title: Дело C-344/19: Решение на Съда (голям състав) от 9 март 2021 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče — Словения) — D. J./Radiotelevizija Slovenija (Преюдициално запитване — Защита на безопасността и здравето на работниците — Организация на работното време — Директива 2003/88/ЕО — Член 2 — Понятие „работно време“ — Дежурство в условията на постоянно разположение на повикване — Специфична работа, свързана с поддръжката на телевизионни предаватели, разположени далеч от населени райони — Директива 89/391/ЕИО — Членове 5 и 6 — Психосоциални рискове — Задължение за превенция)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/3

      Решение на Съда (голям състав) от 9 март 2021 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče — Словения) — D. J./Radiotelevizija Slovenija
      (Дело C-344/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на безопасността и здравето на работниците - Организация на работното време - Директива 2003/88/ЕО - Член 2 - Понятие „работно време“ - Дежурство в условията на постоянно разположение на повикване - Специфична работа, свързана с поддръжката на телевизионни предаватели, разположени далеч от населени райони - Директива 89/391/ЕИО - Членове 5 и 6 - Психосоциални рискове - Задължение за превенция)
      (2021/C 182/03)
      Език на производството: словенски

         Запитваща юрисдикция

      Vrhovno sodišče

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: D. J.

         Ответник: Radiotelevizija Slovenija

         Диспозитив

      Член 2, точка 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че период на дежурство в условията на постоянно разположение на повикване, през който с работника трябва да може единствено да се осъществи контакт по телефон и в случай на необходимост той да се яви на работното си място в срок от един час, като същевременно може да живее в служебно жилище на работното място, предоставено му на разположение от неговия работодател, без да е длъжен да стои там, представлява в своята цялост „работно време“ по смисъла на тази разпоредба само ако в резултат на цялостна преценка на обстоятелствата по случая, по-специално на отражението на подобен срок и на средната честота на извършените действия в този период, ако има такива, се установи, че наложените на работника ограничения през този период са от естество да засегнат обективно и чувствително неговата възможност свободно да организира през същия този период времето, през което неговите професионални услуги не се изискват, и да се посвети на своите собствени интереси. Наличието на малко възможности за развлечения в непосредствена близост до съответното място не е от значение за целите на такава преценка.

         (1)  ОВ C 263, 5.8.2019 г.


title: Дело C-365/19: Решение на Съда (шести състав) от 10 март 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Schwerin — Германия) — FD/Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg (Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Директни плащания — Регламент (ЕС) № 1307/2013 — Член 24 — Млад земеделски стопанин, на когото първоначално са били разпределени права на плащане — Член 30, параграф 6 — Делегиран регламент (ЕС) № 639/2014 — Член 28, параграф 2 — Допълнително разпределяне на права на плащане от националния резерв)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/4

      Решение на Съда (шести състав) от 10 март 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Schwerin — Германия) — FD/Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg
      (Дело C-365/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща селскостопанска политика - Директни плащания - Регламент (ЕС) № 1307/2013 - Член 24 - Млад земеделски стопанин, на когото първоначално са били разпределени права на плащане - Член 30, параграф 6 - Делегиран регламент (ЕС) № 639/2014 - Член 28, параграф 2 - Допълнително разпределяне на права на плащане от националния резерв)
      (2021/C 182/04)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Schwerin

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: FD

         Ответник: Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg

         Диспозитив

      Член 30, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета във връзка с член 28, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 639/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1307/2013 и за изменение на приложение X към същия регламент трябва да се тълкува в смисъл, че млад земеделски стопанин по смисъла на член 30, параграф 11, буква а) от Регламент № 1307/2013 във връзка с член 50, параграф 2 от този регламент, на когото вече са били разпределени първоначално права на плащане по член 24 от посочения регламент за не повече от отговарящите на условията за подпомагане хектари, които е декларирал към момента на подаване на своето заявление, има право впоследствие да му бъдат допълнително разпределени права на плащане от националния резерв, равняващи се на допълнителния брой държани вече от него хектари, които отговарят на условията за подпомагане и за които той не държи права на плащане. Това право зависи от наличието на достатъчно средства в националния или регионалните резерви. Ако това не е така, разпределянето трябва да се осъществява по такъв начин, че да се осигури равнопоставеното третиране на земеделските стопани, които отговарят на изискванията за предоставяне на права по член 30, параграф 6 от Регламент № 1307/2013, и да се избегнат нарушения на пазарните условия и на конкуренцията.

         (1)  ОВ C 288, 26.8.2019 г.


title: Дело C-388/19: Решение на Съда (първи състав) от 18 март 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — MK/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Пряко данъчно облагане — Данък върху инвестиционен доход, получен при прехвърляне на недвижимо имущество — Свободно движение на капитали — Данъчна основа — Дискриминация — Възможност за избор на режима на облагане, приложим за местните лица — Съответствие с правото на Съюза)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/4

      Решение на Съда (първи състав) от 18 март 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — MK/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-388/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Пряко данъчно облагане - Данък върху инвестиционен доход, получен при прехвърляне на недвижимо имущество - Свободно движение на капитали - Данъчна основа - Дискриминация - Възможност за избор на режима на облагане, приложим за местните лица - Съответствие с правото на Съюза)
      (2021/C 182/05)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: MK

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Диспозитив

      Член 63 ДФЕС във връзка с член 65 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която с цел да позволи инвестиционните доходи от продажба на намиращо се в тази държава членка недвижимо имущество от данъчнозадължено лице, което е местно лице за друга държава членка, да не бъдат подложени на по-висока данъчна тежест от тази, която би била приложена при същия вид сделка към инвестиционните доходи, реализирани от местно за първата държава членка лице, поставя приложимия данъчен режим в зависимост от избора на посоченото данъчнозадължено лице.

         (1)  ОВ C 270, 12.8.2019 г.


title: Дело C-392/19: Решение на Съда (голям състав) от 9 март 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — VG Bild-Kunst/Stiftung Preußischer Kulturbesitz (Преюдициално запитване — Интелектуална собственост — Авторско право и сродни права в информационното общество — Директива 2001/29/ЕО — Член 3, параграф 1 — Понятие „публично разгласяване“ — Интегриране на защитено с авторско право произведение на уебсайта на трето лице чрез способа на фрейминга (framing) — Произведение, свободно достъпно на уебсайта на лицензополучателя с разрешението на носителя на авторското право — Клауза в договора за използване, изискваща от лицензополучателя да въведе ефективни технически мерки срещу фрейминга — Законосъобразност — Основни права — Член 11 и член 17, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/5

      Решение на Съда (голям състав) от 9 март 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — VG Bild-Kunst/Stiftung Preußischer Kulturbesitz
      (Дело C-392/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Интелектуална собственост - Авторско право и сродни права в информационното общество - Директива 2001/29/ЕО - Член 3, параграф 1 - Понятие „публично разгласяване“ - Интегриране на защитено с авторско право произведение на уебсайта на трето лице чрез способа на фрейминга (framing) - Произведение, свободно достъпно на уебсайта на лицензополучателя с разрешението на носителя на авторското право - Клауза в договора за използване, изискваща от лицензополучателя да въведе ефективни технически мерки срещу фрейминга - Законосъобразност - Основни права - Член 11 и член 17, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
      (2021/C 182/06)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VG Bild-Kunst

         Ответник: Stiftung Preußischer Kulturbesitz

         Диспозитив

      Член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че вграждането на произведения, защитени с авторско право и предоставени на публично разположение на друг уебсайт при условията на свободен достъп с разрешението на носителя на авторското право, на уебсайт на трето лице чрез техниката на фрейминга представлява публично разгласяване по смисъла на тази разпоредба, когато това вграждане заобикаля мерките за защита срещу фрейминга, приети или наложени от този носител на права.

