title: Дело C-171/11: Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия) на 11 април 2011 г. — FRA.BO SpA/Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches e.V. (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/9

         Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия) на 11 април 2011 г. — FRA.BO SpA/Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches e.V. (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein
   (Дело C-171/11)
   2011/C 226/15
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Ищец: Fra.bo S.p.A

      Ответник: Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches e.V. (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein

      Друга страна в производството: DVGW-Cert GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 28 ЕО (понастоящем член 34 ДФЕС), евентуално във връзка с член 86, параграф 2 ЕО (понастоящем член 106, параграф 2 ДФЕС) да се тълкува в смисъл, че частноправни организации — учредени с цел съставяне на технически стандарти в определена област, както и за сертифициране на продукти въз основа на тези технически стандарти — са длъжни при упражняване на тази дейност да спазват посочените разпоредби, когато националният законодател изрично приема, че сертифицираните продукти са законосъобразни, вследствие на което на практика продажбата на продукти, които не притежават такъв сертификат, най-малкото е значително затруднена?

               2.

               При отрицателен отговор на първия въпрос:
               Следва ли член 81 ЕО (понастоящем член 101 ДФЕС) да се тълкува в смисъл, че дейността на описаната по-точно в т.1 частноправна организация в областта на съставянето на технически стандарти и сертифицирането на продукти въз основа на тези технически стандарти е „икономическа“, в случай че организацията се контролира от предприятия?
               При утвърдителен отговор на предходния подвъпрос:
               Следва ли член 81 ЕО да се тълкува в смисъл, че съставянето на технически стандарти и сертифицирането въз основа на тези стандарти, извършвано от сдружениe на предприятия, може да засегне търговията между държавите членки, ако законно произвеждан и продаван в друга държава членка продукт не може или може да се продава единствено със значителни затруднения в държавата членка по вноса, тъй като не отговаря на изискванията на техническия стандарт и продажба без такъв сертификат е почти невъзможна предвид доминиращото налагане на пазара на посочения техническия стандарт и предвид приетата от националния законодател правна норма, по силата на която издаденият от сдружението на предприятия сертификат показва съответствие със законовите изисквания, и ако техническият стандарт, дори ако e приет пряко от националния законодател, не би следвало да се прилага, тъй като нарушава принципите за свободното движение на стоки?


title: Дело T-141/06: Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Glaverbel/СХВП ( Mарка на Общността — Заявление за фигуративна марка на Общността представляваща структурата на една стъклена повърхност — Абсолютно основание за отказ — Липса на доказателства за отличителни белези придобити чрез използване )

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/32

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Glaverbel/СХВП
   (Дело T-141/06) (1)

   („Mарка на Общността - Заявление за фигуративна марка на Общността представляваща структурата на една стъклена повърхност - Абсолютно основание за отказ - Липса на доказателства за отличителни белези придобити чрез използване“)
   (2007/C 247/52)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Glaverbel SA (Брюксел, Белгия) [представители: S. Möbus и T. Koerl, avocats]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) [представител: Ó. Mondéjar]
   Предмет
   Иск срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 март 2006 г. (преписка R 0986/2004-4) относно заявка за регистрация на фигурална марка представляваща структурата на една стъклена повърхност като марка на Общността.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда Glaverbel SA да заплати съдебните разноски

      (1)  ОВ C 178, 20.7.2006 г.


title: Дело C-61/12: Решение на Съда (пети състав) от 20 март 2014 г.  — Европейска комисия/Република Литва (Неизпълнение на задължения от държава членка  — Регистрация на моторни превозни средства  — Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС  — Директива 70/311/ЕИО  — Директива 2007/46/ЕО  — Движение отдясно в държава членка  — Задължение, с оглед на регистрацията, за преместване отляво на разположена отдясно кормилна уредба на леките автомобили)

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/4

         Решение на Съда (пети състав) от 20 март 2014 г. — Европейска комисия/Република Литва
   (Дело C-61/12) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Регистрация на моторни превозни средства - Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС - Директива 70/311/ЕИО - Директива 2007/46/ЕО - Движение отдясно в държава членка - Задължение, с оглед на регистрацията, за преместване отляво на разположена отдясно кормилна уредба на леките автомобили))
   2014/C 142/04
   Език на производството: литовски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė, G. Wilms и G. Zavvos)

      Ответник: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas и R. Krasuckaitė)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Естония (представител: M. Linntam), Република Латвия (представители: I. Kalniņš и A. Nikolajeva), Република Полша (представители: B. Majczyna и M. Szpunar)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 34 ДФЕС, на член 2а от Директива 70/311/ЕИО на Съвета от 8 юни 1970 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на кормилните уредби на моторните превозни средства и на техните ремаркета (ОВ L 133, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 1, стр. 76), както и на член 4, параграф 3 от Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (ОВ L 263, стр. 1) — Национално законодателство, което забранява регистрацията на нови леки автомобили с волан, монтиран от дясната страна, въпреки че тези автомобили отговарят на изискванията, установени от рамковата директива и от специалните директиви — Отказ за регистрация на леките автомобили с монтиран от дясната страна волан, които имат предходна регистрация в друга държава членка

      Диспозитив

               1)

               Като забранява регистрацията на леки автомобили с разположен отдясно волан и/или като изисква за регистрацията на нови или по-рано регистрирани в други държави членки леки автомобили с разположена отдясно кормилна уредба воланът да бъде преместен отляво, Република Литва не е изпълнила задълженията си по член 2а от Директива 70/311/ЕИО на Съвета от 8 юни 1970 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на кормилните уредби на моторните превозни средства и на тeхните ремаркета, по член 4, параграф 3 от Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива), както и по член 34 ДФЕС.

               2)

               Осъжда Република Литва да заплати съдебните разноски.

               3)

               Република Естония, Република Латвия и Република Полша понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 118, 21.4.2012 г.


title: Дело F-119/06: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 8 май 2008 г. — Kerstens/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Допустимост — Органиграма — Акт, засягащ интересите на служителя — Промяна на длъжността — Промяна на функциите — Интерес на службата — Еквивалентност на длъжностите — Прикрита санкция — Злоупотреба с власт)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/70

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 8 май 2008 г. — Kerstens/Комисия
   (Дело F-119/06) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Допустимост - Органиграма - Акт, засягащ интересите на служителя - Промяна на длъжността - Промяна на функциите - Интерес на службата - Еквивалентност на длъжностите - Прикрита санкция - Злоупотреба с власт)
   (2008/C 209/128)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Petrus Kerstens (Overijse, Белгия) (представител: C. Mourato, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: K. Herrmann и M. Velardo)
   Предмет
   От една страна, отмяна на Решение от 8 декември 2005 г. на Управителния съвет на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO), с което се изменя органиграмата на тази служба, доколкото то е довело до преназначаване на жалбоподателя, към онзи момент началник на отдел „Ресурси“, на длъжност, свързана с изпълнение на функции по проучване и прогнозиране, и от друга страна, искане за заплащане на обезщетение.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 294, 2.12.2006 г., стр. 68.


title: Дело T-145/08: Решение на Общия съд от 16 май 2011 г. — Atlas Transport/СХВП — Atlas Air (ATLAS) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността „ATLAS“ — По-ранна фигуративна марка на Бенелюкс „atlasair“ — Изисквания за форма — Представяне на писмено изложение на основанията за обжалването — Спиране на административното производство — Член 59 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 60 от Регламент (ЕО) № 207/2009) — Правило 20, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 2868/95)

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/18

         Решение на Общия съд от 16 май 2011 г. — Atlas Transport/СХВП — Atlas Air (ATLAS)
   (Дело T-145/08) (1)

   (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „ATLAS“ - По-ранна фигуративна марка на Бенелюкс „atlasair“ - Изисквания за форма - Представяне на писмено изложение на основанията за обжалването - Спиране на административното производство - Член 59 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 60 от Регламент (ЕО) № 207/2009) - Правило 20, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 2868/95)
   2011/C 186/33
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Atlas Transport GmbH (Дюселдорф, Германия) (представители: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern и B. Weichhaus, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Atlas Air, Inc. (Wilmington, Delaware, Съединени американски щати) (представители: първоначално R. Dissmann, впоследствие R. Dissmann и J. Guhn, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 24 януари 2008 г. (преписка R 1023/2007-1) относно производство за обявяване на недействителност между Atlas Air Inc. и Atlas Transport GmbH

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Atlas Transport GmbH да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и от Atlas Air Inc.

