title: Дело T-399/20: Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — Cole Haan/EUIPO — Samsøe & Samsøe Holding (Ø) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Ø“ — По-ранна международна Φигуративна марка „φ“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство между знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/35

      Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — Cole Haan/EUIPO — Samsøe & Samsøe Holding (Ø)
      (Дело T-399/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Ø“ - По-ранна международна Φигуративна марка „φ“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 349/49)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Cole Haan LLC (Грийнланд, Ню Хемпшир, Съединени щати) (представител: G. Vos, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: T. Frydendahl и A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Samsøe & Samsøe Holding A/S (Копенхаген, Дания) (представител: C. Jardorf, avocate)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 април 2020 г. (преписка R 1375/2019-4), постановено в производство по възражение със страни Samsøe & Samsøe Holding и Cole Haan

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Cole Haan LLC да понесе, освен направените от него съдебни разноски, и тези, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

                  3)

                  Samsøe & Samsøe Holding A/S понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 271, 17.8.2020 г.


title: Дело T-488/20: Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — Guerlain/EUIPO (Форма на продълговато, конусовидно и цилиндрично червило) (Марка на Европейския съюз — Заявка за триизмерна марка на Европейския съюз — Форма на продълговато, конусовидно и цилиндрично червило — Абсолютно основание за отказ — Отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/36

      Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — Guerlain/EUIPO (Форма на продълговато, конусовидно и цилиндрично червило)
      (Дело T-488/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за триизмерна марка на Европейския съюз - Форма на продълговато, конусовидно и цилиндрично червило - Абсолютно основание за отказ - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 349/50)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Guerlain (Париж, Франция) (представител: T. de Haan, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: S. Pétrequin, A. Folliard-Monguiral и V. Ruzek)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 2 юни 2020 г. (преписка R 2292/2019-1) относно заявка за регистрация на триизмерен знак във формата на продълговато, конусовидно и цилиндрично червило като марка на Европейския съюз.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 2 юни 2020 г. (преписка R 2292/2019-1).

                  2)

                  Осъжда EUIPO да заплати съдебните разноски, включително необходимите разноски, направени от Guerlain за целите на производството пред апелативния състав на EUIPO.

         (1)  ОВ C 320, 28.9.2020 г.


title: Дело T-622/20: Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — Aldi/EUIPO (Cachet) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Cachet“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/37

      Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — Aldi/EUIPO (Cachet)
      (Дело T-622/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Cachet“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 349/52)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Aldi GmbH & Co. KG (Мюлхайм ан дер Рур, Германия) (представители: N. Lützenrath, C. Fürsen и M. Minkner, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Śliwińska и D. Hanf)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 11 август 2020 г. (преписка R 452/2020-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Cachet“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 11 август 2020 г. (преписка R 452/2020-4) в частта му относно „хигиенни продукти за медицинска употреба“, посочени в заявката за марка.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Aldi GmbH & Co. KG и EUIPO понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 399, 23.11.2020 г.


title: Дело T-740/20: Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — Arnautu/Парламент („Институционално право — Правна уредба, свързана с разноските и надбавките на членовете на Европейския парламент — Надбавки за парламентарни сътрудници — Връщане на недължимо платени суми — Възражение за незаконосъобразност — Право на защита — Грешка в преценката“)

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/38

      Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — Arnautu/Парламент
      (Дело T-740/20) (1)

      („Институционално право - Правна уредба, свързана с разноските и надбавките на членовете на Европейския парламент - Надбавки за парламентарни сътрудници - Връщане на недължимо платени суми - Възражение за незаконосъобразност - Право на защита - Грешка в преценката“)
      (2021/C 349/53)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Marie-Christine Arnautu (Париж, Франция) (представител: F. Wagner, avocat)

         Ответник: Европейски парламент (представители: N. Görlitz, T. Lazian и M. Ecker)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, първо, на решението на генералния секретар на Парламента от 21 септември 2020 година, с което се разпорежда жалбоподателката да върне недължимо платената ѝ сума от 87 203,46 EUR като надбавка за парламентарни сътрудници, и второ, на съответното дебитно известие от 22 октомври 2020 г.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Г-жа Marie-Christine Arnautu понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и разноските, направени от Европейския парламент.

         (1)  ОВ C 44, 8.2.2021 г.


title: Дело T-749/20: Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — Veronese/EUIPO — Veronese Design Company (VERONESE) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „VERONESE“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „VERONESE“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) и член 60, параграф 1, буква а) от Регламент(ЕС) 2017/1001) — Решение, прието след отмяната на предходно решение от Общия съд — Член 72, параграф 6 от Регламент 2017/1001 — Сила на пресъдено нещо)

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/38

      Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — Veronese/EUIPO — Veronese Design Company (VERONESE)
      (Дело T-749/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „VERONESE“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „VERONESE“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) и член 60, параграф 1, буква а) от Регламент(ЕС) 2017/1001) - Решение, прието след отмяната на предходно решение от Общия съд - Член 72, параграф 6 от Регламент 2017/1001 - Сила на пресъдено нещо)
      (2021/C 349/54)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Veronese (Париж, Франция) (представител: S. Herrburger, avocate)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Veronese Design Company Ltd (Коулун, Хонг Конг) (представител: B. Lafont, avocate)

         Предмет

      Жалба, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 26 октомври 2020 г. (преписка R-1951/2020-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Veronese и Veronese Design Company

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Veronese да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 44, 8.2.2021 г.


title: Дело T-389/21: Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — Landesbank Baden—Württemberg/ЕСП

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/39

      Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — Landesbank Baden—Württemberg/ЕСП
      (Дело T-389/21)
      (2021/C 349/55)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Landesbank Baden—Württemberg (Щутгарт, Германия) (представители: H. Berger и M. Weber, Rechtsanwälte)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 14 април 2021 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2021 г. (SRB/ES/2021/22), включително приложенията към него, доколкото обжалваното решение и приложения I, II и III се отнасят до вноската на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

            При условията на евентуалност, ако Общият съд приеме, че поради използването от ответника не на официалния език, който трябва, обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно и следователно жалбата за отмяна е недопустима поради липсата на предмет, жалбоподателят моли Общия съд

                  —

                  да приеме за установено, че обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно, доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага десет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: решението нарушава член 81, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 806/2014 (1) във връзка с член 3 от Регламент № 1 на Съвета от 15 април 1958 г. (2), защото не е съставено на приложимия за жалбоподателя официален език — немски.

                  2.

                  Второ основание: решението нарушава задължението за мотивиране, залегнало в член 296, параграф 2 ДФЕС и в член 41, параграф 1 и параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), защото на редица места в това решение липсват мотиви, включително по-специално при упражняването от ответника на множество предоставени по закон дискреционни правомощия, и също така не са оповестени данните на останалите институции.

                  3.

                  Трето основание: решението нарушава изискването за ефективни правни средства за защита съгласно член 47, параграф 1 от Хартата, защото проверката по съдебен ред на решението е практически невъзможна, а това накърнява ефективните правни средства за защита на жалбоподателя.

                  4.

                  Четвърто основание: членове 4—9 и приложение I към Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 (3), в изменената с Делегиран регламент (ЕС) 2016/1434 (4) редакция (наричан по-нататък „Делегираният регламент“), нарушават право с по-висок ранг, защото правят проверката по съдебен ред на решението практически невъзможна, а това накърнява ефективните правни средства за защита на жалбоподателя.

                  5.

                  Пето основание: член 7, параграф 4, второ изречение от Делегирания регламент нарушава право с по-висок ранг, защото допуска обективно нецелесъобразна и несъразмерна диференциация между членовете на дадена институционална защитна схема (наричана по-нататък „ИЗС“), както и релативизиране на индикатора на ИЗС.

                  6.

                  Шесто основание: решението нарушава и член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013 (5), както и изискването за определяне на вноската в съответствие с риска, защото в случая на жалбоподателя прилага множител от 5/9 за индикатора на ИЗС. Поради широкия защитен ефект на ИЗС диференциацията между институциите на равнище индикатор на ИЗС била в разрез със схемата и била произволна.

