title: Дело C-47/18: Решение на Съда (първи състав) от 18 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien — Австрия) — Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej — Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad/Stephan Riel, в качеството на синдик на Alpine Bau GmbH (Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Съдебна компетентност по граждански и търговски дела — Приложно поле — Член 1, параграф 2, буква б) — Несъстоятелност, конкордати и други аналогични производства — Изключване — Иск за установяване на вземане с цел включването му в списъка на вземанията в производство по несъстоятелност — Прилагане на Регламент (ЕО) № 1346/2000 — Член 41 — Съдържание на изявлението за предявяване на вземане — Главно и вторично производство по несъстоятелност — Висящ процес (lis pendens) и свързани искове — Прилагане по аналогия на член 29, параграф 1 от Регламент № 1215/2012 — Недопустимост)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/9

      Решение на Съда (първи състав) от 18 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien — Австрия) — Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej — Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad/Stephan Riel, в качеството на синдик на Alpine Bau GmbH
      (Дело C-47/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Съдебна компетентност по граждански и търговски дела - Приложно поле - Член 1, параграф 2, буква б) - Несъстоятелност, конкордати и други аналогични производства - Изключване - Иск за установяване на вземане с цел включването му в списъка на вземанията в производство по несъстоятелност - Прилагане на Регламент (ЕО) № 1346/2000 - Член 41 - Съдържание на изявлението за предявяване на вземане - Главно и вторично производство по несъстоятелност - Висящ процес (lis pendens) и свързани искове - Прилагане по аналогия на член 29, параграф 1 от Регламент № 1215/2012 - Недопустимост)
      (2019/C 399/09)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Wien

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej — Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad

         Ответник: Stephan Riel, в качеството на синдик на Alpine Bau GmbH

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че иск за установяване на вземания с цел включването им в списъка на вземанията в производство по несъстоятелност като разглеждания в главното производство е изключен от приложното поле на този регламент.

                  2)

                  Член 29, параграф 1 от Регламент № 1215/2012 трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага, нито дори по аналогия, за искове като разглеждания в главното производство, които са изключени от приложното поле на този регламент, а попадат в приложното поле на Регламент № 1346/2000.

                  3)

                  Член 41 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност трябва да се тълкува в смисъл, че кредиторът може да предяви вземане в производството по несъстоятелност, без да посочи изрично датата на възникването му, когато законът на държавата членка, на чиято територия е образувано производството, не предвижда задължение за посочване на тази дата, а тя може без особена трудност да се изведе от споменатите в член 41 документи, които доказват вземането, което компетентният орган, натоварен с установяването на вземанията, следва да прецени.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело C-63/18: Решение на Съда (пети състав) от 26 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Италия) — Vitali SpA/Autostrade per l'Italia SpA (Преюдициално запитване — Членове 49 и 56 ДФЕС — Възлагане на обществени поръчки — Директива 2014/24/ЕС — Член 71 — Подизпълнители — Национална правна уредба, която ограничава възможността за използване на подизпълнители до 30 % от общата сума на поръчката)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/10

      Решение на Съда (пети състав) от 26 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Италия) — Vitali SpA/Autostrade per l'Italia SpA
      (Дело C-63/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Членове 49 и 56 ДФЕС - Възлагане на обществени поръчки - Директива 2014/24/ЕС - Член 71 - Подизпълнители - Национална правна уредба, която ограничава възможността за използване на подизпълнители до 30 % от общата сума на поръчката)
      (2019/C 399/10)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Vitali SpA

         Ответник: Autostrade per l'Italia SpA

         Диспозитив

      Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО, изменена с Делегиран регламент (ЕС) 2015/2170 на Комисията от 24 ноември 2015 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която ограничава до 30 % дела от поръчката, който оферентът има право да възложи на трети лица — подизпълнители.

         (1)  ОВ C 166, 14.5.2018 г.


title: Съединени дела C-95/18 и С-96/18: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Sociale Verzekeringsbank/F. van den Berg (C-95/18), H. D. Giesen (C-95/18), C. E. Franzen (C-96/18) (Преюдициално запитване — Социална сигурност на работниците мигранти — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Член 13 — Приложимо законодателство — Лице, което пребивава в държава членка, към което се прилага Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Обезщетения съгласно схемата на осигуряване за старост или за детски надбавки — Държава членка на пребиваване и държава членка на заетост — Отказ)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/10

      Решение на Съда (четвърти състав) от 19 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Sociale Verzekeringsbank/F. van den Berg (C-95/18), H. D. Giesen (C-95/18), C. E. Franzen (C-96/18)
      (Съединени дела C-95/18 и С-96/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална сигурност на работниците мигранти - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Член 13 - Приложимо законодателство - Лице, което пребивава в държава членка, към което се прилага Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Обезщетения съгласно схемата на осигуряване за старост или за детски надбавки - Държава членка на пребиваване и държава членка на заетост - Отказ)
      (2019/C 399/11)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Sociale Verzekeringsbank

         Ответници: F. van den Berg (C-95/18), H. D. Giesen (C-95/18), C. E. Franzen (C-96/18)

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 45 ДФЕС и 48 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат законодателство на държава членка, съгласно което работник мигрант, който пребивава в тази държава членка и въз основа на член 13 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) № 1992/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г., е подчинен на социалноосигурителното законодателство на държавата членка на заетост, не е осигурен по социалноосигурителната схема на държавата членка на пребиваване дори когато съгласно законодателството на държавата членка на заетост този работник няма право на пенсия за осигурителен стаж и възраст или на семейни надбавки.

                  2)

                  Член 13 от Регламент № 1408/71, изменен и актуализиран с Регламент № 118/97, изменен с Регламент № 1992/2006, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държава членка — на чиято територия пребивава работник мигрант и която не е компетентна по силата на този член — да обуслови предоставянето на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст на този работник мигрант от задължение за осигуряване, което включва плащането на задължителни вноски.

         (1)  ОВ C 161, 7.5.2018 г.


title: Дело C-222/18: Решение на Съда (пети състав) от 18 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet (Преюдициално запитване — Трансгранично здравно обслужване — Директива 2011/24/ЕС — Член 3, буква к) и член 11, параграф 1 — Медицинско предписание — Понятие — Признаване на медицинско предписание, издадено в друга държава членка от правоспособно лице — Условия — Свободно движение на стоки — Забрана на мерките с равностоен на количествени ограничения на износа ефект — Членове 35 ДФЕС и 36 ДФЕС — Наложено на аптека ограничение за отпускане на лекарствени продукти по медицинско предписание — Поръчка, направена в друга държава членка — Обосноваване — Закрила на здравето и живота на хората — Директива 2001/83/ЕО — Член 81, втора алинея — Снабдяване с лекарствени продукти на населението на държава членка)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/11

      Решение на Съда (пети състав) от 18 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet
      (Дело C-222/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Трансгранично здравно обслужване - Директива 2011/24/ЕС - Член 3, буква к) и член 11, параграф 1 - Медицинско предписание - Понятие - Признаване на медицинско предписание, издадено в друга държава членка от правоспособно лице - Условия - Свободно движение на стоки - Забрана на мерките с равностоен на количествени ограничения на износа ефект - Членове 35 ДФЕС и 36 ДФЕС - Наложено на аптека ограничение за отпускане на лекарствени продукти по медицинско предписание - Поръчка, направена в друга държава членка - Обосноваване - Закрила на здравето и живота на хората - Директива 2001/83/ЕО - Член 81, втора алинея - Снабдяване с лекарствени продукти на населението на държава членка)
      (2019/C 399/12)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

         Ответник: Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

         Диспозитив

      Член 3, буква к) и член 11, параграф 1 от Директива 2011/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 година за упражняване на правата на пациентите при трансгранично здравно обслужване трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, съгласно която не е разрешено на аптека в съответната държава членка да отпуска лекарствени продукти, за които се изисква медицинско предписание, въз основа на поръчка, когато последната е направена от здравен специалист, който има право да предписва лекарствени продукти и да практикува в друга държава членка, докато подобно отпускане е разрешено, когато такава поръчка се прави от здравен специалист, който има право да практикува в първата държава членка, като се прави уточнението, че съгласно въпросната правна уредба в такива поръчки не се посочва името на съответния пациент.
      Членове 35 ДФЕС и 36 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат такава национална правна уредба, доколкото тя е обоснована от цел за закрила на здравето и живота на хората, в състояние е да гарантира осъществяването на тази цел и не надхвърля необходимото за нейното постигане, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 221, 25.6.2018 г.


