title: Дело T-585/14: Жалба, подадена на 4 август 2014 г.  — Словения/Комисия

text:
               20.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/19

         Жалба, подадена на 4 август 2014 г. — Словения/Комисия
   (Дело T-585/14)
   2014/C 372/24
   Език на производството: словенски

      Страни

      Жалбоподател: Република Словения (представител: L. Bembič, държавен юрисконсулт)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението, съдържащо се в писмо № BUDG/B/03MV D (2014) 1782918 на генерална дирекция „Бюджет“ на Европейската комисия от 2 юни 2014 г., в което, от една страна, се установява финансовата отговорност на жалбоподателя за загубата на собствени ресурси на Съюза, тъй като определено количество захар е внесено извън системата на тарифни квоти за внос, и не са били определени ресурсите, свързани с този внос, и от друга страна, се разпорежда на жалбоподателя да предостави на бюджета на Съюза вноска, равностойна на загубените собствени ресурси, които във въпросния случай, в който разрешението за внос е било изцяло използвано, възлизат на 1 2 57  000,00 EUR,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по производството.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от явна грешка в преценката.

                           —

                           В разглежданото писмо Комисията неправилно е приела, че загубата на собствени ресурси произтича от грешки, които са допуснати от вносителя в неговата молба за издаване на разрешение за внос и не са поправени надлежно от словенските власти.

                           —

                           Вносителят всъщност е попълнил и поправил молбата си в рамките на срока, докато грешките в действителност са допуснати във фазата на вписване на данните при изпращането на Комисията, от страна на Агенцията за селскостопански пазари и селскостопанско развитие на Република Словения, на молбите за издаване на разрешения за внос за прилагането на квотите AMIS, и то поради сериозни недостатъци на системата на квотите AMIS.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на нормите относно процедурите на Комисията за вземане на решения.

                           —

                           Въпросното писмо е подписано от директора на генерална дирекция „Бюджет“, макар че по въпросите относно финансовата отговорност на жалбоподателя за загубата на собствени ресурси на Съюза, за които се отнася посоченото писмо, компетентност има Комисията като колективен орган.

               3.

               Третото правно основание е изведено от недостатъчни мотиви и погрешно правно основание.

                           —

                           Комисията в недостатъчна степен е мотивирала разглежданото писмо, съдържащо решението относно финансовата отговорност на жалбоподателя, до такава степен, че не е възможно да се прецени дали това писмо е законосъобразно и в съответствие с материалното право, като по този начин нарушава член 296 ДФЕС и вътрешния правилник на Комисията.

                           —

                           Освен това Комисията не е изложила подходящите нормативни основания, на които се опира решението ѝ, че в конкретния случай има загуба на ресурси, за която е отговорен жалбоподателят.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на правото на защита и на правото на изслушване.

                           —

                           Комисията не е уведомила жалбоподателя, преди съставянето на разглежданото писмо, за фактическите и правните обстоятелства, на които се основава решението ѝ, а това съставлява нарушение на правото на защита и на правото на изслушване.

               5.

               Петото правно основание е изведено от липсата на контрол от страна на Комисията.

                           —

                           Грешката на жалбоподателя при обработването на молбата за издаване на разрешение за внос била последица от недостатъците на информационната и електронната система на квотите AMIS, създадена и управлявана от Комисията; поради това жалбоподателят не е отговорен за допуснатата грешка.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от нарушение на принципите на пропорционалност, правна сигурност и забрана за неоснователно обогатяване.

                           —

                           Според жалбоподателя, предвид факта че не е установена загуба на собствени ресурси, възлагането на финансова отговорност за грешката във фазата на регистрация на данните в страдащата от недостатъци информационна система на Комисията представлява неоснователно обогатяване в полза на Съюза.

                           —

                           Нарушен бил и принципът на правна сигурност, тъй като не е предвидена процедура за поправяне на грешки за ситуации, в които би могло да настъпи неоснователно обогатяване.

                           —

                           Според жалбоподателя освен това правна уредба, в чиито рамки не е възможно да се поправят административни грешки, допуснати в процедура за издаване на разрешения за внос, въпреки че за никое от заинтересуваните лица на пазара не възниква щета, произтичаща от административната грешка — и в резултат на това не се ангажира никаква финансова отговорност на държавата членка — противоречи и на принципа на пропорционалност.

                           —

                           Накрая, като не е приключила производството за установяване на финансова отговорност в разумен срок, Комисията е нарушила и принципа на легитимните правни очаквания.


title: Дело T-71/16 P: Жалба, подадена на 17 февруари 2016 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 18 декември 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-82/12, De Nicola/ЕИБ

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/37

         Жалба, подадена на 17 февруари 2016 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 18 декември 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-82/12, De Nicola/ЕИБ
   (Дело T-71/16 P)
   (2016/C 118/42)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: G. Ferabecoli, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да допусне настоящата жалба и да измени отчасти обжалваното съдебно решение, като отмени точки 2 и 3 от диспозитива и точки 68 — 75 от самото съдебно решение,

               —

               вследствие на това да осъди ЕИБ да обезщети г-н De Nicola за претърпените вреди съгласно исканията в жалбата, въз основа на която е образувано настоящото производство, или, при условията на евентуалност, да върне делото на друг състав на Съда на публичната служба, който да се произнесе отново по отменените точки.

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу решението на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 18 декември 2015 г., De Nicola/Европейска инвестиционна банка (F-82/12).
   Основанията и главните доводи са сходни на посочените по дело T-55/16 P, De Nicola/Европейска инвестиционна банка.
   Жалбоподателят по-специално изтъква неправилното приравняване на искането за обезщетение, направено по дело F-82/12, с искането за обезщетение по дело F-55/08, както и неправилното произнасяне, че е налице сила на пресъдено нещо по някои от исканията за обезщетение.


title: Дело T-233/04: Решение на Първоинстанционния съд от 10 април 2008 г. — Нидерландия/Комисия (Държавни помощи — Директива 2001/81/ЕО — Национална мярка, която установява схема за търговия с права за емисии на азотни оксиди — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с общия пазар — Допустимост — Предимство — Липса на селективен характер на мярката)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/30

         Решение на Първоинстанционния съд от 10 април 2008 г. — Нидерландия/Комисия
   (Дело T-233/04) (1)

   (Държавни помощи - Директива 2001/81/ЕО - Национална мярка, която установява схема за търговия с права за емисии на азотни оксиди - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с общия пазар - Допустимост - Предимство - Липса на селективен характер на мярката)
   (2008/C 128/64)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: H. Sevenster, J. van Bakel и M. de Grave)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: H. van Vliet и V. Di Bucci)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Федерална Република Германия (представители: W.-D. Plessing и M. Lumma)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение C (2003) 1761 окончателен на Комисията от 24 юни 2003 година относно държавната помощ № 35/2003 относно схема за търговия с емисии на азотни оксиди, съобщена от Кралство Нидерландия.
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решение C(2003) 1761 окончателен на Комисията от 24 юни 2003 година относно държавната помощ № 35/2003 относно схема за търговия с емисии на азотни оксиди, съобщено от Кралство Нидерландия.

               2)

               Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

               3)

               Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 275, 15.11.2003 г.


title: Дело C-521/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 21 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — SOVAG — Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 6, точка 2 — Съдебна компетентност — Иск за гаранция или поръчителство, предявен от трето лице, срещу страна в производство пред съд, сезиран с първоначалното дело)

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/14

         Решение на Съда (четвърти състав) от 21 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — SOVAG — Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy
   (Дело C-521/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 6, точка 2 - Съдебна компетентност - Иск за гаранция или поръчителство, предявен от трето лице, срещу страна в производство пред съд, сезиран с първоначалното дело))
   (2016/C 098/17)
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein oikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SOVAG — Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft

      Ответник: If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

      Диспозитив

   Член 6, точка 2 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че приложното му поле обхваща иск, предявен от трето лице съгласно националните разпоредби срещу ответника в първоначалното производство, чийто предмет представлява искане, тясно свързано с това първоначално дело, за възстановяване на обезщетението, изплатено от третото лице на ищеца в първоначалното производство, при условие че този иск не е предявен единствено с цел ответникът да бъде отклонен от подсъдността на съда, който би бил компетентен по неговото дело.

