title: Дело T-429/10: Жалба, подадена на 17 септември 2010 г. — Global Steel Wire/Комисия

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/62

         Жалба, подадена на 17 септември 2010 г. — Global Steel Wire/Комисия
   (Дело T-429/10)
   ()
   2010/C 301/99
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Испания) (представители: F. González Díaz и A. Tresandí Blanco, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               като главно искане, да се отмени на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“) решението C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 г. по преписка COMP/38344 — Обработена стомана,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени или намали на основание член 261 ДФЕС наложената с това решение глоба и

               —

               във всеки случай да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното решение в настоящото дело е същото като това по дело Moreda-Riviere Trefilerías/Комисия, T-426/10.
   Правните основания и основни доводи са идентични на изложените по посоченото по-горе дело.
   По-специално жалбоподателят посочва, че Европейската комисия не е спазила изисквания от съдебната практика стандарт на проверка при определяне на отговорността на GSW за поведението на дъщерните му дружества. Европейската комисия не е проверила дали GSW е могло да упражнява определящо влияние върху поведението на дружествата, които участват в него.


title: Дело T-216/16: Жалба, подадена на 11 май 2016 г. — Vignerons de la Méditerranée/EUIPO — Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE)

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/42

         Жалба, подадена на 11 май 2016 г. — Vignerons de la Méditerranée/EUIPO — Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE)
   (Дело T-216/16)
   (2016/C 243/46)
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: Vignerons de la Méditerranée (Нарбон, Франция) (представител: M. Karsenty-Ricard, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bodegas Grupo Yllera SL (Руеда, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „LE VAL FRANCE“ — заявка за регистрация № 12 162 921

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 2 март 2016 г. по преписка R 427/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отхвърли възражение № B 2 307 737, подадено от дружеството Bodegas Grupo Yllera SL срещу заявката за регистрация на марка на Европейския съюз № 12 162 921 на дружеството Vignerons de la Méditerranée, и

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от регламент № 207/2009.


title: Дело C-130/13: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 18 март 2013 г. — Datema Hellman Worldwide Logistics BV, друга страна в производството: Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/12

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 18 март 2013 г. — Datema Hellman Worldwide Logistics BV, друга страна в производството: Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-130/13)
   2013/C 171/23
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Datema Hellman Worldwide Logistics BV

      Друга страна в производството: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли националният съд да прилага пряко залегналия в правото на Съюза принцип на зачитане на правото на защита от страна на администрацията?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:

                           а)

                           Трябва ли залегналият в правото на Съюза принцип на зачитане на правото на защита от страна на администрацията да се тълкува в смисъл, че е налице нарушение на този принцип, когато адресатът на бъдещото решение наистина не е бил изслушан, преди администрацията да приеме неблагоприятното за него решение, но все пак впоследствие е получил възможност да бъде изслушан на следващия етап от административния процес (обжалването по административен ред), който предхожда обжалването пред националния съд?

                           б)

                           Съгласно националното право ли се определят правните последици от нарушаването на залегналия в правото на Съюза принцип на зачитане на правото на защита от страна на администрацията?

               3.

               При отрицателен отговор по буква б) от втория въпрос: какви обстоятелства може да вземе предвид националният съд при определянето на тези правни последици, и по-специално може ли да вземе предвид дали при липсата на нарушение на залегналия в правото на Съюза принцип на зачитане на правото на защита от страна на администрацията изходът от производството би бил различен?


title: Дело T-472/16: Решение на Общия съд от 16 май 2017 г. — Marsh/EUIPO (LegalPro) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „LegalPro“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/24

         Решение на Общия съд от 16 май 2017 г. — Marsh/EUIPO (LegalPro)
   (Дело T-472/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „LegalPro“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 221/33)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Marsh GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: W. Riegger, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 17 юни 2016 г. (преписка R 146/2016-4) относно искане за регистрация на словния знак „LegalPro“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Marsch GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 383, 17.10.2016 г.


title: Дело F-51/07: Иск, предявен на 30 май 2007 г. — Bui Van/Комисия

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/43

         Иск, предявен на 30 май 2007 г. — Bui Van/Комисия
   (Дело F-51/07)
   (2007/C 170/83)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Philippe Bui Van (Hettange Grande, Франция) (представители: S. Rodrigues и R. Albelice, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 5 март 2007 г., с което се отхвърля жалбата на ищеца,

               —

               да се отмени решението на генералния директор на Съвместния изследователски център (CCR) от 4 октомври 2006 г., доколкото преназначава ищеца на степен AST 4, стъпка 2,

               —

               да се посочат на органа по назначаването последиците от отмяна на обжалваното решение и по-специално назначаването на степен AST 4, стъпка 2, обратното действие на назначаването на степен AST 4, стъпка 2 от датата на заемане на длъжността, последиците във връзка с разликата в заплатата и с лихвите за забава на плащането на тази разлика, както и последиците относно повишаването,

               —

               да се предостави на ищеца символична сума от едно еуро като обезщетение за претърпени неимуществени вреди,

               —

               да се осъди Комисия на Европейските общности да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Като успешен кандидат от конкурс на общо основание EPSO/B/23/04 (1) за създаването на резервен списък от лица, подходящи да бъдат назначени като обслужващи техници на степен B5/B4, ищецът е назначен като длъжностно лице в срок за изпитване след влизането в сила на Регламент (ЕО, Евроатом) № 723/2004 на Съвета от 22 март 2004 година за изменение на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности и Условията за работа на другите служители на Европейските общности (2). Първото решение за назначаването му на степен AST 4 е оттеглено и е заменено с оспорваното решение, с което той се назначава на степен AST 3.
   В подкрепа на своя иск, ищецът на първо място изтъква нарушение на принципа за равенство и за недискриминация, по-специално доколкото негови колеги, които също са били понижени в степен, отново са били назначени на степен AST 4 в резултат на процедурата, предхождаща спора.
   Ищецът се позовава на съществуването на явна грешка в преценка, както и на нарушение на принципа за правна сигурност и на принципа за оправдани правни очаквания. Той счита по-специално, че решението от 28 юни 2006 г. не е оттеглено в разумен срок.

      (1)  ОВ C 81 A, 31.3.2004 г., стр. 17.

      (2)  ОВ L 124, 27.4.2004 г., стр. 1.


title: Дело C-612/14: Преюдициално запитване от Handelsgerichts Wien (Австрия), постъпило на 29 декември 2014 г.  — Stephan Naumann/Austrian Airlines AG

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/11

         Преюдициално запитване от Handelsgerichts Wien (Австрия), постъпило на 29 декември 2014 г. — Stephan Naumann/Austrian Airlines AG
   (Дело C-612/14)
   (2015/C 089/12)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Handelsgericht Wien

      Страни в главното производство

      Ищец: Stephan Naumann

      Ответник: Austrian Airlines AG

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли предвиденото в член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) право на обезщетение да се разбира в смисъл на право на обезщетение с предварително определен размер, на неустойка по договор, наказателно обезщетение („punitive damage“), право да се получи изпълнение и да се отстранят недостатъците на неточното изпълнение или право или право sui generis?

               2)

               Следва ли предвиденото в член 12, параграф 1, второ изречение от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година приспадане на обезщетението да се тълкува в смисъл, че то трябва да се извършва само по отношение на правото на допълнително обезщетяване на пътника срещу опериращия въздушен превозвач или и по отношение на правото на допълнително обезщетяване на пътника срещу туроператора?

               3)

               Следва ли предвиденото в член 12, параграф 1, второ изречение от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година право на допълнително обезщетяване на пътника да се тълкува в смисъл, че обхваща и правото да се иска намаляване на цената (отговорност за неточно изпълнение) при закъснение на полета съгласно националното право?

               4)

               Може ли предоставеното на пътника от туроператора съгласно националното право намаление на цената (отговорност за неточно изпълнение) и/или обезщетение за вреди за закъснението на даден полет да се приспадне от дължимото от опериращия въздушен превозвач обезщетение съгласно член 7 (Право на обезщетение) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година за същото закъснение (член 12)?

               5)

               Доколкото съществува възможност за такова приспадане, може ли въздушният превозвач да го извършва винаги, или приспадането зависи от обстоятелството в каква степен националното законодателство го допуска или доколко сезираният съд го намира за уместно?