      (1)  ОВ C 158, 21.6.2008 г.


title: Дело C-211/15 P: Жалба, подадена на 8 май 2015 г. от Orange, по-рано France Télécom, срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 26 февруари 2015 г. по дело T-385/12, Orange/Комисия

text:
               27.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/6

         Жалба, подадена на 8 май 2015 г. от Orange, по-рано France Télécom, срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 26 февруари 2015 г. по дело T-385/12, Orange/Комисия
   (Дело C-211/15 P)
   (2015/C 245/09)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Orange, по-рано France Télécom (представители: S. Hautbourg и S. Cochard-Quesson, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               да се постанови окончателно решение по делото съгласно член 61 от Статута на Съда и да бъдат уважени исканията на Orange, направени в първоинстанционното производство,

               —

               при условията на евентуалност, делото да бъде върнато на Общия съд,

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага няколко основания.
   На първо място, Общият съд допуснал грешки при прилагане на правото, доколкото приел, че критериите, въз основа на които може да бъде констатирано наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, са изпълнени. От една страна, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, доколкото приел, че дружеството Orange се ползвало от предимство, независимо че целта на мярката била да премахне структурното неудобство, до което довело запазването на предвидения от Закона от 1990 г. механизъм, и да позволи възникването на пълна и неограничена конкуренция в контекста на цялостната либерализация на телекомуникационните пазари. От друга страна, жалбоподателят също така упреква Общия съд в допускането на грешка при прилагане на правото, доколкото приел, че в настоящия случай за да се потвърди избирателността на процесната мярка не било необходимо да се проверява дали тази мярка може до различно третиране на оператори, които се намират в сходно фактическо и правно положение, при положение че при обстоятелствата в настоящия случай никое друго предприятие не можело да бъде включено в референтната рамка, възприета от Комисията. На последно място, Общият съд не изпълнил задължението си за мотивиране и допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като изобщо не анализирал доводите на жалбоподателя в смисъл, че мярката не може да наруши или да заплаши да наруши конкуренцията по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.
   На второ място, Общият съд допуснал грешки при прилагане на правото, доколкото приел анализите на Комисията относно преценката за съвместимостта на процесната мярка. От една страна, Общият съд не изпълнил задължението си за мотивиране и изопачил фактите, тъй като заключил, че член 30 от Закона от 1996 г., с измененията, не предвижда нищо относно целта на извънредната еднократна вноска и следователно не противоречи на извода на Комисията, че тази вноска не представлява социална тежест за предприятието. От друга страна, Общият съд не изпълнил задължението си за мотивиране, понеже приел преценката на Комисията и просто установил, че прецедентът „La Poste“ е неприложим към France Télécom (Orange).
   На последно място, според жалбоподателя Общият съд е допуснал грешки при прилагане на правото, що се отнася до преценката на периода, през който определената в решението на Комисията помощ е неутрализирана с извънредната еднократна вноска. Общият съд по-специално изопачил фактите и заместил мотивите си с тези на обжалваното решение, доколкото потвърдил, че премахването на компенсаторните и на свръхкомпенсаторните тежести е част от помощта, определена в член 1 от обжалваното решение.


title: Съединени дела T-303/06 RENV и T-337/06 RENV: Решение на Общия съд от 25 ноември 2014 г. — UniCredit/СХВП — Union Investment Privatfonds (UNIWEB и UniCredit Wealth Management) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявки за словни марки на Общността „UNIWEB“ и „UniCredit Wealth Management“ — По-ранни национални словни марки „UNIFONDS“ и „UNIRAK“ и по-ранна национална фигуративна марка „UNIZINS“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Поредица или семейство от марки — Възможност за свързване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009) — Искания на встъпилата страна за отмяна и изменение — Член 134, параграф 3 от Процедурния правилник)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/25

      Решение на Общия съд от 25 ноември 2014 г. — UniCredit/СХВП — Union Investment Privatfonds (UNIWEB и UniCredit Wealth Management)
      (Съединени дела T-303/06 RENV и T-337/06 RENV) (1)

      (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявки за словни марки на Общността „UNIWEB“ и „UniCredit Wealth Management“ - По-ранни национални словни марки „UNIFONDS“ и „UNIRAK“ и по-ранна национална фигуративна марка „UNIZINS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Поредица или семейство от марки - Възможност за свързване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009) - Искания на встъпилата страна за отмяна и изменение - Член 134, параграф 3 от Процедурния правилник)
      (2015/C 016/41)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: UniCredit SpA, по-рано UniCredito Italiano SpA (Генуа, Италия) (представители: G. Floridia, R. Floridia и G. Sironi, адвокати)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Union Investment Privatfonds GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: J. Zindel, авокат)

         Предмет

      Жалби срещу две решения на втори апелативен състав на СХВП от 5 септември 2006 г. (съединени преписки R 196/2005-2 и R 211/2005-2) и от 25 септември 2006 г. (съединени преписки R 456/2005-2 и R 502/2005-2), постановени в производства по възражение между Union Investment Privatfonds GmbH и UniCredito Italiano SpA.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбите.

                  2)

                  Отхвърля направените от Union Investment Privatfonds GmbH искания за отмяна и изменение.

                  3)

                  Осъжда UniCredit SpA да заплати съдебните разноски, с изключение на направените от Union Investment Privatfonds.

                  4)

                  Union Investment Privatfonds понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 26, 30.12.2006 г.


title: Дело C-623/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Namur (Белгия) на 22 декември 2010 г. — Adrien Daxhelet/État belge — SPF Finances

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/13

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Namur (Белгия) на 22 декември 2010 г. — Adrien Daxhelet/État belge — SPF Finances
   (Дело C-623/10)
   2011/C 80/25
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Namur

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Adrien Daxhelet

      Ответник: État belge — SPF Finances

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допускат ли член 6 от дял първи „Общи разпоредби“ от Договора от Лисабон от 13 декември 2007 г. за изменение на Договора за Европейския съюз, подписан в Маастрихт на 7 февруари 1992 г., в сила от 1 декември 2009 г. (който до голяма степен възпроизвежда разпоредбите, съдържащи се в член 6 от дял първи на Договора за Европейския съюз, подписан в Маастрихт на 7 февруари 1992 г., влязъл в сила на 1 ноември 1993 г.), както и член 234 (предишен член 177) от Договора за създаване на Европейската общност (Договора за ЕО) от 25 март 1957 г., от една страна, и/или член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз от 7 декември 2000 г., от друга страна, възможността национални законови разпоредби, в случая разпоредбите на член 9, параграф 2 от белгийския Закон от 6 януари 1989 г. за Арбитражния съд (понастоящем наречен Конституционен съд), да изискват от националните съдилища да прилагат съдебната практика, произтичаща от решенията, постановени от висшестояща национална юрисдикция (в случая горепосочения Конституционен съд) по исканията за отмяна на разпоредби на вътрешното право, с които е сезирана, когато тези искания се основават на нарушение на разпоредби на правото на Европейския съюз, които се прилагат пряко и с предимство във вътрешния правов ред?

               2.

               Допускат ли член 6 от дял първи „Общи разпоредби“ от Договора от Лисабон от 13 декември 2007 г. за изменение на Договора за Европейския съюз, подписан в Маастрихт на 7 февруари 1992 г., в сила от 1 декември 2009 г. (който до голяма степен възпроизвежда разпоредбите, съдържащи се в член 6 от дял първи на Договора за Европейския съюз, подписан в Маастрихт на 7 февруари 1992 г., влязъл в сила на 1 ноември 1993 г.), както и член 234 (предишен член 177) от Договора за създаване на Европейската общност (Договора за ЕО) от 25 март 1957 г., от една страна, и/или член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз от 7 декември 2000 г., от друга страна, възможността национални законови разпоредби, в случая разпоредбите на член 26, параграф 4 от белгийския Закон от 6 януари 1989 г. за Арбитражния съд (понастоящем наречен Конституционен съд), изменен със Закона от 12 юли 2009 г., разглеждани поотделно или във връзка с разпоредбите на член 9, параграф 2 от посочения Специален закон от 6 януари 1989 г., да изискват от националните съдилища да поставят на висшестояща национална юрисдикция (в случая горепосочения Конституционен съд) всеки преюдициален въпрос, свързан с тълкуването на разпоредби на правото на Европейския съюз, които се прилагат пряко и с предимство във вътрешния правов ред, когато тези разпоредби са възпроизведени и в националната Конституция и посочените съдилища предполагат, че в рамките на споровете, с които са сезирани, тези разпоредби са нарушени, като в резултат от всичко това посочените съдилища се оказват лишени от възможността да прилагат непосредствено правото на Европейския съюз, най-малкото в хипотезата, при която горепосочената висшестояща юрисдикция вече се е произнесла по идентичен въпрос?


