title: Дело C-508/20: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 9 октомври 2020 г. — RM/Landespolizeidirektion Steiermark

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/38

      Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 9 октомври 2020 г. — RM/Landespolizeidirektion Steiermark
      (Дело C-508/20)
      (2020/C 433/47)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RM

         Ответник: Landespolizeidirektion Steiermark

                  1)

                  Трябва ли в рамките на административнонаказателно производство, водено с цел защита на режим на монопол, националният съд да подложи санкционната норма, която трябва да приложи, на проверка в светлината на свободното предоставяне на услуги, ако преди това вече е подложил на проверка режима на монопол в съответствие с изискванията на Съда на Европейския съюз и при тази проверка е установено, че режимът на монопол е обоснован?

                  2)

                  Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен:

                              2а)

                              Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна норма, която предвижда, че на лице, предлагащо по занятие забранени лотарийни игри по смисъла на Glücksspielgesetz, задължително се налага глоба за всеки игрален автомат, без да определя в абсолютен размер горната граница на общата сума на наложените глоби?

                              2б)

                              Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна норма, която предвижда, че на лице, предлагащо по занятие забранени лотарийни игри по смисъла на Glücksspielgesetz, задължително се налага наказание в минимален размер на 6 000 EUR за всеки игрален автомат?

                              2в)

                              Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна норма, която предвижда, че на лице, предлагащо по занятие забранени лотарийни игри по смисъла на Glücksspielgesetz, се налага заместващо наказание лишаване от свобода за всеки игрален автомат, без да определя в абсолютен размер горната граница на общата сума на наложените наказания от този вид?

                              2г)

                              Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна норма, която в случай на налагането на наказание на лице, предлагащо по занятие забранени лотарийни игри по смисъла на Glücksspielgesetz, предвижда да се разпореди плащането на сума за разноски по административнонаказателното производство в размер на 10 % от наложените глоби?

                  3)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос:

                              3а)

                              Следва ли член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна норма, която предвижда, че на лице, предлагащо по занятие забранени лотарийни игри по смисъла на Glücksspielgesetz, задължително се налага глоба за всеки игрален автомат, без да определя в абсолютен размер горната граница на общата сума на наложените глоби?

                              3б)

                              Следва ли член 49, параграф 3 от Хартата да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна норма, която предвижда, че на лице, предлагащо по занятие забранени лотарийни игри по смисъла на Glücksspielgesetz, задължително се налага глоба в минимален размер на 6 000 EUR за всеки игрален автомат?

                              3в)

                              Следва ли член 49, параграф 3 от Хартата да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна норма, която предвижда, че на лице, предлагащо по занятие забранени лотарийни игри по смисъла на Glücksspielgesetz, се налага заместващо наказание лишаване от свобода за всеки игрален автомат, без да определя абсолютен размер на горната граница на общата сума на наложените наказания от този вид?

                              3г)

                              Следва ли член 49, параграф 3 от Хартата да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна норма, която в случай на налагане на наказание на лице, предлагащо по занятие забранени лотарийни игри по смисъла на Glücksspielgesetz, предвижда да се разпореди плащането на сума за разноски по административнонаказателното производство в размер на 10 % от наложените глоби?

         (1)  ОВ C 83, 2010 г., стр. 389.


title: Дело T-587/20: Жалба, подадена на 24 септември 2020 г. — MO/Съвет

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/55

      Жалба, подадена на 24 септември 2020 г. — MO/Съвет
      (Дело T-587/20)
      (2020/C 433/70)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: MO (представител: A. Guillerme, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Органа по назначаването от 19 ноември 2019 г. за преназначаването на МО в отдела за писмени преводи на румънски език,

                  —

                  да отмени атестационния доклад на жалбоподателя за 2019 г.,

                  —

                  да установи наличието на незаконосъобразно поведение на администрацията спрямо жалбоподателя, считано от 2016 г., и да осъди ответника да му плати сумата от 277 371,36 EUR за претърпените вреди,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание, що се отнася до отмяната на решението за преназначаване в отдела за писмени преводи на румънски език, свързано с нарушение на правото спрямо него да се положи дължимата грижа. Това основание има две части.

                              —

                              Първа част, свързана с обстоятелството, че решението за преназначаване не отчитало нито интереса на службата, нито интереса на жалбоподателя, нито принципа на еквивалентност на длъжностите.

                              —

                              Втора част, свързана с незачитане на правото да бъде изслушан преди приемане на решението да бъде преназначен.

                  2.

                  Второ основание, що се отнася до отмяната на решението за преназначаване на жалбоподателя в отдела за писмени преводи на румънски език, свързано с нарушение на правото на изслушване. Това основание има две части.

                              —

                              Първа част, свързана с незачитане на правото на предварително изслушване, като на жалбоподателя не са били съобщени данните, позволяващи му да се защити надлежно.

                              —

                              Втора част, свързана с фактически грешки и явна грешка в преценката, опорочаващи атестационния доклад на жалбоподателя за 2019 г.

                  3.

                  Трето основание, що се отнася до обезщетението за вреди, оценени на 277 371,36 EUR — с възможност за увеличаване или намаляване на този размер в хода на производството, което основание е свързано с незаконосъобразното поведение и незаконосъобразните решения на Съвета. Това основание има 5 части.

                              —

                              Първа част, свързана с незаконосъобразното поведение на администрацията по време на и след административното разследване за тормоз по отношение на жалбоподателя.

                              —

                              Втора част, свързана с незаконосъобразността на решението за преназначаване, което е в основата на вредите, чието поправяне иска жалбоподателят.

                              —

                              Трета част, свързана с неатестирането на жалбоподателя по повод на реформата на Правилника от 2014 г.

                              —

                              Четвърта част, свързана с нарушение на защитата на медицинските данни на жалбоподателя.

                              —

                              Пета част, свързана с незаконосъобразност на процедурата за оценяване за 2019 г.


title: Дело T-649/20: Жалба, подадена на 27 октомври 2020 г. — Impresa comune Clean Sky 2/NG

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/65

      Жалба, подадена на 27 октомври 2020 г. — Impresa comune Clean Sky 2/NG
      (Дело T-649/20)
      (2020/C 433/80)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Impresa comune Clean Sky 2 (представители: M. Velardo, avvocato и B. Mastantuono)

         Ответник: NG

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да осъди ответника да заплати на Съвместно предприятие Clean Sky 2 сумата от 168 062,23 EUR във връзка със споразумението за отпускане на безвъзмездни средства № 632420 „FIMAC, FAST impact cross-analysis methodology for Composite leading edge Structures“ в рамките на Седма рамкова програма на Европейския съюз, заедно с лихва от 3,5 %, прилагана от Европейската централна банка към основните операции по рефинансиране, считано от 13 юли 2019 г. до датата на действителното плащане,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква следното основание:
      Ответникът нарушил задълженията си по договора, като не възстановил сумата, отнасяща се до разходите за персонала, обявени за недопустими за финансиране. Вследствие на това на 12 юли 2019 г. жалбоподателят издава дебитно известие в размер на 168 062,23 EUR, внесени в полза на дружеството Alpha Consulting Service Srl, заличено от търговски регистър. Съгласно италианското право ответникът всъщност бил отговорен за неизпълнението на договорните задължения на дружеството Alpha Consulting Service Srl, тъй като те изпълняват функциите на съдружник и ликвидатор, както и на предприятието Alpha Consulting Service Srl, заличено от търговския регистър. Възраженията на дружеството след издаването на дебитното известие били общи, непълни и неподкрепени от доказателства и следователно изглеждат напълно неоснователни. Ето защо жалбоподателят е легитимиран да иска възстановяване и събиране на внесената сума, както и лихвите за забава.


title: Дело T-621/20: Жалба, подадена на 3 октомври 2020 г. — EMCS/EASO

text:
               21.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 443/21

      Жалба, подадена на 3 октомври 2020 г. — EMCS/EASO
      (Дело T-621/20)
      (2020/C 443/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: EMCS ltd. (Мсида, Малта) (представители: P. Kuypers и N. Groot, lawyers)

         Ответник: Европейска служба за подкрепа в областта на убежището (EASO)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на EASO от 23 юли 2020 г. с референтен номер „Обществена поръчка EASO/2020/789 за осигуряване на служители от агенции за временна заетост за EASO в Малта“ от процедурата за обществена поръчка, за която се прилага Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 (1), в частта, в която отхвърля офертата на жалбоподателя, подадена в рамките на процедурата с референтен номер EASO/2020/789, и/или

                  —

                  да отмени акт(овете), с който/които EASO е разрешила или разрешава на лице, различно от жалбоподателя, да сключи рамков договор след процедурата с референтен номер EASO/2020/789,

                  —

                  да осъди EASO да обезщети жалбоподателя за вредите, които EASO му причинила, като му попречила да изпълни рамковия договор, и

                  —

                  да осъди EASO да заплати съдените разноски на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: EASO нарушила принципа на равно третиране и на прозрачност, тъй като тръжната документация не била достатъчно ясна, точна и недвусмислена, и EASO е можела и е трябвало да я поясни. Въпреки, че жалбоподателят многократно искал разяснения, EASO решила да не пояснява тръжната си документация. По този начин EASO умишлено допуснала продължавано нарушение на принципа на прозрачност.