                  7.

                  Седмо основание: членове 6, 7 и 9 и приложение I към Делегирания регламент нарушават право с по-висок ранг, по-специално защото нарушават изискването за определяне на вноската в съответствие с риска, принципа на пропорционалност и изискването за пълно отчитане на фактическата обстановка.

                  8.

                  Осмо основание: решението нарушава свободата на стопанска инициатива на жалбоподателя съгласно член 16 от Хартата и принципа на пропорционалност, защото множителите за корекция за риск, които са в основата на това решение, не са съобразени с рисковия профил на жалбоподателя, който е по-добър от средния.

                  9.

                  Девето основание: решението нарушава членове 16 и 20 от Хартата, както и принципа на пропорционалност и правото на добра администрация поради явни грешки при упражняването от ответника на множество дискреционни правомощия.

                  10.

                  Десето основание: член 20, параграф 1, първо и второ изречение от Делегирания регламент нарушава член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС (6), както и изискването за определяне на вноската в съответствие с риска.

         (1)  Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1).

         (2)  Регламент № 1 за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (ОВ 1958 г., 17, стр. 385; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 3).

         (3)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).

         (4)  Делегиран регламент (ЕС) 2016/1434 на Комисията от 14 декември 2015 година за поправка на Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 233, 2016 г., стр. 1).

         (5)  Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1).

         (6)  Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 2014 г., стр. 190).


title: Дело T-390/21: Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — DZ Bank/ЕСП

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/41

      Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — DZ Bank/ЕСП
      (Дело T-390/21)
      (2021/C 349/56)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: H. Berger и M. Weber, Rechtsanwälte)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 14 април 2021 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2021 г. (SRB/ES/2021/22), включително приложенията към него, доколкото обжалваното решение и приложения I, II и III се отнасят до вноската на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

            При условията на евентуалност, ако Общият съд приеме, че поради използването от ответника не на официалния език, който трябва, обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно и следователно жалбата за отмяна е недопустима поради липсата на предмет, жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да приеме за установено, че обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно, доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата са изложени десет основания, които по същество съвпадат или са сходни с изложените в жалбата по дело T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП.


title: Дело T-391/21: Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — Deutsche Kreditbank/ЕСП

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/41

      Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — Deutsche Kreditbank/ЕСП
      (Дело T-391/21)
      (2021/C 349/57)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Kreditbank AG (Берлин, Германия) (представители: H. Berger и M. Weber, Rechtsanwälte)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 14 април 2021 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2021 г. (SRB/ES/2021/22), включително приложенията към него, доколкото обжалваното решение и приложения I, II и III се отнасят до вноската на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

            При условията на евентуалност, ако Общият съд приеме, че поради използването от ответника не на официалния език, който трябва, обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно и следователно жалбата за отмяна е недопустима поради липсата на предмет, жалбоподателят моли Общия съд

                  —

                  да приеме за установено, че обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно, доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага осем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: решението нарушава член 81, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 806/2014 (1) във връзка с член 3 от Регламент № 1 на Съвета от 15 април 1958 г. (2), защото не е съставено на приложимия за жалбоподателя официален език — немски.

                  2.

                  Второ основание: решението нарушава задължението за мотивиране, залегнало в член 296, параграф 2 ДФЕС и в член 41, параграф 1 и параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), защото на редица места в това решение липсват мотиви, включително по-специално при упражняването от ответника на множество предоставени по закон дискреционни правомощия, и също така не са оповестени данните на останалите институции.

                  3.

                  Трето основание: решението нарушава изискването за ефективни правни средства за защита съгласно член 47, параграф 1 от Хартата, защото проверката по съдебен ред на решението е практически невъзможна, а това накърнява ефективните правни средства за защита на жалбоподателя.

                  4.

                  Четвърто основание: членове 4—9 и приложение I към Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 (3), в изменената с Делегиран регламент (ЕС) 2016/1434 (4) редакция (наричан по-нататък „Делегираният регламент“), нарушават право с по-висок ранг, защото правят проверката по съдебен ред на решението практически невъзможна, а това накърнява ефективните правни средства за защита на жалбоподателя.

                  5.

                  Пето основание: членове 6, 7 и 9 и приложение I към Делегирания регламент нарушават право с по-висок ранг, по-специално защото нарушават изискването за определяне на вноската в съответствие с риска, принципа на пропорционалност и изискването за пълно отчитане на фактическата обстановка.

                  6.

                  Шесто основание: решението нарушава свободата на стопанска инициатива на жалбоподателя съгласно член 16 от Хартата и принципа на пропорционалност, защото множителите за корекция за риск, които са в основата на това решение, не са съобразени с рисковия профил на жалбоподателя, който е по-добър от средния.

                  7.

                  Седмо основание: решението нарушава членове 16 и 20 от Хартата, както и принципа на пропорционалност и правото на добра администрация поради явни грешки при упражняването от ответника на множество дискреционни правомощия.

                  8.

                  Осмо основание: член 20, параграф 1, първо и второ изречение от Делегирания регламент нарушава член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС (5), както и изискването за определяне на вноската в съответствие с риска.

         (1)  Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1).

         (2)  Регламент № 1 за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (ОВ 1958 г., 17, стр. 385; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 3).

         (3)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).

         (4)  Делегиран регламент (ЕС) 2016/1434 на Комисията от 14 декември 2015 година за поправка на Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 233, 2016 г., стр. 1).

         (5)  Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 2014 г., стр. 190).


title: Дело T-392/21: Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale/ЕСП

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/43

      Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale/ЕСП
      (Дело T-392/21)
      (2021/C 349/58)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: H. Berger и M. Weber, Rechtsanwälte)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 14 април 2021 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2021 г. (SRB/ES/2021/22), включително приложенията към него, доколкото обжалваното решение и приложения I, II и III се отнасят до вноската на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

            При условията на евентуалност, ако Общият съд приеме, че поради използването от ответника не на официалния език, който трябва, обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно и следователно жалбата за отмяна е недопустима поради липсата на предмет, жалбоподателят моли Общия съд

                  —

                  да приеме за установено, че обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно, доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата са изложени десет основания, които по същество съвпадат или са сходни с изложените в жалбата по дело T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП.


title: Дело T-393/21: Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — Max Heinr. Sutor/ЕСП

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/43

      Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — Max Heinr. Sutor/ЕСП
      (Дело T-393/21)
      (2021/C 349/59)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Max Heinr. Sutor OHG (Хамбург, Германия) (представители: A. Glos, M. Rätz и T. Kreft, Rechtsanwälte)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 14 април 2021 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2021 г. (SRB/ES/2021/22), доколкото това решение се отнася до жалбоподателя, включително съобщението на ответника от 14 април 2021 г., което разяснява горното решение и се отнася до жалбоподателя във връзка с данните за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2021 г. (SRB/ES/2021/24),

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага следните основания.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 5, параграф 1, буква д) от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 (1), защото при изчисляването на дължимата банкова такса за 2021 г. ответникът не е изключил парите на клиенти, управлявани от жалбоподателя като доверителна собственост. Член 5, параграф 1 буква д) от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 бил приложим поне по аналогия спрямо тези защитени при хипотеза на несъстоятелност пари на клиенти.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на принципа на пропорционалност съгласно член 70, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕС) № 806/2014 (2) във връзка с член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС (3), доколкото решението определя 100 пъти по-висока банкова такса, въз основа само на удостоверените от жалбоподателя в счетоводния баланс безрискови задължения на доверителна основа.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на принципа на равно третиране, защото решението третира жалбоподателя различно от кредитните институции, националните счетоводни стандарти на които не изискват удостоверяване на задълженията на доверителна основа или прилагат счетоводните правила на IFRS, както и от инвестиционните дружества, които управляват пари на клиенти, като това различно третиране не било обективно оправдано.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), тъй като включването на безрисковите задължения на доверителна основа в основата за изчисляване води до увеличение на банковата такса на жалбоподателя за 2021 г. с фактор 100, без това да е оправдано.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на член 49 във връзка с член 54 ДФЕС, защото решението ограничава свободата на стопанска инициатива на жалбоподателя в държавата членка на основното му място на дейност, като това ограничение е несъразмерно и дискриминира жалбоподателя спрямо кредитни институции в други държави членки.

