title: Дело C-581/15: Иск, предявен на 10 ноември 2015 г. — Европейска комисия/Чешка република

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/15

         Иск, предявен на 10 ноември 2015 г. — Европейска комисия/Чешка република
   (Дело C-581/15)
   (2016/C 027/19)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: Z. Malůšková, J. Hottiaux, в качеството на представители)

      Ответник: Чешка република

      Искания на ищеца

               —

               да констатира, че след като не е създала национален електронен регистър на предприятията за автомобилни превози и не го е свързала с националните електронни регистри на другите държави членки, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 16, параграфи 1 и 5 от Регламент (ЕО) № 1071/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на общи правила относно условията, които трябва да бъдат спазени за упражняване на професията автомобилен превозвач и за отмяна на Директива 96/26/ЕО на Съвета;

               —

               да осъди Чешката република да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си Комисията изтъква следните доводи:
   Към 30 юни 2015 г, датата, на която изтича срокът, определен в мотивираното становище, Чешката република не е създала национален електронен регистър на предприятията за автомобилни превози и не го е свързала с националните електронни регистри на другите държави членки, макар де е била длъжна да го направи съгласно член 16, параграфи 1 и 5 от Регламент (ЕО) № 1071/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на общи правила относно условията, които трябва да бъдат спазени за упражняване на професията автомобилен превозвач и за отмяна на Директива 96/26/ЕО на Съвета (1).

      (1)  ОВ L 300, стр. 51.


title: Дело T-42/08: Определение на Първоинстанционния съд от 2 септември 2008 г. — Shetland Islands Council/Комисия

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/50

         Определение на Първоинстанционния съд от 2 септември 2008 г. — Shetland Islands Council/Комисия
   (Дело T-42/08) (1)

   (2008/C 272/97)

      Език на производството: английски

   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 92, 12.4.2008 г.


title: Дело C-403/16: Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 19 юли 2016 г. — Soufiane El Hassani/Ministrowi Spraw Zagranicznych

text:
               17.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/2

         Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 19 юли 2016 г. — Soufiane El Hassani/Ministrowi Spraw Zagranicznych
   (Дело C-403/16)
   (2016/C 383/03)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Soufiane El Hassani

      Ответник: Minister Spraw Zagranicznych

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли член 32, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) (1), разгледан в контекста на съображение 29 на Визовия кодекс и на член 47, първа алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че задължава съответната държава членка да осигури правно средство за защита (жалба) пред съд?

      (1)  ОВ L 243, 2009 г., стр. 1.


title: Дело T-174/13 P: Жалба, подадена на 25 март 2013 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено на 15 януари 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-27/11, BO/Комисия

text:
               8.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/19

         Жалба, подадена на 25 март 2013 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено на 15 януари 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-27/11, BO/Комисия
   (Дело T-174/13 P)
   2013/C 164/34
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представител: J. Currall и D. Martin)

      Друга страна в производството: BO (Аман, Йордания)

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Съда на публичната служба 15 януари 2013 г. по дело F-27/11, BO/Комисия,

               —

               да отхвърли жалбата, подадена от BO в производството по дело F-27/11, и да го осъди да заплати съдебните разноски по същото производство,

               —

               да реши всяка от страните да понесе своите съдебни разноски по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си Комисията изтъква едно-единствено правно основание, изведено от нарушение на член 19 от Общите правила, отнасящи се до осигуряване при болест на длъжностните лица на Европейския съюз и на точка 2.5 от глава 12, озаглавена „Разходи за транспорт“, на дял II от Решение на Комисията от 2 юли 2007 г. за определяне на общи разпоредби за изпълнение относно възстановяването на медицински разноски, тъй като Съдът на публичната служба не е зачел предвиденото във втората разпоредба стриктно изключване на възможността за възстановяване на разходите за транспорт.


title: Дело T-410/12: Жалба, подадена на 6 септември 2012 г. — Vitaminaqua/СХВП — Energy Brands (vitaminaqua)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/34

         Жалба, подадена на 6 септември 2012 г. — Vitaminaqua/СХВП — Energy Brands (vitaminaqua)
   (Дело T-410/12)
   2012/C 355/71
   Език на жалбата: унгарски

      Страни

      Жалбоподател: Vitaminaqua Ltd (Лондон) (представител: A. Krajnyák, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)(СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Energy Brands, Inc. (Ню Йорк, Съединени американски щати)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да измени решението на първи апелативен състав на СХВП, с което се отхвърля заявка за регистрация № 8.338.592 за фигуративната марка „vitaminaqua“ (преписка R 997/2011-1) и да разпореди марката да бъде регистрирана с оглед на това знакът да бъде защитен като марка в съответствие с решението на отдела по споровете на СХВП.

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „vitaminaqua“ за стоки от класове 5, 30 и 32 (заявка за регистрация № 8 338 592).

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Energy Brands, Inc.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: по-специално националните словни марки „VITAMINWATER“ за стоки от класове 5, 30 и 32.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля заявката за регистрация като марка на Общността.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (1), тъй като няма вероятност от объркване между конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело T-111/10: Жалба, подадена на 3 март 2010 г. — Португалия/Комисия

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/72

         Жалба, подадена на 3 март 2010 г. — Португалия/Комисия
   (Дело T-111/10)
   2010/C 113/106
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Португалска република (представители: адв. N. Mimoso Ruiz и адв. P. Moura Pinheiro, advogados, L. Inez Fernandes)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   На 3 март 2010 г. Португалската република подава срещу Европейската комисия жалба по член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз за отмяна на Решение на Комисията C(2009) 10624 от 21 декември 2009 г., с което се намалява помощта, предоставена от Европейския фонд за регионално развитие на оперативна програма „Модернизиране на икономическата структура“ CCI: 1994 PT 16 1 PO 004 (ex-FEDER ref. 94.12.09.004), в частта, отнасяща се до финансирането на Затворения фонд за инвестиции в недвижими имоти в туризма (FIIT).

      Правни основания и основни доводи

   Фондът за инвестиции в недвижими имоти, създаден от властите след като Европейската комисия одобрява рамка за подкрепа от Общността (РПО II) за помощите от структурните фондове за регионите, обхванати от цел № 1, за периода от 1 януари 1994 г. до 31 декември 1999 г., е адаптиран за постигане на целите на Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР).
   Регламент (ЕИО) № 4254/88, установяващ правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88 относно обхвата на помощта от ЕФФР, изменен с Регламент (ЕИО) № 2083/93 (1), предвижда, че този фонд подпомага развитието на вътрешния потенциал на регионите посредством мерки, подобряващи достъпа на малките и средните предприятия до капиталовия пазар. Също както предоставянето на гаранции и придобиването на дялово участие, които са посочени като примери в Регламент (ЕИО) № 2083/93, фондът за инвестиции в недвижими имоти е механизъм за финансиране, годен да насърчи и развие дейността на малките и средните предприятия.
   FIIT по-специално финансира малките и средните предприятия, извършващи дейност в сектора на туризма в Португалия, които по правило притежават значителни недвижими активи и срещат трудности при достъпа до наличните на пазара източници на финансиране.
   Дейността на FIIT през разглеждания период е допринесла за подпомагането на развитието и модернизирането на предлагането на туристически услуги в Португалия чрез закупуване на туристически обекти и последващото им отдаване под наем на малки и средни предприятия.
   Дейността на FIIT е напълно съобразена с Решение C(94) 464 на Комисията за одобряване в рамките на РПО II на оперативна програма „модернизиране на икономическата структура“ и на подпрограма 4 „туризъм и културно богатство“. Това решение предвижда създаването на фонд за инвестиции в туризма, който действа приоритетно в областта на финансовото оздравяване, модернизирането и преустройство на хотелските единици.
   Европейската комисия е нарушила правото на защита като едва в обжалваното решение е поставила въпроса за твърдяната липса на доказателства за слабостите на пазара на финансиране на малките и средни предприятия, които FIIT подпомага, и като е упрекнала националните власти за това, че не анализирали надлежно икономическата жизнеспособност на тези предприятия, а само рефинансирали техния пасив.
   С обжалваното решение е нарушен принципът на защита на оправданите правни очаквания като е прието, че не се допуска съфинансиране от ЕФРР на проекта FIIT, при положение че с действията си при подпомагане на разработването на програмата Европейската комисия е създала у португалските власти твърдо и оправдано убеждение, че финансирането от FIIT няма да бъде поставяно под въпрос, още повече че от действащата към онзи момент общностна правна уредба не е следвало по недвусмислен начин, че то е недопустимо, нито тя е позволявала да се установи наличие на явна грешка в преценката на законосъобразността на този финансов инструмент.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2083/93 на Съвета от 20 юли 1993 г. за изменение на Регламент (ЕИО) № 4254/88, установяващ правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88 във връзка с Европейския фонд за регионално развитие (ОВ L 193, стр. 34 (ES, DA, DE, El, EN, FR, IT, NL, PT).