                  2.

                  Второ основание: EASO незаконосъобразно преизчислила по своя инициатива финансовата оферта на жалбоподателя, с което нарушила собствената си тръжна спецификация и съдебната практика както на Общия съд, така и на Съда. Впоследствие EASO основала оценката си офертата на жалбоподателя на променената сума. Ето защо EASO действала в противоречие с принципа на равно третиране и прозрачност. Поради това EASO не е трябвало да приема решение за възлагане на поръчката.

                  3.

                  Трето основание: EASO нарушила член 170, параграф 3 от Регламент 2018/1046, като не посочила какви са сравнителните предимства на консорциума пред офертата на жалбоподателя, дори след като той изрично поискал това от EASO. EASO не разкрила защо офертата на консорциума е била оценена по-високо от тази на жалбоподателя, поради което той не бил в състояние да установи съответните силни и слаби страни на собствената си оферта, сравнена с тази на консорциума.

                  4.

                  Четвърто основание: във връзка с искането за обезщетение жалбоподателят твърди, че претърпял вреди поради загубата на печалба, до която се стигнала поради това, като не успял да сключи рамковия договор.

         (1)  Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (OВ L 193, 2018 г., стp. 1).


title: Дело C-460/20: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshofs (Германия), отправено на 24 септември 2020 г. — TU, RE/Google LLC

text:
               21.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 443/11

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshofs (Германия), отправено на 24 септември 2020 г. — TU, RE/Google LLC
      (Дело C-460/20)
      (2020/C 443/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: TU, RE

         Ответник: Google LLC

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместимо ли е с правото на субекта на данни на зачитане на неговия личен живот (член 7 от Хартата на основните права на Европейския съюз, OB C 202, 2016 г., стр. 389) и на защита на личните му данни (член 8 от Хартата) обстоятелството, че при извършваното в рамките на разглеждането на искането му за премахване от резултатите при търсене, насочено към администратора на услуга за търсене в интернет, съгласно член 17, параграф 3, буква а) от Регламент (ЕС) 2016/679 (1) претегляне на различните права и интереси, произтичащи от членове 7, 8, 11 и 16 от Хартата, когато връзката, чието премахване се иска, води до съдържание, което включва фактически твърдения и основани на фактически твърдения субективни преценки, чиято истинност субектът на данни оспорва и чиято законосъобразност зависи от въпроса за истинността на съдържащите се в него фактически твърдения, е от решаващо значение да се вземе предвид и обстоятелството дали субектът на данни може в достатъчна степен — например посредством постановяване на привременни или обезпечителни мерки — да получи правна защита срещу доставчика на съдържание и по този начин да може да предостави поне предварително разяснение на въпроса за истинността на съдържанието, показано от администратора на интернет търсачката?

                  2)

                  Трябва ли при искане за премахване от резултатите при търсене, насочено към администратора на услуга за търсене в интернет, който при търсене по име търси снимки на физически лица, публикувани в интернет от трети лица във връзка с името, и който в прегледа на резултатите от търсенето показва намерените от него снимки под формата на миниатюрни изображения („thumbnails“), в рамките на извършваното съгласно член 12, буква б) и член 14, първа алинея, буква а) от Директива 95/46/ЕО (2) и съгласно член 17, параграф 3, буква а) от ОРЗД претегляне на различните права и интереси, произтичащи от членове 7, 8, 11 и 16 от Хартата, да се вземе предвид основно контекстът на първоначалната публикация на третото лице, дори ако при показване на миниатюрното изображение чрез интернет търсачката действително се препраща към уебсайта на третото лице, но той не е конкретно назован и произтичащият от тези обстоятелства контекст не се показва от услугата за търсене в интернет?

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните, „ОРЗД“) (ОВ L 119, 2016, стр. 1).

         (2)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ, L 281, 1995, стр. 31, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).


title: Дело C-524/20: Преюдициално запитване от Městský soud v Praze (Чехия), постъпило на 20 октомври 2020 г. — VÍTKOVICE STEEL, a.s./Ministerstvo životního prostředí

text:
               21.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 443/15

      Преюдициално запитване от Městský soud v Praze (Чехия), постъпило на 20 октомври 2020 г. — VÍTKOVICE STEEL, a.s./Ministerstvo životního prostředí
      (Дело C-524/20)
      (2020/C 443/16)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Městský soud v Praze

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VÍTKOVICE STEEL, a.s.

         Ответник: Ministerstvo životního prostředí

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Изисква ли член 10, параграф 8 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година (1) във връзка с приложение I към него да се разпределят безплатно квоти за емисии за периода 2013—2020 г. на инсталация, в която се извършва кислородно-конверторен процес, при който входната суровина е наситен с въглерод течен чугун, доставян от друга инсталация, притежавана от друг оператор, ако същевременно е гарантирано, че няма да се стигне до двойно отчитане или двойно разпределяне на квотите за продукта течни черни метали?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос трябва ли да се приеме, че член 10, параграф 8 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година във връзка с приложение I към него е невалиден по отношение на продукта течни черни метали, тъй като е в противоречие с член 2, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета във връзка с приложение I към нея или евентуално тъй като е неразбираем?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос трябва ли да се приеме, че поради отпадането на правното му основание невалиден е и член 1, параграф 1 от Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 година (2) по отношение на инсталацията с идентификатор CZ-existing-CZ-52-CZ-0102–05?

                  4)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос трябва ли член 1, параграф 1 и параграф 2, трета алинея от Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 година да се тълкува по отношение на инсталацията с идентификатор CZ-existing-CZ-52-CZ-0102–05 в смисъл, че допуска на тази инсталация да се разпределят квоти за продукта течни черни метали въз основа на ново искане на Чешката република, ако е изключен рискът от двойно отчитане и двойно разпределяне на квотите?

                  5)

                  При отрицателен отговор на четвъртия въпрос трябва ли да се приеме, че член 1, параграф 1 от Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 година е невалиден по отношение на инсталацията с идентификатор CZ-existing-CZ-52-CZ-0102–05, тъй като е в противоречие с член 10, параграф 8 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година във връзка с приложение I към него?

                  6)

                  При утвърдителен отговор на третия, четвъртия или петия въпрос как трябва да постъпи органът на държава членка съгласно правото на Съюза, когато в противоречие с правото на Съюза не е разпределил безплатно квоти за емисии на оператора на инсталация, в която се извършва кислородно-конверторен процес, при положение че тази инсталация вече не е в експлоатация, а периодът, за който са били разпределяни квотите, вече е приключил?

         (1)  Решение на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (нотифицирано под номер C(2011) 2772) (ОВ L 130, 2011 г., стр. 1).