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на член 17, параграфи 3 и 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63, защото при определянето на дължимата за 2021 г. годишна вноска ответникът не е взел предвид отчетните данни за 2018—2020 години на вноска, впоследствие преработени от жалбоподателя, и не е намалил съответно банковата такса на жалбоподателя за 2021 г.

                  7.

                  Седмо основание: нарушение на правото на изслушване съгласно член 41, параграф 1 и параграф 2, буква а) от Хартата, защото на жалбоподателя реално е предоставен реално срок от само три дни, за да провери — в рамките на консултирането — проекта за индивидуално съобщение за събирането на банковата такса за 2021 и да изпрати коментари на ответника.

                  8.

                  Осмо основание: нарушение на член 41, параграф 1 и параграф 2, буква в) от Хартата и на член 296, параграф 2 ДФЕС, защото мотивите на обжалваното решение не позволяват на жалбоподателя да провери размера на неговата вноска.

                  9.

                  Девето основание: нарушение на принципа на ефективни правни средства за защита, залегнал в член 47, параграф 1 от Хартата, защото мотивите не дават възможност да провери дали е целесъобразно да сезира компетентния съд.

                  10.

                  Десето основание (субсидиарно): невалидност на членове 4—7 и 9 и приложение I от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63, понеже с оглед на взаимозависимостта на вноските и изхождането от поверителни данни на трети лица те задължават ответника да издаде решение, което нарушава задължението за мотивиране.

                  11.

                  Единадесето основание (субсидиарно): невалидност на членове 4—7 и 9 и приложение I от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 поради нарушение на изискването за ефективни правни средства за защита, залегнало в член 47, параграф 1 от Хартата.

                  12.

                  Дванадесето основание (субсидиарно): невалидност на основата за изчисляване съгласно член 14, параграф 2 във връзка с член 3, точка 11 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 поради нарушение на член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС и на принципа на равно третиране.

                  13.

                  Тринадесето основание (субсидиарно): невалидност на основата за изчисляване съгласно член 14, параграф 2 във връзка с член 3, точка 11 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 поради нарушение на член 16 от Хартата.

                  14.

                  Четиринадесето основание (субсидиарно): невалидност на основата за изчисляване съгласно член 14, параграф 2 във връзка с член 3, точка 11 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 поради нарушение на член 49 във връзка с член 54 ДФЕС.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).

         (2)  Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1).

         (3)  Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ, L 173, 2014 г., стр. 190).


title: Дело T-394/21: Жалба, подадена на 6 юли 2021 г. — Bayerische Landesbank/ЕСП

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/45

      Жалба, подадена на 6 юли 2021 г. — Bayerische Landesbank/ЕСП
      (Дело T-394/21)
      (2021/C 349/60)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Bayerische Landesbank (Мюнхен, Германия) (представители: H. Berger и M. Weber, Rechtsanwälte)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 14 април 2021 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2021 г. (SRB/ES/2021/22), включително приложенията към него, доколкото обжалваното решение и приложения I, II и III се отнасят до вноската на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

            При условията на евентуалност, ако Общият съд приеме, че поради използването от ответника не на официалния език, който трябва, обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно и следователно жалбата за отмяна е недопустима поради липсата на предмет, жалбоподателят моли Общия съд

                  —

                  да приеме за установено, че обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно, доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата са изложени десет основания, които по същество съвпадат или са сходни с изложените в жалбата по дело T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП.


title: Дело T-395/21: Жалба, подадена на 6 юли 2021 г. — DZ Hyp/ЕСП

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/46

      Жалба, подадена на 6 юли 2021 г. — DZ Hyp/ЕСП
      (Дело T-395/21)
      (2021/C 349/61)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: DZ Hyp AG (Хамбург, Германия) (представители: H. Berger и M. Weber, Rechtsanwälte)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 14 април 2021 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2021 г. (SRB/ES/2021/22), включително приложенията към него, доколкото обжалваното решение и приложения I, II и III се отнасят до вноската на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

            При условията на евентуалност, ако Общият съд приеме, че поради използването от ответника не на официалния език, който трябва, обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно и следователно жалбата за отмяна е недопустима поради липсата на предмет, жалбоподателят моли Общия съд

                  —

                  да приеме за установено, че обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно, доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата са изложени десет основания, които по същество съвпадат или са сходни с изложените в жалбата по дело T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП.


title: Дело T-396/21: Жалба, подадена на 7 юли 2021 г. — Deutsche Bank/ЕСП

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/46

      Жалба, подадена на 7 юли 2021 г. — Deutsche Bank/ЕСП
      (Дело T-396/21)
      (2021/C 349/62)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Bank (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: H. Berger и M. Weber, Rechtsanwälte)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 14 април 2021 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2021 г. (SRB/ES/2021/22), включително приложенията към него, доколкото обжалваното решение и приложения I, II и III се отнасят до вноската на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага осем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: решението нарушава задължението за мотивиране, залегнало в член 296, параграф 2 ДФЕС и в член 41, параграф 1 и параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), защото на редица места в това решение липсват мотиви, включително по-специално при упражняването от ответника на множество предоставени по закон дискреционни правомощия, и също така не са оповестени данните на останалите институции.

                  2.

                  Второ основание: решението нарушава изискването за ефективни правни средства за защита съгласно член 47, параграф 1 от Хартата, защото проверката по съдебен ред на решението е практически невъзможна, а това накърнява ефективните правни средства за защита на жалбоподателя.

                  3.

                  Трето основание: членове 4—9 и приложение I към Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 (1), в изменената с Делегиран регламент (ЕС) 2016/1434 (2) редакция (наричан по-нататък „Делегираният регламент“), нарушават право с по-висок ранг, защото правят проверката по съдебен ред на решението практически невъзможна, а това накърнява ефективните правни средства за защита на жалбоподателя.

                  4.

                  Четвърто основание: решението нарушава член 4 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/81 (3) във връзка с член 69, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 806/2014 (4) (наричан по-нататък „Регламентът за ЕМП“), защото годишното целево равнище не е определено въз основа на размера на гарантираните депозити към началния момент на срока на натрупване; при условията на евентуалност се твърди, че член 69, параграф 1 от Регламента за ЕМП нарушава право с по-висок ранг.

                  5.

                  Пето основание: членове 6, 7 и 9 и приложение I към Делегирания регламент нарушават право с по-висок ранг, по-специално защото нарушават изискването за определяне на вноската в съответствие с риска, принципа на пропорционалност и изискването за пълно отчитане на фактическата обстановка.

                  6.

                  Шесто основание: решението нарушава свободата на стопанска инициатива на жалбоподателя съгласно член 16 от Хартата и принципа на пропорционалност, защото множителите за корекция за риск, които са в основата на това решение, не са съобразени с много високия капацитет на жалбоподателя да покрива загуби, а оттам и значително по-малкия риск за прибягване до Единния фонд за преструктуриране в случай на преструктуриране на жалбоподателя.

                  7.

                  Седмо основание: решението нарушава членове 16 и 20 от Хартата, както и принципа на пропорционалност и правото на добра администрация поради явни грешки при упражняването от ответника на множество дискреционни правомощия.

                  8.

                  Осмо основание: член 20, параграф 1, първо и второ изречение от Делегирания регламент нарушава член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС (5), както и изискването за определяне на вноската в съответствие с риска.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).

         (2)  Делегиран регламент (ЕС) 2016/1434 на Комисията от 14 декември 2015 година за поправка на Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 233, 2016 г., стр. 1).

         (3)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/81 на Съвета от 19 декември 2014 година за определяне на еднообразни условия за прилагане на Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране (ОВ L 15, 2015 г., стр 1).

         (4)  Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1).

