title: Дело C-936/19 P: Жалба, подадена на 20 декември 2019 г. от Rubik's Brand Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 октомври 2019 г. по дело T-601/17, Rubik's Brand Ltd/EUIPO — Simba Toys

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/7

      Жалба, подадена на 20 декември 2019 г. от Rubik's Brand Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 октомври 2019 г. по дело T-601/17, Rubik's Brand Ltd/EUIPO — Simba Toys
      (Дело C-936/19 P)
      (2020/C 201/11)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Rubik's Brand Ltd (представители: K. Szamosi, M. Borbás, ügyvédek)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Simba Toys GmbH & Co. KG
      С определение от 23 април 2020 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и разпореди жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-14/20 P: Жалба, подадена на 14 януари 2020 г. от Neoperl AG срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 14 ноември 2019 г. по дело T-669/18 — Neoperl AG/EUIPO

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/8

      Жалба, подадена на 14 януари 2020 г. от Neoperl AG срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 14 ноември 2019 г. по дело T-669/18 — Neoperl AG/EUIPO
      (Дело C-14/20 P)
      (2020/C 201/12)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Neoperl AG (представители: H. Börjes-Pestalozza и G. Schultz, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 23 април 2020 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) отхвърли жалбата и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-39/20: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 27 януари 2020 г. — Staatssecretaris van Financiën/Jumbocarry Trading GmbH

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/8

      Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 27 януари 2020 г. — Staatssecretaris van Financiën/Jumbocarry Trading GmbH
      (Дело C-39/20)
      (2020/C 201/13)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

         Ответник: Jumbocarry Trading GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Прилагат ли се член 103, параграф 3, буква б) и член 124, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (1) за митническо задължение, което е възникнало преди 1 май 2016 г. и чийто краен срок все още не е изтекъл към тази дата?

                  2)

                  При положителен отговор на първия въпрос: допускат ли принципите на правна сигурност или на защита на оправданите правни очаквания прилагането на тези разпоредби?

         (1)  Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (ОВ L 269, 2013 г., стр. 1).


title: Дело C-62/20: Преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Белгия), постъпило на 6 февруари 2020 г. — NV Vogel Import Export/Belgische Staat

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/9

      Преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Белгия), постъпило на 6 февруари 2020 г. — NV Vogel Import Export/Belgische Staat
      (Дело C-62/20)
      (2020/C 201/14)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: NV Vogel Import Export

         Ответник: Belgische Staat

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 (1) от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, да се тълкува — включително в светлината на текстовете на различните езици на позиция 4409 и на обяснителните бележки към ХС относно позиции 4407 и 4409 — в смисъл че стоките, предмет на главното производство, а именно рендосани дъски, четирите ръба на които по цялата си дължина са заоблени, трябва да бъдат разглеждани като „профилирани по дължината на един или на няколко ръбове или страни“ и следователно трябва да бъдат класирани в позиция 4409 или заоблянето на ръбовете не може да бъде считано за „профилирано по дължината на един или на няколко ръбове или страни“ и следователно стоките трябва да бъдат класирани в позиция 4407?

                  2)

                  От значение ли е обемът на заоблянето за класирането в позиция 4407, респ. в позиция 4409?

         (1)  Регламент (ЕИО) № 2658/87 от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, 1987 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3).


title: Дело C-63/20 P: Жалба, подадена на 5 февруари 2020 г. от Sigrid Dickmanns срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 18 ноември 2019 г. по дело T-181/19, Sigrid Dickmanns/EUIPO

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/9

      Жалба, подадена на 5 февруари 2020 г. от Sigrid Dickmanns срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 18 ноември 2019 г. по дело T-181/19, Sigrid Dickmanns/EUIPO
      (Дело C-63/20 P)
      (2020/C 201/15)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Sigrid Dickmanns (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Искания на жалбоподателката

      Жалбоподателката моли Съда на Европейския съюз:

                  —

                  да отмени изцяло определението на Общия съд на Европейския съюз (шести състав) от 18 ноември 2019 г. по дело T-181/19 и да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  да осъди Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да заплати съдебните разноски в производството по обжалване пред Съда.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателката обжалва решението на Общия съд на едно основание, а именно неправилно тълкуване и прилагане на членове 90 и 91, и по-конкретно на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица; същевременно било налице и грубо нарушение на основните права на жалбоподателката на справедлив процес и добра администрация.
      Според жалбоподателката Общият съд неправилно е приел, че жалбата, която тя подава съгласно член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица, е просрочена. Жалбата била подадена в срок от три месеца след мотивирано решение на EUIPO, а не в срок от три месеца след мълчалив отказ по направено от жалбоподателката искане, постановен по реда на член 90, параграф 2, трето изречение, трето тире от Правилника за длъжностните лица.
      Във връзка с това жалбоподателката се оплаква, че Общият съд е тълкувал член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица в противоречие с текста на тази разпоредба. Жалбата ѝ не била насочена срещу мълчалив отказ по смисъла на член 90, параграф 2, трето изречение, трето тире от Правилника за длъжностните лица, а срещу решение, което ѝ е съобщено в съответствие с член 90, параграф 2, трето изречение, второ тире от Правилника, и затова била допустима, видно от този текст. Нито от текста на член 90, параграф 1, трето изречение, нито от текста на член 90, параграф 2, трето изречение, второ тире, нито пък от текста на член 90, параграф 2, трето изречение, трето тире от Правилника следвало, че в случай на мълчалив отказ по съответното искане разпоредбата на второ тире е неприложима и с предимство следва да се приложи трето тире. Изричният отказ на EUIPO не бил и чисто потвърждение на предходния мълчалив отказ, най-малкото защото EUIPO дори не споменала мълчаливия отказ. Освен това поради несъставляващите чисто потвърждение части, и по-конкретно поради мотивите, било налице ново решение.
      По-нататък жалбоподателката изтъква, че даденото от Общия съд тълкуване е в противоречие със смисъла и целта на член 90, параграф 1, второ и трето изречение от Правилника за длъжностните лица, както и с целта за гарантиране на правната сигурност. Смисълът и целта на тези правила били преди всичко да се защити подателят на искането, а не да се даде възможност на органа по назначаването да черпи благоприятни последици в процесуално-технически смисъл от неизпълнението на свое задължение, както следвало от възприетото от Общия съд тълкуване. Защитаваното от жалбоподателката тълкуване отговаряло в по-голяма степен на целта за гарантиране на правната сигурност. От една страна, то отговаряло на текста на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица и не превръщало този текст в неговата противоположност, както при възприетото от Общия съд тълкуване. От друга страна, според застъпеното от Общия съд тълкуване срокът след постановяването на изрично и мотивирано решение на органа по назначаването бил различен в зависимост от това дали преди него е имало мълчалив отказ, или не.
      Освен това жалбоподателката се оплаква от грубо нарушение на основните ѝ права на справедлив процес и добра администрация. Нарушението на правото на справедлив процес произтичало от това, че органът по назначаването получил възможност да се възползва от неизпълнението на свое процесуално задължение (доколкото е длъжен да се произнася в срок от четири месеца по исканията съгласно член 90, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица), за да съкрати произволно срока, в който подателят на искането може да реагира на съобщените му от органа по назначаването мотиви за отказа. Освен това при възприетото от Общия съд тълкуване и предвид противоположния текст на член 90, параграф 2, второ изречение и трето изречение, второ тире от Правилника за длъжностните лица подателят на искането бил изправен пред много по-голям риск да загуби делото поради пропуснат срок. Когато член 90, параграф 2 от Правилника се тълкува в съответствие с основните права, защитаваното от жалбоподателката тълкуване било единственият възможен резултат.


title: Дело C-70/20: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 12 февруари 2020 г. — YL/Altenrhein Luftfahrt GmbH

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/10

      Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 12 февруари 2020 г. — YL/Altenrhein Luftfahrt GmbH
      (Дело C-70/20)
      (2020/C 201/16)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: YL

         Ответник: Altenrhein Luftfahrt GmbH

         Преюдициален въпрос

      Може ли едно твърдо кацане, но все пак в нормалния експлоатационен диапазон на въздухоплавателното средство, което води до нараняване на пътник, да се счита за злополука по смисъла на член 17, параграф 1 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, сключена в Монреал на 28 май 1999 г., подписана от Европейската общност на 9 декември 1999 г. и одобрена от нейно име с Решение 2001/399/ЕО на Съвета от 5 април 2001 г. (1)?

