най-малкото като не е съобщила тези разпоредби на Комисията на Европейските общности в посочения срок, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2)

               Република Австрия се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 249, 14.10.2006 г.


title: Дело T-839/14: Жалба, подадена на 22 декември 2014 г.  — Alnapharm/СХВП — Novartis (Alrexil)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/49

         Жалба, подадена на 22 декември 2014 г. — Alnapharm/СХВП — Novartis (Alrexil)
   (Дело T-839/14)
   (2015/C 065/66)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Alnapharm GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия) (представител: H. Heldt, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Novartis AG (Базел, Швейцария)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Общността „Alrexil“ — заявка за регистрация № 1 0 3 06  249

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 23 октомври 2014 г. по преписка R 1723/2013-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да върне преписката на апелативния състав на СХВП;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,


title: Дело C-318/17: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 30 май 2017 г. — Mahmud Ibrahim и др./Bundesrepublik Deutschland

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/23

         Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 30 май 2017 г. — Mahmud Ibrahim и др./Bundesrepublik Deutschland
   (Дело C-318/17)
   (2017/C 309/29)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Mahmud Ibrahim, Fadwa Ibrahim, Bushra Ibrahim, Mohammad Ibrahim, чрез законните си представители Fadwa и Mahmud Ibrahim, Ahmad Ibrahim, чрез законните си представители Fadwa и Mahmud Ibrahim

      Ответник: Bundesrepublik Deutschland

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли преходната разпоредба на член 52, първа алинея от Директива 2013/32/ЕС (1) прилагането на национална разпоредба, съгласно която в изпълнение на разширеното в сравнение с предходната разпоредба правомощие по член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС молба за международна закрила е недопустима, ако на кандидата е предоставена субсидиарна закрила в друга държава членка, доколкото при липса на национални преходни разпоредби националната разпоредба следва да се прилага и за молби, подадени преди 20 юли 2015 г.?
               По-специално позволява ли преходната разпоредба на член 52, първа алинея от Директива 2013/32/ЕС държавите членки да прилагат с обратна сила разширеното правомощие по член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС, в резултат на което са недопустими и молби за убежище, подадени преди транспонирането на национално равнище на това разширено правомощие, по които обаче не е взето окончателно решение към момента на транспонирането?

               2)

               Предоставя ли член 33 от Директива 2013/32/ЕС право на държавите членки да избират дали да отхвърлят като недопустима молба за убежище поради друга международна компетентност (Регламент „Дъблин“) или съгласно член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС?

               3)

               При утвърдителен отговор на втория въпрос: съдържа ли правото на Съюза пречка при изпълнение на правомощието по член 33, параграф 2 буква а) от Директива 2013/32/ЕС дадена държава членка да отхвърли молба за международна закрила като недопустима поради предоставянето на субсидиарна закрила в друга държава членка, ако:

                           a)

                           кандидатът се стреми към разширяване на предоставената му в друга държава членка субсидиарна закрила (признаване на статут на бежанец) и процедурата за предоставяне на убежище в другата държава членка е страдала и продължава да страда от системни недостатъци, или

                           б)

                           формите на международната закрила, по-конкретно условията на живот за лица, ползващи се от субсидиарна закрила, в другата държава членка, която вече е предоставила на кандидата субсидиарна закрила,

                                       —

                                       противоречат на член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз, респективно на член 3 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, или

                                       —

                                       не изпълняват изискванията на член 20 и сл. от Директива 2011/95/ЕС, без в същото време да нарушават член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз, респективно член 3 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи?

               4)

               При утвърдителен отговор на третия въпрос, буква б): това важи ли и в случаите, когато на лицата, ползващи се от субсидиарна закрила, се предоставя социална закрила, която не гарантира или в сравнение с други държави членки гарантира жизнения минимум в ограничена степен, без обаче те да са третирани по различен начин от гражданите на тази държава членка?

               5)

               При отрицателен отговор на втория въпрос:

                           a)

                           Прилага ли се Регламент „Дъблин III“ към процедурата за предоставяне на международна закрила, ако молбата за убежище е подадена преди 1 януари 2014 г., но искането за обратно приемане e подадено след 1 януари 2014 г. и кандидатът преди това (през февруари 2013 г.) вече е получил субсидиарна закрила в замолената държава членка?

                           б)

                           Може ли да се изведе от разпоредбите на Регламентите „Дъблин“, неписано, преминаване на компетентността към държавата членка, която е подала искането за обратно приемане на кандидата, ако замолената компетентна държава членка е отхвърлила подаденото в срок искане за обратно приемане съгласно разпоредбите на „Дъблин“ и вместо това се е позовала на междудържавно споразумение за обратно приемане?

      (1)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60).


title: Дело C-482/12: Преюдициално запитване, отправено от Okresný súd Prešov (Словашка република) на 29 октомври 2012 г. — Peter Macinský, Eva Macinská/Getfin s.r.o., Financreal s.r.o.

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/32

         Преюдициално запитване, отправено от Okresný súd Prešov (Словашка република) на 29 октомври 2012 г. — Peter Macinský, Eva Macinská/Getfin s.r.o., Financreal s.r.o.
   (Дело C-482/12)
   2013/C 9/54
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Okresný súd Prešov

      Страни в главното производство

      Ищци: Peter Macinský, Eva Macinská

      Ответници: Getfin s.r.o., Financreal s.r.o.