      (1)  ОВ C 34, 2.2.2015 г.


title: Дело T-635/16: Жалба, подадена на 1 септември 2016 г. — IPA/Комисия

text:
               21.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 428/17

         Жалба, подадена на 1 септември 2016 г. — IPA/Комисия
   (Дело T-635/16)
   (2016/C 428/19)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: SC IPA SA (Букурещ, Румъния) (представител: L. Vasilescu, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да се отменят издадените от ответника дебитно известие № 3241608864 от 28 юни 2016 г. за сумата от 63 653,58 EUR и дебитно известие № 3241608865 за сумата от 9 690,30 EUR.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си по същество жалбоподателят твърди, че спорът се състои в изчисляването на непреките разходи, свързани с договора, по който той е бенефициер. Преди няколко години след приключване на договора Комисията налага порочна формула за изчисляване на непреките разходи, която не съответства на договорните условия и противоречи на общоприетите принципи и практики в управленческото счетоводство.
   Жалбоподателят поддържа, че Комисията е основала претенциите си на одит и е приела всички одиторски констатации, без да вземе предвид, че приложеният от одиторите метод за изчисляване на непреките разходи нарушава: (i) счетоводните и управленски принципи и практики на бенефициера, които са наложени и от договора като имащи предимство и (ii) общоприетите принципи и практики в управленското счетоводство.
   Жалбоподателят твърди също, че методите за изчисляване на непреките разходи по договора, използвани от одитора и приети от Комисията, са необосновано различни от счетоводната система на бенефициера, докато по договор всички разходи трябва да бъдат определени в съответствие с обичайните счетоводни и управленски принципи и практики на бенефициера. Счетоводната система на бенефициера е единствено приетата счетоводна система за договора, поради което няма причина да се заменят или отхвърлят счетоводните операции на бенефициера, използвани за изчисляване на непреките разходи по договора.
   Накрая той изтъква, че в резултат на одита одиторът е подценил действителните непреки разходи за договора, а Комисията след като е приела като цяло заключенията на одитора е издала дебитно известие № 3241608864 от 28 юни 2016 г. за сумата от 63 653,58 EUR и дебитно известие № 3241608865 за сумата от 9 690,30 EUR за възстановяване на описаните в одита разлики в разходите.


title: Дело T-70/10: Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г.  — Feralpi/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на арматурна стомана на пръти или на кангали — Решение, констатиращо нарушение на член 65 ВС, на основание Регламент (ЕО) № 1/2003 след изтичане на срока на Договора за ЕОВС — Фиксиране на цените и сроковете за плащане — Ограничаване или контрол върху производството или продажбите — Съществено процесуално нарушение — Липса на компетентност — Правно основание — Нарушение на правото на защита — Принцип на добра администрация, на пропорционалност и на равни процесуални възможности — Критерии за вменяване — Определяне на пазара — Нарушение на член 65 ВС — Глоби — Погасителна давност — Тежест — Продължителност)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/22

         Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г. — Feralpi/Комисия
   (Дело T-70/10) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Пазар на арматурна стомана на пръти или на кангали - Решение, констатиращо нарушение на член 65 ВС, на основание Регламент (ЕО) № 1/2003 след изтичане на срока на Договора за ЕОВС - Фиксиране на цените и сроковете за плащане - Ограничаване или контрол върху производството или продажбите - Съществено процесуално нарушение - Липса на компетентност - Правно основание - Нарушение на правото на защита - Принцип на добра администрация, на пропорционалност и на равни процесуални възможности - Критерии за вменяване - Определяне на пазара - Нарушение на член 65 ВС - Глоби - Погасителна давност - Тежест - Продължителност))
   (2015/C 034/24)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Feralpi Holding SpA (Бреша, Италия) (представители: G. Roberti и I. Perego, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално R. Sauer и B. Gencarelli, впоследствие R. Sauer, R. Striani и T. Vecchi и накрая R. Sauer и T. Vecchi, подпомагани от P. Manzini, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2009) 7492 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 година относно производство по член 65 ВС (дело COMP/37.956 — Арматурна стомана, повторно приемане), изменено с Решение C (2009) 9912 окончателен на Комисията от 8 декември 2009 г, с което Комисията налага на жалбоподателя глоба от 10,25 милиона евро за нарушение на член 65, параграф 1 ВС.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Feralpi Holding SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 100, 17.4.2010 г.


title: Дело T-630/14: Определение на Общия съд от 24 септември 2015 г. — Primo Valore/Комисия

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/60

         Определение на Общия съд от 24 септември 2015 г. — Primo Valore/Комисия
   (Дело T-630/14) (1)

   (2015/C 381/83)
   Език на производството: италиански
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 361, 13.10.2014 г.


20150731020616722015/C 270/056862013CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL201506105511Дело C-686/13: Решение на Съда (втори състав) от 10 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — X AB/Skatteverket (Преюдициално запитване — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Дялови ценни книжа — Правна уредба на държава членка, която освобождава от данък капиталовата печалба и съответно изключва приспадането на капиталовата загуба — Прехвърляне от местно дружество на ценни книжа, притежавани в дъщерно дружество, което не е местно лице — Капиталова загуба в резултат на курсови разлики)
 ---documentbreak--- C2702015BG510120150610BG00055151Решение на Съда (втори състав) от 10 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — X AB/Skatteverket
   (Дело C-686/13) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Дялови ценни книжа — Правна уредба на държава членка, която освобождава от данък капиталовата печалба и съответно изключва приспадането на капиталовата загуба — Прехвърляне от местно дружество на ценни книжа, притежавани в дъщерно дружество, което не е местно лице — Капиталова загуба в резултат на курсови разлики)“2015/C 270/05Език на производството: шведски
      Запитваща юрисдикция

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: X AB

      Ответник: Skatteverket

      Диспозитив

   Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска данъчно законодателство на държава членка, което по принцип освобождава от корпоративен данък печалбата, реализирана от дяловите ценни книжа, и съответно изключва приспадането на загубата, реализирана от подобни ценни книжа, дори когато загубата е в резултат на курсови разлики.
   (
         1
      )	ОВ C 71, 8.3.2014 г.


title: Дело C-155/16: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 16 март 2016 г. — Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt/Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras — Cifog, Association ATM ponte — CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/9

         Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 16 март 2016 г. — Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt/Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras — Cifog, Association ATM ponte — CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine
   (Дело C-155/16)
   (2016/C 200/14)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt

      Ответници: Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras — Cifog, Association ATM ponte — CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 1 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (1) да се тълкува в смисъл, че частноправни сдружения, създадени от съответните браншови организации за сключването на договори за изпълнение на услуги по екарисаж, чието финансиране се поема от членовете на тези организации, заплащащи вноски за тази цел, трябва да бъдат квалифицирани като публичноправни организации с оглед на критерия, съгласно който такива организации трябва да бъдат създавани, за да задоволяват конкретно нужди от общ интерес с характер, различен от промишления или търговския?

               2)

               Трябва ли член 1 от горепосочената Директива 2004/18/ЕО да се тълкува в смисъл, че така описаните сдружения отговарят — що се отнася по-специално до онези от тях, които събират задължителни вноски — на критерия за квалифицирането им като публичноправни организации, свързан с наличието на контрол върху управлението им от страна на публичните органи, при положение че този икономически и финансов контрол на държавата представлява външен контрол върху икономическата дейност и финансовото управление на попадащите в неговия обхват предприятия и организации, и има за цел да се анализират рисковете и да се оценят резултатите на тези предприятия и организации, като се следи за имуществените интереси на държавата, и че за изпълнението на задачата си отговарящият за упражняването на контрола служител има всички правомощия да извършва разследване по документи и на място, а контролираното предприятие или организация има задължението да му предостави всяка необходима за изпълнението на задачата му информация, в това число тази относно включените в обхвата на неговото обединение дъщерни дружества; че при необходимост може да поиска всякаква допълнителна информация; че може да участва със съвещателен глас в заседанията на управителния или надзорния съвет или на съответния орган за вземане на решения, и на комитетите и комисиите, които той може да създава; че може да участва в заседанията на комитетите, комисиите и всички съществуващи в предприятието или организацията консултативни органи, както и на общите събрания, и че при същите условия като техните членове получава поканите за свикване, дневния ред и всички други документи, които трябва да бъдат изпратени преди всяко заседание?