               6)

               Доколкото е релевантно националното законодателство или в случай че сезираният съд трябва да постанови решение въз основата на собствената си преценка, само неудобствата и претърпяната от пътника вследствие на отмяната на полета загуба на време ли следва да се компенсират с предвиденото в член 7 от Регламента обезщетение, или с него се компенсират също и претърпените от него имуществени вреди?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 1).


title: Дело C-456/11: Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Bremen (Германия) на 2 септември 2011 г. — Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs-AG, Krones AG/Samskip GmbH

text:
               12.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/12

         Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Bremen (Германия) на 2 септември 2011 г. — Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs-AG, Krones AG/Samskip GmbH
   (Дело C-456/11)
   2011/C 331/20
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Bremen

      Страни в главното производство

      Ищци: Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs AG, Krones AG

      Ответник: Samskip GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли членове 32 и 33 от Регламент № 44/2001 (1) да се тълкуват в смисъл, че понятието „съдебно решение“ обхваща по принцип и онези решения, чието съдържание се изчерпва с констатацията, че не са налице определени процесуални предпоставки за допустимостта на предявения иск (т. нар. „Prozessurteile“ (решения относно процеса)?

               2.

               Следва ли членове 32 и 33 от Регламент № 44/2001 да се тълкуват в смисъл, че понятието „съдебно решение“ обхваща и окончателно съдебно решение, с което съответният съд отхвърля международната си компетентност поради наличието на пророгационно споразумение?

               3.

               С оглед на съдебната практика на Съда на Европейския съюз относно принципа за разпростиране на действието на съдебното решение (вж. Решение на Съда от 4 февруари 1988 г., по дело Hoffmann, 145/86, Recueil, стр. 645), следва ли членове 32 и 33 от Регламент № 44/2001 да се тълкуват в смисъл, че, всяка държава членка е длъжна да признае съдебните решения, постановени от съд на друга държава членка, относно действителността на сключено между страните пророгационно споразумение, ако съгласно националното право на държавата на първия сезиран съд констатацията относно действителността на пророгационното споразумение проявява сила на пресъдено нещо, по-специално дори в случай че тази констатация е част от решение относно процеса, с което предявеният иск се отхвърля като недопустим?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело T-499/17: Жалба, подадена на 4 август 2017 г. — Esfera Capital Agencia de Valores/Комисия и ЕСП

text:
               2.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 330/17

         Жалба, подадена на 4 август 2017 г. — Esfera Capital Agencia de Valores/Комисия и ЕСП
   (Дело T-499/17)
   (2017/C 330/22)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Esfera Capital Agencia de Valores, SA (Мадрид, Испания) (представители: E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero и N. Subuh Falero, адвокати)

      Ответници: Европейска комисия и Единен съвет за преструктуриране

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение SRB/EES/2017/08 на Единния съвет за преструктуриране от 7 юни 2017 г., което е предназначено за FROB [Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria — Фонд за организирано преструктуриране на банките] и с което се одобрява план за преструктуриране на Banco Popular Español;

               —

               да отмени Решение (ЕС) 2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 година за одобряване на схемата за преструктуриране на Banco Popular Español S.A.; и

               —

               на основание член 340 от ДФЕС да установи извъндоговорната отговорност на ЕСП и Европейската комисия, като разпореди нанесената на жалбоподателя вреда да бъда поправена.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са сходни с изложените по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране и T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.
   Жалбоподателят по-специално твърди, че в разглеждания случай Комисията е злоупотребила с власт.


title: Дело T-366/16: Иск, предявен на 12 юли 2016 г. — Gaki/Европол

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/47

         Иск, предявен на 12 юли 2016 г. — Gaki/Европол
   (Дело T-366/16)
   (2016/C 402/56)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Anastasia-Soultana Gaki (Дюселдорф, Германия) (представител: G. Keisers, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол)

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да потвърди правото на ищеца на мотивирано становище относно това, кои са обстоятелствата на предполагаемото деяние, което се твърди ищецът да е извършил съгласно съдържанието на европейската заповед за арест, която Гърция издава, и относно незаконосъобразното му издирване от 2011 г. на територията на Европейския съюз с подкрепата на Европол,

               —

               да разпореди на Съвместния надзорен орган на Европол (наричан по-нататък: „СНО“) да блокира незаконосъобразното и невярно съхранение на данни за него,

               —

               да разпореди на СНО при упражняване на правото си на достъп и справка в данните, въведени в ШИС II, да провери дали съгласно съдържанието на европейската заповед за арест (наричана по-нататък: „ЕЗА“) е разрешена намеса в свободата на ищеца,

               —

               да изиска Европол да отправи запитване до гръцката апелативна прокуратура в Атина, кой апелативен прокурор е разпоредил удължаване на действието на ЕЗА и поради това произволно задържане срещу жалбоподателя от 23 май 2016 г., и коя от двете национални заповеди за арест (към ЕЗА има копие на двете) поражда правно действие. Тя следва да отговори също така как е възможно в съдържанието на ЕЗА да е посочен адрес на ищеца в Германия, а двете национални заповеди за арест (към ЕЗА има копие на двете) срещу ищеца да са издадени, тъй като се твърди, че гръцките съдебни органи нямат адрес на ищеца,

               —

               СНО да отговори мотивирано какви действия са предприети от Европол, след като са научили, че срещу гръцкия апелативен прокурор, издал ЕЗА срещу ищеца, е повдигнато обвинение в главната прокуратура в Дюселдорф,

               —

               да му се предостави обезщетение в размер на 3 милиона евро.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага две основания.

               1.

               Първо основание: нарушение на член 41 от Решение 2007/533/ПВР (1) във връзка с член 30, параграф 7 и членове 31 и 52 от Решение (2009/371/ПВР) (2),

               2.

               Второ основание: нарушение на член 296, втора алинея ДФЕС и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с членове 1, 9 и 23 от Акт № 29/2009 на СНО.

      (1)  Решение 2007/533/ПВР на Съвета от 12 юни 2007 година относно създаването, функционирането и използването на Шенгенска информационна система от второ поколение (ШИС II) (ОВ L 205, 2007 г., стр. 63).

      (2)  Решение на Съвета от 6 април 2009 година за създаване на Европейска полицейска служба (Европол) (ОВ L 121, 2009 г., стр. 37).


title: Дело C-456/08: Иск, предявен на 20 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/20

         Иск, предявен на 20 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-456/08)
   (2008/C 313/29)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Zavvos, M. Konstantinidis и D. Kukovec)

      Ответник: Ирландия
   Искания на ищеца

               —

               да се приеме за установено, че с нормите относно сроковете в националното си законодателство, регламентиращо упражняването на правото на съдебно обжалване на кандидатите в процедури по възлагане на обществени поръчки и като не предвижда уведомяване на жалбоподателя за решението за възлагане в съответното решение за възлагане на поръчка, Ирландия не е изпълнила задълженията относно приложимите срокове, които има по силата на член 1, параграф 1 от Директива 89/665/EИО (1) на Съвета относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, така както го тълкува Съдът, и, относно липсата на уведомяване — по член 1, параграф 1 от Директива на Съвета 89/665/EИО, както го тълкува Съдът, и по член 8, параграф 2 от Директива 93/37/EИО (2) на Съвета относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство,

               —

               да се осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Според Комисията ирландското законодателство не е съобразено с основния принцип на правна сигурност и с изискването за ефективност по Директива 89/665/EИО, която е приложение на този принцип, тъй като кандидатите не могат да бъдат сигурни относно положението си, ако имат намерение да обжалват решение за възлагане на възлагащ орган в двуетапни процедури по възлагане, в които предпочетен кандидат е избран преди окончателното решение за възлагане. Ирландия трябва да вземе мерки, за да гарантира яснота и сигурност за кандидатите по въпроса кое решение на възлагащия орган могат да обжалват и от кой момент започват да текат сроковете за обжалване. За кандидатите трябва да бъде ясно дали Заповед 84A се прилага не само по отношение на решенията за възлагане, но също и по отношение на междинни решения на възлагащия орган, взети в хода на процедурата по възлагане на обществена поръчка (например относно избора на предпочитания участник в търга), като в резултат на това отразените в междинното решение обстоятелства не могат да се оспорват след изтичането на срока, който се брои от датата на това междинно решение, нито решението за възлагане може да се обжалва въз основа на обстоятелствата, вече отразени в междинното решение.
   Заповед 84A изисква жалбите да бъдат подадени „при първа възможност и във всеки случай в срок от три месеца“. Комисията смята, че тази формулировка води до несигурност за кандидатите относно тяхното положение, когато смятат да използват правото си на ефективно правно средство за защита срещу решение на възлагащ орган, предоставено им от общностното право. Според Комисията е необходимо за кандидатите да бъде ясно кой е приложимият краен срок за подаване на жалба срещу решенията на възлагащия орган, така че с оглед на задължението за спазване на основния принцип за правна сигурност, приложимият срок трябва да бъде определен и да може да се тълкува по ясен и предвидим начин от всички кандидати.