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, каквато е разпоредбата на член 151j, параграф 1 от Гражданския кодекс във връзка с последващите разпоредби от правната уредба, за която се отнася главното производство, която предоставя на кредитора възможността да изисква изпълнението на престация, произтичаща от недопустими договорни клаузи, като пристъпи към изпълнение върху дадената в обезпечение вещ, чрез продажбата на недвижимия имот, въпреки противопоставянето на потребителя, факта, че въпросът е спорен и без преценка на договорните клаузи от страна на съдебен орган или друг независим арбитър?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело T-497/07: Жалба, подадена на 20 декември 2007 г. — Compañía Española de Petróleos/Комисия

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/50

         Жалба, подадена на 20 декември 2007 г. — Compañía Española de Petróleos/Комисия
   (Дело T-497/07)
   (2008/C 64/81)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Compañía Española de Petróleos (Cepsa), SA (Мадрид, Испания) (представители: Sres. P. Pérez-Llorca Zamora, O. Armengol i Gasull и A. Pascual Morcillo, abogados)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отменят членове 1-4 от Решение на Комисията, доколкото в тях съответно се установява нарушение на член 81 ЕО от страна на Compañía Española de Petróleos, S.A., налага се глоба на това дружество, разпорежда му се незабавно да прекрати нарушението и то се посочва като адресат на решението,

               —

               при условията на евентуалност да се намали размерът на наложената на Compañía Española de Petróleos, S.A. глоба и

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските по настоящото производство.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбата е подадена срещу Решение C (2007) 4441 окончателен на Комисията от 3 октомври 2007 година по преписка COMP/38710 — битум Испания. В обжалваното решение Комисията установява, че жалбоподателят, наред с други дружества, нарушава член 81 ЕО, като участва през определен период в споразумения и съгласувани практики на пазара на проникващ битум, а именно споразумения за подялба на пазара и за съгласуване на цени. За тези нарушения Комисията налага на жалбоподателя глоба при условията на солидарна отговорност с друго дружество.
   В подкрепа на своите искания жалбоподателят твърди, на първо място, наличието на грешка при прилагане на правото поради приписване на жалбоподателя на извършено от друго дружество нарушение, в приложение на съдебната практика във връзка с понятието „икономическа единица“. Освен това жалбоподателят счита, че Комисията допуска явна грешка в преценката на фактите, като отхвърля представените от него доказателства в подкрепа на твърдението за независимост на дружеството, извършило нарушението, и като приема, че са налице множество данни, от които е видно, че последното не е независимо дружество. В този контекст жалбоподателят счита също така, че Комисията нарушава задължението за мотивиране, като отхвърля необосновано неговите доводи относно независимостта на дружеството, извършило нарушението.
   При условията на евентуалност във връзка с размера на глобата, жалбоподателят твърди, че Комисията нарушава принципа на добро управление и правото на жалбоподателя на процес без необосновано забавяне, като не представя твърдението за нарушения в разумен срок и с оглед на наличните данни, както и че нарушава принципа на пропорционалност и допуска явна грешка в преценката, като не взема предвид въведената от жалбоподателят програма за съобразяване с правилата на конкуренция.


title: Дело C-113/14: Жалба, подадена на 10 март 2014 г.  — Федерална република Германия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/15

         Жалба, подадена на 10 март 2014 г. — Федерална република Германия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-113/14)
   2014/C 129/19
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze и A. Wiedmann)

      Ответници: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени член 7 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 (1),

               —

               да се отмени член 2 от Регламент (ЕС) № 1370/2013 на Съвета от 16 декември 2013 година за установяване на мерки за определянето на някои помощи и възстановявания, свързани с общата организация на пазарите на селскостопански продукти (2), който препраща към член 7 от Регламент (ЕС) № 1308/2013,

               —

               да се определи запазване на правните последици на посочените разпоредби, докато влязат в сила издадените на подходящо правно основание разпоредби,

               —

               да се осъдят ответниците да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Федерална република Германия иска отмяна на член 7 от Регламент (ЕС) № 1308/2013. Регламент (ЕС) № 1308/2013, като обща организация на селскостопанските пазари, бил приет на основание член 43, параграф 2 ДФЕС.
   Според становището на федералното правителство обаче при разпоредбата на член 7 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 става въпрос за така наречените „мерки за определяне на цените“ по смисъла на член 43, параграф 3 ДФЕС. Поради това счита, че член 7 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 не е може да се приеме на основание член 43, параграф 2 ДФЕС, а е трябвало да се приеме на основание член 43, параграф 3 ДФЕС. Според федералното правителство член 7 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 следователно се основава на неправилно правно основание.
   Според федералното правителство от съображения за правна сигурност и правна яснота следва да се отмени и член 2 от Регламент (ЕС) № 1370/2013, който препраща към член 7 от Регламент (ЕС) № 1308/2013. Член 2 от Регламент (ЕС) № 1370/2013 като препраща към разпоредбата на член 7 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, който според федералното правителство следва да се отмени, създавал погрешна правна привидност, че се основавал на правилното правно основание и бил законосъобразен.
   Според федералното правителство, за да се гарантират висшите интереси, от съображения за защита на оправданите правни очаквания на земеделските стопанства, както и от съображения за правна сигурност следва съгласно член 264, параграф 2 ДФЕС да се определи запазване на правните последици на посочените разпоредби, докато влязат в сила разпоредбите, издадени на подходящото правно основание.

      (1)  ОВ L 347, стр. 671.

      (2)  ОВ L 346, стр. 12.


title: Дело C-587/11 P: Жалба, подадена на 24 ноември 2011 г. от Omnicare, Inc.срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 9 септември 2011 г. по дело T-289/09 — Omnicare, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Astellas Pharma GmbH

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/40

      Жалба, подадена на 24 ноември 2011 г. от Omnicare, Inc.срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 9 септември 2011 г. по дело T-289/09 — Omnicare, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Astellas Pharma GmbH
      (Дело C-587/11 P)
      (2012/C 25/76)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Omnicare, Inc. (представител: M. Edenborough QC)

         Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Astellas Pharma GmbH

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда да отмени обжалваното съдебно решене. Освен това жалбоподателят моли Съда да осъди СХВП да заплати съдебните разноски във връзка с производството по обжалване и производството пред Общия съд.