title: Дело C-251/18: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Noord Holland — Нидерландия) — Trace Sport/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven (Преюдициално запитване — Търговска политика — Антидъмпингови мита — Внос на велосипеди, изпратени от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис — Разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено върху вноса на велосипеди с произход от Китай, като в него се включват посочените държави — Регламент за изпълнение (ЕС) № 501/2013 — Валидност — Допустимост — Неподаване на жалба за отмяна от страна на жалбоподателя в главното производство — Свързан вносител — Процесуална легитимация за искане на отмяна — Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Член 13 — Заобикаляне — Член 18 — Неоказване на съдействие — Доказване — Съвкупност от улики)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/12

      Решение на Съда (четвърти състав) от 19 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Noord Holland — Нидерландия) — Trace Sport/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven
      (Дело C-251/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Търговска политика - Антидъмпингови мита - Внос на велосипеди, изпратени от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис - Разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено върху вноса на велосипеди с произход от Китай, като в него се включват посочените държави - Регламент за изпълнение (ЕС) № 501/2013 - Валидност - Допустимост - Неподаване на жалба за отмяна от страна на жалбоподателя в главното производство - Свързан вносител - Процесуална легитимация за искане на отмяна - Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Член 13 - Заобикаляне - Член 18 - Неоказване на съдействие - Доказване - Съвкупност от улики)
      (2019/C 399/13)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Noord-Holland

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Trace Sport

         Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

         Диспозитив

      Регламент за изпълнение (ЕС) № 501/2013 на Съвета от 29 май 2013 година за разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено с Регламент за изпълнение (ЕС) № 990/2011 върху вноса на велосипеди с произход от Китайската народна република, за да включва вноса на велосипеди, изпращани от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис, независимо дали са декларирани с произход от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис, е невалиден в частта, в която се отнася до вноса на велосипеди, изпращани от Шри Ланка, независимо дали са декларирани с произход от тази държава.

         (1)  ОВ C 276, 6.8.2018 г.


title: Дело C-366/18: Решение на Съда (шести състав) от 18 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 33 de Madrid — Испания) — José Manuel Ortiz Mesonero/UTE Luz Madrid Centro (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2010/18/ЕС — Ревизирано рамково споразумение за родителския отпуск — Национално законодателство, съгласно което условие за предоставянето на родителски отпуск е намаляването на работното време при пропорционално намаляване на трудовото възнаграждение — Работа на смени при променлив график — Искане на работника да полага труд при фиксирано работно време, за да се грижи за малолетните си деца — Директива 2006/54/ЕО — Равни възможности и равно третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите — Непряка дискриминация — Частична недопустимост)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/14

      Решение на Съда (шести състав) от 18 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 33 de Madrid — Испания) — José Manuel Ortiz Mesonero/UTE Luz Madrid Centro
      (Дело C-366/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2010/18/ЕС - Ревизирано рамково споразумение за родителския отпуск - Национално законодателство, съгласно което условие за предоставянето на родителски отпуск е намаляването на работното време при пропорционално намаляване на трудовото възнаграждение - Работа на смени при променлив график - Искане на работника да полага труд при фиксирано работно време, за да се грижи за малолетните си деца - Директива 2006/54/ЕО - Равни възможности и равно третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите - Непряка дискриминация - Частична недопустимост)
      (2019/C 399/15)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Social no 33 de Madrid

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: José Manuel Ortiz Mesonero

         Ответник: UTE Luz Madrid Centro

         Диспозитив

      Директива 2010/18/ЕС на Съвета от 8 март 2010 година за прилагане на ревизираното рамково споразумение за родителския отпуск, сключено между Конфедерацията на европейския бизнес (BUSINESSEUROPE), Европейската асоциация на занаятите и малките и средните предприятия (UEAPME), Европейския център на предприятията с държавно участие и на предприятията от общ икономически интерес (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ETUC), и за отмяна на Директива 96/34/ЕО, трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага спрямо национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда, че за да полага пряко грижи за малолетни или членове на своето семейство, които са на негова издръжка, работник има правото да намали нормалната продължителност на работното си време при пропорционално намаляване на неговата заплата, без да може, когато обичайният му режим на работа е на смени с променлив график, да се ползва от фиксиран график, като запази нормалната продължителност на работното си време.

         (1)  ОВ C 294, 20.8.2018 г.


title: Дело C-527/18: Решение на Съда (втори състав) от 19 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Gesamtverband Autoteile-Handel e.V./KIA Motors Corporation (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Моторни превозни средства Регламент (ЕО) № 715/2007 — Член 6, параграф 1, първо изречение — Информация за ремонт и техническо обслужване на превозното средство — Задължения на производителя към независимите оператори — Неограничен и стандартизиран достъп до тази информация — Начин на предоставяне — Забрана за дискриминация)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/15

      Решение на Съда (втори състав) от 19 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Gesamtverband Autoteile-Handel e.V./KIA Motors Corporation
      (Дело C-527/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Моторни превозни средства Регламент (ЕО) № 715/2007 - Член 6, параграф 1, първо изречение - Информация за ремонт и техническо обслужване на превозното средство - Задължения на производителя към независимите оператори - Неограничен и стандартизиран достъп до тази информация - Начин на предоставяне - Забрана за дискриминация)
      (2019/C 399/17)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gesamtverband Autoteile-Handel e.V.

         Ответник: KIA Motors Corporation

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6, параграф 1, първо изречение от Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства, трябва да се тълкува в смисъл, че не задължава производителите на моторни превозни средства да предоставят на независимите оператори достъп до информацията за ремонт и техническо обслужване на превозни средства във формат, който може да бъде предмет на електронна обработка.

                  2)

                  Член 6, параграф 1, първо изречение от Регламент № 715/2007 трябва да се тълкува в смисъл, че откриването, в полза на оторизирани търговци и сервизи от производител на моторни превозни средства, на допълнителен информационен канал за дистрибуцията на оригинални резервни части от оторизирани търговци и сервизи чрез участие на доставчик на информационни услуги не съставлява дискриминационен достъп на независимите оператори спрямо достъпа, с който разполагат оторизираните търговци и сервизи по смисъла на тази разпоредба, тъй като независимите оператори така или иначе разполагат с недискриминационен достъп до информацията за ремонт и техническо обслужване на превозни средства, що се отнася до предлаганото съдържание и предоставения достъп на оторизираните търговци и сервизи.

         (1)  ОВ C 445, 10.12.2018 г.


title: Дело C-556/18: Решение на Съда (седми състав) от 26 септември 2019 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Политика на Европейския съюз в областта на водите — Директива 2000/60/ЕО — Член 13, параграфи 1 и 7, както и член 15, параграф 1 — Неприемане, непубликуване и непредставяне на Европейската комисия на преразгледаните и актуализирани планове за управление на речни басейни в районите на Ланзароте, Фуертевентура, Гран Канария, Тенерифе, Ла Гомера, Ла Палма и Ел Йеро (Испания) — Член 14 — Липса на информация за и на консултации с обществеността относно преразглеждането и актуализирането)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/17

      Решение на Съда (седми състав) от 26 септември 2019 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
      (Дело C-556/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Политика на Европейския съюз в областта на водите - Директива 2000/60/ЕО - Член 13, параграфи 1 и 7, както и член 15, параграф 1 - Неприемане, непубликуване и непредставяне на Европейската комисия на преразгледаните и актуализирани планове за управление на речни басейни в районите на Ланзароте, Фуертевентура, Гран Канария, Тенерифе, Ла Гомера, Ла Палма и Ел Йеро (Испания) - Член 14 - Липса на информация за и на консултации с обществеността относно преразглеждането и актуализирането)
      (2019/C 399/19)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve и S. Pardo Quintillán)

         Ответник: Кралство Испания (представител: M. J. García-Valdecasas Dorrego)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е довело до успешен край в предвидения срок информирането на и консултациите с обществеността относно преразглеждането и актуализирането на плановете за управление на речни басейни в районите на Ланзароте, Фуертевентура, Гран Канария, Тенерифе, Ла Гомера, Ла Палма и Ел Йеро, и като не е приело, публикувало и представило на Европейската комисия в предвидения срок актовете за преразглеждане и актуализация на тези планове за управление, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 13, параграф 7 във връзка с член 13, параграф 1, член 14 и член 15, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите, изменена с Директива 2013/64/ЕС на Съвета от 17 декември 2013 г.