         (2)  Решение на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (нотифицирано под номер C(2013) 5666) (ОВ L 240, 2013 г., стр. 27).


title: Дело T-635/20: Жалба, подадена на 21 октомври 2020 г. — Dermavita Company/EUIPO — Allergan Holdings France (JUVÉDERM VYBRANCE)

text:
               21.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 443/25

      Жалба, подадена на 21 октомври 2020 г. — Dermavita Company/EUIPO — Allergan Holdings France (JUVÉDERM VYBRANCE)
      (Дело T-635/20)
      (2020/C 443/29)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Dermavita Company SARL (Бейрут, Ливан) (представител: Д. Тодоров, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Allergan Holdings France SAS (Курбьовоа, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „JUVÉDERM VOLITE“ — марка на Европейския съюз № 13 541 594

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 24 август 2020 г. по преписка R 1014/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да задължи EUIPO да разгледа подадената жалба,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството да понесат направените то тях съдебни разноски и да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя в производството пред Общия съд.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 101, параграф 4, членове 104 и 106 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-658/19: Решение на Съда (осми състав) от 25 февруари 2021 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 258 ДФЕС — Директива (ЕС) 2016/680 — Обработване на лични данни — Предотвратяване, разследване, разкриване или наказателно преследване на престъпления — Липса на транспониране и на съобщаване на транспониращите мерки — Член 260, параграф 3 ДФЕС — Искане относно осъждане за заплащане на еднократна сума или на периодична имуществена санкция)

text:
               19.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/6

      Решение на Съда (осми състав) от 25 февруари 2021 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
      (Дело C-658/19) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 258 ДФЕС - Директива (ЕС) 2016/680 - Обработване на лични данни - Предотвратяване, разследване, разкриване или наказателно преследване на престъпления - Липса на транспониране и на съобщаване на транспониращите мерки - Член 260, параграф 3 ДФЕС - Искане относно осъждане за заплащане на еднократна сума или на периодична имуществена санкция)
      (2021/C 138/07)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: D. Nardi, G. von Rintelen и S. Pardo Quintillán)

         Ответник: Кралство Испания (представител: L. Aguilera Ruiz)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Република Полша (представител: B. Majczyna)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е приело до изтичането на определения в мотивираното становище срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобрази с Директива (ЕС) 2016/680 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от компетентните органи за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления или изпълнението на наказания и относно свободното движение на такива данни, и за отмяна на Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета, и съответно като не е съобщило на Европейската комисия тези разпоредби, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 63 от тази директива,

                  2)

                  Като към датата на разглеждане на фактите от Съда не е приело мерките, необходими, за да транспонира във вътрешното си право разпоредбите на Директива 2016/680, нито съответно е съобщило на Европейската комисия тези мерки, Кралство Испания е продължило да не изпълнява задълженията си.

                  3)

                  В случай че установеното в точка 1 неизпълнение на задължения продължава към датата на постановяване на настоящото решение, осъжда Кралство Испания да заплаща на Европейската комисия подневна периодична имуществена санкция в размер на 89 000 EUR, считано от тази дата, докато посочената държава членка преустанови установеното неизпълнение на задължения.

                  4)

                  Осъжда Кралство Испания да заплати на Европейската комисия еднократна сума в размер на 15 000 000 EUR.

                  5)

                  Осъжда Кралство Испания да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на Европейската комисия.

                  6)

                  Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 357, 21.10.2019 г.


title: Дело C-156/21: Жалба, подадена на 11 март 2021 г. — Унгария/Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

text:
               19.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/24

      Жалба, подадена на 11 март 2021 г. — Унгария/Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-156/21)
      (2021/C 138/31)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Унгария (представители: M. Z. Fehér и M. M. Tátrai)

         Ответник: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени Регламент (ЕС, Евратом) 2020/2092 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2020 година относно общ режим на обвързаност с условия за защита на бюджета на Съюза (1),

            при условията на евентуалност

                  —

                  да отмени следните разпоредби на Регламент 2020/2092:

                  —

                  член 4, параграф 1,

                  —

                  член 4, параграф 2, буква з),

                  —

                  член 5, параграф 2,

                  —

                  член 5, параграф 3, предпоследно изречение,

                  —

                  член 5, параграф 3, последно изречение,

                  —

                  член 6, параграфи 3 и 8

            и

                  —

                  да осъди Европейския парламент и Съвета на Европейския съюз да заплатят съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      1.   Първо основание, изведено от неподходящия характер на правното основание на регламента и от липсата на подходящо правно основание

      Член 322 ДФЕС, параграф 1, буква a) — разпоредба, посочена като правно основание на обжалвания регламент — оправомощава законодателя на Съюза да приема финансови норми по изпълнението на бюджета на Съюза; безспорно посоченият регламент не съдържа разпоредби от този вид. Вследствие на това правното основание на регламента не е подходящо и същият няма подходящо правно основание.
      2.   Второ основание, изведено от нарушение на член 7 ДЕС във връзка с член 4, параграф 1 ДЕС, член 5, параграф 2 ДЕС, член 13, параграф 2 ДЕС и член 269 ДФЕС

      Въведеното с обжалвания регламент производство предполага конкретизиране във връзка със специална хипотеза на производството, на което се позовава член 7 ДЕС, което последният член не позволява. Самото създаване на паралелно производство с обжалвания регламент нарушава и заобикаля член 7 ДЕС. В същото време въведеното с регламента производство е в разрез с разпределянето на компетенциите, направено в член 4, параграф 1 ДЕС, нарушава принципа на предоставената компетентност, прогласен в член 5, параграф 2 ДЕС и принципа на институционален баланс, прогласен в член 13, параграф 2 ДЕС, и нарушава член 269 ДФЕС посредством предоставената компетентност на Съда.
      3.   Трето основание, изведено от нарушението на основните принципи на правото на Съюза на правна сигурност и на регулаторна яснота

      Основните концепции, използвани в обжалвания регламент, отчасти не са определени и отчасти не могат да бъдат предмет на еднакво определяне и поради тази причина не са годни да бъдат основа на преценките и мерките, които могат да се направят или приемат въз основа на регламента или да позволят на държавите членки да идентифицират с необходимата сигурност въз основа на регламента какво се очаква от тях що се отнася до техните правни системи или функционирането на техните органи. По същия начин различни конкретни разпоредби на регламента, както отделно, така и заедно, водят до такава степен на правна несигурност във връзка с прилагането на регламента, че съставляват нарушение на общите принципи на правото на Съюза на правна сигурност и регулаторна яснота.
      4.   Четвърто основание, свързано с отмяната на член 4, параграф 1 от регламента

      Член 4, параграф 1 от обжалвания регламент позволява да се приемат мерки също в случай на риск за бюджета на Съюза и финансовите интереси на Съюза. При липсата на конкретно засягане или на конкретно накърняване, прилагането на мерките, които могат да бъдат приети по силата на регламента, може да се счита за непропорционално. Също така посочената разпоредба нарушава принципа на правна сигурност.
      5.   Пето основание, свързано с отмяната на член 4, параграф 2, буква з) от регламента

      Член 4, параграф 2, буква з) от обжалвания регламент също позволява когато възникнат други ситуации или при поведение на органи на държавите членки, които имат отношение към доброто финансово управление на бюджета на Съюза или защитата на финансовите интереси на Съюза, да се прецени, че са били нарушени принципите на правовата държава и да се приемат мерки, което при липсата на конкретно определяне на наказуемите ситуации и поведения, нарушава принципа на правна сигурност.
      6.   Шесто основание, свързано с отмяната на член 5, параграф 2 от регламента

      Съгласно член 5, параграф 2 от обжалвания регламент в случай, че се приемат мерки във връзка с държава членка, тоест ако същата бъде лишена от средства, произтичащи от бюджета на Съюза, това не освобождава правителството на тази държава членка що се отнася до неговото задължение да продължи да финансира крайните получатели на програми според уговореното. Това, от една страна, е в разрез с правното основание на регламента, доколкото налага задължение върху бюджетите на държавите членки, и от друга страна, нарушава разпоредбите на правото на Съюза в областта на бюджетния дефицит и нарушава принципа на равенство на държавите членки.
      7.   Седмо основание, свързано с отмяната на член 5, параграф 3, трето изречение от регламента