         Правни основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква само едно правно основание, а именно че Общият съд неправилно е приложил член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1) („новият регламент“). Настоящото дело се отнася до възражението, подадено от Astellas Pharma GmbH (по-рано Yamanouchi Pharma GmbH) (наричано по-нататък „възразяващ“) въз основа на регистрирана от него германска марка № 394 01034 и на твърдението за наличие на вероятност от объркване съгласно член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (2) („старият регламент“) (който обаче в релевантните части е идентичен с новия регламент). Тъй като по-ранната марка е регистрирана повече от пет години преди подаването на възражението, възразяващият трябва да докаже, че марката е била реално използвана, за да може да се позове на нея в подкрепа на възражението.
      Жалбоподателят изтъква, че Общият съд неправилно е приел, че по-ранната марка, на която се позовава възразяващият, е била реално използвана в съответствие със закона. Не се оспорва, че въпросната марка е била използвана в рамките на извършените от или със съгласието на възразяващия търговски сделки във връзка с услугите, за които е била регистрирана. Това използване обаче е било във връзка с предоставянето на безплатни услуги. Следователно не може да се направи позоваване на подобно използване, за да се установи, че марката е била реално използвана. По този въпрос е налице съдебна практика, която според жалбоподателят: (а) е била приложена неправилно от Общия съд и (б) във всички случаи е противоречива. Ето защо въпросът за правните последици, които трябва да бъдат изведени от подобно фактическо положение, трябва да бъде решен от Съда.

         (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността.

         (2)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността.


title: Дело C-402/11: Жалба, подадена на 28 юли 2011 г. от Jager & Polacek GmbH срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 12 май 2011 г. по дело T-488/09, Jager & Polacek GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/2

         Жалба, подадена на 28 юли 2011 г. от Jager & Polacek GmbH срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 12 май 2011 г. по дело T-488/09, Jager & Polacek GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-402/11)
   2012/C 6/02
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Jager & Polacek GmbH (представител: A. Renck, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Общия съд (седми състав) от 12 май 2011 г. (дело T-488/09),

               —

               да се осъди ответникът в първоинстанционното производство да понесе съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Принципът на право на ефективна съдебна защита изисквал спорното съобщение на Службата за хармонизация във вътрешния пазар, с което възражението на жалбоподателя било прието за допустимо, да се разглежда като решение и производството по възражение да продължи. Становището на Общия съд в обратния смисъл било неправилно от правна гледна точка и се основавало на решения на Съда, неприложими към настоящия случай.
   На следващо място, Общият съд допуснал грешка, приемайки че съобщението не може да представлява решение. Напротив, всъщност решението можело да се съдържа и в съобщение.
   На последно място, Общият съд не изложил достатъчно мотиви защо международната регистрация на спорната марка е ирелевантна за настоящото производство.


title: Дело T-560/10 R: Определение на председателя на Общия съд от 16 февруари 2011 г. — Nencini/Парламент (Обезпечително производство — Член на Европейския парламент — Възстановяване на надбавки, изплатени за покриване на разноските за парламентарни сътрудници и на пътни разноски — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/14

         Определение на председателя на Общия съд от 16 февруари 2011 г. — Nencini/Парламент
   (Дело T-560/10 R)
   (Обезпечително производство - Член на Европейския парламент - Възстановяване на надбавки, изплатени за покриване на разноските за парламентарни сътрудници и на пътни разноски - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   2011/C 113/29
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Riccardo Nencini (Barberino di Mugello, Италия) (представител: F. Bertini, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: N. Lorenz, A. Caiola и D. Moore)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на няколко решения на Европейския парламент, с които се разпорежда възстановяване на недължимо платени парламентарни надбавки

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-79/12: Решение на Общия съд от 11 декември 2013 г. — Cisco Systems и Messagenet/Комисия (Конкуренция — Концентрации — Европейски пазар на комуникационните услуги през интернет — Решение за обявяване на концентрацията за съвместима с вътрешния пазар — Явни грешки в преценката — Задължение за мотивиране)

text:
               1.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 31/9

         Решение на Общия съд от 11 декември 2013 г. — Cisco Systems и Messagenet/Комисия
   (Дело T-79/12) (1)

   (Конкуренция - Концентрации - Европейски пазар на комуникационните услуги през интернет - Решение за обявяване на концентрацията за съвместима с вътрешния пазар - Явни грешки в преценката - Задължение за мотивиране)
   2014/C 31/15
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Cisco Systems, Inc. (Сан Хосе, Калифорния, САЩ) и Messagenet SpA (Милано, Италия) (представители: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, A. de Pablo и K. Jörgens, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: N. Khan, S. Noël и C. Hödlmayr)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Microsoft Corp. (Сиатъл, Вашингтон, САЩ) (представител: G. Berrisch, адвокат)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2011) 7279 на Комисията от 7 октомври 2011 г. за обявяване за съвместима с вътрешния пазар и със Споразумението за Европейското икономическо пространство (ЕИП) на концентрацията на предприятия, чрез която Microsoft Corp. придобива Skype Global Sàrl (дело COMP/M.6281—Microsoft/Skype)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Cisco Systems Inc. и Messagenet SpA понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия и Microsoft Corp.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Дело T-412/14: Жалба, подадена на 6 юни 2014 г.  — Larko/Комисия

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/47

         Жалба, подадена на 6 юни 2014 г. — Larko/Комисия
   (Дело T-412/14)
   2014/C 292/58
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki A.E. (Атина, Гърция) (представители: I. Drillerakis, E. Triantafillou, G. Psaroudakis, E. Rantos, N. Korogiannakis, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да уважи изцяло настоящата жалба,

               —

               да отмени Решение на Комисията от 27 март 2014 г. [SG-Greffe(2014) D/4628/28.3.2014] относно продажбата на някои части от активите на жалбоподателя (№ SA.37954(2013/N), и

               —

               да осъди ответника да заплати направените от жалбоподателя разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от допуснатото от Комисията нарушение на член 41 от Хартата на основните права. Жалбоподателят твърди, че тъй като не е бил предварително изслушан, в процеса на приемането на обжалвания акт са допуснати нарушения на съществени изисквания за форма.