                  2)

                  Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 381, 22.10.2018 г.


title: Дело C-600/18: Решение на Съда (осми състав) от 26 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — UTEP 2006. SRL/Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály (Преюдициално запитване — Автомобилен транспорт — Членове 91 и 92 ДФЕС — Регламент (ЕС) № 165/2014 — Член 32, параграф 3, член 33, параграф 1 и член 41, параграф 1 — Нарушения на правилата относно използването на тахограф — Задължения за държавите членки да предвидят ефективни, възпиращи и недискриминационни санкции — Установени и неустановени малки и средни предприятия — Диференцирано третиране)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/18

      Решение на Съда (осми състав) от 26 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — UTEP 2006. SRL/Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály
      (Дело C-600/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Автомобилен транспорт - Членове 91 и 92 ДФЕС - Регламент (ЕС) № 165/2014 - Член 32, параграф 3, член 33, параграф 1 и член 41, параграф 1 - Нарушения на правилата относно използването на тахограф - Задължения за държавите членки да предвидят ефективни, възпиращи и недискриминационни санкции - Установени и неустановени малки и средни предприятия - Диференцирано третиране)
      (2019/C 399/20)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UTEP 2006. SRL

         Ответник: Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

         Диспозитив

      Член 41, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 165/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година относно тахографите в автомобилния транспорт, за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт и за изменение на Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска административна практика на държава членка, съгласно която за разлика от неустановените малки и средни предприятия за автомобилен транспорт, на установените в тази държава членка малки и средни предприятия може да бъде наложена по-лека санкция, изразяваща се в предупреждение вместо административна глоба, когато такива малки и средни предприятия за първи път допуснат нарушение на разпоредбите на Регламент № 165/2014 с еднаква тежест.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Съединени дела C-662/18 и C-672/18: Решение на Съда (осми състав) от 18 септември 2019 г. (преюдициални запитвания от Conseil d'État — Франция) — AQ (C-662/18), DN (C-672/18)/Ministre de l’Action et des Comptes publics (Преюдициално запитване — Пряко данъчно облагане — Директива 90/434/ЕИО — Директива 2009/133/ЕО — Член 8 — Капиталови печалби от замяна на ценни книжа — Прехвърляне на получени при замяната ценни книжа — Капиталова печалба, поставена под режим на отложено облагане — Облагане на акционерите — Облагане по различни правила за определяне на данъчната основа и данъчната ставка — Данъчни облекчения при определянето на данъчната основа, с които се отчита срокът на притежаване на ценните книжа)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/18

      Решение на Съда (осми състав) от 18 септември 2019 г. (преюдициални запитвания от Conseil d'État — Франция) — AQ (C-662/18), DN (C-672/18)/Ministre de l’Action et des Comptes publics
      (Съединени дела C-662/18 и C-672/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Пряко данъчно облагане - Директива 90/434/ЕИО - Директива 2009/133/ЕО - Член 8 - Капиталови печалби от замяна на ценни книжа - Прехвърляне на получени при замяната ценни книжа - Капиталова печалба, поставена под режим на отложено облагане - Облагане на акционерите - Облагане по различни правила за определяне на данъчната основа и данъчната ставка - Данъчни облекчения при определянето на данъчната основа, с които се отчита срокът на притежаване на ценните книжа)
      (2019/C 399/21)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: AQ (C-662/18), DN (C-672/18)

         Ответник: Ministre de l’Action et des Comptes publics

         Диспозитив

      Член 8, параграфи 1 и 6 от Директива 2009/133/ЕО на Съвета от 19 октомври 2009 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, отделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки, както и при прехвърлянето на седалище на SE или SCE в друга държава членка, и член 8, параграф 1 и параграф 2, втора алинея от Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки, трябва да се тълкуват в смисъл, че при замяна на ценни книжа изискват към поставената под режим на отложено облагане капиталова печалба от заменените ценни книжа и към капиталовата печалба от прехвърлянето на получените в замяна ценни книжа да се прилага същото данъчно третиране от гледна точка на данъчната ставка и от гледна точка на прилагането на данъчно облекчение за отчитане на срока на притежаване на ценните книжа като данъчното третиране, което би било приложено спрямо капиталовата печалба, която би възникнала при прехвърлянето на съществуващите преди замяната ценни книжа, ако тази замяна не беше извършена.

         (1)  ОВ C 4, 7.1.2019 г.

         ОВ C 25, 21.1.2019 г.


title: Дело C-728/18 P: Жалба, подадена на 22 ноември 2018 г. от EM Research Organization, Inc. срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 25 септември 2018 г. по дело T-180/17 — EM Research Organization/EUIPO — Christoph Fischer и др.

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/19

      Жалба, подадена на 22 ноември 2018 г. от EM Research Organization, Inc. срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 25 септември 2018 г. по дело T-180/17 — EM Research Organization/EUIPO — Christoph Fischer и др.
      (Дело C-728/18 P)
      (2019/C 399/22)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: EM Research Organization, Inc. (представители: J. Liesegang, N. Lang, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Christoph Fischer GmbH, Ole Weinkath, Multikraft Productions- und Handels GmbH, Phytodor AG
      С определение от 25 септември 2019 г. Съдът (седми състав) отхвърля жалбата като отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна и осъжда EM Research Organization, Inc. да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-293/19 P: Жалба, подадена на 10 април 2019 г. от Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 12 февруари 2019 г. по дело T-231/18 — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO - Lupu (Djili)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/20

      Жалба, подадена на 10 април 2019 г. от Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 12 февруари 2019 г. по дело T-231/18 — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO - Lupu (Djili)
      (Дело C-293/19 P)
      (2019/C 399/23)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (представител: C-R Romițan, lawyer)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 2 октомври 2019 г. Съдът (осми състав) отхвърля жалбата като частично недопустима и частично неоснователна и осъжда Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-351/19 P: Жалба, подадена на 30 април 2019 г. от Bruno Gollnisch срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 28 февруари 2019 г. по дело T-375/18, Gollnisch/Парламент

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/20

      Жалба, подадена на 30 април 2019 г. от Bruno Gollnisch срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 28 февруари 2019 г. по дело T-375/18, Gollnisch/Парламент
      (Дело C-351/19 P)
      (2019/C 399/24)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Bruno Gollnisch (представител: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

         Друга страна в производството: Европейски парламент
      С определение от 3 октомври 2019 г. Съдът (осми състав) отхвърли жалбата.


title: Дело T-176/17: Решение на Общия съд от 19 септември 2019 г. — WhiteWave Services/EUIPO — Fernandes (VeGa one) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейкия съюз „VeGa one“ — Посочваща Европейския съюз по-ранна международна регистрация на словния знак „Vegas“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/41

      Решение на Общия съд от 19 септември 2019 г. — WhiteWave Services/EUIPO — Fernandes (VeGa one)
      (Дело T-176/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейкия съюз „VeGa one“ - Посочваща Европейския съюз по-ранна международна регистрация на словния знак „Vegas“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 399/48)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: WhiteWave Services, Inc. (Брумфилд, Колорадо, САЩ), допуснато да замести Sequel Naturals ULC (представител: H. Lindström, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: P. Sipos)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Carlos Fernandes (Грос-Умщат, Германия) (представител: T. Stein, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 9 януари 2017 г. (преписка R 2466/2015-1), постановено в производство по възражение със страни г-н Fernandes и Sequel Naturals

         Диспозитив

                  1)

                     Допуска WhiteWave Services, Inc. да замести Sequel Naturals ULC като жалбоподател по делото.

                  2)

                     Отхвърля жалбата.

                  3)

                     WhiteWave Services понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

                  4)

                     Г-н Carlos Fernandes понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело C-228/19 P: Жалба, подадена на 13 март 2019 г. от ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 17 януари 2019 г. по дело T-368/18 — ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ/EUIPO – Grupo Bimbo (ETI Bumbo)

text:
               2.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/7

      Жалба, подадена на 13 март 2019 г. от ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 17 януари 2019 г. по дело T-368/18 — ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ/EUIPO – Grupo Bimbo (ETI Bumbo)
      (Дело C-228/19 P)
      (2019/C 406/10)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ (представители: D. Cañadas Arcas, P. Merino Baylos, D. Gómez Sánchez и N. Martínez de las Rivas Malagón, abogados)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 24 септември 2019 г. Съдът (шести състав) отхвърля жалбата и осъжда ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-523/19: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Испания), постъпило на 9 юли 2019 г. — ED/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/20

      Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Испания), постъпило на 9 юли 2019 г. — ED/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
      (Дело C-523/19)
      (2019/C 413/23)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Страни в главното производство

         Ищец: ED

         Ответник: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместимо ли е с правото на Съюза съгласно Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1), и по-специално член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1, с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите и съдебната практика, развиваща посочената директива: възприемането като еднозначен критерий от страна на Tribunal Supremo (Върховен съд, Испания) в решения 44—49 от 23 януари 2019 г., според който по отношение на потребителските договори, неравноправна е недоговорена клауза, която предвижда, че всички разходи по осъществяване на транзакцията по отпускане на ипотечен кредит се поемат от заемополучателя, като се разпределят различните разноски по обявената за недействителна неравноправна клауза между кредитиращата банкова институция и потребителя заемополучател, за да се ограничат връщанията на недължимо платени суми при прилагането на националното законодателство?
                  Съвместимо ли е с правото на Съюза съгласно Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, и по-специално член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1, с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите и съдебната практика, развиваща посочената директива тълкуване на Върховния съд, което допълва неравноправна клауза, обявена за недействителна, когато заличаването на тази клауза и последиците, породени от нея, не засягат същината на договора за заем, обезпечен с ипотека?