      Съгласно член 5, параграф 3, трето изречение от обжалвания регламент мерките, които трябва да се приемат, отчитат естеството, продължителността, тежестта и обхвата на нарушенията на принципите на правовата държава, което поставя под въпрос връзката между констатираното нарушение на принципите на правовата държава и конкретното отражение върху бюджета на Съюза или върху финансовите интереси на Съюза и поради това е несъвместимо с правното основание на регламента и с член 7 ДЕС. Също така фактът, че мерките не са определени с дължимата точност, е в разрез с принципа на правна сигурност.
      8.   Осмо основание, свързано с отмяната на член 5, параграф 3, последно изречение от регламента

      Съгласно член 5, параграф 3, последно изречение от обжалвания регламент доколкото е възможно, мерките са насочени към действията на Съюза, засегнати от нарушенията на принципите на правовата държава, което не гарантира наличието на пряка връзка между конкретно констатираното нарушение на принципите на правовата държава и мерките, които трябва да се приемат, и поради това представлява нарушение както на принципа на пропорционалност, така и, поради неподходящо определяне на връзката между конкретно констатираното нарушение на принципите на правовата държава и мерките, които трябва да се приемат, на принципа на правната сигурност.
      9.   Девето основание, свързано с отмяната на член 6, параграфи 3 и 8 от регламента

      Съгласно член 6, параграфи 3 и 8 от обжалвания регламент при преценката Комисията взема предвид имащата отношение информация от налични източници, включително решения, заключения и препоръки на институции на Съюза, други компетентни международни организации и други признати институции, а за да прецени пропорционалността на мерките, които се предвижда да бъдат наложени, тя взема предвид същата информация и същите препоръки, което не означава ясно определяне на използваната информация. Фактът, че референциите и източниците, използвани от Комисията, не са определени по подходящ начин, е в разрез с принципа на правна сигурност.

         (1)  ОВ L 433I, 2020 г., стр. 1.


title: Дело T-176/20: Определение на Общия съд от 11 февруари 2021 г. — Sam McKnight/EUIPO — Carolina Herrera (COOL GIRL) (Марка на Европейския съюз — Отмяна на обжалваното решение — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               19.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/33

      Определение на Общия съд от 11 февруари 2021 г. — Sam McKnight/EUIPO — Carolina Herrera (COOL GIRL)
      (Дело T-176/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Отмяна на обжалваното решение - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне)
      (2021/C 138/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sam McKnight Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: V. von Bomhard и J. Fuhrmann, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: P. Sipos)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Carolina Herrera Ltd (Ню Йорк, Ню Йорк, САЩ) (представители: E. Стоянов Едисонов и I. Robledo McClymont, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 30 януари 2020 г. (преписка R 689/2019-4), постановено в производство по възражение със страни Carolina Herrera и Sam McKnight.

         Диспозитив

                  1)

                  Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                  Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да понесе направените от нея съдебни разноски и тези, направени от Sam McKnight Ltd и Carolina Herrera Ltd.

         (1)  ОВ C 191, 8.6.2020 г.


title: Дело C-947/19 P: Решение на Съда (осми състав) от 4 март 2021 г. — Carmen Liaño Reig/Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) (Обжалване — Икономически и паричен съюз — Банков съюз — Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) — Процедура за преструктуриране — Приемане на схема за преструктуриране на Banco Popular Español SA — Регламент (ЕС) № 806/2014 — Член 24 — Инструмент за продажба на стопанска дейност — Член 21 — Обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти — Инструменти на капитала от втори ред — Жалба за отмяна — Частична отмяна — Невъзможност за отделяне — Недопустимост)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/8

      Решение на Съда (осми състав) от 4 март 2021 г. — Carmen Liaño Reig/Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)
      (Дело C-947/19 P) (1)

      (Обжалване - Икономически и паричен съюз - Банков съюз - Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници - Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) - Процедура за преструктуриране - Приемане на схема за преструктуриране на Banco Popular Español SA - Регламент (ЕС) № 806/2014 - Член 24 - Инструмент за продажба на стопанска дейност - Член 21 - Обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти - Инструменти на капитала от втори ред - Жалба за отмяна - Частична отмяна - Невъзможност за отделяне - Недопустимост)
      (2021/C 163/10)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Carmen Liaño Reig (представител: F. López Antón, abogado)

         Друга страна в производството: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) (представители: A. Valavanidou, S. Branca и J. King, подпомагани от B. Meyring и T. Klupsch, Rechtsanwälte, и от F. B. Fernández de Trocóniz Robles, abogado)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-жа Carmen Liaño Reig да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 87, 16.3.2020 г.


title: Дело C-650/18: Решение на Съда (голям състав) от 3 юни 2021 г. — Унгария/Европейски парламент (Жалба за отмяна — Член 7, параграф 1 ДЕС — Резолюция на Европейския парламент относно предложение, с което Съветът на Европейския съюз се призовава да констатира наличието на очевиден риск от тежко нарушение на ценностите, на които се основава Съюзът — Членове 263 ДФЕС и 269 ДФЕС — Компетентност на Съда — Допустимост на жалбата — Обжалваем акт — Член 354 ДФЕС — Правила за преброяване на гласовете в Парламента — Правилник за дейността на Европейския парламент — Член 178, параграф 3 — Понятие за подаден глас — Гласове „въздържал се“ — Принципи на правна сигурност, на равно третиране, на демокрация и на лоялно сътрудничество)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/3

      Решение на Съда (голям състав) от 3 юни 2021 г. — Унгария/Европейски парламент
      (Дело C-650/18) (1)

      (Жалба за отмяна - Член 7, параграф 1 ДЕС - Резолюция на Европейския парламент относно предложение, с което Съветът на Европейския съюз се призовава да констатира наличието на очевиден риск от тежко нарушение на ценностите, на които се основава Съюзът - Членове 263 ДФЕС и 269 ДФЕС - Компетентност на Съда - Допустимост на жалбата - Обжалваем акт - Член 354 ДФЕС - Правила за преброяване на гласовете в Парламента - Правилник за дейността на Европейския парламент - Член 178, параграф 3 - Понятие за подаден глас - Гласове „въздържал се“ - Принципи на правна сигурност, на равно третиране, на демокрация и на лоялно сътрудничество)
      (2021/C 289/03)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Унгария (представители: първоначално M. Z. Fehér, G. Tornyai и Zs. Wagner, впоследствие M. Z. Fehér)

         Ответник: Европейски парламент (представители: F. Drexler, N. Görlitz и T. Lukácsi)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Република Полша (представител: B. Majczyna)

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Унгария да понесе освен направените от нея съдебни разноски и тези на Европейския парламент.

                  3.

                  Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело C-326/19: Решение на Съда (седми състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — EB/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR, Università degli Studi Roma Tre (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 5 — Последователни срочни трудови договори или правоотношения — Злоупотреба — Предохранителни мерки — Срочни трудови договори в публичния сектор — Университетски изследователи)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/4

      Решение на Съда (седми състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — EB/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR, Università degli Studi Roma Tre
      (Дело C-326/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Клауза 5 - Последователни срочни трудови договори или правоотношения - Злоупотреба - Предохранителни мерки - Срочни трудови договори в публичния сектор - Университетски изследователи)
      (2021/C 289/05)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EB

         Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR, Università degli Studi Roma Tre

         при участието на: Federazione Lavoratori della Conoscenza — CGIL (FLC-CGIL), Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Anief — Associazione Professionale e Sindacale, Confederazione Generale Sindacale, Cipur — Coordinamento Intersedi Professori Universitari di Ruolo

         Диспозитив

      Клауза 5 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която във връзка с назначаването на университетски изследователи предвижда сключването на срочни договори за срок от 3 години с възможност за еднократно продължаване за не повече от две години, като изисква, от една страна, за сключването на такива договори да е изпълнено условието за наличие на средства „в рамките на финансовото планиране за научноизследователска, преподавателска, допълваща преподавателска дейност и услуги за студентите“, и от друга страна, за продължаването на тези договори да е налице „положителна оценка на преподавателската и научноизследователска дейност“, без да е необходимо тази правна уредба да определя обективни и прозрачни критерии за проверка дали сключването и продължаването на такива договори действително отговарят на реална потребност и тези действия са подходящи и необходими за постигане на преследваната цел.