title: Дело T-59/06: Решение на Общия съд от 16 ноември 2011 г. — Low & Bonar и Bonar Technical Fabrics/Комисия (Конкуренция — Картели — Сектор на найлонови промишлени торби — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Едно-единствено продължавано нарушение — Глоби — Смекчаващи обстоятелства — Пасивна роля — Пропорционалност — Равно третиране — Пълен съдебен контрол)

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/10

         Решение на Общия съд от 16 ноември 2011 г. — Low & Bonar и Bonar Technical Fabrics/Комисия
   (Дело T-59/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Сектор на найлонови промишлени торби - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Едно-единствено продължавано нарушение - Глоби - Смекчаващи обстоятелства - Пасивна роля - Пропорционалност - Равно третиране - Пълен съдебен контрол)
   2012/C 6/13
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Low & Bonar plc (Dundee, Шотландия, Обединено кралство); и Bonar Technical Fabrics NV (Zele, Белгия) (представители: L. Garzaniti, avocat, M. O'Regan, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, подпомаган от M. Gray, barrister)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2005) 4634 окончателен на Комисията от 30 ноември 2005 година относно производство по член 81 [ЕО] (Дело COMP/F/38.354 — Промишлени торби) във връзка с картел на пазара на найлоновите промишлени торби, както и, при условията на евентуалност, искане за отмяна или намаляване на глобата, наложена на жалбоподателите

      Диспозитив

               1.

               Определя глобата, наложена с член 2, буква л) от Решение C(2005) 4634 окончателен на Комисията от 30 ноември 2005 година относно производство по член 81 [ЕО] (Дело COMP/F/38.354 — Промишлени торби), в размер на 9,18 милиона евро.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Европейската комисия, Low & Bonar plc и Bonar Technical Fabrics NV понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 86, 8.4.2006 г.


title: Съединени дела C-403/08 и C-429/08: Определение на председателя на Съда от 16 декември 2009 г. (преюдициални запитвания от High Court of Justice (Chancery Division), High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Обединеното кралство) — Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA/QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen (C-403/08), Karen Murphy/Media Protection Services Ltd (C-429/08) (Преюдициално запитване — Молба за участие в производството — Отхвърляне)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/10

         Определение на председателя на Съда от 16 декември 2009 г. (преюдициални запитвания от High Court of Justice (Chancery Division), High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Обединеното кралство) — Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA/QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen (C-403/08), Karen Murphy/Media Protection Services Ltd (C-429/08)
   (Съединени дела C-403/08 и C-429/08) (1)

   (Преюдициално запитване - Молба за участие в производството - Отхвърляне)
   2010/C 100/15
   Език на производството: английски

      Запитващи юрисдикции

   High Court of Justice (Chancery Division), High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Страни в главното производство

      Ищци: Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA (C-403/08), Karen Murphy (C-429/08)

      Ответници: QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen (C-403/08), Media Protection Services Ltd (C-429/08)

      Предмет

   Преюдициално запитване — High Court of Justice (Chancery Division), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Тълкуване на членове 28 ЕО, 30 ЕО, 49 ЕО и 81 ЕО, както и на член 2, букви а) и д), член 4, буква а) и член 5 от Директива 98/84/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 1998 година относно правната защита на услуги, основаващи се на или състоящи се от достъп под условие (ОВ L 320, стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 73), на член 2, член 3 и член 5, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230), на член 1, букви а) и б) от Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215) и тълкуване на Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване (ОВ L 248, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 134) — Предоставяне срещу възнаграждение на изключителни права за предаването по спътник на футболни мачове — Търговия в Обединеното кралство с декодери, които са законно пуснати на пазара в друга държава членка и дават възможност да се получава картина от такива мачове в нарушение на предоставените изключителни права.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбите за участие в производството, подадени от Съюза на европейските футболни асоциации (УЕФА), British Sky Broadcasting Ltd, Setanta Sports Sàrl и The Motion Picture Association.

               2.

               Липсва основание за произнасяне по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело C-275/13: Определение на Съда (седми състав) от 22 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Elcogás, SA/Administración del Estado, Iberdrola, SA (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Понятие за намеса от страна на държавата или чрез държавни ресурси — Дружества, собственици на съоръжения за производство на електроенергия — Извънредно финансиране)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/10

      Определение на Съда (седми състав) от 22 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Elcogás, SA/Administración del Estado, Iberdrola, SA
      (Дело C-275/13) (1)

      (Преюдициално запитване - Държавни помощи - Понятие за намеса от страна на държавата или чрез държавни ресурси - Дружества, собственици на съоръжения за производство на електроенергия - Извънредно финансиране)
      (2015/C 016/13)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Elcogás, SA

         Ответник: Administración del Estado, Iberdrola, SA

         Диспозитив

      Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че представляват намеса от страна на държавата или чрез държавни ресурси сумите в полза на частно дружество — производител на електроенергия, които се финансират от всички крайни потребители на електроенергия на територията на страната и се разпределят сред предприятията от електроенергийния сектор от публичноправен субект съгласно предварително установени със закон критерии.

         (1)  ОВ C 226, 3.8.2013 г.


title: Дело T-103/12: Жалба, подадена на 24 февруари 2012 г. — T&L Sugars и Sidul Açúcares/Комисия

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/31

         Жалба, подадена на 24 февруари 2012 г. — T&L Sugars и Sidul Açúcares/Комисия
   (Дело T-103/12)
   2012/C 151/55
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: T&L Sugars Ltd (Лондон, Обединено кралство) и Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Португалия) (представители: D. Waelbroeck и D. Slater)

      Ответници: Европейската комисия и Европейския съюз, представляван от Европейската комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви за допустимо и основателно настоящото искане за отмяна на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС, и/или твърдението за неправомерност съгласно член 277 ДФЕС, с предмет Регламент 1240/2011, Регламент 1308/2011, Регламент 1239/2011, Регламент 1281/2011, Регламент 1316/2011, Регламент 1384/2011, Регламент 27/2012 и Регламент 57/2012,

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1240/2011 на Комисията от 30 ноември 2011 година за определяне на извънредни мерки относно пускането на извънквотна захар и изоглюкоза на пазара на Съюза при намалена такса за свръхпроизводство за пазарната 2011/2012 година (ОВ L 318, стр. 9),

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1308/2011 на Комисията от 14 декември 2011 година за определяне на коефициент на разпределение, отхвърляне на допълнителни заявления и закриване на периода за подаване на заявления за наличните количества извънквотна захар, предназначени за продажба на пазара на Съюза през пазарната 2011/2012 година, при намалена такса за свръхпроизводство (ОВ L 332, стр. 8),

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1239/2011 на Комисията от 30 ноември 2011 година за откриване на постоянна тръжна процедура за внос на захар с код по КН 1701 с намалено мито за пазарната 2011/2012 година (ОВ L 318, стр. 4),

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1281/2011 на Комисията от 8 декември 2011 година относно определянето на минималния размер на митото в отговор на подаването на тръжни оферти за първата частична покана за участие в търг в рамките на тръжната процедура, открита с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1239/2011 (ОВ L 327, стр. 60),

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1316/2011 на Комисията от 15 декември 2011 година относно определянето на минималния размер на митото в отговор на подаването на тръжни оферти за втората частична покана за участие в търг в рамките на тръжната процедура, открита с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1239/2011 (ОВ L 334, стр. 16),

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1384/2011 на Комисията от 22 декември 2011 година относно определянето на минималния размер на митото в отговор на подаването на тръжни оферти за третата частична покана за участие в търг в рамките на тръжната процедура, открита с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1239/2011 (ОВ L 343, стр. 33),

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 27/2012 на Комисията от 12 януари 2012 година за определяне на минималния размер на митото за захар в отговор на четвъртата частична покана за участие в търг в рамките на тръжната процедура, открита с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1239/2011 (ОВ L 9, стр. 12), и

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 57/2012 на Комисията от 23 януари 2012 година за преустановяване на тръжната процедура, открита с Регламент (ЕС) № 1239/2011 (ОВ L 19, стр. 12),

               —

               при условията на евентуалност да обяви за допустимо и основателно твърдението за неправомерност на член 186, буква а) и на член 187 от Регламент № 1234/2007 (1), да обяви споменатите разпоредби за неправомерни, както и да отмени обжалваните регламенти, основаващи се пряко или непряко на същите разпоредби,

               —

               да осъди ЕС, представляван от Комисията, да поправи вредите, претърпени от жалбоподателите в резултат от неизпълнението на задълженията на Комисията, както и да определи това обезщетение за претърпените от жалбоподателите вреди през периода 1 април 2011 — 29 януари 2012 г. в размер на 87 399 257 EUR, в едно със загубите, които те продължават да понасят след тази дата, или в размер на всяка друга сума, отразяваща както понесените, така и все още непонесени от жалбоподателите вреди, допълнително установени от тях в хода на настоящото производство, по-специално с оглед надлежното отчитане на бъдещите вреди,

               —

               да постанови изплащането на лихва в размер на процента, прилаган към съответния момент от Европейската централна банка относно нейните основни операции по рефинансиране, увеличен с 2 пункта, или във всеки друг подходящ размер, определен от Съда, по ликвидното и изискуемо задължение от датата на постановяване на решението на Съда до действителното му заплащане,

               —

               да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски и разходи в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат шест основания за обжалване.