title: Дело T-229/17: Жалба, подадена на 19 април 2017 г. — Германия/Комисия

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/37

         Жалба, подадена на 19 април 2017 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-229/17)
   (2017/C 195/50)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze, J. Möller, M.Winkelmüller, F. van Schewick и M. Kottmann, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ЕС) 2017/133 на Комисията от 25 януари 2017 година относно запазването с ограничение в Официален вестник на Европейския съюз на позоваването на хармонизирания стандарт EN 14342:2013 „Подова настилка от дървесина и паркет: Характеристики, оценка на съответствието и маркировка“ в съответствие с Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета (OB L 21, 2017 г., стр. 113),

               —

               да отмени Решение (ЕС) 2017/145 на Комисията от 25 януари 2017 година относно запазването с ограничение в Официален вестник на Европейския съюз на позоваването на хармонизирания стандарт EN 14904:2006 „Покрития за спортни площадки. Използване на покрития за много спортове на закрито. Изисквания“ в съответствие с Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета (OB L 22, 2017 г., стр. 62),

               —

               да отмени съобщение на Комисията в рамките на изпълнението на Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 г. за определяне на хармонизирани условия за предлагането на пазара на строителни продукти и за отмяна на Директива 89/106/ЕИО на Съвета (ОВ C 259, 2014 г., стр. 1) в частта му, в която се отнася до хармонизирания стандарт EN 14342:2013 „Подова настилка от дървесина и паркет: Характеристики, оценка на съответствието и маркировка“,

               —

               да отмени съобщение на Комисията в рамките на изпълнението на Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 г. за определяне на хармонизирани условия за предлагането на пазара на строителни продукти и за отмяна на Директива 89/106/ЕИО на Съвета (ОВ C 76, 2017 г., стр. 32) в частта му, в която се отнася до хармонизирания стандарт EN 14904:2006 „Покрития за спортни площадки. Използване на покрития за много спортове на закрито. Изисквания“ и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на съществени процесуални разпоредби
               Федерална република Германия посочва, че при приемането на оспорваните решения Комисията нарушила съществени процесуални разпоредби, установени в член 18 от Регламент (EС) № 305/2011 (1). Според жалбоподателя, тъй като Комисията не е сезирала комитета по член 5 от Директива 98/34/EО (2), предвиденото консултиране със съответния европейски орган по стандартизацията било незаконосъобразно, а оспорваните решения не били приети „въз основата на становището“ на посочения в член 5 комитет.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране
               С второто основание жалбоподателят се оплаква, че оспорваните решения нарушават задължението за мотивиране по член 296, параграф 2 ДФЕС, тъй като не било изразено никакво становище по централните въпроси съгласно член 18, параграф 1 от Регламент (EС) № 305/2011, а именно дали съответните хармонизирани стандарти отговарят напълно на изискванията, установени в съответния мандат, и дали гарантират спазването на основните изисквания към строежите. От това следвало, че нито Федерална република Германия, нито Общият съд не могат да преценят кои са правните и фактическите съображения, на които се основава Комисията.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на Регламент (EС) № 305/2011
               По-нататък жалбоподателя твърди, че с оспорваните решения и с оспорваните съобщения се нарушават материалноправни разпоредби от Регламент (EС) № 305/2011.

                           —

                           Първо с оспорваните решения и с оспорваните съобщения се нарушавал член 17, параграф 5, първа и втора от Регламент (EС) № 305/2011, тъй като противно на посочените разпоредби Комисията не доказала доколко съответните хармонизирани стандарти отговарят напълно на изискванията, установени в съответния мандат, и по този начин не преценила правилно обстоятелството, че в действителност отсъствало подобно пълно съответствие.

                           —

                           Второ с оспорваните решения и с оспорваните съобщения се нарушавал член 18, параграф 2 във връзка с член 3, параграфи 1 и 2, както и член 17, параграф 3, първа алинея от Регламент (EС) № 305/2011. Комисията не взела предвид обстоятелството, че разглежданите в настоящия случай разпоредби не съдържали никаква процедура и критерии за оценяване на експлоатационните показатели, що се отнася до отделянето на т.нар. други опасни вещества, поради което тези актове били непълни, що се отнася до съществена характеристика на строителни продукти и следователно се застрашавало спазването на основните изисквания към строежите.

                           —

                           Накрая с приемането на оспорваните актове Комисията допуснала допълнителна грешка в преценката, тъй като не взела предвид предоставената с член 18, параграф 2 от Регламент (EС) № 305/2011 възможност в Официален вестник да публикува с ограничения позоваванията на съответния хармонизиран стандарт.

      (1)  Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 година за определяне на хармонизирани условия за предлагането на пазара на строителни продукти и за отмяна на Директива 89/106/ЕИО на Съвета (ОВ L 88, 2011 г., стр. 5).

      (2)  Директива 98/48/EО на Европейския Парламент и на Съвета от 20 юли 1998 година за изменение на Директива 98/34/EО относно определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и правила (ОВ L 217, 1998 г., стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 282).


title: Дело T-470/17: Жалба, подадена на 26 юли 2017 г. — Sensotek/EUIPO — Senso Tecnologie (sensotek)

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/38

         Жалба, подадена на 26 юли 2017 г. — Sensotek/EUIPO — Senso Tecnologie (sensotek)
   (Дело T-470/17)
   (2017/C 309/51)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Sensotek GmbH (Райхенбах ан дер Филс, Германия) (представител: J. Klink, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Senso Tecnologie Srl (Рим, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „sensotek“ — заявка за регистрация № 10 648 871

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 16 май 2017 г. по преписка R 1953/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-570/10: Определение на председателя на Съда от 2 май 2011 г. — Европейска комисия/Ирландия

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/28

         Определение на председателя на Съда от 2 май 2011 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-570/10) (1)

   2011/C 252/64
   Език на производството: английски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 63, 26.2.2011 г.


title: Дело C-425/11: Решение на Съда (трети състав) от 28 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg — Германия) — Katja Ettwein/Finanzamt Konstanz (Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора — Равно третиране — Самостоятелно заети погранични работници — Граждани на държава — членка на Съюза — Трудови доходи, получени в тази държава членка — Промяна на местопребиваването в Швейцария — Отказ да се предостави данъчно предимство в посочената държава членка поради промяна в пребиваването)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/13

         Решение на Съда (трети състав) от 28 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg — Германия) — Katja Ettwein/Finanzamt Konstanz
   (Дело C-425/11) (1)

   (Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора - Равно третиране - Самостоятелно заети погранични работници - Граждани на държава - членка на Съюза - Трудови доходи, получени в тази държава членка - Промяна на местопребиваването в Швейцария - Отказ да се предостави данъчно предимство в посочената държава членка поради промяна в пребиваването)
   2013/C 114/17
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Katja Ettwein

      Ответник: Finanzamt Konstanz

      Предмет

   Преюдициално запитване — Finanzgericht Baden-Württemberg — Тълкуване на Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора, сключено на 21 юни 1999 г., одобрено от името на Общността с решение на Съвета и на Комисията от 4 април 2002 г. (ОВ L 114, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 74, стр. 97), и по-специално на членове 1, 2, 11, 16 и 21 от това споразумение, както и на членове 9, 13 и 15 от приложение I към него — Пряко данъчно облагане на пограничните работници — Правна уредба на държава членка, която позволява съвместното данъчно облагане на съпрузите (Ehegattensplitting) в случай, че те пребивават в държава — членка на Съюза или в държава — членка на Европейското икономическо пространство, и която изключва тази възможност в случай че съпрузите пребивават в Конфедерация Швейцария

      Диспозитив

   Член 1, буква а) от Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора, подписано в Люксембург на 21 юни 1999 г., както и член 9, параграф 2, член 13, параграф 1 и член 15, параграф 2 от приложение I към това споразумение трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка, която отказва съвместното облагане посредством прилагането на предвидения в същата правна уредба метод, наречен „splitting“, на съпрузи, които са граждани на тази държава и подлежат на облагане в същата държава с данък върху доходите за всички техни облагаеми доходи, само поради това че местопребиваването им е на територията на Конфедерация Швейцария.