         (1)  Решение на Съвета от 5 април 2001 година относно сключването от Европейската общност на Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз (Конвенцията от Монреал) (ОВ L 194, 2001 г., стр. 38).


title: Дело C-85/20 P: Жалба, подадена на 14 февруари 2020 г. от Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. „в ликвидация“ срещу определението, постановено от Общия съд (десети състав) на 18 декември 2019 г. по дело T-763/18, Lazaras Szolgáltató és Kereskedelmi/Комисия

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/11

      Жалба, подадена на 14 февруари 2020 г. от Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. „в ликвидация“ срещу определението, постановено от Общия съд (десети състав) на 18 декември 2019 г. по дело T-763/18, Lazaras Szolgáltató és Kereskedelmi/Комисия
      (Дело C-85/20 P)
      (2020/C 201/17)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. „в ликвидация“ (представител: L. Szabó, ügyvéd)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Жалбоподателят иска от Съда да обяви жалбата за допустима и основателна и вследствие на това да отмени решението на Общия съд (десети състав) от 18 декември 2019 г. по дело T-763/18, Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi/Комисия, съобщен същия ден на жалбоподателя.

                  —

                  Освен това, жалбоподателят иска от Съда да върне делото на Общия съд, що се отнася до въпросите, свързани с възражението за недопустимост, останали нерешени в първоинстанционното решение.

                  —

                  Жалбоподателят иска от Съда да осъди ответника на първа инстанция да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство и производството по обжалване, освен ако делото бъде върнато на общия съд, като в този случил иска от Съда да не се произнася все още по съдебните разноски в производството на първа инстанция и в производството по обжалване до постановяване на окончателното решение.

         Основания и основни доводи

      I.   Грешка в правната квалификация на фактите. Непълнота на мотивите.

      С първото основание за обжалване жалбоподателят твърди, че Общият съд не е отчел надлежно положението на правна несигурност, преди да се запознае с обжалваните решения на Комисията.
      Цитираната от общия съд съдебна практика се отнася до запознаването по отношение на съществуването на актове, които засягат или се отнасят до жалбоподателя.
      Жалбоподателят е подал жалба срещу решението за спиране, прието от националния съдебен орган, тъй като не допуска решение на Съда по оспорваните актове на Комисията да представлява предварителен въпрос за произнасянето по иска за обезщетение на Lazarus Kft. Жалбоподателят и законният му представител могат да се считат за едно и също лице за юридически цели само що се отнася до въпроса, посочен в генералното пълномощно за процесуално представителство, сключено между страните, именно иска за обезщетение, предявен пред националната юрисдикция.
      Като се има предвид, че пълномощието, дадено от жалбоподателя на законния представител, се отнася изключително до иска за обезщетение, предявен пред националната юрисдикция, законният представител не е бил длъжен да информира жалбоподателя в „разумен“ срок по смисъла на правото на Съюза и не е бил длъжен да поиска пълния текст на обжалваните актове, тъй като пълномощното му не включва такива хипотези. Такива искания е можел да отправи единствено жалбоподателят от момента, в който е узнал, че правен акт на Съюза го засяга.
      II.   Грешка при тълкуването и прилагането на съдебната практика относно „разумния срок“

      Цитираната от Общия съд съдебна практика не може да бъде пренесена към разглеждания случай, тъй като обстоятелствата по разгледаните в нея случаи не са идентични с настоящия случай.
      III.   Грешка при квалификацията на писмото на Комисията от 24 февруари 2017 г.

      Националната юрисдикция е постановила решение за отхвърляне по делото във връзка с жалбата на OPS Újpest Kft., като се основава в това отношение на спорното информационно писмо на ответника. Това решение накърнява интересите на жалбоподателя и съществено изменя правното му положение, като се има предвид, че въз основа на посоченото писмо националната юрисдикция е обявила,че националният орган е предоставил помощите правомерно.
      IV.   Нарушение на правото на защита на жалбоподателя. Нарушение и неправилно прилагане на член 126 от Процедурния правилник на Общия съд

      Макар да е предприел процесуално-организационни действия, Общият съд не е поискал от страните да представят становища по въпроса дали искането е било представено в срок. Общият съд е разгледал въпроса за просрочването за първи път в съдебното решение и отхвърля искането на това основание, без да даде възможност на страните, по-специално на жалбоподателя, да изложи доводите и и възраженията си в това отношение.
      Тъй като не е извършено посоченото действие, не е представен документ, чрез който да се докаже твърдението на жалбоподателя, че искането е било представено в срок.


title: Дело C-92/20: Преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 25 февруари 2020 г. — Rottendorf Pharma GmbH/Hauptzollamt Bielefeld

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/12

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 25 февруари 2020 г. — Rottendorf Pharma GmbH/Hauptzollamt Bielefeld
      (Дело C-92/20)
      (2020/C 201/18)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Rottendorf Pharma GmbH

         Ответник: Hauptzollamt Bielefeld

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 239, параграф 1, второ тире от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1) да се тълкува в смисъл, че допуска възстановяване на мита в случай като разглеждания в главното производство, при който внесените от заинтересованото лице необщностни стоки са реекспортирани извън митническата територия на Общността и обстоятелствата, довели до възникване на митническото задължение, не се дължат на груба небрежност от страна на заинтересованото лице?

         (1)  ОВ L 302, 1992 г., стр. 1.


title: Дело C-93/20: Преюдициално запитване от Bezirksgericht Schwechat (Австрия), постъпило на 25 февруари 2020 г. — JU/Air France Direktion für Österreich

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/13

      Преюдициално запитване от Bezirksgericht Schwechat (Австрия), постъпило на 25 февруари 2020 г. — JU/Air France Direktion für Österreich
      (Дело C-93/20)
      (2020/C 201/19)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bezirksgericht Schwechat

         Страни в главното производство

         Ищец: JU

         Ответник: Air France Direktion für Österreich

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 31, параграф 2 във връзка с член 31, параграф 4 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз (наричана по-нататък „Конвенцията от Монреал“) (1) да се тълкува в смисъл, че при късно доставяне повредата на регистрирания багаж, настъпила на борда на въздухоплавателното средство или в периода, през който въздушният превозвач е поел отговорността за регистрирания багаж, във всички случаи следва да бъде сигнализирана на въздушния превозвач в седемдневен срок, считано от датата, на която багажът е бил предоставен на разположение на получателя, като в противен случай срещу превозвача не може да се заведе дело, освен в случай на измама от негова страна?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос:
                  Следва ли член 31, параграф 2 във връзка с член 31, параграф 4 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз (Конвенция от Монреал) да се тълкува в смисъл, че при късно доставяне повредата на регистрирания багаж, настъпила на борда на въздухоплавателното средство или в периода, през който въздушният превозвач е поел отговорността за регистрирания багаж, във всички случаи следва да бъде сигнализирана на въздушния превозвач в срок от 21 дни, считано от датата, на която багажът е бил предоставен на разположение на получателя, като в противен случай срещу превозвача не може да се заведе дело, освен в случай на измама от негова страна?