      (1)  ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.


title: Дело C-542/08: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 4 декември 2008 г. — Friedrich G. Barth/Bundesministerium für Wissenschaft und Forschung

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/7

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 4 декември 2008 г. — Friedrich G. Barth/Bundesministerium für Wissenschaft und Forschung
   (Дело C-542/08)
   2009/C 90/10
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Friedrich G. Barth

      Ответник: Bundesministerium für Wissenschaft und Forschung

      Преюдициални въпроси

               1)

               Прилагането на разпоредба, предвиждаща тригодишен давностен срок, към специалните надбавки за прослужено време, които в случаи като този по главното производство не са били предоставяни на работниците мигранти на основание на несъвместимо с общностното право вътрешно законодателство преди Решение на Съда на Европейските общности от 30 септември 2003 г. по дело Köbler (C-224/01, Recueil, стр. I-10239), представлява ли непряка дискриминация спрямо работниците мигранти по смисъла на член 39 ЕО и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 (1) или ограничение на гарантираното с тези разпоредби свободно движение на работници?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: в случаи като този по главното производство член 39 ЕО и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 допускат ли прилагането на такава разпоредба за давностен срок към специалните надбавки за прослужено време, които не са били предоставяни на работниците мигранти на основание на несъвместимо с общностното право вътрешно законодателство преди Решение на Съда на Европейските общности от 30 септември 2003 г. по дело Köbler (C-224/01)?

               3)

               При обстоятелства като тези по главното производство принципът на ефективност забранява ли прилагането на разпоредба, предвиждаща тригодишен давностен срок, срещу предявяването на права за минали периоди на специалните надбавки за прослужено време, които не са били предоставяни в нарушение на общностното право на основание на ясно формулирани вътрешноправни разпоредби?

      (1)  ОВ L 257, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 11.


title: Дело T-231/07: Жалба, подадена на 29 юни 2007 г. — ITT Manufacturing Enterprises/СХВП — ITT Trademark & Trade (I.T.T.)

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/44

         Жалба, подадена на 29 юни 2007 г. — ITT Manufacturing Enterprises/СХВП — ITT Trademark & Trade (I.T.T.)
   (Дело T-231/07)
   (2007/C 199/83)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: ITT Manufacturing Enterprises Inc. (Wilmington, Съединени щати) (представител: F. Delord, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: ITT Trademark & Trade GmbH (Мюнхен, Германия)
   Искания на жалбоподателя
   Жалбоподателят иска от Първоинстанционния съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, да потвърди Решение № 565/2005 и да осъди ответника да заплати съдебните разноски,

               —

               при условията на евентуалност да измени обжалваното решение, да потвърди Решение № 565/2005 и да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: ITT Trademark & Trade GmbH.

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка на Общността „ITT“ за стоки и услуги от класове 7, 9 и 11 — заявка № 1 152 339.

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: ITT Manufacturing Enterprises Inc.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Национални фигуративни марки и общоизвестни нерегистрирани марки, използвани в търговията в Общността, които съдържат или са съставени от словесния елемент „ITT“ за стоки и услуги от голям брой класове.

      Решение на отдела по споровете: Уважава изцяло възражението.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля възражението.

      Изложени правни основания: Жалбоподателят оспорва извода на апелативния състав, според който отделът по споровете е обосновал решението си с погрешна марка.


title: Дело T-128/07: Иск, предявен на 23 април 2007 г. — Suez/СХВП (Delivering the essentials of life)

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/34

         Иск, предявен на 23 април 2007 г. — Suez/СХВП (Delivering the essentials of life)
   (Дело T-128/07)
   (2007/C 140/58)
   Език, на който е изготвен искът: френски
   Страни

      Ищец: Suez SA (Париж, Франция) (представител: P. Combeau, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени оспорваното решение;

               —

               да бъде осъдена СХВП да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „Delivering the essentials of life“ за изделия и услуги, класифицирани в класове 1, 9, 11, 16, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 и 42 (заявка № 4 102 497)

      Решение на проверителя: Отказ на регистрация

      Решение на апелативния състав: Жалбата се отхвърля

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б), на Регламент № 40/94 (1), състоящо се в това, че противно на установеното от апелативния състав на СХВП в оспорваното решение, марката, чиято регистрация се иска, няма чисто възхваляваща конотация, и в това, че тя не се състои в описание на една характерна особеност или на едно качество на изделията или услугите, които има за цел да обозначи.

      (1)  Регламент (ЕО) №40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ 1994 L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-253/08: Решение на Съда (шести състав) от 19 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2006/22/ЕО — Сближаване на законодателствата — Социално законодателство, свързано с дейностите по автомобилния транспорт — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/14

         Решение на Съда (шести състав) от 19 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-253/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2006/22/ЕО - Сближаване на законодателствата - Социално законодателство, свързано с дейностите по автомобилния транспорт - Липса на транспониране в определения срок)
   2009/C 153/26
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: N. Yerrell и M. Teles Romão)

      Ответник: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и F. Fraústo de Azevedo)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2006/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година относно минималните условия за изпълнение на Регламенти (ЕИО) № 3820/85 и (ЕИО) № 3821/85 на Съвета относно социалното законодателство, свързано с дейностите по автомобилния транспорт, и за отмяна на Директива 88/599/ЕИО на Съвета (ОВ L 102, стр. 35; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 15, стр. 187).

      Диспозитив

               1)

               Като не е приела законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година относно минималните условия за изпълнение на Регламенти (ЕИО) № 3820/85 и (ЕИО) № 3821/85 на Съвета относно социалното законодателство, свързано с дейностите по автомобилния транспорт, и за отмяна на Директива 88/599/ЕИО на Съвета, или като във всеки случай не е уведомила Комисията за тях, Португалската република не е изпълнила задълженията си по Директива 2006/22.

               2)

               Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008 г.


title: Дело C-274/07: Иск, предявен на 7 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Литва

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/24

         Иск, предявен на 7 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Литва
   (Дело C-274/07)
   (2007/C 183/42)
   Език на производството: литовски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Braun и A. Steiblytės)

      Ответник: Република Литва
   Искания

               —

               да се установи, че като не е успяла на практика да гарантира, доколкото това е технически възможно, когато се използват обществени телефонни мрежи на службите за спешни повиквания да се посочва местоположението на този, който осъществява повикването на единния европейски номер за спешни повиквания „112“, Република Литва не е изпълнила задължението си, произтичащо от член 26, параграф 3 от Директива 2002/22/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга);

               —

               да се осъди Република Литва да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата в националното право е изтекъл на 24 юли 2003 г.

      (1)  ОВ L 108, 24.4.2002 г., стр. 51.


title: Дело T-6/07: Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2008 г.  — Galderma/СХВП — Lelas (Nanolat) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността Nanolat — По-ранна национална словна марка TANNOLACT — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/24

         Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2008 г. — Galderma/СХВП — Lelas (Nanolat)
   (Дело T-6/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността Nanolat - По-ранна национална словна марка TANNOLACT - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2009/C 6/49)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Galderma SA (Cham, Швейцария) (представител: N. Hebeis, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Tihomir Lelas (Загреб, Хърватия) (представител: H.-J. Omsels, avocat)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 25 октомври 2006 г. (преписка R 146/2006-4) относно процедура по възражение между Galderma SA и г-н Tihomir Lelas.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Galderma SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 56, 10.03.2007 г.


title: Дело C-161/09: Преюдициално запитване, отправено от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция) на 8 май 2009 г. — K. Fragkopoulos kai SIA OE/Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/29

         Преюдициално запитване, отправено от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция) на 8 май 2009 г. — K. Fragkopoulos kai SIA OE/Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias
   (Дело C-161/09)
   2009/C 153/54
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Symvoulio tis Epikrateias (Гърция)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: K. Fragkopoulos kai SIA OE

      Ответник: Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли предприятие, което се намира в положението на жалбоподателя, а именно предприятие за обработка и пакетиране на стафиди, установено в определен район на страната, в който има законово установена забрана за внасяне на различни сортове стафиди с произход от други райони на страната за обработка и пакетиране, като последицата от това е, че то не може да изнася обработените от него стафиди от посочените сортове, да се позове пред съд на несъответствието на тези законодателни мерки с член 29 ЕО?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос, в противоречие ли са с член 29 ЕО, който забранява количествен ограничения на износа или мерки с равностоен ефект, разпоредби като гръцките вътрешноправни разпоредби, които уреждат настоящия спор, и които от една страна забраняват въвеждането, складирането и обработката на грозде от различни райони на страната в определен район, в който е разрешено да се обработва само произведеното в него грозде, с цел последващия му износ, и които от друга страна запазват защитеното наименование за произход само за гроздето, което е обработено и пакетирано в района, в който е произведено?