      (1)  ОВ C 331, 12.11.2011 г.


title: Съединени дела T-261/13 и T-86/14: Решение на Общия съд от 23 септември 2015 г. — Нидерландия/Комисия (ХИПЦ — Регламент (ЕО) № 2494/95 — Хармонизирани индекси на потребителските цени при постоянни равнища на данъците (ХИПЦ-ПД) — Регламент (ЕС) № 119/2013 — Индекси на цените на жилищата, обитавани от техните собственици — Регламент (ЕС) № 93/2013 — Евростат — Комитология — Мерки за прилагане — Процедура по регулиране с контрол)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/31

         Решение на Общия съд от 23 септември 2015 г. — Нидерландия/Комисия
   (Съединени дела T-261/13 и T-86/14) (1)

   ((ХИПЦ - Регламент (ЕО) № 2494/95 - Хармонизирани индекси на потребителските цени при постоянни равнища на данъците (ХИПЦ-ПД) - Регламент (ЕС) № 119/2013 - Индекси на цените на жилищата, обитавани от техните собственици - Регламент (ЕС) № 93/2013 - Евростат - Комитология - Мерки за прилагане - Процедура по регулиране с контрол))
   (2015/C 389/32)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: по дело T-261/13, M. Bulterman, J. Langer и B. Koopman и, по дело T-86/14, M. Bulterman и J. Langer)

      Ответник: Европейска комисия (представители: M. Clausen и P. Van Nuffel)

      Предмет

   По дело T-261/13, главно искане за отмяна на Регламент (ЕС) № 119/2013 на Комисията от 11 февруари 2013 година за изменение на Регламент (ЕО) № 2214/96 относно хармонизираните индекси на потребителските цени: предаване и разпространение на подиндекси на ХИПЦ по отношение на съставянето на хармонизирани индекси на потребителските цени при постоянни равнища на данъците (ОВ L 41, стр. 1) и евентуално искане за отмяна на член 1, точка 2 от Регламент № 119/2013, както и по дело T-86/14, главно искане за отмяна на Регламент (ЕС) № 93/2013 на Комисията от 1 февруари 2013 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 2494/95 на Съвета относно хармонизираните индекси на потребителските цени по отношение на определянето на индекси на цените на жилищата, обитавани от техните собственици (ОВ L 33, стр. 14) и евентуално искане за отмяна на член 4, параграф 1 от Регламент № 93/2013

      Диспозитив

               1)

               По дело T-261/13 отменя член 1, точка 2 от Регламент (ЕС) № 119/2013 на Комисията от 11 февруари 2013 година за изменение на Регламент (ЕО) № 2214/96 относно хармонизираните индекси на потребителските цени: предаване и разпространение на подиндекси на ХИПЦ по отношение на съставянето на хармонизирани индекси на потребителските цени при постоянни равнища на данъците.

               2)

               По дело T-86/14 отменя член 4, параграф 1 от Регламент ЕС) № 93/2013 на Комисията от 1 февруари 2013 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 2494/95 на Съвета относно хармонизираните индекси на потребителските цени по отношение на определянето на индекси на цените на жилищата, обитавани от техните собственици.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на Кралство Нидерландия.

      (1)  ОВ C 189, 29.6.2013 г.


title: Дело C-96/16: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona (Испания), постъпило на 17 февруари 2016 г. — Banco Santander, S.A./Mahamadou Demba и Mercedes Godoy Bonet

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/24

         Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (Испания), постъпило на 17 февруари 2016 г. — Banco Santander, S.A./Mahamadou Demba и Mercedes Godoy Bonet
   (Дело C-96/16)
   (2016/C 145/30)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Banco Santander, S.A.

      Ответници: Mahamadou Demba и Mercedes Godoy Bonet

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместима ли е с правото на Съюза, и по-конкретно на член 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 2 В от Договора от Лисабон и член 4, параграф 2, член 12 и член 169, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (1) търговска практика на прехвърляне или купуване на вземания, без да се предоставя възможност на потребителя да погаси задължението чрез плащане на цената, лихвите и разноските на прехвърлителя?

               2)

               Съвместима ли е с принципите, установени в Директива 93/13/ЕИО (2) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и съответно с принципа на ефективност и с член 3, параграф 1 и член 7, параграф 1 от нея посочената търговска практика на изкупуване на потребителски дългове на ниска цена без съгласието или знанието на потребителя, без тази практика да е включена като общо условие или неравноправна клауза в договор и без на потребителя да се даде възможност да участва в такава операция чрез право на обратно изкупуване?

               3)

               Съответства ли на правото на Съюза, а именно на Директива 93/13, и по-специално на член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 и на съдебната практика на Съюза определянето с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите като нееднозначен критерий в договорите за кредит без обезпечение, сключени с потребители, че е неравноправна недоговорената клауза за лихви за забава, предполагаща увеличение с повече от два процентни пункта на договорената възнаградителна лихва?

               4)

               Съответства ли на правото на Съюза, а именно на Директива 93/13 и по-специално на член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 и на съдебната практика на Съюза предвиждането с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите на последица, съгласно която възнаградителните лихви продължават да текат до пълното погасяване на задължението?

      (1)  ОВ 2000, C 364, стр. 1

      (2)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело C-654/16: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 19 декември 2016 г. — Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/9

         Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 19 декември 2016 г. — Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Дело C-654/16)
   (2017/C 121/13)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp

      Ответник: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли член 5, параграф 4, първа и втора алинея от Директива 2004/25/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане (1), във връзка с общите принципи, установени в член 3, параграф 1 от същата директива, както и с правилното прилагане на общите принципи на защита на оправданите правни очаквания, пропорционалност, разумност, прозрачност и недопускане на дискриминация, национална разпоредба като член 106, параграф 3, буква d), подточка 2) от Законодателен декрет № 58 от 24 февруари 1998 г. (Единен текст на разпоредбите в областта на финансовото посредничество по смисъла на членове 8 и 21 от Закон № 52 от 6 февруари 1996 г.) и последващите му изменения, и като член 47 octies от решение № 11971 от 14 май 1999 г. на Commissione Nazionale per le Società e la Borsa — Consob (Правилник за прилагане на Законодателен декрет № 58 от 24 февруари 1998 г. относно правната уредба за емитентите) и последващите му изменения, в частта, в която посочените разпоредби, овластявайки Consob да увеличава цената на публичните предложения за поглъщане по посочения член 106 при установено тайно споразумение между предложителя или лицата, които действат съгласувано с него, и един или повече продавачи, само посочват критерия на „установената цена“, без да уточняват параметрите и критериите за това установяване?

      (1)  ОВ L 142, 2004 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 44.


title: Дело C-248/06: Решение на Съда (трети състав) от 13 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Ограничения — Научноизследователска дейност и развитие — Режим на приспадане на разходи, извършени в чужбина)

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/5

         Решение на Съда (трети състав) от 13 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-248/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Ограничения - Научноизследователска дейност и развитие - Режим на приспадане на разходи, извършени в чужбина)
   (2008/C 116/08)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и L. Escobar Guerrero)

      Ответник: Кралство Испания (представител: M. Muñoz Pérez)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 43, 48 и 49 ЕО и на членове 31и 36 ЕИП — Режим на приспадане на извършени в чужбина разходи, свързани с научноизследователска дейност и развитие и технологични иновации, който е по-неблагоприятен в сравнение с приложимия режим към разходите, извършени в Испания
   Диспозитив

               1)

               Като оставя в сила режим на приспадане на извършени в чужбина разходи за научноизследователска дейност и развитие, както и за технологични иновации, който е по-неблагоприятен в сравнение с приложимия режим към разходите, извършени в Испания, като този режим следва от разпоредбите на член 35 от Закона за корпоративния данък, изменен с Кралски законодателен декрет 4/2004 от 5 март 2004 г., Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по членове 43 ЕО и 49 ЕО, свързани със свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги, както и по съответните членове от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г., а именно членове 31 и 36 от това споразумение.

               2)

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 178, 29.7.2006 г.


title: Дело F-49/14: Определение на Съда на публичната служба от 12 януари 2015 г. DQ и др./Европейски парламент

text:
               9.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 81/30

         Определение на Съда на публичната служба от 12 януари 2015 г. DQ и др./Европейски парламент
   (Дело F-49/14) (1)

   (2015/C 081/40)
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 292, 1.9.2014 г., стр. 62.


title: Дело C-436/16: Решение на Съда (седми състав) от 28 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Areios Pagos — Гърция) — Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias/Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 23 — Клауза за предоставяне на компетентност — Клауза за пророгация на компетентност, съдържаща се в договор, сключен между две дружества — Иск за обезщетение — Солидарна отговорност на представителите на едно от дружествата за непозволено увреждане — Неотменимост на тази клауза от посочените представители)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/11

         Решение на Съда (седми състав) от 28 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Areios Pagos — Гърция) — Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias/Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd
   (Дело C-436/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 23 - Клауза за предоставяне на компетентност - Клауза за пророгация на компетентност, съдържаща се в договор, сключен между две дружества - Иск за обезщетение - Солидарна отговорност на представителите на едно от дружествата за непозволено увреждане - Неотменимост на тази клауза от посочените представители))
   (2017/C 283/15)
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Areios Pagos

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias

      Ответници: Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd

      Диспозитив

   Член 23, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че клаузата за предоставяне на компетентност, включена в договор, сключен между две дружества, не може да се изтъква от представителите на едното от тях, за да се оспори компетентността на дадена юрисдикция да разгледа иска за обезщетение, с който се търси ангажиране на солидарната им отговорност за твърдяно непозволено увреждане при изпълнението на функциите им.