               2.

               Второто правно основание е изведено от допуснатото от Комисията нарушение на член 108, параграф 2 ДФЕС и на член 14 от Регламент (EО) n. 659/99 (1). Жалбоподателят твърди, че Комисията допуснала явна грешка в преценката като приела, че няма икономическа приемственост между жалбоподателя и приобретателя на частите от неговото имущество в рамките на „плана за приватизация“.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на член 296, параграф 2 ДФЕС. Жалбоподателят твърди, че обжалваният акт не е надлежно мотивиран относно липсата на икономическа приемственост, по-конкретно относно a) стойността на продадените активи, б) липсата на прехвърляне на трудовите договори и в) икономическата логика на продажбата.

      (1)  Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело T-394/13: Решение на Общия съд от 18 ноември 2014 г.  — Photo USA Electronic Graphic/Съвет (Дъмпинг — Внос на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня с произход от Китай — Окончателно антидъмпингово мито — Определение на съответния продукт)

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/34

         Решение на Общия съд от 18 ноември 2014 г. — Photo USA Electronic Graphic/Съвет
   (Дело T-394/13) (1)

   ((Дъмпинг - Внос на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня с произход от Китай - Окончателно антидъмпингово мито - Определение на съответния продукт))
   (2015/C 007/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподате: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (Пекин, Китай) (представител: K. Adamantopoulos, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Boelaert, подпомаган от B. O’Connor, solicitor, и S. Gubel, avocat)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и M. França), Ancàp SpA (Sommacampagna, Италия), Cerame-Unie AISBL (Брюксел, Белгия), Confindustria Ceramica (Sassuolo, Италия), и Verband der Keramischen Industrie eV (Selb, Германия) (представител: R. Bierwagen, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 412/2013 на Съвета от 13 май 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня с произход от Китайската народна република (OВ L 131, стp. 1), в частта му, с която налага антидъмпингово мито на жалбоподателя.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Photo USA Electronic Graphic, Inc. понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Съвета на Европейския съюз и от Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica и Verband der Keramischen Industrie eV.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г.


title: Дело T-29/15: Решение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — International Management Group/Комисия (Сътрудничество за развитие — Годишна програма за действие за 2013 г. в полза на Мианмар/Бирма, която следва да бъде финансирана от общия бюджет на Съюза — Решение по изпълнението на бюджета — Изменение — Жалба за отмяна — Обжалваем акт — Допустимост — Задължение за мотивиране — Принцип на добро финансово управление — Принцип на добра администрация — Прозрачност — Способ за защита — Оправдани правни очаквания)

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/22

         Решение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — International Management Group/Комисия
   (Дело T-29/15) (1)

   ((Сътрудничество за развитие - Годишна програма за действие за 2013 г. в полза на Мианмар/Бирма, която следва да бъде финансирана от общия бюджет на Съюза - Решение по изпълнението на бюджета - Изменение - Жалба за отмяна - Обжалваем акт - Допустимост - Задължение за мотивиране - Принцип на добро финансово управление - Принцип на добра администрация - Прозрачност - Способ за защита - Оправдани правни очаквания))
   (2017/C 078/29)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: International Management Group (Брюксел, Белгия) (представители: M. Burgstaller, C. Farrell, solicitors, и E. Wright, barrister)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и S. Bartelt)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяната на Решение за изпълнение C(2014) 9787 окончателен на Комисията от 16 декември 2014 г. за изменение на Решение за изпълнение C(2013) 7682 окончателен относно годишната програма за действие за 2013 г. в полза на Мианмар/Бирма, която следва да бъде финансирана от общия бюджет на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда International Management Group да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 81, 9.3.2015 г.


title: Дело T-554/12: Решение на Общия съд от 27 март 2014 г.  — Oracle America/СХВП — Aava Mobile (AAVA MOBILE) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „AAVA MOBILE“  — По-ранна словна марка на Общността „JAVA“  — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Липса на възможност за свързване — Връзка между знаците — Репутация — Липса на сходство на знаците — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009)

text:
               19.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/19

         Решение на Общия съд от 27 март 2014 г. — Oracle America/СХВП — Aava Mobile (AAVA MOBILE)
   (Дело T-554/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „AAVA MOBILE“ - По-ранна словна марка на Общността „JAVA“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Липса на възможност за свързване - Връзка между знаците - Репутация - Липса на сходство на знаците - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009))
   2014/C 151/24
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Oracle America, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, САЩ) (представители: M. Graf и T. Heydn, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално F. Mattina и P. Bullock)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Aava Mobile Oy (Оулу, Финландия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП (преписка R 1205/2011-2) от 9 октомври 2012 г., постановено в производство по възражение между Oracle America, Inc. и Aava Mobile Oy.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Oracle America, Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 63, 2.3.2013 г.


title: Дело C-199/13 P: Жалба, подадена на 16 април 2013 г. от Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS и Travetanche Injection SPRL срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 1 февруари 2013 г. по дело T-368/11, Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS и Travetanche Injection SPRL/Европейска комисия

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/21

         Жалба, подадена на 16 април 2013 г. от Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS и Travetanche Injection SPRL срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 1 февруари 2013 г. по дело T-368/11, Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS и Travetanche Injection SPRL/Европейска комисия
   (Дело C-199/13 P)
   2013/C 171/42
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS и Travetanche Injection SPRL (представители: адв. K. Van Maldegem и адв. R. Cana)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Нидерландия

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението, постановено от Общия съд по дело T-368/11, и

               —

               да се отмени Регламент (ЕС) № 366/2011 на Комисията от 14 април 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) по отношение на приложение XVII (Акриламид) (1), или

               —

               при условията на евентуалност, да се върне делото на Общия съд, който да се произнесе по подадената от жалбоподателите жалба за отмяна, и

               —

               да се осъди ответникът да заплати всички съдебни разноски (включително направените в производството пред Общия съд).