               3)

               При положителен отговор на втория въпрос, защитата на качеството на един продукт, който е географски определен от вътрешен закон на държава-членка и за който не е признато, че може да има специфично отличително наименование, което да указва, поради неговия произход от определен географски район, общопризнатото превъзходство на неговото качество и уникалния му характер, представлява ли или не по смисъла на член 30 ЕО позволена от закона цел от общ интерес, позволяваща да се дерогира член 29 ЕО, който забранява количествените ограничения на износа на този продукт и мерките с равностоен ефект?


title: Дело C-470/10: Иск, предявен на 28 септември 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/19

         Иск, предявен на 28 септември 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-470/10)
   ()
   2010/C 328/34
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. França и I.V. Rogalski)

      Ответник: Португалска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като запазва изискването за регистрация и акредитация от португалските власти във връзка с временното извършване на услуги от страна на патентни представители от Общността, които вече са законно установени в друга държава членка, и като проверява професионалните квалификации на патентните представители от Общността, които отиват в Португалия, дори в случаите на временно предоставяне на услуги, Португалската република не изпълнява задълженията си по член 56 ДФЕС и членове 5—7 от Директива 2005/36/ЕО (1) относно признаването на професионалните квалификации,

               —

               да се осъди Португалска република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Оспорваното португалско законодателство не допуска законно установените в друга държава членка представители по марки и патенти да осъществяват представителство пред Националния институт по индустриална собственост (НИИС) в Португалия, когато отиват в тази държава, за да извършват там услуги за намиращи се в друга държава клиенти, ако преди това не са преминали изпит, за да бъдат акредитирани или признати от посочения институт.

      (1)  ОВ L 255, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3.


title: Дело T-334/12: Решение на Общия съд от 12 юни 2015 г. — Plantavis и NEM/Комисия и ЕОБХ (Защита на потребителите — Здравни претенции за храните — Регламент (ЕС) № 432/2012 — Жалба за отмяна — Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение — Пряко засягане — Допустимост — Регламент (ЕО) № 1924/2006 — Възражение за незаконосъобразност — Регистър на здравните претенции)

text:
               27.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/15

         Решение на Общия съд от 12 юни 2015 г. — Plantavis и NEM/Комисия и ЕОБХ
   (Дело T-334/12) (1)

   ((Защита на потребителите - Здравни претенции за храните - Регламент (ЕС) № 432/2012 - Жалба за отмяна - Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение - Пряко засягане - Допустимост - Регламент (ЕО) № 1924/2006 - Възражение за незаконосъобразност - Регистър на здравните претенции))
   (2015/C 245/18)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Plantavis GmbH (Берлин, Германия) и NEM, Verband mittelständischer europäischer Hersteller und Distributoren von Nahrungsergänzungsmitteln & Gesundheitsprodukten eV (Лаудерт, Германия (представител: T. Büttner, адвокат)

      Ответници: Европейска комисия (представители: L. Pignataro-Nolin и S. Grünheid) и Eвропейски орган за безопасност на храните (EFSA) (представители: D. Detken, подпомаган от R. Van der Hout и A. Köhler, адвокати)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника — Комисия: Европейски парламент (представители: J. Rodrigues и P. Schonard)

      Встъпила страна в подкрепа на ответниците — Комисия и ЕОБХ: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Simm и I. Šulce)

      Предмет

   Искане за отмяна, от една страна, на Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244), и от друга страна, на Регламент (ЕС) № 432/2012 на Комисията от 16 май 2012 година за създаване на списък на разрешените здравни претенции за храни, различни от претенциите, които се отнасят до намаляване на риска от заболяване и до развитието и здравето на децата (ОВ L 136, стр. 1), както и на Регистъра на хранителните и здравните претенции относно храни, публикуван на интернет сайта на Комисията.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Plantavis GmbH и NEM, Verband mittelständischer europäischer Hersteller und Distributoren von Nahrungsergänzungsmitteln & Gesundheitsprodukten eV да понесат, освен направените от тях съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Европейската комисия и Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ).

               3)

               Съветът на Европейския съюз и Европейският парламент понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 311, 13.10.2012 г.


title: Дело C-573/07: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия) на 28 декември 2007 г. — Sea s.r.l./Comune di Ponte Nossa

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/27

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия) на 28 декември 2007 г. — Sea s.r.l./Comune di Ponte Nossa
   (Дело C-573/07)
   (2008/C 64/39)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Страни в главното производство

      Ищец: Sea s.r.l.

      Ответник: Comune di Ponte Nossa
   Преюдициален въпрос
   В съответствие ли е с общностното право и по-специално със свободата на установяване или със свободното предоставяне на услуги, със забраната за дискриминация и със задълженията за равно третиране, прозрачност и свободна конкуренция по членове 12, 43, 45, 46, 49 и 86 от Договора прякото възлагане на услуга по събиране, транспорт и унищожаване на твърди градски и подобни на тях отпадъци на акционерно дружество, чийто капитал се притежава изцяло от публичноправни субекти и чийто устав е съставен по начина, посочен в мотивите, с оглед на целите на член 113 от Законодателен декрет № 267 от 18 август 2000 г.?


title: Дело T-401/17: Жалба, подадена на 27 юни 2017 г. — Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/EUIPO — C & C IP („T“)

text:
               14.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/34

         Жалба, подадена на 27 юни 2017 г. — Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/EUIPO — C & C IP („T“)
   (Дело T-401/17)
   (2017/C 269/46)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Мюлхайм ан дер Рур, Германия) (представител: H. Prange, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: C & C IP Sàrl (Люксембург, Люксембург)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „T“ — заявка за регистрация № 11 623 022

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 4 април 2017 г. по преписка R 502/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да отхвърли възражението изцяло,

               —

               да осъди EUIPO, и евентуално другата страна в производството пред апелативния състав, да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело F-23/16: Жалба, подадена на 2 май 2016 г. — ZZ/Комисия

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/51

         Жалба, подадена на 2 май 2016 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-23/16)
   (2016/C 251/59)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (S. Orlandi и T. Martin, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Обезщетяване на жалбоподателя за имуществените вреди, които твърди, че е претърпял поради твърдяното забавяне при организирането на процедурата по прекласиране за 2013 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               ответникът да бъде осъден да поправи изцяло претърпените от жалбоподателя вреди поради отбелязаното забавяне при организирането на процедурата по прекласиране за 2013 г;

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-130/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd/Comptroller-General of Patents (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Сертификат за допълнителна закрила — Регламент (ЕО) № 469/2009 — Член 3 — Условия за получаване — Лекарствен продукт, за който е получено валидно към момента разрешение за пускане на пазара — Първо разрешение — Продукт, разрешен последователно като ветеринарен лекарствен продукт и като лекарствен продукт за хуманна употреба)

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/9

         Решение на Съда (четвърти състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd/Comptroller-General of Patents
   (Дело C-130/11) (1)

   (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Сертификат за допълнителна закрила - Регламент (ЕО) № 469/2009 - Член 3 - Условия за получаване - Лекарствен продукт, за който е получено валидно към момента разрешение за пускане на пазара - Първо разрешение - Продукт, разрешен последователно като ветеринарен лекарствен продукт и като лекарствен продукт за хуманна употреба)
   2012/C 295/15
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd

      Ответник: Comptroller-General of Patents

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на член 3 и на член 13, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1768/92 на Съвета от 18 юни 1992 година относно създаването на сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 11, стр. 130) — Тълкуване на член 8, параграф 3 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3) — Условия за получаване на сертификат за допълнителна закрила — Дата на първото пускане на пазара, която трябва да бъде взета предвид при издаването на сертификат — Продукти с една и съща активна съставка, за всеки от които е получено разрешение за пускане на пазара — първото за ветеринарен лекарствен продукт за определено показание, а второто — за лекарствен продукт за хуманна употреба за различно показание

      Диспозитив

               1.