         (1)  ОВ C 270, 12.8.2019 г.


title: Дело C-400/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 11 март 2021 г. — Европейска комисия/Унгария (Неизпълнение на задължения от държава членка — Обща организация на пазарите на селскостопански продукти — Регламент (ЕС) № 1308/2013 — Член 34 ДФЕС — Продажни цени на селскостопански и хранителни продукти — Минимални маржове на печалба, които следва да се прилагат при търговията на дребно с тези продукти)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/6

      Решение на Съда (четвърти състав) от 11 март 2021 г. — Европейска комисия/Унгария
      (Дело C-400/19) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Обща организация на пазарите на селскостопански продукти - Регламент (ЕС) № 1308/2013 - Член 34 ДФЕС - Продажни цени на селскостопански и хранителни продукти - Минимални маржове на печалба, които следва да се прилагат при търговията на дребно с тези продукти)
      (2021/C 182/07)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: A. Sipos, X. Lewis и E. Manhaeve)

         Ответник: Унгария (представители: първоначално M. Z. Fehér, G. Koós и Zs. Wagner, впоследствие M. Z. Fehér и G. Koós)

         Диспозитив

                  1)

                  Като е приела член 3, параграф 2, буква u) от mezőgazdasági és élemiszeripari termékek vonatkozásában a beszállítókal szemben alkalzott tislaztességtelen forgalmazói magatartás tilalmáról szóló 2009. évi XCV. törvény (Закон № XCV от 2009 г., с който се забраняват нелоялни търговски практики, прилагани срещу доставчици във връзка със селскостопанските и хранителните продукти) и по този начин е ограничила условията за определяне на продажните цени на селскостопанските и хранителните продукти, Унгария не е изпълнила своите задължения по Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007.

                  2)

                  Осъжда Унгария да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 255, 29.7.2019 г.


title: Дело C-440/19 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 18 март 2021 г. — Pometon SpA/Европейска комисия (Обжалване — Картели — Европейски пазар на стоманени абразиви — Участие в двустранни и многостранни контакти с цел координиране на цените в цялото Европейско икономическо пространство — „Хибридно“ производство, довело последователно до приемане на решение за споразумение и на решение след обикновена процедура — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 41 — Задължение на Европейската комисия за безпристрастност — Член 48 — Презумпция за невиновност — Задължение за мотивиране — Единно продължено нарушение — Продължителност на нарушението — Равно третиране — Правомощие за пълен съдебен контрол)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/6

      Решение на Съда (четвърти състав) от 18 март 2021 г. — Pometon SpA/Европейска комисия
      (Дело C-440/19 P) (1)

      (Обжалване - Картели - Европейски пазар на стоманени абразиви - Участие в двустранни и многостранни контакти с цел координиране на цените в цялото Европейско икономическо пространство - „Хибридно“ производство, довело последователно до приемане на решение за споразумение и на решение след обикновена процедура - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 41 - Задължение на Европейската комисия за безпристрастност - Член 48 - Презумпция за невиновност - Задължение за мотивиране - Единно продължено нарушение - Продължителност на нарушението - Равно третиране - Правомощие за пълен съдебен контрол)
      (2021/C 182/08)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Pometon SpA (представители: E. Fabrizi, V. Veneziano и A. Molinaro, avvocati)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: първоначално P. Rossi и T. Vecchi, а впоследствие P. Rossi и C. Sjödin)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя точки 2 и 4 от диспозитива на решението на Общия съд на Европейския съюз от 28 март 2019 г., Pometon/Комисия (T-433/16, EU:T:2019:201).

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Определя размера на глобата, наложена на Pometon SpA в член 2 от Решение C(2016) 3121 окончателен на Комисията от 25 май 2016 г. относно производство по член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело AT.39792 — Стоманени абразиви), на 2 633 895 EUR.

                  4)

                  Pometon SpA и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с производството по обжалване и във връзка първоинстанционното производство.

         (1)  ОВ C 255, 29.7.2019 г.


title: Дело C-459/19: Решение на Съда (пети състав) от 17 март 2021 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Обединено кралство) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Wellcome Trust Ltd (Преюдициално запитване — Хармонизация на данъчните законодателства — Данък добавена стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Членове 43 и 44 — Място на доставката на услуги на данъчнозадължено лице, действащо в това си качество — Място на доставка на услуги по управление на инвестиции, получени от благотворителна фондация във връзка с неикономическа стопанска дейност от установени извън Европейския съюз доставчици)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/7

      Решение на Съда (пети състав) от 17 март 2021 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Обединено кралство) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Wellcome Trust Ltd
      (Дело C-459/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Хармонизация на данъчните законодателства - Данък добавена стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Членове 43 и 44 - Място на доставката на услуги на данъчнозадължено лице, действащо в това си качество - Място на доставка на услуги по управление на инвестиции, получени от благотворителна фондация във връзка с неикономическа стопанска дейност от установени извън Европейския съюз доставчици)
      (2021/C 182/09)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Ответник: Wellcome Trust Ltd

         Диспозитив

      Член 44 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2008/8/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 г., трябва да се тълкува в смисъл, че когато данъчнозадължено лице, което извършва професионална неикономическа дейност, придобива услуги за нуждите на тази неикономическа дейност, въпросните услуги трябва да се считат за предоставени на това данъчнозадължено лице, „действащо в това си качество“ по смисъла на този член.

         (1)  ОВ C 280, 19.8.2019 г.


title: Дело C-488/19: Решение на Съда (първи състав) от 17 март 2021 г. (преюдициално запитване от High Court (Irlande) — Ирландия) — Изпълнение на европейската заповед за арест, издадена по отношение на JR (Преюдициално запитване — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Приложно поле — Член 8, параграф 1, буква в) — Понятие „влязла в сила присъда“ — Престъпление, довело до осъждане от юрисдикция на трета държава — Кралство Норвегия — Присъда, призната и изпълнена от издаващата държава по силата на двустранно споразумение — Член 4, точка 7, буква б) — Случаи, при които изпълнението на европейска заповед за арест може да бъде отказано — Екстериториалност на престъплението)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/8

      Решение на Съда (първи състав) от 17 март 2021 г. (преюдициално запитване от High Court (Irlande) — Ирландия) — Изпълнение на европейската заповед за арест, издадена по отношение на JR
      (Дело C-488/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Приложно поле - Член 8, параграф 1, буква в) - Понятие „влязла в сила присъда“ - Престъпление, довело до осъждане от юрисдикция на трета държава - Кралство Норвегия - Присъда, призната и изпълнена от издаващата държава по силата на двустранно споразумение - Член 4, точка 7, буква б) - Случаи, при които изпълнението на европейска заповед за арест може да бъде отказано - Екстериториалност на престъплението)
      (2021/C 182/10)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court (Ирландия)

         Страна в главното производство

      JR

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 1 и член 8, параграф 1, буква в) от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че европейска заповед за арест може да се издаде въз основа на съдебен акт на издаващата държава членка, с който се разпорежда изпълнението в тази държава членка на наложено от юрисдикция на трета държава наказание, когато в приложение на двустранно споразумение между тези държави съответната присъда е била призната с акт на юрисдикция на издаващата държава членка. За да бъде издадена европейска заповед за арест, обаче е необходимо, от една страна, издирваното лице да е било осъдено на наказание лишаване от свобода за срок не по-малко от четири месеца, и от друга, в производството, довело до постановяването в третата държава на присъдата, впоследствие призната в издаващата държава членка, да са спазени основните права, и в частност задълженията, произтичащи от членове 47 и 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  2)

                  Член 4, точка 7, буква б) от Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299, трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на европейска заповед за арест, издадена въз основа на съдебен акт на издаващата държава членка, който позволява изпълнението в тази държава членка на наложено от юрисдикция на трета държава наказание, когато съответното престъпление е било извършено на територията на последната държава, на въпроса дали това престъпление е било извършено „извън територията на издаващата държава членка“ трябва да се отговори, като се вземе предвид наказателната компетентност на третата държава, в случая Кралство Норвегия, което е допуснало преследването на това престъпление, а не наказателната компетентност на издаващата държава членка.

         (1)  ОВ C 337, 7.10.2019 г.


title: Дело C-562/19 P: Решение на Съда (голям състав) от 16 март 2021 г. — Европейска комисия/Република Полша, Унгария (Обжалване — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Държавни помощи — Полски данък върху продажбите на дребно — Член 108, параграф 2 ДФЕС — Решение за започване на официалната процедура по разследване — Елементи, определящи референтната система — Прогресивни данъчни ставки — Наличие на предимство със селективен характер — Тежест на доказване)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/9

      Решение на Съда (голям състав) от 16 март 2021 г. — Европейска комисия/Република Полша, Унгария
      (Дело C-562/19 P) (1)

      (Обжалване - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Държавни помощи - Полски данък върху продажбите на дребно - Член 108, параграф 2 ДФЕС - Решение за започване на официалната процедура по разследване - Елементи, определящи референтната система - Прогресивни данъчни ставки - Наличие на предимство със селективен характер - Тежест на доказване)
      (2021/C 182/11)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: K. Herrmann, P.-J. Loewenthal и V. Bottka)

         Други страни в производството: Република Полша (представители: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz и M. Szydło), Унгария (представители: M. Z. Fehér и G. Koós)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Европейската комисия понася съдебните разноски.