               1.

               Първото основание за обжалване е изведено от твърдение за нарушение на принципа на недопускане на дискриминация, тъй като обжалваните актове дискриминират рафинериите за тръстикова захар в полза на предприятията за преработка на цвекло.

               2.

               Второто основание за обжалване е изведено от твърдение за нарушение на Регламент 1234/2007 и от липсата на годно правно основание, тъй като ответникът няма право да увеличава квотите, задължен е да налага високи, възпиращи такси за пускането на пазара на извънквотна захар и не му е делегирано, нито пък е оправомощен за приемането на този вид актове, които изобщо не са били предвидени в базовата правна уредба.

               3.

               Третото основание за обжалване е изведено от твърдение за нарушение на принципа за правна сигурност, тъй като Регламент 1239/2011 и регламентите за неговото изпълнение създават система, по силата на която митата не са предвидими и не се определят чрез прилагането на последователни, обективни критерии, а въз основа на субективната готовност за плащане без реална връзка с вноса на самите продукти.

               4.

               Четвъртото основание за обжалване е изведено от твърдение за нарушение на принципа на пропорционалност, доколкото жалбоподателят с лекота е можел да приеме по-слабо ограничителни мерки, които да не бъдат постановявани изключително в ущърб на рафинериите вносители.

               5.

               Петото основание за обжалване е изведено от твърдение за нарушение на оправданите правни очаквания, тъй като ответникът нарушава оправданите правни очаквания на жалбоподателя спрямо последния да се прояви уравновесено, справедливо и свободно от дискриминация отношение.

               6.

               Шестото основание за обжалване е изведено от твърдение за нарушение на принципа на дължимото усърдие и грижа и на добра администрация, тъй като първоначално ответникът бездейства напълно, независимо от многобройните предупреждения за смущения на пазара, след което приема явно неподходящи актове за справяне със смущенията, при което нарушава установеното от Съвета равновесие между производителите в страната и рафинериите вносители.

         За отмяната на Регламент № 57/2012 жалбоподателите се позовават единствено на първото, четвъртото и шестото основание за обжалване.
   При условията на евентуалност те се позовават на посочените по-горе основания за обжалване, като на основание член 277 ДФЕС твърдят, че Регламент № 1239/2011 и Регламент № 1308/2011 са неправомерни. Ако Съдът отхвърли тези основания за обжалване, на основание член 277 ДФЕС жалбоподателите твърдят неправомерността на членове 186, буква а) и 187 от Регламент № 1234/2007, на които се основават обжалваните регламенти, и искат отмяната на тези разпоредби от Регламент № 1234/2007, както и на оспорваните регламенти.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (ОВ L 299, стр. 1).


title: Дело F-123/12: Определение на Съда на публичната служба от 23 октомври 2013 г. — Palleschi/Комисия (Публична служба — Договорно нает служител със спомагателни функции — Член 3б от Условията за работа на другите служители на ЕС — Искане за преобразуване в договор на временно нает служител за неопределен срок — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/23

         Определение на Съда на публичната служба от 23 октомври 2013 г. — Palleschi/Комисия
   (Дело F-123/12) (1)

   (Публична служба - Договорно нает служител със спомагателни функции - Член 3б от Условията за работа на другите служители на ЕС - Искане за преобразуване в договор на временно нает служител за неопределен срок - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
   2013/C 377/55
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Maria-Pia Palleschi (Брюксел, Белгия) (представители: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за преобразуване на договора ѝ на договорно нает служител със спомагателни функции в договор на временно нает служител за неопределен срок

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание.

               2.

               Осъжда г-жа Palleschi да заплати направените от Европейската комисия съдебни разноски и да понесе собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 389, 15.12.2012 г., стр. 9.


title: Дело F-27/12: Определение на Съда на публичната служба от 12 декември 2012 г. — Ghigna/Комисия

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/33

         Определение на Съда на публичната служба от 12 декември 2012 г. — Ghigna/Комисия
   (Дело F-27/12) (1)

   2013/C 38/64
   Език на производството: италиански
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 184, 23.6.2012 г., стр. 22.


title: Дело T-379/06: Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — Kaimer и други/Комисия

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/29

         Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — Kaimer и други/Комисия
   (Дело T-379/06)
   (2007/C 42/50)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищци: Kaimer GmbH & Co. Holding KG (Есен, Германия), SANHA Kaimer GmbH & Co. KG (Есен, Германия) и Sanha Italia srl. (Милано, Италия) (представител: J. Brück, адвокат)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищците

               —

               да се отмени Решение на ответника С(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 г., изменено с Решение на ответника от 29 септември 2006 г., връчено на тримата ищци на 5 октомври 2006 г., относно процедура по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело СОМР/F-1/38.121 — Тръбни съединители);

               —

               евентуално, да се съкрати определената в член 1 на посоченото решение продължителност на твърдяното нарушение на тримата ищци и да се отмени наложената им с член 3 от посоченото решение глоба или да се намали размерът ѝ;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищците оспорват Решение на Комисията С(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 г. по дело СОМР/F-1/38.121 — Тръбни съединители. С оспорваното решение им е наложена глоба за нарушение на член 81, параграф 1 ЕО, както и на член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП. Според Комисията, ищците са участвували в редица споразумения под формата на определяне на цени, договаряне на ценови листи и отстъпки, договаряне на механизми за въвеждане на повишения на цените, разпределяне на пазара и на клиентите и обмяна на друга икономическа информация на пазара за съединители от мед и медни сплави.
   В подкрепа на иска си ищците се позовават на пет основания.
   На първо място се твърди, че за да мотивира на решението си, ответникът е взел предвид документи, по отношение на които на ищците не е предоставена възможност да вземат становище.
   На второ място ищците твърдят, че Комисията е нарушила задължението за мотивиране на актовете по член 253 ЕО. Според ищците, поради ненадлежното изясняване на фактическите обстоятелства по делото, решението е незадоволително мотивирано. В допълнение на това, не са взети предвид оневиняващи обстоятелства и доказателства по делото са преценени неправилно.
   Освен това, ищците възразяват срещу преценката на Комисията, че установените фактически обстоятелства представляват комплексно нарушение на член 81, параграф 1 ЕО.
   На четвърто място, при условията на евентуалност, се твърди, че при изчисляването на размера на глобата, неправилно е упражнена оперативна самостоятелност, доколкото същото се основава на твърде голяма продължителност на нарушението и че не са взети предвид смекчаващи обстоятелства в полза на ищците.
   В заключение ищците изтъкват, че при определяне размера на глобата, Комисията е нарушила принципа за пропорционалност.


title: Дело C-124/11: Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 9 март 2011 г. — Федерална република Германия/Karen Dittrich

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/19

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 9 март 2011 г. — Федерална република Германия/Karen Dittrich
   (Дело C-124/11)
   2011/C 269/33
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Федерална република Германия

      Ответник: Karen Dittrich

      Преюдициален въпрос

   Прилага ли се Директива 2000/78/ЕО за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) по отношение на националните разпоредби, свързани с помощта, изплащана на длъжностните лица при болест („Beihilfe“)?