         (5)  Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 2014 г., стр. 190).


title: Дело T-404/21: Жалба, подадена на 8 юли 2021 г. — DVB Bank/ЕСП

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/48

      Жалба, подадена на 8 юли 2021 г. — DVB Bank/ЕСП
      (Дело T-404/21)
      (2021/C 349/63)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: DVB Bank SE (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: H. Berger и M. Weber, Rechtsanwälte)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 14 април 2021 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2021 г. (SRB/ES/2021/22), включително приложенията към него, доколкото обжалваното решение и приложения I, II и III се отнасят до вноската на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

            При условията на евентуалност, ако Общият съд приеме, че поради използването от ответника не на официалния език, който трябва, обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно и следователно жалбата за отмяна е недопустима поради липсата на предмет, жалбоподателят моли Общия съд

                  —

                  да приеме за установено, че обжалваното решение, правно погледнато, е нищожно, доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата са изложени десет основания, които по същество съвпадат или са сходни с изложените в жалбата по дело T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП.


title: Дело T-434/21: Жалба, подадена на 17 юли 2021 г. — TO/ЕАОС

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/48

      Жалба, подадена на 17 юли 2021 г. — TO/ЕАОС
      (Дело T-434/21)
      (2021/C 349/64)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: TO (представител: É. Boigelot, avocat)

         Ответник: Европейска агенция за околна среда (ЕАОС)

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ЕАОС от 21 септември 2020 г., доколкото последната, след като е взела решение да удовлетвори искането за получаване обратно на обезщетението за настаняване, което е било погрешно приспаднато от ЕАОС при изплащането на дължимите суми по сила на решението на Общия съд на ЕС от 11 юни 2019 г. по дело T-462/17, въпреки всичко е решила — и в тази именно част се обжалва решението — да откаже да разглежда по-нататък другите искания, които жалбоподателят е формулирал по-точно в изпратено на 16 септември по електронна поща писмо, спомената изрично в обжалваното решение, и които се отнасят, освен до възстановяването на неправилно приспаднатото обезщетение за настаняване, също и до

                              —

                              все още дължимата значителна част от възнаграждението — което обаче не е още определено поради липсата на подробен разбор — заедно с лихвите върху обезщетението за уволнение, считано от 22 септември 2016 г., а от деня на произнасяне на съдебното решение и върху присъдените суми до деня на действителното изплащане,

                              —

                              подробен разбор за дължимите главни суми, лихвите, свързаните плащания и вече изплатените на жалбоподателя суми, които трябва приоритетно да се отнесат към лихвите и свързаните плащания, а впоследствие и към главните суми, и

                              —

                              обезщетение за допуснатата служебна грешка, състояща се, от една страна, в нарушаването на предоставената от Общия съд поверителност по отношение на жалбоподателя, тъй като новият работодател е бил уведомен за спора с ЕАОС чрез фиша за възнаграждение за август 2019 г., възпроизвеждащ кредитните и дебитните салда, и от друга страна, в отказа да му предостави кореспонденцията с неговия тогавашен правен съветник както преди, така и след произнасянето на съдебното решение,

                  —

                  да отмени възприетото от ЕАОС решение посредством обжалваното решение да откаже да изпълни решението на Общия съд от 11 юни 2019 г. по дело T-462/17, предвид направено по-горе оспорване във връзка с главната сума, лихвите и свързаните плащания,

                  —

                  да осигури пълното изпълнение на решението на Общия съд от 11 юни 2019 г. по дело T-462/17 по отношение на главните суми, лихвите и свързаните плащания, както и получаването на пълно обезщетение за щетите, които е понесъл и ще понесе поради самото приемане на обжалваното решение и неговото изпълнение, като ЕАОС му заплати:

                              —

                              сумата, представляваща обезщетение за предизвестие, която тя е осъдена да заплати, както и намаленото до 2 950 EUR обезщетение за настаняване, ако то въпреки всичко вече не е изплатено, като върху тези суми се начислят лихви, считано от 22 септември 2016 г.,

                              —

                              сумата от 20 000 EUR като еднократно обезщетение за щетите, понесени от оповестяването пред трети лица на неговите лични данни, както и поради нарушаването на правилата за поверителност, по-специално пред настоящия работодател на жалбоподателя,

                              —

                              сумата от 20 000 EUR като еднократно обезщетение за щетите, понесени от отказа да му се предостави кореспонденцията с неговия правен съветник както преди, така и след произнасянето на съдебното решение,

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички разноски в съответствие с член 134 от Процедурния правилник на Общия съд на Европейския съюз.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на своята жалба.

                  1.

                  Първото основание е изведено от нарушаването на член 266 ДФЕС, както и на принципите на добросъвестност и на добра администрация, тъй като ЕАОС не е предприела мерките, които са в полза на жалбоподателя, за да изпълни решението на Общия съд.

                  2.

                  Второ основание е изведено от нарушаването на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), от нарушаването на задължението за мотивиране и на принципа за полагане на грижи.

                  3.

                  Трето основание е изведено от новото нарушаване на личните данни на жалбоподателя, което е утежняващо обстоятелство спрямо първото съдебно решение, погазващо членове 7 и 8 от Хартата и член 12 от Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


title: Дело T-435/21: Жалба, подадена на 16 юли 2021 г. — TK/Комисия

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/49

      Жалба, подадена на 16 юли 2021 г. — TK/Комисия
      (Дело T-435/21)
      (2021/C 349/65)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: TK (представител: S. Orlandi, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени решението за неговото неповишаване в степен AD 15 в рамките на процедурата по повишаване за 2020 г.,

                  —

                  да отмени решенията за повишаване в степен AD 15 на длъжностните лица, посочени в списъка на длъжностните лица, повишени в рамките на процедурата по повишаване за 2020 г.,

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е изведено от нарушения на задължението за мотивиране, на член 45 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на принципа на равно третиране. Жалбоподателят повдига и възражение за незаконосъобразност на Решение на Комисията SEC (2007) 605 от 10 май 2007 г. относно принципите и процедурите, приложими към повишаването на служителите на висши ръководни длъжности, с мотива, че в него не е предвидено разглеждане на жалбите от орган, различен от консултативния комитет за повишаване на служителите на висши ръководни длъжности. Освен това жалбоподателят изтъква, че този комитет би трябвало да разполага с възможността да уважи жалба, без да е ограничен от квотите за повишаване, които са изчерпани в момента на изготвянето на списъка на повишените длъжностни лица.

                  2.

                  Второто основание е изведено от явна грешка в преценката. В тази връзка жалбоподателят сочи набор от обективни индиции, свързани по-конкретно с прослуженото време и точките за заслуги, и счита, че този набор от индиции доказва липсата на основателност на обжалваното решение.


title: Дело C-168/20: Решение на Съда (трети състав) от 11 ноември 2021 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales — Обединеното кралство) — BJ, в качеството на синдик на г-н M, OV, в качеството на синдик на г-н M/г-жа M, MH, ILA, г-н М (Преюдициално запитване — Свободно движение на хора — Гражданство на Съюза — Член 21 ДФЕС — Свобода на установяване — Член 49 ДФЕС — Равно третиране — Директива 2004/38/ЕО — Член 24, параграф 1 — Правна уредба на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, която за отделянето, поначало пълно и автоматично, от масата на несъстоятелността на пенсионни права по договорна пенсионна схема изисква одобрение за данъчни цели на конкретната договорна пенсионна схема — Налагане на това изискване в производство по несъстоятелност по отношение на гражданин на Съюза, упражнил правото си на свободно движение, за да осъществява за постоянно дейност като самостоятелно заето лице в Обединеното кралство — Пенсионни права, които този гражданин на Съюза черпи от договорна пенсионна схема, учредена и одобрена за данъчни цели в неговата държава членка на произход — Изключване на отделянето от масата на несъстоятелността на тези пенсионни права — Прилагане по отношение на посочените пенсионни права на режим на отделяне от масата на несъстоятелността, който е значително по-неблагоприятен за несъстоятелния)