      (1)  ОВ L 395, стp. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237.

      (2)  ОВ L 199, стp. 42.


title: Дело T-511/15: Определение на Общия съд от 30 август 2016 г. — Fontem Holdings 4/EUIPO (BLU ECIGS) (Марка на Европейския съюз — Оттегляне на заявката за регистрация — Липса на основание за произнасяне)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/45

         Определение на Общия съд от 30 август 2016 г. — Fontem Holdings 4/EUIPO (BLU ECIGS)
   (Дело T-511/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за произнасяне))
   (2016/C 402/53)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Fontem Holdings 4 BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: първоначално A. Poulter, впоследствие A. Dykes и D. Stone, solicitors)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. O’Neill)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 29 юни 2015 г. (преписка R 2697/2014-4) относно заявка за регистрация.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Fontem Holdings 4 BV понася направените от него съдебни разноски и тези, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

      (1)  ОВ C 363, 3.11.2015 г.


title: Дело C-338/11—С-347/11: Решение на Съда (трети състав) от 10 май 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunal administratif de Montreuil, Франция) — Santander Asset Management SGIIC SA, от името на FIM Santander Top 25 Euro Fi (C-338/11)/Directeur des résidents à l’étranger et des services généraux и Santander Asset Management SGIIC SA, от името на Cartera Mobiliaria SA SICAV (C-339/11), Kapitalanlagegesellschaft mbH, от името на Alltri Inka (C-340/11), Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH, от името на DBI-Fonds APT № 737 (C-341/11), SICAV KBC Select Immo (C-342/11), SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH (C-343/11), International Values Series of the DFA Investment Trust Co. (C-344/11), Continental Small Co. Series of the DFA Investment Trust Co. (C-345/11), SICAV GA Fund B (C-346/11), Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, от името на AMB Generali Aktien Euroland (C-347/11)/Ministre du Budget, des Comptes publics, de la Fonction publique et de la Réforme de l’État. (Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС — Предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) — Разлика в третирането на дивидентите, изплатени на ПКИПЦК, чуждестранни лица, които се облагат с данък, удържан при източника, и дивидентите, изплатени на ПКИПЦК, местни лица, които не се облагат с такъв данък — Необходимост да се вземе предвид положението на притежателите на дялове, за да се прецени съвместимостта на националната мярка със свободното движение на капитали — Липса)

text:
               30.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/4

         Решение на Съда (трети състав) от 10 май 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunal administratif de Montreuil, Франция) — Santander Asset Management SGIIC SA, от името на FIM Santander Top 25 Euro Fi (C-338/11)/Directeur des résidents à l’étranger et des services généraux и Santander Asset Management SGIIC SA, от името на Cartera Mobiliaria SA SICAV (C-339/11), Kapitalanlagegesellschaft mbH, от името на Alltri Inka (C-340/11), Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH, от името на DBI-Fonds APT № 737 (C-341/11), SICAV KBC Select Immo (C-342/11), SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH (C-343/11), International Values Series of the DFA Investment Trust Co. (C-344/11), Continental Small Co. Series of the DFA Investment Trust Co. (C-345/11), SICAV GA Fund B (C-346/11), Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, от името на AMB Generali Aktien Euroland (C-347/11)/Ministre du Budget, des Comptes publics, de la Fonction publique et de la Réforme de l’État.
   (Дело C-338/11—С-347/11) (1)

   (Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС - Предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) - Разлика в третирането на дивидентите, изплатени на ПКИПЦК, чуждестранни лица, които се облагат с данък, удържан при източника, и дивидентите, изплатени на ПКИПЦК, местни лица, които не се облагат с такъв данък - Необходимост да се вземе предвид положението на притежателите на дялове, за да се прецени съвместимостта на националната мярка със свободното движение на капитали - Липса)
   2012/C 194/06
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal administratif de Montreuil

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Santander Asset Management SGIIC SA, от името на FIM Santander Top 25 Euro Fi (C-338/11), Santander Asset Management SGIIC SA, от името на Cartera Mobiliaria SA SICAV (C-339/11), Kapitalanlagegesellschaft mbH, от името на Alltri Inka (C-340/11), Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH, от името на DBI-Fonds APT № 737 (C-341/11), SICAV KBC Select Immo (C-342/11), SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH (C-343/11), International Values Series of the DFA Investment Trust Co. (C-344/11), Continental Small Co. Series of the DFA Investment Trust Co. (C-345/11), SICAV GA Fund B (C-346/11), Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, от името на AMB Generali Aktien Euroland (C-347/11)

      Ответници: Directeur des résidents à l'étranger et des services généraux; Ministre du Budget, des Comptes publics, de la Fonction publique et de la Réforme de l’État

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal administratif de Montreuil — Тълкуване на членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС — Разлика в данъчното третиране между предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), които не са местни лица и са субекти на удържане при източника, и предприятията, местни лица, които не са субекти на такова удържане — Пречка пред свободното движение на капитали — Необходимост, с оглед на преценката на съответствието на удържането при източника с този принцип, да се отчете също положението на притежателите на дялове

      Диспозитив

   Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка, която облага с данък, удържан при източника, дивидентите с национален произход, получени от предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа, които са чуждестранни лица, като същевременно освобождава тези дивиденти от данъчно облагане по отношение на предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа, които са местни лица.

      (1)  ОВ C 269, 10.9.2011 г.


title: Дело C-12/15: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 14 януари 2015 г.  — Universal Music International Holding BV/Michael Tétreault Schilling и др.

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/12

         Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 14 януари 2015 г. — Universal Music International Holding BV/Michael Tétreault Schilling и др.
   (Дело C-12/15)
   (2015/C 089/13)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Universal Music International Holding BV

      Ответници: Michael Tétreault Schilling, Irwin Schwartz, Josef Brož

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1) да се тълкува в смисъл, че за „място, където е настъпило вредоносното събитие“, може да се приеме намиращото се в дадена държава членка място на настъпване на вредата, когато тази вреда представлява само имуществена вреда, която е пряка последица от действия на непозволено увреждане, извършени в друга държава членка?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:

                           а)

                           Когато националните съдилища преценяват имат ли компетентност на основание член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001, по какъв критерий или от каква гледна точка трябва да определят дали в случая е налице имуществена вреда, която е пряка последица от действия на непозволено увреждане („първоначална имуществена вреда“ или „пряка имуществена вреда“), или е налице имуществена вреда, която произтича или е последица от настъпила на друго място първоначална вреда („производна вреда“ или „косвена имуществена вреда“)?

                           б)

                           Когато националните съдилища преценяват имат ли компетентност на основание член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001, по какъв критерий или от каква гледна точка трябва да определят на кое място в случая е настъпила или се счита за настъпила имуществената вреда, била тя пряка или косвена?

               3)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: трябва ли Регламент № 44/2001 да се тълкува в смисъл, че националните съдилища, които следва да преценят имат ли компетентност по случая съгласно този регламент, са длъжни да основат преценката си на релевантните в това отношение твърдения на ищеца, съответно жалбоподателя, или трябва да се тълкува в смисъл, че тези съдилища следва да вземат предвид и доводите, с които ответникът оспорва тези твърдения?

      (1)  Регламент на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело C-471/16 P: Жалба, подадена на 24 август 2016 г. от Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 14 юни 2016 г. по дело T-789/14 — Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/15

      Жалба, подадена на 24 август 2016 г. от Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 14 юни 2016 г. по дело T-789/14 — Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-471/16 P)
      (2016/C 454/29)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (представители: O. Spuhler и M. Geitz, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Meissen Keramik GmbH

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда

                  —

                  да отмени решение на Общия съд на Европейския съюз от 14 юни 2016 г. по дело T-789/14, както и решението на четвърти апелативен състав на ответника по жалбата от 29 септември 2014 г. по преписки R 1182/2013-4 и R 1245/2013-4,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени посоченото решение на Общия съд на Европейския съюз и да му върне делото за ново разглеждане;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  С настоящата жалба жалбоподателят твърди, че в обжалваното решение Общият съд е нарушил многократно Договора за Европейския съюз (ДЕС) и Регламента относно марката (1).

                  2.

