title: Дело C-169/16: Преюдициално запитване от Cour du travail de Mons (Белгия), постъпило на 25 март 2016 г. — Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Ltd

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/19

         Преюдициално запитване от Cour du travail de Mons (Белгия), постъпило на 25 март 2016 г. — Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Ltd
   (Дело C-169/16)
   (2016/C 191/23)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour du travail de Mons

      Страни в главното производство

      Ищец: Miguel José Moreno Osacar

      Ответник: Ryanair Ltd

      Преюдициални въпроси

   „Възможно ли е, като се имат предвид:

               —

               изискванията за предвидимост на решенията и за правна сигурност, които са били водещи при приемането на правилата за съдебната компетентност и изпълнението на съдебните решения по граждански и търговски дела в Конвенцията от 27 септември 1968 г. относно компетентността и изпълнението на съдебните решения по граждански и търговски дела (ОВ L 299, 1972 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 10, стр. 3), изменена с Конвенцията от 29 ноември 1996 г. относно присъединяването на Република Австрия, на Република Финландия и на Кралство Швеция (ОВ 1997, [C] 15, стр. 1), наричана „Брюкселската конвенция“, както и в Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебните решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) (вж. по-конкретно решение от 19 юли 2012 г. Mahamdia, C-154/11, [EU:C:2012:491], точки 44 и 46),

               —

               особеностите на сектора на европейското въздухоплаване, в който летателният персонал на авиокомпании със седалище в държава на Съюза, ежедневно извършва полети над територията на Европейския съюз, тръгвайки от основна база, която може да бъде разположена, както в разглеждания случай, в друга държава на Съюза,

               —

               особеностите на разглеждания спор, изложени в мотивите на настоящото решение,

               —

               .критерият, изведен от понятието „основна база“ (чиято дефиниция се съдържа в приложение III към Регламент (ЕИО) № 3922/91) и което е използвано в Регламент № 883/2004 за определяне на приложимото за членовете на полетния и на кабинния екипаж, считано от 28 юни 2012 г., законодателство в областта на социална сигурност,

               —

               изводите в практиката на Съда на Европейския съюз, и по-конкретно в решенията, цитирани в мотивите на настоящото решение,

         понятието „място на обичайно изпълнение на трудовия договор“ по член 19, параграф 2 от Регламент № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г. да се тълкува като отъждествимо с понятието „основна база“ — което съгласно дефиницията в приложение III към Регламент № 3922/91 на Съвета от 16 декември 1991 г. означава „местоположението на член на екипажа, определено от оператора, където членът на екипажа обикновено започва и приключва дежурното си време или поредица от дежурства и където, при обикновени условия, операторът не носи отговорност за настаняване на съответния член на екипажа“ — за целите на определянето на договарящата държава (и следователно нейната юрисдикция), на територията на която работникът обичайно полага труда си, когато този работник е нает като член на летателния персонал на авиокомпания, за която се прилага правото на една от страните на Съюза и която извършва международен превоз на пътници по въздух на цялата територия на Европейския съюз, след като този критерий на привързване — изведен от „основната база“, схващана като „действителен център“ на трудовото правоотношение, доколкото работникът системно започва и приключва работния си ден на това място, организира там ежедневната си работа и фактически за времето на трудовото правоотношение се е установил да живее в близост до него — е едновременно най-тясно свързан с договаряща държава и гарантира най-подходяща защита на по-слабата страна в правоотношението?“


title: Дело C-232/11 P: Жалба, подадена на 16 май 2011 г. от Siemens Transmission & Distribution Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 3 март 2011 г. по свързани дела T-122/07—Т-124/07, Siemens AG Österreich и др./Комисия

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/18

         Жалба, подадена на 16 май 2011 г. от Siemens Transmission & Distribution Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 3 март 2011 г. по свързани дела T-122/07—Т-124/07, Siemens AG Österreich и др./Комисия
   (Дело C-232/11 P)
   2011/C 204/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Siemens Transmission & Distribution Ltd (представители: H. Wollmann, F. Urlesberger, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се измени точка 3, четвърто тире от обжалваното съдебно решение, като се намали наложената на Reyrolle глоба поне със 7 400 000 EUR;

               —

               при условията на евентуалност — да се отмени частично обжалваното съдебно решение, доколкото в точка 3 се засягат интересите на Reyrolle, и делото да се върне на Общия съд за ново разглеждане;

               —

               във всички случаи да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят посочва, че е нарушен принципът за индивидуална определеност на наложеното наказание. При упражняване на правомощието си за неограничен последващ контрол Общият съд прилага неправилно член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003, като налага санкция на предприятието Rolls-Royce/Reyrolle за периода 1988 г.—1998 г. не въз основа на актуалното положение на това дружество, а като взема предвид икономическата мощ на стопанска единица, която възниква едва няколко години след това (вследствие на продажбата на Reyrolle на VA Technologie).
   По-нататък жалбоподателят посочва, че е допуснато нарушение на ясно установения в практиката на Съда принцип на равното третиране и на принципа на пропорционалността. Според жалбоподателя във връзка с прилагането на член 31 от Регламент № 1/2003 Общият съд прилага систематично различни методи за изчисление, които увреждат значително повече жалбоподателя, отколкото останалите санкционирани предприятия. Жалбоподателят изтъква, че не са налице основания за обективно обосноваване на това неравно третиране.


title: Дело C-127/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Conseil d'État (Франция) на 5 март 2007 г. — Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Société Sollac Méditerranée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys и Société Arcelor/Premier ministre, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, Ministre de l'Écologie et du Développement durable

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/8

         Искане за преюдициално заключение, направено от Conseil d'État (Франция) на 5 март 2007 г. — Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Société Sollac Méditerranée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys и Société Arcelor/Premier ministre, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, Ministre de l'Écologie et du Développement durable
   (Дело C-127/07)
   (2007/C 117/12)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Conseil d'État
   Страни в главното производство

      Ищци: Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Société Sollac Méditerranée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys, Société Arcelor

      Ответник: Premier ministre, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, Ministre de l'Écologie et du Développement durable
   Преюдициалeн въпрос
   Действителна ли е по отношение на принципа за равенство Директивата [2003/87/ЕО] от 13 октомври 2003 година (1) като предвижда прилагане на схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове за инсталациите в сектора на металургията, без да включва в тази схема секторите на алуминия и на пластмасата?

      (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32).


title: Дело T-49/07: Решение на Общия съд от 7 декември 2010 г. — Fahas/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки в рамките на борбата с тероризма — Замразяване на средства — Жалба за отмяна — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Мотивиране — Иск за обезщетение)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/33

         Решение на Общия съд от 7 декември 2010 г. — Fahas/Съвет
   (Дело T-49/07) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки в рамките на борбата с тероризма - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Мотивиране - Иск за обезщетение)
   2011/C 30/58
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Sofiane Fahas (Mielkendorf, Германия) (представител: F. Zillmer, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представител: първоначално M. Bishop, E. Finnegan и S. Marquardt, впоследствие M. Bishop, J.-P. Hix и E. Finnegan)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Италианска република (представители: I. Bruni, подпомаган от G. Albenzio, avvocato dello Stato)

      Предмет

   От една страна, искане за частична отмяна, последно на Решение 2008/583/ЕО на Съвета от 15 юли 2008 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Решение 2007/868/ЕО (ОВ L 188, стр. 21) в частта, в която то засяга жалбоподателя, както и искане да се осъди Съветът да не посочва повече името на жалбоподателя в бъдещите си решения при липса на окончателно съдебно решение, и от друга страна, искане за обезщетение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Sofiane Fahas понася освен направените от него съдебни разноски и разноските, направени от Съвета на Европейския съюз.

               3.

               Италианската република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 95, 28.4.2007 г.


title: Дело T-849/16 R: Определение на председателя на Общия съд от 21 юли 2017 г. — PGNiG Supply & Trading/Комисия (Обезпечително производство — Вътрешен пазар на природен газ — Директива 2009/73/ЕО — Искане на Bundesnetzagentur за изменение на условията за изключване на газопровод OPAL от правилата на Съюза — Решение на Комисията за изменение на условията за изключване от правилата на Съюза — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/34

         Определение на председателя на Общия съд от 21 юли 2017 г. — PGNiG Supply & Trading/Комисия
   (Дело T-849/16 R)
   ((Обезпечително производство - Вътрешен пазар на природен газ - Директива 2009/73/ЕО - Искане на Bundesnetzagentur за изменение на условията за изключване на газопровод OPAL от правилата на Съюза - Решение на Комисията за изменение на условията за изключване от правилата на Съюза - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2017/C 293/40)
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: PGNiG Supply & Trading GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: M. Jeżewski, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: O. Beynet и K. Herrman)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: T. Henze и R. Kanitz)

      Предмет

   Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС, целяща спиране на изпълнението на Решение C(2016) 6950 окончателен на Комисията от 28 октомври 2016 година за изменение на условията за изключване на газопровода OPAL от обхвата на задължението за прилагане на правилата за достъп на трети лица (TPA) и тарифните регулации съгласно Директива 2003/55/ЕО

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Отменя определението от 23 декември 2016 г., PGNiG Supply& Trading/Комисия (T-849/16 R).