               Членове 3 и 4 от Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай като разглеждания по делото в главното производство самото съществуване на предходно разрешение за пускане на пазара, получено за ветеринарен лекарствен продукт, не е пречка за издаването на сертификат за допълнителна закрила за различно приложение на същия продукт, за който е издадено разрешение за пускане на пазара, стига това приложение да попада в обхвата на закрилата, осигурена от основния патент, на който се прави позоваване в подкрепа на искането за сертификат за допълнителна закрила.

               2.

               Член 13, параграф 1 от Регламент № 469/2009 трябва да се тълкува в смисъл, че той се отнася за разрешение за пускане на пазара на продукт, който попада в обхвата на закрилата на основния патент, на който се прави позоваване в подкрепа на искането за сертификат за допълнителна закрила.

               3.

               Отговорите на предходните преюдициални въпроси няма да са различни, ако в положение като разглежданото по делото в главното производство, когато едно и също активно вещество е използвано в два лекарствени продукта, за които са получени последователни разрешения за пускане на пазара, за второто разрешение за пускане на пазара е било необходимо подаване на пълно заявление в съответствие с член 8, параграф 3 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, или ако продуктът, за който се отнася първото разрешения за пускане на пазара на съответния лекарствен продукт, попада в обхвата на закрилата на друг патент, принадлежащ на друг собственик, различен от лицето, подало заявлението за сертификат за допълнителна закрила.

      (1)  ОВ C 179, 18.6.2011 г.


title: Дело C-245/09: Преюдициално запитване, отправено от Arbeidshof te Brussel (Белгия) на 6 юли 2009 г. — Omalet NV/Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/21

         Преюдициално запитване, отправено от Arbeidshof te Brussel (Белгия) на 6 юли 2009 г. — Omalet NV/Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
   (Дело C-245/09)
   2009/C 220/42
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Arbeidshof te Brussel

      Страни в главното производство

      Ищец: Omalet NV

      Ответник: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли националният съд да приложи член 49 ЕО към правен спор между Rijksdienst voor Sociale Zekerheid и предприятие главен изпълнител със седалище в Белгия, когато се иска съгласно член 30 bis, параграф 3 от Закона от 27 юни 1969 г. за изменение на Наредба–закон [Besluitwet] от 28 декември 1944 г. относно социалното осигуряване на наетите работници (в приложимата редакция на този член, изменен с член 55 от Рамковия закон от 27 април 2007 г.) предприятието главен изпълнител да бъде осъдено като солидарен длъжник за част от дълговете на нерегистрираното установено в Белгия предприятие подизпълнител или когато се иска предприятието да бъде осъдено, защото то не е изпълнило задължението да начислява осигурителни вноски по член 30, параграф 4 от Закона?

               2)

               (При условията на евентуалност)
               Допуска ли член член 49 ЕО правна уредба като съдържащата се в член 30 bis, параграфи 3 и 4 от белгийския Закон от 27 юни 1969 г. за изменение Наредба–закон [Besluitwet] от 28 декември 1944 г. относно социалното осигуряване на наетите работници (в приложимата редакция на този член, изменен с член 55 от Рамковия закон от 27 април 2007 г.)?


title: Дело C-442/08: Иск, предявен на 6 октомври 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/10

         Иск, предявен на 6 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-442/08)
   (2009/C 6/17)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Caeiros и B. Kotschy)

      Ответник: Федерална република Германия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по членове 2, 6, 9, 10 и 11 от Регламент (EИО, Eвратом) № 1552/89 на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО Eвратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (1) съответно на Регламент (EО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/EО Eвратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (2), като

                           —

                           въпреки получаването на известие за взаимна помощ е допуснала митнически вземания да се погасят по давност и със закъснение е превела по сметка съответните собствени ресурси,

                           —

                           е отказала да заплати натрупаните лихви за забава.

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   От 1994 г. насам в Германия са внесени моторни превозни средства от Унгария в рамките на установения с Европейското споразумение между ЕО и Унгария преференциален митнически режим. С известие за взаимна помощ от 26 юни 1998 г. Европейската служба за борба с измамите (наричана по-нататък „OLAF“) уведомява държавите-членки, че след извършения последващ контрол унгарските органи са обявили за невалидни декларациите за произход за 58 006 превозни средства (от които за Германия: 19 123 превозни срества). С писмо, английският текст на което германските органи получават на 13 юли 1998 г., а на 18 август 1998 г. превода му на немски език, OLAF изпраща свързаните с това известие за взаимна помощ документи и данни, между които и писмото от 26 май 1998 г., с което унгарските органи уведомяват OLAF относно резултатите от последващия контрол и посочват, че унгарският производител е подал жалба пред унгарски съд срещу решението на унгарските органи. С последващо известие за взаимна помощ от 27 октомври 1999 г. OLAF уведомява държавите-членки за резултата от това съдебно производство.Наложилата се съгласно съдебното решение като необходима нова преценка на декларациите за произход потвърждава обявяването за невалидни на декларациите за произход за 30 771 превозни средства.
   От резултатите от мисия на Комисията в Германия за контрол на собствените ресурси и от информацията на германските органи било видно, че последните допуснали да се погасят по давност вносни сборове в размер на 408 735,53 EUR във връзка с вноса на моторни превозни средства, обявяването за невалидни на декларациите за произход за които се потвърждавала и според новата преценка вследствие на решението на унгарски съд. Собствените ресурси, съответстващи на погасените по давност митнически вземания, действително били предоставени на разположение, след покана от страна на Комисията, на 31 октомври 2005 г., т.е. след изтичане на предвидения в Регламент № 1552/89 (съответно Регламент № 1150/200) срок, като след превода по сметка на собствените ресурси със закъснение органите обаче отказали да заплатят лихви за забава.
   В подкрепа на своя иск Комисията изтъква по същество две оплаквания, а именно, от една страна, извършеният със закъснение превод по сметка на собствените ресурси както и, от друга страна, отказът за заплащане на свързаните с това лихви за забава. Според Комисията всъщност всички държави-членки, считано най-късно от 18 август 1998 г. (моментът на предаване на последната езикова редакция на свързаните с известието за взаимна помощ от 26 юни 1998 г. документи и данни), са били в състояние да идентифицират длъжника за вносни сборове и дължимите суми, и поради това е трябвало най-късно от този момент да вземат необходимите мерки, за да съберат впоследствие въпросните вносни сборове и да установят и преведат по сметка съответните собствени ресурси. При спазване на подходящ срок от три месеца за въвеждането на тези мерки Комисията изхожда от това, че държавите-членки, които не са предприели мерки, трябва да носят отговорност за всички погасени по давност след 18 ноември 1998 г. вносни сборове.

      Що се отнася до първото правно основание на Комисията, т.е. извършването със закъснение на превод по сметка на собствените ресурси, от относимите разпоредби на Регламент № 1552/1989 (съответно Регламент № 1150/2000), както и от съдебната практика на Съда следва, че държавите-членки са длъжни да установяват собствените ресурси на Общностите и това задължение съществува независимо дали вносните сборове действително са били взети под отчет, съответно, дали размерът на вносния сбор е могъл да бъде събран впоследствие от длъжника за вносния сбор. По принцип вследствие на възникването на митническо задължение се поражда и право на Общностите върху свързаните с митническото задължение традиционни собствени ресурси, дори тогава, когато вземането под отчет на размера на вносния сбор или последващото му събиране от длъжника в конкретния случай не е било осъществено. Моментът, към който собствените ресурси следва да бъдат установени, се определя в зависимост от това, кога националните митнически органи са в състояние да изчислят произтичащия от дадено митническо задължение вносен сбор и да определят длъжника за вносния сбор.
   Поведението на митническите органи на държавите-членки при внос на стоки с декларации за произход, които вследствие на последващ контрол са били обявени за невалидни, не може да бъде определено въз основа на правото на съответната трета държава. Тъй като протокол № 4 към Споразумението за асоцииране между ЕО и Унгария също не съдържа разпоредба в този смисъл, би трябвало да бъдат изследвани други източници на общностното право относно това, което държавите-членки трябва да направят след като им бъдат съобщени резултатите от последващ контрол, който повдига съмнения относно произхода на стоките. В тази връзка член 78, параграф 3 от Регламент № 2913/92 предвижда, че митническите органи на държавите-членки вземат необходимите мерки, за да уредят ситуацията, като отчитат новите данни, с които разполагат. Този регламент задължава също така държавите-членки, след възникване на митническо задължение, в най-кратък срок да пристъпят към събирането му, като това важи както в първия етап на производството, който се състои във взимането под отчет на размера на вносния сбор, така и във втория етап — събирането му от длъжника.
   Освен това съгласно член 244 от Регламент № 2913/92 с подаването на жалба срещу прието от митнически органи на държавите-членки решение не се спира изпълнението на последното, освен в изключителни случаи. Евентуалното спиране на изпълнението по правило се поставя в зависимост от представянето на гаранция. Следователно в случаи, в които възникването на митническо задължение произтича от обявяването за невалидни на декларации за произход вследствие на последващ контрол, според Комисията висящо производство по обжалване не може да възпрепятства митническите органи на държавата по вноса да пристъпят към (последващо) събиране на вносните сборове. Тъй като стоките вече са внесени в Общността, а съдебното производство би могло да се проточи години наред, в случай на отхвърляне на жалбата подобно спиране би могло значително да затрудни събирането на митническото задължение.

