title: Дело C-584/10 P: Жалба, подадена на 13 декември 2010 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 30 септември 2010 г. по дело T-85/09, Yassin Abdullah Kadi/Европейска комисия

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/9

         Жалба, подадена на 13 декември 2010 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 30 септември 2010 г. по дело T-85/09, Yassin Abdullah Kadi/Европейска комисия
   (Дело C-584/10 P)
   2011/C 72/15
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, S. Boelaert, E. Paasivirta и M. Konstantinidis)

      Други страни в производството: Yassin Abdullah Kadi, Съвет на Европейския съюз, Френска република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени изцяло обжалваното решение,

               —

               да отхвърли като неоснователно искането на г-н Yassin Abdullah Kadi за отмяна на Регламент № 881/2002 на Комисията (1), в частта, която се отнася до него,

               —

               да осъди г-н Yassin Abdullah Kadi да заплати съдебните разноски, направени от Комисията в настоящото производство по обжалване и в производството пред Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията твърди, че изводите на Общия съд са опорочени от грешки при прилагане на правото, тъй като са основани на погрешна от правна гледна точка степен на съдебен контрол. Правните основания, изтъкнати от Комисията, са следните:
   1.   Правни основания, свързани с изводите на Общия съд относно приложимата степен на съдебен контрол: Комисията твърди, че възприетата от Общия съд степен на съдебен контрол е погрешна от правна гледна точка, тъй като Съдът не е определил точната степен на съдебен контрол, приложима по това дело, и тъй като възприетата от Общия съд конкретна степен на съдебен контрол не може да се изисква от ЕС.
   2.   Правни основания, свързани с изводите на Общия съд относно нарушението на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита, както и относно нарушението на принципа на пропорционалност: Комисията твърди, че Общият съд погрешно е приел, че прилаганите от Комисията процедури не отговорят на изискванията в областта на основните права за този вид режим на ограничителни мерки; че Общият съд погрешно е отхвърлил довода на Комисията относно започнатото от г-н Kadi в Съединените щати национално производство и че Общият съд погрешно е отхвърлил доводите на Комисията относно административните процедури за преразглеждане, установени съгласно Резолюции 1822(2008) и 1904(2009) на Съвета за сигурност на ООН, включително процедурата на координационния център и службата на омбудсмана.

      (1)  ОВ L 322, стр. 25


title: Дело T-369/06: Иск, предявен на 7 декември 2006 г. — Holland Malt срещу Комисията

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/23

         Иск, предявен на 7 декември 2006 г. — Holland Malt срещу Комисията
   (Дело T-369/06)
   (2007/C 42/42)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Holland Malt BV (Lieshout, Нидерландия) [представители: O.W.Brouwer и D.Mes, адвокати ]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отменят изцяло или частично членове 1, 2, 3 и 4 от оспорваното решение;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски;

               —

               да се вземат всички други мерки, които Първоинстанционният съд счита за уместни.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът желае отмяна на Решение на Комисията С(200) 4196 окончателен (1) от 26 септември 2006 г., с което Комисията обявява, че отпуснатата му под условие субсидия от Нидерландия съставлява държавна помощ, която е несъвместима с общия пазар.
   Ищецът оспорва правото на Комисията да установи, че субсидията съставлява държавна помощ, несъвместима с общия пазар, и застъпва становището, че Комисията е извършила нарушения на член 87 ЕО и на редица принципи на Общностното право. Нарушенията касаят следното:

               1)

               Нарушение на член 87(1) ЕО, свързано с неуспеха да се установи, че субсидията съставлява държавна помощ по смисъла на тази разпоредба, както и с неправилното тълкуване и неправилното прилагане на съдебната практика на Общността по този въпрос;

               2)

               Нарушение на член 87(3) ЕО, свързано с:

                           a)

                           неправилно тълкуване и неправилно прилагане на Указанията (2) на Общността за държавните помощи в земеделския отрасъл;

                           б)

                           неуспешно уравновесяване на положителните последици от субсидията с нейното въздействие върху условията за търговия в рамките на Общността;

                           в)

                           неуспешно оценяване и установяване на въздействието на субсидията върху капацитета в малцовата промишленост;

                           г)

                           неуспешно отчитане на събитията и новостите, настъпили между решението на нидерландското правителство да отпусне субсидията под условие и приемането на оспорваното решение от Комисията;

               3)

               Нарушаване на принципа за добро управление, свързано с отсъствието на надлежно изследване на всички аспекти и интереси при предоставяне на субсидията, включително събитията и новостите, настъпили между решението на нидерландското правителство да отпусне субсидията под условие и приемането на оспорваното решение от Комисията.

               4)

               Нарушаване на задължението за представяне на мотиви съгласно член 253 ЕО.

      (1)  С 14/2005 (предишен № 149/2004) Holland Malt BV.

      (2)  Указания на Общността за държавните помощи в земеделския отрасъл (OB 2000 C 28, стр. 2).


title: Дело C-100/11 P: Решение на Съда (първи състав) от 10 май 2012 г. — Helena Rubinstein, L'Oréal SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Allergan Inc. (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 5 — Словни марки на Общността „BOTOLIST“ и „BOTOCYL“ — Фигуративни и словни марки на Общността и национални марки „BOTOX“ — Обявяване на недействителност — Относителни основания за отказ — Увреждане на добрата репутация)

text:
               30.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/4

         Решение на Съда (първи състав) от 10 май 2012 г. — Helena Rubinstein, L'Oréal SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Allergan Inc.
   (Дело C-100/11 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 5 - Словни марки на Общността „BOTOLIST“ и „BOTOCYL“ - Фигуративни и словни марки на Общността и национални марки „BOTOX“ - Обявяване на недействителност - Относителни основания за отказ - Увреждане на добрата репутация)
   2012/C 194/05
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Helena Rubinstein, L'Oréal SA (представител: A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral), Allergan Inc. (представител: F. Clark, barrister)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решение на Общия съд (трети състав) от 16 декември 2010 г. по съединени дела T-345/08 и T-357/08, Rubinstein и l’Oréal/СХВП — Allergan (Botolist и Botocyl), с което Общият съд отхвърля жалбата за отмяна, подадена от притежателя на словната марка на Общността „BOTOLIST“ за стоки от клас 3, срещу решение R 863/2007-1 на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 28 май 2008 г. за отмяна на решението на отдела по заличаването [отдел по отмяна съгласно Регламент № 207/2009], с което се отхвърля искането за обявяване на недействителността на посочената марка, направено от притежателя на фигуративните и словни марки на Общността и национални марки „BOTOX“ за стоки от класове 5 и 16 и за услуги от клас 42 — Тълкуване и прилагане на член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009) — Относителни основания за отказ — Увреждане на добрата репутация — Тълкуване и прилагане на член 73 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 75 от Регламент № 207/2009) — Задължение за мотивиране

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Helena Rubinstein SNC и L’Oréal SA да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело C-392/16: Решение на Съда (девети състав) от 6 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti — Румъния) — Marcu Dumitru/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 199, параграф 1, буква в) — Липса на регистрация за целите на ДДС — Обратно начисляване — Хипотетичен характер на преюдициалния въпрос — Недопустимост на преюдициалното запитване)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/10

         Решение на Съда (девети състав) от 6 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti — Румъния) — Marcu Dumitru/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti
   (Дело C-392/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 199, параграф 1, буква в) - Липса на регистрация за целите на ДДС - Обратно начисляване - Хипотетичен характер на преюдициалния въпрос - Недопустимост на преюдициалното запитване))
   (2017/C 283/14)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Bucureşti

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Marcu Dumitru

      Ответници: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Curtea de Apel Bucureşti (Апелативен съд Букурещ), е недопустимо.

      (1)  ОВ C 350, 26.9.2016 г.


title: Дело T-827/14: Жалба, подадена на 24 декември 2014 г.  — Deutsche Telekom/Комисия

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/21

         Жалба, подадена на 24 декември 2014 г. — Deutsche Telekom/Комисия
   (Дело T-827/14)
   (2015/C 096/27)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Telekom AG (Бон, Германия) (представители: K. Apel, Rechtsanwältin и D. Schroeder, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд

               —

               да отмени Решение C(2014) 7465 окончателен на Комисията от 15 октомври 2014 г. по преписка AT.39523 — Slovak Telekom, поправено с Решение C(2014) 10119 окончателен на Комисията от 16 декември 2014 г., изцяло или отчасти, доколкото засяга жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени или намали наложените на жалбоподателя глоби,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание: явни грешки при преценката на фактическата обстановка, грешка при прилагането на правото и нарушение на правото на изслушване на жалбоподателя при установяването на неправомерно поведение

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че Комисията не е установила надлежно наличието на отказ за доставка, защото не проверила необходимостта от релевантните доставки нагоре по веригата.