                  На първо място жалбоподателят изтъква нарушение на принципа за справедлив съдебен процес съгласно член 6, параграф 1 ДЕС във връзка с член 47 от Хартата на основните права. Общият съд не взел в предвид писмени доказателства, представени с подадената пред него жалба. Тези писмени доказателства само допълвали досегашните твърдения от фактическа и правна страна. Общият съд освен това не мотивирал невземането им в предвид, а само възпроизвел стандартна формулировка от друго съдебно решение, което не се отнася до настоящия случай.

                  3.

                  По този начин Общият съд нарушил правото на жалбоподателя на справедлив съдебен процес съгласно член 6, параграф 1 ДЕС във връзка с член 47, параграф 2 от Хартата на основните права.

                  4.

                  Освен това жалбоподателят изтъква, че член 15, параграф 1 от Регламента за марката е нарушен поради изопачаване на фактите. Общият съд мотивирал решението си наред с друго и с обстоятелството, че в представените във връзка с използването на марката доказателства не били посочени определени стоки. Истината е обаче, че тези стоки били посочени в представените във връзка с използването на марката доказателства.

                  5.

                  По този начин Общият съд изопачил фактическите основания на производството и така нарушил член 15, параграф 1 от Регламента за марките.

                  6.

                  Жалбоподателят освен това твърди, че е допуснато нарушение на член 7, параграф 3 от Регламента за марките. Общият съд мотивирал решението с обстоятелството, че марката Meissen® представлявала указание за географски произход. Марката Meissen® е регистрирана от ответника по жалбата съгласно член 7, параграф 3 от Регламента за марките на основание отличителен характер, придобит чрез използване. По този начин ответникът по жалбата окончателно установил именно, че марката Meissen® не представлявала указание за географски произход, а указание за търговски произход.

                  7.

                  Посредством регистрирането на марката Meissen® на основание придобит чрез използване отличителен характер ответникът по жалбата предоставил на посочената марка закрила по член 7, параграф 3 от Регламента за марките. Общият съд класифицирал марката Meissen® само като указание за географски произход. По този начин той фактически отново лишил от закрила марката Meissen®.

                  8.

                  Освен това жалбоподателят изтъква нарушение на член 8, параграф 5 от Регламента за марките. Общият съд отрича възможността да се предостави закрила поради известност на основание член 8, параграф 5 от Регламента за марките, с мотива че липсвало сходство между конфликтните стоки и услуги. Съгласно изричния текст на член 8, параграф 5 от Регламента за марките не било необходимо наличието на сходство между стоките, съответно услугите. С решението си Общият съд придал обратен смисъл на член 8, параграф 5 от Регламента за марките.

         (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-433/14: Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bari — Италия) — Наказателно производство срещу Domenico Rosa (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Идентични преюдициални въпроси — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Национална правна уредба — Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите — Нов публичен търг — Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии — Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози — Ограничаване — Императивни съображения от обществен интерес — Пропорционалност)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/4

         Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bari — Италия) — Наказателно производство срещу Domenico Rosa
   (Дело C-433/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Национална правна уредба - Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите - Нов публичен търг - Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии - Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози - Ограничаване - Императивни съображения от обществен интерес - Пропорционалност))
   (2016/C 270/04)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bari

      Страна в главното производство

   Domenico Rosa

      Диспозитив

               1)

               Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат национално законодателство относно хазартните игри, като разглежданото в главното производство, което предвижда организирането на нова тръжна процедура, отнасяща се до концесии със срок, по-кратък от този на предоставените по-рано концесии, поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.

               2)

               Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба, като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера задължение за безвъзмездно прехвърляне в случай на прекратяване на дейността поради изтичане на срока на концесията ползването на притежавани материални и нематериални активи, които представляват мрежа за управление и събиране на залози, при условие че това ограничение надвишава необходимото за постигането на действително преследваната с тази разпоредба цел, а това следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 448, 12.12.2014 г.


title: Дело F-89/10: Жалба, подадена на 28 септември 2010 г. — Bovagnet/Комисия

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/61

         Жалба, подадена на 28 септември 2010 г. — Bovagnet/Комисия
   (Дело F-89/10)
   ()
   2010/C 328/99
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: François-Carlos Bovagnet (Люксембург, Люксембург) (представители: M. Korving, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на ответника да не възстанови изцяло таксите за обучение на децата на жалбоподателя

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се уважи жалбата, подадена по административен ред от жалбоподателя и да му се осигури възстановяване в пълен размер на сумите по всички спорни фактури във връзка с учебната 2009/2010 година, а именно, изплащането на сумата от 2 580 EUR от Службата за управление и плащане по индивидуални права,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-610/10: Иск, предявен на 22 декември 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/12

         Иск, предявен на 22 декември 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-610/10)
   2011/C 72/21
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и C. Urraca Caviedes)

      Ответник: Кралство Испания

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по Решение 91/1/ЕИО на Комисията от 20 декември 1989 г. относно държавните помощи, предоставени от испанското правителство и от правителствата на някои испански автономни области на Magefesa, производител на домакински пособия от неръждаема стомана и на малки домашни електроуреди (ОВ 1991 г. L 5, стр. 18; наричано по-нататък „Решение 91/1“) и по член 260 ДФЕС като не е приело мерките, необходими за изпълнение на Решение на Съда от 2 юли 2002 г. по дело Комисия/Испания (C-499/99, Recueil, стр. I-603; наричано по-нататък „съдебно решение от 2002 г.“), установяващо неизпълнение на задълженията на Кралство Испания по посоченото Решение 91/1.

               —

               Да се осъди Кралство Испания да заплати на Комисията периодична имуществена санкция в размер на 131 136 EUR за всеки ден на забава във връзка с изпълнението на съдебното решение от 2002 г. от датата на постановяване на решението по настоящото дело до датата, на която съдебното решение от 2002 г. бъде изпълнено изцяло.

               —

               Да се осъди Кралство Испания да заплати на Комисията еднократно платима сума в размер, получен чрез умножаване на дневен размер от 14 343 EUR по броя на дните, през които е продължило нарушението, изтекли от датата на постановяване на съдебното решение от 2002 г. до:

                           —

                           датата, на която Кралство Испания си е възстановило помощите, приети за незаконосъобразни с Решение 91/1, в случай че Съдът установи, че възстановяването е действително извършено преди постановяване на решението по настоящото дело.

                           —

                           датата на постановяване на решението по настоящото дело, в случай че решението от 2002 г. не бъде напълно изпълнено до тази дата.

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Приетите от Испания мерки не са довели до незабавно изпълнение нито на съдебното решение от 2002 г., нито на Решение 91/1 нито са довели до пълно и незабавно възстановяване на незаконосъобразната и несъвместима помощ.
   Според постоянната съдебна практика единственото, което държава членка може да изтъкне в своя защита срещу иск за установяване на неизпълнение на задължения, е пълната невъзможност за надлежно изпълнение на решението.
   В настоящия случай в твърде продължителната кореспонденция между службите на Комисията и испанските власти във връзка с мерките, приети в изпълнение на Решение 91/1, испанските власти не са се позовали на пълна невъзможност за изпълнение на посоченото решение, а само са изтъкнали неясни вътрешни пречки.


title: Дело C-442/04: Решение на Съда (втори състав) от 15 май 2008 г. — Кралство Испания/Съвет на Европейския съюз (Рибарство — Регламент (ЕО) № 1954/2003 — Регламент (ЕО) № 1415/2004 — Управление на риболовното усилие — Определяне на максимално допустимото годишно риболовно усилие — Референтен период — Риболовни зони и ресурси на Общността — Биологично чувствителни зони — Акт относно условията за присъединяване на Кралство Испания и Португалската република и промените в учредителните договори — Възражение за незаконосъобразност — Допустимост — Принцип на недопускане на дискриминация — Злоупотреба с власт)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/2

         Решение на Съда (втори състав) от 15 май 2008 г. — Кралство Испания/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-442/04) (1)

   (Рибарство - Регламент (ЕО) № 1954/2003 - Регламент (ЕО) № 1415/2004 - Управление на риболовното усилие - Определяне на максимално допустимото годишно риболовно усилие - Референтен период - Риболовни зони и ресурси на Общността - Биологично чувствителни зони - Акт относно условията за присъединяване на Кралство Испания и Португалската република и промените в учредителните договори - Възражение за незаконосъобразност - Допустимост - Принцип на недопускане на дискриминация - Злоупотреба с власт)
   (2008/C 171/02)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: E. Braquehais Conesa и M. A. Sampol Pucurull)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J. Monteiro и F. Florindo Gijón)