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-465/14: Жалба, подадена на 24 юни 2014 г.  — Vego Supermercados/Комисия

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/63

         Жалба, подадена на 24 юни 2014 г. — Vego Supermercados/Комисия
   (Дело T-465/14)
   2014/C 253/86
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Vego Supermercados, SA (La Coruña, Испания) (представители: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero и A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото то квалифицира съвкупността от мерки, които според посоченото в него съставляват т. нар. испанска система за финансов лизинг като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,

               —

               при условията на субсидиарност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси като бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на разпореждането за възстановяване,

               —

               при условията на субсидиарност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи,

               —

               да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправните договори между инвеститорите и други организации, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са същите, като тези по дело T-700/13, Bankia/Комисия.


               19.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/8

         Молба за консултативно становище на Съда на ЕАСТ, подадена от Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter, от 13 март 2013 г. по дело Fred Olsen и др. с/у Staten v/sentralskattekontoret for storbedrifter
   (Дело E-3/13)
   2013/C 270/06
   С писмо от 13 март 2013 г., получено в деловодството на Съда на 18 март 2013 г., към Съда на ЕАСТ е отправена молба от Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter (Комисията по жалбите към централната данъчна служба за големите предприятия) за консултативно становище по дело Fred Olsen и др. с/у Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter по следните въпроси:

               1.

               Попадат ли тръстовете като форма на установяване в обхвата на свободата на установяване, предвидена в член 31 от Споразумението за ЕИП? Допълнителен въпрос: ако това е така, кой е носителят на права съгласно разпоредбите на Споразумението за ЕИП?

               2.

               В случай на утвърдителен отговор на първия основен въпрос: отговарят ли тръстовете на изискването за икономическа дейност, предвидено в член 31 от Споразумението за ЕИП?

               3.

               В случай на отрицателен отговор на първия основен въпрос: попадат ли тръстовете в обхвата на правото на свобода на движението на капитали, предвидено в член 40 от Споразумението за ЕИП?

               4.

               В случай на утвърдителен отговор на първия или третия основен въпрос: включват ли норвежките разпоредби относно контролираните чуждестранни дружества едно или повече ограничения върху свободата на установяване или правото на свобода на движението на капитали?

               5.

               В случай на утвърдителен отговор на четвъртия основен въпрос: може ли ограничението да се счита за оправдано на основание по-висш обществен интерес и дали ограничението е пропорционално?


20150731044616792015/C 270/60752014TFPC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150709454511Дело F-75/14: Определение на Съда на публичната служба от 9 юли 2015 г. — Vecchio/Съвместно предприятие ECSEL
 ---documentbreak--- C2702015BG4510120150709BG0060451451Определение на Съда на публичната служба от 9 юли 2015 г. — Vecchio/Съвместно предприятие ECSEL
   (Дело F-75/14) (
         1
      )2015/C 270/60Език на производството: гръцкиПредседателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 431, 1.12.2014 г.


title: Съединени дела C-457/11—С-460/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)/Kyocera, по-рано Kyocera Mita Deutschland GmbH, Epson Deutschland GmbH, Xerox GmbH (C-457/11), Canon Deutschland GmbH (C-458/11) и Fujitsu Technology Solutions GmbH (C-459/11), Hewlett-Packard GmbH (C-460/11)/Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort) (Интелектуална и индустриална собственост — Авторско право и сродните му права в информационното общество — Директива 2001/29/ЕО — Право на възпроизвеждане — Справедливо обезщетение — Понятие за възпроизвеждане върху хартия или друг подобен носител, извършено чрез каквато и да е фотографска техника или някакъв друг процес с подобно действие — Последици от неприлагане на наличните технически мерки за предотвратяване или ограничаване на неразрешените действия — Последици от изрично или мълчаливо разрешение за възпроизвеждане)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/9

         Решение на Съда (четвърти състав) от 27 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)/Kyocera, по-рано Kyocera Mita Deutschland GmbH, Epson Deutschland GmbH, Xerox GmbH (C-457/11), Canon Deutschland GmbH (C-458/11) и Fujitsu Technology Solutions GmbH (C-459/11), Hewlett-Packard GmbH (C-460/11)/Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)
   (Съединени дела C-457/11—С-460/11) (1)

   (Интелектуална и индустриална собственост - Авторско право и сродните му права в информационното общество - Директива 2001/29/ЕО - Право на възпроизвеждане - Справедливо обезщетение - Понятие за възпроизвеждане върху хартия или друг подобен носител, извършено чрез каквато и да е фотографска техника или някакъв друг процес с подобно действие - Последици от неприлагане на наличните технически мерки за предотвратяване или ограничаване на неразрешените действия - Последици от изрично или мълчаливо разрешение за възпроизвеждане)
   2013/C 225/13
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищци: Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort), Fujitsu Technology Solutions GmbH (C-459/11), Hewlett-Packard GmbH (C-460/11)

      Ответници: Kyocera, по-рано Kyocera Mita Deutschland GmbH, Epson Deutschland GmbH, Xerox GmbH (C-457/11), Canon Deutschland GmbH (C-458/11), Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230) — Право на възпроизвеждане — Понятие за „възпроизвеждане върху хартия или друг подобен носител, извършено чрез каквато и да е фотографска техника или някакъв друг процес с подобно действие“, съдържащо се член 5, параграф 2, буква а) от посочената директива — Евентуално включване на възпроизвеждането чрез принтери и плотери

      Диспозитив

               1.

               Действията по използването на произведения и други закриляни обекти в периода между 22 юни 2001 г., когато влиза в сила Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество, и 22 декември 2002 г., когато изтича срокът за транспониране на тази директива, не се засягат от посочената директива.

               2.

               При изключение или ограничение, предвидено в член 5, параграф 2 или 3 от Директива 2001/29, евентуален акт, с който притежателят на права е разрешил възпроизвеждането на произведението му или на друг закрилян обект, няма никакво отражение върху справедливото обезщетение, независимо дали то е предвидено като задължение или като възможност по силата на приложимата разпоредба от тази директива.

               3.

               Възможността за прилагане на технологичните мерки, посочени в член 6 от Директива 2001/29, не може да доведе до отпадане на предвиденото в член 5, параграф 2, буква б) от тази директива условие за справедливо обезщетение.

               4.

               Понятието за възпроизвеждане, извършено чрез каквато и да е фотографска техника или някакъв друг процес, който има подобни резултати по смисъла на член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2001/29 трябва да се тълкува като включващо възпроизвеждането, направено с помощта на принтер и персонален компютър, когато тези апарати са свързани помежду си. В тази хипотеза държавите членки могат да въведат схема, при която справедливото обезщетение се заплаща от лицата, които разполагат с устройство, допринасящо по несамостоятелен начин за единствения процес за възпроизвеждане на произведението или другия закрилян обект върху съответния носител, доколкото те имат възможност да възложат таксата на своите клиенти, като пълният размер на справедливото обезщетение, което се дължи като компенсация за вредата, претърпяна от автора в резултат на този един-единствен процес, по същество не трябва да се различава от определения за възпроизвеждането, осъществено само с едно устройство.

      (1)  ОВ C 362, 10.12.2011 г.


title: Дело C-257/09: Преюдициално запитване, отправено от Dioikitiko Protodikeio Tripoleos (Гърция) на 10 юли 2009 г. — Alfa Vita Vassilopoulos AE, по-рано Trofo Super-Markets AE/Elliniko Dimosio, Nomarchiaki Aftodioikisi Lakonias

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/18

         Преюдициално запитване, отправено от Dioikitiko Protodikeio Tripoleos (Гърция) на 10 юли 2009 г. — Alfa Vita Vassilopoulos AE, по-рано Trofo Super-Markets AE/Elliniko Dimosio, Nomarchiaki Aftodioikisi Lakonias
   (Дело C-257/09)
   2009/C 282/35
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Dioikitiko Protodikeio Tripoleos

      Страни в главното производство

      Ищец: Alfa Vita Vassilopoulos AE, по-рано Trofo Super-Markets AE

      Ответници: Elliniko Dimosio, Nomarchiaki Aftodioikisi Lakonias
   С определение от 7 август 2009 г. председателят на Съда разпореди дело C-257/09 да бъде заличено от регистъра (преюдициално запитване, отправено от Dioikitiko Protodikeio Tripoleos).


title: Дело T-404/06: Решение на Първоинстанционния съд от 8 септември 2009 г. — Европейска фондация за обучение/Landgren (Обжалване — Публична служба — Срочно наети служители — Договор за неопределено време — Решение за уволнение — Член 47, буква в) от УРС — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката — Неограничена компетентност — Парично обезщетение)

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/23

         Решение на Първоинстанционния съд от 8 септември 2009 г. — Европейска фондация за обучение/Landgren
   (Дело T-404/06) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Договор за неопределено време - Решение за уволнение - Член 47, буква в) от УРС - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката - Неограничена компетентност - Парично обезщетение)
   2009/C 256/41
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска фондация за обучение (представители: G. Vandersanden и L. Levi, avocats)

      Друга страна в производството: Pia Landgren (Revigliasco, Италия) (представител: M.-A. Lucas, avocat)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (пленум) от 26 октомври 2006 г. по дело Landgren/Европейска фондация за обучение (F-1/05, Rec FP, стр. I-А-1-123 и II-А-1-459).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Европейската фондация за обучение понася направените от нея разноски, както и разноските на г-жа Pia Landgren по настоящото производство.