         (1)  2001/539/ЕО: Решение на Съвета от 5 април 2001 година относно сключването от Европейската общност на Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз (Конвенцията от Монреал) (ОВ L 194, 2001 г., стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 112).


title: Дело C-94/20: Преюдициално запитване от Landesgericht Linz (Австрия), постъпило на 25 февруари 2020 г. — Land Oberösterreich/KV

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/13

      Преюдициално запитване от Landesgericht Linz (Австрия), постъпило на 25 февруари 2020 г. — Land Oberösterreich/KV
      (Дело C-94/20)
      (2020/C 201/20)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Linz

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Land Oberösterreich

         Ответник: KV

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 11 от Директива 2003/109/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална уредба като тази в член 6, параграфи 9 и 11 от Оberösterreichisches Wohnbauförderungsgesetz (Закон на федерална провинция Горна Австрия за насърчаване на жилищното строителство, наричан по-нататък „oöWFG“), която предвижда право на гражданите на Съюза и на гражданите на държава — членка на ЕИП, и членовете на техните семейства по смисъла на Директива 2004/38/ЕО (2) на социална помощ за жилище, без да изисква от тях да докажат владеене на език, а същевременно изисква от дългосрочно пребиваващите граждани на трети страни по смисъла на Директива 2003/109/ЕО да докажат по определен начин притежаването на базови знания по немски език като условие за получаването на тази помощ за жилище, чието предназначение е да смекчи прекомерна финансова тежест, като се има предвид обаче, че националното право предвижда и друга, допълнителна социална помощ (за жизнен минимум в зависимост от нуждите на конкретното лице съгласно Оberösterreichisches Mindestsicherungsgesetz (Закон на федерална провинция Горна Австрия за осигуряване на минималните жизнени потребности), предназначена да осигури минималните основни жизнени потребности (включително потребността от жилище) за лица в тежко социално положение?

                  2)

                  Трябва ли забраната за „пряка или непряка дискриминация“, основана на „расов признак или етнически произход“ по член 2 от Директива 2000/43/ЕО (3) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална уредба като тази в член 6, параграфи 9 и 11 от oöWFG, която предвижда право на гражданите на Съюза и на гражданите на държава — членка на ЕИП, и членовете на техните семейства по смисъла на Директива 2004/38/ЕО на социално подпомагане (помощ за жилище съгласно oöWFG), без да изисква от тях да докажат владеене на език, а същевременно изисква от гражданите на трети държави (включително дългосрочно пребиваващите граждани на трети страни по смисъла на Директива 2003/109/ЕО) да докажат по определен начин притежаването на базови знания по немски език?

                  3)

                  При отрицателен отговор на втория въпрос:
                  Трябва ли забраната за дискриминация, основана на етнически произход, съгласно член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска национална уредба като тази в член 6, параграфи 9 и 11 от oöWFG, която предвижда право на гражданите на Съюза и на гражданите на държава — членка на ЕИП, и членовете на техните семейства по смисъла на Директива 2004/38/ЕО на социална помощ (помощ за жилище съгласно oöWFG), без да изисква от тях да докажат владеене на език, а същевременно изисква от гражданите на трети държави (включително дългосрочно пребиваващите граждани на трети страни по смисъла на Директива 2003/109/ЕО) да докажат по определен начин притежаването на базови знания по немски език?

         (1)  Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225).

         (2)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).

         (3)  Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (ОВ L 180, 2000 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 20, том 1, стр. 19).


title: Дело C-108/20: Преюдициално запитване от Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Германия), постъпило на 27 февруари 2020 г. — HR/Finanzamt Wilmersdorf

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/14

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Германия), постъпило на 27 февруари 2020 г. — HR/Finanzamt Wilmersdorf
      (Дело C-108/20)
      (2020/C 201/21)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Berlin-Brandenburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: HR

         Ответник: Finanzamt Wilmersdorf

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 167 и член 168, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат прилагане на национално законодателство, при което се отказва право на приспадане на ДДС и в случаите, в които е извършена измама по ДДС с друга сделка по веригата на доставките преди тази на данъчнозадълженото лице и то е знаело или е трябвало да знае за тази измама, дори когато това лице чрез получената от него доставка не е участвало в данъчната измама, доставката не е част от измамата и чрез нея не е улеснено или благоприятствано извършването на измамата?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-119/20: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 28 февруари 2020 г. — Līga Šenfelde/Lauku atbalsta dienests

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/15

      Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 28 февруари 2020 г. — Līga Šenfelde/Lauku atbalsta dienests
      (Дело C-119/20)
      (2020/C 201/22)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Страни в главното производство

         Ответник в първоинстанционното производство и жалбоподател в касационното производство: Līga Šenfelde

         Друга страна в производството: Lauku atbalsta dienests

         Преюдициални въпроси

      Трябва ли член 19, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1698/2005 (1) на Съвета, във връзка с други разпоредби от посочения регламент и от Насоките на Европейския съюз за държавната помощ в секторите на селското и горското стопанство и в селските райони за периода 2014—2020 г., да се тълкува в смисъл, че:

                  1)

                  земеделският стопанин загубва качеството на „млад земеделски стопанин“ само защото две години по-рано е получил помощта за развитие на малки стопанства, предвидена в член 19, параграф 1, буква а), подточка iii) от Регламента;

                  2)

                  посочените разпоредби разрешават държавите членки да приемат правна уредба, съгласно която на земеделски стопанин няма да се изплати помощта, предвидена в член 19, параграф 1, буква а), подточка i) от Регламента, ако вече му е била отпусната помощта, предвидена в член 19, параграф 1, буква а), подточка iii) от същия регламент;

                  3)

                  дадена държава членка може да откаже да приложи комбинирането на помощи спрямо определен земеделски стопанин, когато не е спазен редът за комбиниране, предвиден в Програмата за развитие на селските райони, договорена с Европейската комисия?

         (1)  ОВ L 347, 2013 г., стр. 487.


title: Дело C-124/20: Преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Германия), постъпило на 5 март 2020 г. — Bank Melli Iran, акционерно дружество по иранското право/Telekom Deutschland GmbH

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/16

      Преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Германия), постъпило на 5 март 2020 г. — Bank Melli Iran, акционерно дружество по иранското право/Telekom Deutschland GmbH
      (Дело C-124/20)
      (2020/C 201/23)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Ищец: Bank Melli Iran, акционерно дружество по иранското право

         Ответник: Telekom Deutschland GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Прилага ли се член 5, първа алинея от Регламент № 2271/96 (1) само когато на предприемащия съответните действия икономически оператор от ЕС по смисъла на член 11 от този регламент пряко или косвено са дадени указания от административни или съдебни органи на Съединените американски щати, или за приложимостта на посочената разпоредба е достатъчно въпросните действия на икономическия оператор от ЕС да имат за цел спазването на вторични санкции, и без да са налице такива указания?

                  2.

                  Ако Съдът отговори на първия въпрос в смисъла на втората алтернатива: недопустимо ли е съгласно член 5, първа алинея от Регламент № 2271/96 националното право да се тълкува в смисъл, че прекратяващата договора страна може във всички случаи да прекрати с едностранно изявление договор с продължително изпълнение с насрещната страна, която е включена от Office of Foreign Assets Control (OFAC) на САЩ в списъка Specially-Designated-Nationals (SDN), включително и по съображението да спази наложени от САЩ санкции, без да е необходимо да посочи основание за прекратяването и съответно да води гражданско дело, в което да посочи и докаже, че във всеки случай основанието за едностранното прекратяване на договора не е свързано със спазване на санкциите на САЩ?

                  3.

                  Ако Съдът отговори утвърдително на втория въпрос: следва ли едностранно прекратяване на договор по общия ред, извършено в нарушение на член 5, първа алинея от Регламент № 2271/96, задължително да се счита за недействително, или за постигането на целта на този регламент са достатъчни и други санкции, като например налагането на имуществена санкция?

                  4.

                  Ако Съдът отговори на третия въпрос в смисъла на първата алтернатива: като се имат предвид, от една страна, членове 16 и 52 от Хартата на основните права на Европейския съюз, и от друга страна, възможността по член 5, втора алинея от Регламент № 2271/96 за предоставяне на разрешение по изключение, важи ли посоченото и в случаите, когато запазването на търговското отношение с насрещната страна по договора, която е включена в посочения по-горе списък, би създало опасност за икономическия оператор от ЕС да претърпи значителни икономически загуби на пазара в САЩ (в случая 50 % от оборота на групата предприятия)?