      подпомаган от: Комисия на Европейските общности (представители: T. van Rijn и F. Jimeno Fernández)
   Предмет
   Отмяна на членове 1-6 от Регламент (ЕО) № 1415/2004 на Съвeта от 19 юли 2004 година относно определяне на максимално допустимото годишно риболовно усилие за определени риболовни зони и риболовни полета (ОВ L 258, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 7, стр. 215) — Нарушение на принципа на недопускане на дискриминация — Злоупотреба с власт
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

               3)

               Комисията на Европейските общности понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 300 от 4.12.2004 г.


title: Дело C-164/07: Решение на Съда (втори състав) от 5 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Nantes — Commission d'Indemnisation des Victimes d'infractions — Франция) — James Wood/Fonds de Garantie des victimes des actes de Terrorisme et d'autres Infractions (Член 12 ЕО — Дискриминация, основана на гражданство — Обезщетение, предоставено от Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d'autres infractions — Изключване)

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/3

         Решение на Съда (втори състав) от 5 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Nantes — Commission d'Indemnisation des Victimes d'infractions — Франция) — James Wood/Fonds de Garantie des victimes des actes de Terrorisme et d'autres Infractions
   (Дело C-164/07) (1)

   (Член 12 ЕО - Дискриминация, основана на гражданство - Обезщетение, предоставено от Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d'autres infractions - Изключване)
   (2008/C 183/05)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal de grande instance — Commission d'Indemnisation des Victimes d'infractions
   Страни в главното производство

      Ищец: James Wood

      Ответник: Fonds de Garantie des victimes des actes de Terrorisme et d'autres Infractions
   Предмет
   Преюдициално запитване — Tribunal de grande instance — Commission d'Indemnisation des Victimes d'infractions — Тълкуване на член [12] от Договора за ЕО — Съвместимост с общия принцип на недопускане на дискриминация на национално законодателство, според което гражданин на друга държава-членка на Съюза, пребиваващ правомерно във Франция и баща на дете с френско гражданство, починало извън националната територия, няма право да получи предоставяно от гаранционен фонд обезщетение единствено поради гражданството си
   Диспозитив
   Общностното право не допуска законодателство на държава-членка, изключващо възможността гражданите на други държави-членки, които пребивават и работят на нейна територия, да получат обезщетение във връзка с поправяне на вредите от посегателства върху личността, причинени от престъпление, което не е осъществено на територията на тази държава, единствено поради гражданството им.

      (1)  ОВ C 129, 9.6.2007 г.


title: Дело T-46/12: Жалба, подадена на 1 февруари 2012 г. — Chrysamed Vertrieb/СХВП — Chrysal International (Chrysamed)

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/25

         Жалба, подадена на 1 февруари 2012 г. — Chrysamed Vertrieb/СХВП — Chrysal International (Chrysamed)
   (Дело T-46/12)
   2012/C 98/41
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Chrysamed Vertrieb GmbH (Залцбург, Австрия) (представител: T. Schneider, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Chrysal International BV (Наарден, Нидерландия)

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд

               —

               да уважи жалбата, да отмени решението на апелативния състав от 22 ноември 2011 г. по преписка № R 0064/2011-1 и да отхвърли възражението, направено срещу заявката за регистрация като марка на Общността,

               —

               да осъди СХВП, респ. другата страна в производството да заплати съдебните разноски съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Chrysamed“ за стоки от клас 5 (заявка № 6 387 071).

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Chrysal International B.V.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна словна марка „CHRYSAL“ за стоки от класове 1, 5 и 31 (марка № 645 337), международна словна марка „CHRYSAL“ за стоки от клас 1 (марка № 144 634) и международна фигуративна марка „CHRYSAL“ за стоки от класове 1, 3, 5 и 31 (марка № 877 785).

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като не е налице вероятност от объркване между конфликтните марки.


title: Дело C-47/11: Определение на председателя на Съда от 14 септември 2012 г. (преюдициално запитване, отправено от Judecătoria Timișoara — Румъния) — SC Volksbank România SA/Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/19

         Определение на председателя на Съда от 14 септември 2012 г. (преюдициално запитване, отправено от Judecătoria Timișoara — Румъния) — SC Volksbank România SA/Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ
   (Дело C-47/11) (1)

   2012/C 379/32
   Език на производството: румънски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 113, 9.4.2011 г.


title: Дело T-621/14: Жалба, подадена на 14 август 2014 г.  — Infocit/СХВП — DIN (DINKOOL)

text:
               6.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 351/26

         Жалба, подадена на 14 август 2014 г. — Infocit/СХВП — DIN (DINKOOL)
   (Дело T-621/14)
   2014/C 351/33
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Infocit — Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda (Луанда, Ангола) (представител: A. Oliveira, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: DIN — Deutsches Institut für Normung eV (Берлин, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 4 юни 2014 г. по преписка R 1312/2013-2.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „DINKOOL“ за стоки от класове 1 — 3, 5 — 7, 12, 16, 20 и 21 — Заявка за регистрация на марка на Общността № 1 0465 946

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна регистрация на марка № 2 29  048 и по-ранен нерегистриран в Германия знак „DIN“

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението в неговата цялост.

      Решение на апелативния състав: отменя спорното решение и отхвърля оспорената заявка за регистрация на марка на Общността в нейната цялост.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността


title: Дело C-193/09 P: Жалба, подадена на 1 юни 2009 г. от Kaul GmbH срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети състав) на 25 март 2009 г. по дело T-402/07, Kaul GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) — Bayer AG

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/8

         Жалба, подадена на 1 юни 2009 г. от Kaul GmbH срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети състав) на 25 март 2009 г. по дело T-402/07, Kaul GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) — Bayer AG
   (Дело C-193/09 P)
   2009/C 193/08
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Kaul GmbH (представители: R. Kunze, Rechtsanwalt и Solicitor, G. Würtenberger, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Bayer AG

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 25 март 2009 г. по дело Kaul/СХВП — Bayer, T-402/07 (обжалваното съдебно решение), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата срещу решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 1 август 2007 г. за потвърждаване на решението на отдела по споровете, с което се отхвърля възражението срещу Заявка № 000195370 за регистрация на марка на Общността „ARCOL“,

               —

               да се насрочи съдебно заседание пред Съда след приключване на писмената фаза на производството,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят твърди, че с решението на Първоинстанционния съд се нарушават релевантните разпоредби от Регламент № 40/94 (1), както и основни принципи на процесуалното право. Жалбата срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд на 25 март 2009 г., е основателна поради следните съображения:

               —

               Първоинстанционният съд тълкува неправилно член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността и следователно нарушава посочената разпоредба, като постановява обжалваното съдебно решение,

               —

               в обжалваното съдебно решение Първоинстанционният съд допуска грешка и нарушава член 61, параграф 2 и член 73 от Регламент № (ЕО) 40/94 относно марката на Общността, като постановява, че нарушение на правото на изслушване не е от значение за изхода от делото, и

               —

               Първоинстанционният съд неправилно потвърждава преценката на апелативния състав относно критерия за вероятност от объркване съгласно член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-469/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 28 септември 2010 г. — Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD)/Administración del Estado

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/32

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 28 септември 2010 г. — Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD)/Administración del Estado
   (Дело C-469/10)
   ()
   2010/C 346/52
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD)

      Ответник: Administración del Estado

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 7, буква е) от Директива 95/46/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда, че за да се допусне обработване на лични данни без съгласието на съответното физическо лице, когато това е необходимо за реализирането на законни интереси на администратора или трети лица, на които се разкриват данните, не е достатъчно с обработването да не се нарушават основните права и свободи на това лице, а трябва и въпросните данни да се съдържат в общодостъпни източници?

               2.

               Отговаря ли посоченият член 7, буква е) на условията, при изпълнението на които в практиката на Съда на Европейския съюз се приема, че съответната разпоредба има непосредствено действие?