               3.

               Комисията на Европейските общности понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 42, 24.2.2007 г.


title: Дело T-632/15: Решение на Общия съд от 21 юни 2017 г. — Tillotts Pharma/EUIPO — Ferring („OCTASA“) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „OCTASA“ — По-ранни словни германска марка и марка на Бенелюкс „PENTASA“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/21

         Решение на Общия съд от 21 юни 2017 г. — Tillotts Pharma/EUIPO — Ferring („OCTASA“)
   (Дело T-632/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „OCTASA“ - По-ранни словни германска марка и марка на Бенелюкс „PENTASA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 256/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tillotts Pharma AG (Рейнфелден, Швейцария) (представител: M. Douglas, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Gája)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Ferring BV (Хофдорп, Нидерландия) (представители: D. Slopek, avocat, и I. Fowler, solicitor)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 септември 2015 г. (преписка R 2386/2014-4) относно производство по възражение между Ferring и Tillotts Pharma

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Tillotts Pharma AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 27, 25.1.2016 г.


title: Дело T-432/14: Жалба, подадена на 13 юни 2014 г.  — Remolcadores Nosa Terra и Hospital Povisa/Комисия

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/58

         Жалба, подадена на 13 юни 2014 г. — Remolcadores Nosa Terra и Hospital Povisa/Комисия
   (Дело T-432/14)
   2014/C 253/78
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Remolcadores Nosa Terra, SA (Виго, Испания) и Hospital Povisa, SA (Виго) (представител: J. Otero Novas, abogado)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото то се отнася до възстановяването на преимуществата, които според текста на това решение жалбоподателите са получили като участници в различни обединения по икономически интереси (ОИИ), и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното в настоящото производство решение е същото като по дело T — 515/13, Комисия/Испания.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат следните фактически съображения:

               1.

               Испанската система за финансов лизинг (ИСФЛ) представлява съвкупност, в която различните мерки, сами по себе си законосъобразни или незаконосъобразни според критериите на Комисията, са абсолютно необходими елементи, за да се стигне до сключването на договори за корабостроене с испански корабостроителници.

               2.

               Макар преките предимства, които Комисията определя като незаконосъобразни, да са предоставени на участниците в ОИИ, цялата система е замислена и се прилага, за да се прехвърлят тези предимства на всички участници в нея: корабостроителниците, ОИИ, собствениците на кораби, организиращите банки и дружествата, посредници в различни операции.

               3.

               В своето решение Комисията установява задължението на държавата да възстанови предоставените незаконосъобразни помощи, но само по отношение на ОИИ, като изключва от задължението за възстановяване останалите участници в системата.

               4.

               Няма мотиви защо по тази преписка се използва възможността за възстановяване, както и защо тежестта на възстановяването пада изключително върху ОИИ.

               5.

               Решението тежестта на възстановяването да се понесе изключително от ОИИ, е взето за други цели, различни от тези, поради които Комисията има право да изисква възстановяване.


title: Дело T-10/06: Решение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2007 г. — Portela & Companhia/СХВП — Torrens Cuadrado и Gilbert Sanz (Bial) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността Bial — По-ранна национална словна марка BIAL — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 — Доказателство за съществуването на по-ранна марка — Едновременно съществуване на по-ранни марки — Правно основание, което променя предмета на спора — Доказателства, представени за първи път пред Първоинстанционния съд — Разходи, направени пред отдела по споровете)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/43

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2007 г. — Portela & Companhia/СХВП — Torrens Cuadrado и Gilbert Sanz (Bial)
   (Дело T-10/06) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността Bial - По-ранна национална словна марка BIAL - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 - Доказателство за съществуването на по-ранна марка - Едновременно съществуване на по-ранни марки - Правно основание, което променя предмета на спора - Доказателства, представени за първи път пред Първоинстанционния съд - Разходи, направени пред отдела по споровете)
   (2008/C 22/79)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Жалбоподател: Portela & Companhia, SA (S. Mamede do Coronado, Португалия) (представител: J. Conceição Pimenta, advogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: J. Novais Gonçalves)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Juan Torrens Cuadrado и Josep Gilbert Sanz (Gava, Испания)
   Предмет
   Жалба срещу решение № R 897/2004-1 от 14 септември 2005 г. на Първи апелативен състав на СХВП относно производство по възражение между Juan Torrens Cuadrado и Josep Gilbert Sanz, от една страна, и Portela & Companhia, SA, от друга страна.
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решение № R 897/2004-1 от 14 септември 2005 г. на Първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) в частта му, в която жалбоподателят е осъден да заплати сума в размер на 600 EUR на основание на направени от г-н Torrens Cuadrado и от г-н Gilbert Sanz разходи в производството по обжалване.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата й част.

               3)

               Осъжда Portela & Companhia, SA да заплати освен направените от него съдебни разноски и половината от направените от СХВП съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 60, 11.3.2006 г.


title: Дело T-355/09: Решение на Общия съд от 17 януари 2013 г. — Reber/СХВП — Wedl & Hofmann (Walzer Traum) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „Walzer Traum“ — По-ранна национална словна марка „Walzertraum“ — Липса на реално използване на по-ранната марка — Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Равно третиране)

text:
               2.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/18

         Решение на Общия съд от 17 януари 2013 г. — Reber/СХВП — Wedl & Hofmann (Walzer Traum)
   (Дело T-355/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Walzer Traum“ - По-ранна национална словна марка „Walzertraum“ - Липса на реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Равно третиране)
   2013/C 63/35
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Reber Holding GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Германия) (представители: O. Spuhler и M. Geitz, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Австрия) (представител: T. Raubal, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 9 юли 2009 г. (преписка R 623/2008-4) относно производство по възражение между Reber Holding GmbH & Co. KG и Wedl & Hofmann GmbH

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Reber Holding GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 282, 21.11.2009 г.


title: Дело C-147/12: Решение на Съда (пети състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Hovrätten för Nedre Norrland — Швеция) — ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB/Frank Koot, Evergreen Investments AB (Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Компетентна юрисдикция — Специална компетентност „по дела, свързани с договор“ и „по дела относно деликтна или квазиделиктна отговорност“ )

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/14

         Решение на Съда (пети състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Hovrätten för Nedre Norrland — Швеция) — ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB/Frank Koot, Evergreen Investments AB
   (Дело C-147/12) (1)

   (Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Компетентна юрисдикция - Специална компетентност „по дела, свързани с договор“ и „по дела относно деликтна или квазиделиктна отговорност“)
   2013/C 260/23
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Hovrätten för Nedre Norrland

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB

      Ответници: Frank Koot, Evergreen Investments AB

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hovrätten för Nedre Norrland Sundsvall — Тълкуване на член 5, параграфи 1 и 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Включване или не в специалната компетентност за делата, които са свързани с договор или са относно гражданска отговорност, delict или quasi delict, на всички спорове за обезщетяване — Съдебно производство, образувано в държава членка A срещу физическо лице с местоживеене в държава членка Б, което е било член на управителния съвет на акционерно дружество със седалище в държавата членка A, както и срещу акционерно дружество със седалище в държавата членка Б, което притежава по-голямата част от акциите на дружеството със седалище в държавата членка A — Иск за установяване на отговорността на член на управителния съвет на акционерно дружество за задължения на последното поради непредприемане на формални действия от члена на управителния съвет с оглед на контролиране на икономическото положение на дружеството — Иск за установяване на отговорността на собственика на акционерното дружество за чужди действия, когато дружеството продължава да извършва дейност, въпреки че е с недостатъчен капитал и трябва да се обяви в ликвидация

      Диспозитив

               1.