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите твърдят, че като отхвърля тяхната жалба за отмяна на оспорвания регламент, Общият съд е нарушил правото на Съюза. В частност те твърдят, че Общият съд е допуснал редица грешки при тълкуването на фактите и на правната уредба, приложима към тяхното положение. Това е довело до известен брой грешки на Общия съд при прилагане на правото, по специално до:

               —

               неправилно тълкуване на Регламент 1488/94 (2), доколкото той приема, че Комисията не е допуснала явна грешка в преценката, като не е взела предвид всички релевантни факти и обстоятелства;

               —

               неправилно тълкуване на Регламент 1488/94, доколкото той приема, че Комисията не е допуснала явна грешка в преценката на взетите предвид данни за експозицията;

               —

               грешка при прилагане на правото и неправилно тълкуване на REACH, доколкото той приема, че Комисията не е допуснала явна грешка в преценката, като е приела оспорвания регламент въз основа на информацията относно продукт, различен от продукта, за който са наложени ограничения с оспорвания регламент;

               —

               грешка при прилагане на правото, доколкото приема, че Комисията не е нарушила принципа на пропорционалност;

               —

               грешка при прилагане на правото, доколкото приема, че Комисията не е нарушила задължението си за излагане на мотиви; и

               —

               неправилно тълкуване на оспорвания регламент, доколкото приема, че той е приложим и към съставени от N (хидроксиметил) акриламид варово-циментови строителни разтвори, съдържащи акриламид.

         Поради тези причини жалбоподателите искат решението на Общия съд по дело T-368/11 да бъде отменено и оспорваният регламент да бъде отменен.

      (1)  ОВ L 101, стр. 12.

      (2)  Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията от 28 юни 1994 година за установяване на принципите за оценка на рисковете за хората и околната среда от съществуващи вещества в съответствие с Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета (ОВ L 161, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 66).


title: Дело T-348/13: Жалба, подадена на 3 юли 2013 г. — Kadhaf Al Dam/Съвет и Комисия

text:
               12.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/8

         Жалба, подадена на 3 юли 2013 г. — Kadhaf Al Dam/Съвет и Комисия
   (Дело T-348/13)
   2013/C 298/13
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ahmed Mohammed Kadhaf Al Dam (Кайро, Египет) (представител: H. de Charette, адвокат)

      Ответници: Европейска комисия и Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви

                           —

                           Решение 2013/182 от 22 април 2013 година за изменение на Решение 2011/137/ОВППС от 28 февруари 2011 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия, доколкото името на жалбоподателя не е било извадено от приложения II и IV към решение 2011/137/ОВППС,

                           —

                           Решение 2011/137/ОВППС от 28 февруари 2011 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия, доколкото името на жалбоподателя е включено в приложения II и IV към това решение,

                           —

                           Регламент № 204/2011 на Съвета на Европейския съюз от 2 март 2011 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия, доколкото името на жалбоподателя е включено в приложение III към този регламент

                     за неприложими по отношение на жалбоподателя;

               —

               да осъди Съвета и Комисията да заплатят символично обезщетение от едно евро за поправяне на причинените вреди;

               —

               да осъди Съвета и Комисията да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на основните права и е разделено на четири части, които се основават:

                           —

                           на нарушение на правото на защита на жалбоподателя, тъй като същият не е бил изслушан преди приемането на ограничителните мерки по отношение на него,

                           —

                           на липсата на съобщаване на обжалваните актове на жалбоподателя, въпреки че адресът му е бил известен на властите,

                           —

                           на липсата на мотиви, доколкото изложените в обжалваните актове мотиви в подкрепа на ограничителните мерки срещу жалбоподателя не са свързани с актуалното положение в Либия и с преследваните цели,

                           —

                           на липсата на заседание.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на правото на собственост и е разделено на две части, които се основават:

                           —

                           на липса на обществена полза или на общ интерес от ограничителните мерки, приети по отношение на жалбоподателя, тъй като той бил преустановил официално връзките си с либийското правителство,

                           —

                           на липса на правна сигурност.


title: Дело T-107/14: Жалба, подадена на 14 февруари 2014 г.  — Република Гърция/Комисия

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/31

         Жалба, подадена на 14 февруари 2014 г. — Република Гърция/Комисия
   (Дело T-107/14)
   2014/C 129/39
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias, E. Leutheriotou и A. Vasilopoulou)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение на Комисията от 12 декември 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), нотифицирано под номер C(2013) 8743 и публикувано в ОВ L 338, стр. 81, в частта му, с която се изключват от финансиране от страна на Европейския съюз: a) разходи на обща стойност 78 813 783,87 EUR, направени от Република Гърция по схемата за единно плащане за 2008 — 2010 година и б) разходи на обща стойност 22 230 822,10 EUR, направени от Република Гърция в рамките на системата за кръстосано спазване за 2006 — 2010 г.,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните правни основания.

               1.