                  3)

                  Унгария понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 328, 30.9.2019 г.


title: Дело C-572/19 P: Решение на Съда (пети състав) от 10 март 2021 г. — European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe)/Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности — Препоръка 2003/361/ЕО — Решение на групата по утвърждаване при Европейската комисията във връзка с квалифицирането като микро-, малки и средни предприятия (МСП) — Решение 2012/838/ЕС, Евратом — Приложение — Точки 1.2.6 и 1.2.7 — Искане за преразглеждане — Регламент (EО) № 58/2003 — Член 22 — Липса на административна жалба — Връзка между искането за преразглеждане и административната жалба — Отказ да се предостави статут на МСП, въпреки формалното спазване на критериите от Препоръка 2003/361 — Правна сигурност — Оправдани правни очаквания — Затруднения, които обикновено изпитват МСП — Липса)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/9

      Решение на Съда (пети състав) от 10 март 2021 г. — European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe)/Европейска комисия
      (Дело C-572/19 P) (1)

      (Обжалване - Държавни помощи - Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности - Препоръка 2003/361/ЕО - Решение на групата по утвърждаване при Европейската комисията във връзка с квалифицирането като микро-, малки и средни предприятия (МСП) - Решение 2012/838/ЕС, Евратом - Приложение - Точки 1.2.6 и 1.2.7 - Искане за преразглеждане - Регламент (EО) № 58/2003 - Член 22 - Липса на административна жалба - Връзка между искането за преразглеждане и административната жалба - Отказ да се предостави статут на МСП, въпреки формалното спазване на критериите от Препоръка 2003/361 - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания - Затруднения, които обикновено изпитват МСП - Липса)
      (2021/C 182/12)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) (представители: M. Wellinger и K. T'Syen, адвокати)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: R. Lyal и A. Kyratsou)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil, O. Serdula и J. Očková)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) да понесе, освен направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Чешката република понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 312, 16.9.2019 г.


title: Дело C-578/19: Решение на Съда (трети състав) от 18 март 2021 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединено кралство) — X/Kuoni Travel Ltd (Преюдициално запитване — Директива 90/314/ЕИО — Член 5, параграф 2, трето тире — Пакетни туристически пътувания, ваканции и обиколки — Договор за пакетно туристическо пътуване, сключен между туроператор и потребител — Отговорност на туроператора за точното изпълнение на задълженията, произтичащи от договора, от други доставчици на услуги — Вреда, произтичаща от действия на служител на доставчик на услуги — Изключване на отговорността — Събитие, което туроператорът или доставчикът на услуги не може да предвиди или да предотврати — Понятие „доставчик на услуги“)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/10

      Решение на Съда (трети състав) от 18 март 2021 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединено кралство) — X/Kuoni Travel Ltd
      (Дело C-578/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 90/314/ЕИО - Член 5, параграф 2, трето тире - Пакетни туристически пътувания, ваканции и обиколки - Договор за пакетно туристическо пътуване, сключен между туроператор и потребител - Отговорност на туроператора за точното изпълнение на задълженията, произтичащи от договора, от други доставчици на услуги - Вреда, произтичаща от действия на служител на доставчик на услуги - Изключване на отговорността - Събитие, което туроператорът или доставчикът на услуги не може да предвиди или да предотврати - Понятие „доставчик на услуги“)
      (2021/C 182/13)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court of the United Kingdom

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Х

         Ответник: Kuoni Travel Ltd

         при участието на: ABTA Ltd

         Диспозитив

      Член 5, параграф 2, трето тире от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки, доколкото предвижда основание за освобождаване на организатора на пакетно туристическо пътуване от отговорност за точното изпълнение на задълженията, произтичащи от договор за такова пътуване, сключен между този организатор и потребител и уреден от тази директива, трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на неизпълнение или неточно изпълнение на тези задължения в резултат на действия на служител на доставчик на услуги, изпълняващ посочения договор:

                  —

                  този служител не може да се счита за доставчик на услуги за целите на прилагането на тази разпоредба и

                  —

                  организаторът не може да се освободи от отговорността си, произтичаща от такова неизпълнение или неточно изпълнение, в приложение на посочената разпоредба.

         (1)  ОВ C 328, 30.9.2019 г.


title: Дело C-580/19: Решение на Съда (голям състав) от 9 март 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Darmstadt — Германия) — RJ/Stadt Offenbach am Main (Преюдициално запитване — Защита на безопасността и здравето на работниците — Организация на работното време — Директива 2003/88/ЕО — Член 2 — Понятие „работно време“ — Дежурство в условията на постоянно разположение на повикване — Професионални пожарникари — Директива 89/391/ЕИО — Членове 5 и 6 — Психосоциални рискове — Задължение за превенция)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/11

      Решение на Съда (голям състав) от 9 март 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Darmstadt — Германия) — RJ/Stadt Offenbach am Main
      (Дело C-580/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на безопасността и здравето на работниците - Организация на работното време - Директива 2003/88/ЕО - Член 2 - Понятие „работно време“ - Дежурство в условията на постоянно разположение на повикване - Професионални пожарникари - Директива 89/391/ЕИО - Членове 5 и 6 - Психосоциални рискове - Задължение за превенция)
      (2021/C 182/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Darmstadt

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RJ

         Ответник: Stadt Offenbach am Main

         Диспозитив

      Член 2, точка 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че период на дежурство в условията на постоянно разположение на повикване, през който работникът трябва да може да стигне границите на град Офенбах на Майн в рамките на 20 минути в служебно облекло и със служебно превозно средство, предоставено на негово разположение от работодателя му, при използване на специалните права и привилегии на това превозно средство при движение по пътищата, представлява в своята цялост „работно време“ по смисъла на тази разпоредба само ако в резултат на цялостна преценка на обстоятелствата по случая, по специално на отражението на подобен срок и на средната честота на извършените действия в този период, ако има такива, се установи, че наложените на работника ограничения през този период са от естество да засегнат обективно и чувствително неговата възможност свободно да организира през същия този период времето, през което неговите професионални услуги не се изискват, и да се посвети на своите собствени интереси.

         (1)  ОВ C 372, 4.11.2019 г.


title: Дело C-585/19: Решение на Съда (пети състав) от 17 март 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti — Румъния) — Academia de Studii Economice din Bucureşti/Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman — Ministerul Educaţiei Naţionale (Преюдициално запитване — Социална политика — Защита на безопасността и здравето на работниците — Организация на работното време — Директива 2003/88/ЕО — Член 2 — Понятие за „работно време“ — Член 3 — Минимална продължителност на междудневна почивка — Работници, сключили няколко трудови договора с един и същ работодател — Прилагане по отношение на работника)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/11

      Решение на Съда (пети състав) от 17 март 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti — Румъния) — Academia de Studii Economice din Bucureşti/Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman — Ministerul Educaţiei Naţionale
      (Дело C-585/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Защита на безопасността и здравето на работниците - Организация на работното време - Директива 2003/88/ЕО - Член 2 - Понятие за „работно време“ - Член 3 - Минимална продължителност на междудневна почивка - Работници, сключили няколко трудови договора с един и същ работодател - Прилагане по отношение на работника)
      (2021/C 182/15)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Bucureşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Academia de Studii Economice din Bucureşti

         Ответник: Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman — Ministerul Educaţiei Naţionale

         Диспозитив

      Член 2, точка 1 и член 3 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкуват в смисъл, че когато работник е сключил няколко трудови договора с един и същ работодател, минималната продължителност на междудневна почивка, предвидена в посочения член 3, се прилага към тези договори в тяхната цялост, а не към всеки договор поотделно.

         (1)  ОВ C 406, 2.12.2019 г.


title: Дело C-596/19 P: Решение на Съда (голям състав) от 16 март 2021 г. — Европейска комисия/Унгария, Република Полша (Обжалване — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Държавни помощи — Унгарски данък върху оборота от реклама — Елементи, определящи референтната система — Прогресивни данъчни ставки — Преходен механизъм за частично приспадане на пренесените загуби — Наличие на предимство със селективен характер — Тежест на доказване)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/12

      Решение на Съда (голям състав) от 16 март 2021 г. — Европейска комисия/Унгария, Република Полша
      (Дело C-596/19 P) (1)

      (Обжалване - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Държавни помощи - Унгарски данък върху оборота от реклама - Елементи, определящи референтната система - Прогресивни данъчни ставки - Преходен механизъм за частично приспадане на пренесените загуби - Наличие на предимство със селективен характер - Тежест на доказване)
      (2021/C 182/16)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: V. Bottka, P.-J. Loewenthal и K. Herrmann)

         Други страни в производството: Унгария (представители: M. Z. Fehér и G. Koós), Република Полша (представител: B. Majczyna)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Европейската комисия заплаща съдебните разноски, включително тези на Република Полша.