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/7

      Решение на Съда (трети състав) от 11 ноември 2021 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales — Обединеното кралство) — BJ, в качеството на синдик на г-н M, OV, в качеството на синдик на г-н M/г-жа M, MH, ILA, г-н М
      (Дело C-168/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно движение на хора - Гражданство на Съюза - Член 21 ДФЕС - Свобода на установяване - Член 49 ДФЕС - Равно третиране - Директива 2004/38/ЕО - Член 24, параграф 1 - Правна уредба на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, която за отделянето, поначало пълно и автоматично, от масата на несъстоятелността на пенсионни права по договорна пенсионна схема изисква одобрение за данъчни цели на конкретната договорна пенсионна схема - Налагане на това изискване в производство по несъстоятелност по отношение на гражданин на Съюза, упражнил правото си на свободно движение, за да осъществява за постоянно дейност като самостоятелно заето лице в Обединеното кралство - Пенсионни права, които този гражданин на Съюза черпи от договорна пенсионна схема, учредена и одобрена за данъчни цели в неговата държава членка на произход - Изключване на отделянето от масата на несъстоятелността на тези пенсионни права - Прилагане по отношение на посочените пенсионни права на режим на отделяне от масата на несъстоятелността, който е значително по-неблагоприятен за несъстоятелния)
      (2022/C 11/09)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list)

         Страни в главното производство

         Ищци: BJ, в качеството на синдик на г-н M, OV, в качеството на синдик на г-н M

         Ответници: г-жа M, MH, ILA, г-н М

         Диспозитив

      Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна норма на държава членка, която за отделянето, поначало пълно и автоматично, от масата на несъстоятелността на пенсионни права по договорна пенсионна схема изисква в момента на откриване на производството по несъстоятелност съответната схема да е била одобрена за данъчни цели в тази държава, когато това изискване се налага в случай, че гражданин на Съюза, който преди откриването на производството във връзка с неговата несъстоятелност е упражнил правото си на свободно движение, като се е установил за постоянно в същата тази държава, за да упражнява в нея икономическа дейност като самостоятелно заето лице, черпи пенсионни права от договорна пенсионна схема, учредена и одобрена за данъчни цели в неговата държава членка на произход, освен ако ограничаването на свободата на установяване, съдържащо се в посочената национална норма, е оправдано, поради това че отговаря на императивно съображение от общ интерес, в състояние е да гарантира осъществяването на преследваната с нея цел и не надхвърля необходимото за постигането ѝ.

         (1)  ОВ C 262, 10.8.2020 г.


title: Дело C-611/21 P: Жалба, подадена на 20 септември 2021 г. от Lajos Bese срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 5 юли 2021 г. по дело T-128/21, Bese/EUIPO — Mixtec (rubyred CRANBERRY)

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/6

      Жалба, подадена на 20 септември 2021 г. от Lajos Bese срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 5 юли 2021 г. по дело T-128/21, Bese/EUIPO — Mixtec (rubyred CRANBERRY)
      (Дело C-611/21 P)
      (2022/C 191/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lajos Bese

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 11 февруари 2022 г. заместник-председателят на Съда постановява, че жалбата се отхвърля като недопустима и г-н Lajos Bese трябва да понесе направените от него съдебните разноски.


title: Дело C-50/22: Преюдициално запитване от Cour d'appel de Paris (Франция), постъпило на 25 януари 2022 г. — SOGEFINANCEMENT/RW, UV

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/12

      Преюдициално запитване от Cour d'appel de Paris (Франция), постъпило на 25 януари 2022 г. — SOGEFINANCEMENT/RW, UV
      (Дело C-50/22)
      (2022/C 191/16)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel de Paris

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SOGEFINANCEMENT

         Ответници: RW, UV

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли принципът на ефективност на санкцията, произтичащ от член 23 от Директива 2008/48/ЕО (1) — с оглед на принципите на правна сигурност и на процесуална автономия на държавите членки — съдът да приложи служебно разпоредба от вътрешното право, произтичаща от член 14 от тази директива, чието неспазване във вътрешното право се санкционира с недействителност на договора, след изтичането на петгодишния давностен срок, предоставен на потребителя, за да поиска обявяването на договора за кредит за недействителен по исков ред или с възражение?

                  2)

                  Допуска ли принципът на ефективност на санкцията, произтичащ от член 23 от Директива 2008/48/ЕО — с оглед на принципите на правна сигурност, на процесуална автономия на държавите членки и на диспозитивното начало — съдът да обяви договора за кредит за недействителен, след като е приложил служебно разпоредба от вътрешното право, произтичаща от член 14 от тази директива, без потребителят да е поискал или поне да е дал съгласието си за такова обявяване на недействителност?

         (1)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, 2008 г., стp. 66).


title: Дело T-141/22: Жалба, подадена на 10 март 2022 г. — Sport1/EUIPO — SFR (SFR SPORT1)

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/35

      Жалба, подадена на 10 март 2022 г. — Sport1/EUIPO — SFR (SFR SPORT1)
      (Дело T-141/22)
      (2022/C 191/45)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sport1 GmbH (Исманинг, Германия) (представители: J. Krekel и C. Otto, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Société française du radiotéléphone — SFR (Париж, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „SFR SPORT1“ в червено, бяло и черно — заявка за регистрация № 16 161 317

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 10 декември 2021 г. по преписка R 2329/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-499/18 P: Решение на Съда (първи състав) от 6 май 2021 г. — Bayer CropScience AG, Bayer AG/Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM) и др. (Обжалване — Регламент (ЕО) № 1107/2009 — Членове 4 и 21 — Критерии за одобрение — Преразглеждане на одобрението — Продукти за растителна защита — Регламент за изпълнение (ЕС) № 485/2013 — Активни вещества клотианидин и имидаклоприд — Семена, третирани с продукти за растителна защита, съдържащи посочените активни вещества — Забрана на непрофесионалната употреба — Принцип на предпазните мерки)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/2

      Решение на Съда (първи състав) от 6 май 2021 г. — Bayer CropScience AG, Bayer AG/Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM) и др.
      (Дело C-499/18 P) (1)

      (Обжалване - Регламент (ЕО) № 1107/2009 - Членове 4 и 21 - Критерии за одобрение - Преразглеждане на одобрението - Продукти за растителна защита - Регламент за изпълнение (ЕС) № 485/2013 - Активни вещества клотианидин и имидаклоприд - Семена, третирани с продукти за растителна защита, съдържащи посочените активни вещества - Забрана на непрофесионалната употреба - Принцип на предпазните мерки)
      (2021/C 278/02)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Bayer CropScience AG, Bayer AG (представители: M. Zdzieborska, Solicitor, A. Robert, адвокат, K. Nordlander, advokat, C. Zimmermann, адвокат, и P. Harrison, solicitor)

         Други страни в производството: Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM), The National Farmers’ Union (NFU) (представители: първоначално H. Mercer, QC, и J. Robb, barrister, упълномощени от N. Winter, solicitor, а впоследствие H. Mercer, QC, J. Robb и K. Tandy, адвокат), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (представители: първоначално D. Abrahams, E. Mullier и I. de Seze, avocats, а впоследствие D. Abrahams и E. Mullier, avocats), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter, European Seed Association (ESA) (представители: първоначално P. de Jong, avocat, K. Claeyé, advocaat и E. Bertolotto, avocate, а впоследствие P. de Jong, avocat, и K. Claeyé, advocaat), Agricultural Industries Confederation Ltd (представители: първоначално P. de Jong, avocat, K. Claeyé, advocaat, и E. Bertolotto, avocate, а впоследствие J. Gaul и P. de Jong, avocats, и K. Claeyé, advocaat), Европейска комисия (представители: B. Eggers, P. Ondrůšek, X. Lewis и I. Naglis), Union nationale de l’apiculture française (UNAF) (представители: B. Fau и J.-F. Funke, avocats), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund (представители: B. Tschida и A. Willand, Rechtsanwälte), Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife — The Invertebrate Conservation Trust, Stichting Greenpeace Council (Greenpeace) (представител: B. Kloostra, advocaat), Кралство Швеция (представители: първоначално C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg и E. Karlsson, а впоследствие C. Meyer-Seitz, H. Shev и E. Karlsson)

         Встъпила страна в подкрепа на Европейската комисия: Stichting De Bijenstichting (представител: L. Smale, advocate)

         Диспозитив

                  1)

                  Обявява жалбата за недопустима, доколкото е подадена от Bayer AG.