      (1)  ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


title: Дело C-310/12: Определение на председателя на Съда от 20 август 2013 г. — Европейска комисия/Унгария

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/53

         Определение на председателя на Съда от 20 август 2013 г. — Европейска комисия/Унгария
   (Дело C-310/12) (1)

   2013/C 344/92
   Език на производството: унгарски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 366, 24.11.2012 г.


title: Дело T-579/11: Жалба, подадена на 11 ноември 2011 г. — Akhras/Съвет

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/23

         Жалба, подадена на 11 ноември 2011 г. — Akhras/Съвет
   (Дело T-579/11)
   2012/C 6/43
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tarif Akhras (Homs, Сирия) (представители: S. Ashley и S. Millar, Solicitors, D. Wyatt, QC, и R. Blakeley, Barrister)

      Ответник: Съвет на европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени точка 3 от таблица A в приложението към Решение на Съвета 2011/522/ОВППС, в частта, в която се отнася до жалбоподателя,

               —

               да отмени точка 3 от таблица A в приложение I към Регламент (ЕС) № 878/2011 на Съвета, в частта, в която се отнася до жалбоподателя,

               —

               да отмени точка 2 от таблицата в приложение II към Решение на Съвета 2011/628/ОВППС, в частта, в която се отнася до жалбоподателя,

               —

               да отмени точка 2 от таблицата в приложение II към Регламент (ЕС) № 1011/2011 на Съвета, в частта, в която се отнася до жалбоподателя,

               —

               да, приеме че член 4, параграф 1 от Решение на Съвета 2011/273/ОВППС (след изменението) не се прилага по отношение на жалбоподателя,

               —

               да приеме, че член 5, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 442/2011 на Съвета (след изменението) не се прилага по отношение на жалбоподателя и

               —

               да осъди Съвета да заплати разноските по жалбата.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от

                           —

                           обстоятелството, че условията по същество за включване на жалбоподателя не са налице и/или че Съветът посочил жалбоподателя въз основа на доказателства, които не са достатъчни за да се установи, че условията са налице и/или Съветът допуснал явна грешка при преценката дали тези условия са налице. По-конкретно, жалбоподателят не носи отговорност за насилието и репресиите срещу цивилното население в Сирия, той не подкрепял и не се бил възползвал от сирийския режим и не бил свързан с никое от лицата, отговорни за насилието и репресиите, или които подкрепяли или се възползвали от сирийския режим. Единственото твърдение срещу жалбоподателя било че той оказал икономическа помощ за сирийския режим. Това не било вярно.

               2.

               Второто правно основание е изведено от обстоятелството, че

                           —

                           включването на жалбоподателя било явно нарушаване на неговите човешки права и основни свободи, включително правото на зачитане на неговия личен и семеен живот, на мирно ползване от собственост и в крайна сметка на правото му на живот и/или нарушаване на принципа на пропорционалност.

               3.

               Третото правно основание е изведено от обстоятелството, че

                           —

                           при всички положения Съветът е нарушил процесуалните изисквания: а) да уведоми жалбоподателя лично за включването му, б) да изложи точни и достатъчни основания и в) да се съобрази с правото на защита и с правото на ефективна съдебна защита.


title: Дело T-544/08: Жалба, подадена на 15 декември 2008 г.  — Hansen & Rosenthal и H & R Wax Company Vertrieb/Комисия

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/31

         Жалба, подадена на 15 декември 2008 г. — Hansen & Rosenthal и H & R Wax Company Vertrieb/Комисия
   (Дело T-544/08)
   (2009/C 55/57)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподатели: Hansen & Rosenthal KG (Хамбург, Германия), H & R Wax Company Vertrieb GmbH (Хамбург, Германия) (представители: J. Schulte и A. Lober, Rechtsanwälte)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени Решение С(2008) 5476 окончателен на Комисията на Европейските общности от 1 октомври 2008 г. по дело COMP/39181 — Восък за свещи, в частта му, която засяга жалбоподателите;

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени или да се намали наложената на жалбоподателите глоба;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателите оспорват Решение С (2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 г., постановено по преписка COMP/39.181 — Восък за свещи, в което ответникът е установил, че някои предприятия, сред които и жалбоподателите, са участвали в продължаващо споразумение и/или съгласувана. практика в сектора на парафина в нарушение на член 81, параграф 1 EО и на член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателите изтъкват шест правни основания.
   С първото си правно основание жалбоподателите твърдят, че решението е опорочено от сериозна липса на мотиви. Поради това то трябвало да бъде отменено на основание нарушение на член 81 EО и свързано с него нарушение на правото на защита на жалбоподателите.
   С второто правно основание жалбоподателите изтъкват, че не съществуват условията за наличие на нарушение на член 81 EО. Не била налице обща цел за жалбоподателите и останалите производители на парафин. Жалбоподателите не били взели участие в споразумения или съгласувани практики, които ограничават конкуренцията. Изпращането на писмо, свързано с повишаване на цените, нямало за цел осъществяването на ограничаващи конкуренцията споразумения, съответно на съгласувани практики, а по-скоро било извършено в рамките на отношенията с доставчиците. Също така по отношение на останалите въпроси не се стигнало до ограничаване на конкуренцията, настъпило в резултат на обмен на информация.
   При условията на евентуалност, в третото до шестото правно основание жалбоподателите оспорват наложения размер на глобата.

               —

               Комисията била приложила неправилно Насоките относно метода за определяне на размера на глобите, приети едва през 2006 г., въпреки че твърдяното нарушение било завършено в началото на 2005 г. С това Комисията нарушила принципа на обвързаност на администрацията по силата на предходната практика, забраната за прилагане с обратна сила и принципа за правна сигурност.

               —

               В четвъртото правно основание жалбоподателите твърдят, че налице било погрешно изчисляване от страна на Комисията на относимия към глобите оборот. През референтните 2002 г. до 2004 г. жалбоподателите били реализирали оборот на продуктите от парафин в размер едва на 18,97 милиона евро. При изчисляването на размера на глобата обаче Комисията била заложила оборот от 26 милиона евро.

               —

               В петото правно основание жалбоподателите твърдят, че Комисията неправилно преценила съответно тежестта на нарушението. Установяването на дела от относимия към нарушението оборот съобразно тежестта на нарушението, както и на входна такса в размер на 17 % било в нарушение с принципа на пропорционалност. По-нататък не били отчетени в достатъчна степен размерът и значението на предприятието.

               —

               С шестото правно основание жалбоподателите твърдят, че Комисията неправилно е установила продължителността на нарушение, за което се приема че е извършено от жалбоподателите. Тя не била доказала участието на жалбоподателите в твърдяното ограничаване на конкуренцията за целия твърдян период.


title: Дело T-763/14: Жалба, подадена на 14 ноември 2014 г. — Soprema/СХВП — Sopro Bauchemie (SOPRAPUR)

text:
               2.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/38

      Жалба, подадена на 14 ноември 2014 г. — Soprema/СХВП — Sopro Bauchemie (SOPRAPUR)
      (Дело T-763/14)
      (2015/C 073/49)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Holding Soprema (Страсбург, Франция) (представител: M.-R. Hirsch, адвокат)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Sopro Bauchemie GmbH (Висбаден, Германия)

         Данни за производството пред СХВП

         Заявител на спорната марка: Жалбоподателят

         Спорна марка: Посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „SOPRAPUR“ — Посочваща Европейския съюз международна регистрация № 977 642

         Производство пред СХВП: Производство по възражение

         Обжалвано решение: Решение на втори апелативен състав на СХВП от 14 август 2014 г. по преписка R 1370/2013-2

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Изложени основание

                  —

                  Нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-677/16: Жалба, подадена на 22 септември 2016 г. — Bowles/ЕЦБ

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/54

         Жалба, подадена на 22 септември 2016 г. — Bowles/ЕЦБ
   (Дело T-677/16)
   (2016/C 419/71)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Carlos Bowles (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, адвокати)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

         вследствие на което:

               —

               да отмени решението на CSO, прието на 29 февруари 2016 г. по делегация на Изпълнителния съвет и съобщено на персонала на 11 март 2016 г., за изключване на жалбоподателя от процедурата по ASA за 2016 година,

               —

               да отмени решението за отхвърляне на специалната жалба, прието на 5 юли 2016 г. и получено на 13 юли 2016 г.,

               —

               да разпореди поправяне на имуществените вреди на жалбоподателя, представляващи загуба на възможност да получи ASA през 2016 г., оценена на 49 102 EUR,

               —

               да разпореди поправяне на неимуществените вреди на жалбоподателя, оценени ex aequo et bono на 15 000 EUR,

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания

               1.

               Първото основание е нарушение на принципа недопускане на дискриминация, на членове 12 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), на член 51 от Условията за работа на персонала на ЕЦБ (наричани по-нататък „Условията за работа“), на правото на кариерно развитие и на повишение, както и на принципа на правната сигурност.