                           —

                           Жалбоподателят също така изтъква, че Комисията не е предоставила на жалбоподателя право на изслушване, що се отнася до фактическата обстановка и методите, с които е установила свиване на маржа на съответното предприятие.

                           —

                           Според него Комисията също така е използвала неправилна методология във връзка със свиването на маржа и е изчислила неправилно дългосрочните средни маргинални разходи.

               2.

               Второ основание: явни грешки при преценката на фактическата обстановка и грешка при прилагането на правото, когато се установява продължителността на нарушението

                           —

                           В това отношение жалбоподателят смята, че Комисията не е трябвало да приеме, че началният момент на нарушението е още публикуването на референтната оферта и че във всеки случай не е трябвало да включва 2005 г. в периода на нарушението.

               3.

               Трето основание: явни грешки при преценката на фактическата обстановка и грешка при прилагането на правото, доколкото нарушението е вменено на жалбоподателя, тъй като Комисията не доказала, че жалбоподателят действително е упражнявал решаващо влияние върху съответното предприятие

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че Комисията не е трябвало да вменява на жалбоподателя антиконкурентното поведение на съответното предприятие, понеже жалбоподателят и то не образували стопанска единица.

                           —

                           Комисията в частност не доказала, че жалбоподателят действително е упражнявал решаващо влияние върху съответното предприятие. В допълнение, твърдяното за неправомерно поведение на съответното предприятие не било известно на жалбоподателя.

                           —

                           Освен това жалбоподателят изтъква, че при опита си да докаже действителното упражняване на решаващо влияние Комисията по-специално нарушила презумпцията за невиновност, тълкувайки фактите.

                           —

                           На последно място, наред с останалото се твърди, че Комисията не е доказала, че твърдяното упражняване на решаващо влияние е било значимо.

               4.

               Четвърто основание: грешка при прилагането на правото, доколкото на жалбоподателя е наложена отделна глоба

                           —

                           Според Комисията съответното предприятие и жалбоподателят били част от едно и също предприятие, и то през целия период на нарушението, както и към момента на определяне на глобата, но и още към момента на релевираното за целите на повторността нарушение на жалбоподателя, санкционирано от Комисията през 2003 г. Ето защо Комисията не трябвало да налага отделна глоба на жалбоподателя, тъй като принципът на индивидуализиране на санкциите и наказанията засягал само предприятието като такова, но не и юридическите лица, които са част от него.

               5.

               Пето основание: явни грешки при преценката на фактическата обстановка и грешка при прилагането на правото, когато се определя размерът на глобата

                           —

                           В това отношение се поддържа, че при изчисляването на основната сума Комисията не следвало да изходи от оборота на съответното предприятие, свързан със съответните продукти за 2010 г., а да използва средния годишен оборот за периода 2005 г. — 2010 г.

                           —

                           Освен това при отчитането на продължителността на нарушението Комисията изобщо не трябвало да включва 2005 г.


title: Дело C-378/13: Решение на Съда (голям състав) от 2 декември 2014 г.  — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 75/442/ЕИО — Управление на отпадъците — Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения — Неизпълнение — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Имуществени санкции — Еднократно платима сума и периодична имуществена санкция)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/10

         Решение на Съда (голям състав) от 2 декември 2014 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-378/13) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 75/442/ЕИО - Управление на отпадъците - Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения - Неизпълнение - Член 260, параграф 2 ДФЕС - Имуществени санкции - Еднократно платима сума и периодична имуществена санкция))
   (2015/C 046/13)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia, E. Sanfrutos Cano и A. Alcover San Pedro)

      Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou, подпомагана от V. Liogkas, технически експерт)

      Диспозитив

               1)

               Като не е приела всички необходими мерки за изпълнение на решение Комисия/Гърция (C-502/03, EU:C:2005:592), Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплаща на Комисията по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“, считано от датата на постановяване на настоящото решение, до изпълнението на решение Комисия/Гърция (C-502/03, EU:C:2005:592), в случай че установеното в точка 1 от диспозитива на настоящото решение неизпълнение на задълженията продължава към тази дата, шестмесечна периодична имуществена санкция, изчислена, по отношение на първото шестмесечие след постановяването, в края на същото, въз основа на първоначално определен размер от 1 4 5 20  000 EUR, от който се приспада сумата от 40  000 EUR за всяко депо за неконтролирано обезвреждане на отпадъци, за което е установено неизпълнение на задължения и което или е закрито, или е рекултивирано след 13 май 2014 г., и сумата от 80  000 EUR за тези от посочените депа за отпадъци, които след тази дата едновременно са закрити и рекултивирани. За всички следващи шестмесечия дължимата за всяко шестмесечие периодична имуществена санкция се изчислява, в края на същото, въз основа на размера на периодичната имуществена санкция, определен за предходното шестмесечие, като се извършват същите приспадания в зависимост от осъществените през разглежданото шестмесечие закриване и рекултивация на депата за отпадъци, за които е установено неизпълнение на задължения.

               3)

               Осъжда Република Гърция да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ еднократно сумата от 10 милиона евро.

               4)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 260, 7.9.2013 г.


title: Дело F-71/10: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 юни 2012 г. — Cantisani/Комисия (Публична служба — Договорно наети служители — Конферентен преводач — Членове 12а и 24 от Правилника — Психически тормоз — Конфликт на интереси — Искане за обезщетение)

text:
               21.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/30

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 юни 2012 г. — Cantisani/Комисия
   (Дело F-71/10) (1)

   (Публична служба - Договорно наети служители - Конферентен преводач - Членове 12а и 24 от Правилника - Психически тормоз - Конфликт на интереси - Искане за обезщетение)
   2012/C 217/63
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Nicola Cantisani (Брюксел, Белгия) (представител: адв. S. de Lannoy)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и J. Baquero Cruz)

      Предмет

   Искане за отмяна на отказа на ответника по искането за съдействие, което жалбоподателят подава във връзка с психически тормоз, и искане за обезщетение за претърпените вреди

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Cantisani понася наред с направените от него съдебни разноски и разноските на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 317, 20.11.2010 г., стр. 49.


title: Дело C-306/13: Решение на Съда (пети състав) от 18 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Белгия) — LVP NV/Belgische Staat (Преюдициално запитване — Обща организация на пазарите — Банани — Режим на внос — Приложими митнически ставки)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/6

         Решение на Съда (пети състав) от 18 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Белгия) — LVP NV/Belgische Staat
   (Дело C-306/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща организация на пазарите - Банани - Режим на внос - Приложими митнически ставки))
   (2015/C 065/08)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: LVP NV

      Ответник: Belgische Staat

      Диспозитив

   Разпоредбите на Общото споразумение за митата и търговията (1994), което се намира в приложение 1 A към Споразумението за създаване на Световната търговска организация (СТО), подписано в Маракеш на 15 април 1994 г. и одобрено с Решение 94/800/EО на Съвета от 22 декември 1994 година относно сключването от името на Европейската общност, що се отнася до въпроси от нейната компетентност, на споразуменията, постигнати на Уругвайския кръг на многостранните преговори (1986 — 1994 г.), не са от естество да породят за частноправните субекти права, на които същите да могат да се позовават пряко пред национална юрисдикция с цел да се противопоставят на прилагането на митническата ставка от 176 EUR за тон, определена в член 1, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1964/2005 на Съвета от 29 ноември 2005 година относно митническите ставки за банани.

      (1)  ОВ C 252, 31.8.2013 г.


title: Дело T-383/16: Жалба, подадена на 20 юли 2016 г. — Tri Ocean Energy/Съвет

text:
               26.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 350/21

         Жалба, подадена на 20 юли 2016 г. — Tri Ocean Energy/Съвет
   (Дело T-383/16)
   (2016/C 350/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tri Ocean Energy (Кайро, Египет) (представители: P. Saini, QC, R. Mehta, Barrister и N. Sheikh, Solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2016/850 на Съвета от 27 май 2016 г. за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (OВ L 141, 2016 г., стр. 125) в частта, приложима спрямо жалбоподателя,

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/840 на Съвета от 27 май 2016 г. за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (OВ L 141, 2016 г., стр. 30) в частта, приложима спрямо жалбоподателя, и

               —

               да осъди Съвета да заплати разноските на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               На първо място се твърди липса на основание за включване в приложението към оспорваните решение и регламент съгласно член 28, параграф 1 от Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (наричано за краткост „първоначалното решение“) и член 15, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (наричан за краткост „първоначалният регламент“).

               2.

               С второто основание се твърди нарушение на правата на защита и на ефективна съдебна защита.

               3.

               С третото основание се твърди, че Съветът не е изпълнил задължението си да изложи мотиви както в оспорваното решение, така и към оспорвания регламент.

               4.

               С четвъртото основание се твърди необосновано и непропорционално ограничаване на правата на жалбоподателя на собственост и на добро име.

               5.