                  2)

                  Отхвърля жалбата, доколкото е подадена от Bayer CropScience AG.

                  3)

                  Осъжда Bayer CropScience AG и Bayer AG да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Европейската комисия, Union nationale de l’apiculture française (UNAF), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife — The Invertebrate Conservation Trust и Stichting Greenpeace Council (Greenpeace).

                  4)

                  The National Farmers’ Union (NFU) и Agricultural Industries Confederation Ltd, както и Stichting De Bijenstichting понасят направените от тях съдебни разноски.

                  5)

                  Кралство Швеция понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 381, 22.10.2018 г.


title: Дело C-120/19: Решение на Съда (трети състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Х/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Purmerend (Преюдициално запитване — Вътрешен превоз на опасни товари — Директива 2008/68/ЕО — Член 5, параграф 1 — Понятие за „изискване за конструкцията“ — Забрана за предвиждане на по-строги изисквания за конструкцията — Орган на държава членка, който налага на бензиностанция да се снабдява с втечнен нефтен газ (ВНГ) само от автоцистерни съc специално термоустойчиво покритие, непредвидено в Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR) — Незаконосъобразност — Решение, което не подлежи на обжалване от правна страна от определена категория правни субекти — Строго регламентирана възможност за отмяна на такова решение в случай на явно противоречие с правото на Съюза — Принцип на правната сигурност — Принцип на ефективност)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/3

      Решение на Съда (трети състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Х/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Purmerend
      (Дело C-120/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Вътрешен превоз на опасни товари - Директива 2008/68/ЕО - Член 5, параграф 1 - Понятие за „изискване за конструкцията“ - Забрана за предвиждане на по-строги изисквания за конструкцията - Орган на държава членка, който налага на бензиностанция да се снабдява с втечнен нефтен газ (ВНГ) само от автоцистерни съc специално термоустойчиво покритие, непредвидено в Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR) - Незаконосъобразност - Решение, което не подлежи на обжалване от правна страна от определена категория правни субекти - Строго регламентирана възможност за отмяна на такова решение в случай на явно противоречие с правото на Съюза - Принцип на правната сигурност - Принцип на ефективност)
      (2021/C 278/03)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Х

         Ответник: College van burgemeester en wethouders van de gemeente Purmerend,

         при участието на: Tamoil Nederland BV

         Диспозитив

                  1)

                  Член 5, параграф 1 от Директива 2008/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно вътрешния превоз на опасни товари, изменена с Директива 2014/103/ЕС на Комисията от 21 ноември 2014 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска налагането на по-строги изисквания за конструкцията от тези, които се съдържат в приложения A и B към Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе, сключена в Женева на 30 септември 1957 г., в редакцията ѝ в сила към 1 януари 2015 г., като изискването, наложено от органите на държава членка по силата на административно решение под формата на екологично разрешително, бензиностанция да се снабдява с втечнен нефтен газ само от автоцистерни, оборудвани със специално термоустойчиво покритие като разглежданото в главното производство.

                  2)

                  Правото на Съюза, по-специално принципът на ефективност, допуска национална административнопроцесуална норма, която предвижда, че за да може противоречащо на правото на Съюза изискване, наложено с административно решение, което по принцип не подлежи на обжалване от правна страна от определена категория правни субекти, да бъде отменено поради неизпълняемостта му, ако бъде приведено в изпълнение с последващо решение, правният субект трябва да докаже, че разглежданото изискване очевидно не може, въз основа на предварителна проверка, която не оставя място за никакво съмнение, да бъде прието от гледна точка на правото на Съюза, все пак при условие че, което запитващата юрисдикция следва да провери, тази норма не се прилага толкова стриктно, че на практика да е нереалистична възможността даден правен субект да постигне действителна отмяна на разглежданото изискване.

         (1)  ОВ C 155, 6.5.2019 г.


title: Дело C-128/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Селско стопанство — Унищожаване на животни, заразени с инфекциозни заболявания — Обезщетяване на животновъдите — Задължения за уведомяване и „standstill“ — Член 108, параграф 3 ДФЕС — Понятия „съществуваща помощ“ и „нова помощ“ — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Освобождаване по категории помощи — Регламент (ЕС) № 702/2014 — Помощи de minimis — Регламент (ЕС) № 1408/2013)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/4

      Решение на Съда (четвърти състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana
      (Дело C-128/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Държавни помощи - Селско стопанство - Унищожаване на животни, заразени с инфекциозни заболявания - Обезщетяване на животновъдите - Задължения за уведомяване и „standstill“ - Член 108, параграф 3 ДФЕС - Понятия „съществуваща помощ“ и „нова помощ“ - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Освобождаване по категории помощи - Регламент (ЕС) № 702/2014 - Помощи de minimis - Регламент (ЕС) № 1408/2013)
      (2021/C 278/04)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

         Ответник: Assessorato della Salute della Regione Siciliana

         При участието на: AU

         Диспозитив

      Член 108, параграф 3 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че за въведена от държава членка мярка, предназначена да финансира в продължение на период от няколко години и в размер на 20 милиона евро, от една страна, обезщетение в полза на животновъди, които са били принудени да унищожат заразени с инфекциозни заболявания животни, и от друга страна, възнагражденията, дължими на ветеринарните лекари на свободна практика, участвали в мерките за оздравяване, трябва да се приложи предвидената в посочената разпоредба процедура за предварителен контрол, когато за тази мярка няма решение за разрешение на Европейската комисия, освен ако тя отговаря на условията, предвидени в Регламент (ЕС) № 702/2014 на Комисията от 25 юни 2014 година относно деклариране на някои категории помощи в секторите на селското и горското стопанство и в селските райони за съвместими с вътрешния пазар в приложение на членове 107 и 108 [ДФЕС], или на условията, предвидени в Регламент (ЕС) № 1408/2013 на Комисията от 18 декември 2013 година относно прилагането на членове 107 и 108 [ДФЕС] към помощта de minimis в селскостопанския сектор.

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Дело C-504/19: Решение на Съда (трети състав) от 29 април 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Banco de Portugal, Fundo de Resolução, Novo Banco SA, Sucursal en España/VR (Преюдициално запитване — Банков надзор — Оздравяване и ликвидация на кредитни институции — Директива 2001/24/ЕО — Оздравителна мярка, приета от орган на държавата членка по произход — Прехвърляне на права, активи или задължения към мостова институция — Обратно прехвърляне към кредитната институция, на която е наложена оздравителната мярка — Член 3, параграф 2 — Lex concursus — Действие на оздравителната мярка в други държави членки — Взаимно признаване — Член 32 — Последици на оздравителната мярка за висящо съдебно производство — Изключение от приложението на lex concursus — Член 47, първа алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз — Ефективна съдебна защита — Принцип на правна сигурност)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/4

      Решение на Съда (трети състав) от 29 април 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Banco de Portugal, Fundo de Resolução, Novo Banco SA, Sucursal en España/VR
      (Дело C-504/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Банков надзор - Оздравяване и ликвидация на кредитни институции - Директива 2001/24/ЕО - Оздравителна мярка, приета от орган на държавата членка по произход - Прехвърляне на права, активи или задължения към мостова институция - Обратно прехвърляне към кредитната институция, на която е наложена оздравителната мярка - Член 3, параграф 2 - Lex concursus - Действие на оздравителната мярка в други държави членки - Взаимно признаване - Член 32 - Последици на оздравителната мярка за висящо съдебно производство - Изключение от приложението на lex concursus - Член 47, първа алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз - Ефективна съдебна защита - Принцип на правна сигурност)
      (2021/C 278/05)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Banco de Portugal, Fundo de Resolução, Novo Banco SA, Sucursal en España

         Ответник: VR

         Диспозитив

      Член 3, параграф 2 и член 32 от Директива 2001/24 на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 година относно оздравяването и ликвидацията на кредитни институции, с оглед на принципа на правна сигурност и на член 47, първа алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат в исково съдебно производство, висящо в държава членка, различна от държавата членка по произход, и отнасящо се до елемент от пасива, който е отнет от кредитна институция с една първа оздравителна мярка в държавата членка по произход, да се признаят без допълнителни формалности последиците на втора оздравителна мярка, по силата на която с обратна сила, тоест считано от дата преди образуването на въпросното производство, този елемент от пасива е обратно прехвърлен на тази кредитна институция, когато вследствие на признаването им кредитната институция, на която пасивът е прехвърлен с първата мярка, губи с обратна сила качеството си на надлежен ответник в това висящо производство, което пък поставя под въпрос вече постановените в него съдебни решения в полза на ищцовата страна.