                           —

                           Според жалбоподателя решението на Съда на публичната служба (наричан по-нататък „СПС“) от 15 декември 2015 г. по дело F-94/14, Bowles/ЕЦБ все още не е изпълнено от ЕЦБ към настоящия момент. По-специално циркулярно писмо № 1/2011 от 14 февруари 2011 г. относно допълнителните увеличения на заплатите („ASA“), обявено за незаконосъобразно от СПС, не нито отменено, нито изменено.

                           —

                           Жалбоподателят счита също, че при липса на промяна в правната уредба представителите на персонала, които са изцяло или в значителна степен освободени от работа, отново се намират в положение, при което нямат възможност за увеличение на заплатата и кариерно развитие, за разлика от останалата част от персонала на ЕЦБ.

                           —

                           На следващо място жалбоподателят счита, че изключването му от процедурата по сравнение, след която ЕЦБ приема решение за предоставяне на ASA, засяга законосъобразността на последното и че това изключване, което на практика е окончателно, го поставя в явно по-неблагоприятно положение и го дискриминира поради качеството му на представител на персонала на пълно работно време.

               2.

               Второто основание е липса на компетентност на Chief Service Officer („CSO“) за приемане на решение да не приложи по отношение на жалбоподателя процедурата, установена с циркулярно писмо № 1/2011.

                           —

                           Жалбоподателят счита, че освен правомощието да реши кои лица ще получат ASA, Изпълнителният съвет на ЕЦБ не е делегирал на CSO никакви други правомощия в областта на ASA, нито правомощието да измени циркулярно писмо № 1/2011, за да изключи определени служители от приложното му поле.

                           —

                           Следователно CSO нямал компетентност да реши да не приложи циркулярно писмо № 1/2011 спрямо жалбоподателя, въпреки че същото е следвало да се приложи по отношение на него, ако CSO бе действал в рамките на делегираните му Изпълнителния съвет правомощия.

               3.

               Третото основание е липса на консултация с Комитета по персонала в нарушение на член 27 от Хартата и на членове 48 и 49 от Условията за работа.

                           —

                           На последно място жалбоподателят счита, че ако решението на CSO се разглежда като изменящо циркулярно писмо № 1/2011, това решение не е било предмет на предварителна консултация с Комитета по персонала. Тъй като тази консултация е задължително изискване преди всяко изменение на циркулярно писмо № 1/2011, ЕЦБ трябвало да се консултира с Комитета по персонала за това изменение.


title: Дело C-270/14 P: Решение на Съда (шести състав) от 15 октомври 2015 г. — Debonair Trading Internacional Lda/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (Обжалване — Марка на Общността — Регламент № 40/94 — Член 8, параграф 1, буква б) — Заявка за словна марка на Общността „SÔ:UNIC“ — По-ранни словни национална марка и марка на Общността „SO…?, SO…? ONE, SO…? CHIC“ — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Семейство от марки)

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/9

         Решение на Съда (шести състав) от 15 октомври 2015 г. — Debonair Trading Internacional Lda/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   (Дело C-270/14 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Общността - Регламент № 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Заявка за словна марка на Общността „SÔ:UNIC“ - По-ранни словни национална марка и марка на Общността „SO…?, SO…? ONE, SO…? CHIC“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Семейство от марки))
   (2015/C 406/08)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Debonair Trading Internacional Lda (представител: T. Alkin, Barrister)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: V. Melgar)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Debonair Trading Internacional Lda да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 303, 8.9.2014 г.


title: Дело T-503/15: Жалба, подадена на 1 септември 2015 г. — Aranynektár/СХВП — Naturval Apícola (Natür-bal)

text:
               26.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 354/43

         Жалба, подадена на 1 септември 2015 г. — Aranynektár/СХВП — Naturval Apícola (Natür-bal)
   (Дело T-503/15)
   (2015/C 354/52)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi kft (Dunavarsány, Унгария) (представител: I. Molnár, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Naturval Apícola, SL (Monserrat, Испания)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: Словна марка на Общността „Natür-bal“— Заявка за регистрация № 11 374 841

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 17 юни 2015 г. по дело R 1158/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да уважи настоящата жалба,

               —

               да отмени обжалваното решение, да отхвърли жалбата на страната, направила възражение, срещу решението на отдела по споровете (решение № B 2 156 383 от 5 март 2014 г.) и да потвърди посоченото решение на отдела по споровете,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-400/06: Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — ZERO Industry/СХВП — zero International Holding (zerorh+)

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/30

         Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — ZERO Industry/СХВП — zero International Holding (zerorh+)
   (Дело T-400/06)
   (2007/C 56/59)
   Език, на който е подаден искът: английски
   Страни

      Ищец: ZERO Industry Srl (Комо, Италия) (представител: M.Rapisardi, lawyer]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: zero International Holding GmbH & Co.KG (Бремен, Германия)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решение R0958/2005-1 на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 5 октомври 2006 г., нотифицирано на ищеца на 23 октомври 2006 г.;

               —

               да се отхвърли с окончателно решение възражението, направено от ответника срещу регистрацията на марка на Общността, заявена под № 2004547, на името на Zero Industry Srl;

               —

               да се задължи Службата за хармонизация във вътрешния пазар да пристъпи към регистрация на марката на Общността, заявена от ZERO Industry Srl;

               —

               да се задължи Службата за хармонизация във вътрешния пазар или всяка губеща страна за заплати заедно или поотделно на ищеца всички разноски и такси, направени в настоящото производство, както и в производствата по възражение и обжалване пред Службата за хармонизация във вътрешния пазар.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността:ищецът

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „zerorh+“ за стоки в класове 9, 18 и 25 — заявление № 2004547

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: zero International Holding GmbH & Co.KG

      Марка или знак, на който е направено позоваване:националната фигуративна марка„zero“ за стоки в класове 18 и 25, и националната словна марка „zero“ за стоки в клас 9

      Решение на отдела по споровете:Уважава възражението

      Решение на апелативния състав:Отхвърля жалбата

      Приведени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94
   Ищецът твърди, че отделът по споровете е изтълкувал неправилно цитираната по-горе разпоредба, доколкото не е взел предвид визуалните, фонетични и концептуални разлики между стоките, за които се отнасят конфликтните марки.


title: Дело F-40/15: Жалба, подадена на 9 март 2015 г. — ZZ/Съвет

text:
               1.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/27

         Жалба, подадена на 9 март 2015 г. — ZZ/Съвет
   (Дело F-40/15)
   (2015/C 178/30)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Отмяна на атестационния доклад на жалбоподателя за 2013 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени атестационния доклад на жалбоподателя за 2013 г..;

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-92/15: Решение на Съда (осми състав) от 12 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — Sven Mathys/De Grave Antverpia NV (Преюдициално запитване — Директива 96/75/ЕО — Системи за чартиране и ценообразуване във вътрешния воден транспорт — Обхват — Член 1, буква б) — Понятие „превозвач“ — Член 2 — Свобода на сключване на договори и на договаряне на цените)

text:
               12.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/3

         Решение на Съда (осми състав) от 12 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — Sven Mathys/De Grave Antverpia NV
   (Дело C-92/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 96/75/ЕО - Системи за чартиране и ценообразуване във вътрешния воден транспорт - Обхват - Член 1, буква б) - Понятие „превозвач“ - Член 2 - Свобода на сключване на договори и на договаряне на цените))
   (2016/C 462/03)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Antwerpen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sven Mathys

      Ответник: De Grave Antverpia NV

      Диспозитив

   В рамките на превоза на товари по вътрешните водни пътища член 1, буква б) от Директива 96/75/ЕО на Съвета от 19 ноември 1996 година относно системите за чартиране и ценообразуване в националния и международния вътрешен воден транспорт в Общността, доколкото в него се съдържа определение на понятието „превозвач“ като собственик или оператор на един или повече речни плавателни съдове, и член 2 от същата директива, доколкото в него се посочва, че в тази област договорите се сключват свободно между заинтересованите страни, следва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като приложимата в спора по главното производство, която позволява на лице, неотговарящо на това определение, да сключва договор за превоз в качеството на превозвач.

      (1)  ОВ C 155, 11.5.2015 г.


title: Дело T-44/11: Жалба, подадена на 17 януари 2011 г. — Италия/Комисия

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/29

         Жалба, подадена на 17 януари 2011 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-44/11)
   2011/C 80/54
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представител: L. Ventrella, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени, в частта, в която се отнася до Италианската република, Решение на Комисията от 4 ноември 2010 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано под номер C(2010) 7555).