               С петото основание се твърди явна грешка в преценката.


title: Дело C-524/14 P: Жалба, подадена на 20 ноември 2014  г от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 септември 2014 г. по дело T-461/12, Hansestadt Lübeck/Европейска комисия

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/16

         Жалба, подадена на 20 ноември 2014 г от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 септември 2014 г. по дело T-461/12, Hansestadt Lübeck/Европейска комисия
   (Дело C-524/14 P)
   (2015/C 026/21)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche, R. Sauer, Bevollmächtigte)

      Друга страна в производството: Hansestadt Lübeck, правоприемник на Flughafen Lübeck GmbH

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение;

               —

               да обяви първоинстанционната жалба за недопустима;

                           —

                           при условията на евентуалност: да обяви първоинстанционната жалба за безпредметна;

                           —

                           при условията на евентуалност: да обяви четвъртото правно основание в частта му относно нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС с оглед на критерия за селективност за неоснователно и да върне делото на Общия съд относно четвъртото правно основание в останалите му части, относно първото до третото правни основания, както и относно петото правно основание;

               —

               да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски, възникнали в първоинстанционното производство и в производството по обжалване, съответно при условията на евентуалност, в случай, че делото бъде върнато на Общия съд — да се произнесе относно разпределянето на съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване в окончателното решение.

      Основания и основни доводи

      Първо основание: липса на лично засягане.

   Според Общия съд Hansestadt Lübeck в качеството му на правоприемник на публичното предприятие, което до 1 януари 2013 г. е управлявало летище Любек, e лично засегнато от оспорваното решение, тъй като чрез предоставянето на държавни помощи това предприятие е упражнявало правомощия, които са били изключително предоставени. В основата на този извод били следните факти и обстоятелства: публичното предприятие предлагало правилник за летищните такси на регулаторен орган на провинцията, който има правомощието да одобри или отхвърли правилника за летищните такси (т. 29 — 34 от обжалваното съдебно решение).
   Според Комисията действително Общият съд правилно е установил фактите и обстоятелствата по делото, но погрешно е приел, че публичното предприятие, което до 1 януари 2013 г. е управлявало летище Любек, е компетентен да издава разрешителни орган, който има собствени, изрично предоставени му правомощия. Според практиката на Съда, за да се провери дали обществен или частен орган, който получава държавни помощи (както публичното предприятие, което до 1 януари 2013 г. управлява летище Любек), е лично засегнат, от значение е дали то самото или държавата може да определи управлението и политиката му (1). Установените от Общия съд факти и обстоятелства по делото сочат, че държавата е имала това правомощие, при това поради две причини. Правилникът за летищните такси се нуждае от предходно одобрение от страна на регулаторния орган на провинцията. Регулаторният орган от своя страна бил обвързан от правния режим на летищните такси във Федерална република Германия. Ето защо единствено фактът, че управляващият летището орган трябва да предложи правилник за летищните такси не означава, че той можел сам да определи управлението си и преследваните с правилника за летищните такси цели.
   Като констатира, че правомощието по изпълняване на подготвителна стъпка към предоставянето на държавни помощи (в случая предложение на правилник за летищните такси до регулаторния орган) представлява изпълнение на собствено правомощие за предоставяне на държавни помощи, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като е разтълкувал понятието „лично засегнат“ твърде широко.

      Второ основание: липса на правен интерес

   Общият съд приема, че Hansestadt Lübeck в качеството му на правоприемник на публичното предприятие, което до 1 януари 2013 г. е управлявало летище Любек, има правен интерес и след продажбата на летище Любек на частен инвеститор. Общият съд не приел за необходимо да установи дали задължението за спиране на държавните помощи е приключило на 1 януари 2013 г., тъй като правилникът за летищните такси не представлявал повече държавна помощ поради обстоятелството, че вече не се използват държавни средства. Дори случаят да бил такъв, според Общия съд жалбоподателят в първоинстанционното производство имал правен интерес, тъй като официалната процедура по разследване все още не била приключила, поради което оспорваното решение имало правно действие.
   Първият довод на Общия съд бил погрешен, защото дори при липса на окончателно решение за приключване на официалната процедура по разследване на оспореното решение правното му действие, а именно задължението за спиране на мярката за отпускане на държавни помощи, може да бъде загубено, когато мярката за отпускане на държавни помощи е приключила по причини, които нямат никаква връзка с официална процедура по разследване (в случая приватизацията на летището).
   Вторият довод на Общия съд противоречал на съдебната практика, която изисква съществуващ и настоящ интерес. В настоящия случай рискът от спиране на мярката преди 1 януари 2013 г. не се бил осъществил, защото летището било приватизирано. Hansestadt Lübeck не доказало, че има интерес от запазване на право на иск/жалба след приватизацията на летището.
   Поради тези причини Общият съд неправилно констатирал, че жалбоподателят в първоинстанционното производство има настоящ интерес.

      Трето основание: неправилно тълкуване на понятието за селективност по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС

   За да може да се установи дали правилникът за летищните такси на публично предприятие е селективен, според Общия съд трябвало да се провери дали той не е дискриминационен спрямо всички клиенти и спрямо потенциалните клиенти на предоставените от това публично предприятие стоки или услуги (т. 53 от решението на Общия съд).
   Това твърдение било в явно противоречие с практиката на Съда, според която мярка, която не е от вида общи мерки на данъчната или фискалната политика и поради това е селективна, ако важи само за определен икономически сектор или само за определени предприятия от този сектор (2). Ето защо Съдът приел, че установените от публичните предприятия привилегировани такси за стоки и услуги са селективни, дори когато могат да бъдат претендирани от всички клиенти и от потенциалните клиенти (3). В заключението си по решение Deutsche Lufthansa генералният адвокат Mengozzi приложил тази съдебна практика към положение, което съответства на настоящия случай, а именно ценови тарифи с намаления за определени големи клиенти, потвърждавайки селективността на мярката (4).

      Четвърто основание: липса на мотиви и противоречиви такива

   Мотивите на Общия съд били неправилни. На първо място, липсвала съществена част от проверката за селективност, а именно определянето на целта, преследвана с правилника за летищните такси. При съобразяването на тази система трябвало да се разследва кое предприятие се намира в сравнимо правно и фактическо положение. На второ място, мотивите на Общия съд били противоречиви, тъй като най-напред приложил съдебната практика за селективността на данъчните мерки (т. 51 и т. 53 от обжалваното съдебно решение), а впоследствие установил, че тя била неприложима (т. 57 от обжалваното съдебно решение).

      Пето основание: неприлагане на строг критерий за съдебен контрол на решение за откриване на официална процедура по разследване

   Общият съд действително посочва правилния правен критерий, но напълно пропуска в мотивите си, че в настоящия случай става въпрос за решение за откриване на официална процедура по разследване, което подлежи на незначителен съдебен контрол, в частност на контрол във връзка с мотивите (5). В обжалваното съдебно решение обаче липсва обяснение защо правилникът за летищните такси толкова явно не бил селективен, че на Комисията било забранено да открие официална процедура по разследване.

      (1)  Решение DEFI/Комисия, 282/85, Recueil, 1986 г., 2649, т. 18.

      (2)  Решения Италия/Комисия, C-66/02, Recueil, 2005, I-10901, т. 99 и Unicredito, C-148/04, Recueil, 2005, I-11137, т. 45.

      (3)  Вж. по-специално решение GEMO, C-126/01, Recueil, 2003, I-13769, т. 35 — 39.

      (4)  Заключение по решение Deutsche Lufthansa, C-284/12, Сборник, 2013 г., I-00000, т. 47 — 55.

      (5)  Вж. последно определение Bous/Комисия, T-172/14 R, Сборник, 2014 г., II-0000, т. 39 — 78 и цитираната там съдебна практика.


title: Дело C-117/10: Решение на Съда (голям състав) от 4 декември 2013 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Член 88, параграфи 1 и 2 ЕО — Помощ за закупуване на земеделска земя, предоставена от Република Полша — Компетентност на Съвета на Европейския съюз — Съществуваща схема за помощи — Присъединяване на Република Полша към Европейския съюз — Помощ, предоставена преди присъединяването — Подходящи мерки — Неразривна връзка между две схеми за помощи — Промяна в обстоятелствата — Извънредни обстоятелства — Икономическа криза — Явна грешка в преценката — Принцип на пропорционалност)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/2

         Решение на Съда (голям състав) от 4 декември 2013 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-117/10) (1)

   (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Член 88, параграфи 1 и 2 ЕО - Помощ за закупуване на земеделска земя, предоставена от Република Полша - Компетентност на Съвета на Европейския съюз - Съществуваща схема за помощи - Присъединяване на Република Полша към Европейския съюз - Помощ, предоставена преди присъединяването - Подходящи мерки - Неразривна връзка между две схеми за помощи - Промяна в обстоятелствата - Извънредни обстоятелства - Икономическа криза - Явна грешка в преценката - Принцип на пропорционалност)
   2014/C 45/03
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová и B. Stromsky)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Sitbon и F. Florindo Gijón)

