title: Дело C-172/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 19 март 2021 г. — EF/Deutsche Lufthansa AG

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/21

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 19 март 2021 г. — EF/Deutsche Lufthansa AG
      (Дело C-172/21)
      (2021/C 228/27)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EF

         Ответник: Deutsche Lufthansa AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли корпоративна тарифа, която е намалена спрямо нормалната тарифа (в случая 152,00 EUR вместо 169,00 EUR), основава се на рамков договор между въздушен превозвач и друго предприятие и е предназначена само за резервации за служебни пътувания на служители на съответното предприятие, да се смята за намалена тарифа по смисъла на член 3, параграф 3, първо изречение от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1), която не се предлага директно или индиректно на всички клиенти?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първи въпрос: следва ли такава корпоративна тарифа да се смята за програма за формиране на редовни клиенти или друга търговска програма на въздушен превозвач или туроператор по смисъла на член 3, параграф 3, второ изречение от Регламент (ЕО) № 261/2004?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-183/21: Преюдициално запитване от Landgericht Saarbrücken (Германия), постъпило на 23 март 2021 г. — Maxxus Group GmbH & Co. KG/Globus Holding GmbH & Co. K.

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/21

      Преюдициално запитване от Landgericht Saarbrücken (Германия), постъпило на 23 март 2021 г. — Maxxus Group GmbH & Co. KG/Globus Holding GmbH & Co. K.
      (Дело C-183/21)
      (2021/C 228/28)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Saarbrücken

         Страни в главното производство

         Ищец: Maxxus Group GmbH & Co. KG

         Ответник: Globus Holding GmbH & Co. KG

         Преюдициални въпроси

      Следва ли правото на Съюза, по-специално по отношение на Директивата(ите) относно марките, тоест Директива 2008/95/ЕО (1), по-специално в член 12, съответно Директива (ЕС) 2015/2436 (2), по-специално в членове 16, 17, 19, да се тълкува в смисъл, че полезното действие на тези норми забранява тълкуване на националното процесуално право,

                  1)

                  което налага на ищеца в гражданско производство с предмет заличаване на марка с национална регистрация поради отмяната ѝ вследствие на неизползване задължение за излагане на факти и обстоятелства, различно от тежестта на доказване, и

                  2)

                  което в рамките на това задължение за излагане на факти и обстоятелства изисква от ищеца,

                              a)

                              доколкото е възможно за него, да обоснове неизползването на марката от ответника в това производство, и

                              б)

                              освен това да извърши свое собствено проучване на пазара, което е съобразено с искането за заличаване и особеностите на съответната марка?

         (1)  Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (кодифицирана версия) (ОВ L 299, 2008 г., стр. 25).

         (2)  Директива (ЕС) 2015/2436 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2015 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 336, 2015 г., стр. 1).


title: Дело C-187/21: Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 25 март 2021 г. — FAWKES Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/22

      Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 25 март 2021 г. — FAWKES Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-187/21)
      (2021/C 228/29)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Kúria

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: FAWKES Kft.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 30, параграф 2, букви а) и б) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 (1) на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността да се тълкува в смисъл, че като митническа стойност може и трябва да се отчитат само стойностите, които присъстват в базата данни, създадена въз основа на митническите оформяния на митническия орган на съответната държава членка?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия преюдициален въпрос трябва ли — за целите на определянето на митническата стойност съгласно член 30, параграф 2, букви а) и б) — съответният орган да се обърне към митническите органи на други държави членки, за да получи митническата стойност на сходни стоки, присъстващи в техните бази данни, и/или е необходимо консултиране на общностна база данни и получаване на митническите стойности, които присъстват в нея?

                  3)

                  Следва ли член 30, параграф 2, букви а) и б) от Регламент № 2913/92 да се тълкува в смисъл, че за целите на определянето на митническата стойност не може да се вземат предвид договорните стойности, отнасящи се до сделки на самия заявител за митническо оформяне, макар тези стойности да не са били поставени под въпрос нито от националния митнически орган, нито от националните органи на други държави членки?