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от съществени процесуални нарушения (член 269 ДФЕС, предишен член 253 ЕО) от гледна точка на липса на мотиви. Изопачаване на фактите. Нарушение на принципа на пропорционалност. Нарушение на член 24, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2799/1999 на Комисията от 17 декември 1999 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1255/1999 по отношение на отпускането на помощ за обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах, предназначени за храна за животни, и на продажбата на такова обезмаслено мляко на прах (ОВ L 340, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 30, стр. 184).
               В това отношение се твърди, че Комисията е внесла някои финансови корекции в сектора на обезмасленото мляко на прах поради твърдения за неправилно прилагане на намаленията на помощите и на санкциите, предвидени от регламента. Комисията е счела по-специално въз основа на стеснително тълкуване на член 24, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2799/1999, погрешно и в несъответствие с духа на самата разпоредба, че тримесечната проверка, извършена през седмицата след вземането на нередовната проба не представлява специалното проучване, предвидено от общностната правна уредба и следователно не може да го замести. Освен това изхождайки от специфични случаи от слабо значение Комисията е извършила обобщения за евентуални — напълно хипотетични — пропуски от страна на италианските власти да предвидят санкции, като по този начин изопачила фактите. На последно място като се има предвид, че размерът на санкциите, които е трябвало да се наложат, е доста под общия размер на санкцията, която Комисията иска да се наложи на Италия, е невъзможно да се разберат причините за прилагането на фиксираните поправки, които при всички положения, са непропорционални и прекомерни. Следователно освен очевидната липса на мотиви се констатира и нарушение на принципа на пропорционалност.

               2.

               Второто правно основание е изведено от съществени процесуални нарушения (член 269 ДФЕС, предишен член 253 ЕО) от гледна точка на липса на мотиви. Нарушение на принципа на пропорционалност. Нарушение на член 6, параграф 3 ДЕС от гледна точка на нарушение на основните принципи на оправданите правни очаквания, на правната сигурност, на липсата на обратна сила на материалните норми. Нарушение на член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 209, стр. 1 Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193). Нарушение на принципа „ne bis in idem“.
               По тази точка жалбоподателят твърди, че вследствие на започнато през 2003 г. проучване Комисията е приложила корекция спрямо държавата членка за финансовата 2009 година относно организирането на системата за възстановяване на органите платци, изчислена в зависимост от стойността на случаите, които — предвид обстоятелството, че към съответния момент Комисията не е взела решение за тях на основание на действащите към този момент общностни разпоредби — са били счетени от Комисията за попадащи в обхвата на новата правна уредба и следователно регламентирани от т.нар. норма „50 — 50“, въведена с Регламент (ЕО) № 1290/05. Въпросната финансова корекция е незаконосъобразна, тъй като възлага автоматично в тежест на държавата членка 50 % от съответния размер по силата на член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/05, незаконосъобразно приложен с обратна сила към проучване на управлението на дълговете, чийто основен предмет е „положението, което се наблюдава през 2002/2003 г.“, както изрично приема самата Комисия. Освен това, що се отнася до случаите, предмет на проверката, италианската държава вече е понесла финансова корекция от 50 % на основание член 32 от Регламент № 1290/2005 с Решение C(2007) 1901 на Комисията от 27 април 2007 г. По този начин с обжалваното решение Комисията прилага към същите случаи и въз основа на същите твърдения за нарушения допълнителна еднократна финансова корекция, възлизаща на 100 % от размера на невъзстановените дългове. Следователно е незаконосъобразно и явно непропорционално след много години да се налага допълнителна санкция от 50 %, която освен всичко останало е и открито нарушение на принципа „ne bis in idem“.

               3.

               Третото правно основание е изведено от погасяването на санкционните правомощия на Комисията. Надхвърляне на разумния срок за приключване на разглежданите проучвания. Нарушение на член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/05. Нарушение на принципа „ne bis in idem“.
               При условията на евентуалност спрямо второто правно основание, в хипотеза, в която член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/05, приложен с обратна сила от Комисията към разглежданите проучвания, бъде счетен за процесуална норма, жалбоподателят изтъква незаконосъобразност на горепосочената корекция поради надхвърляне на четиригодишния погасителен срок от за упражняване на санкционните правомощия на Комисията. При условията на евентуалност спрямо предходното жалбоподателят сочи незаконосъобразност на горепосочената корекция поради надхвърляне на разумния срок за въпросните проучвания. Като се има предвид, че посочените проучвания не са били приключени в разумен срок (от откриването им са изминали осем години), държавният бюджет е понесъл значителни финансови вреди поради решението на Комисията C(2007) 1901 за фиксирана корекция от 50 % относно същите случаи — предмет и на обжалваното понастоящем решение, което освен всичко останало е и открито нарушение на принципа „ne bis in idem“.


title: Дело C-418/11: Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Innsbruck (Österreich) на 10 август 2011 г. — TEXDATA Software GmbH

text:
               12.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/7

         Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Innsbruck (Österreich) на 10 август 2011 г. — TEXDATA Software GmbH
   (Дело C-418/11)
   2011/C 331/11
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Страни в главното производство

      Въззивен жалбоподател: TEXDATA Software GmbH

      Преюдициални въпроси

   Действащото понастоящем право на Европейския съюз и по-специално

               1.

               свободата на установяване съгласно членове 49 и 54 ДФЕС;

               2.

               общият правен принцип (член 6, параграф 3 ДЕС) за ефективна защита (принцип на ефективността);

               3.

               правото на изслушване съгласно член 47, параграф 2 от Хартата на основните права (член 6, параграф 1 ДЕС) и член 6, параграф 2 от Европейската конвенция за правата на човека (член 6, параграф 1 ДЕС);

               4.

               забраната за налагане на повторно наказание за едно и също нарушение съгласно член 50 от Хартата на основните права; или

               5.

               изискванията за налагане на санкции в рамките на производството по обявяване съгласно член 6 от Директива 68/151/ЕИО (1), член 60а от Директива 78/660/ЕИО (2) и член 38, параграф 6 от Директива 83/349/ЕИО (3);
               допуска ли съществуването на национална правна уредба, която — при пропускане на деветмесечния законоустановен срок за изготвяне и обявяване на годишния счетоводен отчет в търговския регистър, воден от съответния (регистърен) съд,

                           —

                           без предварително да се предостави възможност на засегнатите лица да вземат становище по съществуването на задължението за обявяване на годишния счетоводен отчет и по евентуалните причини за неизпълнението на това задължение, по-специално — без предварително да се провери дали годишният счетоводен отчет вече не е представен в регистърния съд по основното място на дейност на дружеството — и

                           —

                           без предварителна покана за изпълнение на задължението за обявяване, адресирана до конкретното дружество или до съответния му орган с право да го представлява, —

                     изисква от водещия търговския регистър съд (Firmenbuchgericht) незабавно да наложи на това дружество и на всеки от органите му с право да го представляват парична глоба в минимален размер от 700 EUR, като при липса на доказателства за противното, се основава на фикцията, че дружеството и неговите органи виновно са пропуснали да обявят годишния счетоводен отчет, а освен това, при последващо неизпълнение на това задължение, регистърният съд автоматично налага на дружеството и на всеки от органите му с право да го представляват последваща периодична глоба на всеки два месеца в минимален размер от 700 EUR, като отново при липса на доказателства за противното, се основава на фикцията, че дружеството и неговите органи виновно са пропуснали да обявят годишния счетоводен отчет?

      (1)  Първа Директива на Съвета от 9 март 1968 година за съгласуване на гаранциите, които държавите-членки изискват от дружествата по смисъла на член 58, втора алинея от Договора, за защита на интересите на съдружниците и на трети лица, с цел тези гаранции да станат равностойни на цялата територия на Общността (ОВ L 65, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 3).

      (2)  Четвърта Директива на Съвета от 25 юли 1978 година приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (ОВ L 222, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21), изменена с Директива 2006/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година (ОВ L 224, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2 стр. 143).