      Встъпили странаи, подпомагащи ответника: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas и L. Liubertaitė), Унгария (представители: G. Koós и M. Fehér, както и K. Szíjjártó), Република Полша (представители: M. Szpunar и B. Majczyna)

      Предмет

   Жалба за отмяна — Отмяна на Решение 2010/10/ЕО на Съвета от 20 ноември 2009 година за предоставяне на държавна помощ от властите на Република Полша за закупуване на земеделска земя в периода между 1 януари 2010 г. и 31 декември 2013 г. (ОВ L 4, стр. 89) — Липса на компетентност — Злоупотреба с власт — Нарушение на принципа за лоялно сътрудничество между държавите членки и институциите — Явна грешка в преценката

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Република Литва, Унгария и Република Полша понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.


title: Дело T-299/10 R: Определение на председателя на Общия съд от 31 август 2010 г. — Babcock Noell/Европейско съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика (Обезпечително производство — Обществени поръчки — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Отхвърляне на оферта — Молба за спиране на изпълнението — Fumus boni juris — Неотложност — Претегляне на интереси)

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/31

         Определение на председателя на Общия съд от 31 август 2010 г. — Babcock Noell/Европейско съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика
   (Дело T-299/10 R)
   (Обезпечително производство - Обществени поръчки - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Отхвърляне на оферта - Молба за спиране на изпълнението - Fumus boni juris - Неотложност - Претегляне на интереси)
   2010/C 301/53
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Babcock Noell GmbH (Würzburg, Германия) (представители: M. Werner и C. Elbreht, avocats)

      Ответник: Европейско съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика (представители: A. Verpont, подпомаган от C. Kennedy-Loest, K. Wilson и C. Thomas, solicitors и N. Pourbaix, avocat)

      Предмет

   Искане за спиране на изпълнението на взетите от ответника решения в рамките на процедура за възлагане на обществени поръчки за отхвърляне на офертите на жалбоподателя и възлагане на друг оферент на лот D от обществената поръчка за доставката на ITER пакети с намотки от тороидални полеви бобини

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за обезпечително производство.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-12/05 P: Определение на Съда (шести състав) от 14 декември 2006 г. — Herbert Meister/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (Жалба — Длъжност — Преназначаване на началник служба на поста юридически съветник към заместник-председателя по правните въпроси — Жалба, която е частично явно недопустима и частично явно необоснована)

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/8

         Определение на Съда (шести състав) от 14 декември 2006 г. — Herbert Meister/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   (Дело C-12/05 P) (1)

   (Жалба - Длъжност - Преназначаване на началник служба на поста юридически съветник към заместник-председателя по правните въпроси - Жалба, която е частично явно недопустима и частично явно необоснована)
   (2007/C 82/15)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Herbert Meister (представител: P. Goergen, адвокат)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представлявана от: I. de Medrano Caballero)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу решението на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 28 октомври 2004 г. Meister/СХВП (Т-76/03), с което последният е отхвърлил иска за отмяна на решението на СХВП от 22 април 2002 г. за назначаване на жалбоподателя, в интерес на службата, на същата длъжност, като юридически съветник към заместник-председателя по правните въпроси
   Диспозитив

               1)

               Първоначалната и насрещната жалба се отхвърлят.

               2)

               Г-н Meister се осъжда да заплати разноските по първоначалната жалба.

               3)

               Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) се осъжда да заплати разноските по насрещната жалба.

      (1)  ОВ C 93, 16.4.2005 г.


title: Дело T-267/15: Определение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — db-Technologies Deutschland/СХВП — MIP Metro (Sigma)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/65

         Определение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — db-Technologies Deutschland/СХВП — MIP Metro (Sigma)
   (Дело T-267/15) (1)

   (2015/C 389/74)
   Език на производството: немски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело C-591/15: Решение на Съда (голям състав) от 13 юни 2017 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединеното кралство) — The Queen, по искане на: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury (Преюдициално запитване — Член 355, точка 3 ДФЕС — Статут на Гибралтар — Член 56 ДФЕС — Свободно предоставяне на услуги — Изцяло вътрешно положение — Недопустимост)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/7

         Решение на Съда (голям състав) от 13 юни 2017 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединеното кралство) — The Queen, по искане на: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury
   (Дело C-591/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 355, точка 3 ДФЕС - Статут на Гибралтар - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Изцяло вътрешно положение - Недопустимост))
   (2017/C 277/08)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: The Queen по искане на: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

      Ответници: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

      Диспозитив

   Член 355, точка 3 ДФЕС във връзка с член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че предоставянето на услуги от установени в Гибралтар оператори на установени в Обединеното кралство лица, от гледна точка на правото на Съюза представлява положение, което във всичките си аспекти е свързано само с една държава членка.

      (1)  ОВ C 27, 25.1.2016 г.


title: Дело T-35/15: Жалба, подадена на 14 януари 2015 г.  — Alkarim for Trade and Industry/Съвет

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/39

         Жалба, подадена на 14 януари 2015 г. — Alkarim for Trade and Industry/Съвет
   (Дело T-35/15)
   (2015/C 089/47)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Alkarim for Trade and Industry LLC (Tal Kurdi, Сирия) (представители: J.-P. Buyle и L. Cloquet, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1105/2014 на Съвета от 20 октомври 2014 година за изпълнение на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия, доколкото засяга жалбоподателя;

               —

               да отмени Решение за изпълнение 2014/730/ОВППС на Съвета от 20 октомври 2014 година за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия, доколкото засяга жалбоподателя;

               —

               да осъди Съвета да заплати всички разноски в производството, включително и тези на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага седем правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на правото на защита и на правото на справедлив съдебен процес, доколкото жалбоподателят изобщо не е бил изслушан преди приемането на спорните санкции.

               2.

               Второто правно основание е изведено от явна грешка в преценката на фактите.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от непропорционално нарушение на правото на собственост и на упражняване на професионална дейност.

               5.

               Петото правно основание е изведено от незаконосъобразност на критикуваните решения, доколкото не са били изпълнени условията по член 32 от Решение 2013/255/ОВППС (1) и членове 14 и 26 от Регламент № 36/2012 (2), тъй като жалбоподателят никога не е участвал съзнателно и доброволно в операции, целящи да заобиколят европейските или международни санкции.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от злоупотреба с власт, доколкото е можело да се счита, въз основа на обективни, относими и съвпадащи индиции, че спорните мерки са били взети с оглед постигане на други цели, различни от изложените (изключване от пазара — фаворизиране на други участници).

               7.

               Седмото правно основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране.

      (1)  Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (OВ L 147, стp. 14).

      (2)  Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент (ЕС) № 442/2011 (OВ L 16, стp. 1).


title: Дело T-282/17: Жалба, подадена на 11 май 2017 г. — UI (*)/Съвет

text:
                  21.8.2017

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  C 277/46

            Жалба, подадена на 11 май 2017 г. —  UI (*1)/Съвет
      (Дело T-282/17)
      (2017/C 277/68)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател:
          UI (*1) (представител: J. Diaz Cordova, lawyer)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да разпореди на ответника за назначи жалбоподателя на длъжност AST/SC 2 в генералния секретариат на Съвета (DG A3).

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество оспорва законосъобразността на процедурите, които според него довели до нетитуляризирането му на съответната длъжност. Жалбоподателят по-специално твърди, че ответникът изготвил допълнителен документ, който не трябвало да бъде взет предвид при оценяването му, тъй като бил представен много след края на изпитателния му срок. Според жалбоподателя при разглеждането на случая му ответникът нарушил някои негови основни права, сред които правото на личен живот, правото за запазване на поверителност на съобщенията и правото на обжалване.