         (1)  ОВ C 348, 14.10.2019 г.


title: Дело C-652/19: Решение на Съда (втори състав) от 17 март 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano — Италия) — KO/Consulmarketing SpA, в несъстоятелност (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 4 — Принцип на недопускане на дискриминация — Обективна причина, обосноваваща различно третиране на работниците на трудов договор за неопределено време — Директива 98/59/ЕО — Колективно уволнение — Национална правна уредба относно закрилата, която се полага на работник, жертва на незаконно колективно уволнение — Прилагане на по-неблагоприятен режим на закрила за срочните трудови договори, сключени преди датата на влизането му в сила, преобразувани в трудови договори за неопределено време след тази дата)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/13

      Решение на Съда (втори състав) от 17 март 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano — Италия) — KO/Consulmarketing SpA, в несъстоятелност
      (Дело C-652/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Клауза 4 - Принцип на недопускане на дискриминация - Обективна причина, обосноваваща различно третиране на работниците на трудов договор за неопределено време - Директива 98/59/ЕО - Колективно уволнение - Национална правна уредба относно закрилата, която се полага на работник, жертва на незаконно колективно уволнение - Прилагане на по-неблагоприятен режим на закрила за срочните трудови договори, сключени преди датата на влизането му в сила, преобразувани в трудови договори за неопределено време след тази дата)
      (2021/C 182/17)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Milano

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: KO

         Ответник: Consulmarketing SpA, в несъстоятелност

         в присъствието на: Filcams CGIL, Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL)

         Диспозитив

                  1)

                  Национална правна уредба, която предвижда паралелно прилагане в рамките на една и съща процедура за колективно уволнение на два различни режима на закрила на работниците на трудов договор за неопределено време в случай на колективно уволнение, извършено в нарушение на критериите за определяне на работниците, които да бъдат уволнени по тази процедура, не попада в приложното поле на Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения и затова не подлежи на преценка от гледна точка на основните права, гарантирани от Хартата на основните права на Европейския съюз, и по-специално от членове 20 и 30 от нея.

                  2)

                  Клауза 4 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, с която нов режим на закрила на работниците на трудов договор за неопределено време в случай на незаконно колективно уволнение се прилага и към работниците, чийто срочен трудов договор, сключен преди датата на влизане в сила на тази правна уредба, е бил преобразуван в договор за неопределено време след тази дата.

         (1)  ОВ C 399, 25.11.2019 г.


title: Дело C-708/19: Решение на Съда (осми състав) от 10 март 2021 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg (Преюдициално запитване — Окончателно антидъмпингово мито — Алуминиево фолио с произход от Китай — Леко модифицирано алуминиево фолио — Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/271 — Допустимост — Липса на подадена жалба за отмяна от жалбоподателя в главното производство — Процесуална легитимация да се иска отмяна)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/13

      Решение на Съда (осми състав) от 10 март 2021 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg
      (Дело C-708/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Окончателно антидъмпингово мито - Алуминиево фолио с произход от Китай - Леко модифицирано алуминиево фолио - Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/271 - Допустимост - Липса на подадена жалба за отмяна от жалбоподателя в главното производство - Процесуална легитимация да се иска отмяна)
      (2021/C 182/18)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Von Aschenbach & Voss GmbH

         Ответник: Hauptzollamt Duisburg

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Finanzgericht Düsseldorf (Финансов съд Дюселдорф, Германия) с акт от 21 август 2019 г., е недопустимо.

         (1)  ОВ C 413, 9.12.2019 г.


title: Дело C-739/19: Решение на Съда (първи състав) от 10 март 2021 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — VK/An Bord Pleanála (Преюдициално запитване — Свободно предоставяне на услуги от адвокатите — Директива 77/249/ЕИО — Член 5 — Задължение на гостуващ адвокат, който представлява клиент в рамките на национално съдебно производство, да работи съвместно с адвокат, който упражнява професията пред съответния съд — Граници)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/14

      Решение на Съда (първи състав) от 10 март 2021 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — VK/An Bord Pleanála
      (Дело C-739/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно предоставяне на услуги от адвокатите - Директива 77/249/ЕИО - Член 5 - Задължение на гостуващ адвокат, който представлява клиент в рамките на национално съдебно производство, да работи съвместно с адвокат, който упражнява професията пред съответния съд - Граници)
      (2021/C 182/19)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VK

         Ответник: An Bord Pleanála

         при участието на: The General Council of the Bar of Ireland, The Law Society of Ireland and the Attorney General

         Диспозитив

      Член 5 от Директива на Съвета от 22 март 1977 година относно улесняване на ефективното упражняване от адвокатите на свободата на предоставяне на услуги трябва да се тълкува в смисъл, че:

                  —

                  с оглед на целта за добро правораздаване, сам по себе си той не се противопоставя на това гостуващият адвокат, който представлява своя клиент, да бъде задължен да работи съвместно с адвокат, който упражнява професията пред съответния съд и при необходимост ще носи отговорност пред този съд, в рамките на система, която налага на адвокатите професионалноетични и процесуални задължения, като задължението да представят на сезирания съд всички правни или свързани със законодателството или със съдебната практика елементи за правилното протичане на производството, от които правният субект е освободен, ако реши сам да осигури защитата си,

                  —

                  не е непропорционално, с оглед на целта за добро правораздаване, задължението за гостуващия адвокат, който предоставя услугата, да работи съвместно с адвокат, който упражнява професията пред съответния съд, в система, при която двамата адвокати имат възможност да определят каква роля да изпълнява всеки от тях, като по правило адвокатът, който упражнява професията пред съответния съд, трябва само да подпомага гостуващия адвокат, който предоставя услугата, за да му позволи да представлява добре клиента и да изпълни правилно задълженията си към този съд,

                  —

                  общо задължение да се работи съвместно с адвокат, който упражнява професията пред съответния съд, което не позволява да се вземе предвид опитът на гостуващия адвокат, който предоставя услугата, би надхвърлило необходимото за постигането на целта за добро правораздаване.

         (1)  ОВ C 413, 9.12.2019 г.


title: Дело C-802/19: Решение на Съда (седми състав) от 11 март 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Firma Z/Finanzamt Y (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 90, параграф 1 — Намаляване на данъчната основа — Принципи, определени в решение от 24 октомври 1996 г., Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) — Доставки на лекарствени продукти — Предоставяне на отстъпки — Хипотетичен характер на преюдициалния въпрос — Недопустимост на преюдициалното запитване)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/15

      Решение на Съда (седми състав) от 11 март 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Firma Z/Finanzamt Y
      (Дело C-802/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 90, параграф 1 - Намаляване на данъчната основа - Принципи, определени в решение от 24 октомври 1996 г., Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) - Доставки на лекарствени продукти - Предоставяне на отстъпки - Хипотетичен характер на преюдициалния въпрос - Недопустимост на преюдициалното запитване)
      (2021/C 182/20)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Firma Z

         Ответник: Finanzamt Y

         Диспозитив

      Член 90, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че установена в дадена държава членка аптека не може да намали данъчната си основа, когато извършва в качеството на вътреобщностни доставки, освободени от данък върху добавената стойност в тази държава членка, доставки на лекарствени продукти на установена в друга държава членка здравноосигурителна каса за задължително осигуряване и когато предоставя отстъпка на осигурените от тази каса лица.