                  2)

                  Може ли във връзка с член 394 от [Ley de Enjuiciamiento Civil (Граждански процесуален закон)], който установява принципа, че съдебните разноски се поемат от загубилата делото страна, да се приеме, че когато неравноправна клауза за разходи бъде отменена, но последиците от недействителността се ограничават до разпределянето на разходите, посочено по-горе, това представлява нарушение на принципите на правото на Съюза на ефективност и незадължителен характер на неравноправните клаузи, когато в съдебно решение жалбата е уважена частично и може ли това да произведе обратен възпиращ ефект, водещ до липса на защита на законните интереси на потребителите и ползвателите?

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273


title: Дело C-450/18: Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n 3 de Gerona — Испания) — WA/Instituto Nacional de la Seguridad Social (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 79/7/ЕИО — Равно третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване — Член 4, параграфи 1 и 2 — Член 7, параграф 1 — Изчисляване на обезщетенията — Директива 2006/54/ЕО — Равно третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите — Национална правна уредба, предвиждаща право на добавка към пенсията на жени, които са имали две или повече рождени или осиновени деца и получават зависеща от вноски пенсия за трайна загуба на работоспособност — Непредоставяне на такова право на намиращите се в същото положение мъже — Сходно положение — Пряка дискриминация, основана на пола — Дерогации — Липса)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/7

      Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n 3 de Gerona — Испания) — WA/Instituto Nacional de la Seguridad Social
      (Дело C-450/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 79/7/ЕИО - Равно третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване - Член 4, параграфи 1 и 2 - Член 7, параграф 1 - Изчисляване на обезщетенията - Директива 2006/54/ЕО - Равно третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите - Национална правна уредба, предвиждаща право на добавка към пенсията на жени, които са имали две или повече рождени или осиновени деца и получават зависеща от вноски пенсия за трайна загуба на работоспособност - Непредоставяне на такова право на намиращите се в същото положение мъже - Сходно положение - Пряка дискриминация, основана на пола - Дерогации - Липса)
      (2020/C 54/08)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Social n 3 de Gerona

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: WA

         Ответник: Instituto Nacional de la Seguridad Social

         Диспозитив

      Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предоставя право на добавка към пенсията на жени, които са имали две или повече рождени или осиновени деца и получават зависеща от вноски пенсия за трайна загуба на работоспособност по национална схема за социално осигуряване, докато намиращите се в същото положение мъже нямат право на такава добавка към пенсията.

         (1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.


title: Дело C-625/19 PPU: Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Изпълнение на европейската заповед за арест срещу XD (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 6, параграф 1 — Понятие за издаващ съдебен орган — Критерии — Европейска заповед за арест, издадена от прокуратурата на държава членка за целите на наказателното преследване)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/12

      Решение на Съда (първи състав) от 12 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Изпълнение на европейската заповед за арест срещу XD
      (Дело C-625/19 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 6, параграф 1 - Понятие за издаващ съдебен орган - Критерии - Европейска заповед за арест, издадена от прокуратурата на държава членка за целите на наказателното преследване)
      (2020/C 54/15)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Amsterdam

         Страна в главното производство

      XD

         Диспозитив

      Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че са изпълнени изискванията, присъщи на ефективна съдебна защита, от която трябва да се ползва лице, по отношение на което е издадена европейска заповед за арест за целите на наказателното преследване, ако съгласно законодателството на издаващата държава членка условията за издаване на тази заповед, и по-специално нейният пропорционален характер, подлежат на съдебен контрол в тази държава членка.

         (1)  ОВ C 382, 11.11.2019 г.


title: Дело C-263/18: Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag — Нидерландия) — Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers/Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV (Преюдициално запитване — Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество — Директива 2001/29/ЕО — Член 3, параграф 1 — Право на публично разгласяване — Предоставяне на разположение — Член 4 — Право на разпространение — Изчерпване — Електронни книги — Виртуален пазар на електронни книги „втора употреба)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/5

      Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag — Нидерландия) — Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers/Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV
      (Дело C-263/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество - Директива 2001/29/ЕО - Член 3, параграф 1 - Право на публично разгласяване - Предоставяне на разположение - Член 4 - Право на разпространение - Изчерпване - Електронни книги - Виртуален пазар на електронни книги „втора употреба)
      (2020/C 61/05)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Den Haag

         Страни в главното производство

         Ищци: Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers

         Ответници: Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV

         Диспозитив

      Предоставянето на електронна книга за публично безсрочно ползване посредством изтегляне попада в обхвата на понятието „публично разгласяване“ и по-конкретно, в обхвата на понятието „предоставяне на публично разположение [на] произведения [на авторите] по такъв начин, че всеки може да има достъп до тях от място и във време, самостоятелно избрани от него“ по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество.

         (1)  ОВ C 276, 6.8. 2018 г.


title: Решение на Съда от 4 февруари 2020 година по дело E-5/19 Наказателно производство срещу F и G (Директива 2003/6/ЕО — Манипулиране на пазара — Хармонизиране — Действителни транзакции — Фалшиви и измамни указания — Определяне на цената на ненормално или изкуствено равнище — Законни причини — Разпространяване на информация) 2020/C 132/07

text:
               23.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 132/9

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 4 февруари 2020 година
      по дело E-5/19
      Наказателно производство срещу F и G

            (Директива 2003/6/ЕО — Манипулиране на пазара — Хармонизиране — Действителни транзакции — Фалшиви и измамни указания — Определяне на цената на ненормално или изкуствено равнище — Законни причини — Разпространяване на информация)

      (2020/C 132/07)
      По дело E-5/19, наказателно производство срещу F и G — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от Апелативния съд на Боргартинг (Borgarting lagmannsrett), относно тълкуването на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба), Съдът в състав Páll Hreinsson, председател (съдия-докладчик), Per Christiansen и Bernd Hammermann, съдии, постанови решение на 4 февруари 2020 г., чийто диспозитив гласи:

                  1.

                  Извършени транзакции, при които прехвърлянето на разходите и риска има пълно действие между независими страни, и които са правилно декларирани на пазара, биха могли да дадат фалшиви или подвеждащи указания по отношение на предлагането, търсенето или цената на финансови инструменти по смисъла на член 1, параграф 2, буква а), първо тире от Директива 2003/6/ЕО. Преценката дали е имало манипулиране на пазара по член 1, параграф 2, буква а), първо тире от Директива 2003/6/ЕО трябва да се извършва въз основа на обективни фактори, като се вземат под внимание резултатите от транзакциите и тяхното действие. При разглеждането на въпроса дали дадена транзакция подава фалшиви или подвеждащи указания обаче, реалният интерес от купуването и продажбата на съответната ценна книга може да допринесе за установяването на такива обективни фактори.

                  2.

                  Подход, при който отговорът на въпроса дали дадена цена е на „ненормално“ или „изкуствено“ равнище се търси въз основа на индивидуалните предпоставки за инвеститора, извършващ транзакцията, е несъвместим с второто тире на член 1, параграф 2, буква а) от Директива 2003/6/ЕО.
                  Определянето дали става дума за „ненормална“ или „изкуствена“ цена по смисъла на член 1, параграф 2, буква а), второ тире от Директива 2003/6/ЕО може да се извърши въз основа на индивидуална транзакция. Запитващата юрисдикция е тази, която трябва да прецени и определи кои указания и фактори са релевантни за преценката ѝ. Тези фактори може да включват съпоставки с предишни декларирани цени и промени в условията за търговия и в пазарните условия, както по отношение на съответния пазар, така и по отношение на финансовия инструмент и неговия емитент.
                  Цената може да бъде определена по смисъла на член 1, параграф 2, буква а), второ тире от Директива 2003/6/ЕО по сделка с ценна книга, която не е сключена вследствие на търговия в рамките на тръжен механизъм, а е постигната чрез преки преговори между две от няколко брокерски къщи. Запитващата юрисдикция е тази, която трябва да прецени дали цената е била определена, като вземе под внимание фактори като естеството и вида на съответния пазар, включително вида и цената на финансовия инструмент, търгуван на пазара, дали пазарът и съответният финансов инструмент се характеризират с ниска ликвидност при търгуване, както и информацията, с която разполагат участниците на пазара, в това число и начините за предоставяне на информация за търговията.