      (3)  Седма Директива на Съвета от 13 юни 1983 година, приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора, относно консолидираните счетоводни отчети (ОВ L 193, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 58).


title: Дело T-121/07: Иск, предявен на 18 април 2007 г. — Alstom/Комисия

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/30

         Иск, предявен на 18 април 2007 г. — Alstom/Комисия
   (Дело T-121/07)
   (2007/C 140/51)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Alstom (Levallois Perret, Франция) (представители: J. Derenne, avocat, W. Broere, Solicitor, и A. Müller-Rappard, C. Guirado, avocates)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отменят член 1, буква б) и член 2, букви б) и в) от оспорваното решение;

               —

               при условия на евентуалност, значително да се намалят наложените на Alstom глоби;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящия иск ищецът желае частичната отмяна на Решение C(2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 г. във връзка с производство по прилагането на член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.899 — Комутационни устройства с газова изолация), относно споразумение в областта на проекти, свързани с комутационни устройства с газова изолация, насочено към манипулирането на покани за представяне на оферти за тези проекти, определянето на минимални цени на офертите, разпределянето на квоти и на проекти и обмяната на информация. При условия на евентуалност, ищецът иска отмяната или намаляването на глобата, която му е била наложена с оспорваното решение.
   В подкрепа на своите искания ищецът привежда осем правни основания.
   Първото от тях произтича от нарушението на свързаните с юридическата защита правила и на общия принцип за „право на ефективно средство за защита“, доколкото, като е наложила солидарна глоба на две предприятия, независими едно от друго както в юридически, така и в икономически смисъл, Комисията е създала ситуация, при която евентуалната полза за ищеца от обжалване на оспорваното решение ще се намира в пълна зависимост от изхода по обжалването от страна на независимо трето лице.
   Второто правно основание е свързано с нарушението на правните норми, приложими към солидарността, доколкото Комисията е възложила солидарна отговорност за едно и също нарушение на две предприятия без юридическа връзка помежду им, в нарушение на принципите за правна сигурност и за индивидуализиране на наказанията.
   Въз основа на третото правно основание ищецът поддържа, че Комисията е нарушила член 253 ЕО, доколкото не е обяснила защо факторите, които ищецът е изтъкнал с цел да демонстрира липсата на свое решаващо влияние върху дъщерните дружества, в които той притежава 100 % дялово участие, не са били достатъчни, за да се отхвърли оборимата презумпция за такова решаващо влияние.
   Четвъртото приведено от ищеца правно основание е свързано с нарушението на член 81 ЕО и по-конкретно на нормите, свързани с отговорността на предприятията майки за нарушения, извършени от техни дъщерни дружества, както и на нормите относно прехвърлянето на отговорност за нарушения.
   С петото си правно основание ищецът посочва, че оспорваното решение нарушава правилата, приложими към признаването на отегчаващи обстоятелства за действията на „водача на споразумението“, както и принципа за равно третиране. Ищецът твърди, че Комисията погрешно е определила ролята на водач за ищеца, както и че неговата роля на „европейски секретар“ на споразумението е била чисто административна и не от такова естество, че да му предостави по-важна роля в сравнение с останалите членове на споразумението. Ето защо ищецът поддържа, че Комисията е допуснала грешка при преценката, че не е зачела приложимите разпоредби и че не е мотивирала задоволително решението по този въпрос.
   Ищецът изтъква също така, че Комисията е нарушила правните норми относно доказването на продължаващо нарушение, тъй като не е осигурила доказателства за достатъчно близки по време факти, позволяващи да се констатира продължаващо нарушение.
   Седмото използвано от ищеца правно основание е свързано с нарушението на правото на защита, доколкото според ищеца оспорваното решение се основава на определени данни, които не са се съдържали в посочването на твърдените нарушения от Комисията и по отношение на които Комисията не е посочила последствията, които ще изведе от тях в своето решение.
   В заключение, с осмото си правно основание ищецът претендира, че Комисията е нарушила правилата за изчисляване на основния размер на глобите, тъй като оспорваното решение е определило този размер за целия период на нарушението въз основа на реализирания оборот в Европейското икономическо пространство, докато Споразумението за ЕИП е влязло в сила едва от 1 януари 1994 г.


title: Дело C-459/12: Определение на председателя на Съда от 26 февруари 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hamburg — Германия) — Werner Krieger/ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/21

         Определение на председателя на Съда от 26 февруари 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hamburg — Германия) — Werner Krieger/ERGO Lebensversicherung AG
   (Дело C-459/12) (1)

   2014/C 184/28
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 9, 12.1.2013 г.


title: Дело C-150/04: Решение на Съда (голям състав) от 30 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Дания (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Свободно движение на работници — Свободно предоставяне на услуги — Свободно движение на капитали — Свобода на установяване — Данък върху дохода — Застраховане за старост — Сключване на договор с пенсионнозастрахователна институция, установена в друга държава-членка — Данъчно законодателство — Ограничение относно приспадането или възможността да не се отчитат вноските по пенсионнозастрахователен план от облагаемия доход — Императивни съображения, свързани с общ интерес — Ефикасност на данъчния контрол — Последователност на данъчната система — Симетрия на данъчната система — Данъчна конвенция за избягване на двойното облагане)

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/2

         Решение на Съда (голям състав) от 30 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Дания
   (Дело C-150/04) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Свободно движение на работници - Свободно предоставяне на услуги - Свободно движение на капитали - Свобода на установяване - Данък върху дохода - Застраховане за старост - Сключване на договор с пенсионнозастрахователна институция, установена в друга държава-членка - Данъчно законодателство - Ограничение относно приспадането или възможността да не се отчитат вноските по пенсионнозастрахователен план от облагаемия доход - Императивни съображения, свързани с общ интерес - Ефикасност на данъчния контрол - Последователност на данъчната система - Симетрия на данъчната система - Данъчна конвенция за избягване на двойното облагане)
   (2007/C 82/03)
   Език на производството: датски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности [представители: R. Lyal, S. Tams и H. Støvlbæk]

      Ответник: Кралство Дания [представител: J. Molde]

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Швеция [представител: A. Kruse]
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 39, 43, 49 и 56 ЕО — Данъчно законодателство, предоставящо право на приспадане от облагаемия доход на вноските за пенсионно застраховане единствено за застраховките, сключени с предприятие, установено в държавата-членка
   Диспозитив

               1)

               Като приема и оставя в сила правна уредба на животозастраховането и пенсионното застраховане, предвиждаща, че право на приспадане на вноските и възможност те да не се отчитат се предоставя единствено за вноските, изплатени по пенсионнозастрахователни планове, сключени с установени в Дания пенсионнозастрахователни институции, при положение, че не се предоставя подобно данъчно облекчение за вноските, изплатени по силата на пенсионнозастрахователни планове, сключени с пенсионнозастрахователни институции, установени в други държави-членки, Кралство Дания не е изпълнило задълженията си по членове 39 ЕО, 43 ЕО и 49 ЕО.

               2)

               Кралство Дания се осъжда да заплати съдебните разноски.

               3)

               Кралство Швеция понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 190, 24.7.2004 г.


title: Дело C-89/07: Иск, предявен на 15 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/23

         Иск, предявен на 15 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-89/07)
   (2007/C 95/40)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: G. Rozet)

      Ответник: Френска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като поддържа в законодателството си изискването за френско гражданство за заемане на длъжностите капитан и офицер (помощник-капитан на кораб) на всички плавателни съдове, плаващи под френски флаг, Френската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 39 ЕО;

               —

               да се осъди Френската република да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Доколкото изисква френско гражданство за заемане на длъжностите капитан и офицер (помощник-капитан на кораб) на всички плавателни съдове, плаващи под френски флаг, френското законодателство не се е съобразило с разпоредбите на Общностното право относно свободното движение на работници, така както ги тълкува Съдът в решението си от 30 септември 2003 г. по дело Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española (C-405/01) и в решението си по дело Anker и др. (С-47/02). Изискването за гражданство може да бъде наложено само за длъжностите капитан и помощник-капитан, които включват действително, по обичаен начин, изпълнение на публичноправни функции.


title: Дело C-302/06: Определение на Съда (трети състав) от 25 януари 2007 г. (искане за преюдициално заключение, направено от Krajský súd v Prešove — Словашка република) — František Koval'ský/Mesto Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov, a.s. (Искане за преюдициално заключение — Допълнителен протокол към европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи — Право на собственост — Електрически инсталации върху частни терени без компенсиране на собствениците — Некомпетентност на Съда)

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/11

         Определение на Съда (трети състав) от 25 януари 2007 г. (искане за преюдициално заключение, направено от Krajský súd v Prešove — Словашка република) — František Koval'ský/Mesto Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov, a.s.
   (Дело C-302/06) (1)

   (Искане за преюдициално заключение - Допълнителен протокол към европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи - Право на собственост - Електрически инсталации върху частни терени без компенсиране на собствениците - Некомпетентност на Съда)
   (2007/C 82/22)
   Език на производството: словашки
   Препращащ съд
   Krajský súd v Prešove
   Страни в главното производство

      Ищец: František Koval'ský

      Ответници: Mesto Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov, a.s.