         (1)  Регламент (EО) № 2271/96 на Съвета от 22 ноември 1996 година относно защитата срещу последиците от извънтериториалното прилагане на законодателство, прието от трета страна, и действията, предприети на основание това законодателство или произтичащи от него (ОВ L 309, 29.11.1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 10, том 1, стр. 75), в редакцията след измененията, направени с Делегиран регламент (ЕС) 2018/1100 на Комисията от 6 юни 2018 г. (ОВ L 199, 7.8.2018 г., стр. 1).


title: Дело C-130/20: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona (Испания), постъпило на 9 март 2020 г. — YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/16

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Испания), постъпило на 9 март 2020 г. — YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Дело C-130/20)
      (2020/C 201/24)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: YJ

         Ответник: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Преюдициален въпрос

      Може ли да се разглежда като пряко дискриминационна по смисъла на Директива 79/7 (1) разпоредба като член 60, параграф 4 от Ley General de la Seguridad Social (Общ закон за социалното осигуряване), която изключва от получаването на добавката за майчинство жените, които се пенсионират доброволно, но не и жените, които също се пенсионират доброволно при навършване на предвидената в закона пенсионна възраст или които се пенсионират предсрочно, но поради естеството на осъществяваната от тях трудова дейност през професионалния им живот или заради увреждане, или още защото по независещи от тях причини са преустановили трудовата си дейност, преди да се пенсионират?

         (1)  Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване.

         ОВ L 6, 1979 г., стр. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 192.


title: Дело C-139/20: Иск, предявен на 16 март 2020 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/17

      Иск, предявен на 16 март 2020 г. — Европейска комисия/Република Полша
      (Дело C-139/20)
      (2020/C 201/25)
      Език на производството: полски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: M. Siekierzyńska и A. Armenia)

         Ответник: Република Полша

         Искания на ищеца

                  —

                  Да се установи, че въвеждайки законодателство, което освобождава от облагане с акциз енергийните продукти, използвани в енергоемки стопански дейности, обхванати от схемата на Съюза за търговия с емисии, Република Полша не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 17, параграф 1, буква б) и член 17, параграф 4 от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (1),

                  —

                  Република Полша да бъде осъдена да заплати съдебните разноски в производството.

         Основания и основни доводи

      Република Полша въвежда в националното законодателство освобождаване от акциз на енергийните продукти, използвани в енергоемки стопански дейности, обхванати от схемата на Съюза за търговия с емисии (наричана по-нататък „схемата EU ETS“).
      Според Комисията това представлява неизпълнение на задълженията, произтичащи от член 17, параграф 1, буква б) и член 17, параграф 4 от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията. В съответствие с посочените разпоредби освобождаване от данъци или намалени ставки на данъчно облагане за енергийните продукти, използвани в енергоемки стопански дейности, са възможни единствено, когато се сключват споразумения с предприятия или обединения от предприятия, или в случаите, когато се прилагат търгуеми разрешителни схеми или сходни механизми, доколкото те спомагат за опазването на околната среда и повишаване на енергийната ефективност. Според Комисията схемата EU ETS не може да се признае за „търгуема разрешителна схема“ по смисъла на посочените разпоредби.

         (1)  ОВ L 283, 2003 г., стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98.


title: Дело C-144/20: Преюдициално запитване от Administratīvā rajona tiesa (Латвия), постъпило на 27 март 2020 г. — AS „LatRailNet“, VAS „Latvijas dzelzceļš“/Valsts dzelzceļa administrācija

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/18

      Преюдициално запитване от Administratīvā rajona tiesa (Латвия), постъпило на 27 март 2020 г. — AS „LatRailNet“, VAS „Latvijas dzelzceļš“/Valsts dzelzceļa administrācija
      (Дело C-144/20)
      (2020/C 201/26)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Administratīvā rajona tiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: AS „LatRailNe“, VAS „Latvijas dzelzceļš“

         Ответник: Valsts dzelzceļa administrācija

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 56, параграф 2 от Директива 2012/34 (1) да се тълкува в смисъл, че предоставя на регулаторния орган правомощието да приеме по своя собствена инициатива решение, с което от предприятието, изпълняващо основните функции на управителя на железопътна инфраструктура, посочени в член 7, параграф 1 от посочената директива, се изисква да въведе в разпоредби относно изчисляването на таксите за ползване на инфраструктура (схема за налагане на такси) определени изменения, които нямат отношение към дискриминацията в ущърб на заявителите?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, оправомощен ли е регулаторният орган да определи с такова решение условията, които трябва да се предвидят в измененията, например, налагайки задължението за изключване от критериите за определяне на таксите за ползване на инфраструктура предварително планираните разходи, които са покривани от държавния бюджет или от бюджетите на местните администрации и които превозвачите на пътници не могат да покриват с приходите от превоза?

                  3)

                  Трябва ли член 32, параграф 1 от Директива 2012/34 да се тълкува в смисъл, че наложеното в този параграф задължение на държавите членки да гарантират оптимална конкурентоспособност на железопътните пазарни сегменти при определянето на надценки към таксите за ползване на инфраструктура е приложимо и за определянето на таксите за ползване на инфраструктура в пазарните сегменти, в които не съществува конкуренция, например, тъй като в съответния пазарен сегмент превозът се извършва само от един-единствен железопътен оператор, на когото е предоставено изключителното право, предвидено в член 2, буква е) от Регламент № 1370/2007 (2), за да извършва превози в този пазарен сегмент?

         (1)  Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година за създаване на единно европейско железопътно пространство (ОВ L 343, 2012 г., стр. 32).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (ОВ L 315, 2007 г., стр. 1).


title: Дело C-159/20: Жалба, подадена на 8 април 2020 г. — Европейска комисия/Кралство Дания

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/18

      Жалба, подадена на 8 април 2020 г. — Европейска комисия/Кралство Дания
      (Дело C-159/20)
      (2020/C 201/27)
      Език на производството: датски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: M. Konstantinidis, I. Naglis и U. Nielsen)

         Ответник: Кралство Дания

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се обяви, че Дания не е изпълнила задълженията си по член 13 от Регламент (ЕС) № 1151/2012 (1) относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни, тъй като не е предотвратила или спряла практиката на някои датски млекопреработвателни предприятия да използват означението „Feta“ за сирене, което не отговаря на спецификацията на продукта по Регламент (ЕО) № 1829/2002 (2),

                  —

                  да се обяви, че като е допуснала датски млекопреработвателни предприятия да произвеждат и продават имитации на „Feta“, Дания е нарушила член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) във връзка с член 1, параграф 1 и член 4 от Регламент (ЕС) № 1151/2012,

                  —

                  Кралство Дания да бъде осъдено да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Комисията твърди, че датските власти не са изпълнили задълженията си по регламента за схемите за качество, тъй като са допуснали датски предприятия незаконно да използват означението „Feta“ за сирене, произведено в Дания.
      По-конкретно, тя посочва, че означението „Feta“ се използва в Дания в нарушение на регламента за схемите за качество и затова тази държава членка трябва да предприеме подходящите административни и съдебни действия, за да предотврати или спре тази практика. Тъй като Дания отказва да се съобрази с упоменатата по-горе законодателна уредба, Комисията заключава, че Дания не е изпълнила задълженията си по член 13, параграф 3 от регламента за схемите за качество и съответно е допуснала нарушение на правото на Съюза.
      Като е допуснала датски млекопреработвателни предприятия да произвеждат и продават имитации на „Feta“, Дания е допуснала нарушение и на член 4, параграф 3 ДЕС и член 4 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, доколкото е застрашила постигането на целите на Европейския съюз да се осигури лоялна конкуренция за земеделските стопани и производителите на селскостопански продукти и храни, които имат добавящи стойност характеристики и специфики, да се гарантират справедливи приходи за производителите на продукти, свързани с даден географски район, съобразно качествата на техните продукти и да се гарантира закрила на наименованията като право на интелектуална собственост на територията на Съюза.
      Комисията също така поддържа, че като не е предотвратила или спряла нарушението на правата върху регистрираното защитено наименование за произход „Feta“, произтичащо от това, че датски млекопроизводители изнасят имитации на това сирене от Европейския съюз за трети държави, Дания е застрашила международната преговорна позиция на Съюза, насочена към осигуряването на защита за схемите за качество на Съюза, и с това е нарушила принципа на лоялно сътрудничество по член 4, параграф 3 ДЕС.