      На последно място, що се отнася до второто правно основание на Комисията, т.е. отказът за плащане на лихви за забава, от член 11 от Регламент № 1552/1989, съответно от Регламент № 1150/2000, както и от съдебната практика на Съда следва, че държавите-членки са длъжни да заплатят лихви за забава дори и когато не са установили собствените ресурси. В настоящия случай спорният размер на собствените ресурси е трябвало да бъде преведен по сметка най-късно два месеца след 18 ноември 1998 г., в първия работен ден след 19-то число на текущия месец (т.е. на 20 януари 1999 г.) Тъй като обаче германските органи са направили това едва на 31 октомври 2005 г., Федерална република Германия е в забава и затова трябва да плати лихви за забава.

      (1)  ОВ L 155, стр. 1.

      (2)  ОВ L 130, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 184.


title: Дело T-188/11: Решение на Общия съд от 28 май 2013 г. — Chiboub/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис — Замразяване на средства — Липса на правно основание)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/68

         Решение на Общия съд от 28 май 2013 г. — Chiboub/Съвет
   (Дело T-188/11) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис - Замразяване на средства - Липса на правно основание)
   2013/C 225/151
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Mohamed Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah Chiboub (Абу Даби, Обединени арабски емирства) (представители: първоначално G. Perrot и F. Gaudillière, впоследствие M.-M. Le Roux, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално A. Vitro, G. Étienne и S. Cook, впоследствие A. Vitro и G. Étienne)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: A. Bordes и M. Konstantinidis) и Република Тунис (представител: W. Bourdon, адвокат)

      Предмет

   Искане за отмяна, първо, на Решение 2011/72/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Тунис (ОВ L 28, стр. 62), на второ място — на Решение за изпълнение 2011/79/ОВППС на Съвета от 4 февруари 2011 г. за изпълнение на Решение 2011/72 (ОВ L 31, стр. 40), и на трето място — на Регламент (ЕС) № 101/2011 на Съвета от 4 февруари 2011 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Тунис (ОВ L 31, стр. 1), доколкото тези актове се отнасят до жалбоподателя

      Диспозитив

               1.

               Отменя приложението към Решение 2011/72/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Тунис, изменено с Решение за изпълнение 2011/79/ОВППС на Съвета от 4 февруари 2011 г. за изпълнение на Решение 2011/72, в частта, която се отнася до г-н Mohamed Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah Chiboub.

               2.

               Отменя Регламент (ЕС) № 101/2011 на Съвета от 4 февруари 2011 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Тунис, в частта, която се отнася до г-н Chiboub.

               3.

               Правните последици спрямо г-н Chiboub на приложението към Решение 2011/72, изменено с Решение за изпълнение 2011/79, се запазват до влизането в сила на отмяната на Регламент № 101/2011, доколкото се отнася до г-н Chiboub.

               4.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да понесе освен направените от него съдебни разноски и тези, които са направен от г-н Chiboub.

               5.

               Европейската комисия и Република Тунис понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело C-550/16: Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 31 октомври 2016 г. — A, S/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/7

         Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 31 октомври 2016 г. — A, S/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Дело C-550/16)
   (2017/C 038/10)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Den Haag, , zittingsplaats Amsterdam

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: A, S

      Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Преюдициален въпрос

   Във връзка със събирането на семейството на бежанци трябва ли за „непридружени малолетни или непълнолетни лица“ по смисъла на член 2, буква е) от Директива 2003/86 (1) да се смятат и гражданите на трети страни или лицата без гражданство на възраст под 18 години, които влизат на територията на държава членка непридружени от възрастен, който да отговаря за тях по закон или съгласно обичая, и които

               —

               подават молба за убежище,

               —

               навършват 18 години по време на процедурата по предоставяне на убежище в държавата членка,

               —

               получават убежище с обратна сила, считано от момента на подаване на молбата, и

               —

               впоследствие подават заявление за събиране на семейството?

      (1)  Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (ОВ L 251, 2003 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164).


title: Дело F-21/13: Определение на Съда на публичната служба от 28 януари 2016 г. — Goch/Съвет

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/63

         Определение на Съда на публичната служба от 28 януари 2016 г. — Goch/Съвет
   (Дело F-21/13) (1)

   (2016/C 098/83)
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 156, 1.6.2013 г., стр. 55.


title: Дело C-131/06 Р: Определение на Съда (шести състав) от 24 април 2007 г. — Castellblanch, SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Champagne Louis Roederer SA (Обжалване — Фигуративна марка CRISTAL CASTELLBLANCH — Отказ на регистрация)

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/7

         Определение на Съда (шести състав) от 24 април 2007 г. — Castellblanch, SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Champagne Louis Roederer SA
   (Дело C-131/06 Р) (1)

   (Обжалване - Фигуративна марка CRISTAL CASTELLBLANCH - Отказ на регистрация)
   (2007/C 235/11)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Castellblanch, SA (представители: F. de Visscher, E. Cornu, E. De Gryse и D. Moreau, avocats]

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: I. de Medrano Caballero), Champagne Louis Roederer SA (представител: P. Cousin, avocat)
   Предмет
   Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (трети състав) от 8 декември 2005 г. по дело T-29/04, Castellblanch SA/СХВП, с което Първоинстанционният съд отхвърля иск за отмяна, подаден от заявителя на фигуративната марка„CRISTAL CASTELLBLANCH“ за стоки, класирани в клас 33, срещу решение R 0037/2000-2 на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 17 ноември 2003 г., с което се отхвърля жалбата, внесена срещу решението на отдела по споровете за отказ за регистриране на въпросната марка в рамките на възражението, направено от притежателя на националните и международните словни марки, съдържащи думата „CRISTAL“, за стоки от клас 33
   Диспозитив

               1)

               Жалбата се отхвърля.

               2)

               Castellblanch SA се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 108, 6.5.2006 г.


title: Дело T-685/14: Жалба, подадена на 18 септември 2014 г. — ЕАОС/Комисия

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/35

         Жалба, подадена на 18 септември 2014 г. — ЕАОС/Комисия
   (Дело T-685/14)
   (2014/C 431/58)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска агенция по околна среда (ЕАОС) (Брюксел, Белгия) (представител: S. Podskalská, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение Ares (2014) 2317513 на Комисията от 11 юли 2014 г., с което се обявява за недопустимо искането на жалбоподателя за вътрешно преразглеждане на Решение 2014/2002 окончателен на Комисията от 31 март 2014 г., относно нотифицирането от Република България на преходния национален план, посочен в член 32 от Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета относно емисиите от промишлеността.

               —

               да отмени Решение C 2014/2002 окончателен на Комисията от 31 март 2014 г. относно нотифицирането от Република България на преходния национален план, посочен в член 32 oт Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета относно емисиите от промишлеността.