      (1)  ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10


title: Дело F-138/11: Жалба, подадена на 22 декември 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               3.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/24

         Жалба, подадена на 22 декември 2011 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-138/11)
   2012/C 65/47
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi и A. Blot, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяната на решението за прехвърляне на пенсионни права, придобити преди постъпването на служба в Комисията, въз основа на предложеното от Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO) преизчисление.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Комисията от 11 май 2011 г., с което се отменя и заменя решението от 22 октомври 2009 г.;

               —

               да се установи, че е валидно постигнатото съгласие във връзка с прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателя въз основа на приетото предложение в съответствие с направеното в решението от 22 октомври 2009 г. изчисление;

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени решението от 12 септември 2011 г., с което се отхвърля изрично административната жалба на жалбоподателя;

               —

               при условията на евентуалност, да се установи, че жалбоподателят е претърпял вреди и да му се предостави сумата от 6 207,71 EUR като обезщетение и компенсаторни лихви, заедно с лихвите за забава по лихвения процент на Централната европейска банка, увеличен с два пункта;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Разпределение на съдиите по състави

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/2

      Разпределение на съдиите по състави
      (2010/C 288/04)
      На 14 септември 2010 г. Общият съд реши да формира осем състава от петима съдии и осем състава от трима съдии за периода от 14 септември 2010 г. до 31 август 2013 г., а на 20 септември 2010 г. — да разпредели съдиите по състави за периода от 20 септември 2010 г. до встъпване в длъжност на българския член, както следва:

            Първи разширен състав от петима съдии
         :
      г-н Azizi, председател на състава, г-н Vilaras, г-жа Cremona, г-жа Labucka и г-н Frimodt Nielsen, съдии.

            Първи състав от трима съдии
         :

                  г-н Azizi, председател на състава;

                  г-жа Cremona, съдия;

                  г-н Frimodt Nielsen, съдия.

            Втори разширен състав от петима съдии
         :
      г-н Forwood, председател на състава, г-н Dehousse, г-жа Wiszniewska-Białecka, г-н Prek, г-н Ciucă и г-н Schwarcz, съдии.

            Втори състав от трима съдии
         :
      г-н Forwood, председател на състава;

                  а)

                  г-н Dehousse и г-н Ciucă, съдии;

                  б)

                  г-н Dehousse и г-н Schwarcz, съдии;

                  в)

                  г-н Ciucă и г-н Schwarcz, съдии.

            Трети разширен състав от петима съдии
         :
      г-н Czúcz, председател на състава, г-н Vilaras, г-н Cremona, г-жа Labucka и г-н Frimodt Nielsen, съдии.

            Трети състав от трима съдии
         :

                  г-н Czúcz, председател на състава;

                  г-н Vilaras, съдия;

                  г-жа Labucka, съдия.

            Четвърти разширен състав от петима съдии
         :
      г-жа Pelikánová, председател на състава, г-н Vadapalas, г-жа Jürimäe, г-н O’Higgins и г-н Van der Woude, съдии.

            Четвърти състав от трима съдии
         :

                  г-жа Pelikánová, председател на състава;

                  г-жа Jürimäe, съдия;

                  г-н Van der Woude, съдия.

            Пети разширен състав от петима съдии
         :
      г-н Papasavvas, председател на състава, г-н Vadapalas, г-жа Jürimäe, г-н O’Higgins и г-н Van der Woude, съдии.

            Пети състав от трима съдии
         :

                  г-н Papasavvas, председател на състава;

                  г-н Vadapalas, съдия;

                  г-н O’Higgins, съдия.

            Шести разширен състав от петима съдии
         :
      г-н Moavero Milanesi, председател на състава, г-жа Martins Ribeiro, г-н Wahl, г-н Soldevila Fragoso и г-н Kanninen, съдии.

            Шести състав от трима съдии
         :

                  г-н Moavero Milanesi, председател на състава;

                  г-н Wahl, съдия;

                  г-н Soldevila Fragoso, съдия.

            Седми разширен състав от петима съдии
         :
      г-н Dittrich, председател на състава, г-н Dehousse, г-жа Wiszniewska-Białecka, г-н Prek, г-н Ciucă и г-н Schwarcz, съдии.

            Седми състав от трима съдии
         :

                  г-н Dittrich, председател на състава;

                  г-жа Wiszniewska-Białecka, съдия;

                  г-н Prek, съдия.

            Осми разширен състав от петима съдии
         :
      г-н Truchot, председател на състава, г-жа Martins Ribeiro, г-н Wahl, г-н Soldevila Fragoso и г-н Kanninen, съдии.

            Осми състав от трима съдии
         :

                  г-н Truchot, председател на състава;

                  г-жа Martins Ribeiro, съдия;

                  г-н Kanninen, съдия.

            За периода от 20 септември 2010 г. до датата на встъпване в длъжност на българския член разширеният състав, в който участва председателят на състав от четирима съдии, включва също двамата съдии от първоначално сезирания състав, четвъртия съдия от този състав и един съдия от състав от трима съдии, който не е единият от двойка състави от трима съдии. Петият съдия ще бъде определен за една година на ротационния принцип, предвиден в член 6 от Процедурния правилник на Общия съд.
      За периода от 20 септември 2010 г. до датата на встъпване в длъжност на българския член разширеният състав, в който участва председателят на състав от трима съдии, който не е единият от двойка състави от трима съдии, които състави трябва да се допълват помежду си с оглед на формирането на разширен състав, включва също двамата съдии от първоначално сезирания състав и двама съдии от състав от четирима съдии, определени по реда, предвиден в член 6 от Процедурния правилник на Общия съд.


title: Дело C-545/07: Преюдициално запитване, отправено от Софийски градски съд (България) на 4 декември 2007 г. — Апис-Христович ЕООД/Лакорда АД

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/35

         Преюдициално запитване, отправено от Софийски градски съд (България) на 4 декември 2007 г. — Апис-Христович ЕООД/Лакорда АД
   (Дело C-545/07)
   (2008/C 51/57)
   Език на производството: български
   Препращащ съд
   Софийски градски съд
   Страни в главното производство

      Ищец: Апис-Христович ЕООД

      Ответник: Лакорда АД
   Преюдициални въпроси

               1)

               Как да се тълкуват и разграничат понятията „постоянно пренасяне“ и „временно пренасяне“ с оглед:

                           —

                           установяване на извършено извличане по смисъла на чл. 7/2/(а) от Директива 96/9/ЕО (1) от база данни, достъпна чрез електронно средство,

                           —

                           в кой момент следва да се приеме, че е налице извършено извличане по смисъла на чл. 7/2/(а) от Директива 96/9/ЕО от база данни, достъпна чрез електронно средство,

                           —

                           какво е значението за преценката на осъществено извличане, ако така извлеченото съдържание на база данни е послужило за създаването на нова и модифицирана база данни?

               2)

               Какъв критерий следва да се приложи при тълкуване на понятието „извличане в съществена в количествено отношение част“, ако базите данни са групирани и се използват в отделни подгрупи, които са самостоятелни пазарни продукти? Трябва ли като критерий да се използва обемът на базите данни в целия пазарен продукт или като критерий следва да се използва обемът на базите данни в съответната подгрупа?

               3)

               При тълкуване на понятието „съществена в качествено отношение част“ следва ли да се използва като критерий обстоятелството, че определен вид данни, които се твърди да са били извлечени, са били придобити от производителя от източник, който не е общодостъпен и поради това тяхното набавяне би могло да стане само чрез извличането им от базите данни на този именно производител?

               4)

               Чрез прилагането на какви критерии следва да се установи наличието на извършено извличане на база данни, достъпни чрез електронно средство? Ако базата данни на производителя притежава специфична структура, бележки, препращания, служебни команди, полета, хипертекстови връзки и редакционни текстове и същите тези бъдат открити у базата данни на твърдения нарушител, може ли това да се тълкува като белег на извършено извличане? Играят ли роля при тази преценка различните оригинални структури на организацията на двете противопоставени бази данни?

               5)

               Има ли значение компютърната програма/системата за управление на база данни/при установяване на извършено извличане, като същата не е част от базата данни?

               6)

               Доколкото според Директива 96/9/ЕО и практиката на Съда на ЕО „съществена част от базата данни в количествено и качествено отношение“ е обвързана със съществени инвестиции за придобиване, проверка или оформление на база данни, как следва да се тълкуват тези понятия по отношение на публично достъпни нормативни и индивидуални актове на държавни органи за управление, както и официалните им преводи и съдебна практика?