         (1)  ОВ C 288, 26.8.2019 г.


title: Дело C-563/19 P: Решение на Съда (втори състав) от 3 юни 2021 г. — Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA, Harz-Metall GmbH/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Пазар на рециклирането на автомобилни акумулатори — Известие относно сътрудничеството от 2006 г. — Точка 26 — Частично освобождаване от глоби — Допълнителни факти, увеличаващи тежестта или продължителността на нарушението — Известни на Европейската комисия факти — Намаляване на размера на глобата — Класиране за целите на намаляването — Хронологичен ред)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/6

      Решение на Съда (втори състав) от 3 юни 2021 г. — Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA, Harz-Metall GmbH/Европейска комисия
      (Дело C-563/19 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Картели - Пазар на рециклирането на автомобилни акумулатори - Известие относно сътрудничеството от 2006 г. - Точка 26 - Частично освобождаване от глоби - Допълнителни факти, увеличаващи тежестта или продължителността на нарушението - Известни на Европейската комисия факти - Намаляване на размера на глобата - Класиране за целите на намаляването - Хронологичен ред)
      (2021/C 289/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA, Harz-Metall GmbH (представители: M. Wellinger, avocat, S. Reinart и K. Bongs, Rechtsanwältinnen,)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Szczodrowski, I. Rogalski и F. van Schaik)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA и Harz-Metall GmbH да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 312, 16.9.2019 г.


title: Дело C-726/19: Решение на Съда (седми състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Madrid — Испания) — Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Rural, Agrario y Alimentario/JN (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 5 — Приложимост — Понятие „последователни срочни трудови договори или правоотношения“ — Срочни трудови договори в публичния сектор — Мерки за предотвратяване и санкциониране на злоупотребата с последователни срочни трудови договори и правоотношения — Понятие „обективни причини“, обосноваващи подобни договори — Еквивалентни законови мерки — Задължение за съответстващо тълкуване на националното право — Икономическа криза)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/7

      Решение на Съда (седми състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Madrid — Испания) — Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Rural, Agrario y Alimentario/JN
      (Дело C-726/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Клауза 5 - Приложимост - Понятие „последователни срочни трудови договори или правоотношения“ - Срочни трудови договори в публичния сектор - Мерки за предотвратяване и санкциониране на злоупотребата с последователни срочни трудови договори и правоотношения - Понятие „обективни причини“, обосноваващи подобни договори - Еквивалентни законови мерки - Задължение за съответстващо тълкуване на националното право - Икономическа криза)
      (2021/C 289/09)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Madrid

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Rural, Agrario y Alimentario

         Ответник: JN

         Диспозитив

                  1)

                  Клауза 5, параграф 1 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, както е тълкувана в националната съдебна практика, която, от една страна, позволява подновяването на срочни трудови договори до приключване на процедурите по назначаване, започнати с цел окончателно заемане на свободните работни места на работници в публичния сектор, без да посочва точно определен срок за завършването на тези процедури, и от друга страна, забранява както приравняването на тези работници на „работници на трудов договор за неопределено време, които не са назначени за постоянно“, така и предоставянето на обезщетение на същите тези работници. Всъщност явно тази национална правна уредба не предвижда никаква друга мярка за предотвратяване и евентуално санкциониране на злоупотребата с последователни срочни трудови договори, освен ако не се установи друго при проверките, които запитващата юрисдикция има задачата да извърши.

                  2)

                  Клауза 5, параграф 1 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложение към Директива 1999/70, трябва да се тълкува в смисъл, че чисто икономически съображения, свързани с икономическата криза от 2008 г., не могат да обосноват липсата в националното право на каквато и да било мярка за предотвратяване и санкциониране на използването на последователни срочни трудови договори.

         (1)  ОВ C 432, 23.12.2019 г.


title: Дело C-762/19: Решение на Съда (пети състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija — Латвия) — „CV-Online Latvia“ SIA/„Melons“ SIA (Преюдициално запитване — Правна закрила на базите данни — Директива 96/9/ЕО — Член 7 — Право „sui generis“ на производителите на бази данни — Недопускане трети лица да „извличат“ или „използват повторно“, без разрешение от производителя, цялото или съществена част от съдържанието на база данни — База данни, свободно достъпна в интернет — Метатърсачка, специализирана в търсенето на обяви за работа — Извличане и/или повторно използване на съдържанието на база данни — Засягане на съществена инвестиция в придобиването, проверката или оформлението на съдържанието на база данни)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/8

      Решение на Съда (пети състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija — Латвия) — „CV-Online Latvia“ SIA/„Melons“ SIA
      (Дело C-762/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Правна закрила на базите данни - Директива 96/9/ЕО - Член 7 - Право „sui generis“ на производителите на бази данни - Недопускане трети лица да „извличат“ или „използват повторно“, без разрешение от производителя, цялото или съществена част от съдържанието на база данни - База данни, свободно достъпна в интернет - Метатърсачка, специализирана в търсенето на обяви за работа - Извличане и/или повторно използване на съдържанието на база данни - Засягане на съществена инвестиция в придобиването, проверката или оформлението на съдържанието на база данни)
      (2021/C 289/10)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija

         Страни в главното производство

         Ищец:„CV-Online Latvia“ SIA

         Ответник:„Melons“ SIA

         Диспозитив

      Член 7, параграфи 1 и 2 от Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни трябва да се тълкува в смисъл, че интернет търсачка, специализирана в търсенето на съдържания от бази данни, която копира и индексира цялото или съществена част от съдържанието на база данни, свободно достъпна в интернет, а след това дава възможност на своите ползватели да извършват търсене в тази база данни на нейния уебсайт по критерии, които са релевантни от гледна точка на нейното съдържание, извършва „извличане“ и „повторно използване“ на съдържанието на посочената база данни по смисъла на тази разпоредба, като производителят на такава база данни има право да забрани тези действия, доколкото накърняват неговата инвестиция в придобиването, проверката или оформлението на това съдържание, а именно представляват риск за възвръщаемостта на посочената инвестиция при нормалното използване на разглежданата база данни, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

         (1)  ОВ C 423, 16.12.2019 г.


title: Дело C-822/19: Решение на Съда (девети състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Alba Iulia — Румъния) —Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală a Vămilor — Direcţia Regională Vamală Braşov — Biroul Vamal de Interior Sibiu/Flavourstream SRL (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране — Тарифни подпозиции 1702 90 95, 2912 49 00 и 3824 90 92 — Воден разтвор)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/9

      Решение на Съда (девети състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Alba Iulia — Румъния) —Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală a Vămilor — Direcţia Regională Vamală Braşov — Biroul Vamal de Interior Sibiu/Flavourstream SRL
      (Дело C-822/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически съюз - Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Тарифни подпозиции 1702 90 95, 2912 49 00 и 3824 90 92 - Воден разтвор)
      (2021/C 289/12)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală a Vămilor — Direcţia Regională Vamală Braşov — Biroul Vamal de Interior Sibiu

         Ответник: Flavourstream SRL

         Диспозитив

      Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в редакцията му съгласно Регламент за изпълнение (ЕС) № 1101/2014 на Комисията от 16 октомври 2014 г., трябва да се тълкува в смисъл, че полученият чрез термично разграждане на декстроза воден разтвор, съставен в частност от водоразтворими алдехиди и кетони, принадлежи не към подпозиция 1702 90 95 от Комбинираната номенклатура, която обхваща в частност инвертната захар и другите захари и захарни сиропи, съдържащи тегловно в сухо състояние 50 % фруктоза, некласирани в други подпозиции от позиция 1702 от тази номенклатура, нито към подпозиция 2912 49 00 от нея, която обхваща „другите“ алкохолни алдехиди, етерни алдехиди, фенолни алдехиди и алдехиди, съдържащи други кислородни функционални групи, а към подпозиция 3824 90 92 от Комбинираната номенклатура, която обхваща „Продукти на химическата промишленост или препарати, състоящи се предимно от органични съединения, неупоменати, нито включени другаде“, „в течно състояние при 20 oC“, стига евентуалната хранителна стойност на този разтвор да има вторично значение спрямо функцията му на химичен продукт и добавка в храните.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.