         (1)  ОВ C 363, 28.10.2019 г.


title: Дело C-505/19: Решение на Съда (голям състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wiesbaden — Германия) — WS/Bundesrepublik Deutschland (Преюдициално запитване — Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген — Член 54 — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 50 — Принцип ne bis in idem — Член 21 ДФЕС — Свободно движение на хора — Червена бюлетина на Интерпол — Директива (ЕС) 2016/680 — Законосъобразност на обработването на лични данни, съдържащи се в такава бюлетина)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/5

      Решение на Съда (голям състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wiesbaden — Германия) — WS/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-505/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген - Член 54 - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 50 - Принцип ne bis in idem - Член 21 ДФЕС - Свободно движение на хора - Червена бюлетина на Интерпол - Директива (ЕС) 2016/680 - Законосъобразност на обработването на лични данни, съдържащи се в такава бюлетина)
      (2021/C 278/06)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: WS

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Диспозитив

                  1)

                  Член 54 от Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници, подписана в Шенген на 19 юни 1990 г. и влязла в сила на 26 март 1995 г., и член 21, параграф 1 ДФЕС, разглеждани през призмата на член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат временното задържане от органите на държава, страна по Споразумението между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенно премахване на контрола по техните общи граници, подписано в Шенген на 14 юни 1985 г., или на държава членка на лице, за което по искане на трета държава Международната организация на криминалната полиция (Интерпол) е публикувала червена бюлетина, освен ако във влязъл в сила съдебен акт, приет в държава, страна по това споразумение, или в държава членка, се установи, че производството по отношение на това лице съответно в договаряща държава или в държава членка за същите деяния като тези, на които се основава посочената червена бюлетина, вече е окончателно приключило.

                  2)

                  Разпоредбите на Директива (ЕС) 2016/680 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от компетентните органи за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления или изпълнението на наказания и относно свободното движение на такива данни, и за отмяна на Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета, разглеждани през призмата на член 54 от Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген, подписана в Шенген на 19 юни 1990 г., и член 50 от Хартата на основните права, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат обработването на личните данни, съдържащи се в издадена от Международната организация на криминалната полиция (Интерпол) червена бюлетина, докато с влязъл в сила съдебен акт, приет в държава, страна по Споразумението между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенно премахване на контрола по техните общи граници, подписано в Шенген на 14 юни 1985 г., или в държава членка, не е било установено, че принципът ne bis in idem се прилага за деянията, на които се основава тази бюлетина, стига посоченото обработване да отговаря на предвидените от тази директива условия, по-специално доколкото то е необходимо за изпълнението на задача, осъществявана от компетентен орган, по смисъла на член 8, параграф 1 от споменатата директива.

                  3)

                  Петият преюдициален въпрос е недопустим.

         (1)  ОВ C 357, 21.10.2019 г.


title: Съединени дела C-551/19 P и C-552/19 P P: Решение на Съда (трети състав) от 6 май 2021 г. — ABLV Bank AS (C-551/19 P), Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA, (C-552/19 P)/Европейска централна банка (Обжалване — Икономически и паричен съюз — Банков съюз — Регламент (ЕС) № 806/2014 — Преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране (ЕМП) и Единния фонд за преструктуриране — Член 18 — Процедура за преструктуриране — Условия — Субект, който е проблемен или има вероятност да стане проблемен — Декларация от Европейската централна банка (ЕЦБ) за положение, което е проблемно или има вероятност да стане проблемно — Подготвителен акт — Неподлежащ на обжалване акт — Недопустимост)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/6

      Решение на Съда (трети състав) от 6 май 2021 г. — ABLV Bank AS (C-551/19 P), Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA, (C-552/19 P)/Европейска централна банка
      (Съединени дела C-551/19 P и C-552/19 P P) (1)

      (Обжалване - Икономически и паричен съюз - Банков съюз - Регламент (ЕС) № 806/2014 - Преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране (ЕМП) и Единния фонд за преструктуриране - Член 18 - Процедура за преструктуриране - Условия - Субект, който е проблемен или има вероятност да стане проблемен - Декларация от Европейската централна банка (ЕЦБ) за положение, което е проблемно или има вероятност да стане проблемно - Подготвителен акт - Неподлежащ на обжалване акт - Недопустимост)
      (2021/C 278/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: ABLV Bank AS (C-551/19 P), Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA, (C-552/19 P) (представители: първоначално O. Behrends и M. Kirchner, Rechtsanwälte, а впоследствие O. Behrends)

         Друга страна в производството: Европейска централна банка (представители: първоначално E. Koupepidou и G. Marafioti, подпомагани от J. Rodríguez Cárcamo, abogado, а впоследствие E. Koupepidou, G. Marafioti и R. Ugena)

         Встъпила страна в подкрепа на Европейската централна банка: Европейска комисия (представители: първоначално D. Triantafyllou, A. Nijenhuis, K.-P. Wojcik и A. Steiblytė, а впоследствие D. Triantafyllou, A. Nijenhuis и A. Steiblytė)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбите.

                  2)

                  Отхвърля исканията на Европейската комисия Съдът да замени съображенията, изложени в точка 34 от определенията на Общия съд на Европейския съюз от 6 май 2019 г., ABLV Bank/ЕЦБ (T-281/18, EU:T:2019:296), и от 6 май 2019 г., Bernis и др./ЕЦБ (T-283/18, непубликувано, EU:T:2019:295), които са предмет на жалбите, като недопустими.

                  3)

                  Осъжда ABLV Bank AS да заплати съдебните разноски по дело C-551/19 P.

                  4)

                  Осъжда г-н Ernests Bernis, г-н Oļegs Fiļs, OF Holding SIA и Cassandra Holding Company SIA да заплатят съдебните разноски по дело C-552/19 P.

                  5)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 305, 9.9.2019 г.


title: Дело C-707/19: Решение на Съда (пети състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Łodzi — Полша) — K.S./A.B. (Преюдициално запитване — Застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Директива 2009/103/EО — Член 3 — Задължение за покриване на имуществените вреди — Обхват — Правна уредба на държава членка, с която задължението за покриване на разходите за изтегляне на катастрофиралото превозно средство се ограничава до направените на територията на тази държава членка разходи, а разходите за паркинг — до тези, необходими във връзка с разследване в наказателно производство или поради каквато и да е друга причина)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/7

      Решение на Съда (пети състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Łodzi — Полша) — K.S./A.B.
      (Дело C-707/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Директива 2009/103/EО - Член 3 - Задължение за покриване на имуществените вреди - Обхват - Правна уредба на държава членка, с която задължението за покриване на разходите за изтегляне на катастрофиралото превозно средство се ограничава до направените на територията на тази държава членка разходи, а разходите за паркинг - до тези, необходими във връзка с разследване в наказателно производство или поради каквато и да е друга причина)
      (2021/C 278/08)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Łodzi

         Страни в главното производство

         Ищец: K.S.

         Ответник: A.B.