         (1)  ОВ C 45, 10.2.2020 г.


title: Дело C-812/19: Решение на Съда (седми състав) от 11 март 2021 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — Danske Bank A/S/Skatteverket (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 9 — Данъчнозадължено лице — Понятие — Член 11 — ДДС група — Централа и клон на дружество, установени в две различни държави членки — Централа, част от ДДС група, в която не влиза клонът — Централа, която предоставя услуги на клона и му начислява разходите за тях)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/15

      Решение на Съда (седми състав) от 11 март 2021 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — Danske Bank A/S/Skatteverket
      (Дело C-812/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 9 - Данъчнозадължено лице - Понятие - Член 11 - ДДС група - Централа и клон на дружество, установени в две различни държави членки - Централа, част от ДДС група, в която не влиза клонът - Централа, която предоставя услуги на клона и му начислява разходите за тях)
      (2021/C 182/21)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial

         Ответник: Skatteverket

         Диспозитив

      Член 9, параграф 1 и член 11 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че за целите на ДДС централата на дружество, която се намира в една държава членка и е част от ДДС група, създадена въз основа на посочения член 11, и клонът на това дружество, установен в друга държава членка, трябва да се считат за отделни данъчнозадължени лица, когато централата предоставя на посочения клон услуги и му начислява разходите за тях.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.


title: Дело C-941/19: Решение на Съда (девети състав) от 10 март 2021 г. (преюдициално запитване от Krajský soud v Ostravě — Чешка република) — Samohýl group a.s./Generální ředitelství cel (Преюдициално запитване — Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Тарифни позиции 3004 и 3808 — Тълкуване — Регламент (ЕО) № 455/2007 — Спот-он разтвор за котки против инфекции, предизвикани от бълхи и кърлежи — Терапевтично или профилактичното действие)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/17

      Решение на Съда (девети състав) от 10 март 2021 г. (преюдициално запитване от Krajský soud v Ostravě — Чешка република) — Samohýl group a.s./Generální ředitelství cel
      (Дело C-941/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Тарифни позиции 3004 и 3808 - Тълкуване - Регламент (ЕО) № 455/2007 - Спот-он разтвор за котки против инфекции, предизвикани от бълхи и кърлежи - Терапевтично или профилактичното действие)
      (2021/C 182/24)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Krajský soud v Ostravě

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Samohýl group a.s.

         Ответник: Generální ředitelství cel

         Диспозитив

      Комбинираната номенклатура, която се съдържа в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в редакцията му съгласно Регламент за изпълнение (ЕС) № 1101/2014 на Комисията от 16 октомври 2014 г., трябва да се тълкува в смисъл, че продукт, представляващ разтвор, предназначен за котки, който трябва да се прилага локално (спот-он) върху кожата чрез пипета (0,5 ml) и който съдържа активната съставка фипронил (50 mg на пипета), както и помощните вещества бутилхидроксианизол Е 320, бутилхидрокситолуен Е 321, бензилов алкохол и диетиленгликолмоноетилов етер, трябва да се класира, освен ако въз основа на всички фактически обстоятелства, с които разполага, запитващата юрисдикция не установи друго, в тарифна позиция 3808 от КН, като „инсектицид“.

         (1)  ОВ C 68, 2.3.2020 г.


title: Дело C-48/20: Решение на Съда (шести състав) от 18 март 2021 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — UAB „P“/Dyrektor Izby Skarbowej w B. (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 203 — Неправилно фактурирани данъци — Добросъвестност на издателя на фактурата — Риск от загуба на данъчни приходи — Задължения на държавите членки да предвиждат възможност за коригиране на неправилно фактурирания данък — Принципи на данъчна неутралност и на пропорционалност)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/19

      Решение на Съда (шести състав) от 18 март 2021 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — UAB „P“/Dyrektor Izby Skarbowej w B.
      (Дело C-48/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 203 - Неправилно фактурирани данъци - Добросъвестност на издателя на фактурата - Риск от загуба на данъчни приходи - Задължения на държавите членки да предвиждат възможност за коригиране на неправилно фактурирания данък - Принципи на данъчна неутралност и на пропорционалност)
      (2021/C 182/26)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UAB „P“

         Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w B.

         Диспозитив

      Член 203 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и принципите на пропорционалност и на неутралност на данъка върху добавената стойност (ДДС) трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която не позволява на добросъвестно данъчнозадължено лице да коригира фактури с неправилно начислен ДДС след започването на производство за данъчен контрол, въпреки че получателят по тези фактури би имал право на възстановяване на този данък и ако сделките, за които са издадени фактурите, бяха надлежно декларирани.

         (1)  ОВ C 191, 8.6.2020 г.


title: Дело C-112/20: Решение на Съда (десети състав) от 11 март 2021 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Белгия) — M. A./État belge (Преюдициално запитване — Директива 2008/115/ЕО — Член 5 — Решение за връщане — Баща на ненавършило пълнолетие дете, което е гражданин на Европейския съюз — Вземане предвид на висшите интереси на детето при приемането на решението за връщане)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/20

      Решение на Съда (десети състав) от 11 март 2021 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Белгия) — M. A./État belge
      (Дело C-112/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2008/115/ЕО - Член 5 - Решение за връщане - Баща на ненавършило пълнолетие дете, което е гражданин на Европейския съюз - Вземане предвид на висшите интереси на детето при приемането на решението за връщане)
      (2021/C 182/28)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: M. A.

         Ответник: État belge

         Диспозитив

      Член 5 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, във връзка с член 24 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че държавите членки са длъжни да вземат надлежно предвид висшите интереси на детето, преди да приемат решение за връщане, едновременно с което се постановява и забрана за влизане, дори когато адресат на това решение не е ненавършило пълнолетие лице, а неговият баща.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.


title: Дело C-648/20 PPU: Решение на Съда (първи състав) от 10 март 2021 г. (преюдициално запитване от Westminster Magistrates’ Court — Обединеното кралство) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу PI (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 8, параграф 1, буква в) — Европейска заповед за арест, издадена от прокуратурата на държава членка с цел наказателно преследване въз основа на наложена от същия орган мярка, включваща лишаване от свобода — Липса на съдебен контрол преди предаването на издирваното лице — Последици — Ефективна съдебна защита — Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/21

      Решение на Съда (първи състав) от 10 март 2021 г. (преюдициално запитване от Westminster Magistrates’ Court — Обединеното кралство) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу PI
      (Дело C-648/20 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 8, параграф 1, буква в) - Европейска заповед за арест, издадена от прокуратурата на държава членка с цел наказателно преследване въз основа на наложена от същия орган мярка, включваща лишаване от свобода - Липса на съдебен контрол преди предаването на издирваното лице - Последици - Ефективна съдебна защита - Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
      (2021/C 182/29)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Westminster Magistrates’ Court

         Страна в главното производство

      PI

         Диспозитив

      Член 8, параграф 1, буква в) от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и практиката на Съда, трябва да се тълкува в смисъл, че не са изпълнени изискванията, присъщи на ефективната съдебна защита, от която трябва да се ползва лице, срещу което е издадена европейска заповед за арест за целите на наказателното преследване, ако както европейската заповед за арест, така и съдебният акт, на който тя се основава, са издадени от прокурор, който може да бъде квалифициран като „издаващ съдебен орган“ по смисъла на член 6, параграф 1 от това рамково решение, но не подлежат на съдебен контрол в издаващата държава членка преди предаването на издирваното лице от изпълняващата държава членка.

         (1)  ОВ C 62, 22.2.2021 г.


title: Дело C-755/19: Определение на Съда (шести състав) от 11 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État —Белгия) — T.H.C./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Политика относно убежището — Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила — Директива 2013/32/ЕС — Член 46 — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на ефективни правни средства за защита — Обжалване на решение, с което се отхвърля като недопустима последваща молба за международна закрила — Срок за обжалване — Задържане)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/22

      Определение на Съда (шести състав) от 11 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État —Белгия) — T.H.C./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Дело C-755/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Политика относно убежището - Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила - Директива 2013/32/ЕС - Член 46 - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 - Право на ефективни правни средства за защита - Обжалване на решение, с което се отхвърля като недопустима последваща молба за международна закрила - Срок за обжалване - Задържане)
      (2021/C 182/31)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: T.H.C.

         Ответник: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Диспозитив

      Член 46 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила, във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която определя срок от пет календарни дни, включително неработни и почивни дни, за обжалване на решение, с което се отхвърля като недопустима последваща молба за международна закрила, когато съответният кандидат е задържан и при условие, от една страна, че е спазен принципът на равностойност и, от друга страна, че в този срок е осигурен ефективен достъп на задържания кандидат до процедурните гаранции, признати от правото на Съюза за кандидатите за международна закрила.
      Запитващата юрисдикция трябва да провери дали разглежданата в главното производство национална правна уредба отговаря на тези изисквания.