                  4)

                  Трябва ли изискването „в същия момент или приблизително в същия момент“, предвидено в член 30, параграф 2, букви а) и б) от Регламент № 2913/92, да се тълкува в смисъл, че то може да съответства на период от +/- 45 дни преди и след митническото оформяне?

         (1)  ОВ L 302, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, глава 2, том 5, стр. 58.


title: Дело C-188/21: Преюдициално запитване отKúria (Унгария), постъпило на 25 март 2021 г. — Megatherm-Csillaghegy Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/23

      Преюдициално запитване отKúria (Унгария), постъпило на 25 март 2021 г. — Megatherm-Csillaghegy Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-188/21)
      (2021/C 228/30)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Kúria

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Megatherm-Csillaghegy Kft.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли принципът на неутралитет на данъка върху добавената стойност, както и съображение 30 и членове 63, 167, 168, 178—180, 182 и 273 от Директивата за ДДС (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредба като съдържащата се в последното изречение на член 137, параграф 3 от az általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény (Закон CXXVII от 2007 г. за данъка върху добавената стойност) в редакцията му в сила между 1 януари 2015 г. и 31 декември 2017 г., съгласно която, „в случай че данъчната администрация деактивира референтния данъчен номер на данъчнозадълженото лице без предходно спиране, това данъчнозадължено лице губи правото си на приспадане на данъка, считано от датата на влизане в сила на решението за деактивиране на този номер“, както и разпоредба като тази на член 137 в редакцията му в сила между 1 януари 2018 г. и 26 ноември 2020 г., съгласно която, „ако държавната данъчна и митническа администрация деактивира референтния данъчен номер на данъчнозадълженото лице, същото губи правото на приспадане на данъка, считано от датата на влизане в сила на решението за деактивиране на този номер“?

                  2)

                  Трябва ли член 273 от Директивата за ДДС да се тълкува в смисъл, че като задължителна правна последица загубата на правото на приспадане на данъка надхвърля (непропорционално) необходимото за постигане на целта за събиране на данъка и за борба срещу данъчните измами?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стp. 1; Специално издание на български език, глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-189/21: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 26 март 2021 г. — R. en R./Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/23

      Преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 26 март 2021 г. — R. en R./Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Дело C-189/21)
      (2021/C 228/31)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: R. en R.

         Ответник: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли законоустановеното изискване за управление (ЗИУ) 10, посочено в приложение II към Регламент № 1306/2013 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета, което препраща към член 55, първо и второ изречение от Регламент (ЕО) № 1107/2009 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета, да се тълкува в смисъл, че това законоустановено изискване се прилага и за положението, в което е употребен продукт за растителна защита, който не е разрешен в съответната държава членка съобразно разпоредбите на последния регламент?

         (1)  ОВ L 347, 2013 г., стр. 549.

         (2)  ОВ L 309, 2009 г., стр. 1.


title: Дело C-194/21: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 29 март 2021 г. — Staatssecretaris van Financiën, друга страна: X

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/24

      Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 29 март 2021 г. — Staatssecretaris van Financiën, друга страна: X
      (Дело C-194/21)
      (2021/C 228/32)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

         Ответник: X

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли членове 184 и 185 от Директивата за ДДС от 2006 г. (1) да се тълкуват в смисъл, че данъчнозадължено лице, което при придобиването на стока или доставката на услуга е пропуснало да извърши в рамките на действащия според националното право преклузивен срок приспадането на данъка („първоначално определяне на сумата за приспадане“) в съответствие с предвиденото използване за подлежащи на облагане сделки, има правото да претендира приспадането в рамките на корекция по повод на последващото използване за първи път на тази стока или услуга, когато действителното използване към момента на извършване на корекцията съответства на предвиденото използване?

                  2.