         Диспозитив

      Член 3 от Директива 2009/103/EО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка трябва да се тълкува в смисъл, че:

                  —

                  не допуска разпоредба на държава членка, по силата на която задължителното застраховане на гражданската отговорност при използването на моторни превозни средства покрива задължително вредите, представляващи разходи за изтегляне на катастрофиралото превозно средство, само доколкото това изтегляне се осъществява на територията на тази държава членка. Тази констатация не изключва правото на същата държава членка, без да използва свързани с нейната територия критерии, да ограничи възстановяването на разходите за изтегляне, и

                  —

                  допуска разпоредба на държава членка, според която тази застраховка покрива задължително вредите, представляващи разходите за паркинг на катастрофиралото превозно средство, само ако паркирането е било необходимо във връзка с разследване в наказателно производство или по каквато и да е друга причина, при условие че това ограничаване на покритието се прилага без разлика в третирането в зависимост от държавата членка на пребиваване на собственика или на държателя на катастрофиралото превозно средство.

         (1)  ОВ C 27, 27.1.2020 г.


title: Дело C-709/19: Решение на Съда (първи състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Vereniging van Effectenbezitters/BP plc (Преюдициално запитване — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 7, точка 2 — Компетентност в областта на деликтната или квазиделиктната отговорност — Място на настъпване на вредата — Вреда, която се състои изключително от имуществена загуба)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/8

      Решение на Съда (първи състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Vereniging van Effectenbezitters/BP plc
      (Дело C-709/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Член 7, точка 2 - Компетентност в областта на деликтната или квазиделиктната отговорност - Място на настъпване на вредата - Вреда, която се състои изключително от имуществена загуба)
      (2021/C 278/09)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Vereniging van Effectenbezitters

         Ответник: BP plc

         Диспозитив

      Член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че прякото настъпване в инвестиционна сметка на чисто финансова вреда, произтичаща от инвестиционни решения, взети вследствие на леснодостъпна в световен план информация, която обаче е неточна, непълна или заблуждаваща и е предоставена от международно дружество, чиито акции се търгуват на борсата, не позволява да се приеме с оглед на настъпването на вредата международната компетентност на съответния съд на държавата членка по място на установяване на банката или инвестиционното дружество, към която или което е тази сметка, когато посоченото дружество не носи законоустановени задължения за оповестяване в тази държава членка.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.


title: Дело C-815/19: Решение на Съда (трети състав) от 29 април 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Natumi GmbH/Land Nordrhein-Westfalen (Преюдициално запитване — Селско стопанство и рибарство — Биологично производство и етикетиране на биологични продукти — Регламент (EО) № 834/2007 — Член 19, параграф 2 — Членове 21 и 23 — Регламент (ЕО) № 889/2008 — Член 27, параграф 1 — Член 28 — Приложение IX, точка 1.3 — Преработване на биологичните храни — Небиологични съставки от земеделски произход — Водорасло lithothamnium calcareum — Прах, получен от почистени, смлени и изсушени седименти от това водорасло — Квалифициране — Използване в биологичните храни за обогатяването им с калций — Разрешение — Условия)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/8

      Решение на Съда (трети състав) от 29 април 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Natumi GmbH/Land Nordrhein-Westfalen
      (Дело C-815/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Селско стопанство и рибарство - Биологично производство и етикетиране на биологични продукти - Регламент (EО) № 834/2007 - Член 19, параграф 2 - Членове 21 и 23 - Регламент (ЕО) № 889/2008 - Член 27, параграф 1 - Член 28 - Приложение IX, точка 1.3 - Преработване на биологичните храни - Небиологични съставки от земеделски произход - Водорасло lithothamnium calcareum - Прах, получен от почистени, смлени и изсушени седименти от това водорасло - Квалифициране - Използване в биологичните храни за обогатяването им с калций - Разрешение - Условия)
      (2021/C 278/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Natumi GmbH

         Ответник: Land Nordrhein-Westfalen

         при участието на: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Диспозитив

      Регламент (ЕО) № 889/2008 на Комисията от 5 септември 2008 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти по отношение на биологичното производство, етикетирането и контрола, изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1584 на Комисията от 22 октомври 2018 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска използването на прах, получен от седименти на водораслото Lithothamnium calcareum, които са почистени, изсушени и смлени, като небиологична съставка от земеделски произход по смисъла на член 28 от Регламент № 889/2008, изменен с Регламент за изпълнение 2018/1584, при преработката на биологични храни като оризови и соеви биологични напитки, за тяхното калциево обогатяване.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело C-844/19: Решение на Съда (втори състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — CS, Finanzamt Österreich, Dienststelle Graz-Stadt, по-рано Finanzamt Graz-Stadt/Finanzamt Österreich, Dienststelle Judenburg Liezen, по-рано Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 90 — Намаляване на данъчната основа — Член 183 — Възстановяване на надвзетия ДДС — Лихви за забава — Липса на национална правна уредба — Принцип на данъчна неутралност — Пряка приложимост на разпоредбите на правото на Съюза — Принцип на съответстващо тълкуване)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/9

      Решение на Съда (втори състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — CS, Finanzamt Österreich, Dienststelle Graz-Stadt, по-рано Finanzamt Graz-Stadt/Finanzamt Österreich, Dienststelle Judenburg Liezen, по-рано Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH
      (Дело C-844/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 90 - Намаляване на данъчната основа - Член 183 - Възстановяване на надвзетия ДДС - Лихви за забава - Липса на национална правна уредба - Принцип на данъчна неутралност - Пряка приложимост на разпоредбите на правото на Съюза - Принцип на съответстващо тълкуване)
      (2021/C 278/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: CS, Finanzamt Österreich, по-рано Finanzamt Graz-Stadt

         Ответници: Finanzamt Österreich, Dienststelle Judenburg Liezen, по-рано Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH

         Диспозитив

      Член 90, параграф 1 и член 183 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност във връзка с принципа на данъчен неутралитет трябва да се тълкуват в смисъл, че възстановяване вследствие на корекция на данъчната основа съгласно член 90, параграф 1 от тази директива, също както възстановяване на надвзетия данък върху добавената стойност на основание член 183 от посочената директива, следва да дава основание за изплащане на лихви, когато не е направено в разумен срок. Запитващата юрисдикция следва да използва всички свои правомощия, за да осигури пълното действие на тези разпоредби, като тълкува националното право в съответствие с правото на Съюза.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело C-847/19 P: Решение на Съда (девети състав) от 29 април 2021 г. — Achemos Grupė UAB, Achema AB/Европейска комисия, Република Литва, Klaipėdos Nafta AB (Обжалване — Държавни помощи — Решение да не се повдигат възражения — Член 108 ДФЕС — Права на заинтересованите страни — Принцип на добра администрация — Надлежно и безпристрастно разследване — Обхват на контрола на Общия съд — Задължение за мотивиране)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/10

      Решение на Съда (девети състав) от 29 април 2021 г. — Achemos Grupė UAB, Achema AB/Европейска комисия, Република Литва, Klaipėdos Nafta AB
      (Дело C-847/19 P) (1)

      (Обжалване - Държавни помощи - Решение да не се повдигат възражения - Член 108 ДФЕС - Права на заинтересованите страни - Принцип на добра администрация - Надлежно и безпристрастно разследване - Обхват на контрола на Общия съд - Задължение за мотивиране)
      (2021/C 278/12)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Achemos Grupė UAB, Achema AB (представители: R. Martens и V. Ostrovskis, advokatas)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: първоначално É. Gippini Fournier, N. Kuplewatzky и L. Armati, а впоследствие É. Gippini Fournier, A. Bouchagiar и L. Armati), Република Литва (представители: R. Dzikovič и K. Dieninis), Klaipėdos Nafta AB (представители: K. Kačerauskas и V. Vaitkutė Pavan, advokatai)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля главната жалба.

                  2)

                  Липсва основание за произнасяне по насрещната жалба.

                  3)

                  Осъжда Achemos Grupė UAB и Achema AB да заплатят, наред с направените от тях съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Европейската комисия във връзка с главната жалба.

                  4)

                  Achemos Grupė UAB, Achema AB и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с насрещната жалба.

                  5)

                  Република Литва и Klaipėdos Nafta AB понасят направените от тях съдебни разноски по главната и по насрещната жалба.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.