                  3.

                  Стремежът да се установи състоянието на пазара от гледна точка на предлагането, търсенето и цената на даден финансов инструмент или да се извлече полза от несигурността на другите инвеститори в това отношение, може по принцип да представлява законна причина по смисъла на втората алинея на член 1, параграф 2, буква а) от Директива 2003/6/ЕО. Това е така, при условие че те не противоречат на целите на Директивата. Преценката за това се извършва от националния съд, като за целта той взема под внимание поведението на инвеститора като цяло. Освен това националният съд трябва да прецени дали съществува приета пазарна практика, приложима към въпросните пазар и финансов инструмент. За да може инвеститор да се ползва от защитата по член 1, параграф 2, буква а), втора алинея, трябва да е изпълнено изискването за наличие на законна причина и същевременно сделката трябва да е в съответствие с приета пазарна практика.

                  4.

                  Не е в съответствие с член 1, параграф 2, буква в) от Директива 2003/6/ЕО да се приеме, че е налице разпространение на информация, когато в хипотеза като разглежданата по главното производство инвеститор е предоставил на брокер информация за потенциална транзакция, за да може тя да бъде предадена на един или повече други инвеститори на пазара, или когато брокерът действително е предал тази информация.


title: Дело T-76/19: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Pontinova/EUIPO — Ponti & Partners (pontinova) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „pontinova“ — По-ранна национална словна марка „PONTI“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Съответни потребители — Сходство между услугите — Сходство между знаците — Обща преценка на вероятността от объркване)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/37

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Pontinova/EUIPO — Ponti & Partners (pontinova)
      (Дело T-76/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „pontinova“ - По-ранна национална словна марка „PONTI“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Съответни потребители - Сходство между услугите - Сходство между знаците - Обща преценка на вероятността от объркване)
      (2020/C 215/45)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pontinova AG (Цюрих, Швейцария) (представител: L. Röh, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Ponti & Partners, SLP (Барселона, Испания) (представител: R. Guerras Mazón, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 27 ноември 2018 г. (преписка R 566/2018-5), постановено в производство по възражение със страни Ponti & Partners и Pontinova

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Pontinova AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 122, 1.4.2019 г.


title: Дело C-78/18: Решение на Съда (голям състав) от 18 юни 2020 г. — Европейска комисия/Унгария (Неизпълнение на задължения от държава членка — Допустимост — Член 63 ДФЕС — Свобода на движение на капитали — Наличие на ограничение — Тежест на доказване — Непряка дискриминация, свързана с произхода на капиталите — Член 12 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Право на свободно сдружаване — Национална правна уредба, налагаща задължения за регистриране, деклариране и оповестяване, за чието неизпълнение са предвидени санкции, на сдружения, които получават финансова подкрепа с произход от други държави членки или от трети страни — Член 7 от Хартата на основните права — Право на зачитане на личния живот — Член 8, параграф 1 от Хартата на основните права — Право на защита на личните данни — Национална правна уредба, налагаща оповестяване на информация относно лицата, които предоставят финансова подкрепа на сдружения, и относно размера на тази подкрепа — Обосноваване — Императивно съображение от общ интерес — Прозрачност при финансирането на сдружения — Член 65 ДФЕС — Обществен ред — Обществена сигурност — Борба срещу изпирането на пари, финансирането на тероризма и организираната престъпност — Член 52, параграф 1 от Хартата на основните права)

text:
               17.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 271/2

      Решение на Съда (голям състав) от 18 юни 2020 г. — Европейска комисия/Унгария
      (Дело C-78/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Допустимост - Член 63 ДФЕС - Свобода на движение на капитали - Наличие на ограничение - Тежест на доказване - Непряка дискриминация, свързана с произхода на капиталите - Член 12 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Право на свободно сдружаване - Национална правна уредба, налагаща задължения за регистриране, деклариране и оповестяване, за чието неизпълнение са предвидени санкции, на сдружения, които получават финансова подкрепа с произход от други държави членки или от трети страни - Член 7 от Хартата на основните права - Право на зачитане на личния живот - Член 8, параграф 1 от Хартата на основните права - Право на защита на личните данни - Национална правна уредба, налагаща оповестяване на информация относно лицата, които предоставят финансова подкрепа на сдружения, и относно размера на тази подкрепа - Обосноваване - Императивно съображение от общ интерес - Прозрачност при финансирането на сдружения - Член 65 ДФЕС - Обществен ред - Обществена сигурност - Борба срещу изпирането на пари, финансирането на тероризма и организираната престъпност - Член 52, параграф 1 от Хартата на основните права)
      (2020/C 271/02)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: първоначално V. Di Bucci, L. Havas, L. Malferrari и K. Talabér-Ritz, а впоследствие V. Di Bucci, L. Havas и L. Malferrari)

         Ответник: Унгария (представители: M.Z. Fehér и G. Koós)

         Встъпила страна в подкрепа на ищеца: Кралство Швеция (представители: A. Falk, C. Meyer-Seitz и H. Shev)

         Диспозитив

                  1)

                  Като е приела разпоредбите от Кülföldről támogatott szervezetek átláthatóságáról szóló 2017. évi LXXVI. törvény (Закон №LXXVI от 2017 г. за прозрачността на организациите, които получават финансова подкрепа от чужбина), които налагат задължения за регистриране, деклариране и оповестяване на някои категории организации на гражданското общество, получаващи пряко или непряко чуждестранна подкрепа над определен праг, и предвиждат възможност за налагане на санкции на организациите, които не спазват посочените задължения, Унгария е въвела дискриминационни и необосновани ограничения по отношение на чуждестранните дарения за организации на гражданското общество в нарушение на задълженията си по член 63 ДФЕС и по членове 7, 8 и 12 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  2)

                  Осъжда Унгария да заплати съдебните разноски.

                  3)

                  Кралство Швеция понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 211, 18.6.2018 г.


title: Дело C-702/18 P: Решение на Съда (седми състав) от 18 юни 2020 г. — Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Bolton Cile España, SA (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (EО) № 207/2009 — Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „PRIMART Marek Łukasiewicz“ — По-ранна национална марка „PRIMA“ — Член 8, параграф 1, буква б) — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 76, параграф 1 — Обхват на контрола от Общия съд на Европейския съюз)

text:
               17.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 271/6

      Решение на Съда (седми състав) от 18 юни 2020 г. — Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Bolton Cile España, SA
      (Дело C-702/18 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (EО) № 207/2009 - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „PRIMART Marek Łukasiewicz“ - По-ранна национална марка „PRIMA“ - Член 8, параграф 1, буква б) - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 76, параграф 1 - Обхват на контрола от Общия съд на Европейския съюз)
      (2020/C 271/08)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz (представител: J. Skołuda, radca prawny)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: A. Folliard-Monguiral), Bolton Cile España, SA (представители: F. Celluprica, F. Fischetti и F. De Bono, avvocati)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 12 септември 2018 г., Primart/EUIPO — Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz) (T-584/17, непубликувано, EU:T:2018:530).

                  2)

                  Връща делото на Общия съд на Европейския съюз.

                  3)

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 82, 4.3.2019 г.


title: Дело C-378/19: Решение на Съда (пети състав) от 11 юни 2020 г. (преюдициално запитване от Ústavný súd Slovenskej republiky — Словакия) — производство, образувано по искане на Prezident Slovenskej republiky (Преюдициално запитване — Вътрешен пазар на електроенергия — Директива 2009/72/ЕО — Член 35, параграфи 4 и 5 — Независимост на регулаторните органи — Национално законодателство, което прехвърля правомощието за назначаване на председателя на националния регулаторен орган от президента на държавата на правителството — Участие на национални министерства в процедурите за регулирането на цени)

text:
               17.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 271/18

      Решение на Съда (пети състав) от 11 юни 2020 г. (преюдициално запитване от Ústavný súd Slovenskej republiky — Словакия) — производство, образувано по искане на Prezident Slovenskej republiky
      (Дело C-378/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Вътрешен пазар на електроенергия - Директива 2009/72/ЕО - Член 35, параграфи 4 и 5 - Независимост на регулаторните органи - Национално законодателство, което прехвърля правомощието за назначаване на председателя на националния регулаторен орган от президента на държавата на правителството - Участие на национални министерства в процедурите за регулирането на цени)
      (2020/C 271/25)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Ústavný súd Slovenskej republiky

         Страна в главното производство

      Prezident Slovenskej republiky

         в присъствието на: Národná rada Slovenskej republiky, Vláda Slovenskej republiky

         Диспозитив

                  1)

                  Член 35, параграфи 4 и 5 от Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска законодателство на държава членка, съгласно което правителството на тази държава има правомощието да назначава и освобождава от длъжност председателя на националния регулаторен орган, стига да са спазени всички предвидени в тези разпоредби изисквания — което следва да бъде проверено от запитващата юрисдикция.