title: Дело C-910/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Bankia SA/Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS) (Преюдициално запитване — Директива 2003/71/ЕО — Проспект при публично предлагане на ценни книжа или при допускане на ценни книжа до търгуване — Член 3, параграф 2 — Член 6 — Предложение, отправено едновременно до неквалифицирани и квалифицирани инвеститори — Съдържание на предоставената в проспекта информация — Иск за отговорност — Неквалифицирани и квалифицирани инвеститори — Познаване на икономическото състояние на емитента)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/10

      Решение на Съда (четвърти състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Bankia SA/Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)
      (Дело C-910/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2003/71/ЕО - Проспект при публично предлагане на ценни книжа или при допускане на ценни книжа до търгуване - Член 3, параграф 2 - Член 6 - Предложение, отправено едновременно до неквалифицирани и квалифицирани инвеститори - Съдържание на предоставената в проспекта информация - Иск за отговорност - Неквалифицирани и квалифицирани инвеститори - Познаване на икономическото състояние на емитента)
      (2021/C 289/13)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Bankia SA

         Ответник: Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6 от Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване, и за изменение на Директива 2001/34/ЕО, изменена с Директива 2008/11/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 г. във връзка с член 3, параграф 2, буква а) от тази директива, изменена с Директива 2008/11, трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на публично предлагане за записване на акции, отправено както към неквалифицирани, така и към квалифицирани инвеститори, искът за отговорност поради предоставената в проспекта информация може да бъде предявен не само от неквалифицирани, но и от квалифицирани инвеститори.

                  2)

                  Член 6, параграф 2 от Директива 2003/71, изменена с Директива 2008/11, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която по иск за отговорност, предявен от квалифициран инвеститор на основание съдържащата се в проспекта информация, позволява и дори задължава съда да вземе предвид обстоятелството, че този инвеститор е знаел или е бил длъжен да знае за икономическото положение на емитента на публично предлагане за записване на акции с оглед на отношенията си с него и независимо от проспекта, при условие че тези разпоредби не са по-неблагоприятни от разпоредбите, които уреждат подобни искове, предвидени в националното право и нямат за последица да направят практически невъзможно или прекомерно трудно предявяването на този иск.

         (1)  ОВ C 95, 23.3.2020 г.


title: Дело C-914/19: Решение на Съда (втори състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Ministero della Giustizia/GN (Преюдициално запитване — Социална политика — Принцип на равно третиране в областта на заетостта и професиите — Директива 2000/78/ЕО — Член 6, параграф 1 — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 21 — Забрана на дискриминация, основана на възраст — Национална правна уредба, с която се определя възрастова граница от 50 години за достъпа до професията нотариус — Обосноваване)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/11

      Решение на Съда (втори състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Ministero della Giustizia/GN
      (Дело C-914/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Принцип на равно третиране в областта на заетостта и професиите - Директива 2000/78/ЕО - Член 6, параграф 1 - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 21 - Забрана на дискриминация, основана на възраст - Национална правна уредба, с която се определя възрастова граница от 50 години за достъпа до професията нотариус - Обосноваване)
      (2021/C 289/14)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Ministero della Giustizia

         Ответник: GN

         при участието на: HM, JL, JJ

         Диспозитив

      Член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която определя възрастова граница от 50 години за възможността да се участва в конкурса за достъп до професията нотариус, доколкото подобна правна уредба, изглежда, не преследва целите да се гарантира стабилността на упражняването на тази професията през значителен период преди пенсионирането, да се защити доброто функциониране на нотариалните правомощия и да се улесни приемствеността между поколенията, както и подмладяването на посочената професия, и във всеки случай надхвърля необходимото за постигането на тези цели, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 87, 16.3.2020 г.


title: Дело C-931/19: Решение на Съда (десети състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzgericht — Австрия) — Titanium Ltd/Finanzamt Österreich, по-рано Finanzamt Wien (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Членове 43 и 45 — Директива 2006/112/ЕО, изменена с Директива 2008/8/ЕО — Членове 44, 45 и 47 — Доставки на услуги — Място на данъчна привръзка — Понятие за постоянен обект — Отдаване под наем на недвижим имот в държава членка — Собственик на недвижим имот със седалище на остров Джърси)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/11

      Решение на Съда (десети състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzgericht — Австрия) — Titanium Ltd/Finanzamt Österreich, по-рано Finanzamt Wien
      (Дело C-931/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Членове 43 и 45 - Директива 2006/112/ЕО, изменена с Директива 2008/8/ЕО - Членове 44, 45 и 47 - Доставки на услуги - Място на данъчна привръзка - Понятие за постоянен обект - Отдаване под наем на недвижим имот в държава членка - Собственик на недвижим имот със седалище на остров Джърси)
      (2021/C 289/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Titanium Ltd

         Ответник: Finanzamt Österreich, по-рано Finanzamt Wien

         Диспозитив

      Не представлява постоянен обект по смисъла на член 43 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, както и на членове 44 и 45 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2008/8/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 г., отдаден под наем недвижим имот в една държава членка в обстоятелства, при които собственикът на този имот не разполага със собствен персонал за изпълнение на услугата, свързана с отдаването под наем.

         (1)  ОВ C 87, 16.3.2020 г.


title: Дело C-942/19: Решение на Съда (седми състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Aragón — Испания) — Servicio Aragonés de Salud/LB (Преюдициално запитване — Социална политика — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 4 — Принцип на недопускане на дискриминация — Отхвърляне на искане за ползване на отпуск за заемане на длъжност в публичния сектор, предвиден за постоянно назначения персонал с нормативно установен статут — Национална правна уредба, която изключва ползването на този отпуск в случай на временно наемане на работа — Приложно поле — Неприложимост на клауза 4 — Липса на компетентност на Съда)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/12

      Решение на Съда (седми състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Aragón — Испания) — Servicio Aragonés de Salud/LB
      (Дело C-942/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Клауза 4 - Принцип на недопускане на дискриминация - Отхвърляне на искане за ползване на отпуск за заемане на длъжност в публичния сектор, предвиден за постоянно назначения персонал с нормативно установен статут - Национална правна уредба, която изключва ползването на този отпуск в случай на временно наемане на работа - Приложно поле - Неприложимост на клауза 4 - Липса на компетентност на Съда)
      (2021/C 289/16)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Aragón

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Servicio Aragonés de Salud

         Ответник: LB

         Диспозитив

      Съдът на Европейския съюз няма компетентност да отговори на въпросите, поставени от Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Върховен съд на Арагон, Испания) с акт от 17 декември 2019 г.

         (1)  ОВ C 103, 30.3.2020 г.


title: Дело C-39/20: Решение на Съда (пети състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Jumbocarry Trading GmbH (Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) № 952/2013 — Митнически кодекс на Съюза — Член 22, параграф 6, първа алинея във връзка с член 29 — Уведомяване на съответното лице за мотивите, преди да се вземе решение, което би било неблагоприятно за него — Член 103, параграф 1 и член 103, параграф 3, буква б) — Погасителна давност за митническото задължение — Срок за уведомяване за митническото задължение — Спиране на срока — Член 124, параграф 1, буква a) — Погасяване на митническото задължение по давност — Прилагане във времето на разпоредбата, която урежда основанията за спиране — Принципи на правната сигурност и на защита на оправданите правни очаквания)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/13

      Решение на Съда (пети състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Jumbocarry Trading GmbH
      (Дело C-39/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) № 952/2013 - Митнически кодекс на Съюза - Член 22, параграф 6, първа алинея във връзка с член 29 - Уведомяване на съответното лице за мотивите, преди да се вземе решение, което би било неблагоприятно за него - Член 103, параграф 1 и член 103, параграф 3, буква б) - Погасителна давност за митническото задължение - Срок за уведомяване за митническото задължение - Спиране на срока - Член 124, параграф 1, буква a) - Погасяване на митническото задължение по давност - Прилагане във времето на разпоредбата, която урежда основанията за спиране - Принципи на правната сигурност и на защита на оправданите правни очаквания)
      (2021/C 289/17)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