         (1)  Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (ОВ L 343, 2012 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (EО) № 1829/2002 на Комисията от 14 октомври 2002 година за изменение на приложението към Регламент (ЕО) № 1107/96 относно означението „Feta“ (ОВ L 277, 2002 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 44, стр. 214).


title: Дело T-437/18: Решение на Общия съд от 29 април 2020 г. — Tilly-Sabco/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Селско стопанство — Възстановявания при износ — Птиче месо — Отмяна на Регламент за изпълнение(EС) № 689/2013 с решение на Съда — Вреда)

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/20

      Решение на Общия съд от 29 април 2020 г. — Tilly-Sabco/Комисия
      (Дело T-437/18) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Селско стопанство - Възстановявания при износ - Птиче месо - Отмяна на Регламент за изпълнение(EС) № 689/2013 с решение на Съда - Вреда)
      (2020/C 201/28)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Tilly-Sabco (Герлескен, Франция) (представители: R. Milchior и S. Charbonnel, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Lewis и B. Hofstötterer)

         Предмет

      Иск на основание член 268 ДФЕС за присъждане на обезщетение за поправяне на вредата, която ищецът твърди, че е претърпял поради приемането на Регламент за изпълнение (ЕС) № 689/2013 на Комисията от 18 юли 2013 година за определяне на възстановяванията при износ на птиче месо (ОВ L 196, 2013 г., стр. 13)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда Tilly-Sabco да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 364, 8.10.2018 г.


title: Дело T-37/19: Решение на Общия съд от 29 април 2020 г. — Cimpress Schweiz/EUIPO — Impress Media (CIMPRESS) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „CIMPRESS“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „impress“ — По-ранна национална словна марка „Impress-Media“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/20

      Решение на Общия съд от 29 април 2020 г. — Cimpress Schweiz/EUIPO — Impress Media (CIMPRESS)
      (Дело T-37/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „CIMPRESS“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „impress“ - По-ранна национална словна марка „Impress-Media“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 201/29)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Cimpress Schweiz GmbH (Винтертур, Швейцария) (представители: C. Eckhartt, P. Böhner и A. von Mühlendahl, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Söder)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Impress Media GmbH (Мьонхенгладбах, Германия) (представител: F. Remmertz, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 30 октомври 2018 г. (съединени преписки R 1716/2017-2 и R 1786/2017-2), постановено в производство по възражение със страни Impress Media и Cimpress Schweiz.

         Диспозитив

                  1)

                  Допуска Impress GmbH да замести Impress Media GmbH като жалбоподател.

                  2)

                  Отхвърля жалбата.

                  3)

                  Cimpress Schweiz GmbH понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и на Impress.

         (1)  ОВ C 82, 4.3.2019 г.


title: Дело T-78/19: Решение на Общия съд от 29 април 2020 г. — Lidl Stiftung/EUIPO — Plásticos Hidrosolubles (green cycles) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Фигуративна марка на Европейския съюз „green cycles“ — Реално използване на марката — Член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Член 58, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001 — Член 10, параграфи 3 и 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 — Форма, различаваща се по елементи, които не променят отличителния характер — Липса на използване на знака като лого на предприятие)

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/21

      Решение на Общия съд от 29 април 2020 г. — Lidl Stiftung/EUIPO — Plásticos Hidrosolubles (green cycles)
      (Дело T-78/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Фигуративна марка на Европейския съюз „green cycles“ - Реално използване на марката - Член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Член 58, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001 - Член 10, параграфи 3 и 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 - Форма, различаваща се по елементи, които не променят отличителния характер - Липса на използване на знака като лого на предприятие)
      (2020/C 201/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Некарзулм, Германия) (представители: A. Marx, K. Bonhagen и M. Wolter, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: S. Scardocchia и J. Crespo Carrillo)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Plásticos Hidrosolubles, SL (Рафелбуньол, Испания) (представител: C. Sueiras Villalobos, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 29 ноември 2018 г. (преписка R 778/2018-5), постановено по производство по отмяна със страни Lidl Stiftung и Plásticos Hidrosolubles

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 29 ноември 2018 г. (преписка R 778/2018—5) в частта, в която се установява реалното използване на оспорваната марка за стоките от клас 20.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Lidl Stiftung & Co. KG, EUIPO и Plásticos Hidrosolubles, SL понасят направените от тях съдебни разноски в производството пред Общия съд.

         (1)  ОВ C 122, 1.4.2019 г.


title: Дело T-108/19: Решение на Общия съд от 29 април 2020 г. — Kerry Luxembourg/EUIPO — Döhler (TasteSense By Kerry) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „TasteSense By Kerry“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „MultiSense“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/22

      Решение на Общия съд от 29 април 2020 г. — Kerry Luxembourg/EUIPO — Döhler (TasteSense By Kerry)
      (Дело T-108/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „TasteSense By Kerry“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „MultiSense“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 201/31)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Kerry Luxembourg Sàrl (Люксембург, Люксембург) (представители: A. von Mühlendahl и H. Hartwig, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Döhler GmbH (Дармщат, Германия)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 27 ноември 2018 г. (преписка R 1179/2018-2), постановено в производство по възражение със страни Döhler и Kerry Luxembourg

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Kerry Luxembourg Sàrl да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело T-3/19: Определение на Общия съд от 2 април 2020 г. — Thai World Import & Export/EUIPO — Elvir (Yaco) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/22

      Определение на Общия съд от 2 април 2020 г. — Thai World Import & Export/EUIPO — Elvir (Yaco)
      (Дело T-3/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
      (2020/C 201/32)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Thai World Import & Export Co. Ltd (Банкок, Тайланд) (представител: S. Bénoliel-Claux, avocate)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Elvir (Конде сюр Вир, Франция) (представител: M. Lhotel, avocate)

         Предмет

      Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 2 октомври 2018 г. (преписка R 319/2018-2) във връзка с производството по възражение между Elvir и Thai World Import & Export Co.

         Диспозитив

                  1)

                  Липсват основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                  Осъжда Thai World Import & Export Co. Ltd и Elvir да заплатят направените от тях разноски, както и всяка от тях — половината от разноските, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         (1)  ОВ C 72, 25.2.2019 г.


title: Дело T-307/19: Определение на Общия съд от 2 април 2020 г. — SQlab/EUIPO (Innerbarend) (Жалба за отмяна — Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Innerbarend“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/23

      Определение на Общия съд от 2 април 2020 г. — SQlab/EUIPO (Innerbarend)
      (Дело T-307/19) (1)

      (Жалба за отмяна - Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Innerbarend“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
      (2020/C 201/33)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: SQlab GmbH (Тауфкирхен, Германия) (представител: A. Koelle, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Söder)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 18 март 2019 г. (преписка R 2180/2018-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Innerbarend“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда SQlab GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 230, 8.7.2019 г.


title: Дело T-885/19 R: Определение на председателя на Общия съд от 22 април 2020 г. — Aquind и др./Комисия (Обезпечително производство — Енергетика — Трансевропейска енергийна инфраструктура — Регламент (ЕС) № 347/2013 — Делегиран регламент на Комисията за изменение на Регламент № 347/2013 — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/25

      Определение на председателя на Общия съд от 22 април 2020 г. — Aquind и др./Комисия
      (Дело T-885/19 R)
      (Обезпечително производство - Енергетика - Трансевропейска енергийна инфраструктура - Регламент (ЕС) № 347/2013 - Делегиран регламент на Комисията за изменение на Регламент № 347/2013 - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
      (2020/C 201/36)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Aquind Ltd (Уолсенд, Обединено кралство), Aquind Energy Sàrl (Люксембург, Люксембург), Aquind SAS (Руан, Франция) (представители: S. Goldberg, C. Davis, J. Bille, solicitors, и E. White, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: O. Beynet, Й. Маринова и B. De Meester)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на Делегирания регламент на Комисията от 31 октомври 2019 година за изменение на Регламент (ЕС) № 347/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на списъка на Съюза на проекти от общ интерес

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-145/20: Иск, предявен на 28 февруари 2020 г. — IV/Комисия

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/25

      Иск, предявен на 28 февруари 2020 г. — IV/Комисия
      (Дело T-145/20)
      (2020/C 201/37)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: IV (представител: J. Lemmer, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  Да задължи Европейската комисия и Междуинституционалния детски поливалентен център, солидарно, тоест in solidum, да съобщят на [X] присъствените листове на неговото дете [Y] за 2019 г. и за 2020 г., с които разполагат, като в случай на неизпълнение им наложи периодична имуществена санкция от 500 EUR (петстотин евро) за всеки ден забава, считано от деня на произнасянето на бъдещото решение;