               Понятието „дела относно [деликтна или квазиделиктна отговорност]“, съдържащо се в член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, трябва да се разбира в смисъл, че обхваща искове като разглежданите в главното производство, предявени от кредитор на акционерно дружество за ангажиране на отговорността за задълженията на това дружество, от една страна, на член на управителния му съвет, а от друга страна, на акционер на това дружество, тъй като са позволили последното да продължи да упражнява дейността си, въпреки че е било с недостатъчен капитал и е трябвало да бъде обявено в ликвидация.

               2.

               Понятието „място, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие“, съдържащо се в член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001, трябва да бъде тълкувано в смисъл, че що се отнася до исковете, чиято цел е ангажиране на отговорността на член на управителния съвет, както и на акционер на акционерно дружество, за задълженията на това дружество, посоченото място е онова, което има връзка с извършваните от дружеството дейности, както и свързаното с тях финансово състояние.

               3.

               При обстоятелства като разглежданите в главното производство за определянето на компетентната юрисдикция по член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001 няма значение фактът, че първоначалният кредитор е прехвърлил съответното вземане на друг кредитор.

      (1)  ОВ C 151, 26.5.2012 г.


title: Дело C-175/06: Определение на председателя на четвърти състав на Съда от 27 септември 2007 г. (преюдициално запитване от Tribunale civile di Genova — Италия) — Alessandro Tedesco/Tomasoni Fittings Srl, RWO Marine Equipment Ltd

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/31

         Определение на председателя на четвърти състав на Съда от 27 септември 2007 г. (преюдициално запитване от Tribunale civile di Genova — Италия) — Alessandro Tedesco/Tomasoni Fittings Srl, RWO Marine Equipment Ltd
   (Дело C-175/06) (1)

   (2007/C 315/52)

      Език на производството: италиански

   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  OВ C 154, 1.7.2006 г.


title: Дело C-440/06: Решение на Съда (пети състав) от 25 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 91/271/ЕИО — Замърсяване и вредности — Пречистване на градските отпадъчни води — Членове 3 и 4)

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/19

         Решение на Съда (пети състав) от 25 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-440/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 91/271/ЕИО - Замърсяване и вредности - Пречистване на градските отпадъчни води - Членове 3 и 4)
   (2007/C 315/32)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности [представители : S. Pardo Quintillán и M. Konstantinidis]

      Ответник: Република Гърция [представител : E. Skandalou]
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 3 и 4 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40) — Неосигуряване на подходящо пречистване на градските отпадъчни води на 24 агломерации
   Диспозитив

               1)

               Като не е следила за това агломерациите от Artemida, от Chrysoupoli, от Igoumenitsa, от Heraklion (Крит), от Katerini, от Koropi, от Lefkimmi, от Litochoro (Pierie), от Malia, от Markopoulo, от Megare, от Nea Kydonia (Крит), от Naupacte, от Nea Makri, от Parikia (Paros), от Poros-Galatas, от Rafina, от Солун (туристическа зона), от Tripoli, от Zante, от Alexandria (Émathie), от Édessaи от Kalymnos да бъдат съоръжени според конкретния случай с канализационни системи за градски отпадъчни води, които да отговарят на предписанията на член 3 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води и/или с канализационни системи за градски отпадъчни води, които да отговарят на предписанията на член 4 от тази директива, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по силата на тези членове.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 310, 16.12.2006 г.


title: Дело C-156/13: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 28 март 2013 г. — Digibet Ltd, Gert Albers/Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG

text:
               29.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/2

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 28 март 2013 г. — Digibet Ltd, Gert Albers/Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG
   (Дело C-156/13)
   2013/C 189/03
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Digibet Ltd, Gert Albers

      Ответник: Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG

      Преюдициални въпроси

               1.

               Представлява ли несъгласувано ограничение по отношение дейността на сектора на хазартните игри,

                           —

                           фактът, че от една страна, в дадена държава членка, която има устройството на федерална държава, организирането на и посредничеството при публични хазартни игри по интернет по принцип са забранени съгласно действащото законодателство в по-голямата част от провинциите и че — без да е налице установено право на това — те по изключение могат да бъдат разрешени само за лотарии и залагания върху резултатите от спортни състезания, с цел предлагане на подходяща алтернатива на незаконното предлагане на хазартни игри и борба срещу тяхното развитие и разпространение,

                           —

                           докато, от друга страна, във федерална провинция на тази държава членка съгласно действащото в нея законодателство се предвижда, че при ясно определени обективни условия на всеки гражданин на Съюза и на всяко приравнено на такъв гражданин юридическо лице следва да бъде разрешено организирането на залагания върху резултатите от спортни състезания по интернет и че така може да бъде засегната възможността за ограничаване на разпространението на хазартни игри по интернет с цел постигане на преследваните легитимни цели от общ интерес?

               2.

               Зависи ли отговорът на първия въпрос от това дали отклоняващото се от тези изисквания правно положение в дадена федерална провинция поставя под въпрос или застрашава сериозно налагането на действащите в другите провинции ограничения върху хазартните игри с цел постигане на преследваните от тях легитимни цели от общ интерес?
               При утвърдителен отговор на първия въпрос:

               3.

               Ще бъде ли отстранена несъгласуваността, ако федерална провинция, в която действа предвиждащо отклонения законодателство, възприеме действащите в другите федерални провинции ограничения по отношение на хазартните игри, дори когато съществуващата правна уредба, която е по-благоприятна по отношение на хазартните игри по интернет, бъде запазена в тази федерална провинция през няколкогодишен преходен период по отношение на вече предоставените там концесии, тъй като тези разрешения не могат да бъдат оттеглени или могат да бъдат оттеглени само при изплащането на обезщетения, които представляват финансова трудност за федералната провинция?

               4.

               Зависи ли отговорът на третия въпрос от това дали през неколкогодишния преходен период ефикасността на приложимите в другите федерални провинции ограничения е поставена под въпрос или е сериозно застрашена?


title: Дело C-681/11: Решение на Съда (голям състав) от 18 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt/Schenker и Co AG и др. (Картели — Член 101 ДФЕС — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 5 и член 23, параграф 2 — Субективни условия за налагане на глоба — Последици от правно становище или от решение на национален орган по конкуренцията — Възможност за национален орган по конкуренцията да установи нарушение на конкурентното право на Европейския съюз, без да наложи глоба)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/22

         Решение на Съда (голям състав) от 18 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt/Schenker и Co AG и др.
   (Дело C-681/11) (1)

   (Картели - Член 101 ДФЕС - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 5 и член 23, параграф 2 - Субективни условия за налагане на глоба - Последици от правно становище или от решение на национален орган по конкуренцията - Възможност за национален орган по конкуренцията да установи нарушение на конкурентното право на Европейския съюз, без да наложи глоба)
   2013/C 225/36
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt

      Ответници: Schenker und Co AG, ABX Logistics (Австрия) GmbH, Logwin Invest Austria GmbH, Logwin Road + Rail Austria GmbH, Alpentrans Spedition und Transport GmbH, Kapeller Internationale Spedition GmbH, Johann Strauss GmbH, Wildenhofer Spedition und Transport GmbH, DHL Express (Австрия) GmbH, G. Englmayer Spedition GmbH, Internationale Spedition Schneckenreither Gesellschaft mbH, Leopold Schöffl GmbH & Co KG, Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Rail Cargo, A. Ferstl Speditionsgesellschaft mbH, Spedition, Lagerei und Beförderung von Gütern mit Kraftfahrzeugen Alois Herbst GmbH & Co KG, Johann Huber Spedition und Transportgesellschaft mbH, Keimelmayr Speditions- u. Transport GmbH, „Spedpack“-Speditions- und Verpackungsgessellschaft mbH, Thomas Spedition GmbH, Koch Spedition GmbH, Maximilian Schludermann, en qualité de mandataire liquidateur de Kubicargo Speditions GmbH, Kühne + Nagel GmbH, Lagermax Internationale Spedition Gesellschaft mbH, Morawa Transport GmbH, Johann Ogris Internationale Transport- und Speditions GmbH, Traussnig Spedition GmbH, Treu SpeditionsgesmbH, Spedition Anton Wagner GmbH, Gebrüder Weiss GmbH, Marehard u. Wuger Internat. Speditions- u. Logistik GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberster Gerichtshof (Австрия) — Тълкуване на разпоредбите на правото на Съюза в областта на картелите, и в частност на член 101 ДФЕС — Глоба, наложена на транспортни предприятия, участващи в ценови картел — Грешка относно правото, допусната от тези предприятия във връзка със законосъобразността на картела

      Диспозитив

               1.

               Член 101 ДФЕС трябва да бъде тълкуван в смисъл, че предприятие, нарушило тази разпоредба, не може да избегне налагането на глоба, когато това предприятие по погрешка е смятало поведението си за законосъобразно поради съдържанието на дадено от адвокат правно становище или на решение на национален орган по конкуренцията.