                  2)

                  Член 35, параграфи 4 и 5 от Директива 2009/72 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национално законодателство на държава членка, което, за да гарантира защитата на обществения интерес, предвижда участието на представители на министерства на тази държава в някои процедури пред националния регулаторен орган за регулирането на цени, стига да е спазена независимостта на този орган при вземане на решения — което следва да бъде проверено от запитващата юрисдикция.

         (1)  ОВ C 238, 15.7.2019 г.


title: Дело C-229/20: Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 29 май 2020 година — П / „K“ ЕООД

text:
               17.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 271/27

      Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 29 май 2020 година — П / „K“ ЕООД
      (Дело C-229/20)
      (2020/C 271/35)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Софийски районен съд

         Страни в главното производство

         Ищец: П

         Ответник:„K“ ЕООД

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли чл. 3, буква ж) от Директива 2008/48/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че разходите за допълнителни услуги, уговорени към договор за потребителски кредит, като тези за такси за възможност за отлагане и намаляване на вноски, представляват част от годишния процент на разходите по кредита?

                  2.

                  Следва ли чл. 10, пар. 2, буква ж) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че неправилното посочване на годишен процент на разходите в договор за кредит, сключен между търговец и потребител — кредитополучател, следва да се приеме за липса на посочване на годишен процент на разходите в договора за кредит и националният съд да приложи последиците на вътрешното си право, предвидени за непосочване на годишен процент на разходите в договор за потребителски кредит?

                  3.

                  Следва ли чл. 22, пар. 4 от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че предвидена от националния законодател санкция нищожност на договора за потребителски кредит, при която се връща само отпуснатата главница, е пропорционална за случаите, в които договор за потребителски кредит не съдържа точно посочване на годишния процент на разходите?

                  4.

                  Следва ли чл. 4, пар. 1 и 2 от Директива 93/13/ЕИО (2) да се тълкува в смисъл, че предвидена в допълнително споразумение към договор за потребителски кредит, сключено отделно и допълнително спрямо основния договор, такса за пакет от допълнителни услуги следва да се смята част от основния предмет на договора и съответно за нея не може да се прилага преценка за неравноправност?

                  5.

                  Независимо от отговора на третия въпрос, следва ли чл. 3, пар. 1 от Директива 93/13/ЕИО във връзка с т. 1, буква о) от приложението към същата директива да се тълкува в смисъл, че клауза в договор за допълнителни услуги към потребителски кредит, който предвижда възможност потребителят абстрактно да отсрочва и разсрочва плащане, за което дължи такса, дори и да не се възползва от такава възможност, е неравноправна?

         (1)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета OB 2008, L 133, стр. 66

         (2)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори OB 1993, L 95, стр. 29; специално българско издание: глава 15, том 2, стр. 273


title: Дело C-236/20: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna (Италия), постъпило на 4 юни 2020 г. — PG/Ministero della Giustizia, CSM — Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               17.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 271/28

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna (Италия), постъпило на 4 юни 2020 г. — PG/Ministero della Giustizia, CSM — Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Дело C-236/20)
      (2020/C 271/36)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PG

         Ответник: Ministero della Giustizia, CSM — Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли членове 20, 21, 31, 33 и 34 от Хартата на основните права на Европейския съюз, Директива 1999/70/ЕО (1) за срочната работа (клаузи 2 и 4), Директива 1997/81/ЕО (2) за работа при непълно работно време (клауза 4), Директива 2003/88/ЕО за работното време (член 7), Директива 2000/78/CE (3) (член 1, член 2, параграф 2, буква a) по отношение на равното третиране в областта на заетостта и професиите, прилагането на национална правна уредба като италианската, съдържаща се в Закон 374/91 и [последващите изменения] и Законодателен декрет 92/2016, както е тълкувана в постоянната съдебна практика, съгласно която мировите съдии като почетни съдии не само не са приравнени на съдиите с „тоги“ по трудово възнаграждение, здравно и социално осигуряване, но са изключени изцяло от всяка форма на здравна и социалноосигурителна закрила, гарантирана на работника или служителя от публичния сектор?

                  2)

                  Допускат ли общностните принципи на самостоятелност и независимост на правораздавателната дейност и по-специално член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз прилагането на национална правна уредба като италианската, съгласно която мировите съдии като почетни съдии не само не са приравнени на съдиите с „тоги“ по трудово възнаграждение, здравно и социално осигуряване, но са изключени изцяло от всяка форма на здравна и социалноосигурителна закрила, гарантирана на работника или служителя от публичния сектор?

                  3)

                  Допуска ли клауза 5 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО, прилагането на национална правна уредба като италианската, съгласно която назначаването за първоначално определен срок от 8 години (четири плюс четири) на мировите съдии като почетни съдии може да бъде систематично продължавано с още 4 години, вместо да се преобразува в трудово правоотношение за неопределено време, без да е предвидена ефективна и възпираща санкция?

         (1)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).

         (2)  Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 14, 1998 г., стр. 9, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).

         (3)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, 2000 г., стр. 16, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело C-260/20 P: Жалба, подадена на 11 юни 2020 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 2 април 2020 г. по дело T-383/17, Hansol Paper/Комисия

text:
               17.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 271/30

      Жалба, подадена на 11 юни 2020 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 2 април 2020 г. по дело T-383/17, Hansol Paper/Комисия
      (Дело C-260/20 P)
      (2020/C 271/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и A. Demeneix)

         Други страни в производството: Hansol Paper Co. Ltd, European Thermal Paper Association (ETPA)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение, да отхвърли жалбата пред първата инстанция и да осъди Hansol Paper Co. Ltd да заплати съдебните разноски, или, при условията на евентуалност,

                  —

                  да върне делото на Общия съд за ново разглеждане, като не се произнася по съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

      С обжалваното съдебно решение Общият съд е отменил, в частта му, която се отнася до Hansol Paper Co. Ltd, Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/763 на Комисията от 2 май 2017 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на наложеното временно мито върху вноса на някои видове лека термична хартия с произход от Република Корея (1).
      Комисията изтъква три основания за обжалване в подкрепа на жалбата си.
      Според Комисията Общият съд:

                  —

                  е изопачил доказателствата и неправилно е изтълкувал правната рамка, приложима за данните, на които Комисията има право да се позове при формирането на експортната цена съгласно член 2, параграф 9 от основния регламент (2),

                  —

                  е дал погрешно тълкуване на правилата по член 2, параграфи 1 и 3 от основния регламент за определянето на нормалната стойност в случай, че няма продажби на вътрешния пазар, и

                  —

                  е тълкувал неправилно правилата на член 3 от основния регламент, когато е определял значително по-ниския марж в случай на износ към Съюза посредством свързани субекти.

         (1)  ОВ L 114, 2017 г., стp. 3.

         (2)  Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (OВ L 176, 2016 г., стp. 21).


title: Дело T-511/18: Решение на Общия съд от 25 юни 2020 г. — XH/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 2017 г. — Решение за неповишаване — Яснота и прецизност на основание в жалбата — Правило за съответствие — Оспорване на окончателни актове — Допустимост — Член 45 от Правилника — Междинен доклад за срока за изпитване — Доклад в края на срока за изпитване — Атестационен доклад — Данни, които са взети предвид във връзка със съпоставянето на заслугите — Редовност на процедурата — Отговорност — Неимуществена вреда)

text:
               17.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 271/33

      Решение на Общия съд от 25 юни 2020 г. — XH/Комисия
      (Дело T-511/18) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2017 г. - Решение за неповишаване - Яснота и прецизност на основание в жалбата - Правило за съответствие - Оспорване на окончателни актове - Допустимост - Член 45 от Правилника - Междинен доклад за срока за изпитване - Доклад в края на срока за изпитване - Атестационен доклад - Данни, които са взети предвид във връзка със съпоставянето на заслугите - Редовност на процедурата - Отговорност - Неимуществена вреда)
      (2020/C 271/42)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподателка: XH (представител: E. Auleytner, avocate)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Radu Bouyon и L. Vernier)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението, публикувано в Административни известия, бр. 25—2017 от 13 ноември 2017 г., името на жалбоподателката да не бъде включено в списъка на длъжностните лица, повишени в рамките на процедурата по повишаване за 2017 г., и за отмяна на Решение R/96/18 от 7 юни 2018 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателката жалба по административен ред от 10 февруари 2018 г., а от друга страна, за обезщетяване на вредите, които жалбоподателката твърди, че е претърпяла в резултат на тези решения

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението да не бъде повишена XH в степен AD 6 в процедурата по повишаване за 2017 г., което следва от публикуването в Административни известия № 25 2017 от 13 ноември 2017 г. на списъка с длъжностните лица, повишени в тази степен.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да изплати на XH сума от 2 000 EUR като обезщетение за претърпените от нея неимуществени вреди.