      (1)  Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни (ОВ L 77, стр. 20; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 102).


title: Дело C-296/11: Решение на Съда (трети състав) от 26 септември 2013 г. — Европейска комисия/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данъчни въпроси — ДДС — Директива 2006/112/CE — Членове 306—310 — Специален режим за туристически агенти — Различия между текстовете на различните езици — Национално законодателство, което предвижда прилагането на този специален режим спрямо лица, различни от пътуващите лица — Понятия „пътуващо лице“ и „клиент“ )

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/8

         Решение на Съда (трети състав) от 26 септември 2013 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-296/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/CE - Членове 306—310 - Специален режим за туристически агенти - Различия между текстовете на различните езици - Национално законодателство, което предвижда прилагането на този специален режим спрямо лица, различни от пътуващите лица - Понятия „пътуващо лице“ и „клиент“)
   2013/C 344/10
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и C. Soulay)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и J. — S. Pilczer)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek и T. Müller, както и J. Očková), Република Гърция (представител: E.-M. Mamouna), Кралство Испания (представител: S. Centeno Huerta), Република Полша (представители: M. Szpunar и B. Majczyna), Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и R. Laires), Република Финландия (представител: J. Heliskoski)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Национално законодателство, което предвижда прилагане на специалния режим за туристическите агенти и към сделките им с лица, различни от пътуващите лица

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да понесе съдебните разноски на Френската република.

               3.

               Чешката република, Република Гърция, Кралство Испания, Република Полша, Португалската република и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 252, 27.8.2011 г.


title: Дело T-524/11: Решение на Общия съд от 12 ноември 2014 г.  — Volvo Trademark/СХВП — Hebei Aulion Heavy Industries ( „LOVOL“ ) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „LOVOL“  — По-ранни марки на Общността, словна и фигуративна, и национални фигуративни марки „VOLVO“  — Относително основание за отказ — Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               22.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/20

         Решение на Общия съд от 12 ноември 2014 г. — Volvo Trademark/СХВП — Hebei Aulion Heavy Industries („LOVOL“)
   (Дело T-524/11) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „LOVOL“ - По-ранни марки на Общността, словна и фигуративна, и национални фигуративни марки „VOLVO“ - Относително основание за отказ - Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2014/C 462/31)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Volvo Trademark Holding AB (Гьотеборг, Швеция) (представител: M. Treis, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Джандзякоу, Китай) (представител: A. Alejos Cutuli, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 19 юли 2011 г. (преписка R 1870/2010-1), относно процедура по възражение между Volvo Trademark Holding AB и Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Volvo Trademark Holding AB да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 355, 3.12.2011 г.


title: Дело T-296/14: Определение на Общия съд от 22 май 2015 г. — Erbslöh/Комисия (Държавни помощи — Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия — Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура — Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата — Липса на основание за произнасяне)

text:
               27.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/24

         Определение на Общия съд от 22 май 2015 г. — Erbslöh/Комисия
   (Дело T-296/14) (1)

   ((Държавни помощи - Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия - Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура - Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата - Липса на основание за произнасяне))
   (2015/C 245/28)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Erbslöh AG (Фелберт, Германия) (представители: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme и T. Wielsch, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer, подпомагани от A. Luke и C. Maurer, адвокати)

      Предмет

   Жалба за частична отмяна на Решение C (2013) 4424 окончателен на Комисията от 18 декември 2013 година за откриване на процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС във връзка с мерките, прилагани от Федерална република Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките потребители (Държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN).

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Надзорния орган на ЕАСТ.

               3)

               Erbslöh AG понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия, включително тези, свързани с обезпечителното производство.

               4)

               Надзорният орган на ЕАСТ понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 223, 14.7.2014 г.


title: Дело T-143/11: Жалба, подадена на 9 март 2011 г. — Consorzio vino Chianti Classico/СХВП — Fédération française de rugby (Емблема с изображение на петел)

text:
               21.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/24

         Жалба, подадена на 9 март 2011 г. — Consorzio vino Chianti Classico/СХВП — Fédération française de rugby (Емблема с изображение на петел)
   (Дело T-143/11)
   2011/C 152/44
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Consorzio vino Chianti Classico (Radda in Chianti, Италия) (представители: S. Corona и G. Ciccone, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Fédération française de rugby (Париж, Франция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 януари 2011 г. по преписка R 43/2010-4 и да отхвърли, считано от датата на възражението, заявка № 5713888 за регистрация на марка на Общността;

               —

               при условията на евентуалност, да измени оспореното решение и да отхвърли заявката за регистрация на спорния знак за вина от клас 33; и

               —

               да осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати направените от нея разноски, както и тези на жалбоподателя, включително разноските за производствата пред отдела по споровете и пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „F.F.R“ съдържаща описанието „оранжево-жълто: PMS 1235C; златно: PMS 145C; червено: PMS 1795C“ за стоки от клас 33 — заявка за регистрация на марка на Общността № 5713888

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Заявка за италианска марка № FI2007C00984 за фигуративната (колективна) марка „CONSORZIO VINO CHIANTI CLASSICO — CHIANTI CLASSICO“ за стоки от клас 33; италианска регистрация на колективна марка № 856049 за фигуративната марка „CHIANTI CLASSICO — CONSORZIO DEL MARCHIO STORICO“ за стоки от клас 33; италианска регистрация на колективна марка № 856219 за фигуративната марка „CHIANTI CLASSICO — CHIANTI CLASSICO — CONSORZIO“ за стоки от клас 33; италианска регистрация на колективна марка № 1006311 за фигуративната марка „CHIANTI CLASSICO — SINCE 1716“ за стоки от клас 33; италианска регистрация на колективна марка № 856048 за фигуративната марка „CHIANTI CLASSICO — CONSORZIO DEL MARCHIO STORICO“ за стоки от клас 33; фигуративна марка „CONSORTIO VINO CHIANTI CLASSICO“, регистрирана в Обединеното кралство под № 1215633, за стоки от клас 33; общоизвестна германска и френска марка „CHIANTI CLASSICO — CONSORZIO VINO CHIANTI CLASSICO“ за стоки от клас 33; както и нерегистрирана марка „CHIANTI CLASSICO — CONSORZIO VINO CHIANTI CLASSICO“, използвана в търговията в Германия и Франция за стоки от клас 33.

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението

      Решение на апелативния състав: Отменя решението на отдела по споровете и отхвърля изцяло възражението

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав: (i) неправилно е приел, че не съществува вероятност от объркване между спорния знак и марките на жалбоподателя и не е отчел надлежно повишения отличителен характер на марките на жалбоподателя; (ii) не е взел предвид увреждането на марките на жалбоподателя и несправедливото предимство, което би спечелил спорният знак при допускане на регистрацията; и (iii) не е отчел особеностите на конкретния случай, а именно че марката на жалбоподателя е колективна и изпълнява институционални функции, което я прави една от отличителните марки на държавата.


title: Дело T-890/16: Жалба, подадена на 12 декември 2016 г. — Scandlines Danmark и Scandlines Deutschland/Комисия

text:
               27.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/31

         Жалба, подадена на 12 декември 2016 г. — Scandlines Danmark и Scandlines Deutschland/Комисия
   (Дело T-890/16)
   (2017/C 063/42)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Scandlines Danmark ApS (Копенхаген, Дания), Scandlines Deutschland GmbH (Хамбург, Германия) (представител: L. Sandberg-Mørch, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 30 септември 2016 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) относно някои мерки за помощ, предоставени на определени трети страни във връзка с финансирането на планирането, изграждането и експлоатирането на проекта за постоянна транспортна връзка в провлака Фемарн-Белт;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат десет основания.

               1.

               Първото основание е твърдението, че Комисията е допуснала грешка в правото като е приела, че потенциалното свръхкомпенсиране при железопътните такси представлява съществуваща помощ, разрешена от решението за строителство.

               2.

               Второто основание е твърдението, че Комисията е допуснала грешка в правото като е приела, че безвъзмездното ползване на държавна собственост представлява съществуваща държавна помощ, разрешена от решението за строителство.

               3.

               Третото основание е твърдението, че Комисията е допуснала грешка в правото като е приела, че държавните гаранции за третата засегната страна представляват съществуваща помощ, разрешена от решението за планиране.

               4.

               Четвъртото основание е твърдението, че Комисията е допуснала грешка в правото като е приела, че капиталовите инжекции представляват съществуваща помощ, разрешена от решението за планиране.

               5.

               Петото основание е твърдението, че Комисията е допуснала грешка в правото като е приела, че държавните заеми представляват съществуваща помощ, разрешена от решението за планиране.

               6.

               Шестото основание е твърдението, че Комисията е допуснала грешка в правото като е приела, че държавната помощ, надвишаваща разрешената сума с решението за планиране представлява съществуваща помощ.

               7.

               Седмото основание е твърдението, че Комисията е допуснала грешка в правото като е приела, че данъчните предимства представляват съществуваща помощ, разрешена от решението за планиране.

               8.