                  —

                  Да осъди ответника да заплати на ищеца сумата от 1 500 EUR за невъзстановимите разходи, които ищецът е трябвало да понесе, за да предяви своите права, както и разходите и съдебните разноски по настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска си ищецът изтъква едно-единствено основание, изведено от нарушение от ответника на член 42 „Право на достъп до документи“) от Хартата на основните права на Европейския съюз, който гласи, че „Всеки гражданин на Съюза, както и всяко физическо или юридическо лице, което пребивава в държава членка или има там седалище според устройствения му акт, има право на достъп до документите на институциите, органите, службите и агенциите на Съюза, независимо от вида на техния носител“.


title: Дело T-146/20: Жалба, подадена на 8 март 2020 г. — Csordas и др./Комисия

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/26

      Жалба, подадена на 8 март 2020 г. — Csordas и др./Комисия
      (Дело T-146/20)
      (2020/C 201/38)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Annamaria Csordas (Люксембург, Люксембург), Adrian Sorin Cristescu (Люксембург), Jean Putz (Еш сюр Алзет, Люксембург), Miguel Vicente-Nunez (Люксембург) (представител: M.-A. Lucas, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:
      преди да се произнесе,

                  —

                  като мярка за организиране на производството да прикани Комисията, след като се е информирала от Организациите на професионалните синдикати (ОПС), представили списък № 3, да посочи броя на кандидатите в този списък, представен за всяка от тях, като се отделят титуляри и заместници, както и критерия за разпределение между титуляри и заместници на представителността за двойка кандидати,

            като се произнася по жалбата:

                  —

                  да установи незаконосъобразността на бездействието на Комисията да предотврати или санкционира:

                              —

                              отказа от 28 октомври 2019 г. на председателя на избирателната секция да публикува съобщение, с което да информира персонала за споразумението, сключено на 14 октомври 2019 г. между FFPE, R&D, Solidarité européenne, TAO-AFI, USF-L и U4U за споделяне на представителността на общия им списък „Ensemble au Luxembourg“ (Заедно в Люксембург);

                              —

                              публикуването от избирателната секция, на неопределена дата в хода на гласуването, на посоченото споразумение, в което не се посочва, че кандидати на определени ОПС са се сдружили или обединили и на броя на кандидатите, представени от всяка от тях;

                              —

                              непосочването на ОПС, представена за всеки от кандидатите от списък № 3 „Ensemble au Luxembourg“ от една или друга ОПС, която го е издигнала, независимо че принадлежат към различни синдикални семейства и някои от тях са установени в Брюксел и този списък не е споменат;

                              —

                              резултатите от изборите, публикувани в известие на избирателната секция от 26 ноември 2019 г.;

                              —

                              учредяването на местна секция в Люксембург на комитета по персонала, съставен в резултат на изборите през ноември 2019 г.;

                              —

                              решенията за назначаване на местна секция в Люксембург на комитета по персонала и представители в рамките на централния комитет;

                  —

                  да отмени адаптирането на представителността на ОПС, явили се на изборите през ноември 2019 г. на CLPL, прието от Комисията след публикуването на тези резултати въз основа на споразумението от 14 октомври 2019 г. за споделяне на представителност;

                  —

                  да отмени всяко решение за разпределяне на ОПС, страни по споразумението от 14 октомври 2019 г., на допълнителни средства към тези, с които разполагат на основание на представителността, призната вследствие на изборите през 2016 г. на CLPL;

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на принципа за свободни и демократични избори, доколкото липсата на публикуване от избирателната секция преди началото на гласуването на споразумението за споделяне на представителност и логата, посочени в изборните бюлетини от списък № 3 „Ensemble Luxembourg“ е можела да създаде впечатление у избирателите, че този списък е представен от пет организации на професионалните синдикати (ОПС) с посоченото наименование, поравно представени от 20 двойки кандидати, докато всъщност той е бил резултат от споразумението, че е представен от шест ОПС, две от които с различно наименование и изцяло представени.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на принципа за свободни и демократични избори, доколкото липсата на публикуване в хода на гласуването от избирателната секция на споразумението за споделяне на представителност е можела да създаде впечатление у определени избиратели, че списък № 3 е представен от шест ОПС, представени от 20 двойки кандидати в този списък в съотношенията, посочени в споразумението, докато всъщност той е представен от три ОПС и обединение от три други, като едно от тях може да представлява останалите две, следователно непредставени от кандидати в списъка, най-малкото в посоченото съотношение.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на свободата на избор между кандидатите от списък № 3 и вероятност от объркване по отношение на подкрепената по този начин ОПС, доколкото нито в списък № 3 „Ensemble Luxembourg“, нито в съответната изборна бюлетина не се посочва ОПС, представлявана от всеки от представените в този списък кандидати, а става въпрос за списък, представен от шест различни ОПС или от три ОПС и обединение или сдружение от три други, принадлежащи към различни синдикални семейства, установени в Люксембург, но и в Брюксел, като не всички са изразили подкрепата си за общия списък.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа за свободни и демократични избори, доколкото публикуването в хода на гласуването от избирателната секция на споразумението за споделяне на представителност е можело да създаде впечатление у избирателите, че ОПС, издигнали списък № 3 са представени в него с брой кандидати, съответстващ на посочения дял за всеки от тях, докато всъщност това не е отговаря на действителността, или най-малкото R&D се ползва с част от представителността на Solidarité européenne, а USF-L, както и FFPE и U4U са отстъпили на R&D част от своята представителност.


title: Дело T-154/20: Жалба, подадена на 19 март 2020 г. — IY/Парламент

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/28

      Жалба, подадена на 19 март 2020 г. — IY/Парламент
      (Дело T-154/20)
      (2020/C 201/39)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: IY (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:
      като главно искане:

                  —

                  да отмени решението за уволнение на жалбоподателя от 4 юли 2019 г.,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да плати обезщетение от 20 000 EUR за претърпените неимуществени вреди,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски,

            при условията на евентуалност:

                  —

                  да установи незаконосъобразността на решението за разпускане на политическата група ЕНС,

                  —

                  като последица да отмени решението за уволнение на жалбоподателя от 4 юли 2019 г.,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да плати обезщетение от 20 000 EUR за претърпените неимуществени вреди,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на главната жалба.

                  1.

                  Първо основание: явна грешка при преценката. Според жалбоподателя решението за уволнение е мотивирано изключително от твърдяното разпускане на европейската политическа група ЕНС и е опорочено от явна грешка в преценката.

                  2.

                  Второ основание: злоупотреба с власт, тъй като Европейският парламент използва властта си, за да прикрие проста мярка на смяна на името на европейската политическа група чрез разпускането на политическата група.

                  3.

                  Трето основание: нарушаване на правото на изслушване. Жалбоподателят счита, че не е спазено правото му на изслушване преди вземането на решението за уволнение.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа на равно третиране, тъй като Парламентът е приложил различни процедури към служителите на политическата група, за която се твърди, че е разпусната.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа на добра администрация и на задължението за полагане на грижа.