      (1)  ОВ C 392, 24.10.2016 г.


title: Дело C-224/11: Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Република Полша) на 13 май 2011 г. — BGŻ Leasing Sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               23.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/8

         Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Република Полша) на 13 май 2011 г. — BGŻ Leasing Sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Дело C-224/11)
   2011/C 219/11
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: BGŻ Leasing Sp. z o.o.

      Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 2, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) да се тълкува в смисъл, че услугата по застраховането на лизингованата вещ и лизинговата услуга следва да се третират като отделни услуги, или те следва да се третират като една комплексна, сложна лизингова услуга?

               2.

               Ако на първия въпрос се отговори, че услугата по застраховането на лизингованата вещ и лизинговата услуга следва да се третират като отделни услуги, трябва ли член 135, параграф 1, буква а) във връзка с член 28 от Директива 2006/112 […] да се тълкува в смисъл, че услугата по застраховането на лизингованата вещ е освободена доставка, когато лизингодателят застрахова лизингованата вещ и фактурира на лизингополучателя разноските за застраховката?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-445/09: Решение на Съда (втори състав) от 7 юли 2011 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven, Нидерландия) — IMC Securities BV/Stichting Autoriteit Financiële Markten (Директива 2003/6/ЕО — Манипулиране на пазара — Установяване на курс на ненормално или изкуствено ниво)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/6

         Решение на Съда (втори състав) от 7 юли 2011 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven, Нидерландия) — IMC Securities BV/Stichting Autoriteit Financiële Markten
   (Дело C-445/09) (1)

   (Директива 2003/6/ЕО - Манипулиране на пазара - Установяване на курс на ненормално или изкуствено ниво)
   2011/C 269/08
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Страни в главното производство

      Ищец: IMC Securities BV

      Ответник: Stichting Autoriteit Financiële Markten

      Предмет

   Преюдициално запитване — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Тълкуване на член 1, параграф 2, буква a), второ тире от Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 декември 2003 година за прилагане на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно определението и публичното оповестяване на вътрешна информация и относно определението за манипулиране на пазара (пазарна злоупотреба) (ОВ L 96, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 5, стр. 243) — Определяне на курса на ненормално или изкуствено равнище — Понятие — Сделки и нареждания, довели до колебание на краткосрочните курсове

      Диспозитив

   Член 1, точка 2, буква a), второ тире от Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) трябва да се тълкува в смисъл, че — за да се приеме, че курсът на един или повече финансови инструменти е бил установен на ненормално или изкуствено ниво — той не изисква този курс да се запази на ненормално или изкуствено ниво след изтичането на определен период.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело T-1/15: Решение на Общия съд от 6 юли 2017 г. — SNCM/Комисия (Държавни помощи — Помощи, приведени в действие от Франция в полза на SNCM — Помощи за преструктуриране и мерки, предприети в рамките на план за приватизация — Критерий за частния инвеститор в условията на пазарна икономика — Решение, с което помощите се обявяват за неправомерни и несъвместими с вътрешния пазар — Социална политика на държавите членки — Възобновяване на официалната процедура по разследване — Задължение за мотивиране — Равно третиране — Член 41 от Хартата на основните права)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/32

         Решение на Общия съд от 6 юли 2017 г. — SNCM/Комисия
   (Дело T-1/15) (1)

   ((Държавни помощи - Помощи, приведени в действие от Франция в полза на SNCM - Помощи за преструктуриране и мерки, предприети в рамките на план за приватизация - Критерий за частния инвеститор в условията на пазарна икономика - Решение, с което помощите се обявяват за неправомерни и несъвместими с вътрешния пазар - Социална политика на държавите членки - Възобновяване на официалната процедура по разследване - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Член 41 от Хартата на основните права))
   (2017/C 277/46)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Société nationale maritime Corse Méditerranée SNCM (Марсилия, Франция) (представители: F.-C. Laprévote, C. Froitzheim и A. Dupuis, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci и B. Stromsky)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Марсилия) (представител: C. Bonnefoi, avocat)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Corsica Ferries France (Бастиа, Франция) (представители: N. Flandin и S. Rodrigues, avocats)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение на Комисията № C(2013) 7066 окончателен от 20 ноември 2013 г. относно държавна помощ № SA.16237(C 58/2002) (ex N 118/2002), приведена в действие от Франция в полза на SNCM

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) понася разноските на Европейската комисия и на Corsica Ferries France, както и собствените си разноски.

               3)

               Le comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) supportera ses propres dépens.

      (1)  ОВ C 56, 16.2.2015 г.


title: Дело F-105/13: Определение на Съда на публичната служба от 7 май 2014 г.  — Deweerdt и др./Сметна палата

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/65

         Определение на Съда на публичната служба от 7 май 2014 г. — Deweerdt и др./Сметна палата
   (Дело F-105/13) (1)

   2014/C 421/97
   Език на производството: френски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 15, 18.1.2014 г., стр. 21


title: Дело C-646/16: Решение на Съда (голям състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — производство по дело, образувано по инициатива на Khadija Jafari, Zainab Jafari (Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) № 604/2013 — Определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава — Приток на изключително голям брой граждани на трети държави, желаещи да получат международна закрила — Организиране от властите на една държава членка на пресичането на границата с оглед транзитно преминаване към друга държава членка — Разрешено влизане като изключение заради хуманитарни причини — Член 2, буква м) — Понятие „виза“ — Член 12 — Издаване на виза — Член 13 — Незаконно пресичане на външна граница)

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/16

         Решение на Съда (голям състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — производство по дело, образувано по инициатива на Khadija Jafari, Zainab Jafari
   (Дело C-646/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) № 604/2013 - Определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава - Приток на изключително голям брой граждани на трети държави, желаещи да получат международна закрила - Организиране от властите на една държава членка на пресичането на границата с оглед транзитно преминаване към друга държава членка - Разрешено влизане като изключение заради хуманитарни причини - Член 2, буква м) - Понятие „виза“ - Член 12 - Издаване на виза - Член 13 - Незаконно пресичане на външна граница))
   (2017/C 309/21)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

   Khadija Jafari, Zainab Jafari

      Диспозитив

               1)

               Член 12 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство, във връзка с член 2, буква м) от този регламент, трябва да се тълкува в смисъл, че непротивопоставянето от органите на една държава членка — изправени пред приток на изключително голям брой граждани на трети държави, желаещи да преминат транзитно през тази държава членка, за да подадат молба за международна закрила в друга държава членка — срещу влизането на територията на такива граждани, които не отговарят на приложимите по принцип в първата държава членка условия за влизане, не трябва да се квалифицира като „виза“ по смисъла на член 12.

               2)

               Член 13, параграф 1 от Регламент № 604/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че гражданинът на трета държава, на чието влизане не са се противопоставили органите на една държава членка, изправени пред приток на изключително голям брой граждани на трети държави, желаещи да преминат транзитно през тази държава членка, за да подадат молба за международна закрила в друга държава членка, без да отговарят на приложимите по принцип в първата държава членка условия за влизане, трябва да се счита за „незаконно пресякъл“ границата на първата държава членка по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 53, 30.2.2017 г.


title: Дело C-404/10 P: Жалба, подадена на 10 август 2010 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 9 юни 2010 г. по дело T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS/Комисия

text:
               9.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/19

         Жалба, подадена на 10 август 2010 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 9 юни 2010 г. по дело T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS/Комисия
   (Дело C-404/10 P)
   ()
   2010/C 274/30
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейската комисия (представители: B. Smulders, O. Beynet и P. Costa de Oliveira)

      Други страни в производството: Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени Решение на Общия съд от 9 юни 2010 г. по дело Éditions Odile Jacob SAS/Комисия, T-237/05, в частта, в която отменя решението на Комисията от 7 април 2005 г., с което се отказва достъп до документите относно процедурата за контрол върху концентрациите № COMP/M.2978,

               —

               да отхвърли жалбата за отмяна на ответника, подадена пред Общия съд, и да се произнесе окончателно по въпросите, предмет на настоящата жалба,

               —

               да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски, направени от Комисията както в първоинстанционното производство, така и във връзка с настоящата жалба.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията изтъква две правни основания в подкрепа на жалбата си.
   С първото си правно основание жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при тълкуването на Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1), тъй като не е взел предвид — за целите на тълкуването на изключенията от правото на достъп до документи — разпоредбите на Регламент № 4064/89 (2) на Съвета относно концентрациите между предприятия. Всъщност общите правила относно правото на достъп трябвало да отчитат особеностите на процедурите в областта на конкуренцията и гаранциите за поверителност, предоставени на засегнатите от концентрацията предприятия.
   С второто си правно основание, което се състои от пет части, Комисията посочва погрешно тълкуване от страна на Общия съд на член 4, параграфи 2 и 3 от Регламент № 1049/2001, посочен по-горе, доколкото той е постановил, че жалбоподателят е бил длъжен да пристъпи към конкретно и отделно разглеждане на всеки посочен в заявлението за достъп документ, дори в случаите, които явно се обхващат от изключение (първа част). Комисията оспорва също ограничителното тълкуване от страна на Общия съд на изключението относно защитата на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит — тълкуване, според което това изключение не може да се прилага след приемането от Комисията на решение за приключване на административното производство за контрол на концентрация (втора част). В допълнение жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал явна грешка при прилагане на правото като изисква, от една страна, конкретно и отделно разглеждане на документите от страна на Комисията с описание на всяко съдържание и, от друга страна, като изисква консултиране на трети страни, въпреки явния характер на прилагането на изключението относно защитата на търговските интереси (трета част). Освен това Комисията посочва, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като е отменил решението ѝ да откаже достъп до документи за вътрешно ползване, след като тези документи попадат в приложното поле на изключението „процес на вземане на решения“, посочено в член 4, параграф 3, втора алинея (четвърта част). Накрая жалбоподателят посочва погрешно тълкуване на член 4, параграф 6 от посочения по-горе регламент (пета част).