         (1)  ОВ C 423, 16.12.2019 г.


title: Дело C-378/20: Определение на Съда (осми състав) от 25 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Oberösterreich —Австрия) — Stadtapotheke E/Bezirkshauptmannschaft Linz-Land (Преюдициално запитване — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на справедлив съдебен процес — Искане за получаване на концесия за откриване на нова аптека — Задължение да се изиска експертно становище от камарата на фармацевтите — Свобода при избор на професия и право на труд — Свобода на стопанска инициатива — Право на собственост — Условия за откриване на нова аптека — Пропорционалност — Липса на прилагане на правото на Съюза — Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда — Явна некомпетентност на Съда)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/24

      Определение на Съда (осми състав) от 25 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Oberösterreich —Австрия) — Stadtapotheke E/Bezirkshauptmannschaft Linz-Land
      (Дело C-378/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 - Право на справедлив съдебен процес - Искане за получаване на концесия за откриване на нова аптека - Задължение да се изиска експертно становище от камарата на фармацевтите - Свобода при избор на професия и право на труд - Свобода на стопанска инициатива - Право на собственост - Условия за откриване на нова аптека - Пропорционалност - Липса на прилагане на правото на Съюза - Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда - Явна некомпетентност на Съда)
      (2021/C 182/33)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Stadtapotheke E

         Ответник: Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

         при участието на: AW

         Диспозитив

      Съдът на Европейския съюз е явно некомпетентен да отговори на въпросите, поставени от Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Областен административен съд на провинция Горна Австрия, Австрия) с акт от 10 август 2020 г.

         (1)  ОВ C 443, 21.12.2020 г.


title: Дело C-639/20 P: Жалба, подадена на 26 ноември 2020 г. от CEDC International sp. z o.o. срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 23 септември 2020 г. по дело T-796/16, CEDC International/EUIPO — Underberg

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/24

      Жалба, подадена на 26 ноември 2020 г. от CEDC International sp. z o.o. срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 23 септември 2020 г. по дело T-796/16, CEDC International/EUIPO — Underberg
      (Дело C-639/20 P)
      (2021/C 182/34)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: CEDC International sp. z o.o. (представител: M. Fijałkowski, radca prawny)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Underberg AG
      С определение от 23 март 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) постановява, че не допуска обжалване по делото и че CEDC International sp. z o.o. понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-697/20: Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 21 декември 2020 г. — W.G./Dyrektor Izby Skarbowej w L.

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/25

      Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 21 декември 2020 г. — W.G./Dyrektor Izby Skarbowej w L.
      (Дело C-697/20)
      (2021/C 182/35)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд, Полша)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: W.G.

         Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w L. (Директор на данъчна камара, Л.)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), и по-специално член 9, член 295 и член 296, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална практика като основаващата се на член 15, параграфи 4 и 5 от Закона от 11 март 2004 г. за данъка върху стоките и услугите (Dz. U., 2011 г., бр. 177, позиция 1054, изм.), която изключва възможността да се разглеждат като отделни данъчнозадължени лица по ДДС съпрузи, упражняващи селскостопанска дейност в рамките на земеделско стопанство, използвайки имущество, част от съпружеската им имуществена общност?

                  2)

                  От съществено значение ли е за отговора на първия въпрос обстоятелството, че съгласно националната практика изборът на единия от съпрузите дейността му да се облага по общия режим на ДДС води до загуба от другия съпруг на качеството на земеделски производител, обхванат от режима на единна данъчна ставка?

                  3)

                  От значение ли е за отговора на първия въпрос обстоятелството, че е възможно да се направи ясно разграничение между имуществото, което всеки от съпрузите използва самостоятелно и независимо за целите на икономическата дейност?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г. стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-698/20: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 21 декември 2020 г. — Gmina Wieliszew/Syndyk masy upadłości Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie w upadłości likwidacyjnej

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/25

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 21 декември 2020 г. — Gmina Wieliszew/Syndyk masy upadłości Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie w upadłości likwidacyjnej
      (Дело C-698/20)
      (2021/C 182/36)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gmina Wieliszew

         Ответник: Syndyk masy upadłości Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie w upadłości likwidacyjnej

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли Регламент (ЕО) № 1083/2006 (1) на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (EO) № 1260/1999, и по-конкретно член 2, точка 5, членове 3 и 4, член 57, параграф 1 и членове 70 и 80 от него, а понастоящем Регламент (ЕС) № 1303/2013 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета, и по-конкретно член 2, точка 15, член 37, параграф 1, член 66, член 67, параграф 1, член 74, параграф 1 и член 89, параграф 1 от него, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която не позволява на лицето, получило средства с източник от бюджета на Европейския съюз, ефективно да изиска по съдебен ред изключването на тези средства от масата на несъстоятелността, когато са внесени по банкова сметка, водена в банка, спрямо която впоследствие е открито производство по несъстоятелност, или национална правна уредба, която не изключва тези средства от масата на несъстоятелността на несъстоятелната банка?

         (1)  ОВ L 210, 2006 г., стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64.

         (2)  ОВ L 347, 2013 г., стр. 320.


title: Дело C-715/20: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Krakowa — Nowej Huty w Krakowie (Полша), постъпило на 18 декември 2020 г. — KL/X sp. z o.o.

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/26

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Krakowa — Nowej Huty w Krakowie (Полша), постъпило на 18 декември 2020 г. — KL/X sp. z o.o.
      (Дело C-715/20)
      (2021/C 182/37)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Krakowa — Nowej Huty w Krakowie

         Страни в главното производство

         Ищец: KL

         Ответник: X sp. z o.o.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 1 от Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (1), както и клаузи 1 и 4 от това рамково споразумение да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която предвижда задължение на работодателя за писмено мотивиране на решението за прекратяване на трудов договор само за трудовите договори за неопределено време, поради което основателността на мотивите за прекратяване на договорите, сключени за неопределено време, подлежи на съдебен контрол, а същевременно не предвижда такова задължение на работодателя (т.е. за посочване на основанията за прекратяването) по срочните трудови договори (поради което на съдебен контрол подлежи единствено въпросът за съответствието на прекратяването с разпоредбите относно прекратяването на договорите)?

                  2)

                  Възможно ли е страните по дело, ако са субекти на частното право, да се позовават на клауза 4 от посоченото рамково споразумение и на общия принцип на правото на Съюза за забрана на дискриминацията (член 21 от Харта на основните права на Европейския съюз), съответно пораждат ли посочените разпоредби хоризонтален ефект?

         (1)  ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129.


title: Дело C-722/20 P: Жалба, подадена на 31 декември 2020 г. от Ultrasun AG срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 20 октомври 2020 г. по дело T-805/19, Ultrasun AG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/27

      Жалба, подадена на 31 декември 2020 г. от Ultrasun AG срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 20 октомври 2020 г. по дело T-805/19, Ultrasun AG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      (Дело C-722/20 P)
      (2021/C 182/38)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Ultrasun AG (A. Mühlendahl, H. Hartwig, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      С определение от 25 март 2021 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допусна до разглеждане подадената жалба и постанови жалбоподателката да понесе направените от нея съдебни разноски.


title: Дело C-28/21: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Łodzi (Полша), постъпило на 15 януари 2021 г. — TM/EJ

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/27

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Łodzi (Полша), постъпило на 15 януари 2021 г. — TM/EJ
      (Дело C-28/21)
      (2021/C 182/39)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Łodzi

         Страни в главното производство

         Ищец: TM

         Ответник: EJ

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли изразът „всяка държава членка предприема всички подходящи мерки“, използван в член 3 от Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (1), да се тълкува в смисъл, че законодателството на държавите членки трябва така да урежда отговорността на застрахователното предприятие в рамките на застраховката „Гражданска отговорност“, че тя да покрива всички вреди, включително последиците от застрахователното събитие, изразяващи се в пропуснати ползи за увреденото лице?

         (1)  ОВ L 263, 2009 г., стр. 11.


title: Дело C-44/21: Преюдициално запитване от Landgericht München (Германия), постъпило на 28 януари 2021 г. — Phoenix Contact GmbH & Co. KG/HARTING Deutschland GmbH & Co. KG и Harting Electric GmbH & Co. KG

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/27

      Преюдициално запитване от Landgericht München (Германия), постъпило на 28 януари 2021 г. — Phoenix Contact GmbH & Co. KG/HARTING Deutschland GmbH & Co. KG и Harting Electric GmbH & Co. KG
      (Дело C-44/21)
      (2021/C 182/40)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht München

         Страни в главното производство

         Молител: Phoenix Contact GmbH & Co. KG

         Ответни страни: HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

         Преюдициален въпрос

      Съвместима ли е с член 9, параграф 1 от Директива 2004/48/ЕО (1) практиката на Oberlandesgerichte (германските върховни областни съдилища), компетентни да се произнасят като последна инстанция в производството за постановяване на временни мерки, съгласно която те по принцип отказват да постановят временни мерки за нарушението на патенти, ако спорният патент не е бил потвърден в първоинстанционно производство по възражение или за обявяване на недействителност?