            При условията на евентуалност жалбоподателят оспорва законосъобразността на решението за разпускане на европейската политическа група ЕНС. Поддържа, че решението за разпускане е незаконосъобразно, тъй като е опорочено от явна грешка в преценката и злоупотреба с власт, поради което решението за уволнение, което е основано изключително на разпускането, също е незаконосъобразно и следва да бъде отменено.


title: Дело T-155/20: Жалба, подадена на 19 март 2020 г. — IZ/Парламент

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/29

      Жалба, подадена на 19 март 2020 г. — IZ/Парламент
      (Дело T-155/20)
      (2020/C 201/40)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: IZ (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:
      като главно искане:

                  —

                  да отмени решението за уволнение на жалбоподателя от 4 юли 2019 г.,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да плати обезщетение от 20 000 EUR за претърпените неимуществени вреди,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски,

            при условията на евентуалност:

                  —

                  да установи незаконосъобразността на решението за разпускане на политическата група ЕНС,

                  —

                  като последица да отмени решението за уволнение на жалбоподателя от 4 юли 2019 г.,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да плати обезщетение от 20 000 EUR за претърпените неимуществени вреди,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на главната жалба, които са идентични или сходни с тези, изтъкнати по дело T-154/20, IY/Парламент.
      При условията на евентуалност жалбоподателят оспорва законосъобразността на решението за разпускане на европейската политическа група ЕНС. Поддържа, че решението за разпускане е незаконосъобразно, тъй като е опорочено от явна грешка в преценката и злоупотреба с власт, поради което решението за уволнение, което е основано изключително на разпускането, също е незаконосъобразно и следва да бъде отменено.


title: Дело T-156/20: Жалба, подадена на 19 март 2020 г. — JA/Парламент

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/29

      Жалба, подадена на 19 март 2020 г. — JA/Парламент
      (Дело T-156/20)
      (2020/C 201/41)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: JA (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:
      като главно искане:

                  —

                  да отмени решението за уволнение на жалбоподателя от 4 юли 2019 г.,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да плати обезщетение от 20 000 EUR за претърпените неимуществени вреди,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски,

            при условията на евентуалност:

                  —

                  да установи незаконосъобразността на решението за разпускане на политическата група ЕНС,

                  —

                  като последица да отмени решението за уволнение на жалбоподателя от 4 юли 2019 г.,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да плати обезщетение от 20 000 EUR за претърпените неимуществени вреди,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на главната жалба, които са идентични или сходни с тези, изтъкнати по дело T-154/20, IY/Парламент.
      При условията на евентуалност жалбоподателят оспорва законосъобразността на решението за разпускане на европейската политическа група ЕНС. Поддържа, че решението за разпускане е незаконосъобразно, тъй като е опорочено от явна грешка в преценката и злоупотреба с власт, поради което решението за уволнение, което е основано изключително на разпускането, също е незаконосъобразно и следва да бъде отменено.


title: Дело T-159/20: Жалба, подадена на 23 март 2020 г. — JB/CEDEFOP

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/30

      Жалба, подадена на 23 март 2020 г. — JB/CEDEFOP
      (Дело T-159/20)
      (2020/C 201/42)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: JB (представител: V. Christianos, адвокат)

         Ответник: Европейски център за развитие на професионалното обучение (European Centre for the Development of Vocational Training, наричан по-нататък: CEDEFOP)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени мълчаливия отказ на CEDEFOP от 19 януари 2020 г.;

                  —

                  да осъди CEDEFOP да заплати на жалбоподателя сума в общ размер 442 276,78 EUR.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз

                  2.

                  Второ основание: нарушение на правото на добра администрация, тъй като претенцията на жалбоподателя за обезщетение е разгледана от длъжностно лице на CEDEFOP, който е свидетел на обвинението — нарушение на член 11а от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилникът“)

                  3.

                  Трето основание: нарушение на презумпцията за невиновност при разглеждането на претенцията на жалбоподателя съгласно член 90, параграф 1 Правилника, потвърдено от мълчаливия отказ на искането съгласно член 90, параграф 2 от Правилника.

                  4.

                  Четвърто основание: обстоятелството, че ответникът е понижил в длъжност жалбоподателя и е решил да не го повиши в нарушение на Правилника и на принципа за безпристрастност.


title: Дело T-160/20: Жалба, подадена на 27 март 2020 г. — 3M Belgium/ECHA

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/31

      Жалба, подадена на 27 март 2020 г. — 3M Belgium/ECHA
      (Дело T-160/20)
      (2020/C 201/43)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: 3M Belgium (Диегем, Белгия) (представители: J.-P. Montfort и T. Delille, lawyers)

         Ответник: Европейска агенция по химикали

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ECHA от 16 януари 2020 г. (ECHA/01/2020) относно „Включване на вещества, пораждащи сериозно безпокойство, в списъка с кандидат-вещества за възможно включване в приложение XIV“ към Регламента REACH (1), що се отнася до вписването на „Перфлуоробутан сулфоновата киселина (PFBS) и нейните соли“;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква две основания.

                  1.

                  С първото основание се твърди, че обжалваното решение е прието в нарушение на член 57, буква е) от Регламента REACH и че ответникът е допуснал явна грешка в преценката, тъй като не е доказал, че веществото причинява вероятни сериозни въздействия върху здравето на човека и върху околната среда.

                  2.

                  Второто основание е изведено от твърдението, че обжалваното решение е прието в нарушение на принципа на правна сигурност, включително на принципа на предвидимост, тъй като жалбоподателят не е бил в състояние да определи или установи по какъвто и да било начин определението, критериите или факторите, използвани от ECHA в подкрепа на приетото решение.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).


title: Дело T-162/20: Жалба, подадена на 28 март 2020 г. — UPL Europe и Indofil Industries (Netherlands)/EОБХ

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/32

      Жалба, подадена на 28 март 2020 г. — UPL Europe и Indofil Industries (Netherlands)/EОБХ
      (Дело T-162/20)
      (2020/C 201/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: UPL Europe Ltd (Уорингтън, Чешър, Обединеното кралство), Indofil Industries (Netherlands) BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: C. Mereu и S. Englebert, lawyers)

         Ответник: Европейски орган за безопасност на храните

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима и основателна,

                  —

                  да отмени решението на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) от 28 януари 2020 г., съобщено на жалбоподателите на 29 януари 2020 г., по направените искания за поверителност на някои части от заключението на ЕОБХ относно партньорската проверка на оценката на риска от употребата на активното вещество манкоцеб като пестицид (наричано по-нататък „обжалваното решение“), и

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на процесуалноправната разпоредба на член 12 от Регламент за изпълнение № 844/2012 (1), доколкото при приемането на обжалваното решение били допуснати процесуални грешки от фактическа и правна страна.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на материалноправната разпоредба на член 13 от Регламент за изпълнение № 844/2012, доколкото при приемането на обжалваното решение били допуснати материалноправни грешки от фактическа и правна страна.

                  3.

                  Трето основание: неправилно прилагане на членове 38, 39 и 40 от Регламент № 178/2002 (2), доколкото ответникът тълкувал и приложил неправилно разпоредбите относно поверителността по членове 38, 39 и 40 от Регламент № 178/2002.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на член 63 от Регламент № 1107/2009 (3), доколкото ответникът действал в нарушение на член 63 от Регламент № 1107/2009, когато решил да публикува информацията, чието редактиране искали жалбоподателите, и това би могло да накърни търговските им интереси.

                  5.

                  Пето основание: превишаване на компетентността, доколкото ответникът се произнесъл извън кръга на своите правомощия — всъщност не ответникът, а Европейската агенция по химикалите била единственият орган, компетентен да класифицира и прекласифицира вещества, както следвало от Регламент № 1272/2008 (4).

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на основните принципи на правото на Съюза, а именно принципите на законност, правна сигурност, защита на оправданите правни очаквания, добра администрация и пропорционалност, а също и на задължението за надлежна и безпристрастна проверка, доколкото обжалваното решение било взето в нарушение на тези принципи.

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 844/2012 на Комисията от 18 септември 2012 година за определяне на разпоредбите, необходими за изпълнението на процедурата по подновяване по отношение на активните вещества в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 252, 2012 г., стр. 26).

         (2)  Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (OB L 31, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68).

         (3)  Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (OB L 309, 2009 г., стр. 1).

         (4)  Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси, за изменение и за отмяна на директиви 67/548/ЕИО и 1999/45/ЕО и за изменение на Регламент (ЕО) № 1907/2006 (OB L 353, 2008 г., стр. 1).


title: Дело T-164/20: Жалба, подадена на 19 март 2020 г. — BG/Парламент

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/33

      Жалба, подадена на 19 март 2020 г. — BG/Парламент
      (Дело T-164/20)
      (2020/C 201/45)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: BG (представители: A. Tymen, L. Levi, и A. Champetier, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени решението на ответника от 20 май 2019 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя за съдействие от юли 2017 г.;

                  —

                  ако е необходимо, да отмени решението на ответника от 10 декември 2019 г., с което се отхвърля оплакването на жалбоподателя от 20 август 2019 г.;

                  —

                  да присъди на жалбоподателя обезщетение за претърпените неимуществени вреди, причинени от ответника и оценени на сумата от 50 000 EUR;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание, изведено от нарушение на основното право на изслушване (член 41, параграф 2, буква a) от Хартата).