                  3)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  4)

                  Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 131, 8.4.2019 г.


title: Дело T-737/18: Решение на Общия съд от 25 юни 2020 г. — Siberia Oriental/OCVV (Siberia) (Сортове растения — Молба за промяна на датата, на която изтича правната закрила на Общността на сортовете растения за сорта „Siberia“ на вида Lilium L. — Обжалване пред отделението по жалбите на CPVO — Недопустимост — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент (ЕО) № 2100/94 — Ефективна съдебна защита — Член 67, параграф 1 и член 87 от Регламент № 2100/94 — Поправка на явни фактически грешки — Член 53, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 874/2009)

text:
               17.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 271/34

      Решение на Общия съд от 25 юни 2020 г. — Siberia Oriental/OCVV (Siberia)
      (Дело T-737/18) (1)

      (Сортове растения - Молба за промяна на датата, на която изтича правната закрила на Общността на сортовете растения за сорта „Siberia“ на вида Lilium L. - Обжалване пред отделението по жалбите на CPVO - Недопустимост - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент (ЕО) № 2100/94 - Ефективна съдебна защита - Член 67, параграф 1 и член 87 от Регламент № 2100/94 - Поправка на явни фактически грешки - Член 53, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 874/2009)
      (2020/C 271/43)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Siberia Oriental BV (Занд, Нидерландия) (представител: T. Overdijk, avocat)

         Ответник: Служба на Общността за сортовете растения (представители: M. Ekvad, F. Mattina и O. Lamberti)

         Предмет

      Жалба срещу решението на отделението по жалбите на CPVO от 15 октомври 2018 г. (преписка A 009/2017) относно молба за промяна на датата, на която изтича правната закрила на Общността на сортовете растения за сорта „Siberia“ на вида Lilium L

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Siberia Oriental BV да заплати, освен направените от него съдебни разноски, и тези на Службата на Общността за сортовете растения (CPVO).

         (1)  ОВ C 54, 11.2.2019 г.


title: Дело T-406/20: Жалба, подадена на 2 юли 2020 г. — Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП

text:
               17.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 271/52

      Жалба, подадена на 2 юли 2020 г. — Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП
      (Дело T-406/20)
      (2020/C 271/64)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Landesbank Baden-Württemberg (Щутгарт, Германия) (представители: H. Berger и K. Helle, адвокати)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 15 април 2020 г. за изчисляване на предварителните вноски за 2020 г. в Единния фонд за преструктуриране (SRB/ES/2020/24) заедно с неговите приложения, доколкото обжалваното решение и приложения I и II към него се отнасят до вноската на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В жалбата се излагат единадесет основания, които са по същество идентични или сходни с посочените по дело T-405/20, DZ Hyp/ЕСП.


title: Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Norges Høyesterett на 27 март 2020 г., по дело норвежкото правителство/Anniken Jenny Lindberg (Дело E-3/20) 2020/C 275/02

text:
               20.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 275/2

      Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Norges Høyesterett на 27 март 2020 г., по дело норвежкото правителство/Anniken Jenny Lindberg
      (Дело E-3/20)
      (2020/C 275/02)
      С писмо от 27 март 2020 г., получено в деловодството на Съда на 14 април 2020 г., до Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Norges Høyesterett (Върховен съд на Норвегия) за консултативно становище по дело норвежкото правителство с/у Anniken Jenny Lindberg по следните въпроси:
      Член 21 от Директивата за професионалните квалификации

         1.
         Трябва ли член 21, параграф 1 от Директивата за професионалните квалификации да се тълкува в смисъл, че приемащата държава може във всеки отделен случай да изисква от молителя да представи както „удостоверенията за професионална квалификация“, посочени в точка 5.3.2, колона 2 от приложение V към посочената директива, така и „свидетелствата“, които държавата по произход може да е посочила в колона 4 за въпросната професия, или изразът „при необходимост“ следва да се тълкува в смисъл, че приемащата държава трябва да определи дали е необходимо в даден случай да се изискват посочените свидетелства?
         Ако изразът „при необходимост“ трябва да се тълкува като изискване приемащата държава да определи дали е необходимо да се изискват посочените свидетелства в даден случай:

         2.

            В какво се състои правната оценка и кои фактори ще бъдат от правно значение при определянето на това дали е „необходимо“ да се изискват свидетелствата, включени в списъка?

         3.

            Има ли значение дали удостоверението за професионална квалификация само по себе си предоставя документално доказателство за обучение, за което се счита, че отговаря на минималните критерии, посочени в член 34, параграф 2 от Директивата, и дали свидетелството, което не може да бъде представено, се отнася за следдипломна практика?

      Права по основната част от Споразумението за ЕИП

         1.
         Приемащата държава длъжна ли е да разгледа молбата за признаване по членове 28 и 31 от Споразумението за ЕИП, ако молителят, който притежава квалификация от дадена държава членка за професия с хармонизирани минимални квалификационни изисквания, не отговаря на критериите за признаване съгласно член 21 или член 10 от Директивата за професионалните квалификации?
         Ако отговорът е утвърдителен:

         2.

            В какво се състои правната оценка и кои фактори ще бъдат от правно значение при определянето на това дали такъв молител може да получи допълнителни права въз основа на член 28 или член 31 от Споразумението за ЕИП?

         3.

            От значение ли е обстоятелството, че молителят не притежава свидетелство за следдипломна практика, което държавата по произход е посочила в колона 4 от точка 5.3.2 от приложение V към Директивата за професионалните квалификации, ако приемащата държава не налага изискване за следдипломна практика на молителите, завършили обучението си в нея, а завършеното от молителя обучение се счита за равностойно на предлаганото в приемащата държава?

         4.

            Може ли приемащата държава да бъде задължена да предостави на молителя пълни права в приемащата държава, ако удостоверението за професионална квалификация, което молителят е в състояние да представи, не му предоставя съответните професионални права в държавата по произход?


title: Дело C-787/18: Решение на Съда (седми състав) от 26 ноември 2020 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — Skatteverket/Sögård Fastigheter AB (Преюдициално запитване — Национално законодателство, съгласно което корекцията на приспаданията на данъка върху добавената стойност (ДДС) трябва да се извърши от данъчнозадължено лице, различно от това, което първоначално е приспаднало данъка — Продажба от дружество на частни лица на недвижим имот, отдаван под наем от посоченото дружество и от дружеството предишен собственик — Прекратяване на задължението за ДДС при продажбата на имота на частни лица)

text:
               1.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 35/3

      Решение на Съда (седми състав) от 26 ноември 2020 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — Skatteverket/Sögård Fastigheter AB
      (Дело C-787/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Национално законодателство, съгласно което корекцията на приспаданията на данъка върху добавената стойност (ДДС) трябва да се извърши от данъчнозадължено лице, различно от това, което първоначално е приспаднало данъка - Продажба от дружество на частни лица на недвижим имот, отдаван под наем от посоченото дружество и от дружеството предишен собственик - Прекратяване на задължението за ДДС при продажбата на имота на частни лица)
      (2021/C 35/03)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Skatteverket

         Ответник: Sögård Fastigheter AB

         Диспозитив

      Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национално законодателство, което предвижда на основание член 188, параграф 2 от тази директива, че продавачът на недвижим имот не е длъжен да извърши корекция на приспадането на платения по получени доставки данък върху добавената стойност, когато купувачът ще използва имота единствено за сделки, пораждащи право на приспадане, и същевременно задължава купувача да извърши корекция на това приспадане за остатъка от периода на корекцията, когато на свой ред прехвърля имота на трето лице, което не възнамерява да го използва за такива сделки.

         (1)  ОВ C 72, 25.2.2019 г.


title: Дело C-815/18: Решение на Съда (голям състав) от 1 декември 2020 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Federatie Nederlandse Vakbeweging/Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank kft (Преюдициално запитване — Директива 96/71/ЕО — Член 1, параграфи 1 и 3 и член 2, параграф 1 — Командироване на работници в рамките на предоставянето на услуги — Шофьори в международния автомобилен превоз — Приложно поле — Понятие за командирован работник — Каботажни превози — Член 3, параграфи 1, 3 и 8 — Член 56 ДФЕС — Свободно предоставяне на услуги — Колективни трудови договори, обявени за общоприложими)

text:
               1.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 35/3

      Решение на Съда (голям състав) от 1 декември 2020 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Federatie Nederlandse Vakbeweging/Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank kft
      (Дело C-815/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 96/71/ЕО - Член 1, параграфи 1 и 3 и член 2, параграф 1 - Командироване на работници в рамките на предоставянето на услуги - Шофьори в международния автомобилен превоз - Приложно поле - Понятие за командирован работник - Каботажни превози - Член 3, параграфи 1, 3 и 8 - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Колективни трудови договори, обявени за общоприложими)
      (2021/C 35/04)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Ответници: Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank kft

         Диспозитив

                  1)

                  Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги трябва да се тълкува в смисъл, че е приложима към транснационалното предоставяне на услуги в сектора на автомобилния транспорт.

                  2)

                  Член 1, параграфи 1 и 3 и член 2, параграф 1 от Директива 96/71 трябва да се тълкуват в смисъл, че работник, който работи като шофьор в сектора на международния автомобилен превоз, в рамките на чартърен договор между наелото го предприятие, установено в една държава членка, и предприятие, намиращо се в държава членка, различна от тази, в която заинтересованото лице обичайно работи, е работник, командирован на територията на държава членка, по смисъла на посочените разпоредби, когато за съответния ограничен период изпълнението на работата му има достатъчна връзка с тази територия. Наличието на такава връзка се определя чрез обща преценка на фактори като естеството на работата, която съответният работник извършва на въпросната територия, силата на връзката на работата на този работник с територията на всяка държава членка, в която той работи, както и дела на тази работа в цялата транспортна услуга.
                  Фактът, че шофьор в международния автомобилен превоз, който е бил предоставен от предприятие, установено в една държава членка, на предприятие, установено в друга държава членка, получава присъщите за своите задачи инструкции, започва или приключва изпълнението на тези задачи в седалището на второто предприятие, сам по себе си не е достатъчен, за да се приеме, че този шофьор е бил командирован на територията на тази друга държава членка, по смисъла на Директива 96/71, след като други фактори сочат, че изпълнението на работата му няма достатъчна връзка с тази територия.

                  3)

                  Член 1, параграфи 1 и 3 и член 2, параграф 1 от Директива 96/71 трябва да се тълкуват в смисъл, че съществуването на обща група между предприятията, които са страни по договора за предоставяне на работници, само по себе си не е от значение при преценката дали е налице командироване на работници.

                  4)

                  Член 1, параграфи 1 и 3 и член 2, параграф 1 от Директива 96/71 трябва да се тълкуват в смисъл, че работник, който работи като шофьор в сектора на автомобилния транспорт и в рамките на чартърен договор между наелото го предприятие, установено в една държава членка, и предприятие, намиращо се в друга държава членка, извършва каботажни превози на територията на държава членка, различна от тази, на чиято територия обичайно работи, по принцип трябва да се счита за командирован на територията на държавата членка, в която са извършвани тези превози. Продължителността на каботажния превоз е без значение при преценката дали е налице такова командироване, като това не засяга евентуалното прилагане на член 3, параграф 3 от тази директива.

                  5)

                  Член 3, параграфи 1 и 8 от Директива 96/71 трябва да се тълкува в смисъл, че въпросът дали даден колективен трудов договор е бил обявен за общоприложим трябва да се преценява от гледна точка на приложимото национално право. На съдържащото се в тези разпоредби понятие отговаря колективен трудов договор, който не е бил обявен за общоприложим, но чието спазване е условие обхванатите от него предприятия да бъдат освободени от прилагането на друг, от своя страна обявен за общоприложим, колективен трудов договор, и чиито разпоредби по същество са идентични с разпоредбите на този друг колективен трудов договор.

         (1)  ОВ C 122, 1.4.2019 г.


title: Дело C-823/18 P: Решение на Съда (втори състав) от 25 ноември 2020 г. — Европейска комисия/GEA Group AG (Обжалване — Картели — Европейски пазари на стабилизатори за топлина на базата на калай, епоксидирани соеви масла и естери — Определяне на цени, подялба на пазари и обмен на чувствителна търговска информация — Прилагане на таван от 10 % от оборота по отношение на един от правните субекти, съставляващи предприятието — Отмяна на решението за изменение на глобата, определена в първоначалното решение за установяване на нарушението — Глоби — Понятие за предприятие — Солидарна отговорност за заплащането на глобата — Принцип на равно третиране — Дата, на която глобата става изискуема в случай на изменение)

text:
               1.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 35/5

      Решение на Съда (втори състав) от 25 ноември 2020 г. — Европейска комисия/GEA Group AG
      (Дело C-823/18 P) (1)

      (Обжалване - Картели - Европейски пазари на стабилизатори за топлина на базата на калай, епоксидирани соеви масла и естери - Определяне на цени, подялба на пазари и обмен на чувствителна търговска информация - Прилагане на таван от 10 % от оборота по отношение на един от правните субекти, съставляващи предприятието - Отмяна на решението за изменение на глобата, определена в първоначалното решение за установяване на нарушението - Глоби - Понятие за предприятие - Солидарна отговорност за заплащането на глобата - Принцип на равно третиране - Дата, на която глобата става изискуема в случай на изменение)
      (2021/C 35/05)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: първоначално T. Christoforou, P. Rossi и V. Bottka, впоследствие P. Rossi и V. Bottka)

         Друга страна в производството: GEA Group AG (представители: C. Wagner и I. du Mont, Rechtsanwälte)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 18 октомври 2018 г., GEA Group/Комисия (T-640/16, EU:T:2018:700).

                  2)

                  Връща дело T-640/16 на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане.

                  3)

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 93, 11.3.2019 г.


title: Дело C-44/19: Решение на Съда (пети състав) от 3 декември 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Repsol Petróleo, SA/Administración General del Estado (Преюдициално запитване — Директива 2003/96/ЕО — Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията — Член 21, параграф 3 — Невъзникване на данъчно задължение — Потребление на енергийни продукти в рамките на предприятие, в което същите са били произведени, за производство на крайни енергийни продукти, при което неизбежно се получават и неенергийни продукти)

text:
               1.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 35/5

      Решение на Съда (пети състав) от 3 декември 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Repsol Petróleo, SA/Administración General del Estado
      (Дело C-44/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2003/96/ЕО - Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията - Член 21, параграф 3 - Невъзникване на данъчно задължение - Потребление на енергийни продукти в рамките на предприятие, в което същите са били произведени, за производство на крайни енергийни продукти, при което неизбежно се получават и неенергийни продукти)
      (2021/C 35/06)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Repsol Petróleo, SA

         Ответник: Administración General del Estado

         Диспозитив

      Член 21, параграф 3, първо изречение от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията трябва да се тълкува в смисъл, че когато предприятие, което произвежда енергийни продукти, предназначени да бъдат използвани като горива за отопление или моторни горива, потребява енергийни продукти, които самото то е произвело, и когато чрез този процес то неизбежно получава и неенергийни продукти, които впоследствие са икономически оползотворени, частта от потреблението, водеща до получаването на тези неенергийни продукти, не попада в обхвата на изключението от възникването на задължение за данък върху енергийните продукти, предвидено в тази разпоредба.

         (1)  ОВ C 155, 6.5.2019 г.


title: Дело C-49/19: Решение на Съда (пети състав) от 25 ноември 2020 г. — Европейска комисия/Португалска република (Установяване на неизпълнение на задължения — Електронни съобщения — Универсална услуга и права на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги — Директива 2002/22/ЕО — Мрежи и услуги — Член 13 — Финансиране на задълженията за предоставяне на универсална услуга — Механизъм за разпределяне — Принципи на прозрачност, минимално нарушаване на пазара, недопускане на дискриминация и пропорционалност)

text:
               1.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 35/6

      Решение на Съда (пети състав) от 25 ноември 2020 г. — Европейска комисия/Португалска република
      (Дело C-49/19) (1)

      (Установяване на неизпълнение на задължения - Електронни съобщения - Универсална услуга и права на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/22/ЕО - Мрежи и услуги - Член 13 - Финансиране на задълженията за предоставяне на универсална услуга - Механизъм за разпределяне - Принципи на прозрачност, минимално нарушаване на пазара, недопускане на дискриминация и пропорционалност)
      (2021/C 35/07)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: първоначално L. Nicolae, P. Costa de Oliveira и G. Braga da Cruz, впоследствие L. Nicolae и G. Braga da Cruz)

         Ответник: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa и J. Marques, подпомагани от D. Silva Morais, advogado)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 112, 25.3.2019 г.