         (1)  Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, 2004 г., стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56).


title: Дело C-76/21: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 8 февруари 2021 г. — Wacker Chemie AG/Bundesrepublik Deutschland, представлявана от Umweltbundesamt

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/28

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 8 февруари 2021 г. — Wacker Chemie AG/Bundesrepublik Deutschland, представлявана от Umweltbundesamt
      (Дело C-76/21)
      (2021/C 182/42)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Berlin

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Wacker Chemie AG

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland, представлявана от Umweltbundesamt

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли определението за нарастване на капацитета, съдържащо се в Насоките за СТЕ на Европейската комисия (1), съгласно което инсталацията може да бъде експлоатирана с капацитет, който е поне с 10 % по-висок от първоначалния капацитет, с който е разполагала инсталацията преди промяната, и това е следствие от инвестиция на физически капитал (или поредица от нарастващи инвестиции на физически капитал), да се тълкува в смисъл, че е от значение,

                              а)

                              наличието на причинно-следствена връзка между инвестицията на физически капитал и нарастването на максималния капацитет, който е възможен от техническа и от правна гледна точка, или

                              б)

                              съпоставянето със средната стойност на двата най-големи месечни обема на производството в рамките на първите 6 месеца на експлоатация след промяната в съответствие с член 3, букви и) и л) от Решение 2011/278/ЕС (2) на Комисията от 27 април 2011 г.?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на хипотезата по въпрос 1, буква б): Трябва ли член 3, буква и) от Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 г. да се тълкува в смисъл, че не е от значение обхватът на увеличението на максималния капацитет, който е възможен от техническа и от правна гледна точка, а само да се разгледат средните стойности съгласно член 3, буква л) от Решение 2011/278, независимо от това дали и до каква степен те са резултат от извършената физическа промяна или от по-високо натоварване?

                  3)

                  Трябва ли понятието за първоначален капацитет на инсталацията, съдържащо се в приложение I към Насоките за СТЕ, да се тълкува в съответствие с член 7, параграф 3 от Решение 2011/278/ЕС?

                  4)

                  Трябва ли решение на Европейската комисия да не повдига възражение срещу схема за държавна помощ, за която е отправено уведомление, да се тълкува в смисъл,

                              а)

                              че съвместимостта на националната правна уредба с насоките за помощи следователно е подробно установена и по отношение на други препратки в националната схема за помощи към други разпоредби на националното право или

                              б)

                              че националната схема за помощи и останалите разпоредби на националното право, от своя страна, трябва да се тълкуват така, че в крайна сметка да са в съответствие с насоките за помощи?

                  5)

                  При утвърдителен отговор на хипотезата по въпрос 4, буква а): що се отнася до установеното съответствие с релевантните насоки за помощи, решение на Европейската комисия да не повдига възражения срещу схема за помощи, за която е отправено уведомление, има ли обвързващо действие за националния съд?

                  6)

                  Поради това че в решение да не повдига възражения срещу схема за държавна помощ, за която е отправено уведомление, Комисията се позовава на насоките за помощи и разглежда съвместимостта на помощта, за която е отправено уведомление, с оглед на насоките, имат ли насоките за помощи на Европейската комисия обвързващо действие за държавата членка при тълкуването и прилагането на одобрената схема за помощи?

                  7)

                  Релевантен ли е член 10а, параграф 6 от Директива 2003/87/ЕО (3), изменена с Директива (ЕС) 2018/410, съгласно който държавите членки следва да приемат финансови мерки за компенсиране на непреките разходи за намаляване на въглеродните емисии, за тълкуването на точка 5 от Насоките за СТЕ, съгласно която държавната помощ трябва да бъде ограничена до минималните нива, необходими за постигане на желаната степен на защита на околната среда?

         (1)  Съобщение на Комисията — Насоки относно определени мерки за държавна помощ в контекста на схемата за търговия с квоти за емисии на парников газ след 2012 година (ОВ C 158, 2012 г., стр. 4).

         (2)  2011/278/ЕС: Решение на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 130, 2011 г., стр. 1).

         (3)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).


title: Дело C-83/21: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 9 февруари 2021 г. — Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd/Agenzia delle Entrate

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/30

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 9 февруари 2021 г. — Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd/Agenzia delle Entrate
      (Дело C-83/21)
      (2021/C 182/44)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd

         Ответник: Agenzia delle Entrate

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съдът да се произнесе как следва да се тълкуват съдържащите се в Директива 2015/1535/ЕС (1) изрази „технически регламент“ на услугите на информационното общество и „правило за услуги“ на информационното общество и по-специално трябва ли тези изрази да се тълкуват в смисъл, че включват и данъчни мерки, които не целят пряко регламентиране на специфичната услуга на информационното общество, а привеждането в съответствие на конкретното ѝ упражняване в рамките на държавата членка, налагайки по-специално на всички доставчици на услуги по посредничество във връзка с недвижими имоти — включително и на стопанските субекти, които не са установени в страната и които предоставят своите услуги онлайн — спомагателни и инструментални задължения за ефективното събиране на дължимите от наемодателите данъци, като:

                              а)

                              събиране и последващо съобщаване на данъчните органи на държавата членка на данните, свързани с договорите за краткосрочен наем, сключени в резултат на дейността на посредника;

                              б)

                              удържане на дължимата на данъчните органи част от сумите, платени от наемателите на наемодателите, и последващо внасяне на тези суми в държавния бюджет?

                  2)

                  Съдът да се произнесе:

                              a)

                              допуска ли принципът на свободно предоставяне на услуги, съдържащ се в член 56 ДФЕС, както и аналогичните принципи, произтичащи от Директива 2006/123/ЕО (2) и Директива 2000/31/ЕО (3) — ако бъдат счетени за приложими в тази област — национална мярка, която предвижда за действащите в Италия посредници във връзка с недвижими имоти, включително и за операторите, неустановени в страната и предоставящи услугите си онлайн, задължения за събиране на данните, свързани със сключените с тяхното посредничество договори за краткосрочен наем, и последващото им съобщаване на данъчната администрация, с цел събиране на преките данъци, дължими от ползвателите на услугата?

                              б)

                              Допуска ли принципът на свободно предоставяне на услуги, съдържащ се в член 56 ДФЕС, както и аналогичните принципи, произтичащи от Директива 2006/123/ЕО и Директива 2000/31/ЕО — ако бъдат счетени за приложими в тази област — национална мярка, която предвижда за действащите в Италия посредници във връзка с недвижими имоти, включително и за операторите, неустановени в страната и предоставящи услугите си онлайн, които участват в етапа на плащане по договорите за краткосрочен наем, сключени с тяхното посредничество, задължението за удържане на данък върху тези плащания с последващо внасяне в държавния бюджет, с цел събиране на преките данъци, дължими от ползвателите на услугата?

                              в)

                              При утвърдителен отговор на предходните въпроси, може ли принципът на свободно предоставяне на услуги, съдържащ се в член 56 ДФЕС, както и аналогичните принципи, произтичащи от Директива 2006/123/ЕО и Директива 2000/31/ЕО, ако бъдат счетени за приложими в тази област, все пак да бъдат ограничавани в съответствие с правото [на Европейския съюз] от национални мерки като описаните в букви а) и б) по-горе, поради неефективността в противен случай на данъчната удръжка, свързана с преките данъци, дължими от ползвателите на услугата?

                              г)

                              Може ли принципът на свободно предоставяне на услуги съдържащ се в член 56 ДФЕС, както и аналогичните принципи, произтичащи от Директиви 2006/123/ЕО и 2000/31/ЕО, ако бъдат счетени за приложими в тази област, да бъдат ограничавани в съответствие с правото [на Европейския съюз] от национална мярка, която налага на неустановените в Италия посредници задължението да посочат данъчен представител, длъжен да изпълнява от името и за сметка на неустановения в страната посредник описаните в буква б) по-горе национални мерки, предвид неефективността в противен случай на данъчната удръжка, свързана с преките данъци, дължими от ползвателите на услугата?