         Ответник: Jumbocarry Trading GmbH

         Диспозитив

      Член 103, параграф 3, буква б) и член 124, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза, разглеждани във връзка с принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания, трябва да се тълкуват в смисъл, че се прилагат към митническо задължение, което е възникнало преди 1 май 2016 г. и към тази дата все още не е погасено по давност.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело C-182/20: Решение на Съда (осми състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Suceava — Румъния) — BE, DT/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceava в качеството на синдик на BE, EP (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Право на приспадане — Корекция на приспаданията — Производство по несъстоятелност — Национална правна уредба, която предвижда автоматичен отказ да се допусне приспадане на ДДС във връзка с облагаеми сделки, предхождащи откриването на това производство)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/14

      Решение на Съда (осми състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Suceava — Румъния) — BE, DT/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceava в качеството на синдик на BE, EP
      (Дело C-182/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Право на приспадане - Корекция на приспаданията - Производство по несъстоятелност - Национална правна уредба, която предвижда автоматичен отказ да се допусне приспадане на ДДС във връзка с облагаеми сделки, предхождащи откриването на това производство)
      (2021/C 289/19)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Suceava

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: BE, DT

         Ответници: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceava в качеството на синдик на BE, EP

         Диспозитив

      Членове 184—186 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба или практика, съгласно която с откриването за икономически оператор на производство по несъстоятелност, включващо осребряване на неговото имущество за удовлетворяване на кредиторите му, за този оператор автоматично възниква задължение да коригира приспаднатия от него данък върху добавената стойност за стоки и услуги, получени преди обявяването му в несъстоятелност, когато откриването на такова производство не е пречка икономическата дейност на този оператор, по смисъла на член 9 от тази директива, да бъде продължена, по-специално за целите на осребряването на имуществото на съответното предприятие.

         (1)  ОВ C 297, 7.9.2020 г.


title: Дело C-210/20: Решение на Съда (девети състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl, Cosmo Scavi Srl/Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl (Преюдициално запитване — Възлагане на обществени поръчки за услуги, доставки и строителство — Директива 2014/24/ЕС — Провеждане на процедурата — Избор на участници и възлагане на поръчки — Член 63 — Оферент, който използва капацитета на друг субект, за да отговори на изискванията на възлагащия орган — Член 57, параграфи 4, 6 и 7 — Декларации с невярно съдържание, представени от този субект — Изключване на посочения оферент, без от него да се изисква или да му се позволи да замени посочения субект — Принцип на пропорционалност)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/15

      Решение на Съда (девети състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl, Cosmo Scavi Srl/Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl
      (Дело C-210/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Възлагане на обществени поръчки за услуги, доставки и строителство - Директива 2014/24/ЕС - Провеждане на процедурата - Избор на участници и възлагане на поръчки - Член 63 - Оферент, който използва капацитета на друг субект, за да отговори на изискванията на възлагащия орган - Член 57, параграфи 4, 6 и 7 - Декларации с невярно съдържание, представени от този субект - Изключване на посочения оферент, без от него да се изисква или да му се позволи да замени посочения субект - Принцип на пропорционалност)
      (2021/C 289/21)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl, Cosmo Scavi Srl

         Ответници: Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl

         при участието на: Azienda Unità Sanitaria Locale USL Toscana Centro

         Диспозитив

      Член 63 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО, разглеждан във връзка с член 57, параграф 4, буква з) от тази директива и с оглед на принципа на пропорционалност, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, по силата на която възлагащият орган трябва автоматично да изключи оферент от процедура за възлагане на обществена поръчка, когато помощно предприятие, чийто капацитет той възнамерява да използва, е представило декларация с невярно съдържание относно наличието на влезли в сила осъдителни присъди, без да може да изисква от този оферент или поне да му разреши в подобна хипотеза да замени посочения субект.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Дело C-364/19: Определение на Съда (шести състав) от 14 април 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Galaţi — Румъния) — XU, YV, ZW, AU, BZ, CA, DB, EC, NL/SC Credit Europe Ipotecar IFN SA, Credit Europe Bank NV (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Защита на потребителите — Неравноправни клаузи — Директива 93/13/ЕИО — Член 1, параграф 2 — Изключване на договорни клаузи, отразяващи задължителни разпоредби на националното право, от приложното поле на тази директива — Член 4, параграф 2 — Изключение от преценката за неравноправния характер на дадена клауза — Договор за кредит в чуждестранна валута — Твърдяно нарушение на задължението за предоставяне на информация, възложено на продавача или доставчика — Преценка, която запитващата юрисдикция следва да извърши с предимство с оглед на член 1, параграф 2)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/17

      Определение на Съда (шести състав) от 14 април 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Galaţi — Румъния) — XU, YV, ZW, AU, BZ, CA, DB, EC, NL/SC Credit Europe Ipotecar IFN SA, Credit Europe Bank NV
      (Дело C-364/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Защита на потребителите - Неравноправни клаузи - Директива 93/13/ЕИО - Член 1, параграф 2 - Изключване на договорни клаузи, отразяващи задължителни разпоредби на националното право, от приложното поле на тази директива - Член 4, параграф 2 - Изключение от преценката за неравноправния характер на дадена клауза - Договор за кредит в чуждестранна валута - Твърдяно нарушение на задължението за предоставяне на информация, възложено на продавача или доставчика - Преценка, която запитващата юрисдикция следва да извърши с предимство с оглед на член 1, параграф 2)
      (2021/C 289/23)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Galaţi

         Страни в главното производство

         Ищци в първоинстанционното производство и въззивници в производството по обжалване: XU, YV, ZW, AU, BZ, CA, DB, EC, NL

         Ответници в първоинстанционното производство и въззиваеми в производството по обжалване: SC Credit Europe Ipotecar IFN SA, Credit Europe Bank NV

         Диспозитив

      Член 1, параграф 2 и член 4, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкуват в смисъл, че когато съд на държава членка разглежда спор относно договорна клауза, за която се твърди, че е неравноправна, и която отразява разпоредба от националното право с диспозитивен характер, този съд е длъжен да разгледа с предимство въздействието на изключването от приложното поле на тази директива, предвидено в член 1, параграф 2 от нея, а не въздействието на изключението от преценката за неравноправния характер на договорните клаузи, предвидено в член 4, параграф 2 от посочената директива.

         (1)  ОВ C 288, 26.8.2019 г.


title: Дело C-573/20: Определение на Съда (шести състав) от 14 април 2021 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Parma — Италия) — Casa di Cura Città di Parma SpA/Agenzia delle Entrate („Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда — Данъчни въпрос — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Шеста директива 77/388/ЕИО — Член 17, параграф 2, буква a) — Смесено данъчнозадължено лице — Пропорционално приспадане — Частни или публични оператори, упражняващи освободена дейност — Национална правна уредба, която изключва приспадането на ДДС, свързан с придобиването на стоки или услуги, използвани за нуждите на тези освободени дейности“)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/19

      Определение на Съда (шести състав) от 14 април 2021 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Parma — Италия) — Casa di Cura Città di Parma SpA/Agenzia delle Entrate
      (Дело C-573/20) (1)

      („Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда - Данъчни въпрос - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Шеста директива 77/388/ЕИО - Член 17, параграф 2, буква a) - Смесено данъчнозадължено лице - Пропорционално приспадане - Частни или публични оператори, упражняващи освободена дейност - Национална правна уредба, която изключва приспадането на ДДС, свързан с придобиването на стоки или услуги, използвани за нуждите на тези освободени дейности“)
      (2021/C 289/26)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Commissione tributaria provinciale di Parma

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Casa di Cura Città di Parma SpA

         Ответник: Agenzia delle Entrate

         Диспозитив

      Член 17, параграф 2, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която не разрешава приспадането на данъка върху добавената стойност (ДДС), платен за получени доставки на стоки и услуги, използвани за нуждите на освободени дейности, и която в резултат от това предвижда, че правото на приспадане на ДДС на смесено данъчнозадължено лице се изчислява пропорционално в съответствие със съотношението между стойността на доставките с право на приспадане и общата стойност на доставките, извършени през съответната година, включително освободените здравно-медицински услуги.