      Встъпили страни: Zuzana Petrová, Ondrej Valla
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Krajský súd v Prešove — Тълкуване на член 6 от Договора за ЕС, както и на член 1 от Допълнителния протокол към Конвенцията за защита правата на човека и основните свободи, подписана в Париж на 20 март 1952 г. — Право на собственост — Национална правна уредба, позволяваща разполагането на постройки за електрическо оборудване върху частни терени без собствениците да имат право на компенсация
   Диспозитив
   Съдът на Европейските общности е явно некомпетентен да отговори на въпросите, поставени от Krajský súd v Prešove с решенията от 2 май et 21 юли 2006 г.

      (1)  ОВ C 249, 14.10.2006 г.


title: Дело T-333/11: Жалба, подадена на 24 юни 2011 г. — Wessang/СХВП — Greinwald (star foods)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/51

         Жалба, подадена на 24 юни 2011 г. — Wessang/СХВП — Greinwald (star foods)
   (Дело T-333/11)
   2011/C 269/114
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: Nicolas Wessang (Zimmerbach, Франция) (представител: A. Grolée, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Greinwald GmbH (Kempten, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението, постановено от апелативния състав на СХВП на 15 април 2011 г.;

               —

               да постанови, че СХВП е длъжна да вземе мерките по изпълнението на настоящото решение, с което се отменя горепосоченото решение и следователно да уважи възражението, направено от г-н Nicolas WESSANG на 26 септември 2005 г. срещу заявката за регистрация на марката „STAR FOODS + graphisme“ № 4 105 615;

               —

               да постанови, че СХВП е длъжна да вземе мерките по изпълнението на настоящото решение, с което се отменя горепосоченото решение и следователно да отхвърли заявката за регистрацията на марката „STAR FOODS + graphisme“ № 4 105 615 в нейната цялост;

               —

               да осъди дружеството GREINWALD GmbH и СХВП да заплатят солидарно и съответно in solidum пълния размер на разходите и съдебните разноски, направени от г-н Nicolas WESSANG в производството по възражение, производството по обжалване и в настоящото производство;

               —

               да осъди дружеството GREINWALD GmbH да заплати пълния размер на разходите и съдебните разноски, направени от него в производството по възражение, производството по обжалване и в настоящото производство;

               —

               да осъди СХВП да заплати пълния размер на разходите и съдебните разноски, направени от нея в производството по възражение, производството по обжалване и в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Greinwald GmbH

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „star foods“ за стоки, класирани в класове 29, 30 и 32 — заявка за регистрация № 4 105 615

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: фигуративните и словни марки на Общността „STAR SNACKS“ за стоки, класирани в класове 29, 30 и 31

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля възражението вследствие на Решението на Общия съд, постановено на 11 май 2010 г. по дело T-492/08, Wessang/СХВП — Greinwald (star foods).

      Изложени правни основания: жалбоподателят твърди, че Общият съд е приел, че е налице вероятност от объркване между двете конфликтни марки и че поради това компетентността на апелативния състав била обвързана вследствие на решението на Общия съд. Така той счита, че апелативният състав е превишил границите на своята компетентност като е разгледал преписката в нейната цялост.


title: Дело C-302/13: Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Латвия) на 3 юни 2013 г. — AS flyLAL-Lithuanian Airlines в производство по несъстоятелност/VAS Starptautiskā lidosta Riga, AS Air Baltic Corporation

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/6

         Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Латвия) на 3 юни 2013 г. — AS flyLAL-Lithuanian Airlines в производство по несъстоятелност/VAS Starptautiskā lidosta Riga, AS Air Baltic Corporation
   (Дело C-302/13)
   (2013/C 226/10)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Молител: AS flyLAL-Lithuanian Airlines в производство по несъстоятелност

      Ответници: VAS Starptautiskā lidosta Riga и AS Air Baltic Corporation

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли да се счита за гражданско или търговско по смисъла на Регламента (1) дело, в което от съда се иска да присъди обезщетение за вреди и да обяви за противоправно поведението на ответниците, изразяващо се в сключване на забранено споразумение и в злоупотреба с господстващо положение и основаващо се на общи нормативни актове на друга държава членка, като се има предвид, че още със сключването си забранените споразумения са нищожни и че когато приема нормативни актове държавата действа в качеството си на публичноправен субект (acta iure imperii) и в това отношение съгласно международното публично право се ползва със съдебен имунитет спрямо съдилищата на други държави?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос (делото е гражданско или търговско по смисъла на Регламента), трябва ли да се приеме, че производството по иска за обезщетение има за предмет действителността на решения на органи на дружества по смисъла на член 22, параграф 2 от Регламента, което съгласно член 35, параграф 1 от същия е основание да не се признае решението?

               3.

               Ако предметът на иска за обезщетение попада в обхвата на член 22, параграф 2 от Регламента (изключителна компетентност), длъжен ли е съдът на държавата, в която се иска признаване, да провери дали са налице обстоятелствата по член 35, параграф 1 от Регламента с оглед признаването на решение за допускане на обезпечение?

               4.

               Може ли клаузата за обществен ред, съдържаща се в член 34, параграф 1 от Регламента, да се разбира в смисъл, че признаването на решение за допускане на обезпечение би било в противоречие с обществения ред на държава членка, когато, на първо място, основното съображение за допускането на обезпечение е значителният размер на търсената сума и липсва каквато и да било обосновка на тази сума, и когато, на второ място, с признаването и допускането на изпълнението на това решение може да се причинят вреди на ответниците, които молителят, дружество в производство по несъстоятелност, не би могъл да поправи в случай, че искът му за обезщетение бъде отхвърлен, което пък би могло да засегне икономическите интереси на държавата, в която се иска признаване, и съответно да застраши нейната сигурност, доколкото Република Латвия притежава 100 % от акциите на Lidosta Rīga и 52,6 % от тези на AS Air Baltic Corporation?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело C-97/16: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona (Испания), постъпило на 17 февруари 2016 г. — José María Pérez Retamero/TNT Express Worldwide S.L., Transportes Saripod S.L. и Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/29

         Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Испания), постъпило на 17 февруари 2016 г. — José María Pérez Retamero/TNT Express Worldwide S.L., Transportes Saripod S.L. и Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Дело C-97/16)
   (2016/C 156/38)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

      Страни в главното производство

      Ищец: José María Pérez Retamero

      Ответник: TNT Express Worldwide S.L., Transportes Saripod S.L. y Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли определението за „транспортен работник“, установено в член 3, буква г) от Директива 2002/15/ЕО (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба като тази на член 1, параграф 3, буква g) от Статута на работниците, според която не могат да си считат за „транспортни работници“„лицата, които въз основа на административни разрешения, на които са титуляри, предоставят транспортна услуга с […] превозно средство […], върху което имат право на собственост или непосредствено право на разпореждане […]“?

               2)

               Трябва ли член 3, буква д), втора алинея от Директивата („По смисъла на настоящата директива водачите, които не отговарят на тези изисквания, подлежат на същите задължения и се ползват със същите права като тези, предвидени за транспортните работници в настоящата директива“) да се разбира в смисъл, че ако не са изпълнени няколко или само едно от изискванията, установени за „самостоятелно заетите водачи“, става въпрос за „транспортен работник“?

      (1)  Директива 2002/15/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2002 година за организацията на работното време на лицата, извършващи транспортни дейности в автомобилния транспорт (ОВ L 80, стр. 35; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 125).


title: Дело F-90/09: Иск, предявен на 4 ноември 2009 г. — Ernotte/Комисия

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/41

         Иск, предявен на 4 ноември 2009 г. — Ernotte/Комисия
   (Дело F-90/09)
   2010/C 11/78
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Frédéric Ernotte (Брюксел, Белгия) (представител: L. Defalque, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Предмет и описание на спора

   Осъждане на Комисията да обезщети имуществените и неимуществени вреди, претърпени от ищеца поради начина на разглеждане на неговото досие с оглед на признаването за злополука на получения от него инфаркт

      Искания на ищеца

               —

               да се осъди Комисията да заплати на ищеца сума в размер на 96 579,175 EUR (заедно с лихви за забава, чийто размер трябва да бъде изчислен въз основа на лихвения процент, определен от Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта, считано от 1 януари 2006 г.) като обезщетение за имуществените вреди, претърпени поради небрежното отношение и неразумния срок, в който Комисията е разгледала досието му с оглед на признаването за злополука на получения от него на 28 август 2002 г. инфаркт,

               —

               да се присъди обезщетение за претърпените от ищеца неимуществени вреди, чийто неокончателен размер е изчислен ex aequo et bono на 5 000 EUR, при условие че в хода на производството същият не бъде увеличен или намален,

               —

               да се осъди Комисия на Европейските общности да заплати съдебните разноски.