         (*1)  Информацията е заличена в съответствие с правната рамка относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни.


title: Дело C-79/17: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Австрия), постъпило на 14 февруари 2017 г. Gmalieva s.r.o. и др./Landespolizeidirektion Oberösterreich

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/3

         Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Австрия), постъпило на 14 февруари 2017 г. Gmalieva s.r.o. и др./Landespolizeidirektion Oberösterreich
   (Дело C-79/17)
   (2017/C 178/03)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Gmalieva s.r.o., Celik KG, PBW GmbH, Antoaneta Claudia Gruber, Play For Me GmbH, Haydar Demir

      Ответник: Landespolizeidirektion Oberösterreich

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли национална уредба, въвеждаща монопол върху хазартните игри, да се разглежда като съгласувана по смисъла на член 56 и сл. ДФЕС, като в това отношение се вземе предвид обстоятелството, че

                           a)

                           фактите могат да бъдат установени и подложени на преценка като се разгледат доказателствата, предоставени от държавни органи или от частноправни страни в производството, както и като се вземат предвид ноторно известни обстоятелства (вж. повече във връзка с това C-685/15) и

                           б)

                           правните становища на други национални съдилища, при които не е извършена проверка на съгласуваността, са без обвързваща сила (вж. повече във връзка с това C-589/16),

                     а в съдебно производство, в което се вземат предвид посочените по-горе уговорки и поради това се презюмира, че то съответства на принципа за справедлив съдебен процес, установен в член 6, параграф 1 от ЕКПЧ, съответно в член 47 от Хартата за основните права на ЕС, са установени следните обстоятелства от значение за съществото на спора:

                           —

                           пристрастяването към хазарта не представлява социален проблем, който да поставя необходимостта от предприемане на определена мярка на държавна намеса,

                           —

                           играта на забранените хазартни игри не представлява престъпно деяние, а (независимо че се практикува често) се преследва единствено от полицията като административно нарушение на установения ред,

                           —

                           постъпленията от хазарт в държавния бюджет възлизат годишно на повече от 500 милиона евро (= 0,4 % от общия годишен държавен бюджет) и

                           —

                           рекламите от страна на концесионерите имат в значителна степен цел да подбудят към хазарта все още неучаствали в такива игри лица?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос: следва ли да се счита за съгласувана по смисъла на член 56 и сл. ДФЕС подобна законова уредба, при положение че не определя преследваните с нея цели и тежестта на доказване, възлагана върху държавата с оглед на действителното постигане на тези цели, а оставя на националните съдилища да разработят съществените критерии за съгласуваност и методите за тяхната проверка, като в резултат на това не е надеждно гарантиран справедливият съдебен процес по смисъла на 6, параграф 1 от ЕКПЧ, съответно в член 47 от Хартата за основните права на ЕС?

               3)

               При положителен отговор на първия и/или на втория въпрос: следва ли подобна законова уредба да се квалифицира като пропорционална по смисъла на член 56 и сл. ДФЕС, като се вземат предвид законово предвидените широки правомощия за намеса на изпълнителните органи, за които не е необходимо да бъде издадено предварително съдебно разрешение и не подлежат на предварителен съдебен контрол?

               4)

               При положителен отговор на първия, втория и третия въпрос: следва ли подобна законова уредба да се квалифицира като пропорционална по смисъла на член 56 и сл. ДФЕС, като се вземе предвид обстоятелството, че единствено нормативното уреждане на строги изисквания за достъп без едновременното фиксиране на броя на концесиите, които следва да бъдат предоставени, би довело до сравнително по-слабо посегателство върху свободното предоставяне на услуги?

               5)

               При отрицателен отговор на някой от предходните въпроси: следва ли национален съд, който е установил, че установеният със Закона за хазарта (GSpG) режим е монополен и противоречи на правото на Европейския съюз, да вземе предвид това обстоятелство и въз основа на него не единствено да установи незаконосъобразността на предприетите мерки за държавна намеса по висящи производства, но и при служебно упражняване на своите правомощия (например чрез възобновяване на тези производства) да отмени с обратно действие вече влезли в законова сила санкции, които по необходимост са акцесорни (като например наложените административни наказания)?


title: Дело C-482/10: Решение на Съда (трети състав) от 21 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana — Италия) — Teresa Cicala/Regione Siciliana (Национално административно производство — Административни актове — Задължение за мотивиране — Възможност за мотивиране на административния акт за първи път в съдебното производство по обжалването му — Тълкуване на член 296, втора алинея ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз — Липса на компетентност на Съда)

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/11

         Решение на Съда (трети състав) от 21 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana — Италия) — Teresa Cicala/Regione Siciliana
   (Дело C-482/10) (1)

   (Национално административно производство - Административни актове - Задължение за мотивиране - Възможност за мотивиране на административния акт за първи път в съдебното производство по обжалването му - Тълкуване на член 296, втора алинея ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз - Липса на компетентност на Съда)
   2012/C 49/16
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Teresa Cicala

      Ответник: Regione Siciliana

      Предмет

   Преюдициално запитване — Corte dei Conti — Sezione Giuridizionale per la Regione Siciliana — Тълкуване на член 296 ДФЕС и на член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз — Съвместимост на национална правна уредба, която при определени условия допуска публичната администрация да не мотивира своите актове или да ги мотивира едва в съдебните производства, образувани във връзка с тях

      Диспозитив

   Съдът на Европейския съюз не е компетентен да отговори на въпросите, поставени от Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana (Италия) с акт от 20 септември 2010 г.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


title: Дело T-67/07: Решение на Първоинстанционния съд от 2 декември 2008 г.  — Ford Motor/СХВП (FUN) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността FUN — Абсолютни основания за отказ — Липса на описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/26

         Решение на Първоинстанционния съд от 2 декември 2008 г. — Ford Motor/СХВП (FUN)
   (Дело T-67/07) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „FUN“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2009/C 19/49)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Ford Motor Co. (Dearborn, Мичиган, Съединени щати) (представител: R. Ingerl, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Poch, agent)
   Предмет
   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 20 декември 2006 г. (преписка R 1135/2006-2) относно заявка за регистрация на словната марка „FUN“ като марка на Общността.
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 20 декември 2006 г. (преписка R 1135/2006 2).

               2)

               Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 95, 28.4.2007 г.


title: Дело C-363/12: Преюдициално запитване, отправено от The Equality Tribunal (Ирландия) на 30 юли 2012 г. — Z/A Government Department и the Board of Management of a Community School

text:
               13.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/5

         Преюдициално запитване, отправено от The Equality Tribunal (Ирландия) на 30 юли 2012 г. — Z/A Government Department и the Board of Management of a Community School
   (Дело C-363/12)
   2012/C 311/06
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   The Equality Tribunal

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Z

      Ответници: A Government Department и the Board of Management of a Community School

      Преюдициални въпроси

               1.

               Предвид следните разпоредби от първичното право на Европейския съюз:

                           i)

                           член 3 от Договора за Европейския съюз,

                           ii)

                           член 8 и член 157 от Договора за функционирането на Европейския съюз, и/или

                           iii)

                           членове 21, 23, 33 и 34 от Хартата на основните права на Европейския съюз,
                           следва ли Директива 2006/54/ЕО и по-специално член 4 и член 14 от нея да се тълкуват в смисъл, че е налице дискриминация, основана на пола, когато на жена, чието генетично дете е родено при условията на споразумение за заместващо майчинство и която носи отговорността да се грижи за своето генетично дете от момента на неговото раждане, бъде отказан платен отпуск, равностоен на отпуск по майчинство и/или на отпуск при осиновяване на дете?

               2.

               При отрицателен отговор на първия въпрос Директива 2006/54/ЕО (1) съвместима ли е с посочените по-горе разпоредби от първичното право на Европейския съюз?

               3.

               Като се имат предвид следните разпоредби от първичното право на Европейския съюз:

                           i)

                           член 10 от Договора за функционирането на Европейския съюз и/или

                           ii)

                           членове 21, 26 и 34 от Хартата на основните права на Европейския съюз,
                           следва ли Директива 2000/78/ЕО (2) и по-специално член 3, параграф 1 и член 5 от нея да се тълкуват в смисъл, че е налице дискриминация, основана на увреждане, когато на жена, страдаща от увреждане, поради което не е в състояние да ражда, чието генетично дете е родено при условията на споразумение за заместващо майчинство и която носи отговорността да се грижи за своето генетично дете от момента на неговото раждане, бъде отказан платен отпуск, равностоен на отпуск по майчинство и/или на отпуск при осиновяване на дете?

               4.

               При отрицателен отговор на третия въпрос Директива 2000/78/ЕО съвместима ли е с посочените по-горе разпоредби от първичното право на Европейския съюз?

               5.

               Възможно ли е позоваване на Конвенцията на ООН за правата на хората с увреждания за целите на тълкуването и/или оспорването на действителността на Директива 2000/78/ЕО?

               6.

               При утвърдителен отговор на петия въпрос Директива 2000/78/ЕО и по-специално член 3 и член 5 от нея съвместими ли са с член 5, член 6, член 27, алинея 1, буква б) и член 28, алинея 2, буква б) от Конвенцията на ООН за правата на хората с увреждания?

      (1)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).

      (2)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело C-33/15 P: Жалба, подадена на 26 януари 2015 г. от Cantina Broglie 1 Srl срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 27 ноември 2014 г. по дело T-153/11 — Cantina Broglie 1/СХВП

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/8

         Жалба, подадена на 26 януари 2015 г. от Cantina Broglie 1 Srl срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 27 ноември 2014 г. по дело T-153/11 — Cantina Broglie 1/СХВП
   (Дело C-33/15 P)
   (2015/C 429/10)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Cantina Broglie 1 Srl (представител: A. Rizzoli, avvocato)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona
   С определение от 15 октомври 2015 г. Съдът (девети състав) отхвърля жалбата и осъжда Cantina Broglie 1 Srl да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-393/11: Жалба, подадена на 26 юли 2011 г. — Masottina/СХВП — Bodegas Cooperativas de Alicante (CA’ MARINA)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/35

         Жалба, подадена на 26 юли 2011 г. — Masottina/СХВП — Bodegas Cooperativas de Alicante (CA’ MARINA)
   (Дело T-393/11)
   2011/C 282/68
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Masottina SpA [Conegliano (TV), Италия] (представител: N. Schaeffer, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bodegas Cooperativas de Alicante, trading as Coop. V. BOCOPA (Аликанте, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 4 май 2011 г. по дело R 518/2010-1, както и решението на Отдела по споровете от 2 февруари 2010 г.