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент № 4064/89 от 21 декември 1989 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (ОВ L 395, стр. 1).


title: Дело C-352/07: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 31 юли 2007 г. — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, F.I.R.M.A. Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) и др.

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/7

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 31 юли 2007 г. — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, F.I.R.M.A. Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) и др.
   (Дело C-352/07)
   (2007/C 247/10)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Страни в главното производство

      Ищци: A. Menarini — Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA и Menarini International Operations Luxembourg SA

      Ответници: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) и др.
   Преюдициални въпроси

               1)

               След разпоредбите на член 2 и член 3 (1), с които се изменя отношението между органите на държавите-членки и производителите на лекарствени продукти — в смисъл, че цената на даден лекарствен продукт или нейното увеличаване се определя въз основата на предоставените от последните сведения, но в определени от компетентния орган граници, т.е. въз основата на диалог между самите производители и органите, които отговарят за контрола върху разходите за лекарствени продукти — член 4, параграф 1 урежда „замразяването на цените на всички лекарствени продукти или само на някои категории от тях“ като общо средство, което поне веднъж годишно се подлага на преглед, с цел да се установи дали макро-икономическите условия оправдават замразяването на цените да остане непроменено.
               Разпоредбата предоставя на компетентните органи срок от 90 дни за преглед като предвижда, че при изтичането му те трябва да обявят какво увеличение или намаление на цените е направено, ако има такова.
               препращащата юрисдикция поставя въпроса дали в частта относно „намаление на цените, [което] е направено, ако има такова“ тази разпоредба следва да бъде тълкувана в смисъл, че наред с общото средство, състоящо се във възможността да се замразят цените на всички лекарствени продукти или на някои категории от тях, се предвижда и друго общо средство, състоящо се във възможността да се намалят цените на всички лекарствени продукти и на някои категории от тях, или изразът „намаление […], ако има такова“ се отнася само до лекарствените продукти, чийто цени вече са били замразени,

               2)

               препращащата юрисдикция поставя въпроса дали член 4, параграф 1 — в частта, с която се задължават компетентните органи на държавите-членки в случай на замразяване на цените поне веднъж годишно да осъществяват преглед дали макро-икономическите условия оправдават замразяването на цените да остане непроменено — може да се тълкува в смисъл, че ако в отговор на първия поставен въпрос е допуснато намаление на цените, то е възможно тази мярка да се прилага няколко пъти в рамките на една година и да се повтаря в продължение на много години (от 2002 г. до 2010 г.),

               3)

               може ли по смисъла на посочения член 4 — тълкуван с оглед на съображенията, в които се посочва основната цел на мерките за контрол над цените на лекарствени продукти, определена като „издигане на равнището на общественото здраве чрез осигуряване наличието на достатъчни количества лекарствени продукти на приемливи цени и изискването да се избягват различията в мерките, които могат да възпрепятстват или нарушат търговията с лекарствени продукти в рамките на Общността“ — да се счита за съвместимо с общностната уредба приемането на мерки, които се позовават само на „приблизителната“, а не на „установената“ икономическа стойност на разходите (това запитване се отнася до двата настоящи случая)?

               4)

               Трябва ли изискванията, свързани с горните граници на разходите за лекарствени продукти, които всяка държава-членка е компетентна да определя, да се свързват изрично само с разходите за лекарствени продукти или може да се счита, че правомощията на държавите-членки включват и правото на преценка дали да се взимат предвид и сведенията относно други разходи по здравеопазване?

               5)

               Трябва ли произтичащите от директивата принципи на прозрачност и участие на заинтересованите предприятия в мерките относно предвиденото замразяване или общо намаление на цените на лекарства да се тълкуват в смисъл, че е необходимо винаги и непременно да се предвиди възможност за изключения от наложената цена (член 41 параграф 2 от Директивата) и конкретното участие на предприятието заявител, с последващата от това необходимост администрацията да мотивира евентуалния отказ?

      (1)  Директива 89/105/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно прозрачността на мерките, регулиращи цените на лекарствени продукти за употреба от човека и включването им в обхвата на националните системи за здравно осигуряване (ОВ L 40, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 84).


title: Дело T-462/04: Решение на Първоинстанционния съд от 17 декември 2008 г.  — HEG и Graphite India/Съвет (Обща търговска политика — Антидъмпингови мита — Изравнителни мита — Внос на някои графитни електродни системи с произход от Индия — Право на защита — Равно третиране — Констатиране на вреда — Причинно-следствена връзка)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/25

         Решение на Първоинстанционния съд от 17 декември 2008 г. — HEG и Graphite India/Съвет
   (Дело T-462/04) (1)

   (Обща търговска политика - Антидъмпингови мита - Изравнителни мита - Внос на някои графитни електродни системи с произход от Индия - Право на защита - Равно третиране - Констатиране на вреда - Причинно-следствена връзка)
   (2009/C 32/46)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищци: HEG Ltd (New Delhi, Индия) и Graphite India Ltd (Kolkata, Индия) (представители: първоначално K. Adamantopoulos, avocat и J. Branton, solicitor, впоследствие J. Branton)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrish, avocat)

      Встъпила в подкрепа на ответника страна: Комисия на Европейските общности (представители: T. Scharf и K. Talabér Ritz)
   Предмет
   Искане за отмяна на Регламент (EО) № 1628/2004 на Съвета от 13 септември 2004 година за налагане на окончателно изравнително мито и за окончателно събиране на временното мито, наложено на вноса на някои графитни електродни системи с произход от Индия (ОВ L 295, стp. 4; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 36, стр. 119) и на Регламент (ЕО) № 1629/2004 на Съвета от 13 септември 2004 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на системи от графитни електроди с произход от Индия, (ОВ L 295, стp. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 36, стр. 125).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               HEG Ltd и Graphite India Ltd понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Съвета.

               3)

               Комисията понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 69, 19.03.2005 г.


title: Дело T-66/10: Определение на Общия съд от 9 април 2013 г. — Zuckerfabrik Jülich/Комисия (Селско стопанство — Захар — Налог върху производството — Отмяна и обявяване на Регламент (ЕО) № 1193/2009 за частично невалиден сред предявяване на жалбата — Липса на основание за произнасяне по същество)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/42

         Определение на Общия съд от 9 април 2013 г. — Zuckerfabrik Jülich/Комисия
   (Дело T-66/10) (1)

   (Селско стопанство - Захар - Налог върху производството - Отмяна и обявяване на Регламент (ЕО) № 1193/2009 за частично невалиден сред предявяване на жалбата - Липса на основание за произнасяне по същество)
   2013/C 156/78
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Zuckerfabrik Jülich GmbH (по-рано Zuckerfabrik Jülich AG) (Jülich, Германия) (представители: H.-J. Prieß и B. Sachs, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Rossi и B. Schima)

      Встъпили страни, подпомагащи жалбоподателя: Кралство Испания (представители: първоначално F. Diez Moreno, впоследствие A. Rubio Gonzâlez, abogados del Estado) и Република Литва (представители: първоначално R. Janeckaitè и R. Krasuckaitè, впоследствие R. Krasuckaitè и R. Mackevičienè)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 1193/2009 на Комисията от 3 ноември 2009 година за поправка на регламенти (ЕО) № 1762/2003, (ЕО) № 1775/2004, (ЕО) № 1686/2005 и (ЕО) № 164/2007 и за определяне на размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарните години 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 и 2005/2006 (ОВ L 321, стр. 1).

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски, както и направените от Zuckerfabrik Jülich GmbH.

               3.