               Осмото основание е твърдението, че Комисията е допуснала грешка в правото като е приела, че обжалваните мерки за помощ за фазата на планирането са били разрешени в решението за строителство.

               9.

               Деветото основание е твърдението, че Комисията е нарушила задължението си да започне официална процедура по разследване.

               10.

               Десетото основание е твърдението, че Комисията не е изпълнила задължението си по изложените съображения.


title: Дело C-523/07: Решение на Съда (трети състав) от 2 април 2009 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — производството, образувано по инициатива на A (Съдебно сътрудничество по граждански дела — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност — Регламент (ЕО) № 2201/2003 — Материален обхват — Понятие за граждански дела — Решение относно поемането на грижи и настаняването на деца извън семейството — Обичайно пребиваване на детето — Охранителни мерки — Компетентност)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/14

         Решение на Съда (трети състав) от 2 април 2009 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — производството, образувано по инициатива на A
   (Дело C-523/07) (1)

   (Съдебно сътрудничество по граждански дела - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност - Регламент (ЕО) № 2201/2003 - Материален обхват - Понятие за „граждански дела“ - Решение относно поемането на грижи и настаняването на деца извън семейството - Обичайно пребиваване на детето - Охранителни мерки - Компетентност)
   2009/C 141/22
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

      Ищец: A

      Предмет

   Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Тълкуване на член 1, параграф 2, буква г), на член 8, параграф 1, на член 13, параграф 1 и на член 20, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (ОВ L 338, стр. 1, Специално издание на български език глава 19, том 06, стр. 183) — Изпълнение на едно-единствено решение за незабавно поемане на грижа и настаняване на дете извън семейството му, прието в рамките на свързаните със закрилата на детето публичноправни мерки — Положение на дете с постоянно местопребиваване в държава-членка, но пребиваващо в друга държава-членка без постоянен адрес

      Диспозитив

               1)

               Член 1, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000, трябва да се тълкува в смисъл, че решение, с което се разпорежда незабавното поемане на грижа и настаняване на дете извън семейството му, попада в обхвата на понятието „граждански дела“ по смисъла на тази разпоредба, когато това решение е прието в рамките на публичноправни норми, свързани със закрилата на детето.

               2)

               Понятието „обичайно местопребиваване“ по смисъла на член 8, параграф 1 от Регламент № 2201/2003 трябва да се тълкува в смисъл, че това местопребиваване съответства на мястото, което изразява определена интеграция на детето в социалната и семейната среда. За тази цел трябва по-специално да се вземат предвид продължителността, редовността, условията и причините за престоя на територията на държава-членка, както и причините за преместването на семейството в тази държава, гражданството на детето, мястото и условията за обучение в училище, лингвистичните познания, както и семейните и социални отношения, поддържани от детето в посочената държава. Националната юрисдикция следва да установи обичайното местопребиваване на детето, като държи сметка за съвкупността от фактически обстоятелства, специфични за всеки конкретен случай.

               3)

               Решение за постановяване на охранителна мярка като поемането на грижата за деца, може да се вземе от национален съд по силата на член 20 от Регламент № 2201/2003, след като са изпълнени следните условия:

                           —

                           разглежданата мярка да бъде спешна,

                           —

                           тя трябва да бъде постановена по отношение на лица, които се намират в съответната държава-членка, и

                           —

                           тя трябва да има временен характер.

                     Постановяването на посочената мярка, както и задължителният характер на последната се определят в съответствие с националното право. След постановяването на охранителната мярка националният съд не е длъжен да препраща делото на компетентния съд на друга държава-членка. Все пак, доколкото го изисква защитата на най-добрия интерес на детето, националният съд, който е постановил временни или охранителни мерки, трябва да съобщи за тях пряко или посредством посочената в член 53 от регламента централна власт на компетентния съд на друга държава-членка.

               4)

               В случая, в който съдът на дадена държава-членка няма никаква компетентност, той трябва служебно да се прогласи за некомпетентен, без да е длъжен да препраща делото на друг съд. Въпреки това, доколкото го изисква защитата на най-добрия интерес на детето, националният съд, който се е прогласил служебно за некомпетентен, трябва да съобщи за това пряко или посредством посочената в член 53 от Регламент № 2201/2003 централна власт на компетентния съд на друга държава-членка.

      (1)  ОВ C 22, 26.01.2008 г.


title: Дело T-68/09: Решение на Общия съд от 10 октомври 2014 г.  — Soliver/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на автомобилно стъкло — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Споразумения за разпределяне на пазари и обмен на чувствителна търговска информация — Регламент (ЕС) № 1/2003 — Едно-единствено и продължавано нарушение — Участие в нарушението)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/27

         Решение на Общия съд от 10 октомври 2014 г. — Soliver/Комисия
   (Дело T-68/09) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на автомобилно стъкло - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Споразумения за разпределяне на пазари и обмен на чувствителна търговска информация - Регламент (ЕС) № 1/2003 - Едно-единствено и продължавано нарушение - Участие в нарушението))
   2014/C 421/36
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Soliver NV (Руселаре, Белгия) (представители: H. Gilliams, J. Bocken и T. Baumé, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, M. Kellerbauer и F. Ronkes Agerbeek)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2008) 6815 окончателен на Комисията от 12 ноември 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.125 — Автомобилно стъкло), изменено с Решение C (2009) 863 окончателен на Комисията от 11 февруари 2009 година, доколкото се отнася до жалбоподателя, и при условията на евентуалност — искане за намаляване на наложената му с това решение глоба.

      Диспозитив

               1)

               Отменя член 1, буква г) и член 2, буква г) от Решение C (2008) 6815 окончателен от 12 ноември 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.125 — Автомобилно стъкло), изменено с Решение C (2009) 863 окончателен на Комисията от 11 февруари 2009 г., доколкото, от една страна, в тях се установява, че от 19 ноември 2001 г. до 11 март 2003 г. Soliver NV участва в неправомерен картел на пазара на автомобилно стъкло в Европейското икономическо пространство (ЕИП), и от друга страна, на това основание му се налага глоба от 4 3 96  000 EUR.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 90, 18.4.2009 г.


title: Дело T-23/13: Жалба, подадена на 16 януари 2013 г. — Senz Technologies/СХВП — Impliva (чадъри)

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/19

         Жалба, подадена на 16 януари 2013 г. — Senz Technologies/СХВП — Impliva (чадъри)
   (Дело T-23/13)
   2013/C 101/42
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Senz Technologies BV (Делфт, Нидерландия) (представители: адв. W. Hoyng и адв. C. Zeri)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Impliva BV (Амстердам, Нидерландия)

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 26 септември 2012 г. по преписка R 2459/2010-3,

               —

               да приеме изложените пред него доводи и да постанови, че промишлен дизайн на Общността № 000579032-0002 е действителен,

               —

               да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати разноските на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

      Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: промишлен дизайн „чадъри“, регистриран като промишлен дизайн на Общността № 000579032-0002

      Притежател на промишления дизайн на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: Impliva BV

      Основание на искането за обявяване на недействителност: членове 4 и 9 от Регламент № 6/2002 на Съвета

      Решение на отдела по отмяна: уважава искането за обявяване на недействителност.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1 и член 6 във връзка с член 25, параграф 1, буква б) от Регламент № 6/2002 на Съвета.


title: Дело F-28/16: Жалба, подадена на 2 юни 2016 г. — ZZ/Комисия

text:
               16.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 296/45

         Жалба, подадена на 2 юни 2016 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-28/16)
   (2016/C 296/57)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на ответника да не се спират в разумен срок мерките за изпълнение на решение по дело F-96/13 и отмяна на решение от 22 декември 2015 г., с което се преназначава жалбоподателят със задна дата от длъжността му в делегацията на Западния бряг и ивицата Газа в Източен Ерусалим на длъжност в генерална дирекция „Мобилност и транспорт“, дирекция „Общи ресурси“ MOVE/ENER в Брюксел, представлява потвърдително решение за отказ за изпълнение на горепосоченото съдебно решение.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решение на Комисията за неспиране на мерките за изпълнение на решение по дело F-96/13, както и решение от 22 декември 2015 г. за преназначаване на жалбоподателя в интерес на службата от длъжността му от делегацията на Европейския съюз на Западния бряг и ивицата Газа (Източен Ерусалим) на длъжност в генерална дирекция „Мобилност и транспорт“ (MOVE) в Брюксел със задна дата от 1 януари 2013 г., решение с чисто потвърдителен характер и което вече е било изпълнено преди повече от 3 години,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.