               Що се отнася до корекцията, наложена с обжалваното решение в секторите на схемата за единно плащане по Регламент № 1782/2003 (права на плащания) (1):

                           Първо правно основание за отмяна:

                                       —

                                       липса на правно основание за налагане на корекции по отношение на изчисляването на правата на единно плащане и на разпределението на националния резерв, както и неправилно тълкуване и прилагане на членове 42 и 43 от Регламент № 1782/2003, член 21 и член 28, параграфи 1 и 2 от Регламент № 795/2004 (2) и член 31 от Регламент № 1290/2005 (3), и

                                       —

                                       неправомерно налагане на общите суми на корекция в секторите на схемата за единно плащане, тъй като не съществува валидно нормативно основание за прилагането на старите насоки по документ VI/5530/1997 към новата ОСП и към схемата за единно плащане, или, при условията на евентуалност, прилагането на старите насоки към новата ОСП представлява неправилно използване на свободата на преценка, предоставена на Европейската комисия в сектора на финансовите корекции и същевременно нарушава съществено принципа на пропорционалност.

                           Второ правно основание за отмяна, свързано с включването на всички фуражни площи в изчислението на референтните суми:

                                       —

                                       в нарушение на принципите на правна сигурност и на пропорционалност, и като надхвърля рамките на своето право на преценка, Комисията предлага обща сума на корекция в размер на 5 %, въпреки че не би трябвало да предлага никаква корекция или пък трябва да я ограничи до 2 %.

                           Трето правно основание за отмяна, свързано с включването на всички фуражни площи в изчислението на референтните суми:

                                       —

                                       нарушение на член 4 от Регламент № 2529/2001, тъй като е неправилна основата за изчисляване на предложената обща сума на корекция, която трябва да се ограничи до сумата от 162 920 267,28 EUR за 2007 г., от 162 528 761,38 EUR за 2008 г. и от 161 343 586,94 EUR за 2009 г.

                           Четвърто правно основание за отмяна, свързано с разпределението на националния резерв:

                                       —

                                       погрешно тълкуване на разпоредбите на член 42 от Регламент № 1782/03 и на член 21 от Регламент № 795/2004 (критерии за разпределение на националния резерв) и погрешна преценка на фактическите обстоятелства.

                           Пето правно основание за отмяна, свързано с разпределението на националния резерв:

                                       —

                                       не са налице условията за прилагане на Регламент № 1290/2005, тъй като твърденията на Комисията относно националните критерии за разпределение на националния резерв не са нарушение на същия;

                                       —

                                       погрешно тълкуване и прилагане на член 31 от Регламент № 1290/2005 и на насоките, съдържащи се в документ VI/5530/1997, тъй като, от една страна, посочените от Комисията задължения във връзка с критериите за разпределение на националния резерв, макар да са били доказани, не са включени в плащането на сумите в полза на неправоимащи лица и не съдържат риск от вреди за ЕФГЗ и, от друга страна, въпросните задължения не са свързани с неизвършването на ключова проверка и вследствие на това не обосновават налагането на обща сума на корекция от 10 %.

               2.

               Що се отнася до корекцията, наложена с обжалваното решение в рамките на кръстосаното спазване:

                           Шесто правно основание за отмяна:

                                       —

                                       Документ AGRI-2005-64043 на Комисията, приет на 9 юни 2006 г. не може да представлява валидно нормативно основание за налагането на финансова корекция. Във всеки случай не може да действа ретроактивно с цел налагане на корекция за искането за 2006 г.

                           Седмо правно основание за отмяна, свързано по-конкретно с подаването на искане за 2008 г.:

                                       —

                                       финансовите корекции са наложени в нарушение на процедурата по член 11 от Регламент № 885/2006 и член 31 от Регламент № 1290/2005, и

                                       —

                                       във всички случаи, Комисията допуска фактически грешки и липса на мотиви, когато прави извода, че са доказани слабости в ключовите проверки в рамките на кръстосаното спазване.

                           Осмо правно основание за отмяна: погрешно тълкуване на документ AGRI-2005-64043:

                                       —

                                       нарушение на пределите на правото на преценка, предоставено на Комисията, което е дало основание за налагане на корекции в непропорционален размер спрямо установените слабости, тъй като е наложена корекция от 5 % за 2006 и 2007 г., и

                                       —

                                       грешка при определянето на базата за изчисление на наложената корекция.

      (1)  Регламент (EO) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (EИО) № 2019/93, (EО) № 1452/2001, (EО) № 1453/2001, (EО) № 1454/2001, (EО) 1868/94, (EО) № 1251/1999, (EО) № 1254/1999, (EО) № 1673/2000, (EИО) № 2358/71 и (EО) № 2529/2001 (ОВ L 270, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177).

      (2)  Регламент (ЕО) № 795/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагането на схемата за единно плащане, предвидена в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 141, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 193).

      (3)  Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193).


title: Дело C-299/11: Решение на Съда (първи състав) от 8 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Vlaardingen (Данъчни въпроси — ДДС — Облагаеми сделки — Употреба за нуждите на икономическата дейност на стоки, придобити „в хода на тази дейност“ — Третиране като възмездна доставка — Принадлежаща на данъчнозадълженото лице земя, преобразувана от трето лице)

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/17

         Решение на Съда (първи състав) от 8 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Vlaardingen
   (Дело C-299/11) (1)

   (Данъчни въпроси - ДДС - Облагаеми сделки - Употреба за нуждите на икономическата дейност на стоки, придобити „в хода на тази дейност“ - Третиране като възмездна доставка - Принадлежаща на данъчнозадълженото лице земя, преобразувана от трето лице)
   2013/C 9/26
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: Gemeente Vlaardingen

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 5, параграфи 5 и 7, буква а) и на член 11, А, параграф 1, буква б) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Облагаеми сделки — Употреба на имот за стопански цели — Употреба за освободени стопански дейности на собствен поземлен имот, преобразуван срещу възнаграждение от трето лице за сметка на предприятието