               Кралство Испания и Република Литва понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.


title: Дело F-111/11: Жалба, подадена на 24 октомври 2011 г. — ZZ и др./Комисия

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/27

         Жалба, подадена на 24 октомври 2011 г. — ZZ и др./Комисия
   (Дело F-111/11)
   2012/C 6/50
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представители: S.Orlandi, A. Coolen, J.-N Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на фишовете за заплата на жалбоподателите от февруари 2011 г. и на фишовете за заплата от следващите месеци, с които се прилага новия корекционен коефициент за град Varese съгласно Регламент (ЕС) № 1239/2010 на Съвета от 20 декември 2010 година.

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отменят решенията за изготвяне на фишовете за заплата на жалбоподателите въз основа на корекционния коефициент за град Varese, посочен в Регламент (ЕС) № 1239/2010 на Съвета от 20 декември 2010 година и приложим от 1 юли 2010 г.,

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 12 юли 2011 г., с което се отхвърлят жалбите на жалбоподателите относно корекционния коефициент, прилаган за Varese,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-121/10: Определение на Общия съд от 26 март 2015 г. — Conte и др./Съвет (Жалба за отмяна — Рибарство — Мерки за опазване на рибните ресурси — Създаване на система на Общността за контрол, инспекции и правоприлагане — Понятие за подзаконов акт — Понятие за законодателен акт — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               1.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/12

         Определение на Общия съд от 26 март 2015 г. — Conte и др./Съвет
   (Дело T-121/10) (1)

   ((Жалба за отмяна - Рибарство - Мерки за опазване на рибните ресурси - Създаване на система на Общността за контрол, инспекции и правоприлагане - Понятие за подзаконов акт - Понятие за законодателен акт - Липса на лично засягане - Недопустимост))
   (2015/C 178/13)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Giovanni Conte (Помеция, Италия); Casa del Pescatore Soc. coop. rl, (Чивитанова Марке, Италия); Guidotti Giovanni & Figli Snc (Термоли, Италия); Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl (Чивитанова Марке); Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) (Манфредония, Италия) (представители: P. Cavasola, G. Micucci и V. Cannizzaro, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално A. Westerhof Löfflerová и A. Lo Monaco, впоследствие A. Westerhof Löfflerová и S. Barbagallo)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: K. Banks и D. Bianchi)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 година за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 847/96, (ЕО) № 2371/2002, (ЕО) № 811/2004, (ЕО) № 768/2005, (ЕО) № 2115/2005, (ЕО) № 2166/2005, (ЕО) № 388/2006, (ЕО) № 509/2007, (ЕО) № 676/2007, (ЕО) № 1098/2007, (ЕО) № 1300/2008, (ЕО) № 1342/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1627/94 и (ЕО) № 1966/2006 (ОВ L 343, стр. 1), по-конкретно, на членове 9 и 10, член 14, параграфи 1, 2, 3, 4 и 5, член 15, член 17, параграф 1, член 58, параграфи 1, 2, 3 и 5, член 59, параграфи 2 и 3, член 60, параграфи 4 и 5, член 62, параграф 1, член 63, параграф 1, членове 64 и 65, член 66, параграфи 1 и 3, член 67 параграф 1, член 68, член 73, параграф 8, член 92, параграф 2 и член 103 от този регламент.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда г-н Giovanni Conte, Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Guidotti Giovanni & Figli Snc, Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl, и Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) да понесат направените от тях съдебни разноски, както и да заплатят съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 134, от 22.5.2010 г.


title: Дело C-185/07: Решение на Съда (голям състав) от 10 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от House of Lords — Обединеното кралство) — Allianz SpA, по-рано Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA/West Tankers Inc. (Признаване и изпълнение на чуждестранни арбитражни решения — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Приложно поле — Компетентност на съд на държава-членка да издаде разпореждане, което забранява на дадена страна да започне или да продължи производство пред юрисдикция на друга държава-членка, по съображение че това производство противоречи на арбитражно съглашение — Нюйоркска конвенция)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/4

         Решение на Съда (голям състав) от 10 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от House of Lords — Обединеното кралство) — Allianz SpA, по-рано Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA/West Tankers Inc.
   (Дело C-185/07) (1)

   (Признаване и изпълнение на чуждестранни арбитражни решения - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Приложно поле - Компетентност на съд на държава-членка да издаде разпореждане, което забранява на дадена страна да започне или да продължи производство пред юрисдикция на друга държава-членка, по съображение че това производство противоречи на арбитражно съглашение - Нюйоркска конвенция)
   (2009/C 82/06)
   Език на производството: английски
   Запитваща юрисдикция
   House of Lords
   Страни в главното производство

      Ищци: Allianz SpA, по-рано Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA

      Ответник: West Tankers Inc.
   Предмет
   Преюдициално запитване — House of Lords — Тълкуване на Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Правомощие на съд на държава-членка да разпореди на дадена страна да не започва или да спре производство пред юрисдикция на друга държава-членка, по съображение че това производство противоречи на арбитражно съглашение
   Диспозитив
   Издаването от юрисдикция на държава-членка на разпореждане, което има за цел да забрани на дадено лице да започне или да продължи производство пред юрисдикциите на друга държава-членка, по съображение че това производство противоречи на арбитражно съглашение, е несъвместимо с Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела.

      (1)  ОВ C 155, 7.7.2007 г.


title: Дело C-7/13: Преюдициално запитване, отправено от Förvaltningsrätten i Stockholm (Швеция) на 7 януари 2013 г. — Skandia America Corporation USA, filial Sverige/Skatteverket

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/8

         Преюдициално запитване, отправено от Förvaltningsrätten i Stockholm (Швеция) на 7 януари 2013 г. — Skandia America Corporation USA, filial Sverige/Skatteverket
   (Дело C-7/13)
   2013/C 55/12
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Förvaltningsrätten i Stockholm

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Skandia America Corporation USA, filial Sverige

      Ответник: Skatteverket

      Преюдициални въпроси

               1.

               Доставките на договорени с външни доставчици услуги от търговец от трета държава за клона му в държава членка с разпределяне на разходите по доставката за клона съставляват ли облагаеми сделки, ако клонът принадлежи към ДДС група в държавата членка?

               2.

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, следва ли търговецът от третата държава да се смята за данъчнозадължено лице, което не е установено в държавата членка по смисъла на член 196 от Директивата (1), в резултат от което данъкът по сделките да е изискуем от получателя?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-340/13: Решение на Общия съд от 16 октомври 2014 г.  — Federación Española de Hostelería/EACEA (Жалба за отмяна — Програма в областта на образованието и обучението през целия живот — Договор по проекта „Виртуален симулатор за изучаване на езици за професионалисти от областта на туризма (e-клиент)“  — Писмо с предварителна информация — Договорен характер на спора — Акт, който не подлежи на обжалване — Липса на преквалификация на договора — Недопустимост)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/38

         Решение на Общия съд от 16 октомври 2014 г. — Federación Española de Hostelería/EACEA
   (Дело T-340/13) (1)

   ((Жалба за отмяна - Програма в областта на образованието и обучението през целия живот - Договор по проекта „Виртуален симулатор за изучаване на езици за професионалисти от областта на туризма (e-клиент)“ - Писмо с предварителна информация - Договорен характер на спора - Акт, който не подлежи на обжалване - Липса на преквалификация на договора - Недопустимост))
   2014/C 421/52
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Federación Española de Hostelería (Мадрид, Испания) (представители: B. Miguelsanz Roldán, F. J. del Nogal Méndez, R. Fernández Flores и M. P. Abad Marco, avocats)

      Ответник: Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA) (представители: H. Monet и A. Jaume, подпомагани първоначално от J. L. Buendía Sierra, N. Ruiz García и A. Balcells Cartagena, а впоследствие от J. L. Buendía Sierra и A. Balcells Cartagena, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на писмото с предварителна информация на EACEA от 5 април 2013 г., с което жалбоподателят е информиран, че трябва да възстанови сумата от 1 81  686,11 EUR след извършен одит на проекта „Виртуален симулатор за изучаване на езици за професионалисти от областта на туризма (e-клиент)“.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда Federación Española de Hostelería да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 245, 24.8.2013 г.


title: Дело C-625/15 P: Жалба, подадена на 23 ноември 2015 г. от Schniga GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 10 септември 2015 г. по съединени дела T-91/14 и T-92/14, Schniga GmbH/Служба на Общността за сортовете растения

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/27

         Жалба, подадена на 23 ноември 2015 г. от Schniga GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 10 септември 2015 г. по съединени дела T-91/14 и T-92/14, Schniga GmbH/Служба на Общността за сортовете растения
   (Дело C-625/15 P)
   (2016/C 027/31)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Schniga GmbH (представители: G. Würtenberger, R. Kunze, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Служба на Общността за сортовете растения, Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 10 септември 2015 г. по съединени дела T-91/14 и T-92/14;

               —

               да осъди Служба на Общността за сортовете растения и встъпилите страни да заплатят разноските в производството.