               —

               да отхвърли подадената от Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. BOCOPA срещу регистрацията на марката „CA’ MARINA“ жалба, и да допусне заявката за регистрация на марка на Общността № 6375216, на която има право Masottina SpA; и

               —

               да осъди Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. BOCOPA да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „CA’ MARINA“ за стоки от клас 33 — заявка за регистрация на марка на Общността № 6375216

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Заявка за регистрация на марка на Общността № 1796374 на словната марка „MARINA ALTA“ за стоки от клас 33

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността за всички стоки

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приложил горепосочения член: (i) що се отнася до липсата или най-малкото до недостатъчното определяне и отличаване на марката „MARINA ALTA“; (ii) доколкото не съществува никаква вероятност от объркване на посочените знаци; и (iii) що се отнася до неотчитането на това, че не съществува никаква идентичност между стоките, съответните им канали за дистрибуция и техните потребители.


               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/28

         Критерии за разпределяне на делата на съставите
   (2007/C 235/51)
   На 19 септември 2007 г. в съответствие с член 4 от Приложение I към Статута на Съда на Европейските общности и член 12 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, Съдът на публичната служба реши да продължи да прилага до 30 септември 2008 г. изложените по-долу условия за разпределяне на делата на съставите:

               —

               Първи състав ще разглежда всички дела, с изключение на тези, отнасящи се предимно до въпросите за назначаване на работа, за атестиране/повишаване в длъжност и прекратяване на служебното правоотношение, които ще се разглеждат от 2 състав,

               —

               определен брой дела ще се разпределят автоматично на 3 състав, независимо от предмета на спора, с последователност определена в пленарно заседание,

               —

               изключение от горните правила за разпределяне е възможно при свързани дела, както и за да се осигури равномерно и разнообразно, в границите на разумното, разпределяне на работата в Съда на публичната служба.


title: Дело T-282/16: Жалба, подадена на 30 май 2016 г. — Inpost Paczkomaty/Комисия

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/58

         Жалба, подадена на 30 май 2016 г. — Inpost Paczkomaty/Комисия
   (Дело T-282/16)
   (2016/C 270/65)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Inpost Paczkomaty sp. z o.o. (Краков, Полша) (представител: T. Proć, юрисконсулт)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да установи невалидността на Решение (ЕС) C(2015) 8236 на Европейската комисия от 26 ноември 2015 година относно помощ SA.38869 (2014/N), която Полша възнамерява да приложи с цел предоставянето на компенсация на Poczta Polska за нетните разходи във връзка със задължението за предоставяне на универсални услуги през периода 2013—2015 г.,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

      Твърдения и основни доводи

   Жалбоподателят излага седем твърдения в подкрепа на искането си.

               1.

               Първото твърдение е относно нарушение на член 106, параграф 2 от Договора, неправилна констатация, че са изпълнени изискванията по точка 19 (от раздел 2.6 от рамката на ЕС), нарушение на принципите на възлагане на обществени поръчки, произтичащи от Договора, и неправилно тълкуване на член 7, параграф 2 от Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (ОВ L 15, стр. 14; Специално издание на български език 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12) (наричана по-нататък „Директива за пощенските услуги“).

                           —

                           Прилаганите от държавите членки способи за финансиране на предоставянето на универсални услуги трябвало да бъдат в съответствие както с произтичащите от разпоредбите на ДФЕС относно свободите на вътрешния пазар принципи на недопускане на дискриминация, прозрачност и равно третиране (от които имплицитно следва конкурентен избор на субекта, който да предоставя универсална пощенска услуга), така и с член 106, параграф 2 ДФЕС, а това не било така по настоящото дело.

               2.

               Второто твърдение е относно нарушение на член 106, параграф 2 от Договора и неправилна констатация, че са изпълнени изискванията по точка 14 (от раздел 2.2) и точка 60 (от раздел 2.10) от рамката на ЕС.

                           —

                           Европейската комисия приела неправилно, че ако самото задължение за предоставяне на универсални обществени услуги, поверени на Poczta Polska, отговаря на изискванията по Директивата за пощенските услуги, това изключва изискването за провеждане на обществени консултации или използване на други подходящи инструменти, позволяващи да се вземат предвид интересите на потребителите и на доставчиците, за да се докаже надлежното разглеждане на нуждите от универсални услуги.

               3.

               Третото твърдение е относно нарушение на член 106, параграф 2 от Договора, неправилна констатация, че са изпълнени изискванията по точка 52 (от раздел 2.9) от рамката на ЕС и нарушение на член 7, параграфи 1, 3 и 5 от Директивата за пощенските услуги.

                           —

                           Комисията приела неправилно, че компенсационният фонд отговаря на изискванията за недопускане на дискриминация по отношение на максималния размер на фиксираната ставка от 2 % от приходите на оператора, предоставящ универсални или заместими услуги, който е задължен да прави вноска по такъв начин, че посочената ставка се прилага еднакво за всички участници на пазара, но това водело до дискриминация, тъй като положението на операторите, предоставящи универсални услуги, и това на операторите, предоставящи заместими услуги, не е едно и също.

               4.

               Четвъртото твърдение е относно нарушение на член 7, параграф 1 от Директивата за пощенските услуги поради това, че Европейската комисия приела разходите за универсални услуги да се финансират посредством известен брой изключителни и специални права на Poczta Polska.

                           —

                           В съответствие с член 7, параграф 1 от Директивата за пощенските услуги държавите членки не предоставят и не запазват в сила изключителни или специални права за въвеждането и предоставянето на пощенски услуги. Същевременно Европейската комисия направо приела предоставените на Poczcie Polskiej изключителни и специални права във връзка с предоставяната от нея универсална пощенска услуга.

               5.

               Петото твърдение е относно нарушение на член 102 във връзка с член 106, параграф 1 от Договора.

                           —

                           Непропорционално високата задължителна вноска в компенсационния фонд би довела до „антиконкурентно препятствие за достъп до пазара“ на пощенски услуги.

               6.

               Шестото твърдение е относно нарушение на член 16 и на член 17, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                           —

                           Обжалваното решение на Комисията утвърждавало такава схема (програма) за държавни помощи, в резултат от която се получава непропорционална намеса в правото на собственост на жалбоподателя и непропорционално ограничаване на свободата му на стопанска инициатива.

               7.

               Седмото твърдение е относно нарушение на съществени процесуални изисквания и неспазване на задължението за мотивиране по член 296 от Договора.

                           —

                           Комисията не установила надлежно фактическите обстоятелства, като често мотивирала решението си с неправилни фактически констатации. Освен това Комисията следвало да бъде упрекната в неправилно мотивиране и поради това, че в разрез със собствената си практика при вземане на решения не съобразила като утежняващо обстоятелство непровеждането на процедура за възлагане, що се отнася до въздействието върху конкуренцията.


title: Дело C-467/07: Определение на председателя на Съда от 16 юли 2009 г. (преюдициално запитване от Monomeles Protodikeio Livadeias, Гърция) — Panagiotis Koskovolis, Aikaterini Pappa/Koinotita Kyriakiou Voiotias

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/32

         Определение на председателя на Съда от 16 юли 2009 г. (преюдициално запитване от Monomeles Protodikeio Livadeias, Гърция) — Panagiotis Koskovolis, Aikaterini Pappa/Koinotita Kyriakiou Voiotias
   (Дело C-467/07) (1)

   2009/C 282/55

      Език на производството: гръцки

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 315, 22.12.2007 г.


title: Дело C-392/07: Иск, предявен на 14 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/10

         Иск, предявен на 14 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-392/07)
   (2007/C 235/18)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: R. Lyal)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2005/19/ЕС (1) на Съвета от 17 февруари 2005 г. за изменение на Директива 90/434/ЕИО относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави-членки, доколкото тя цели прехвърлянето на седалището на Европейското дружество (ЕД) или на Европейското кооперативно дружество (ЕКД) и включването на ЕД и ЕКД в списъка на дружествата, които попадат в обхвата на Директивата, или във всички случаи като не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по посочената директива;

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране във вътрешното право на разпоредбите относно прехвърлянето на седалище на ЕД и ЕКД и на буква а) от приложението към Директивата е изтекъл на 1 януари 2006 г.