                  От значение ли е за отговора на първия въпрос обстоятелството, че неприспадането на първоначално определената сума не е свързано с измама или злоупотреба с право, нито са установени вреди за държавния бюджет?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 125).


title: Дело C-195/21: Преюдициално запитване, отправено от Районен съд Луковит (България) на 26 март 2021 година — LB / Сметна палата на Република България

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/24

      Преюдициално запитване, отправено от Районен съд Луковит (България) на 26 март 2021 година — LB / Сметна палата на Република България
      (Дело C-195/21)
      (2021/C 228/33)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Районен съд Луковит

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: LB

         Ответник: Сметна палата на Република България

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли чл. 58, параграф 4 от Директива 2014/24/ЕС (1) да се тълкува в смисъл, че налаганите с критериите за подбор изисквания към професионалните способности на персонала на икономическите оператори за изпълнение на специфична поръчка с предмет строителство, могат да бъдат по-стриктни от минималните изисквания за образование и професионална квалификация, поставени от специалния национален закон (чл. 163а, ал. 4 ЗУТ), без същите a priori да бъдат ограничителни за конкуренцията, и по-специално, предвиденото условие за „пропорционалност“ на поставените изисквания за участие спрямо предмета на поръчката, изисква ли от националния съд а.) да направи такава оценка за пропорционалност, въз основа на събраните от него доказателства и на конкретните параметри на поръчката, дори в случаите, когато националният закон определя широк кръг от професионалисти, които по принцип имат квалификация да извършват дейностите по поръчката или б.) допуска ограничаване на съдебния контрол само до границите да бъде установено дали изискванията за участие са твърде стеснени, спрямо съществуващите по принцип в специалния национален закон?

                  2.

                  Следва ли правилата на дял II „Административни мерки и санкции“ на Регламент № 2988/95 (2) да се тълкуват в смисъл, че за едни и същи нарушения на Закона за обществените поръчки, транспониращ Директива 2014/24/ЕС (включително за нарушение при определяне на критериите за подбор, за което е санкциониран жалбоподателя) може да се породят различни последици с оглед на това, дали се касае за безвиновно действие или за преднамерено извършено или причинено по небрежност нарушение?

                  3.

                  Принципите на правна сигурност и на ефективност, с оглед целта на член 8, параграф 3 от Регламент 2988/95 и съображения 43 и 122 на Регламент 1303/13 (3), допускат ли различните национални органи, охраняващи финансовите интереси на ЕС, да оценяват едни и същи обстоятелства при възлагане на обществена поръчка по различен начин, а именно Управляващият орган на оперативната програма не установява нарушение при определяне на критериите за подбор, а Сметната палата при последващ контрол и без наличието на особени или нови обстоятелства, да приеме, че критериите са ограничителни за конкуренцията, за което да наложи административна санкция на възложителя?

                  4.

                  Принципът на пропорционалност допуска ли национална правна норма, като член 247, алинея 1 от Закона за обществените поръчки, който предвижда за възложител, който формално наруши забраната на чл. 2, ал. 2 от същия закон, да се наказва с глоба в размер 2 на сто от стойността на сключения договор с включен ДДС, но не повече от 10 000 лева, без да е необходимо да се установява сериозността на нарушението и неговото действително или потенциално финансово въздействие върху интересите на Съюза?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (OB 2014, L 94, стр. 65)

         (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (OB 1995, L 312, стр. 1; Специално българско издание: глава 1, том 1, стр. 166)

         (3)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (OB 2013, L 347, стр. 320)


title: Дело C-203/21: Преюдициално запитване, отправено от Окръжен съд — Бургас (България) на 31 март 2021 година — наказателно производство срещу „ДЕЛТА СТРОЙ 2003“ ЕООД

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/25

      Преюдициално запитване, отправено от Окръжен съд — Бургас (България) на 31 март 2021 година — наказателно производство срещу „ДЕЛТА СТРОЙ 2003“ ЕООД
      (Дело C-203/21)
      (2021/C 228/34)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Окръжен съд — Бургас

         Страна в главното производство

      „ДЕЛТА СТРОЙ 2003“ ЕООД

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Чл.4 и чл.5 от Рамково решение 2005/212/ПВР и чл.49 от Хартата на основните права на Европейския Съюз следва ли да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, съгласно която националният съд в производство като главното може да наложи наказание на юридическо лице за конкретно престъпление, чието извършване все още не е установено, защото е предмет на неприключило окончателно паралелно наказателно производство?

                  2.

                  Чл.4 и чл.5 от Рамково решение 2005/212/ПВР и чл.49 от Хартата на основните права на Европейския Съюз следва ли да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, съгласно която националният съд в производството като главното може да наложи наказание на юридическо лице, като определи размера на това наказание в размер на облага, която би се получила от конкретно престъпление, чието извършване все още не е установено, защото е предмет на неприключило окончателно паралелно наказателно производство?


title: Дело C-246/21 P: Жалба, подадена на 19 април 2021 г. от Европейски парламент срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав), 03 февруари 2021 г. по дело T-17/19, Giulia Moi/Европейски парламент

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/26

      Жалба, подадена на 19 април 2021 г. от Европейски парламент срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав), 03 февруари 2021 г. по дело T-17/19, Giulia Moi/Европейски парламент
      (Дело C-246/21 P)
      (2021/C 228/35)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Европейски парламент (представители: S. Seyr, M. Windisch, T. Lazian)

         Друга страна в производството: Giulia Moi

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да постанови окончателно решение по спора, с който е сезиран Общият съд, като уважи исканията на Европейския парламент в производството на първа инстанция,

                  —

                  да осъди жалбоподателя на първа инстанция да заплати изцяло съдебните разноски н първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

                  —

                  Първо основание: Общият съд е превишил правомощията си и се е произнесъл ultra petita, тъй като в предмета на спора включва решението на председателя на Европейския парламент, което установява наличието на ситуация на тормоз и отменя това решение (т. 34, 37, 38 и 76 от обжалваното решение).

                  —

                  Второ основание: Общият съд е нарушил правото на защита на Парламента (т. 35 и 36 от обжалваното решение).

                  —

                  Трето основание: Общият съд е нарушил член 263, шеста алинея ДФЕС, тъй като не е зачел предвидения в него срок за подаване на жалбата за отмяна и е включил в предмета на спора решението на председателя на Европейския парламент, което установява наличието на ситуация на тормоз, като това решение междувременно влиза в сила (т. 76 и 77 от обжалваното решение).

                  —

                  Четвърто основание: Общият съд е нарушил член 232 ДФЕС, тъй като не е взел предвид правомощието на Парламента да свободно да организира начина си на работа, както е предвидено във вътрешните правила във връзка с процедурата за случаи на тормоз с участието на членове на ЕП и в Правилника на Парламента, по-специално членове 166 и 167, приложими към времето на настъпване на фактите, относно налагането на наказания (т. 12, 13, 63, 66, 129 и 132 от обжалваното решение).


title: Дело C-469/19: Определение на председателя на втори състав на Съда от 4 март 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Производство, заведено от All in One Star Ltd

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/27

      Определение на председателя на втори състав на Съда от 4 март 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Производство, заведено от All in One Star Ltd
      (Дело C-469/19) (1)

      (2021/C 228/36)
      Език на производството: немски
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 328, 30.9.2019 г.


title: Дело C-606/20: Определение на председателя на Съда от 26 февруари 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Düsseldorf — Германия) — EZ/Iberia Lineas Aereas de Espana, Sociedad Unipersonal

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/27

      Определение на председателя на Съда от 26 февруари 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Düsseldorf — Германия) — EZ/Iberia Lineas Aereas de Espana, Sociedad Unipersonal
      (Дело C-606/20) (1)

      (2021/C 228/37)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 62, 22.2.2021 г.


title: Дело T-504/19: Решение на Общия съд от 14 април 2021 г. — Crédit lyonnais/ЕЦБ (Икономическа и парична политика — Пруденциален надзор над кредитните институции — Член 4, параграф 1, буква г) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 — Изчисляване на отношението на ливъридж — Частичен отказ на ЕЦБ да разреши да се изключат експозициите, които отговарят на определени условия — Член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013 — Липса на разглеждане на всички относими към конкретния случай данни — Сила на пресъдено нещо — Член 266 ДФЕС)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/28

      Решение на Общия съд от 14 април 2021 г. — Crédit lyonnais/ЕЦБ
      (Дело T-504/19) (1)

      (Икономическа и парична политика - Пруденциален надзор над кредитните институции - Член 4, параграф 1, буква г) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 - Изчисляване на отношението на ливъридж - Частичен отказ на ЕЦБ да разреши да се изключат експозициите, които отговарят на определени условия - Член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013 - Липса на разглеждане на всички относими към конкретния случай данни - Сила на пресъдено нещо - Член 266 ДФЕС)
      (2021/C 228/38)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Crédit lyonnais (Лион, Франция) (представители: A. Champsaur и A. Delors, адвокати)

         Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: J. Poscia, R. Ugena и F. Bonnard, подпомагани от H.-G. Kamann, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение ECB/SSM/2019-FRCAG-39 на ЕЦБ от 3 май 2019 г., прието съгласно член 4, параграф 1, буква г) и член 10 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 2013 г., стр. 63) и член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1, поправки в ОВ L 208, 2013 г., стр. 68 и ОВ L 321, 2013 г., стр. 6), в частта, в която на жалбоподателя е отказано да изключи някои експозиции при изчисляването на неговото отношение на ливъридж

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение ECB-SSM-2019-FRCAG-39 на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 3 май 2019 г. в частта, в която ЕЦБ отказва да разреши на Crédit lyonnais да изключи от изчисляването на отношението на ливъридж 34 % от своите експозиции към Caisse des dépôts et consignations.

                  2)

                  Осъжда ЕЦБ да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 312, 16.9.2019 г.


title: Дело T-415/19: Определение на Общия съд от 9 април 2021 г. — Laroni/Парламент (Институционално право — Единен статут на членовете на Европейския парламент — Членове на ЕП, избрани от италиански избирателни райони — Решение № 14/2018 относно пенсиите, прието от Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Бюрото на председателството на камарата на депутатите, Италия) — Промяна на размера на пенсиите на италианските национални депутати — Съответно изменение от страна на Европейския парламент на размера на пенсиите на някои избрани в Италия бивши членове на Европейския парламент — Смърт на жалбоподателя — Непродължаване на производството с участието на правоприемниците — Липса на основание за произнасяне)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/29

      Определение на Общия съд от 9 април 2021 г. — Laroni/Парламент
      (Дело T-415/19) (1)

      (Институционално право - Единен статут на членовете на Европейския парламент - Членове на ЕП, избрани от италиански избирателни райони - Решение № 14/2018 относно пенсиите, прието от Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Бюрото на председателството на камарата на депутатите, Италия) - Промяна на размера на пенсиите на италианските национални депутати - Съответно изменение от страна на Европейския парламент на размера на пенсиите на някои избрани в Италия бивши членове на Европейския парламент - Смърт на жалбоподателя - Непродължаване на производството с участието на правоприемниците - Липса на основание за произнасяне)
      (2021/C 228/39)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Nereo Laroni (Венеция, Италия) (представител: M. Merola, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: S. Seyr и S. Alves)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на изготвеното от Парламента известие от 11 април 2019 г. за адаптиране на размера на пенсиите, получавани от жалбоподателя, след влизането в сила на 1 януари 2019 г. на Решение № 14/2018 на Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati

         Диспозитив

                  1)

                  Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

                  2)

                  Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 295, 2.9.2019 г.


title: Дело T-496/20: Определение на Общия съд от 8 април 2021 г. — CRII-GEN и др./Комисия (Жалба за отмяна — Продукти за растителна защита — Активно вещество глифозат — Искане за преразглеждане с цел отнемане или изменение на одобрението — Член 21 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 — Отхвърляне — Неподлежащ на обжалване акт)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/29

      Определение на Общия съд от 8 април 2021 г. — CRII-GEN и др./Комисия
      (Дело T-496/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Продукти за растителна защита - Активно вещество глифозат - Искане за преразглеждане с цел отнемане или изменение на одобрението - Член 21 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 - Отхвърляне - Неподлежащ на обжалване акт)
      (2021/C 228/40)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Comité de recherche et d’information indépendantes sur le génie génétique (CRII-GEN) (Париж, Франция) и шестима други жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението към определението (представител: C. Lepage, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: X. Lewis, G. Gattinara, I. Naglis и Гр. Колева)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 17 юни 2020 г., с което е отхвърлено подаденото от жалбоподателите на основание член 21 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, 2009 г., стр. 1) искане за отнемане или изменение на даденото за активното вещество глифозат одобрение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Липсва основание за произнасяне по молбата на Bayer Agriculture BV за встъпване.

                  3)

                  Осъжда Comité de recherche et d’information indépendantes sur le génie génétique (CRII-GEN) и шестимата други жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението, да заплатят съдебните разноски с изключение на направените от Bayer Agriculture във връзка с молбата му за встъпване.

                  4)

                  Bayer Agriculture понася направените от него съдебни разноски във връзка с молбата за встъпване.

         (1)  ОВ C 329, 5.10.2020 г.


title: Дело T-157/21: Жалба, подадена на 22 март 2021 г. — RC/Съвет

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/30

      Жалба, подадена на 22 март 2021 г. — RC/Съвет
      (Дело T-157/21)
      (2021/C 228/41)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: RC (представител: R. Purcell, Solicitor)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) 2020/2252 от 29 декември година (1) относно подписването, от името на Съюза, и временното прилагане на Споразумението за търговия и сътрудничество между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия, от една страна, и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, от друга страна, и на Споразумението между Европейския съюз и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия относно процедурите за сигурност при обмен и защита на класифицирана информация (2), в частта, в която това решение прилага временно спрямо Ирландия дял VII от трета част от Споразумението за търговия и сътрудничество (СТС),

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква едно-единствено основание, а именно че, като е приел обвързващо за Ирландия решение в рамките на пространството на свобода, сигурност и правосъдие (ПССП), без Ирландия да е упражнила изрично правото си на избор („opt-in“) съгласно Протокол 21, Съветът е превишил компетентността си в нарушение на съществено процедурно изискване и на Договорите.

                  —

                  Протокол 21 е част от първичното право на Съюза. Той отразява и ключова демократична разпоредба на ирландското конституционно право,

                  —

                  текстът на Протокол 21 и съответстващата му разпоредба в ирландската конституция показват, че Ирландия си запазва изключителна компетентност в рамките на ПССП,

                  —

                  СТС е международно споразумение по смисъла на Протокол 21. Ето защо, за да може мерките в рамките на ПССП, които се съдържат в това решение, да обвържат Ирландия, е необходимо тя да упражни изрично правото си на избор,

                  —

                  практиката на Съда на Европейския съюз подкрепя тезата, че дял „Предаване“ е неинцидентна мярка, чието правно основание е ПССП.

         (1)  ОВ L 444, 2020 г., стр. 2.

         (2)  ОВ L 444, 2020 г., стр. 14.


title: Дело T-171/21: Жалба, подадена на 29 март 2021 г. — Ubisoft Entertainment/EUIPO — Huawei Technologies („FOR HONOR“)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/31

      Жалба, подадена на 29 март 2021 г. — Ubisoft Entertainment/EUIPO — Huawei Technologies („FOR HONOR“)
      (Дело T-171/21)
      (2021/C 228/42)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ubisoft Entertainment (Карентоар, Франция) (представител: J. Bourgeois, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Huawei Technologies Co. Ltd (Шънджън, Китай)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „FOR HONOR“ — заявка за регистрация № 14 744 338

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 25 януари 2021 г. по преписка R 1297/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски и да възстановят на жалбоподателя всички разноски, направени в производството по възражение и в производството по обжалване, включително таксите за обжалване.

         Изложени основания

                  —

                  Неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Неправилно прилагане на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-172/21: Жалба, подадена на 31 март 2021 г. — Valve/Комисия

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/32

      Жалба, подадена на 31 март 2021 г. — Valve/Комисия
      (Дело T-172/21)
      (2021/C 228/43)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Valve Corp. (Белвю, Вашингтон, Съединени щати) (представители: L. Kjølbye, S. Völcker, и G. Caldini, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 20 януари 2021 във връзка с производството по член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИО (дела AT.40413 — Focus Home, AT.40414 — Koch Media, AT.40420 — ZeniMax, AT.40422 — Bandai Namco и AT.40424 — Capcom — C(2021) 75 final), изцяло или отчасти; и

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Първо основание: грешки при прилагане на член 101, параграф 1 ДФЕС във връзка с констатациите за споразумения/съгласувани практики между Valve и всеки от петимата издатели на компютърни видеоигри, които грешки произтичат извършеното от Европейската комисия неоснователното разширяване на релевантната съдебна практика, така че да обхване и поведение, което не представлява „съгласуване“ и неправилна преценка на разглежданото поведение.