               2.

               Член 101 ДФЕС, както и член 5 и член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове [101 ДФЕС] и [102 ДФЕС], трябва да бъдат тълкувани в смисъл, че когато е установено наличието на нарушение на член 101 ДФЕС, националните органи по конкуренцията могат по изключение само да констатират това нарушение, без да налагат глоба, когато съответното предприятие е участвало в национална програма за освобождаване от глоби или за намаляване на техния размер.

      (1)  ОВ C 89, 24.3.2012 г.


title: Дело T-143/07: Иск, предявен на 30 април 2007 г. — UMG Recordings/СХВП — Osman (MOTOWN)

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/41

         Иск, предявен на 30 април 2007 г. — UMG Recordings/СХВП — Osman (MOTOWN)
   (Дело T-143/07)
   (2007/C 140/67)
   Език, на който е изготвен искът: английски
   Страни

      Ищец: UMG Recordings, Inc. (Санта Моника, САЩ) (представители: E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Другa страна в производството пред апелативния състав: Jimmy Osman (Лондон, Обединено кралство)
   Искания на ищеца
   Ищецът иска от Съда:

               —

               да допусне писмото му и документите, приложени към него, и да счита за подадена надлежно и в срок жалбата срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 15 февруари 2007 година по дело R-523/2006-2, както и след извършване на подходящите процесуални действия да отмени това решение и изрично да разпореди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на иска за отмяна: Словната марка на Общността „MOTOWN“ за стоки и услуги от класове 9, 25, 41 и 42 — заявка № 206 243

      Притежател на марката на Общността: UMG Recordings

      Страна, която иска отмяна на марката на Общността: Jimmy Osman

      Решение на отдела по заличаването: Уважава искането за отмяна за услугите от клас 42, предмет на спора, и го отхвърля в частта му за услугите от клас 41

      Решение на апелативния състав: Уважава жалбата, подадена от Jimmy Osman

      Изложени правни основания: Нарушение на член 15, параграф 1 и член 50, параграф 1 от Регламент (EО) № 40/94 на Съвета.
   Ищецът заявява, че апелативният състав е допуснал грешка при преценката на предоставените доказателства за използването на марката по отношение на услугите от клас 41, предмет на спора.
   На първо място ищецът твърди, че апелативният състав не е отчел, че оспорваната марка е била използвана за услугите, предмет на спора, както от регистрирания притежател, така и от трети лица, със съгласието на притежателя.
   На второ място според ищеца, апелативният състав смесва термините „Дискотеки“ и „Организиране на музикални прояви“, като не е отчел, че те попадат в различни категории услуги.
   На трето място ищецът твърди, че дори ако се приеме, че той не е участвал пряко или непряко в предоставянето на услуги, свързани с „Дискотеки“ и/или „Организиране на музикални прояви“, е трябвало да се приеме, че той е предоставял специфични услуги, попадащи в горепосочените категории и че предоставянето на услуги, попадащи в тези „подкатегории“ е служело, за да се изпълни задължението да се използва тази марка за т. нар. общи категории услуги (а именно услугите, предмет на спора).


title: Дело C-577/12: Преюдициално запитване, отправено от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Австрия) на 10 декември 2012 г. — Michaela Hopfgartner

text:
               16.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/6

         Преюдициално запитване, отправено от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Австрия) на 10 декември 2012 г. — Michaela Hopfgartner
   (Дело C-577/12)
   2013/C 79/10
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Michaela Hopfgartner

      Ответник: Finanzamt Wien

      Преюдициален въпрос

   Правото на Съюза, и в частност разпоредбите му относно свободното предоставяне на услуги (член 56 и сл. ДФЕС), допуска ли национална правна уредба, съгласно която за да се запази правото на семейни помощи, е необходимо — наред с други предпоставки — мястото на полагане на доброволческия практически стаж да се намира на територията на страната?


title: Дело T-198/12: Жалба, подадена на 14 май 2012 г. — Германия/Комисия

text:
               7.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/19

         Жалба, подадена на 14 май 2012 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-198/12)
   2012/C 200/39
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze и A. Wiedmann)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени връченото му на 2 март 2012 г. решение C(2012) 1348 окончателен на Комисията от 1 март 2012 г. относно националните разпоредби, нотифицирани от правителството на Федерална република Германия, с които се запазват граничните стойности за олово, барий, арсен, антимон, живак, нитрозамини и нитрозиращи вещества в детските играчки след като започне да се прилага Директива 2009/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно безопасността на детските играчки,
               доколкото с това решение не се одобряват нотифицираните национални разпоредби, с които се запазват граничните стойности за елементите антимон, арсен и живак (член 1, параграф 1) и
               доколкото с това решение се одобряват само за срок до 21 юли 2013 г. нотифицираните национални разпоредби, с които се запазват граничните стойности за елементите олово и барий (член 1, параграфи 2 и 3);

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага по същество следните основания:

               1.

               Нарушаване на договорите по член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС, във връзка с член 114 ДФЕС поради недопустимост на обвързването на одобрението по отношение на оловото и бария от определен срок
               Жалбоподателят изтъква, че в частта му, с която Комисията одобрява само за определен срок — до 21 юли 2013 г. нотифицираните национални разпоредби за запазване на граничните стойности на оловото и бария, оспорваното решение нарушава Договорите по смисъла на член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС, тъй като с предвиждането на специален срок се заобикаля системата от срокове и презюмпцията за одобрение по член 114 ДФЕС.

               2.

               Съществено процесуално нарушение по смисъла на член 263, втора алинея, второ предложение ДФЕС поради нарушението на задължението за мотивиране по член 296, втора алинея ДФЕС по отношение на предвиждането на определен срок да одобрението на стойностите на оловото и бария
               Според жалбоподателя Комисията нарушава задължението за мотивиране по член 296, втора алинея ДФЕС, като по този начин допуска съществено процесуално нарушение по смисъла на член 263, втора алинея, второ предложение ДФЕС дотолкова, доколкото одобрява само за определен срок — до 21 юли 2013 г. — нотифицираните национални разпоредби за запазване на граничните стойности на елементите олово и барий.

               3.

               Злоупотреба с власт по смисъла на член 263, втора алинея, четвърто предложение ДФЕС в резултат на срочното одобрение на стойностите на оловото и бария

               4.

               Нарушаване на договорите по член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС в резултат на погрешното прилагане на критерия за преценката по член 114, параграфи 4 и 6 ДФЕС по отношение на антимона, арсена и живака
               Според жалбоподателя дотолкова, доколкото основава решението си на извода, че федералното правителство не е доказало, че Директива 2009/48/ЕО (1) повече не е в състояние да предостави подходящо ниво на закрила, съответно че е свързана с рискове за човешкото здраве, Комисията нарушава договорите по член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС, тъй като прилага погрешно критерия по член. 114, параграфи 4 и 6 ДФЕС при преценката дали и доколко запазването на националните разпоредби след издаването на дадена мярка за хармонизиране е следвало да се одобри поради наличието на особено важни нужди по смисъла на член 36 ДФЕС.
               Според жалбоподателят в съответствие с Решението на Съда по дело Дания/Комисия C-3/00, приложимият критерий е дали направилата искането държава членка е доказала, че националните разпоредби гарантират по-високо ниво на защита на общественото здраве в сравнение със защитата, предоставяна съгласно общностната мярка за хармонизиране, както и че тези разпоредби не надхвърлят необходимото за постигането на тази цел.

               5.

               Нарушаване на договорите по член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС поради допускането на правни и фактически грешки при прилагането на член 114, параграфи 4 и 6 ДФЕС по отношение на концентрациите на антимон, арсен и живак
               Според жалбоподателя дотолкова, доколкото Комисията основава решението си на извода, че федералното правителство не е доказало, че националните разпоредби гарантират по-високо ниво на защита, отколкото Директива 2009/48/ЕО, оспорваното решение нарушавало също така член 114, параграфи 4 и 6 ДФЕС, а следователно и договорите по смисъла на член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС, тъй като националните разпоредби относно граничните стойности на елементите арсен, антимон и живак в детските играчки в действителност предоставяли по-високо ниво на защита за здравето на децата, отколкото Директива 2009/48/ЕО, разпоредбите не надхвърляли необходимото за постигането на тази цел, а в подкрепа на доводите си федералното правителство представило достатъчно доказателства по смисъла на практиката на Съда.