                  2.

                  Второ основание, изведено от нарушение на основното право неговото дело да бъде гледано от справедлив и безпристрастен съд (член 41, параграф 1 от Хартата) и от нарушение на член 24 от Правилника за длъжностните лица и на задължението за полагане на грижа.

                  3.

                  Трето основание, изведено от нарушение на основното право да получи мотивирано решение (член 41, параграф 2, буква в) от Хартата и член 25 от Правилника за длъжностните лица).

                  4.

                  Четвърто основание, изведено от грешка в преценката и от нарушение на членове 12a и член 24 от Правилника за длъжностните лица.
                  Във връзка с искането за обезщетение жалбоподателят изтъква нарушението, допуснато от ответника, понесената от него вреда и връзката между нарушението и вредата.


title: Дело T-166/20: Жалба, подадена на 3 април 2020 г. — JD/ЕИБ

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/34

      Жалба, подадена на 3 април 2020 г. — JD/ЕИБ
      (Дело T-166/20)
      (2020/C 201/46)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: JD (представител: H. Hansen, lawyer)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка (EИБ)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението, съгласно което (i) се изисква жалбоподателят да подпише допълнение към своя договор за назначаване, като се откаже от определени социалноосигурителни права, и (ii) се изключва възможността жалбоподателят да встъпи в длъжност в ЕИБ, освен ако не подпише посоченото допълнение,

                  —

                  да разпореди ответникът да оттегли писмото си, в което се предлага въпросното допълнение и свързаното с това искане жалбоподателят да подпише въпросното допълнение като предварително условие за встъпване в длъжност,

                  —

                  да разпореди ответникът да разреши на жалбоподателя да встъпи в длъжност в ЕИБ с полагащите му се с обратна дата възнаграждение и други плащания, считано от установената в договора дата на встъпване в длъжност,

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички разноски,

                  —

                  да запази всички права на жалбоподателя поотделно и в тяхната съвкупност.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: твърдение за нарушение на изискванията за защита на данните.

                              —

                              Твърди се, че ответникът е нарушил член 15, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2018/1725 (1). Ответникът използвал отговорите във въпросник за здравното състояние, за да ограничи осигуряването за смърт или инвалидност, въпреки че в съдържащата се във въпросника забележка относно защитата на данните не било посочено, че той може да се използва за тази цел.

                  2.

                  Второ основание: твърдение за липсата на правно основание за исканото от ЕИБ изключване от осигуровката.

                              —

                              Твърди се, че ответникът нарушил член 33г от Правилника за длъжностните лица II и член 9.1.2 от Вътрешния правилник. Правното основание, изтъкнато от ЕИБ (член 6-1 от Правилника за пенсионното осигуряване), не може разумно да се тълкува в предложения от ЕИБ смисъл. Това тълкуване не взема предвид определението и изтъкнатата цел на медицинския преглед преди назначаването на длъжност съгласно определението в член 2.1.1.A от приложение X към Вътрешния правилник.

                  3.

                  Трето основание: твърдение за липсата на правно основание за изискването да се подпише допълнение.

                              —

                              Твърди се, че ответникът нарушил член 13 от Правилника за длъжностните лица II. В текста на правилника на ЕИБ нямало разпоредба, която да изисква лице, което е сключило трудов договор с ЕИБ и за което лекарят по трудова медицина към ЕИБ е установил, че е годно да работи, да подпише допълнение към своя трудов договор, отказвайки се от определени социалноосигурителни права (in specie осигуряване за смърт и инвалидност).

                  4.

                  Четвърто основание: твърдение за дискриминация, и по-специално нарушение на член 21, параграф 1 и член 34, параграф 1 от Хартата на основните права.

                              —

                              Твърди се, че по силата на оспорваното решение ответникът иска да лиши жалбоподателя от основни социалноосигурителни права (in specie осигуряване за смърт и инвалидност) на основание на възприети генетични белези и/или твърдяно увреждане. Като изисква жалбоподателят да се откаже от посочените социалноосигурителни права, като изтъква, че в противен случай ще прекрати трудовия му договор, ЕИБ нарушила основни права на жалбоподателя. Поведението на ответника е дискриминационно, тъй като цели ограничаването на основни социалноосигурителни права на жалбоподателя на произволно основание (наличието на „много/изключително нисък“ риск от инвалидност в бъдеще) и за произволно определен срок (5 години).

         (1)  Регламент (ЕС) 2018/1725 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2018 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от институциите, органите, службите и агенциите на Съюза и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Регламент (ЕО) № 45/2001 и Решение № 1247/2002/ЕО (ОВ L 295, 2018 г., стр. 39).


title: Дело T-180/20: Жалба, подадена на 7 април 2020 г. — JE/Съвет и Конференция на представителите на правителствата на държавите членки

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/35

      Жалба, подадена на 7 април 2020 г. — JE/Съвет и Конференция на представителите на правителствата на държавите членки
      (Дело T-180/20)
      (2020/C 201/47)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: JE (представител: N. Forwood, QC)

         Ответници: Съвет на Европейския съюз и Конференция на представителите на правителствата на държавите членки

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени частично Декларацията на представителите на правителствата на държавите членки относно последиците от оттеглянето на Обединеното кралство от Европейския съюз за генералните адвокати на Съда на Европейския съюз от 29 януари 2020 г., публикувана от Съвета като документ на Съвета № XT 21018/20,

                  —

                  да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят твърди, че приетият от ответниците акт трябва да бъде частично отменен поради липсата на компетентност, съществено нарушение на процесуални правила, нарушение на Договорите и правните норми за тяхното прилагане и злоупотреба с власт.


title: Дело T-184/20: Жалба, подадена на 9 април 2020 г. — JE/Съд на Европейския съюз

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/36

      Жалба, подадена на 9 април 2020 г. — JE/Съд на Европейския съюз
      (Дело T-184/20)
      (2020/C 201/48)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: JE (представител: N. Forwood, QC)

         Ответник: Съд на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени частично решението на председателя на Съда от 31 януари 2020 г., с което се обявява за свободна длъжността на жалбоподателя като генерален адвокат и се започва процедура за назначаване на нов генерален адвокат,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят твърди, че обжалваният акт трябва да се отмени поради липсата на компетентност, съществено нарушение на процесуални правила и нарушение на Договорите и правните разпоредби за прилагането им.


title: Дело T-191/20: Жалба, подадена на 9 април 2020 г. — FCA Italy/EUIPO — Bettag (Pandem)

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/36

      Жалба, подадена на 9 април 2020 г. — FCA Italy/EUIPO — Bettag (Pandem)
      (Дело T-191/20)
      (2020/C 201/49)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: FCA Italy SpA (Торино, Италия) (представители: F. Jacobacci и E. Truffo, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Christoph Bettag (Аахен, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: Заявка за словна марка на Европейския съюз „Pandem“ — Заявка за регистрация № 17 297 029

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 4 февруари 2020 г. по преписка R 1483/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Сериозно изопачаване на фактите.


title: Дело T-193/20: Жалба, подадена на 10 април 2020 г. — Eternit v EUIPO — Eternit Österreich (Panels)

text:
               15.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/37

      Жалба, подадена на 10 април 2020 г. — Eternit v EUIPO — Eternit Österreich (Panels)
      (Дело T-193/20)
      (2020/C 201/50)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: (Капел-оп-ден-Бос, Белгия) (представители: J. Muyldermans и P. Maeyaert, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Eternit Österreich GmbH (Фьоклабрук, Австрия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорен промишлен дизайн: Промишлен дизайн на Европейския съюз № 2 538 140-0001

         Обжалвано решение: Решение на трети апелативен състав на EUIPO от 5 февруари 2020 г. по преписка R 1661/2018-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна да понесат собствените си разноски и да платят разноските на жалбоподателя.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 6 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета.