title: Дело T-805/16: Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — IPPT PAN/Комисия и REA (Арбитражна клауза — Шеста и седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности — Решение за възстановяване чрез прихващане на вземания на Съюза на основание на изпълнението на договори — Ефективна правна защита — Право да бъде сезиран Омбудсманът — Финансов регламент — Безспорно вземане — Оправдани правни очаквания — Принцип на недопускане на дискриминация — Принцип на добра администрация — Злоупотреба с власт — Договорна отговорност — Одиторски доклад — Допустими разходи)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/39

      Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — IPPT PAN/Комисия и REA
      (Дело T-805/16) (1)

      (Арбитражна клауза - Шеста и седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности - Решение за възстановяване чрез прихващане на вземания на Съюза на основание на изпълнението на договори - Ефективна правна защита - Право да бъде сезиран Омбудсманът - Финансов регламент - Безспорно вземане - Оправдани правни очаквания - Принцип на недопускане на дискриминация - Принцип на добра администрация - Злоупотреба с власт - Договорна отговорност - Одиторски доклад - Допустими разходи)
      (2019/C 328/42)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Instytut Podstawowych Problemów Techniki Polskiej Akademii Nauk (IPPT PAN) (Варшава, Полша) (представител: M. Le Berre, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално M. Siekierzyńska и P. Rosa Plaza, впоследствие M. Siekierzyńska и F. van den Berghe) Изпълнителна агенция за научни изследвания (представители: S. Payan-Lagrou и V. Canetti, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Република Полша (представител: B. Majczyna)

         Предмет

      От една страна, на основание член 263 ДФЕС жалба за отмяна на решението на Комисията от 6 септември 2016 г. за възстановяване на твърдените ѝ вземания спрямо жалбоподателя на основание на два договора, сключени по Шестата рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности, чрез прихващане със сумите, които REA дължи на жалбоподателя на основание на споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, сключено по Седмата рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности, а от друга страна, на основание член 272 ДФЕС искане с предмет да се установи несъществуването на твърдените от Комисията вземания на основание на двата договора, сключени по посочената по-горе Шестата рамкова програма, и да се осъдят Комисията и REA да изплатят на жалбоподателя сумата от 69 623,94 EUR на основание на споразумението за отпускане на безвъзмездни средства, сключено по посочената по-горе Седма рамкова програма, заедно с лихвите за забава

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Instytut Podstawowych Problemów Techniki Polskiej Akademii Nauk (IPPT PAN) понася две трети от направените от него съдебни разноски, както и разноските на Изпълнителната агенция за научни изследвания (REA).

                  3)

                     Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и една трета от разноските на IPPT PAN.

                  4)

                     Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело T-578/19 R: Определение на председателя на Общия съд от 11 септември 2019 г. — Sophia Group/Парламент (Обезпечително производство – Обществени поръчки за услуги – Молба за постановяване на временни мерки – Липса на неотложност)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/17

      Определение на председателя на Общия съд от 11 септември 2019 г. — Sophia Group/Парламент
      (Дело T-578/19 R)
      (Обезпечително производство - Обществени поръчки за услуги - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност)
      (2019/C 363/25)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Sophia Group (Saint-Josse-ten-Noode, Белгия) (представител: Y. Schneider и C.-H. de la Vallée Poussin, avocats)

         Ответник: Европейски парламент (представители: L. Tapper Brandberg и S. Toliušis)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за постановяване на временни мерки, с които се цели от една страна спиране на изпълнението на решението от 30 юли 2019 г. на Парламента за възлагане на поръчката по лот № 1 с предмет „предоставяне на услуги Buildings HelpDesk“ (обществена поръчка 06A0010/2019/M011) на друг оферент и от друга страна спиране на изпълнението на договора, сключен другия оферент

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля молбата за постановяване на временни мерки.

                  2)

                     Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-424/18: Определение на Общия съд от 3 септември 2019 г. — Puma/EUIPO – Carrefour (Изображение на кръстосани линии)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/36

      Определение на Общия съд от 3 септември 2019 г. — Puma/EUIPO – Carrefour (Изображение на кръстосани линии)
      (Дело T-424/18) (1)

      (2019/C 363/46)
      Език на производството: английски
      Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 301, 27.8.2018 г.


title: Дело C-730/19: Иск, предявен на 3 октомври 2019 година– Европейска комисия/Република България

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/34

      Иск, предявен на 3 октомври 2019 година– Европейска комисия/Република България
      (Дело C-730/19)
      (2019/C 399/40)
      Език на производството: български

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: Й. Маринова, E. Manhaeve)

         Ответник: Република България

         Искания

      Европейската комисия моли Съда:

                  —

                  да постанови, че Република България не е изпълнила задълженията си по член 13, параграф 1, във връзка с приложение XI от Директива 2008/50/ЕО (1) като систематично и постоянно не спазва в зона BG0006 (Югоизточна):

                              i)

                              от 2007 г. почасовата пределно допустимата стойност за SO2,

                              ii)

                              от 2007 г., с изключение на 2010 г. и 2012 г., дневната пределно допустима стойност за SO2,

                  —

                  да постанови, че от 11 юни 2010 г. Република България не е изпълнила задълженията си по член 23, параграф 1, във връзка с приложение XV, раздел А от Директива 2008/50/ЕО, и по-специално задължението си по алинея втора от член 23, параграф 1 да гарантира възможно най-кратък период на превишаване на горепосочените пределно допустимите стойности за SO2 в зона BG0006 (Югоизточна),

                  —

                  да се осъди Република България да заплати разноските.

         Правни основания и главни доводи

      Като първо основание, Комисията счита, че България е нарушила разпоредбите на член 13, параграф 1, във връзка с Приложение XI от Директива 2008/50/ЕО, доколкото в зона BG0006 (Югоизточна) е налице систематично и постоянно неспазване на почасовата и дневната пределно допустими стойности за SO2.
      Като второ основание, Комисията счита, че България е нарушила разпоредбите на член 23, параграф 1, алинея втора, във връзка с приложение XV, раздел А от Директива 2008/50/ЕО, доколкото от 11 юни 2010 г. тя не е включила в плановете си за качество на въздуха подходящи мерки, за да гарантира, че периодът на превишаване е възможно най-кратък.

         (1)  Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа

         OB 2008, L 152, стр. 1


title: Дело C-538/18 P: Жалба, подадена на 16 август 2018 г. от České dráhy a.s.срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 20 юни 2018 г. по дело T-325/16, České dráhy/Комисия

text:
               29.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/9

      Жалба, подадена на 16 август 2018 г. от České dráhy a.s.срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 20 юни 2018 г. по дело T-325/16, České dráhy/Комисия
      (Дело C-538/18 P)
      (2018/C 392/14)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: České dráhy a.s. (представители: K. Muzikář и J. Kindl, advokáti)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Subject matter

      Жалба срещу решението, постановено от Общия съд на 20 юни 2018 г. по дело České dráhy/Комисия (T-325/16).
      С това решение Общият съд уважава частично жалбата, подадена на основание член 263 ДФЕС, с която České dráhy иска да бъде отменено Решение на Комисията C(2016) 2417 окончателен от 18 април 2016 г. по преписка AT.40156 — Falcon. Общият съд отменя обжалваното решение на Комисията „в частта му относно линии, различни от линията Прага—Острава, и поведение, различно от твърдяното практикуване на цени, по-ниски от себестойността“. Общият съд отхвърля жалбата в останалата ѝ част. Освен това той разпорежда всяка страна да понесе направените от нея съдебни разноски.

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 20 юни 2018 г. по дело T-325/16 České dráhy/Европейска комисия, EU:T:2018:368 в частта, в която той отхвърля жалбата, както и в частта относно съдебните разноски;

                  —

                  да отмени изцяло Решение на Комисията C(2016) 2417 окончателен от 18 април 2016 г. по преписка AT.40156 — Falcon;

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати разноските по дело T-325/16, както и разноските, направени в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  Първо основание за обжалване: Общият съд неправилно стигнал до извода, че обжалваното решение на Комисията е било достатъчно мотивирано.
                  České dráhy твърди, че Европейската комисия не представила достатъчно точни и подробни мотиви на обжалваното решение и по този начин не изпълнила изискванията от практиката на Съда. Общият съд постановил неправилно решение, като все пак не отменил — изцяло — обжалваното решение на Комисията.

                  2.

                  Второ основание за обжалване: Общият съд не взел предвид факта, че преди да приеме обжалваното решение Комисията пренебрегнала множество доказателства за това че České dráhy не е действало незаконосъобразно.
                  České dráhy твърди, че преди да приеме обжалваното решение Комисията не разгледала фактите, доказващи, че поведението на České dráhy не е било незаконосъобразно, и приела (в противоречие с принципа на пропорционалността) единствено въз основа на изолирани доказателствени елементи, взети извън техния контекст. Общият съд постановил неправилно решение, като все пак не отменил — изцяло — обжалваното решение на Комисията.

                  3.

                  Трето основание за обжалване: Общият съд преценил неправилно условията за прилагане на член 102 ДФЕС.
                  České dráhy твърди, че на основание Регламент № 1/2003 Комисията има право да разследва единствено поведение, което би могло да представлява нарушение на член 101 и/или член 102 ДФЕС. Комисията разпоредила проверка в седалището České dráhy, тъй като подозирала нарушение на член 102 ДФЕС. Тази разпоредба се прилагала само когато a) предприятието може да е злоупотребило с господстващото си положение на целия или на значителна част от вътрешния пазар и б) твърдяната злоупотреба би могла да засегне съществено търговията между държавите членки. České dráhy счита за неправилен извода на Общия съд, че в разглеждания случай тези условия са изпълнени.

                  4.

                  Четвърто основание за обжалване: решението на Общия съд в частта относно съдебните разноски е неправилно.
                  České dráhy твърди, че Общият съд трябвало да уважи изцяло жалбата и да осъди Комисията да възстанови на České dráhy разноските по производството.


title: Дело T-515/15: Решение на Общия съд от 13 септември 2018 г. — Almaz-Antey/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна — Запазване на името на жалбоподателя в списъка на образуванията, за които се прилагат ограничителни мерки — Пропорционалност — Грешка в преценката — Задължение за мотивиране — Основни права)

text:
               29.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/21

      Решение на Общия съд от 13 септември 2018 г. — Almaz-Antey/Съвет
      (Дело T-515/15) (1)

      ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна - Запазване на името на жалбоподателя в списъка на образуванията, за които се прилагат ограничителни мерки - Пропорционалност - Грешка в преценката - Задължение за мотивиране - Основни права))
      (2018/C 392/24)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Joint-Stock Company „Almaz-Antey“ Air and Space Defence Corp., по-рано OAO Concern PVO Almaz-Antey (Москва, Русия) (представители: A. Haak, C. Stumpf и M. Brüggemann, адвокати)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и P. Mahnič)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, първо, на Решение (ОВППС) 2015/971 на Съвета от 22 юни 2015 година за изменение на Решение 2014/512/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 157, 2015 г. стр. 50), второ, на писмото на Съвета от 31 юли 2015 г., с което последният е заявил, че спрямо жалбоподателя трябва да продължат да се прилагат мерките, предвидени в Решение 2014/512/ОВППС на Съвета от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 229, 2014 г., стр. 13), и с Регламент (ЕС) № 833/2014 на Съвета от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 229, 2014 г., стр. 1), трето, на Решение (ОВППС) 2015/2431 на Съвета от 21 декември 2015 г. за изменение на Решение 2014/512 (ОВ L 334, 2015 г., стр. 22), и, четвърто, на Решение (ОВППС) 2016/1071 на Съвета от 1 юли 2016 г. за изменение на Решение 2014/512 (ОВ L 178, 2016 г., стр. 21), в частите им, отнасящи се до жалбоподателя.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Joint-Stock Company „Almaz-Antey“ Air and Space Defence Corp. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 371, 9.11.2015 г.


title: Дело C-474/18 P: Жалба, подадена на 19 юли 2018 г. от J-M.-E.V. e hijos, S.R.L. срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 26 април 2018 г. по дело T-554/14 — Messi Cuccittini/EUIPO — J-M.-E.V. e hijos

text:
               29.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/5

      Жалба, подадена на 19 юли 2018 г. от J-M.-E.V. e hijos, S.R.L. срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 26 април 2018 г. по дело T-554/14 — Messi Cuccittini/EUIPO — J-M.-E.V. e hijos
      (Дело C-474/18 P)
      (2018/C 392/08)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: J-M.-E.V. e hijos, S.R.L. (представители: J. Güell Serra и R. Gimeno-Bayón Cobos, abogados)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост и Lionel Messi Cuccittini

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отмени изцяло обжалваното съдебно решение от 26 април 2018 г. по дело T-554/14 (1) и, вследствие на това,

                  —

                  Да се реши окончателно спорът, ако етапът на производството позволява това, или

                  —

                  Да се върне делото на Общия съд, за да се произнесе в съответствие с обвързващите критерии, изведени от Съда, и

                  —

                  Да се осъди г-н Lionel Messi Cuccittini да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В обжалваното съдебно решение Общият съд е отменил решението на апелативния състав на EUIPO, с което е отказана регистрацията на марката „MESSI“ поради вероятност от объркване с по-ранната марка „MASSI“, като е приел, независимо от визуалната и фонетичната прилика между марките „MASSI“ и „MESSI“ и въпреки че те се отнасят до едни и същи стоки, че апелативния състав е допуснал грешка, тъй като концептуалните разлики между марките предотвратяват всяка вероятност от объркване.
      Решението на Общия съд е опорочено от четири грешки при прилагане на правото, поради което жалбата пред Съда почива на четири основания:

                  1.

                  В обжалваното съдебно решение Общият съд е посочил, че след като апелативният състав е взел предвид, че името на заявителя е общоизвестно, той е трябвало да констатира, че в концептуално отношение думата „messi“ се различава ясно от думата „massi“. Противно на приетото в обжалваното съдебно решение, в практиката на Съда и на Общия съд многократно е установявано, че възможната общоизвестност на заявената марка е ирелевантна при преценката на вероятността от объркване с по-ранна марка (предишен член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Европейския съюз).

                  2.

                  Общият съд е допуснал грешка и като е приел, че общоизвестността на фамилното име на заявителя е добре позната, което апелативният състав е трябвало да вземе предвид, при все че това не е било установено, нито поискано от г-н Lionel Messi пред апелативния състав, тъй като става въпрос за факт, който всяко лице може да знае или който може да бъде проверен в общо достъпни източници. Степента на известност на фамилното име на заявителя в Европа към момента на произнасянето по възражението (12.6.2013 г.) не е въпрос, за който може да се направи предположение през 2018 г., още повече че не е бил разглеждан, нито повдиган пред апелативния състав, нито пък се подкрепя от доказателства.

                  3.

                  В настоящия случай е налице mutatio libelli, което възпрепятства възможността за защита, тъй като Общият съд е допуснал ново и самостоятелно основание, което не е било изтъкнато пред апелативния състав: „отличителното концептуално значение на думата „MESSI“.

                  4.

                  В обжалваното съдебно решение е приложено неправилно решението PICARO/PICASSO, тъй като (i) по делото PICASSO/PICARO общоизвестната марка е била марката „PICASSO“ на направилото възражение лице, докато в настоящия случай марката, за която се твърди, че е общоизвестна, е тази, за която е заявена регистрация и (ii) посоченото решение се е отнасяло до стоки, за които към момента на покупката степента на внимание на средния потребител е особено висока, докато настоящият случай се отнася до стоки, предназначени за средния потребител в Европейския съюз, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен.

         (1)  ECLI:EU:T:2018:230


title: Решение на Съда от 14 юни 2018 година по дело E-13/17 — Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Нетранспониране — Регламент (ЕС) 2015/514)

text:
               15.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/8

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 14 юни 2018 година
      по дело E-13/17
      Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия

         (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Нетранспониране — Регламент (ЕС) 2015/514)

      (2018/C 414/10)
      По дело E-13/17, Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия — ИСК за постановяване, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 7 от Споразумението за Европейското икономическо пространство да направи Акта, посочен в точка 31ббд от приложение IX към посоченото споразумение (Делегиран регламент (ЕС) 2015/514 на Комисията от 18 декември 2014 г. относно информацията, която компетентните органи трябва да представят на Европейския орган за ценни книжа и пазари по силата на член 67, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета), адаптиран с Протокол 1 към Споразумението, част от вътрешния си правов ред, Съдът в състав Páll Hreinsson, председател и съдия-докладчик, Per Christiansen и Bernd Hammermann, съдии, постанови на 14 юни 2018 г. решение, чийто диспозитив гласи:
      Съдът реши:

                  1.

                  постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 7 от Споразумението за Европейското икономическо пространство да направи Акта, посочен в точка 31ббд от приложение IX към посоченото Споразумение (Делегиран Регламент (ЕС) 2015/514 на Комисията от 18 декември 2014 г. относно информацията, която компетентните органи трябва да представят на Европейския орган за ценни книжа и пазари по силата на член 67, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета), както е адаптиран с Протокол 1 към Споразумението за ЕИП, част от вътрешния си правен ред.

                  2.

                  Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-601/18 P: Жалба, подадена на 24 септември 2018 г. от Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 юли 2018 г. по дело T-475/14: Prysmian и Prysmian Cavi e Sistemi/Комисия

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/25

      Жалба, подадена на 24 септември 2018 г. от Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 юли 2018 г. по дело T-475/14: Prysmian и Prysmian Cavi e Sistemi/Комисия
      (Дело C-601/18 P)
      (2018/C 427/34)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (представители: C. Tesauro, F. Russo, L. Armati, avvocati)

         Други страни в производството: Европейска комисия, The Goldman Sachs Group, Inc., Pirelli & C. SpA

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да уважи исканията, направени пред първата инстанция,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

            При условията на евентуалност жалбоподателите молят Съда:

                  —

                  да върне делото за ново разглеждане от Общия съд,

                  —

                  да не се произнася по съдебните разноски, направени в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  Общият съд неправилно приел, че член 20 от Регламент № 1/2003 (1) не е пречка за това Комисията да копира посредством криминалистични техники целите хард дискове на служителите на жалбоподателите без да е прегледала съдържанието им и да продължи с преглеждането им в помещенията на Комисията в Брюксел. Правилното тълкуване на тази разпоредба е, че тези проверки могат да бъдат извършвани само в помещенията на предприятието и Комисията може да копира само данни, за които вече е преценила, че са релевантни. Като се има предвид, че практиката на копиране посредством криминалистични техники на цели хард дискове накърнява основните права на дружествата и техните служители, тя не може да се основава на обяснителна бележка, предоставяща пълни правомощия на Комисията, а трябва да е законодателно уредена в съответствие с принципа на законност.

                  2.

                  Общият съд нарушил принципите на лична отговорност, правна сигурност и равно третиране и не изпълнил задължението си за мотивиране, като не е приел, че основаното на икономическата приемственост възлагане на отговорност на Prysmian Cavi e Sistemi представлява изключение от правилото, че отговорността се носи от юридическото лице, управлявало предприятието към момента на извършване на нарушението. Като всяко изключение, то трябва да се прилага стриктно и прилагането му е оправдано само когато е застрашена ефективността на правилата на конкуренцията. Освен това Общият съд неправилно приел, че не е налице дискриминация, с мотива, че не може да има равенство в незаконосъобразността, тъй като възлагането на отговорност въз основа на икономическа приемственост е възможност, предоставена на Комисията.

                  3.

                  Общият съд не се произнесъл по основния довод на предприятието пред първата инстанция, че дори да съществуваше някакъв принцип на „национална територия“ — което не е така — няма логика той да се приложи към всички съвсем различни случаи, до които се отнася решението, и да докаже надлежно съществуването на единно продължено нарушение.

                  4.

                  Общият съд се произнесъл свръх петитум и нарушил правото на дружеството на защита съгласно член 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 6 от ЕКПЧ при разглеждане на третото основание на жалбата пред първата инстанция, отнасящо се до началната дата на картела. Общият съд явно изопачил представените пред него доказателства и приложил неправилни правила за преценка на доказателствата. Това явно изопачаване на доказателствата го довело до неправилни изводи и до погрешното правно заключение, че Комисията е имала основание да приеме 18 февруари 1999 г. за начална дата на нарушението, засягащо търговията между държавите членки съгласно член 101 ДФЕС.

                  5.

                  Общият съд нарушил принципа на равно третиране, доколкото потвърдил извода на Комисията, че разпределянето на проекти между европейските производители в рамките на „изцяло европейската — (R)“ конфигурация обосновава увеличаване с 2 % на фактора за тежест (и съответно на „входната такса“) за европейските производители, докато за азиатските производители не е приложено такова увеличение. Не било възможно, от една страна, да се приеме изводът в решението на Комисията за наличие на единно продължено нарушение, основан на правилото за национална територия в различни взаимозависими конфигурации, и същевременно да се приеме, че активното участие в някоя от тези конфигурации обосновава различно равнище на тежест за участниците. Дори да не са участвали активно в твърдяното европейско разпределяне, азиатските производители са допринесли за него в степен, сходна с европейските производители.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г, стр. 1; Специално издание на български език, глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-437/18: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Gliwicach (Полша), постъпило на 3 юли 2018 г. — Lebopoll Logistics Sp. z o.o. w Sośnicowicach/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Zabrzu

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/4

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Gliwicach (Полша), постъпило на 3 юли 2018 г. — Lebopoll Logistics Sp. z o.o. w Sośnicowicach/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Zabrzu
      (Дело C-437/18)
      (2018/C 427/06)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Gliwicach

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Lebopoll Logistics Sp. z o.o. w Sośnicowicach

         Ответник: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Zabrzu

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли понятието „пребиваване“ да се тълкува съгласно член 1, буква й) от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета (1) и член 11 от Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета (2), или въпросното понятие „пребиваване“ означава също временно пребиваване по смисъла на член 1, буква к) от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета?

         (1)  Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).

         (2)  Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 284, 2009 г., стр. 1).


title: Дело T-554/18: Жалба, подадена на 19 септември 2018 г. — Hernández Hernández/Съвет

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/89

      Жалба, подадена на 19 септември 2018 г. — Hernández Hernández/Съвет
      (Дело T-554/18)
      (2018/C 427/117)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Socorro Elizabeth Hernández Hernández (Каракас, Венесуела) (представители: F. Di Gianni и L. Giuliano, адвокати)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2018/901 на Съвета от 25 юни 2018 година за изменение на Решение (ОВППС) 2017/2074 относно ограничителни мерки с оглед на положението във Венесуела (1), както и Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/899 на Съвета от 25 юни 2018 година за прилагане на Регламент (ЕС) 2017/2063 относно ограничителни мерки с оглед на положението във Венесуела (2), доколкото разпоредбите им засягат жалбоподателя, и

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

                  1.

                  Първо основание: обжалваните актове са опорочени от явна грешка в преценката и липса на конкретни и непротиворечиви данни.

                              —

                              В това отношение жалбоподателят твърди, че Съветът е допуснал явна грешка в преценката относно функциите и задачите на жалбоподателя и не е посочил конкретни и непротиворечиви данни в подкрепа на твърденията си. Жалбоподателят допълва, че Съветът не е преценил правилно данните, или най-малкото, че тази преценка е явно неправилна.

                  2.

                  Второ основание: ограничителните мерки, наложени с обжалваните актове, ограничават неоправдано и непропорционално основното право на собственост на жалбоподателя.

         (1)  Решение (ОВППС) 2018/901 на Съвета от 25 юни 2018 година за изменение на Решение (ОВППС) 2017/2074 относно ограничителни мерки с оглед на положението във Венесуела (ОВ L 160I, 2018 г., стр. 12).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/899 на Съвета от 25 юни 2018 година за прилагане на Регламент (ЕС) 2017/2063 относно ограничителни мерки с оглед на положението във Венесуела (ОВ L 160I, 2018 г., стр. 5).


title: Дело C-469/18: Преюдициално запитване от Hof van Cassatie (Белгия), постъпило на 19 юли 2018 г. — IN/Белгийска държава

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/4

      Преюдициално запитване от Hof van Cassatie (Белгия), постъпило на 19 юли 2018 г. — IN/Белгийска държава
      (Дело C-469/18)
      (2018/C 427/07)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van Cassatie

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в касационното производство: IN

         Ответник в касационното производство: Белгийска държава

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че по дела с предмет данък върху добавената стойност (ДДС) не допуска при никакви обстоятелства да се използват доказателства, които са събрани в нарушение на гарантираното от член 7 от Хартата право на зачитане на личния живот, или трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна норма, изискваща от съда, на който се налага да реши дали да използва такова доказателство за установяване на задължение за ДДС, да направи преценка като посочената в точка 4 от настоящия акт за преюдициално запитване?


title: Дело T-699/18: Жалба, подадена на 26 ноември 2018 г. — Apera Capital Master/EUIPO — Altera Capital (APERA CAPITAL)

text:
               4.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/76

      Жалба, подадена на 26 ноември 2018 г. — Apera Capital Master/EUIPO — Altera Capital (APERA CAPITAL)
      (Дело T-699/18)
      (2019/C 44/101)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Apera Capital Master Ltd. (Сейнт Пиер Порт, Гърнзи) (представители: C. Schröder и A. von Alten, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Altera Capital (Люксембург, Люксембург)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „APERA CAPITAL“ — заявка за регистрация № 15 640 436

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 18 септември 2018 г. по преписка R 1091/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да върне преписката обратно на EUIPO за ново разглеждане,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 104, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на правото на жалбоподателя на добра администрация и на справедлив процес.


title: Дело T-712/18: Жалба, подадена на 3 декември 2018 г. — Umweltinstitut München/Комисия

text:
               4.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/77

      Жалба, подадена на 3 декември 2018 г. — Umweltinstitut München/Комисия
      (Дело T-712/18)
      (2019/C 44/103)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Umweltinstitut München — Verein zur Erforschung und Verminderung der Umweltbelastung eV (Мюнхен, Германия) (представител: M. John, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  Да се отмени решението за отказ на ответника от 2 октомври 2018 г. (C(2018) 6539 окончателен).

         Основания и основни доводи

      С настоящата жалба се иска отмяна на решението на Комисията от 2 октомври 2018 г., с което на жалбоподателя окончателно се отказва достъп до документите, свързани с първото заседание на Съвместния комитет по ВИТС, проведено на 26 и 27 март 2018 г.
      Основанието на жалбата е следното.
      Нарушение на член 15, параграф 3 ДФЕС във връзка с член 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета (1), тъй като съгласно член 4 от Регламент № 1049/2001 ответникът нямал право (частично) да откаже достъпа до поисканите документи.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-756/18: Преюдициално запитване от Tribunal d'instance Aulnay-Sous-Bois (Франция), постъпило на 3 декември 2018 г. — LC, MD/easyJet Airline Co. Ltd

text:
               11.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/12

      Преюдициално запитване от Tribunal d'instance Aulnay-Sous-Bois (Франция), постъпило на 3 декември 2018 г. — LC, MD/easyJet Airline Co. Ltd
      (Дело C-756/18)
      (2019/C 54/15)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal d'instance Aulnay-Sous-Bois (Районен съд Aulnay-Sous-Bois, Франция)

         Страни в главното производство

         Ищци: LC, MD

         Ответник: easyJet Airline Co. Ltd

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 3, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (1) (наричан по-нататък „Регламент № 261/2004“) да се тълкува в смисъл, че за да се ползват от неговите разпоредби, пътниците трябва да докажат присъствие на гишето за регистрация?
      При утвърдителен отговор, допуска ли член 3, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 261/2004 подход, основаван на оборима презумпция, при който условието пътникът да присъства на гишето за регистрация се счита за изпълнено, ако той има приета и регистрирана от опериращия въздушен превозвач резервация по смисъла на член 2, буква ж)?

         (1)  ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело C-762/18: Преюдициално запитване, отправено от Районен съд Хасково (България) на 4 декември 2018 година — QH / Върховен касационен съд на Република България

text:
               11.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/12

      Преюдициално запитване, отправено от Районен съд Хасково (България) на 4 декември 2018 година — QH / Върховен касационен съд на Република България
      (Дело C-762/18)
      (2019/C 54/16)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Районен съд Хасково

         Страни в главното производство

         Ищец: QH

         Ответник: Върховен касационен съд на Република България

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време да се тълкува в смисъл, че не допуска национално законодателство и/или практика, според които работник, който е бил незаконно уволнен и след това е бил възстановен на работа от съда, няма право на платен годишен отпуск за времето от датата на уволнението до датата на възстановяването му на работа?

                  2.

                  При положителен отговор на първия въпрос, трябва ли член 7, параграф 2 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време да се тълкува в смисъл, че не допуска национално законодателство и/или практика, според които при последващо прекратяване на трудовото правоотношение този работник няма право на финансово обезщетение за неизползвания платен годишен отпуск за времето от датата на предходното му уволнение до датата на възстановяването му на работа?

         (1)  OB 2003, L 299, стр. 9; Специално българско издание: глава 5, том 7, стр. 3


title: Съединени дела C-138/17 P и C-146/17 P: Решение на Съда (първи състав) от 13 декември 2018 г. — Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз/Gascogne Sack Deutschland GmbH, по-рано Sachsa Verpackung GmbH, Gascogne SA, Европейска комисия (C-138/17), Gascogne Sack Deutschland GmbH, Gascogne SA/Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, Европейска комисия (C-146/17) (Обжалване — Иск за обезщетение — Член 340, втора алинея ДФЕС — Прекомерна продължителност на производството по две дела пред Общия съд на Европейския съюз — Поправяне на вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели — Имуществена вреда — Разноски за банкова гаранция — Причинно-следствена връзка — Лихви за забава — Неимуществена вреда)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/2

      Решение на Съда (първи състав) от 13 декември 2018 г. — Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз/Gascogne Sack Deutschland GmbH, по-рано Sachsa Verpackung GmbH, Gascogne SA, Европейска комисия (C-138/17), Gascogne Sack Deutschland GmbH, Gascogne SA/Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, Европейска комисия (C-146/17)
      (Съединени дела C-138/17 P и C-146/17 P) (1)

      ((Обжалване - Иск за обезщетение - Член 340, втора алинея ДФЕС - Прекомерна продължителност на производството по две дела пред Общия съд на Европейския съюз - Поправяне на вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели - Имуществена вреда - Разноски за банкова гаранция - Причинно-следствена връзка - Лихви за забава - Неимуществена вреда))
      (2019/C 65/02)
      Език на производството: френски

         Страни

         (Дело C-138/17 P)

         Жалбоподател: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз (представители: J. Inghelram и Á.M. Almendros Manzano)

         Други страни в производството: Gascogne Sack Deutschland GmbH, по-рано Sachsa Verpackung GmbH, Gascogne SA (представители: F. Puel и E. Durand, адвокати), Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes, S. Noë и F. Erlbacher)

         (Дело C-146/17 P)

         Жалбоподатели: Gascogne Sack Deutschland GmbH, Gascogne SA (представители: F. Puel и E. Durand, адвокати)

         Други страни в производството: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз (представители: J. Inghelram и Á.M. Almendros Manzano), Европейска комисия

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя точка 1 от диспозитива на решение на Общия съд на Европейския съюз от 10 януари 2017 г., Gascogne Sack Deutschland и Gascogne/Европейски съюз (T-577/14, EU:T:2017:1).

                  2)

                  Отхвърля жалбата по дело C-146/17 P, подадена от Gascogne Sack Deutschland GmbH и Gascogne SA.

                  3)

                  Отхвърля иска за обезщетение, предявен от Gascogne Sack Deutschland GmbH и Gascogne SA, в частта му, в която е поискано обезщетение в размер на 187 571 EUR за твърдяната имуществена вреда, състояща се в плащането на разноски по банкова гаранция след изтичане на разумния срок за произнасяне по делата, по които са постановени решения от 16 ноември 2011 г., Groupe Gascogne/Комисия (T-72/06, непубликувано, EU:T:2011:671) и от 16 ноември 2011 г., Sachsa Verpackung/Комисия (T-79/06, непубликувано, EU:T:2011:674).

                  4)

                  Gascogne Sack Deutschland GmbH и Gascogne SA понасят, наред с направените от тях съдебни разноски, и всички съдебни разноски на Европейския съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, в рамките на производството по настоящите жалби, както и своите собствени разноски в първоинстанционното производство.

                  5)

                  Европейският съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, понася направените от него съдебни разноски в първоинстанционното производство.

                  6)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както в първоинстанционното производство, така и в рамките на производството по обжалване по дело C-138/17 P.

         (1)  ОВ C 151, 15.5.2017 г.


title: Дело C-150/17 P: Решение на Съда (първи състав) от 13 декември 2018 г. — Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз/Kendrion NV, Европейска комисия (Обжалване — Иск за обезщетение — Член 340, втора алинея ДФЕС — Прекомерна продължителност на производството по дело пред Общия съд на Европейския съюз — Поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял — Имуществена вреда — Разноски за банкова гаранция — Причинно-следствена връзка — Лихви за забава — Неимуществена вреда)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/3

      Решение на Съда (първи състав) от 13 декември 2018 г. — Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз/Kendrion NV, Европейска комисия
      (Дело C-150/17 P) (1)

      ((Обжалване - Иск за обезщетение - Член 340, втора алинея ДФЕС - Прекомерна продължителност на производството по дело пред Общия съд на Европейския съюз - Поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял - Имуществена вреда - Разноски за банкова гаранция - Причинно-следствена връзка - Лихви за забава - Неимуществена вреда))
      (2019/C 65/03)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподател: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз (представители: J. Inghelram и E. Beysen)

         Други страни в производството: Kendrion NV (представители: Y. de Vries, T. Ottervanger и E. Besselink, advocaten), Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes, S. Noë и F. Erlbacher)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя точка 1 от диспозитива на решение на Общия съд на Европейския съюз от 1 февруари 2017 г., Kendrion/Европейски съюз (T-479/14, EU:T:2017:48).

                  2)

                  Отхвърля насрещната жалба, подадена от Kendrion NV.

                  3)

                  Отхвърля иска за обезщетение, предявен от Kendrion, в частта му, в която е поискано поправяне на имуществената вреда, състояща се в плащането на разноски по банкова гаранция след изтичане на разумния срок за произнасяне по делото, по което е постановено решение от 16 ноември 2011 г., Kendrion/Комисия (T-54/06, непубликувано, EU:T:2011:667).

                  4)

                  Kendrion NV понася, наред с направените от него съдебни разноски, и всички съдебни разноски на Европейския съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, в рамките на настоящото производство по обжалване, както и своите собствени разноски в първоинстанционното производство.

                  5)

                  Европейският съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, понася направените от него съдебни разноски в първоинстанционното производство.

                  6)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както в първоинстанционното производство, така и в рамките на настоящото производство по обжалване.

         (1)  ОВ C 161, 22.5.2017 г.


title: Съединени дела C-174/17 P и C-222/17 P: Решение на Съда (първи състав) от 13 декември 2018 г. — Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз/Plásticos Españoles, SA (ASPLA), Armando Álvarez, SA, Европейска комисия (C-174/17 P), Plásticos Españoles, SA (ASPLA), Armando Álvarez, SA/Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, Европейска комисия (C-222/17 P) (Обжалване — Иск за обезщетение — Член 340, втора алинея ДФЕС — Прекомерна продължителност на производството по две дела пред Общия съд на Европейския съюз — Поправяне на вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели — Имуществена вреда — Разноски за банкова гаранция — Причинно-следствена връзка — Лихви за забава)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/4

      Решение на Съда (първи състав) от 13 декември 2018 г. — Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз/Plásticos Españoles, SA (ASPLA), Armando Álvarez, SA, Европейска комисия (C-174/17 P), Plásticos Españoles, SA (ASPLA), Armando Álvarez, SA/Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, Европейска комисия (C-222/17 P)
      (Съединени дела C-174/17 P и C-222/17 P) (1)

      ((Обжалване - Иск за обезщетение - Член 340, втора алинея ДФЕС - Прекомерна продължителност на производството по две дела пред Общия съд на Европейския съюз - Поправяне на вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели - Имуществена вреда - Разноски за банкова гаранция - Причинно-следствена връзка - Лихви за забава))
      (2019/C 65/04)
      Език на производството: испански

         Страни

         (Дело C-174/17 P)

         Жалбоподател: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз (представители: първоначално J. Inghelram, Á.M. Almendros Manzano и P. Giusta, впоследствие J. Inghelram, Á.M. Almendros Manzano)

         Други страни в производството: Plásticos Españoles, SA (ASPLA), Armando Álvarez, SA (представители: M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt и S. Moya Izquierdo, abogados), Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes, S. Noë, F. Erlbacher и F. Castilla Contreras)

         (Дело C-222/17 P)

         Жалбоподатели: Plásticos Españoles, SA (ASPLA), Armando Álvarez, SA (представители: S. Moya Izquierdo и M. Troncoso Ferrer, abogados)

         Други страни в производството: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз (представители: първоначално J. Inghelram, Á.M. Almendros Manzano и P. Giusta, впоследствие J. Inghelram, Á.M. Almendros Manzano), Европейска комисия

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя точка 1 от диспозитива на решение на Общия съд на Европейския съюз от 17 февруари 2017 г., ASPLA и Armando Álvarez/Европейски съюз (T-40/15, EU:T:2017:105).

                  2)

                  Отхвърля жалбата по дело C-222/17 P, подадена от Plásticos Españoles SA (ASPLA) и Armando Álvarez SA.

                  3)

                  Отхвърля иска за обезщетение, предявен от Plásticos Españoles SA (ASPLA) и от Armando Álvarez SA, в частта му, в която е поискано обезщетение в размер на 3 495 038,66 EUR за имуществената вреда, претърпяна поради надхвърляне на разумния срок за произнасяне по делата, по които са постановени решения от 16 ноември 2011 г., ASPLA/Комисия (T-76/06, непубликувано, EU:T:2011:672) и от 16 ноември 2011 г., Álvarez/Комисия (T-78/06, непубликувано, EU:T:2011:673).

                  4)

                  Plásticos Españoles SA (ASPLA) и Armando Álvarez SA понасят, наред с направените от тях съдебни разноски, и всички съдебни разноски на Европейския съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, в рамките на производството по настоящите жалби, както и своите собствени разноски в първоинстанционното производство.

                  5)

                  Европейският съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, понася направените от него съдебни разноски в първоинстанционното производство.

                  6)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както в първоинстанционното производство, така и в рамките на производството по обжалване по дело C-174/17 P.

         (1)  ОВ C 161, 22.5.2017 г.

         ОВ C 213, 3.7.2017 г.


title: Дело C-216/17: Решение на Съда (осми състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl/Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica — Sebino (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale del Garda (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica (ASST) (Преюдициално запитване — Директива 2004/18/ЕО — Член 1, параграф 5 — Член 32, параграф 2 — Възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги — Рамкови споразумения — Клауза за разширяване на обхвата на рамковото споразумение по отношение на други възлагащи органи — Принципи на прозрачност и равнопоставеност на икономическите оператори — Липса на определяне на обема на последващите обществени поръчки или определяне спрямо обичайните потребности на възлагащите органи, неподписали рамковото споразумение — Забрана)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/5

      Решение на Съда (осми състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl/Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica — Sebino (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale del Garda (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica (ASST)
      (Дело C-216/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Директива 2004/18/ЕО - Член 1, параграф 5 - Член 32, параграф 2 - Възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги - Рамкови споразумения - Клауза за разширяване на обхвата на рамковото споразумение по отношение на други възлагащи органи - Принципи на прозрачност и равнопоставеност на икономическите оператори - Липса на определяне на обема на последващите обществени поръчки или определяне спрямо обичайните потребности на възлагащите органи, неподписали рамковото споразумение - Забрана))
      (2019/C 65/05)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl

         Ответници: Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica — Sebino (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale del Garda (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica (ASST)

         в присъствието на: Markas Srl, ATI — Zanetti Arturo & C. Srl, и в лично качество, Regione Lombardia

         Диспозитив

      Член 1, параграф 5 и член 32, параграф 2, четвърта алинея от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки трябва да се тълкуват в смисъл, че:

                  —

                  възлагащ орган може да действа от свое име и от името на други изрично посочени възлагащи органи, които не са участвали пряко в подписването на това рамково споразумение, ако са спазени изискванията за публичност и правна сигурност и следователно за прозрачност, и

                  —

                  не допускат възлагащите органи, които не са подписали това рамково споразумение, да не определят обема на услугите, които могат да бъдат поискани при възлагане на поръчките в изпълнение на това споразумение, или да ги определят в зависимост от обичайните им потребности, тъй като в противен случай нарушават принципите на прозрачност и равно третиране на икономическите оператори, заинтересовани от сключване на посоченото рамково споразумение.

         (1)  ОВ C 277, 21.8.2017 г.


title: Дело C-219/17: Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Silvio Berlusconi, Finanziaria d'investimento Fininvest SpA (Fininvest)/Banca d'Italia, Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS) (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Пруденциален надзор върху кредитните институции — Придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция — Процедура, уредена в Директива 2013/36/ЕС, както и в регламенти (ЕС) № 1024/2013 и № 468/2014 — Съставна административна процедура — Изключително правомощие на Европейската централна банка (ЕЦБ) да вземе решение — Жалба, подадена срещу подготвителни актове, приети от националния компетентен орган — Твърдение за нарушение на силата на пресъдено нещо, с която се ползва национално решение)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/6

      Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Silvio Berlusconi, Finanziaria d'investimento Fininvest SpA (Fininvest)/Banca d'Italia, Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)
      (Дело C-219/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Пруденциален надзор върху кредитните институции - Придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция - Процедура, уредена в Директива 2013/36/ЕС, както и в регламенти (ЕС) № 1024/2013 и № 468/2014 - Съставна административна процедура - Изключително правомощие на Европейската централна банка (ЕЦБ) да вземе решение - Жалба, подадена срещу подготвителни актове, приети от националния компетентен орган - Твърдение за нарушение на силата на пресъдено нещо, с която се ползва национално решение))
      (2019/C 65/06)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Silvio Berlusconi, Finanziaria d'investimento Fininvest SpA (Fininvest)

         Ответници: Banca d'Italia, Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)

         в присъствието на: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Banca Mediolanum SpA, Holding Italiana Quarta SpA, Fin. Prog. Italia di E. Doris & C. s.a.p.a., Sirefid SpA, Ennio Doris

         Диспозитив

      Член 263 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не позволява националните юрисдикции да упражнят контрол за законосъобразност върху актовете за започване, подготовка или за изготвяне на необвързващо предложение, приети от националните компетентни органи в рамките на процедурата, предвидена в членове 22 и 23 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО, в член 4, параграф 1, буква в) и в член 15 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции, както и в членове 85—87 от Регламент (ЕС) № 468/2014 на Европейската централна банка от 16 април 2014 година за създаване на рамката за сътрудничество в единния надзорен механизъм между Европейската централна банка и националните компетентни органи и с определените на национално равнище органи (Рамков регламент за ЕНМ). Обстоятелството, че дадена национална юрисдикция е била сезирана със специфичен иск за обявяване на нищожност поради твърдяно нарушение на силата на пресъдено нещо, с която се ползва решение на национален съд, е без значение в това отношение.

         (1)  ОВ C 283, 28.8.2017 г.


title: Дело C-367/17: Решение на Съда (първи състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundespatentgericht — Германия) — S/EA, EB, EC (Преюдициално запитване — Земеделие — Регламент (ЕО) № 510/2006 — Член 4, параграф 2, буква д) — Регламент (ЕС) № 1151/2012 — Член 7, параграф 1, буква д) — Закрила на географски указания и наименования за произход — Заявка за промяна в спецификацията — Шунка с произход от района на Шварцвалд, Германия („Schwarzwälder Schinken“) — Клаузи за опаковане в района на производството — Приложимост на Регламент (ЕО) № 510/2006 или на Регламент (ЕС) № 1151/2012)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/7

      Решение на Съда (първи състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundespatentgericht — Германия) — S/EA, EB, EC
      (Дело C-367/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Земеделие - Регламент (ЕО) № 510/2006 - Член 4, параграф 2, буква д) - Регламент (ЕС) № 1151/2012 - Член 7, параграф 1, буква д) - Закрила на географски указания и наименования за произход - Заявка за промяна в спецификацията - Шунка с произход от района на Шварцвалд, Германия („Schwarzwälder Schinken“) - Клаузи за опаковане в района на производството - Приложимост на Регламент (ЕО) № 510/2006 или на Регламент (ЕС) № 1151/2012))
      (2019/C 65/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundespatentgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: S

         Ответници: EA, EB, EC

         Диспозитив

      Член 4, параграф 2, буква д) от Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни във връзка с член 8 от Регламент (EO) № 1898/2006 на Комисията от 14 декември 2006 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 510/2006 и член 7, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни трябва да се тълкуват в смисъл, че изискването продукт със защитено географско указание да се опакова в географския район на неговото производство, е обосновано съгласно посочения член 4, параграф 2, буква д), ако то представлява необходимо и пропорционално средство за запазване на качеството на продукта, за гарантиране на неговия произход или за осигуряване на контрола на спецификацията на защитеното географско указание. Националната юрисдикция трябва да прецени дали по отношение на защитеното географско указание „Schwarzwälder Schinken“ това изискване е надлежно обосновано от една от посочените цели.

         (1)  ОВ C 293, 4.9.2017 г.


title: Дело C-374/17: Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt B/A-Brauerei (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Данък върху придобиването на недвижими имоти — Освобождаване — Прехвърляне на собствеността върху недвижим имот, настъпило в резултат на преобразуване, извършено в рамките на някои групи от дружества — Понятието „държавна помощ“ — Условие за селективност — Обосноваване)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/8

      Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt B/A-Brauerei
      (Дело C-374/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Държавни помощи - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Данък върху придобиването на недвижими имоти - Освобождаване - Прехвърляне на собствеността върху недвижим имот, настъпило в резултат на преобразуване, извършено в рамките на някои групи от дружества - Понятието „държавна помощ“ - Условие за селективност - Обосноваване))
      (2019/C 65/09)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Finanzamt B

         Ответник: A-Brauerei

         в присъствието на: Bundesministerium der Finanzen

         Диспозитив

      Член 107, параграф 1 от ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не изпълнява поставеното от тази разпоредба условие за селективност на съответното предимство данъчно предимство като разглежданото в главното производство, с което се освобождава от данък върху придобиването на недвижими имоти прехвърлянето на собствеността на недвижим имот, настъпило в резултат на преобразуване, в което участват само дружества от една и съща група, свързани с дялово участие от най-малко 95 %, продължило непрекъснато поне пет години преди това преобразуване и пет години след него.

         (1)  ОВ C 309, 18.9.2017 г.


title: Дело C-385/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 13 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Arbeitsgericht Verden — Германия) — Torsten Hein/Albert Holzkamm GmbH & Co. (Преюдициално запитване — Социална политика — Организация на работното време — Директива 2003/88/ЕО — Право на платен годишен отпуск — Член 7, параграф 1 — Правна уредба на държава членка, която позволява да се предвиди, с колективен трудов договор, вземането предвид на периоди на работа на непълно работно време за целите на изчисляването на възнаграждението, изплащано за годишен отпуск — Действие във времето на тълкувателните съдебни решения)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/10

      Решение на Съда (четвърти състав) от 13 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Arbeitsgericht Verden — Германия) — Torsten Hein/Albert Holzkamm GmbH & Co.
      (Дело C-385/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Социална политика - Организация на работното време - Директива 2003/88/ЕО - Право на платен годишен отпуск - Член 7, параграф 1 - Правна уредба на държава членка, която позволява да се предвиди, с колективен трудов договор, вземането предвид на периоди на работа на непълно работно време за целите на изчисляването на възнаграждението, изплащано за годишен отпуск - Действие във времето на тълкувателните съдебни решения))
      (2019/C 65/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Arbeitsgericht Verden

         Страни в главното производство

         Ищец: Torsten Hein

         Ответник: Albert Holzkamm GmbH & Co.

         Диспозитив

                  1)

                  Член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време, както и член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която за целта на изчисляването на обезщетението за платен отпуск позволява да се предвиди, с колективен трудов договор, вземането предвид на намалението на възнаграждението, произтичащо от наличието през референтния период на дни, в които поради работа на непълно работно време не е положен ефективно труд, което има за последица това, че работникът получава, за продължителността на минималния годишен отпуск, на който има право по силата на този член 7, параграф 1, обезщетение за платен отпуск, по-малко от обичайното възнаграждение, което той получава през периодите на полагане на труд. Запитващата юрисдикция трябва да тълкува националната правна уредба, доколкото е възможно, в светлината на текста, както и на целите на Директива 2003/88, така че обезщетението за платен отпуск, изплащано на работниците за минималния отпуск, предвиден в посочения член 7, параграф 1, да не е по-малко от средния размер на обичайното възнаграждение, получавано от същите през периодите на ефективно полагане на труд.

                  2)

                  Не следва да се ограничава действието във времето на настоящото решение и правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска националните юрисдикции да защитават, въз основа на националното право, оправданите правни очаквания на работодателите във връзка със запазването на съдебната практика на най-висшите национални съдилища, която е потвърждавала законосъобразността на разпоредбите в областта на платения отпуск на колективния трудов договор в строителния сектор.

         (1)  ОВ C 318, 25.9.2017 г.


title: Съединени дела C-412/17 и C-474/17: Решение на Съда (втори състав) от 13 декември 2018 г. (преюдициални запитвания от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Bundesrepublik Deutschland/Touring Tours und Travel GmbH (C-412/17), Sociedad de Transportes SA (C-474/17) (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Регламент (ЕО) № 562/2006 — Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) — Членове 20 и 21 — Премахване на контрола по вътрешните граници на Шенгенското пространство — Проверки на територията на държава членка — Мерки с ефект, равностоен на гранични проверки — Правна уредба на държава членка, задължаваща предприятие, извършващо автобусни превози по линии през вътрешни за Шенгенското пространство граници, да проверява паспортите и разрешенията за пребиваване на пътниците — Санкция — Предупреждение за налагане на имуществена санкция)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/11

      Решение на Съда (втори състав) от 13 декември 2018 г. (преюдициални запитвания от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Bundesrepublik Deutschland/Touring Tours und Travel GmbH (C-412/17), Sociedad de Transportes SA (C-474/17)
      (Съединени дела C-412/17 и C-474/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Регламент (ЕО) № 562/2006 - Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) - Членове 20 и 21 - Премахване на контрола по вътрешните граници на Шенгенското пространство - Проверки на територията на държава членка - Мерки с ефект, равностоен на гранични проверки - Правна уредба на държава членка, задължаваща предприятие, извършващо автобусни превози по линии през вътрешни за Шенгенското пространство граници, да проверява паспортите и разрешенията за пребиваване на пътниците - Санкция - Предупреждение за налагане на имуществена санкция))
      (2019/C 65/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Bundesrepublik Deutschland

         Ответници: Touring Tours und Travel GmbH (C-412/17), Sociedad de Transportes SA (C-474/17)

         Диспозитив

      Член 67, параграф 2 ДФЕС, както и член 21 от Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници), изменен с Регламент (ЕС) № 610/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат законодателство на държава членка като разглежданото в главните производства, което задължава всяко предприятие, извършващо автобусни превози по редовни линии през вътрешна за Шенгенското пространство граница към територията на тази държава членка, да прави проверки на паспорта и разрешението за пребиваване на пътниците преди преминаването на вътрешна граница, за да предотврати превоза на граждани на трети страни без тези документи за пътуване към територията на държавата, и което с цел да осигури спазването на това задължение за проверка позволява полицейските органи да постановят решение за налагането на забрана на такива превози, съпътствана с предупреждение за имуществена санкция на предприятия за превоз, за които е установено, че са превозили на територията на страната граждани на трети страни без посочените документи за пътуване.

         (1)  ОВ C 330, 2.10.2017 г.

         ОВ C 382, 13.11.2017 г.


title: Дело C-414/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — AREX CZ a.s./Odvolací finanční ředitelství (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, параграф 1, буква б), подточки i) и iii) — Член 3, параграф 1 — Вътреобщностни придобивания на продукти, подлежащи на облагане с акцизи — Член 138, параграф 1 и параграф 2, буква б) — Вътреобщностни доставки — Верижни сделки с един-единствен превоз — Съотнасяне на превоза — Движение под режим отложено плащане на акциз — Значение за квалификацията като вътреобщностно придобиване)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/11

      Решение на Съда (четвърти състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — AREX CZ a.s./Odvolací finanční ředitelství
      (Дело C-414/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 2, параграф 1, буква б), подточки i) и iii) - Член 3, параграф 1 - Вътреобщностни придобивания на продукти, подлежащи на облагане с акцизи - Член 138, параграф 1 и параграф 2, буква б) - Вътреобщностни доставки - Верижни сделки с един-единствен превоз - Съотнасяне на превоза - Движение под режим отложено плащане на акциз - Значение за квалификацията като вътреобщностно придобиване))
      (2019/C 65/13)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Nejvyšší správní soud

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AREX CZ a.s.

         Ответник: Odvolací finanční ředitelství

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, параграф 1, буква б), подточка iii) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага към вътреобщностни придобивания на продукти, подлежащи на облагане с акцизи, когато акцизите са изискуеми на територията на държавата членка по местоназначение на изпращането или превоза на тези продукти, извършени от данъчнозадължено лице, чиито други придобивания не подлежат на облагане с данък върху добавената стойност в съответствие с член 3, параграф 1 от тази директива.

                  2)

                  Член 2, параграф 1, буква б), подточка iii) от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че при наличие на верига от последователни сделки, във връзка с които е осъществен един-единствен вътреобщностен превоз на продукти, подлежащи на облагане с акцизи, при режим отложено плащане на акциз, придобиването от оператора, платец на тези акцизи в държавата членка по местоназначение на изпращането или превоза на тези продукти, не може да се квалифицира като вътреобщностно придобиване, облагаемо с данък върху добавената стойност съгласно тази разпоредба, ако превозът не може да се отнесе към това придобиване.

                  3)

                  Член 2, параграф 1, буква б), подточка i) от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че при наличие на верига от последователни придобивания по отношение на същите продукти, подлежащи на облагане с акцизи, и във връзка с които е осъществен един-единствен вътреобщностен превоз на тези продукти при режим отложено плащане на акциз, фактът, че тези продукти са превозени под този режим, не е определящ, за да се реши към кое придобиване следва да се отнесе превозът за целите на облагането с данък върху добавената стойност съгласно тази разпоредба.

         (1)  ОВ C 300, 11.9.2017 г.


title: Дело C-492/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 13 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Landgericht Tübingen — Германия) — Südwestrundfunk/Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte (Преюдициално запитване — Помощи, предоставени от държавите — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Член 108, параграф 3 ДФЕС — Обществени радио- и телевизионни оператори — Финансиране — Законодателство на държава членка, съгласно което всички пълнолетни лица с жилище на територията на страната са длъжни да плащат вноска на обществените радио- и телевизионни оператори)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/13

      Решение на Съда (четвърти състав) от 13 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Landgericht Tübingen — Германия) — Südwestrundfunk/Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte
      (Дело C-492/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Помощи, предоставени от държавите - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Член 108, параграф 3 ДФЕС - Обществени радио- и телевизионни оператори - Финансиране - Законодателство на държава членка, съгласно което всички пълнолетни лица с жилище на територията на страната са длъжни да плащат вноска на обществените радио- и телевизионни оператори))
      (2019/C 65/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Tübingen

         Страни в главното производство

         Ищец: Südwestrundfunk

         Ответници: Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, буква в) от Регламент № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [108 ДФЕС] трябва да се тълкува в смисъл, че изменение като разглежданото по главното производство на режима на финансиране на общественото радио- и телевизионно разпространение на държава членка, което се изразява в заместването на такса за радио- и телевизионно разпространение, дължима за притежаването на радиотелевизионен приемник, с вноска за радио- и телевизионно разпространение, дължима по-специално за държането на жилище или на офис, не представлява изменение на съществуваща помощ по смисъла на тази разпоредба, за което Европейската комисия трябва да бъде уведомена съгласно член 108, параграф 3 ДФЕС.

                  2)

                  Членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която предоставя на обществения радио- и телевизионен оператор правомощия, дерогиращи общия правен режим, които му позволяват сам да пристъпи към принудителното събиране на вземания за неплатени вноски за радио- и телевизионно разпространение.

         (1)  ОВ C 402, 27.11.2017 г.


title: Дело C-493/17: Решение на Съда (голям състав) от 11 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesverfassungsgericht — Германия) — производство, инициирано от Heinrich Weiss и др. (Преюдициално запитване — Икономическа и парична политика — Решение (ЕС) 2015/774 на Европейската централна банка — Валидност — Програма за закупуване на активи на публичния сектор на вторичните пазари — Членове 119 ДФЕС и 127 ДФЕС — Правомощия на ЕЦБ и на Европейската система на централните банки — Пропорционалност — Член 123 ДФЕС — Забрана за парично финансиране на държавите членки от еврозоната)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/14

      Решение на Съда (голям състав) от 11 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesverfassungsgericht — Германия) — производство, инициирано от Heinrich Weiss и др.
      (Дело C-493/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Икономическа и парична политика - Решение (ЕС) 2015/774 на Европейската централна банка - Валидност - Програма за закупуване на активи на публичния сектор на вторичните пазари - Членове 119 ДФЕС и 127 ДФЕС - Правомощия на ЕЦБ и на Европейската система на централните банки - Пропорционалност - Член 123 ДФЕС - Забрана за парично финансиране на държавите членки от еврозоната))
      (2019/C 65/16)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverfassungsgericht

         Страни в главното производство

         Ищци: Heinrich Weiss, Jürgen Heraeus, Patrick Adenauer, Bernd Lucke, Hans-Olaf Henkel, Joachim Starbatty, Bernd Kölmel, Ulrike Trebesius, Peter Gauweiler, Johann Heinrich von Stein, Gunnar Heinsohn, Otto Michels, Reinhold von Eben-Worlée, Michael Göde, Dagmar Metzger, Karl-Heinz Hauptmann, Stefan Städter, Markus C. Kerber

         Други участници в производството: Bundesregierung, Bundestag, Deutsche Bundesbank

         Диспозитив

                  1)

                  От анализа по въпроси от първи до четвърти не се установяват обстоятелства, които могат да засегнат валидността на Решение (ЕС) 2015/774 на Европейската централна банка от 4 март 2015 година относно програма за закупуване на активи на публичния сектор на вторичните пазари, изменено с Решение (ЕС) 2017/100 на Европейската централна банка от 11 януари 2017 г.

                  2)

                  Петият преюдициален въпрос е недопустим.

         (1)  ОВ C 402, 27.11.2017 г.


title: Дело C-514/17: Решение на Съда (първи състав) от 13 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Liège — Белгия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу Marin-Simion Sut (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2002/584/ПВР — Европейска заповед за арест — Член 4, точка 6 — Случай, при който изпълнението на европейска заповед за арест може да бъде отказано — Престъпление, за което в издаващата държава членка е наложено наказание лишаване от свобода, а в изпълняващата държава членка се предвижда само наказание глоба)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/14

      Решение на Съда (първи състав) от 13 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Liège — Белгия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу Marin-Simion Sut
      (Дело C-514/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест - Член 4, точка 6 - Случай, при който изпълнението на европейска заповед за арест може да бъде отказано - Престъпление, за което в издаващата държава членка е наложено наказание лишаване от свобода, а в изпълняващата държава членка се предвижда само наказание глоба))
      (2019/C 65/17)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel de Liège

         Страни в главното производство

      Marin-Simion Sut

         Диспозитив

      Член 4, точка 6 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че когато, както по делото в главното производство, лицето, което е обект на европейска заповед за арест, издадена за изпълнението на наказание лишаване от свобода, пребивава в изпълняващата държава членка и има с нея семейни, социални и професионални връзки по съображения, свързани със социалната реинтеграция на това лице, изпълняващият съдебен орган може да откаже да изпълни тази заповед, когато нарушението в основата на тази заповед в съответствие с правото на изпълняващата държава членка се наказва само с глоба, при положение че според същата национална правна уредба това обстоятелство не е пречка наложеното на издирваното лице наказание лишаване от свобода да бъде ефективно изпълнено в тази държава членка, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело C-530/17 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 декември 2018 г. — Mykola Yanovych Azarov/Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на финансови средства и икономически ресурси — Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси — Включване на името на жалбоподателя — Решение на орган на трета държава — Задължение на Съвета да провери дали това решение е прието при спазване на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/15

      Решение на Съда (четвърти състав) от 19 декември 2018 г. — Mykola Yanovych Azarov/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-530/17 P) (1)

      ((Обжалване - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на финансови средства и икономически ресурси - Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси - Включване на името на жалбоподателя - Решение на орган на трета държава - Задължение на Съвета да провери дали това решение е прието при спазване на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита))
      (2019/C 65/18)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Mykola Yanovych Azarov (представители: A. Egger и G. Lansky, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и F. Naert)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 7 юли 2017 г., Azarov/Съвет (T-215/15, EU:T:2017:479).

                  2)

                  Отменя Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, в частта относно г-н Mykola Yanovych Azarov.

                  3)

                  Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски както в първоинстанционното производство, така и в това по жалбата пред Съда.

         (1)  ОВ C 374, 6.11.2017 г.


title: Дело C-552/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Alpenchalets Resorts GmbH/Finanzamt München Abteilung Körperschaften (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Хармонизация на данъчните законодателства — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Специален режим за туристически агенти — Предоставяне на ваканционно жилище, наето от други данъчнозадължени лица — Допълнителни услуги — Естество на дадена услуга като основна или съпътстваща — Намалени данъчни ставки — Настаняване, доставено от туристически агент от свое име)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/16

      Решение на Съда (четвърти състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Alpenchalets Resorts GmbH/Finanzamt München Abteilung Körperschaften
      (Дело C-552/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Хармонизация на данъчните законодателства - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Специален режим за туристически агенти - Предоставяне на ваканционно жилище, наето от други данъчнозадължени лица - Допълнителни услуги - Естество на дадена услуга като основна или съпътстваща - Намалени данъчни ставки - Настаняване, доставено от туристически агент от свое име))
      (2019/C 65/19)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Alpenchalets Resorts GmbH

         Ответник: Finanzamt München Abteilung Körperschaften

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че и самото предоставяне от туристически агент на разположение на ваканционно жилище, наето от други данъчнозадължени лица, и такова предоставяне на разположение на ваканционно жилище, придружено от допълнителни услуги, независимо от значимостта на тези допълнителни услуги, представляват една-единствена услуга, която попада в обхвата на специалния режим за туристическите агенти.

                  2)

                  Член 98, параграф 2 от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че доставката от туристически агенти на услуги, състоящи се в настаняване във ваканционни жилища, която попада в обхвата на член 307 от тази директива, не може да бъде облагана с намалена данъчна ставка или с някоя от намалените данъчни ставки, залегнали в първата разпоредба.

         (1)  ОВ C 437, 18.12.2017 г.


title: Дело C-572/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Högsta domstolen — Швеция) — наказателно производство срещу Imran Syed (Преюдициално запитване — Авторско право и сродни права — Директива 2001/29/ЕО — Член 4, параграф 1 — Право на разпространение — Нарушение — Стоки, носещи защитен от авторско право знак, предназначени за продажба — Складиране с търговска цел — Складиране извън мястото за продажба)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/16

      Решение на Съда (четвърти състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Högsta domstolen — Швеция) — наказателно производство срещу Imran Syed
      (Дело C-572/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Авторско право и сродни права - Директива 2001/29/ЕО - Член 4, параграф 1 - Право на разпространение - Нарушение - Стоки, носещи защитен от авторско право знак, предназначени за продажба - Складиране с търговска цел - Складиране извън мястото за продажба))
      (2019/C 65/20)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Högsta domstolen

         Страна в главното наказателно производство

      Imran Syed

         Диспозитив

      Член 4, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че държането на склад от търговец на стоки, носещи знак, който е защитен от авторско право на територията на държавата членка по мястото на складиране, може да представлява нарушение на изключителното право на разпространение, както е определено в разпоредбата на този член, когато без разрешението на носителя на авторското право търговецът предлага за продажба в магазин стоки, идентични на тези, които държи на склад, при условие че държаните на склад стоки действително са предназначени за продажба на територията на държавата членка, в която знакът е защитен. Разстоянието между мястото на складиране и мястото на продажба само по себе си не би могло да има решаващо значение за определяне дали държаните на склад стоки са предназначени за продажба на територията на тази държава членка.

         (1)  ОВ C 412, 4.12.2017 г.


title: Дело C-667/17: Решение на Съда (десети състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari — Италия) — Francesca Cadeddu/Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale di Cagliari, Regione autonoma della Sardegna, Regione autonoma della Sardegna — Agenzia regionale per il lavoro (Преюдициално запитване — Регламент (EО) № 1083/2006 — Член 2, точка 4 — Понятие за бенефициер — Член 80 — Забрана за приспадане или удържане на изплатените суми — Специална такса или друга такса с еквивалентен ефект — Понятие — Стипендия за обучение, съфинансирана от Европейския социален фонд — Приравняване на доходи от трудови правоотношения — Авансово удържан данък върху доходите, увеличен с допълнителна областна и с допълнителна местна такса или налог)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/17

      Решение на Съда (десети състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari — Италия) — Francesca Cadeddu/Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale di Cagliari, Regione autonoma della Sardegna, Regione autonoma della Sardegna — Agenzia regionale per il lavoro
      (Дело C-667/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Регламент (EО) № 1083/2006 - Член 2, точка 4 - Понятие за бенефициер - Член 80 - Забрана за приспадане или удържане на изплатените суми - Специална такса или друга такса с еквивалентен ефект - Понятие - Стипендия за обучение, съфинансирана от Европейския социален фонд - Приравняване на доходи от трудови правоотношения - Авансово удържан данък върху доходите, увеличен с допълнителна областна и с допълнителна местна такса или налог))
      (2019/C 65/21)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Francesca Cadeddu

         Ответници: Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale di Cagliari, Regione autonoma della Sardegna, Regione autonoma della Sardegna — Agenzia regionale per il lavoro

         Диспозитив

      Член 80 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1260/1999 във връзка с член 2, точка 4 от този регламент следва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която с данък върху доходите на физическите лица се облагат сумите, предоставени на тези лица като стипендии за обучение от държавния орган, отговарящ за изпълнението на съответната оперативна програма по смисъла на член 2, точка 3 от посочения регламент, която е избрана от управителния орган и е финансирана със средства на европейските структурни фондове.

         (1)  ОВ C 52, 12.2.2018 г.


title: Дело C-17/18: Решение на Съда (десети състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Mureş — Румъния) — Наказателно производство срещу Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/EО — Членове 19 и 29 и член 135, параграф 1, буква л) — Прехвърляне на съвкупност или част от активи — Освобождаване на отдаването под наем на недвижимо имущество — Договор за наем на използван за търговска дейност недвижим имот и на необходимите за тази дейност движими вещи — Престации във връзка с недвижимия имот, при които е направено приспадане на ДДС — Отстраняване на нередовности)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/18

      Решение на Съда (десети състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Mureş — Румъния) — Наказателно производство срещу Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA
      (Дело C-17/18) (1)

      ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/EО - Членове 19 и 29 и член 135, параграф 1, буква л) - Прехвърляне на съвкупност или част от активи - Освобождаване на отдаването под наем на недвижимо имущество - Договор за наем на използван за търговска дейност недвижим имот и на необходимите за тази дейност движими вещи - Престации във връзка с недвижимия имот, при които е направено приспадане на ДДС - Отстраняване на нередовности))
      (2019/C 65/22)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Mureş

         Страни в главното производство

      Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA

         Диспозитив

                  1)

                  Понятието „прехвърляне […] на съвкупност или част от активи“ по смисъла на член 19 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че не включва сделката, с която недвижим имот, който е служил за търговска дейност, е отдаден под наем с цялото оборудване и инвентар, необходими за тази дейност, дори ако наемателят продължи дейността на наемодателя с използваното дотогава наименование.

                  2)

                  Член 135, параграф 1, буква л) от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл че договор за наем на недвижимия имот, който е бил използван за търговска дейност, както и на цялото оборудване и инвентар, необходими за тази дейност, представлява една-единствена престация, в която главната престация е отдаването под наем на недвижимия имот.

         (1)  ОВ C 123, 9.4.2018 г.


title: Дело C-51/18: Решение на Съда (осми състав) от 19 декември 2018 г. — Европейска комисия/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, параграф 1 — Административна практика, която се изразява в облагане с ДДС на възнаграждението, което се дължи на автора на оригинално произведение на изкуството на основание на правото на препродажба)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/18

      Решение на Съда (осми състав) от 19 декември 2018 г. — Европейска комисия/Република Австрия
      (Дело C-51/18) (1)

      ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 2, параграф 1 - Административна практика, която се изразява в облагане с ДДС на възнаграждението, което се дължи на автора на оригинално произведение на изкуството на основание на правото на препродажба))
      (2019/C 65/23)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: N. Gossement и B.-R. Killmann)

         Ответник: Република Австрия (представител: G. Hesse)

         Диспозитив

                  1)

                  Като е предвидила, че възнаграждението, което се дължи на автора на оригинално произведение на изкуството на основание на правото на препродажба, се облага с данък върху добавената стойност, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.

                  2)

                  Осъжда Република Австрия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.