         (1)  ОВ C 35, 1.2.2021 г.


title: Дело C-92/21: Определение на Съда (пети състав) от 26 март 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Liège — Белгия) — VW/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil) (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Контрол по границите, убежище и имиграция — Политика относно убежището — Критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила — Регламент (ЕС) № 604/2013 („Дъблин III“) — Член 27 — Правна защита срещу решението за прехвърляне — Суспензивен характер на жалбата — Член 29 — Условия и срокове за прехвърлянията — Стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила — Директива 2013/33/ЕС — Член 18 — Национална мярка за настаняване на търсещо убежище лице, спрямо което е прието решение за прехвърляне, в специален приемен център, в който настанените лица получават подкрепа при подготовката за своето прехвърляне)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/20

      Определение на Съда (пети състав) от 26 март 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Liège — Белгия) — VW/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Дело C-92/21) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Контрол по границите, убежище и имиграция - Политика относно убежището - Критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила - Регламент (ЕС) № 604/2013 („Дъблин III“) - Член 27 - Правна защита срещу решението за прехвърляне - Суспензивен характер на жалбата - Член 29 - Условия и срокове за прехвърлянията - Стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила - Директива 2013/33/ЕС - Член 18 - Национална мярка за настаняване на търсещо убежище лице, спрямо което е прието решение за прехвърляне, в специален приемен център, в който настанените лица получават подкрепа при подготовката за своето прехвърляне)
      (2021/C 289/28)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal du travail de Liège

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VW

         Ответник: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Диспозитив

      Член 27 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държава членка да приеме по отношение на търсещо убежище лице, което обжалва решение за прехвърляне в друга държава членка по смисъла на член 26, параграф 1 от този регламент, подготвителни мерки за това прехвърляне като задължително определяне на място в специален приемен център, в който настанените лица получават подкрепа, за да се подготвят за прехвърлянето.

         (1)  ОВ C 138, 19.4.2021 г.


title: Дело C-208/21: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Полша), постъпило на 23 март 2021 г. — K.D./Towarzystwo Ubezpieczeń Ż S.A.

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/23

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Полша), постъпило на 23 март 2021 г. — K.D./Towarzystwo Ubezpieczeń Ż S.A.
      (Дело C-208/21)
      (2021/C 289/32)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Районен съд Варшава—Вола, Варшава, Полша)

         Страни в главното производство

         Ищец: K. D.

         Ответник: Towarzystwo Ubezpieczeń [Застрахователно дружество] Ż S.A.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 3, параграф 1 във връзка с член 2, буква г) от Директива 2005/29/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че съсредоточава значението на понятието за нелоялна търговска практика само около обстоятелствата, свързани със сключването на договор и с представянето на продукт на потребителя, или пък в обхвата на директивата и следователно на понятието за нелоялна търговска практика попада и изготвен от търговец, създател на продукта, заблуждаващ стандартен договор, който служи за основа на предложението за продажба, изготвено от друг търговец, и следователно значението на понятието не е непосредствено свързано с пускането на продукта на пазара?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос следва ли да се приеме, че търговецът, отговорен за нелоялна търговска практика на основание Директива 2005/29/ЕО, е търговецът, който отговаря за изготвянето на заблуждаващ стандартен договор, или търговецът, който въз основа на такъв стандартен договор представя продукт на потребителя и носи пряка отговорност за пускането на продукта на пазара, или пък следва да се приеме, че на основание Директива 2005/29/ЕО отговорност носят и двамата търговци?

                  3)

                  Допуска ли член 3, параграф 2 от Директива 2005/29/ЕО национална правна уредба (тълкуване на националното право), която дава на потребителя правото да поиска от националния съд да унищожи договор, сключен с търговец, с възстановяване на насрещните престации, когато волеизявлението на потребителя за сключване на договора е направено под въздействието на нелоялна практика на търговеца?

                  4)

                  При утвърдителен отговор на третия въпрос трябва ли да се приеме, че Директива 93/13 (2) е надлежното правно основание за преценка на действията на търговеца, изразяващи се в използването на неразбираем и неясен стандартен договор в правоотношението с потребител, и трябва ли с оглед на това изискването договорните условия да се съставят на прост и разбираем език, въведено с член 5 от Директива 93/13, да се тълкува в смисъл, че в договорите за застраховка, свързани с инвестиционен фонд, сключвани с потребители, отговаря на това изискване неиндивидиуално договорена клауза, която не определя пряко степента на инвестиционния риск през времетраенето на застрахователния договор, а само информира за възможна загуба на част от платената първоначална и текущите вноски, в случай на отказ от застраховката преди изтичане на срока на застрахователно покритие?

         (1)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).

         (2)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-213/21: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 6 април 2021 г. — Italy Emergenza Cooperativa Sociale/Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/24

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 6 април 2021 г. — Italy Emergenza Cooperativa Sociale/Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani
      (Дело C-213/21)
      (2021/C 289/33)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Italy Emergenza Cooperativa Sociale

         Ответник: Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли член 10, буква з) от Директива 2014/24/ЕС (1), както и съображение 28 от тази директива национална правна уредба, която предвижда, че услугите за неотложен и спешен медицински транспорт могат да се възлагат с договор предимно само на доброволчески организации, при условие че са вписани най-малко от шест месеца в Единния национален регистър на третия сектор, участват в мрежа от сдружения и са акредитирани съгласно регионалните нормативни актове в сектора (когато такива съществуват) и при условие че това възлагане гарантира предоставянето на услугата в системата на действителен принос за постигането на обществена цел и преследването на целите за солидарност при условията на икономическа ефективност и целесъобразност и при спазване на принципите на прозрачност и забрана за дискриминация, без да се имат предвид, сред възможните кандидати за възлагане, другите организации с нестопанска цел, и по-специално социални кооперации като социалните предприятия с нестопанска цел?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).


title: Дело C-214/21: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 6 април 2021 г. — Italy Emergenza Cooperativa Sociale/Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/24

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 6 април 2021 г. — Italy Emergenza Cooperativa Sociale/Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza
      (Дело C-214/21)
      (2021/C 289/34)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател на първа и на въззивна инстанция: Italy Emergenza Cooperativa Sociale

         Ответник: Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza

         при участието на: ANPAS — Associazione Nazionale Pubbliche Assistenze Odv

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли член 10, буква з) от Директива 2014/24/ЕС (1), както и съображение 28 от тази директива национална правна уредба, която предвижда, че услугите за неотложен и спешен медицински транспорт могат да се възлагат с договор предимно само на доброволчески организации, при условие че са вписани най-малко от шест месеца в Единния национален регистър на третия сектор, участват в мрежа от сдружения и са акредитирани съгласно регионалните нормативни актове в сектора (когато такива съществуват) и при условие че това възлагане гарантира предоставянето на услугата в системата на действителен принос за постигането на обществена цел и преследването на целите за солидарност при условията на икономическа ефективност и целесъобразност и при спазване на принципите на прозрачност и забрана за дискриминация, без да се имат предвид сред възможните кандидати за възлагане другите организации с нестопанска цел, и по-специално социални кооперации като социалните предприятия с нестопанска цел, включително социалните кооперативни дружества, които управляват разпределението между съдружниците на отстъпки, свързани с дейности в обществен интерес по смисъла на член 3, параграф 2 bis от Decreto legislativo 112/2017 (Законодателен декрет № 112/2017)?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).


title: Дело C-253/21: Преюдициално запитване от Landgericht Hamburg (Германия), постъпило на 22 април 2021 г. — TUIfly GmbH/FI, RE

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/26

      Преюдициално запитване от Landgericht Hamburg (Германия), постъпило на 22 април 2021 г. — TUIfly GmbH/FI, RE
      (Дело C-253/21)
      (2021/C 289/37)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TUIfly GmbH

         Ответници: FI, RE

         Преюдициален въпрос

      Следва ли член 5, параграф 1, буква в), подточка iii), член 7, параграф 1 и член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) да се тълкуват в смисъл, че е налице отмяна на полет, когато полетът кацне на друго, непредвидено в резервацията летище на пристигане, което не се намира в същия град, агломерация или регион като предвиденото в резервацията летище по местоназначение, и след това пътниците са транспортирани с автобус от това летище до предвиденото в първоначалната резервация летище по местоназначение, което пътниците са достигнали със закъснение от по-малко от 3 часа?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).