      Диспозитив

   Член 5, параграф 7, буква a) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 95/7/ЕО на Съвета от 10 април 1995 година, във връзка с член 11, A, параграф 1, буква б) от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че ползването от данъчнозадължено лице на негова собствена, но преобразувана за негова сметка от трето лице земя за нуждите на освободена от облагане с данък върху добавената стойност икономическа дейност може да бъде предмет на облагане с данък върху добавената стойност, като за данъчна основа се взема стойността на земята, върху която са разположени игрищата, и разходите за преобразуването на тези игрища, дотолкова, доколкото посоченото данъчнозадължено лице все още не е заплатило ДДС върху стойността на тази земя и върху тези разноски и при условие че разглежданата земя не е обхваната от предвиденото в член 13, Б, буква з) от посочената директива основание за освобождаване от данък върху добавената стойност.

      (1)  ОВ C 269, 10.9.2011 г.


title: Дело F-139/11: Жалба, подадена на 22 декември 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               3.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/25

         Жалба, подадена на 22 декември 2011 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-139/11)
   2012/C 65/48
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: Ph.-E. Partsch и E. Raimond, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяната на решението на Генералния директор на OLAF, с което до жалбоподателя се отправя последна покана за изслушване в рамките на вътрешно разследване и с което се указва, че ако той не се отзове на тази покана окончателен доклад за разследването ще бъде приет единствено въз основа на данните, които OLAF едностранно е събрала и анализирала, както и отмяната на писмото, с което се отхвърля неговата административна жалба

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 28 октомври 2011 г.;

               —

               да се отмени писмото от 2 декември 2011 г., с което OLAF се произнася по административната жалба от 21 ноември 2011 г.;

               —

               да присъди на жалбоподателя сумата от 6 000 EUR като обезщетение за вредите;

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-71/12: Жалба, подадена на 17 февруари 2012 г. — Meskarian/Съвет

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/28

         Жалба, подадена на 17 февруари 2012 г. — Meskarian/Съвет
   (Дело T-71/12)
   2012/C 109/57
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mohammed Reza Meskarian (Лондон, Обединено кралство) (представители: S. Zaiwalla, P. Reddy и F. Zaiwalla, Solicitors, D. Wyatt, QC (Queen's Counsel), и R. Blakeley, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени точка 13 от Таблица А, съдържаща се в приложението към Решение 2011/783/ОВППС (1) на Съвета и в това към Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 (2) на Съвета, в приложимите за жалбоподателя части, и

               —

               да обяви член 19, параграф 1, буква б) и член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413/ОВППС (3) на Съвета и член 16, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 961/2010 (4) на Съвета за неприложими по отношение на жалбоподателя,

               —

               да обяви, че отмяната на обжалваните актове произвежда незабавно действие, независимо от разпоредбата на член 60, параграф 2 от Статута на Съда на Европейския съюз, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски във връзка с производството по жалбата.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               С първото правно основание жалбоподателят твърди, че Съветът на Европейския съюз не е компетентен да налага замразяване на активи и забрана за пътуване в рамките на общата външна политика и политика на сигурност („ОВППС“) във връзка с положение, което е вътрешно за Европейския съюз.

               2.

               С второто правно основание жалбоподателят твърди, че критериите за посочване съгласно Решение 2010/413/ОВППС на Съвета и Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета не са изпълнени в неговия случай.

               3.

               С третото правно основание жалбоподателят твърди, че налагането на ограничителни мерки на жалбоподателя е в явно нарушение на неговите права на човека и основни права и е в разрез с принципа на пропорционалност.

               4.

               С четвъртото правно основание жалбоподателят твърди, че ограничителните мерки са му наложени от ответника в нарушение на процесуалните задължения на ответника и правото на защита на жалбоподателя.

               5.

               С петото правно основание жалбоподателят твърди, че ако жалбите за отмяна на посочванията, подадени съответно от Persia International Bank или Bank Mellat, бъдат уважени, посочването на жалбоподателя също трябва да бъде отменено.

      (1)  Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 71).

      (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 11).

      (3)  Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, 2010 г., стр. 39 и поправка, ОВ L 197, 2010 г., стр. 19).

      (4)  Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, 2010 г., стр. 1).


title: Дело T-79/09: Жалба, подадена на 20 февруари 2009 г. — Франция/Комисия

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/37

         Жалба, подадена на 20 февруари 2009 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-79/09)
   2009/C 113/75
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues и A.-L. Vendrolini)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2008) 7846 окончателен на Комисията от 10 декември 2008 г., с което Комисията е приела, че вноските, първоначално доброволни, а впоследствие задължителни, които междуотрасловите организации събират от членовете на представляваните от тях професии, с цел финансиране на дейностите, които тези организации могат да извършват, са мярка, която представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО.
   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква по същество правно основание, изведено от:

               —

               непознаване на понятието за държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО, доколкото Комисията е приела, противно на поддържаното от френското правителство, че тези доброволни задължителни вноски представлявали парафискални такси, тоест държавни ресурси, въпреки че:

                           —

                           процедурата за признаване на междуотрасловите организации, както и процедурата за разширяване на междуотрасловите споразумения не можели да се считат за средства, с които държавата изпълнява дадена политика, която тя предварително е определила,

                           —

                           ставката, размерът, предназначението и използването на доброволните задължителни вноски били определени от междуотрасловите организации в техните споразумения, без намесата на публичните органи на нито един стадий,

                           —

                           доброволните задължителни вноски били задължително използвани за финансиране на дейността, за която са предназначени и никога не били предоставяни на разположение на публичните органи,