      (1)  Директива 2009/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 година относно безопасността на детските играчки (ОВ L 170, стр. 1).


title: Дело C-163/08: Преюдициално запитване, отправено от Първоинстанционен съд (едноличен състав) в Ретимно (Гърция) на 17 април 2008 г. — Dimitrios G. Ladakis, Andréas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofoklis E. Mastorakis/Dimos Geropotamou

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/20

         Преюдициално запитване, отправено от Първоинстанционен съд (едноличен състав) в Ретимно (Гърция) на 17 април 2008 г. — Dimitrios G. Ladakis, Andréas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofoklis E. Mastorakis/Dimos Geropotamou
   (Дело C-163/08)
   (2008/C 171/33)
   Език на производството: гръцки
   Препращаща юрисдикция
   Първоинстанционен съд (едноличен състав) в Ретимно
   Страни в главното производство

      Ищец: Dimitrios G. Ladakis, Andréas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofoklis E. Mastorakis

      Ответник: Dimos Geropotamou
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали клауза 5 и клаузи 8.1 и 8.3 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено между CES [Европейската конфедерация на профсъюзите], UNICE [Съюза на индустриалците в Европейската общност] и CEEP [Европейския център на предприятията с държавно участие], което представлява неразделна част от Директива 1999/70/ЕО на Съвета (ОВ L 175, 10.7.1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129), следва да се тълкуват в смисъл, че общностното право не позволява на държава-членка, като се позовава на изискването за прилагане на това Рамково споразумение, да приема разпоредби, когато: а) в националната правна уредба отпреди влизането в сила на директивата вече съществуват еквивалентни правни мерки по смисъла на клауза 5.1 от рамковото споразумение, и б) когато с приетите за прилагане на Рамковото споразумение разпоредби в националната правна уредба се намалява общото ниво на закрила, предоставена на работниците на срочни трудови договори?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос, в случай че в националната правна уредба при влизането в сила на Директива 1999/70/ЕО вече съществуват еквивалентни правни мерки по смисъла на клауза 5.1 от Рамковото споразумение, като член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920, за който става въпрос в спора по главното производство, дали представлява непозволено намаляване на общото ниво на закрила на работниците на срочни трудови договори в националната правна уредба по смисъла на клаузи 8.1 и 8.3 от Рамковото споразумение приемането на нормативна разпоредба, обоснована с изискването за прилагане на Рамковото споразумение, като член 11 от Президентски указ № 164/2004, за който става въпрос в делото по главното производство:

                           а)

                           когато тази нормативна разпоредба, насочена към прилагането на Рамковото споразумение, е приета след изтичането на срока за транспониране на Директива 1999/70/ЕО, но в нейния обсег на приложение във времето попадат само срочни трудови договори и правоотношения, действащи към момента на нейното влизане в сила или изтекли в рамките на определен период преди влизането й в сила, но след изтичането на срока за транспониране на директивата, докато предшестващите еквивалентни правни мерки нямат ограничен във времето обсег на приложение и обхващат всички срочни трудови договори, които са били сключени, действали са или са изтекли към датата на влизане в сила на Директива 1999/70/ЕО и на изтичане на срока за нейното транспониране;

                           б)

                           когато в приложното поле на тази нормативна разпоредба, насочена към прилагането на Рамковото споразумение, попадат само срочни трудови договори или правоотношения, които — за да се считат за последователни по смисъла на посочената разпоредба — трябва да отговарят едновременно на следните условия:

                                       i)

                                       между тях да има период, не по-дълъг от три месеца;

                                       ii)

                                       те да имат обща продължителност от поне 24 месеца към момента на влизане в сила на тази разпоредба, независимо от броя на подновяванията на договорите, или въз основа на тези подновявания да е имало общ период на работа от поне 18 месеца в рамките на общ период от 24 месеца, считано от първоначалния договор, при условие че има поне три подновявания след първоначалния договор, докато предшестващите еквивалентни правни мерки не поставят такива изисквания, а обхващат всички срочни (последователни) трудови договори, независимо от минимален период на работа и минимален брой подновявания на договори;

                           в)

                           когато разглежданата национална правна мярка, насочена към прилагането на Рамковото споразумение, предвижда като правна последица във връзка със закрилата на работниците на срочни трудови договори и предотвратяването на злоупотреба по смисъла на Рамковото споразумение за срочната работа квалифицирането на срочния трудов договор като договор с неопределена продължителност с действие занапред (ex nunc), докато предшестващите еквивалентни правни мерки предвиждат квалифицирането на срочните трудови договори като договори с неопределена продължителност от момента на първоначалното им сключване (ex tunc)?

               3)

               При положителен отговор на първия въпрос, в случай че в националната правна уредба при влизането в сила на Директива 1999/70/ЕО вече съществуват еквивалентни правни мерки по смисъла на клауза 5.1 от Рамковото споразумение за срочната работа, което представлява неразделна част от тази директива, като член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920, за който става въпрос в разглежданото дело, дали представлява непозволено намаляване на общото ниво на закрила на работниците на срочни трудови договори в националната правна уредба по смисъла на клаузи 8.1 и 8.3 от Рамковото споразумение приемането на нормативна разпоредба, обоснована с изискването за прилагане на Рамковото споразумение, като член 7 от Президентски указ № 164/2004, представляващ предмет на разглеждане в делото по главното производство, когато този член предвижда като единствен способ за закрила на работниците на срочни трудови договори срещу злоупотреба задължението от страна на работодателя за заплащане на възнаграждението и на обезщетението за уволнение, в случай на противозаконно наемане на работници с последователни срочни трудови договори, като се отчита фактът, че:

                           а)

                           задължението за заплащане на възнаграждението и на обезщетението за уволнение е предвидено от националното право във всеки случай на трудово правоотношение и не е специално насочено към предотвратяване на злоупотреба по смисъла на Рамковото споразумение и

                           б)

                           прилагането на предшестващата еквивалентна правна мярка има за правна последица признаването на срочни трудови договори за договори с неопределена продължителност?

               4)

               При положителен отговор на предишните въпроси, дали националният съд при тълкуване на своето национално право в съответствие с Директива 1999/70/ЕО следва да остави без приложение несъответстващите на тази директива разпоредби, съдържащи се в законовата уредба, приета с позоваване на изискването за прилагане на Рамковото споразумение, която обаче предвижда намаляване на общото ниво на закрила на работниците на срочни трудови договори във вътрешната правна уредба, като разпоредбите на член 7 и член 11 от Президентски указ № 164/2004, и да приложи вместо тях разпоредбите, съдържащи се в еквивалентната национална уредба, предшестваща влизането в сила на директивата, като разпоредбите на член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920?

               5)

               В случай, че националният съд възприеме по принцип за приложима по дело, отнасящо се до срочната работа, разпоредба (в конкретния случай член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920), която представлява еквивалентна правна мярка по смисъла на клауза 5.1 от Рамковото споразумение за срочната работа, представляващо неразделна част от Директива 1999/70/ЕО, и — въз основа на тази разпоредба — констатацията, че ако последователни трудови договори са сключени като срочни договори без обективна причина, свързана с естеството, с вида и с всички характеристики на предоставяната дейност, това води след себе си признаването, че тези договори са трудови договори с неопределена продължителност:

                           а)

                           дали е съвместимо с общностното право тълкуване и прилагане на националното право от страна на националния съд, съгласно което във всеки случай представлява обективна причина за сключването на срочни трудови договори обстоятелството, че като правно основание за сключването им е използвана разпоредба относно работата по срочни трудови договори за задоволяването на нужди със сезонен, периодичен, временен или извънреден характер, дори и в действителност задоволяваните нужди да са „устойчиви и дълготрайни“;

                           б)

                           дали е съвместимо с общностното право тълкуване и прилагане на националното право от страна на националния съд, съгласно което разпоредба, забраняваща преобразуването на срочни трудови договори в обществения сектор в трудови договори с неопределена продължителност, следва да се тълкува в смисъл, че в обществения сектор във всички случаи съществува абсолютна забрана за преобразуването на срочен трудов договор или правоотношение в договор или правоотношение с неопределена продължителност, даже в случай, че противозаконно е сключен като срочен договор, доколкото в действителност задоволяваните нужди са „устойчиви и дълготрайни“, и на националния съд не е оставена възможността в такива случаи да прогласи действителния характер на разглежданото трудово правоотношение и неговата правилна квалификация като договор с неопределена продължителност; или тази забрана следва да се ограничи единствено до срочните трудови договори, които действително са сключени за задоволяването на временни, непредвидими, спешни, извънредни или други подобни нужди, а не и в случай, при който всъщност са сключени за задоволяването на „устойчиви и дълготрайни“ нужди?


title: Дело C-177/13 P: Жалба, подадена на 9 април 2013 г. от Marek Marszałkowski срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 4 февруари 2013 г. по дело T-159/11 — Marszałkowski/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/4