      (1)  ОВ L 58, стр. 19.


title: Дело T-387/10: Решение на Общия съд от 2 февруари 2012 г. — Goutier/СХВП — Euro Data (ARANTAX) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за регистрация на марка на Общността „ARANTAX“ — По-ранна национална словна марка „ANTAX“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1,буква б)от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Реално използване на по-ранната марка — Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009)

text:
               17.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/17

         Решение на Общия съд от 2 февруари 2012 г. — Goutier/СХВП — Euro Data (ARANTAX)
   (Дело T-387/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за регистрация на марка на Общността „ARANTAX“ - По-ранна национална словна марка „ANTAX“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1,буква б)от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009)
   2012/C 80/27
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Klaus Goutier (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: E. Happe, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: B. Schmidt)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Euro Data GmbH & Co. KG, Datenverarbeitungsdienst (Саарбрюкен, Германия) (представител: D. Wagner, avocat)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 юли 2010 г. (преписка R 126/2009-4) относно производство по възражение между Euro Data GmbH & Co. KG, Datenverarbeitungsdienst и г-н Klaus Goutier

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Klaus Goutier да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело T-489/12: Иск, предявен на 8 ноември 2012 г. — Planet/Комисия

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/55

         Иск, предявен на 8 ноември 2012 г. — Planet/Комисия
   (Дело T-489/12)
   2013/C 26/111
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Атина, Гърция) (представител: адв. V. Christianos)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да обяви, че като е отхвърлила разходите за персонал за ръководителите на ищеца, Европейската комисия е нарушила договорите ONTOGOV, FIT и RACWeb, и че освен това разходите за персонал за ръководителите на ищеца, подчинени на Комисията по споменатите договори, в общ размер на 547 653,42 EUR, са допустими и не трябва да бъдат възстановявани от ищеца на Комисията; и

               —

               да осъди Комисията за заплати съдебните разноски на ищеца.

      Правни основания и основни доводи

   Горепосоченият иск се отнася до отговорността на Комисията, произтичаща от договори: а) № 507237 за изпълнение на проект „Ontology enabled E-Gov Service Configuration“ (ONTOGOV), б) № 027090 за изпълнение на проект „Fostering self-adaptive e-government service improvement using semantic technologies“ (FIT) и в) № 045101 за изпълнение на проект „Risk Assessment for Customs in Western Balkans“ (RACWeb), по силата на член 272 и член 340, параграф 1 ДФЕС. Според ищеца в частност, въпреки че е изпълнила изцяло и точно, и много успешно своите договорни задължения, Комисията в нарушение на посочените по-горе договори и на разпоредбите относно процедурата по счетоводна проверка е отхвърлила разходите за персонал на ищеца, които се отнасят за неговите трима ръководители с най-висок ранг.
   По-конкретно, ищецът излага две правни основания в подкрепа на иска си:

               —

               Първото правно основание е изведено от довода, че ищецът въобще не е нарушил своите договорни задължения, що се отнася до разходите за персонал, тъй като: а) разходите за персонал за тримата ръководители с най-висок ранг на ищеца отговарят на всички условия за допустимост, в съответствие със споменатите договори и б) участието на ръководителите с най-висок ранг във финансираните проекти не е забранено от договорите.

               —

               Второто правно основание е изведено от довода, че в хода на процедурата по счетоводна проверка Комисията е нарушила своите договорни задължения, тъй като: а) счетоводната проверка на Комисията е проведена в нарушение на гръцките и международните одитни принципи, б) искането на Комисията да ѝ бъдат предоставени документи, които Planet изобщо няма задължение да съхранява, съставлява нарушение на въпросните договори и опит за изменение, едностранно и a posteriori, на договорните задължения на Planet, и в) резултатите от гореспоменатия одит противоречат на резултатите от одита на Planet, извършен по-рано от Комисията.


title: Дело C-388/15: Преюдициално запитване от Raad van State (Белгия), постъпило на 17 юли 2015 г. — Denis Malcorp и др./Vlaams Gewest, встъпила страна: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

text:
               26.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 354/19

         Преюдициално запитване от Raad van State (Белгия), постъпило на 17 юли 2015 г. — Denis Malcorp и др./Vlaams Gewest, встъпила страна: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen
   (Дело C-388/15)
   (2015/C 354/21)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Denis Malcorp, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle

      Ответник: Vlaams Gewest

      Встъпила страна: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Преюдициален въпрос

   GRUP (Регионалният устройствен план) включва задължителни териториалноустройствени разпоредби, съгласно които развитието на територии (в частност за дейности във връзка с морски пристанища и водни басейни, логистични паркове, инфраструктура за водни пътища, както и пътна и транспортна инфраструктура), където се намират природни ценности (територии на тип естествено местообитание или естествено местообитание на даден вид, за който е предназначена съответната специална защитена зона), които са от значение за изпълнението на целите по опазване на съответните специални защитени зони, е възможно само след създаване на устойчиво местообитание в основните екологични зони (обособени като зони по Натура 2000) и след решение на фламандското правителство, взето въз основа на предварително становище от отговорния за опазване на природата фламандски административен орган — което следва да бъде част от заявление за издаване на разрешение за строеж за реализирането на посочените проекти — че устойчивото изграждане на основните екологични зони е успешно осъществено.
   Могат ли тези териториалноустройствени разпоредби с предвиденото в тях позитивно изграждане на основна екологична зона да се вземат предвид при определянето на възможните значителни отрицателни въздействия и/или при извършването на оценка на въздействието по смисъла на член 6, параграф 3 от Директивата за местообитанията (1), или тези териториалноустройствени разпоредби могат да се разглеждат само като „компенсаторни мерки“ по смисъла на член 6, параграф 4 от Директивата за местообитанията, ако условията на тази разпоредба са изпълнени?

      (1)  Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).


title: Дело C-63/12: Жалба, подадена на 7 февруари 2012 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/14

         Жалба, подадена на 7 февруари 2012 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-63/12)
   2012/C 118/22
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J. Currall, J.-P. Keppenne и D. Martin)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение 2011/866/ЕС на Съвета от 19 декември 2011 година относно предложението на Комисията за регламент на Съвета за адаптиране, считано от 1 юли 2011 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тях (1);

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията повдига две твърдения за нарушения, свързани с Приложение XI към Правилника за длъжностните лица.
   Първото твърдение за нарушение е свързано с отказа на Съвета да приеме предложеното от Комисията на 24 ноември 2011 г. адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители, в нарушение на метода, приложим за адаптиране през период от осем години, завършващ на 31 декември 2012 г. С това твърдение за нарушение Комисията повдига главно правно основание, изведено от злоупотреба с власт и нарушение на пределите на компетентност на Съвета, както и правно основание при условията на евентуалност, изведено от нарушение на условията за прилагане на член 10 от Приложение XI към Правилника за длъжностните лица. Главното правно основание се отнася до факта, че на практика самият Съвет е приложил член 10, но той е направил това в нарушение на изискуемите институционални условия; така Съветът нарушил, от една страна, член 65 от Правилника, и от друга страна, членове 3 и 10 от Приложение XI. С правното основание при условията на евентуалност Комисията сочи, че при всички случаи през 2011 г. материалноправните условия за прилагането на член 10 не били налице, както впрочем е видно от два икономически доклада, които тя е представила на Съвета по негово искане. Тя счита също, че Съветът не е мотивирал надлежно своето решение.
   Второто правно основание се отнася до отказа на Съвета да адаптира корекционните коефициенти, които трябва да се приложат към тези възнаграждения и пенсии, в зависимост от различните места на работа и места на пребиваване на заинтересованите лица. Според първото правно основание на това твърдение за нарушение този отказ е в разрез с член 64 от Правилника, както и с членове 1 и 3 от Приложение XI към него. С второто правно основание Комисията сочи, че този отказ е напълно лишен от мотиви в нарушение на член 296, параграф 2 ДФЕС.