                  2.

                  Второ основание: грешки при прилагане на правото и фактически грешки, допуснати при прилагането на член 101, параграф 1 ДФЕС във връзка с констатациите на Комисията, че твърдяните споразуменияа/съгласувани практики между Valve и всеки от петимата издатели на компютърни видеоигри ограничават конкуренцията с оглед на целта по смисъла на член 101, параграф1 ДФЕС поради неспособността на Комисията да прецени новото обстоятелство в разглежданото поведение и поради неправилна преценка на съответния правен и икономически контекст, а именно, релевантността на Директивата за авторското право, ролята на Valve като двустранна платформа и естеството на разглежданите услуги (дигитални видеоигри).


title: Дело T-207/21: Жалба, подадена на 16 април 2021 г. — Polynt/ECHA

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/32

      Жалба, подадена на 16 април 2021 г. — Polynt/ECHA
      (Дело T-207/21)
      (2021/C 228/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Polynt SpA (Сканцорошáте, Италия) (представители: C. Mereu, P. Sellar, и S. Abdel-Qader, адвокати)

         Ответник: Европейска агенция по химикали

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима и основателна;

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да осъди ECHA да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.
      С подадената жалба жалбоподателят иска отмяна на решението на апелативния съвет на Европейската агенция по химикали (ECHA) от 9 февруари 2021 г., с което той потвърждава решението на ECHA относно изискването за извършване на допълнителни тестове като част от процедурата по оценката на веществото Hexahydro-4-methylphthalic anhydride (преписка A-015—2019) на основание член 40 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета (1) (наричан по-нататък „Регламентът REACH“). В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от твърдението, че апелативният съвет допуснал грешка при прилагане на правото, като разгледал законосъобразността на Решение TPE-D-2114483466—38—01/F на ECHA от 4 септември 2019 г. по предложение за изпитване за веществото Hexahydro-4-methylphthalic anhydride (ЕО № 243—072—0 и CAS № 19438—60—9) (наричано по-нататък „4-MHHPA“).

                  2.

                  Второто основание е изведено от твърдението, че апелативният съвет допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че разглеждането на предложенията за изпитване е идентично на разглеждането на проверката за съответствие.

                  3.

                  Третото основание е изведено от твърдението, че апелативният съвет не приложил правилния правен критерий и не разгледал доводите на жалбоподателя, че той обърнал тежестта на доказване във връзка с изискванията на колона 2, точка 8.7.3. от приложение X към Регламента REACH и не обсъдил доводите на жалбоподателя относно изводите, направени в документ на СЗО 75 относно съкратеното международно оценяване на химични продукти;

                  4.

                  Четвърто основание е изведено от твърдението, че апелативният съвет нарушил/приложил неправилно членове 91—93 от Регламента REACH;

                  5.

                  Петото основание е изведено от твърдението, че апелативният съвет не обсъдил доводите на жалбоподателя относно нарушението на член 13 ДФЕС, на член 25 от Регламента REACH и на принципите на защита на хуманното отношение към животните, на пропорционалност и на добра администрация.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).


title: Дело T-208/21: Жалба, подадена на 16 април 2021 г. — Dorit/EUIPO — Erwin Suter (DORIT)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/33

      Жалба, подадена на 16 април 2021 г. — Dorit/EUIPO — Erwin Suter (DORIT)
      (Дело T-208/21)
      (2021/C 228/45)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Dorit-DFT Fleischereimaschinen GmbH (Елванген, Германия) (представител: E. Strauß, Rechtsanwältin)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Erwin Suter AG, Maschinenfabrik Retus (Кьоликен, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словна марка „DORIT“ — международна регистрация № 878 792