                  3)

                  Съдът да се произнесе трябва ли член 267, параграф 3 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че при повдигнат от някоя от страните въпрос за тълкуване на [правото на Европейския съюз] (първично или вторично), придружен от точното посочване на текста на въпроса, юрисдикцията си запазва все пак правото самостоятелно да преформулира този въпрос, определяйки по свое усмотрение, според знанието и убеждението, съответните норми от правото [на Европейския съюз], националните разпоредби, които потенциално са в противоречие с тях, и словесното съдържание на запитването, при условие че е в рамките на материята предмет на спора, или е длъжна да приеме въпроса, както той е формулиран от страната заявител?

         (1)  Директива (ЕС) 2015/1535 на Европейския парламент и на Съвета от 9 септември 2015 година установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите регламенти и правила относно услугите на информационното общество (ОВ L 241, 2015 г., стр. 1).

         (2)  Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (OВ L 376, 2006 г., стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).

         (3)  Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар („Директива за електронната търговия“) (ОВ L 178, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 29, стр. 257).


title: Дело C-99/21 P: Жалба, подадена на 17 февруари 2021 г. от Danske Slagtermestre срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 1 декември 2020 г. по дело T-486/18, Danske Slagtermestre/Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/32

      Жалба, подадена на 17 февруари 2021 г. от Danske Slagtermestre срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 1 декември 2020 г. по дело T-486/18, Danske Slagtermestre/Комисия
      (Дело C-99/21 P)
      (2021/C 182/46)
      Език на производството: датски

         Страни

         Жалбоподател: Danske Slagtermestre (представител: H. Sønderby Christensen, advokat)

         Други страни в производството: Европейска комисия и Кралство Дания

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени определението на Общия съд от 1 декември 2020 г. по дело T-486/18.

         Основания и основни доводи

                  —

                  Първо основание за обжалване: Общият съд е приложил неправилно изискването за пряко засягане. По това основание жалбоподателят твърди, че за доказването на пряко засягане е достатъчно Danske Slagtermestre да изложи причините, поради които стъпаловидният модел може да постави членовете му в неблагоприятно конкурентно положение (вж. т. 47 и 50 от решение на Съда от 6 ноември 2018 г., Scuola Elementare Maria Montessori/Комисия, Комисия/Scuola Elementare Maria Montessori и Комисия/Ferracci (1)). Затова Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото, когато в точка 103 от обжалваното определение приел, че Danske Slagtermestre трябва да докаже кои конкретно негови членове са засегнати и как точно стъпаловидният модел засяга конкурентното им положение.

                  —

                  Второ основание за обжалване: Общият съд не е съобразил факта, че изискването за лично засягане не се прилага в случаите по член 263, четвърта алинея, трето предложение ДФЕС. Затова жалбоподателят твърди, че определението на Общия съд е постановено при неправилно прилагане на правото, доколкото при преценката на въпроса за прякото засягане в точка 103 се споменават съображенията в точки 71—77 относно личното засягане. Общият съд изрично посочил — както в точка 63, с която започва този раздел, така и в точка 82, с която разделът завършва — че точки 71—77 се отнасят единствено до критериите за лично засягане.

                  —

                  Трето основание за обжалване: Общият съд не е съобразил факта, че критериите, приложени от Съда в решение от 6 ноември 2018 г., Scuola Elementare Maria Montessori/Комисия, Комисия/Scuola Elementare Maria Montessori и Комисия/Ferracci, потвърждават, че в настоящия случай изискването за пряко засягане е изпълнено. Жалбоподателят твърди, че в този смисъл Danske Slagtermestre надлежно е посочило, че i) дейностите са сходни, ii) членовете му имат дейност на същия пазар за стоки и услуги като дружеството, на което е отпусната помощта, и iii) членовете му имат дейност на същия географски пазар като дружеството, на което е отпусната помощта. В настоящия случай дейностите на членовете му били не просто сходни, а еднакви с дейността на получателя на помощта.

                  —

                  Четвърто основание за обжалване: Общият съд е използвал неправилно думата „доказва“ в точка 103, тъй като тази дума е значително по-силна от думите „обяснява“ или „посочва“. Във връзка с това жалбоподателят твърди, че не е вярно, че Danske Slagtermestre не е обяснило защо членовете му да са изложени на нарушена заради стъпаловидния модел конкуренция. Изискването вече било изпълнено поради това, че получателят бил освободен от разходи, които поначало самият той би трябвало да понесе в рамките на своето текущо управление или на своята нормална дейност. Това следвало от практиката на Съда (вж. по-специално решение на Съда от 3 март 2005 г., Heiser (2)).

                  —

                  Пето основание за обжалване: при всички положения Общият съд не е преценил правилно фактите по делото и поради това е допуснал грешки при прилагането на правото в точки 71—77. Жалбоподателят твърди, първо, че Общият съд е допуснал грешка, като е изразил съмнения по отношение на някои от представените от Danske Slagtermestre данни, въпреки че същите не са били оспорени от Комисията или датското правителство, и второ, че Общият съд е допуснал грешка, като не е взел предвид редица важни подробности, посочени от Danske Slagtermestre на няколко места в жалбата му, в репликата и в приложенията.

         (1)  C-622/16 P—C-624/16 P, EU:C:2018:873.

         (2)  C-172/03, EU:C:2005:130, т. 55.


title: Дело C-106/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 22 февруари 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/ВС

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/33

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 22 февруари 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/ВС
      (Дело C-106/21)
      (2021/C 182/47)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответник: ВС

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-107/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 22 февруари 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/ZR

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/34

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 22 февруари 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/ZR
      (Дело C-107/21)
      (2021/C 182/48)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответник: ZR

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-110/21 P: Жалба, подадена на 23 февруари 2021 г. от Universität Bremen срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-660/19, Universität Bremen/Изпълнителна агенция за научни изследвания

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/34

      Жалба, подадена на 23 февруари 2021 г. от Universität Bremen срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-660/19, Universität Bremen/Изпълнителна агенция за научни изследвания
      (Дело C-110/21 P)
      (2021/C 182/49)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Universität Bremen (представител: C. Schmid, университетски преподавател)

         Друга страна в производството: Изпълнителна агенция за научни изследвания

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  1.

                  да отмени определението на Общия съд на Европейския съюз (осми състав) от 16 декември 2020 г. по дело T-660/19, Universität Bremen/Изпълнителна агенция за научни изследвания;

                  2.

                  да върне делото на Общия съд, по възможност на друг състав, за да се произнесе той по същество;

                  3.

                  да установи, че процесуалното представителство на Universität Bremen по дело T-660/19, осъществено от университетския преподавател Christoph Schmid, е валидно съгласно член 19, седма алинея от Статута на Съда на Европейския съюз;

                  4.

                  при условията на евентуалност — в случай че валидното процесуално представителство, осъществено от посочения университетски преподавател, бъде отказано — да се установи, че Universität Bremen има правото производството по дело T-660/19, в сегашния му етап, да продължи пред Общия съд, като той бъде представляван от адвокат, който отговаря на изискванията на член 19, трета и четвърта алинея от Статута;

                  5.

                  да предостави на Общия съд разпределянето на съдебните разноски в окончателното му решение с указанието, че независимо от окончателното решение на Общия съд съдебните разноски по досегашната жалба и по производството по обжалване се понасят от ответната страна или че — при условията на евентуалност — всяка страна понася направените от нея съдебни разноски в производството до момента; да постанови, че предоставеното от жалбоподателя на ответната страна обезщетение за адвокатски разноски, възникнали в хода на производството пред Общия съд, незабавно трябва да му бъде възстановено и в двата случая.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят твърди, че с обжалваното определение жалбата му за отмяна на решение Ares (2019) 4590599 на Изпълнителната агенция за научни изследвания от 16 юли 2019 г. неправилно е оставена без разглеждане като явно недопустима съгласно член 126 от Процедурния правилник на Общия съд поради невалидно процесуално представителство, осъществено от университетския преподавател Christoph Schmid. В това определение на Общия съд били допуснати грешки при прилагане на правото. Първо, Общият съд не приел, че според националното право правоспособните университетски преподаватели са привилегировани като процесуални пълномощници според текста и системата на член 19, алинея седма от Статута на Съда на Европейския съюз и не трябва да отговарят на изискванията на самостоятелното понятие за адвокат съгласно член 19, трета и четвърта алинея. Второ — и при условията на евентуалност — във всеки случай Общият съд е трябвало в съответствие с основното право на защита пред съд съгласно член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 6, параграф 1 от ЕКПЧ, както и в съответствие с правния принцип на пропорционалността да даде указание за проблемите по допустимостта; евентуално, такова указание е трябвало да се съдържа поне на уебсайта на Общия съд, например в „Контролен лист — искова молба или жалба“.