      Основания и основни доводи

   Общият съд е допуснал грешка в правото при прилагането на член 7 от Регламент № 2100/94 (1) относно правната закрила на Общността на сортовете растения (наричан по-нататък: CPVR), както и на членове 22 и 23 от Регламент (ЕО) № 1239/95 (2) на Комисията от 31 май 1995 година.
   Общият съд погрешно е преценил компетентността на председателя на Службата на Общността за сортовете растения при включването на допълнителни характеристики в процеса на разглеждане на сорт с оглед предоставянето на правната закрила на Общността на сортовете растения.
   Общият съд погрешно е преценил правната природа на техническите протоколи и ръководства, приложими при техническото разглеждане на искане за предоставяне на правната закрила на Общността на сортовете растения, в резултат на погрешна оценка на времевата рамка, в която председателят на Службата на Общността за сортовете растения може да реши да бъде взета предвид нова характеристика при определянето на различимостта на нов сорт.
   Общият съд е допуснал грешка при оценката на последиците от прилагането на принципа на правната сигурност, обективността на Службата на Общността за сортовете растения и равното третиране по отношение на решенията на председателя на Службата на Общността за сортовете растения при разглеждането на нов сорт.

      (1)  Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 година относно правната закрила на Общността на сортовете растения (ОВ L 227, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 15, стр. 197).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1239/95 на Комисията от 31 май 1995 година относно установяване на правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета относно производството пред Службата на Общността за сортовете растения (ОВ L 121, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 17, стр. 10).


title: Дело C-306/12: Преюдициално запитване, отправено от Landgerichts Saarbrücken (Германия) на 26 юни 2012 г. — Spedition Welter GmbH/Avanssur S.A.

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/18

         Преюдициално запитване, отправено от Landgerichts Saarbrücken (Германия) на 26 юни 2012 г. — Spedition Welter GmbH/Avanssur S.A.
   (Дело C-306/12)
   2012/C 287/34
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Saarbrücken

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Spedition Welter GmbH

      Ответник: Avanssur S.A.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 21, параграф 5 от Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (1) да се тълкува в смисъл, че правомощията на представителя за уреждане на претенции включват упълномощаване да се получават документи за сметка на застрахователното предприятие, така че в исковото производство на увреденото лице срещу застрахователното предприятие за обезщетяване на вредите от пътнотранспортно произшествие може да бъде извършено връчване с действие срещу застрахователното предприятие на посочения от него представител за уреждане на претенции?
               При утвърдителен отговор на първия въпрос:

               2.

               Има ли член 21, параграф 5 от Директива 2009/103/ЕО непосредствено действие, така че увреденото лице да може да се позове на него пред националния съд, в резултат на което националният съд трябва да изходи от принципа, че връчването на представителя за уреждане на претенции в качеството му на „представител“ на застрахователното предприятие е било валидно, въпреки че представителят не е договорно упълномощен да получава документи и че националното право не предвижда задължително упълномощаване в този случай, като се има предвид, че в останалата си част връчването отговаря на установените в националното право предпоставки?

      (1)  ОВ L 263, стр. 11.


title: Дело C-250/08: Решение на Съда (първи състав) от 1 декември 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Свободно движение на хора — Покупка на недвижим имот, предназначен за ново основно жилище — Изчисляване на данъчно предимство — Данък при вписване — Съгласуваност на данъчната система)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/2

         Решение на Съда (първи състав) от 1 декември 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-250/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно движение на хора - Покупка на недвижим имот, предназначен за ново основно жилище - Изчисляване на данъчно предимство - Данък при вписване - Съгласуваност на данъчната система)
   2012/C 32/02
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. van Nuffel, R. Lyal и W. Roels)

      Ответник: Кралство Белгия (представители: L. Van den Broeck, B. van de Walle de Ghelcke, avocat)

      Встъпила страна в подкрепа на исканията на ответника: Република Унгария (представители: R. Somssich, K. Borvölgyi и M.Z. Fehér)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 18 ЕО, 43 ЕО и 56 ЕО, както и на членове 31 ЕИП и 40 ЕИП — Изчисляване на данъчно предимство при покупката на недвижим имот, предназначен да бъде ново основно жилище — Вземане предвид на размера на данъка при вписване, платен при покупката на предходно основно жилище, само когато последното се е намирало във Фламандския регион

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008 г.


title: Дело C-150/08: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 14 април 2008 г. — Siebrand B.V./Staatssecretaris van Financiën

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/16

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 14 април 2008 г. — Siebrand B.V./Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-150/08)
   (2008/C 171/27)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: Siebrand B.V.

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën
   Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли напитка, която съдържа определен процент дестилиран алкохол, но която между впрочем съответства на описанието на позиция 2206 от Комбинираната номенклатура, да бъде класирана в тази позиция, ако става въпрос за ферментирала напитка, която поради добавянето на вода и определени вещества е загубила вкуса, аромата и/или вида на напитка, произведена от определен плод или от определен естествен продукт?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос, въз основа на какъв критерий трябва да се установи дали, поради добавянето на дестилиран алкохол напитката трябва въпреки това да бъде класирана в позиция 2208 от Комбинираната номенклатура?


title: Дело T-478/11: Жалба, подадена на 9 септември 2011 г. — Франция/Комисия

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/25

         Жалба, подадена на 9 септември 2011 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-478/11)
   2011/C 340/53
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter и J. Rossi)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си жалбоподателят иска Общият съд да отмени Решение C(2011) 4376 окончателен на Европейската комисия от 29 юни 2011 година относно държавна помощ NN 10/2010 по отношение на дейностите, осъществявани от interprofession nationale porcine (наричано по-нататък „INAPORC“), финансирани с доброволни вноски, превърнати в задължителни (наричани по-нататък „CVO“), които INAPORC удържа от членовете, които представлява. Комисията приема, че тези CVO са мерки, които представляват съвместима с вътрешния пазар държавна помощ.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага само едно правно основание, изведено от нарушение на понятието за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, когато Комисията приема, че отговорността за дейностите, осъществявани от INAPORC чрез постъпления от CVO, се носи от държавата и че тези дейности са финансирани с държавни ресурси.
   Жалбоподателят изтъква, че дейностите, осъществявани от INAPORC чрез постъпления от CVO, отговарят на изискванията, установени от Съда в Решение от 15 юли 2004 г. по дело Pearle и др. (C-345/02, Recueil, стр. I-7139), за да може задължителните вноски, получавани от организация, която представлява предприятията от даден икономически сектор, да не бъдат разглеждани като държавни ресурси за финансиране на дейности, приписвани на държавата, доколкото:

               —

               осъществяваните от INAPORC дейности били установени от професионалното съсловие, което представлява предприятията от съответния земеделски сектор, и не служели като инструменти за изпълнението на държавна политика,

               —

               осъществяваните от INAPORC дейности били финансирани чрез постъпления, удържани от предприятията в сектора,

               —

               начините на финансиране и процентът/количеството на вноските били установени в рамките на INAPORC, без никаква намеса на държавата,

               —

               вноските били задължително използвани за финансирането на мярката без възможност за намеса на държавата.


title: Дело T-342/07: Решение на Общия съд от 6 юли 2010 г. — Ryanair/Комисия (Конкуренция — Концентрации — Въздушен транспорт — Решение за обявяване на концентрацията за несъвместима с общия пазар — Преценка на последиците от концентрацията върху конкуренцията — Бариери за навлизане на пазара — Повишаване на ефикасността — Ангажименти)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/35

         Решение на Общия съд от 6 юли 2010 г. — Ryanair/Комисия
   (Дело T-342/07) (1)

   (Конкуренция - Концентрации - Въздушен транспорт - Решение за обявяване на концентрацията за несъвместима с общия пазар - Преценка на последиците от концентрацията върху конкуренцията - Бариери за навлизане на пазара - Повишаване на ефикасността - Ангажименти)
   2010/C 221/55
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ryanair Holdings plc (Дъблин, Ирландия) (представители: J. Swift, QC, V. Power, A. McCarthy и D. Hull, solicitors, и G. Berrisch, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: X. Lewis и S. Noë)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Aer Lingus Group plc (Дъблин) (представители: първоначално A. Burnside, solicitor, B. van de Walle de Ghelcke и T. Snels, avocats, впоследствие A. Burnside и B. van de Walle de Ghelcke) и Ирландия (представители: D. O’Hagan и J. Buttimore, подпомагани от M. Cush, D. Barniville и N. Travers, avocats)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение C(2007) 3104 на Комисията от 27 юни 2007 година, с което концентрацията се обявява за несъвместима с общия пазар и със Споразумението за ЕИП (преписка COMP/M.4439 — Ryanair/Aer Lingus)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Ryanair Holdings plc понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия и на Aer Lingus Group plc.

               3.

               Ирландия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.