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в производството.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че Решение Ares (2014) 2317513 на Комисията от 11 юли 2014 г. нарушава член 17 oт Договора за Европейския съюз, член 2, параграф 1, буква ж) и член 10 oт Регламент (EО) № 1367/2006, Конвенцията на Икономическата комисия на ООН за Европа за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда (наричана по-нататък „Конвенцията на ИКЕООН“), във връзка с Решение от 17 февруари 2005 г. на Съвета относно сключването, от името на Европейската общност, на Конвенцията на ИКЕООН (2005/370/EО).

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че Решение C 2014/2002 окончателен на Комисията от 31 март 2014 г. нарушава член 17 oт Договора за Европейския съюз, Директива 2010/75/EС на Европейския парламент и на Съвета относно емисиите от промишлеността, Решение за изпълнение 2012/115/EС на Комисията от 10 февруари 2012 година за определяне на правила относно преходните национални планове, посочени в Директива 2010/75/ЕС, Конвенцията на ИКЕООН, във връзка с Решение на Съвета от 17 февруари 2005 година за сключване от името на Европейската общност на Конвенцията на ИКЕООН (2005/370/EC), Директива 2001/42/EО за оценка на последиците на някои планове и програми в областта на околната среда и Директива 2008/50/EC на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа.


title: Дело T-276/17: Жалба, подадена на 8 май 2017 г. — Ogrodnik/EUIPO — Aviario Tropical (Tropical)

text:
               3.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/35

         Жалба, подадена на 8 май 2017 г. — Ogrodnik/EUIPO — Aviario Tropical (Tropical)
   (Дело T-276/17)
   (2017/C 213/48)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tadeusz Ogrodnik (Хожов, Полша) (представители: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Aviario Tropical, SA (Лурес, Португалия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „Tropical“ — марка на Европейския съюз № 3 435 773

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 14 февруари 2017 г. по преписка R 2125/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отхвърли жалбата на Aviário Tropical, SA срещу решението от 15 юли 2013 г. на отдела по отмяна на ответника по преписка 6029 C,

               —

               да осъди EUIPO и Aviário Tropical, SA, ако последното встъпи в това производство, да платят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 53, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-210/05: Решение на Първоинстанционния съд от 12 ноември 2008 г.  — Nalocebar/СХВП — Limiñana y Botella (Limoncello di Capri) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността Limoncello di Capri — По-ранна национална словна марка LIMONCHELO — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/21

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 ноември 2008 г. — Nalocebar/СХВП — Limiñana y Botella (Limoncello di Capri)
   (Дело T-210/05) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността Limoncello di Capri - По-ранна национална словна марка LIMONCHELO - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2009/C 6/41)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda (São Pedro, Португалия) (представители: G. Pasquarella и R. Pasquarella, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: първоначално M. Capostagno, впоследствие O. Montalto)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Limiñana y Botella, SL (Monforte del Cid, Испания)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 18 март 2005 г. (преписка R 646/2004-1) относно процедура по възражение между Limiñana y Botella, SL и Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 182, 23.7.2005 г.


title: Дело T-242/14: Жалба, подадена на 17 април 2014 г.  — The Smiley Company/СХВП (Изображение на лице)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/37

         Жалба, подадена на 17 април 2014 г. — The Smiley Company/СХВП (Изображение на лице)
   (Дело T-242/14)
   2014/C 282/48
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Smiley Company SPRL (Брюксел, Белгия) (представител: A. Freitag, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 16 януари 2014 г. по преписка R 836/2013-1,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: триизмерна марка, представляваща изображение във формата на лице, за стоки от класове 29 и 30 — заявка за марка на Общността № 1 1 1 68  762

      Решение на проверителя: отказва регистрация на заявената марка на основание на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело T-763/15: Жалба, подадена на 31 декември 2015 г. — Sony Optiarc и Sony Optiarc America/Комисия

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/48

         Жалба, подадена на 31 декември 2015 г. — Sony Optiarc и Sony Optiarc America/Комисия
   (Дело T-763/15)
   (2016/C 098/63)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищци/Жалбоподатели: Sony Optiarc, Inc (Atsugi, Япония) и Sony Optiarc America, Inc (San Jose, САЩ) (представители: N. Levy и E. Kelly, Solicitors, и R. Snelders, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               Да отмени отнасящата се до жалбоподателrje част от решението на Комисията от 21 октомври 2015 г. по преписка AT.39639 — Optical Disk Drives относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП;

               —

               При условия на евентуалност, в изпълнение на правомощията за пълен съдебен контрол, да намали размера на наложените на жалбоподателите глоби по силата на това решение; и

               —

               Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски и другите разходи по делото.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от това, че обжалваното решение е опорочено от фактическа и правна грешка с това, че в него се прави извода, че жалбоподателите са извършили нарушение на член 101 ДФЕС с оглед на целта.

                           —

                           Възприетите доказателства в тежест на жалбоподателите не са достатъчни, за да се обоснове извод, че жалбоподателите са участвали в едно-единствено продължено нарушение на член 101 ДФЕС с оглед на целта.

                           —

                           Допълнителният извод в обжалваното решение, според който жалбоподателите са извършили няколко нарушения на член 101 ДФЕС с оглед на целта, не е доказан и той нарушава правото на защита на жалбоподателите, защото е изложен за първи път в това решение.

               2.

               Второто основание е изведено от обстоятелството, че при условията на евентуалност обжалваното решение е опорочено от фактически и правни грешки, както и от недостатъчни мотиви.

                           —

                           Обжалваното решение неправилно взема пред вид двукратно приходите, които са преведени от жалбоподателите на друг адресат на това решение

                           —

                           Обжалваното решение неправилно не отчита много по-ограниченото участие на жалбоподателя в сравнение с други адресати на това решение и следователно неоснователно то не предоставя на жалбоподателите правото да се ползват с по-нисък коефициент за тежест и с по.малка допълнителна сума и/или с намаление на основание на смекчаващи обстоятелства.


title: Дело T-489/07: Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Insight Direct USA/СХВП — Net Insight (Insight)

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/44

         Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Insight Direct USA/СХВП — Net Insight (Insight)
   (Дело T-489/07)
   (2008/C 64/74)
   Език, на който е подадена жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Insight Direct USA, Inc. (Tempe, Съединени американски щати) (представители: M. Gilbert и M. Moore, Solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Net Insight AB (Стокхолм, Швеция)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав от 20 септември 2007 г. по преписка R 1428/2006-2, както и отказът по заявката за всички услуги от класове 37 и 42 и за част от услугите от клас 35, и да се постанови, че процедурата следва да продължи по отношение на всички услуги, за които заявката е била публикувана,

               —

               да се осъдят СХВП и другите страни да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят тези, направени от жалбоподателя.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „Insight“ за услуги от класове 35, 36, 37 и 42 — заявка № 3 309 002

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Net Insight AB

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна национална марка и марка на Общността „NET INSIGHT“ за стоки и услуги от класове 9, 37 и 41

      Решение на отдела по споровете: частично приема и частично отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Според жалбоподателя апелативният състав погрешно е установил доминиращите и отличителните елементи на по-ранната марка и не е взел предвид всички релевантни обстоятелства при преценката на сходството на съответните стоки и услуги. Освен това, при определянето на вероятността от объркване на конфликтните марки апелативният състав не е разгледал всички релевантни обстоятелства, свързани с критерия за цялостна преценка.


title: Дело C-557/13: Решение на Съда (първи състав) от 16 април 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Hermann Lutz/Elke Bäuerle, в качеството на синдик на ECZ Autohandel GmbH (Преюдициално запитване — Регламент (ЕО) № 1346/2000 — Членове 4 и 13 — Производство по несъстоятелност — Плащане, извършено след датата на откриване на производството по несъстоятелност, въз основа на запор, наложен преди тази дата — Отменителен иск срещу действие, увреждащо интересите на кредиторите — Погасителни давностни срокове, срокове за упражняване на правото на отмяна и преклузивни срокове — Изисквания за форма при отменителен иск — Приложим закон)

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/7

         Решение на Съда (първи състав) от 16 април 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Hermann Lutz/Elke Bäuerle, в качеството на синдик на ECZ Autohandel GmbH
   (Дело C-557/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) № 1346/2000 - Членове 4 и 13 - Производство по несъстоятелност - Плащане, извършено след датата на откриване на производството по несъстоятелност, въз основа на запор, наложен преди тази дата - Отменителен иск срещу действие, увреждащо интересите на кредиторите - Погасителни давностни срокове, срокове за упражняване на правото на отмяна и преклузивни срокове - Изисквания за форма при отменителен иск - Приложим закон))
   (2015/C 198/09)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hermann Lutz

      Ответник: Elke Bäuerle, в качеството на синдик на ECZ Autohandel GmbH

      Диспозитив

               1)

               Член 13 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага към хипотезата, в която оспорваното от синдика плащане на запорирана преди откриване на производството по несъстоятелност сума е извършено едва след откриването на това производство по несъстоятелност.