      (1)  ОВ L 341, стр. 54.


title: Дело C-379/11: Преюдициално запитване, отправено от Cour administrative (Люксембург) на 18 юли 2011 г. — Caves Krier Frères SARL/Directeur de l'Administration de l'emploi

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/11

         Преюдициално запитване, отправено от Cour administrative (Люксембург) на 18 юли 2011 г. — Caves Krier Frères SARL/Directeur de l'Administration de l'emploi
   (Дело C-379/11)
   2011/C 298/22
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour administrative

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Caves Krier Frères SARL

      Ответник: Administration de l'emploi

      Преюдициален въпрос

   Съответства ли на правото на Съюза и по-специално на членове 21 и 45 от Договора за функционирането на Европейския съюз член L. 541-1, първа алинея от люксембургския Кодекс на труда, доколкото запазва за работодателите от частния сектор правото на възстановяване на социалноосигурителните вноски, частта на работодателя и частта на осигуреното лице, за наетите на работа безработни лица на възраст над четиридесет и пет години, независимо дали получават обезщетение, при условие безработните лица да са регистрирани като търсещи работа лица в служба по труда на люксембургската администрация по заетостта за период от поне един месец, докато от тази мярка не се ползват работодателите, които наемат на работа безработни лица, регистрирани като търсещи работа в еквивалентни чуждестранни органи?


title: Дело C-677/15 P: Жалба, подадена на 16 декември 2015 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 7 октомври 2015 г. по дело T-299/11, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               7.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/8

         Жалба, подадена на 16 декември 2015 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 7 октомври 2015 г. по дело T-299/11, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-677/15 P)
   (2016/C 090/12)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: Bambara, P. Wytinck, B. Hoorelbeke, адвокати)

      Други страни в производството: European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               като основно искане

                           —

                           да отмени обжалваното решение на Общия съд, доколкото в него се приема, че решението за възлагане е опорочено от редица закононарушения по същество, сред които нарушение на принципите на равни възможности и на прозрачност, от явни грешки в преценката, както и от липсата на редица места на мотиви (точка 1 от диспозитива на обжалваното решение), и доколкото с него се разпорежда на Европейския съюз да обезщети понесената от European Dynamics Luxembourg вреда от загубата на възможност да му бъде възложено сключването на рамковия договор (точка 2 от диспозитива на обжалваното решение),

                           —

                           да отхвърли искането за отмяна на оспореното решение за възлагане и на предявеното пред първата инстанция от оспорващата страна искане за обезщетение на вреди;

               —

               при условията на евентуалност да отмени обжалваното решение на Общия съд, доколкото в него се приема, че решението за възлагане е опорочено от редица закононарушения по същество, сред които нарушение на принципите на равни възможности и на прозрачност, от явни грешки в преценката, както и от липсата на редица места на мотиви, и доколкото с него се разпорежда на Европейския съюз да обезщети понесената от European Dynamics Luxembourg вреда от загубата на възможност да му бъде възложено сключването на рамковия договор, като върне делото на Общия съд за ново разглеждане;

               —

               също при условията на евентуалност да отмени обжалваното решение на Общия съд, доколкото с него се разпорежда на Европейския съюз да обезщети понесената от European Dynamics Luxembourg вреда от загубата на възможност да му бъде възложено сключването на рамковия договор, като върне делото на Общия съд за ново разглеждане;

               —

               да осъди жалбоподателите в първоинстанционното производство да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               В жалбата се съдържат четири главни основания, а именно: 1) Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в тълкуването и прилагането на принципите на равни възможности и на прозрачност, и нарушил задължението си за излагане на мотиви съгласно член 36 от Статута на Съда; 2) Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в тълкуването и прилагането на критериите за установяване на явни грешки в преценката; 3) Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото по отношение на член 100, параграф 2 от Общия финансов регламент (1) във връзка с член 296, втори параграф ДФЕС, и 4) Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, присъждайки обезщетение на основание загубата на възможност.

               2.

               С първото основание за обжалване жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като не е направил преценка и не е установил дали въвеждането на несъобщени на оферентите до подаването на техните оферти критерии за претегляне по отношение на подкритериите, посочени в рамките на първия технически критерий за възлагане, 1) е изменило посочените в договорната документация или в обявлението за обществена поръчка критерии за възлагане на договора, 2) съдържало е елементи, които, ако са били известни при подготовката на поръчката, са могли да ѝ се отразят, или 3) е било прието въз основа на обстоятелства, които са могли да бъдат дискриминационни по отношение на някой от оферентите. Във втората част от първото основание за обжалване жалбоподателят твърди също така, че Общият съд е нарушил задължението си за излагане на мотиви съгласно член 36 от Статута на Съда, тъй като изобщо не посочил на какво основание счита, че въвеждането на несъобщени критерии за претегляне по отношение на подкритериите, посочени в рамките на първия технически критерий за възлагане, е имало отрицателно въздействие върху вероятността жалбоподателите в първоинстанционното производство да бъдат класирани на първо или второ място съгласно механизма за възлагане на поръчката по реда на класиране на кандидатите в спорната процедура за възлагане на обществена поръчка.

               3.

               С второто основание за обжалване жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като не е разгледал дали установените явни грешки в преценката на оценяващата комисия, когато е разглеждала подадената от European Dynamics оферта по първия и втория критерий за възлагане, са могли да се отразят върху крайния резултат от оспореното решение за възлагане. Според жалбоподателя Общият съд трябва да разгледа дали установените явни грешки в преценката са могли да доведат до друг резултат в рамките на процедурата за възлагане по отношение на две обстоятелства. Първо, Общият съд трябвало да разгледа дали без наличието на тези явни грешки в преценката неодобреният оферент е могъл да получи достатъчен брой точки, за да се класира по-високо в списъка. Второ, Общият съд трябвало да разгледа дали установените явни грешки в преценката имат отражение върху предоставения брой точки за даден (под-)критерий, ако съществуват няколко други основания (неопорочени от явна грешка в преценката), които са също така в полза на предоставения брой точки.

               4.

               С третото основание за обжалване жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е разгледал всяка забележка на оценяващата комисия поотделно, а не в техния по-широк контекст, по този начин прилагайки спрямо задължението за излагане на мотиви по-строг критерий от този, който следва от постоянната съдебна практика на Съда. Освен това Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като не разгледал дали други основания (неопорочени от липсата на мотиви), които СХВП е изложила, за да обясни предоставения брой точки по първия критерий за възлагане, няма да са достатъчни за потвърждаването на валидността на предоставения брой точки. Следователно, отменяйки оспореното решение поради нарушение на член 100, параграф 2 от Общия финансов регламент във връзка с член 296 ДФЕС, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото.

               5.

               С петото основание за обжалване жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е присъдил обезщетение в полза на първия жалбоподател в първоинстанционното производство, след като не е било доказано едно от кумулативните условия за поемане на извъндоговорна отговорност от институция на Съюза (а именно наличието на неправомерно поведение). В искането при условията на евентуалност жалбоподателят твърди, че дори искането на СХВП за отмяна да бъде уважено само в частта относно първото основание, обжалваното решение все пак трябва да бъде отменено, тъй като с него се налага задължение за заплащане на обезщетение за вреди въпреки недоказването в случая на причинно-следствена връзка между другите проявления на неправомерно поведение и претендираната вреда (явна грешка в преценката и непосочване на мотиви). Също при условията на евентуалност жалбоподателят иска съдебното решение да бъде отменено поради наличието на противоречие между съображенията в това решение и втора точка от неговия диспозитив. Отново при условията на евентуалност жалбоподателят посочва, че при всички случаи диспозитива на обжалваното съдебно решение съдържа материалноправна грешка, тъй като разпорежда на Европейския съюз, а не на СХВП, да обезщети European Dynamics Luxembourg за загубата на възможност.

      (1)  Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (OB L 298, стр. 1).


title: Дело T-492/04: Определение на Първоинстанционния съд от 10 юли 2008 г. — Jungbunzlauer и др./Комисия

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/58

         Определение на Първоинстанционния съд от 10 юли 2008 г. — Jungbunzlauer и др./Комисия
   (Дело T-492/04) (1)

   (2008/C 223/102)

      Език на производството: немски

   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 82, 2.4.2005 г.


title: Дело C-176/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — HIT hoteli, igralnice, turizem dd Nova Gorica, HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem dd/Bundesminister für Finanzen (Член 56 ДФЕС — Ограничение на свободното предоставяне на услуги — Хазартни игри — Правна уредба на държава членка, която забранява рекламата на разположени в други държави казина, когато законовото равнище на защита на участниците в игрите в тези държави не е равностойно на равнището на защита, гарантирано на националната територия — Обосноваване — Императивни съображения от общ интерес — Пропорционалност)

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/13

         Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — HIT hoteli, igralnice, turizem dd Nova Gorica, HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem dd/Bundesminister für Finanzen
   (Дело C-176/11) (1)

   (Член 56 ДФЕС - Ограничение на свободното предоставяне на услуги - Хазартни игри - Правна уредба на държава членка, която забранява рекламата на разположени в други държави казина, когато законовото равнище на защита на участниците в игрите в тези държави не е равностойно на равнището на защита, гарантирано на националната територия - Обосноваване - Императивни съображения от общ интерес - Пропорционалност)
   2012/C 287/21
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: HIT hoteli, igralnice, turizem dd Nova Gorica, HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem dd

      Ответник: Bundesminister für Finanzen

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verfassungsgerichtshof — Тълкуване на член 56 ДФЕС и сл. — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Правна уредба на държава членка, която забранява рекламата на нейна територия на разположени в други държави членки казина, ако законовото равнище на защита на участниците в игрите в тези държави не е прието за равностойно на гарантираното на национална територия равнище на защита

      Диспозитив

   Член 56 ДФЕС трябва да бъде тълкуван в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка, съгласно която рекламирането в посочената държава на казина, разположени в друга държава членка, е разрешено само при условие че приетите от тази друга държава членка законови разпоредби за защита на участниците в игрите предоставят гаранции, по същество равностойни на гаранциите на съответните законови разпоредби, действащи в първата държава членка.

      (1)  ОВ C 226, 30.7.2011 г.