         Жалба, подадена на 9 април 2013 г. от Marek Marszałkowski срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 4 февруари 2013 г. по дело T-159/11 — Marszałkowski/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG
   (Дело C-177/13 P)
   2013/C 207/06
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Marek Marszałkowski (представител: C. Sadkowski, radca prawny)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло обжалваното решение на Общия съд, да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 11 януари 2011 г. (преписка R 760/2010-4), СХВП да бъде задължена да регистрира заявената от жалбоподателя марка „Marko Walichnowy“ за посочените в жалбата стоки, а другата страна в производството по обжалване да бъде осъдена да заплати съдебните разноски по настоящото производство и по производството пред Общия съд,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени изцяло обжалваното решение на Общия съд и делото да се върне на Общия съд за ново разглеждане в съответствие с член 61, първа алинея, второ изречение от Статута на Съда.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят поддържа, че Общият съд се е произнесъл в нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 и член 48, параграф 2 от процедурния си правилник.
   Що се отнася до нарушението на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, жалбоподателят твърди, че решението на Общия съд:

               —

               е неправилно, доколкото Общият съд не е приложил правилните критерии за преценка дали стоките, за които са заявени конфликтните марки, са сходни,

               —

               е неправилно поради нарушение на член 8, параграф 1, буква б), доколкото е констатирано сходство на конфликтните марки,

               —

               е неправилно, доколкото е констатирано, че думата „MARKO“ е доминиращият елемент в знака „Walichnowy Marko“,

               —

               е неправилно, доколкото не е определен кръгът на съответните потребители, по отношение на които има вероятност от объркване, и доколкото е прието, че тази вероятност е налице за средния полски потребител,

               —

               е неправилно, доколкото не е съобразена репутацията на марката „Walichnowy Marko“ и не е взет предвид фактът, че марката се ползва с приоритет на полска територия още от 1995 г.,

               —

               е неправилно, доколкото не е съобразена степента на внимание, с която средният потребител подхожда към стоките, обозначавани с конфликтните марки, и не е преценено дали тази степен на внимание не би могла да намали вероятността от объркване.

         Що се отнася до нарушението на член 48, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд, жалбоподателят твърди неправилност на констатацията на Общия съд в точка 26 от обжалваното решение, съгласно която твърдението на жалбоподателя, че заявената марка е регистрирана в Полша от 1995 г., е изложено за първи път едва в съдебното заседание.


title: Дело F-91/10: Жалба, подадена на 30 септември 2010 г. — AK/Комисия

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/40

         Жалба, подадена на 30 септември 2010 г. — AK/Комисия
   (Дело F-91/10)
   ()
   2011/C 13/79
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: AK (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за обезщетяване на вредите, претърпени в резултат на това, че не са изготвени доклади за кариерно развитие и не е направена административна проверка, за да се установи наличието на тормоз, както и искането за поправяне на претърпените вреди.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението, с което се отхвърля направеното от жалбоподателя на 24 ноември 2009 г. искане за обезщетяване на вредите, претърпени в резултат на това, че за него не за изготвени доклади за кариерно развитие за периодите 2001-2002, 2004, 2005 и 2008 г., както и че не е направена административна проверка, за да се установи наличието на тормоз;

               —

               да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя 1) сумата от 53 000 EUR поради загубване на възможността да бъде повишен в степен A5 в рамките на процедурата за повишаване за 2003 г., освен това уреждане на неговите пенсионни права посредством плащането на съответните вноски; 2) сумата от 400 EUR на месец (съответстваща на 70 % от разликата между получаваното от него обезщетение за инвалидност и обезщетението, което щеше да получава, ако беше повишен през 2003 г.) и 3) сумата от 35 000 EUR за неимуществените вреди, претърпени в резултат на запазването на неговото незаконосъобразно административно положение, по-специално въпреки решенията на Първоинстанционния съд от 20 април 2005 г. и 6 октомври 2009 г. и Решението на Съда на публичната служба от 13 декември 2007 г.

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-103/09: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 13 юли 2010 г. — Allen и др./Комисия (Публична служба — Служители, наети в рамките на проекта JET — Иск за обезщетение — Разумен срок — Закъснение)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/72

      Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 13 юли 2010 г. — Allen и др./Комисия
      (Дело F-103/09) (1)

      (Публична служба - Служители, наети в рамките на проекта JET - Иск за обезщетение - Разумен срок - Закъснение)
      (2010/C 288/136)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищци: John Allen (Horspath, Обединеното кралство) и други (представители: P. Lasok, QC, I. Hutton и B. Lask, barristers)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)

         Предмет на делото

      Искане за обезщетение за вредите, претърпени от ищците в резултат на обстоятелството, че ответникът не ги е назначил като срочно наети служители за периода, през който са наети от съвместното предприятие JET

         Диспозитив на определението

                  1.

                  Отхвърля иска като недопустим.

                  2.

                  Осъжда г-н Allen и останалите 110 ищци, чиито имена все още са включени в списъка на ищците, да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 37, 13.2.2010 г., стр. 51.


title: Дело C-407/12: Определение на председателя на Съда от 27 март 2013 г. — Европейска комисия/Република Словения

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/58

         Определение на председателя на Съда от 27 март 2013 г. — Европейска комисия/Република Словения
   (Дело C-407/12) (1)

   2013/C 225/121
   Език на производството: словенски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 331, 27.10.2012 г.


title: Дело C-585/10: Преюдициално запитване, отправено от Vestre Landsret (Дания) на 13 декември 2010 г. — Niels Møller/Haderslev Kommune

text:
               5.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/8

         Преюдициално запитване, отправено от Vestre Landsret (Дания) на 13 декември 2010 г. — Niels Møller/Haderslev Kommune
   (Дело C-585/10)
   2011/C 38/10
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Vestre Landsret

      Страни в главното производство

      Ищец: Niels Møller

      Ответник: Haderslev Kommune

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли точка 6.6, буква в) от приложение I към Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (1) да се тълкува в смисъл, че местата за млади свине попадат в приложното поле на тази разпоредба?

      (1)  ОВ L 257, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 183.


title: Дело C-84/15: Решение на Съда (десети състав) от 17 март 2016 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Sonos Europe BV/Staatssecretaris van Financiën (Преюдициално запитване — Регламент (ЕИО) № 2658/87 — Митнически съюз и Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Позиции 8517, 8518, 8519, 8527 и 8543 — Самостоятелен апарат, проектиран да получава, приема и възпроизвежда стрийминг на цифрови аудиофайлове под формата на усилен звуков сигнал)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/14

         Решение на Съда (десети състав) от 17 март 2016 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Sonos Europe BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-84/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕИО) № 2658/87 - Митнически съюз и Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Позиции 8517, 8518, 8519, 8527 и 8543 - Самостоятелен апарат, проектиран да получава, приема и възпроизвежда стрийминг на цифрови аудиофайлове под формата на усилен звуков сигнал))
   (2016/C 156/19)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sonos Europe BV

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Диспозитив

   Комбинираната номенклатура, представляваща приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен последователно с Регламент (ЕО) № 1031/2008 на Комисията от 19 септември 2008 г. и с Регламент (ЕО) № 948/2009 на Комисията от 30 септември 2009 г., следва да се тълкува в смисъл, че като се вземе предвид преценката на запитващата юрисдикция на всички фактически обстоятелства, с които тя разполага, самостоятелен апарат, проектиран да получава, приема и възпроизвежда стрийминг на цифрови аудиофайлове под формата на усилен звуков сигнал, какъвто е разглежданият в главното дело апарат, трябва да бъде класиран в тарифна позиция 8519 от тази номенклатура

      (1)  ОВ C 146, 4.5.2015 г.


title: Дело C-128/09: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 6 април 2009 г. — Antoine Boxus, Willy Roua/Région wallonne

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/18

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 6 април 2009 г. — Antoine Boxus, Willy Roua/Région wallonne
   (Дело C-128/09)
   2009/C 153/35
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Ищци: Antoine Boxus, Willy Roua

      Ответник: Région wallonne

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли член 1.5 от Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (1) да се тълкува като изключващ от своето приложно поле законодателство — като декретът на Валонския регион от 17 юли 2008 г. относно някои разрешителни, за които съществуват императивни съображения от обществен интерес — което само обявява, че за предоставянето на разрешителни за градоустройство, разрешителни съгласно нормите за опазване на околната среда и еднократни разрешителни за изброените в директивата дейности и строителни работи „са били установени императивни съображения от обществен интерес“ и което „утвърждава“ разрешителните, за които е обявено, че „са били установени императивни съображения от обществен интерес“?

               2)

                           а)

                           Допускат ли членове 1, 5, 6, 7, 8 и 10а от Директива 85/337/ЕИО, изменена с Директива на Съвета № 97/11/ЕО (2) и с Директива на Европейския парламент и на Съвета № 2003/35/ЕО (3), правен режим, предоставящ правото на осъществяване на проект, подлежащ на оценка на въздействието, със закон, за който не съществува процедура за преразглеждане пред съд или друг независим и безпристрастен орган, установен по закон, с цел оспорване на материалната или процесуалната законосъобразност на решението, предоставящо правото за осъществяване на проекта?