               2)

               Член 13 от Регламент № 1346/2000 трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него изключение обхваща и погасителните давностни срокове, сроковете за упражняване на правото на отмяна и преклузивните срокове, предвидени от закона, който урежда оспорваното от синдика действие.

               3)

               За целите на прилагането на член 13 от Регламент № 1346/2000 изискванията за форма, които следва да се спазват при предявяването на отменителен иск, се определят от закона, който урежда оспорваното от синдика действие.

      (1)  ОВ C 15, 18.1.2014 г.


title: Дело C-409/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Verwaltungsgerichts Gießen (Германия) на 3 септември 2007 г. — Avalon Service-Online-Dienste GmbH/Wetteraukreis

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/14

         Искане за преюдициално заключение, направено от Verwaltungsgerichts Gießen (Германия) на 3 септември 2007 г. — Avalon Service-Online-Dienste GmbH/Wetteraukreis
   (Дело C-409/07)
   (2007/C 283/26)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Verwaltungsgerichts Gießen
   Страни в главното производство

      Ищец: Avalon Service-Online-Dienste GmbH

      Ответник: Wetteraukreis
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли да се тълкуват членове 43 и 49 ЕО в смисъл, че противоречат на съществуването на държавен монопол по отношение на някои хазартни игри като например залагания върху резултатите от спортни състезания, когато във въпросната държава-членка не съществува последователна и системна политика за ограничаване на хазартните игри, по-специално защото организаторите, на които е предоставена национална концесия, насърчават участието в други хазартни игри като националните лотарии и игрите в казино и защото освен това други игри със същия или по-висок риск от поставяне в зависимост като залаганията върху резултатите от определени спортни състезания (например конни надбягвания) и игралните автомати, могат да бъдат престирани като услуги от частни оференти?

               2)

               Трябва ли да се тълкуват членове 43 и 49 ЕО в смисъл, че разрешенията за организиране на залагания върху резултатите от спортни състезания, които не са ограничени в рамките на съответната национална държава и които са предоставени от публични органи на компетентните държави-членки, дават право на притежателя на разрешението, както и на негов довереник да предлагат и да изпълняват също така на територията на други държави-членки без допълнителни национални разрешения съответните предложения за сключване на договор?


title: Дело T-65/11: Решение на Общия съд от 5 юни 2013 г. — Recombined Dairy System/Комисия (Митнически съюз — Внос на концентрати на лактоглобулин с произход от Нова Зеландия — Последващо събиране на вносни мита — Искане за опрощаване на вносни мита — Член 220, параграф 2, буква б) и член 236 от Регламент (ЕИО) № 2913/92)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/66

         Решение на Общия съд от 5 юни 2013 г. — Recombined Dairy System/Комисия
   (Дело T-65/11) (1)

   (Митнически съюз - Внос на концентрати на лактоглобулин с произход от Нова Зеландия - Последващо събиране на вносни мита - Искане за опрощаване на вносни мита - Член 220, параграф 2, буква б) и член 236 от Регламент (ЕИО) № 2913/92)
   2013/C 225/145
   Език на производството: датски

      Страни

      Жалбоподател: Recombined Dairy System A/S (Horsens, Дания) (представители: T. Kristjánsson и T. Gønge, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A.-M. Caeiros, L. Keppenne и B.-R. Killmann, подпомагани от P. Dyrberg, avocat)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2010) 7692 окончателен на Комисията от 12 ноември 2010 година, с което се установява, че последващото вземане под отчет на някои вносни мита е основателно и опрощаването на тези мита не е основателно (преписка REC 03/08).

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 1, параграфи 2 и 4 от Решение C(2010) 7692 окончателен на Комисията от 12 ноември 2010 година, с което се установява, че последващото вземане под отчет на някои вносни мита е основателно и опрощаването на тези мита не е основателно (преписка REC 03/08), в частта относно вноса на концентрати на лактоглобулин 131 и 8471.

               2.

               Комисията понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Recombined Dairy System A/S.

      (1)  ОВ C 103, 2.4.2011 г.


title: Дело T-287/11: Решение на Общия съд от 4 февруари 2016 г. — Heitkamp BauHolding/Комисия (Държавни помощи — Германско данъчно законодателство относно пренасянето на загубите за следващите данъчни години (Sanierungsklausel) — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Жалба за отмяна — Лично засягане — Допустимост — Понятие за държавна помощ — Селективен характер — Естество и структура на данъчната система)

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/27

         Решение на Общия съд от 4 февруари 2016 г. — Heitkamp BauHolding/Комисия
   (Дело T-287/11) (1)

   ((Държавни помощи - Германско данъчно законодателство относно пренасянето на загубите за следващите данъчни години (Sanierungsklausel) - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Жалба за отмяна - Лично засягане - Допустимост - Понятие за държавна помощ - Селективен характер - Естество и структура на данъчната система))
   (2016/C 098/34)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Heitkamp BauHolding GmbH (Herne, Германия) (представители: първоначално W. Niemann, M. Kiera-Nöllen и S. Geringhoff, впоследствие W. Niemann, S. Geringhoff и P. Dodos, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално R. Lyal, T. Maxian Rusche и M. Adam, впоследствие R. Lyal, T. Maxian Rusche и C. Egerer)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Федерална република Германия (представители: T. Henze и K. Petersen)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/527/ЕС на Комисията от 26 януари 2011 година относно държавна помощ C 7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия Схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“) (ОВ L 235, стр. 26)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля възражението за недопустимост.

               2)

               Отхвърля жалбата като неоснователна.

               3)

               Heitkamp BauHolding GmbH понася направените от него съдебни разноски, както и две трети от направените от Европейската комисия. Комисията понася една трета от направените от нея съдебни разноски.

               4)

               Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 238, 13.8.2011 г.


title: Дело T-42/09: Жалба, подадена на 28 януари 2009 г.  — A. Loacker/СХВП — Editrice Quadratum (QUADRATUM)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/52

         Жалба, подадена на 28 януари 2009 г. — A. Loacker/СХВП — Editrice Quadratum (QUADRATUM)
   (Дело T-42/09)
   (2009/C 69/114)
   Език на жалбата италиански
   Страни

      Жалбоподател: A. Loacker SpA (Renon, Италия) (представители: V. Bilardo, C. Bacchini, M. Mazzitelli, avvocati)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Editrice Quadratum SpA (Милано, Италия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Editrice Quadratum SpA.

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „Quadratum“ за разграничаване от останалите на стоките от клас 30, заявка за регистрация № 4653481.

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка на Общността „LOACKER QUADRATINI“ за разграничаване на определени стоки от клас 30.

      Решение на отдела по споровете: Уважава частично възражението.

      Решение на апелативния състав: Уважава жалбата на заявителя на марката.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б), като и на член 73 и член 74 от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността.


title: Дело T-57/12: Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Good Luck Shipping/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката)

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/18

         Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Good Luck Shipping/Съвет
   (Дело T-57/12) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката)
   2013/C 304/31
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Good Luck Shipping LLC (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: F. Randolph, QC, M. Lester, barrister, и M. Taher, solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: V. Piessevaux и B. Driessen)

      Предмет

   Жалба за отмяна, първо, на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 71), второ, на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 11), и трето, на Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1) в частите, отнасящи се до жалбоподателя

      Диспозитив

               1.

               Отменя в частите, отнасящи се до Good Luck Shipping LLC, следните актове:

                           —

                           Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран,

                           —

                           Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран,

                           —

                           Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010.

               2.

               Запазва действието на Решение 2011/783 по отношение на Good Luck Shipping до влизането в сила на отмяната на Регламент № 267/2012.

               3.

               Съветът на Европейския съюз понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Good Luck Shipping.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.