                           —

                           лицата, дължащи доброволна задължителна вноска, се възползвали задължително от дейности, финансирани с последната и всички оператори в даден отрасъл понасяли нейната тежест в качеството си на купувачи или продавачи на съответния продукт.


title: Дело T-49/16: Решение на Общия съд от 6 април 2017 г. — Azanta/EUIPO — Novartis (NIMORAL) (Марка на Европейския съюз — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз NIMORAL — Предходна словна малка на Европейския съюз NEORAL — Относително основание за отказ — Риск от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/26

         Решение на Общия съд от 6 април 2017 г. — Azanta/EUIPO — Novartis (NIMORAL)
   (Дело T-49/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз NIMORAL - Предходна словна малка на Европейския съюз NEORAL - Относително основание за отказ - Риск от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 161/36)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Azanta A/S (Hellerup, Дания) (представител: M. Hoffgaard Rasmussen, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Ivanauskas)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Novartis AG (Базел, Швейцария)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 1 декември 2015 г. (дело R 634/2015-4) относно процедурата по възражение между Novartis и Azanta.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Azanta A/S да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 106, 21.3.2016 г.


title: Дело C-119/07: Определение на председателя на Съда от 20 юни 2007 г. (преюдициално запитване отправено от Verwaltungsgericht Darmstadt — Германия) — Container Service Thorsten Sperzel GmbH/Land Hessen

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/25

         Определение на председателя на Съда от 20 юни 2007 г. (преюдициално запитване отправено от Verwaltungsgericht Darmstadt — Германия) — Container Service Thorsten Sperzel GmbH/Land Hessen
   (Дело C-119/07) (1)

   (2007/C 199/46)

      Език на производството: немски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  OВ C 117, 26.5.2007 г.


title: Дело C-541/15: Решение на Съда (втори състав) от 8 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Wuppertal — Германия) —производство, образувано от Mircea Florian Freitag (Преюдициално запитване — Гражданство на Съюза — Член 21 ДФЕС — Свобода на движение и на пребиваване в държавите членки — Лице, което е гражданин едновременно на държавата членка, в която пребивава, и на държавата членка, в която е родено — Промяна на фамилното име в държавата членка по рождение, която не е извършена по време на обичайно пребиваване — Име, което съответства на името по рождение — Искане за вписване на това име в регистъра за гражданско състояние на държавата членка по пребиваване — Отхвърляне на искането — Мотив — Име, което не е придобито по време на обичайно пребиваване — Наличие в националното право на други производства за признаване на същото име)

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/5

         Решение на Съда (втори състав) от 8 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Wuppertal — Германия) —производство, образувано от Mircea Florian Freitag
   (Дело C-541/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Гражданство на Съюза - Член 21 ДФЕС - Свобода на движение и на пребиваване в държавите членки - Лице, което е гражданин едновременно на държавата членка, в която пребивава, и на държавата членка, в която е родено - Промяна на фамилното име в държавата членка по рождение, която не е извършена по време на обичайно пребиваване - Име, което съответства на името по рождение - Искане за вписване на това име в регистъра за гражданско състояние на държавата членка по пребиваване - Отхвърляне на искането - Мотив - Име, което не е придобито по време на обичайно пребиваване - Наличие в националното право на други производства за признаване на същото име))
   (2017/C 249/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Wuppertal

      Страни в главното производство

   Mircea Florian Freitag

      Диспозитив

   Член 21 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска службата за гражданско състояние на държава членка да откаже да признае и впише в регистъра за гражданско състояние името, законно придобито от гражданин на тази държава членка в друга държава членка, на която той също е гражданин, и което съответства на името му по рождение, на основание на разпоредба на националното право, според която такова вписване може да се иска със заявление до службата за гражданско състояние само при условие, че това име е придобито по време на обичайно пребиваване в другата държава членка, освен ако в националното право съществуват други разпоредби, които дават възможност за действително признаване на името.

      (1)  ОВ C 48, 8.2.2016 г.


title: Дело C-11/12: Решение на Съда (първи състав) от 13 декември 2012 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Нидерландия) — Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie (Обща селскостопанска политика — Интегрирана система за администриране и контрол — Намаления или изключване от плащания в случай на неспазване на правилата за „кръстосано спазване“ — Отговорност за чужди действия)

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/10

         Решение на Съда (първи състав) от 13 декември 2012 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Нидерландия) — Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie
   (Дело C-11/12) (1)

   (Обща селскостопанска политика - Интегрирана система за администриране и контрол - Намаления или изключване от плащания в случай на неспазване на правилата за „кръстосано спазване“ - Отговорност за чужди действия)
   2013/C 38/11
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Страни в главното производство

      Ищец: Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost

      Ответник: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Предмет

   Преюдициално запитване — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Тълкуване на член 23, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани за изменение на Регламенти (ЕО) № 1290/2005, (ЕО) № 247/2006, (ЕО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003 (ОВ L 30, стр. 16) — Интегрирана система за администриране и контрол — Намаления или изключване от плащания в случай на неспазване на правилата за „кръстосано спазване“ — Земеделски стопанин, взел под аренда земеделска земя от трето лице, като земеделският стопанин се е съгласил земята да бъде временно наторявана от третото лице — Неспазване на законоустановените изисквания за управление от страна на това трето лице

      Диспозитив

   Член 23, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (ЕО) № 1290/2005, (ЕО) № 247/2006, (ЕО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003, следва да се тълкува в смисъл, че отговорността за неспазването на правилата за „кръстосано спазване“ от страна на лицето, на което или от което е прехвърлена земеделската земя, в резултат на което неспазване общата сума на директните плащания се намалява или те не се изплащат, трябва да се понесе изцяло от земеделския стопанин, подал заявлението за подпомагане.

      (1)  ОВ C 98, 31.3.2011 г.