                           б)

                           Трябва ли член 9 от Конвенцията от Орхус за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси, сключена на 25 юни 1998 година и одобрена от Европейската общност с Решение на Съвета 2005/370/ЕО от 17 февруари 2005 г. (4), да се тълкува като изискващ от държавите-членки да предвидят възможността за предявяване на иск пред съд или друг независим и безпристрастен орган, установен по закон, с цел оспорване на материалната или процесуалната законосъобразност на решения, действия или бездействия, предмет на разпоредбите на член 6, по въпроси, свързани както с материалноправния, така и с процесуалноправния режим на предоставяне на разрешителни за проекти, подлежащи на оценка на въздействието?

                           в)

                           С оглед на Конвенцията от Орхус за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси, сключена на 25 юни 1998 година и одобрена от Европейската общност с Решение на Съвета 2005/370/ЕО от 17 февруари 2005 г. трябва ли член 10а от Директива 85/337/ЕИО, изменена с Директива 2003/35/ЕО, да се тълкува като изискващ от държавите-членки да предвидят възможността за предявяване на иск пред съд или друг независим и безпристрастен орган, установен по закон, с цел оспорване на материалната или процесуалната законосъобразност на решения, действия или бездействия по въпроси, свързани както с материалноправния, така и с процесуалноправния режим на предоставяне на разрешителни за проекти, подлежащи на оценка на въздействието?

      (1)  Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).

      (2)  Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година за изменение на Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на определени публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 73, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254).

      (3)  Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 156, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 8; Поправка ОВ L 298/23, 16.11.2007 г.)

      (4)  Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 година за сключване от името на Европейската общност на Конвенцията за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).


title: Дело T-275/14: Жалба, подадена на 30 април 2014 г.  — Drahtwerk St. Ingbert и др./Комисия

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/28

         Жалба, подадена на 30 април 2014 г. — Drahtwerk St. Ingbert и др./Комисия
   (Дело T-275/14)
   2014/C 223/33
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Drahtwerk St. Ingbert GmbH (Санкт Ингберт, Германия) DWK Drahtwerk Köln GmbH (Кьолн, Германия), Kalksteingrube Auersmacher GmbH (Фьолклинген, Германия), Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Дилинген, Германия), Stahlguss Saar GmbH (Санкт Ингберт) и Zentralkokerei Saar GmbH (Дилинген) (представители: S. Altenschmidt и H. Janssen, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2013 година по дело държавна помощ SA.33995 (2013/C) — Подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три правни основания.

               1.

               Първо правно основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като предвидената в Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) допълнителна такса по EEG и особеният компенсационен режим не представляват отпускане на държавни или контролирани от държавата ресурси. Всички релевантни за квалифицирането на тези мерки факти са били установени в досъдебната процедура със страни Комисията и Федерална република Германия. Повече няма съмнения, които Комисията да е длъжна да установява в производството по член 108, параграф 2 ДФЕС и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (1).

               2.

               Второ правно основание: нарушение на член 108, параграф 1 ДФЕС и на принципа на правна сигурност

                           —

                           В това отношение жалбоподателите твърдят, че Комисията не се е съобразила с член 108, параграф 1 ДФЕС и с принципа на правна сигурност, като е прибягнала до производството за нова помощ по член 4, параграф 4 от Регламент № 659/1999, вместо до производството за съществуваща помощ по член 17 и следващите от Регламент № 659/1999, за да провери предварителната си оценка на EEG като помощ. В това отношение те по-специално посочват, че с решение от 22 май 2002 г. Комисията не е квалифицирала EEG от 2000 г. като помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като не е налице прехвърляне на държавни ресурси. В сравнение с решението на Комисията от 22 май 2002 г. измененията на EEG от 2000 г. в EEG от 2012 г. не са били съществени. Следователно Комисията е можела да изрази различното си правно тълкуване в производство по член 108, параграф 1 ДФЕС, без да обременява жалбоподателите.

               3.

               Трето правно основание: нарушение на член 41 от Хартата на основните права и на принципа на състезателното начало

                           —

                           По-нататък жалбоподателите твърдят, че ответникът е приел обжалваното решение, без преди това да им даде възможност да изразят становище.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО, ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.


title: Дело T-435/17: Жалба, подадена на 30 март 2017 г. — Grendene/EUIPO — Hipanema (HIPANEMA)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/54

         Жалба, подадена на 30 март 2017 г. — Grendene/EUIPO — Hipanema (HIPANEMA)
   (Дело T-435/17)
   (2017/C 283/83)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Grendene, SA (Собрал, Бразилия) (представител: J. L. de Castro Hermida, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Hipanema (Париж, Франция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка със словния елемент „HIPANEMA“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 154 586

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 20 януари 2017 г. по преписка R 629/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и вместо него да постанови друго, с което да приеме за установено, че стоките, за които се иска регистрацията на спорната марка, и стоките, защитени от ползващите се с приоритет марки, на които се основава възражението, си приличат, така че могат да се приемат за сходни за целите на прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Европейския съюз,

               —

               след като приеме, че е налице такова сходство, Общият съд да сравни словните елементи на спорните знаци, което не е било направено нито на стадия на възражението, нито на този на обжалването по административен ред, да заключи, че е налице идентичност, както във фонетично, така и в семантично отношение в графичния аспект на знаците, както и че е невъзможно мирно съвместно съществуване на конфликтните марки, и в крайна сметка, че следва да се отхвърли искането за защита в Европейския съюз на международната марка № 1 154 586 „HIPANEMA“, клас 14, или, ако Общият съд реши, че не е компетентен, да върне преписката на апелативния състав със задължителния указания да приеме за установено наличието на сходство между конфликтните марки.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-490/14: Решение на Съда (втори състав) от 29 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Freistaat Bayern/Verlag Esterbauer GmbH (Преюдициално запитване — Правна закрила на базите данни — Директива 96/9/ЕО — Член 1, параграф 2 — Обхват — Бази данни — Топографски карти — Самостоятелност на материалите, от които е съставена базата данни — Възможност за отделяне на тези материали, без да се засегне стойността на тяхното информационно съдържание — Вземане предвид на предназначението на топографската карта за потребителя)

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/5

         Решение на Съда (втори състав) от 29 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Freistaat Bayern/Verlag Esterbauer GmbH
   (Дело C-490/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Правна закрила на базите данни - Директива 96/9/ЕО - Член 1, параграф 2 - Обхват - Бази данни - Топографски карти - Самостоятелност на материалите, от които е съставена базата данни - Възможност за отделяне на тези материали, без да се засегне стойността на тяхното информационно съдържание - Вземане предвид на предназначението на топографската карта за потребителя))
   (2015/C 429/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Freistaat Bayern

      Ответник: Verlag Esterbauer GmbH

      Диспозитив

   Член 1, параграф 2 от Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни, трябва да се тълкува в смисъл, че географските данни, които трето лице извлича от топографска карта, за да изработи и пусне на пазара друга карта, след извличането им запазват достатъчна информационна стойност, за да могат да се квалифицират като „самостоятелни материали“ от „база данни“ по смисъла на посочената разпоредба.

      (1)  ОВ C 34, 2.2.2015 г.


title: Дело C-211/16: Преюдициално запитване от Commissione Tributaria Provinciale di Torino (Италия), постъпило на 15 април 2016 г. — Bimotor SpA/Agenzia delle Entrate - Direzione Provinciale II di Torino

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/7

         Преюдициално запитване от Commissione Tributaria Provinciale di Torino (Италия), постъпило на 15 април 2016 г. — Bimotor SpA/Agenzia delle Entrate - Direzione Provinciale II di Torino
   (Дело C-211/16)
   (2016/C 251/10)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione Tributaria Provinciale di Torino

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Bimotor SpA

      Ответник: Agenzia delle Entrate - Direzione Provinciale II di Torino

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли общностната правна уредба в областта на ДДС (Шеста директива 77/388/ЕИО (1) на Съвета от 17 май 1977 г., изменена с Директива 2002/38/ЕО (2), и Директива 2006/112/ЕО (3)) правна уредба на държава членка, каквато се съдържа в член 34, първа алинея от Закон № 388 от 23 декември 2000 г., и съгласно която възстановяването или прихващането на данъчен кредит по ДДС се извършва в рамките на отделна финансова година не изцяло, а само до предварително определен максимален размер?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).

      (2)  Директива 2002/38/ЕО на Съвета от 7 май 2002 година относно временно изменение на Директива 77/388/ЕИО по отношение на режима на данъка върху добавената стойност за услугите по разпространение на радио и телевизия и някои извършвани по електронен път услуги (ОВ L 128, стр. 41).

      (3)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).