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 9 февруари 2021 г. по преписка R 127/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да измени обжалваното решение и да уважи искането за обявяване на спорната марка за недействителна,

                  —

                  при условията на евентуалност да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди другата страна — да заплати разноските, направени в производството пред EUIPO, и съответно ответника — да заплати съдебните разноски от настоящото съдебно производство.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква в) във връзка с член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-210/21: Жалба, подадена на 19 април 2021 г. — Vintae Luxury Wine Specialists/EUIPO — R. Lopez de Heredia Viña Tondonia (LOPEZ DE HARO)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/34

      Жалба, подадена на 19 април 2021 г. — Vintae Luxury Wine Specialists/EUIPO — R. Lopez de Heredia Viña Tondonia (LOPEZ DE HARO)
      (Дело T-210/21)
      (2021/C 228/46)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Vintae Luxury Wine Specialists SLU (Логроньо, Испания) (представители: L. Broschat García и L. Polo Flores, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: R. Lopez de Heredia Viña Tondonia SA (Харо, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „LOPEZ DE HARO“ — заявка за регистрация № 17 909 326

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 16 февруари 2021 г. по преписка R 1741/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да допусне регистрация на марка на Европейския съюз № 17 909 326, „LÓPEZ DE HARO“ (фиг.) за клас 33,

                  —

                  да осъди лицата, които се противопоставят на тази жалба, да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-213/21: Жалба, подадена на 16 април 2021 г. — Mlékárna Hlinsko/Комисия

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/35

      Жалба, подадена на 16 април 2021 г. — Mlékárna Hlinsko/Комисия
      (Дело T-213/21)
      (2021/C 228/47)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Mlékárna Hlinsko a.s. (Хлинско, Чешка република) (представители: S. Sobolová и O. Billard)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени забраната за отпускане на безвъзмездни средства, наложена с писмото на ответника от 22 октомври 2020 г., ARES (2020) 5759350,

                  —

                  да осъди ответника да заплати разноските, направени от жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ответникът нарушил, пряко или косвено, основните права на жалбоподателя, защото в хода на разследването, довело до приемането на обжалваната мярка, жалбоподателят изобщо не получил възможност да упражни правото си да бъде изслушан.

                  2.

                  Второ основание: ответникът нямал компетентност да проверява отпускането на специални безвъзмездни средства и да се произнася по специални заявления за отпускане на безвъзмездни средства от европейските структурни и инвестиционни фондове, защото ответникът можел да разглежда само цялостното съответствие на въведените от държавите членки системи за управление и контрол, но изобщо нямал правомощие да извършва задълбочена проверка и да се произнася по подадените от отделни дружества специални заявления за отпускане на безвъзмездни средства.

                  3.

                  Трето основание: ответникът нямал компетентност да тълкува и прилага вътрешното право на държавите членки, защото правомощията му били строго ограничени с принципа на предоставена компетентност, залегнал в членове 5 и 13 от Договора за ЕС; всякакво отклонение от този принцип трябвало да се тълкува стеснително, а съчетанието от принципа на предоставена компетентност и разпоредбите на Договорите ясно показвало, че ответникът няма правомощие да прилага вътрешното право на държава членка. Във всеки случай цитираните от ответника разпоредби на чешкото право не подлежали на контрол съгласно Регламент (ЕС) № 1303/2013, (1) който бил правното основание за процедурата за проверка, довела до приемането на обжалваната мярка.

                  4.

                  Четвърто основание: ответникът не доказал съдържанието на чешкото прави и неправилно разтълкувал и приложил това право. Вместо да докаже съдържанието на чешкото право, както изисквала практиката на Съда, ответникът допуснал груба грешка при тълкуването на чешкото право, и по-специално на раздел 4c от Закона за конфликт на интереси, (2) като съзнателно игнорирал практиката на чешките съдилища, както и окончателното, задължително и подлежащо на изпълнение решение на чешките власти относно предмета на процедурата за проверка, довела до приемането на обжалваната мярка.

                  5.

                  Пето основание: ответникът неправилно разтълкувал и приложил и правото на Съюза, защото погрешно направил извод, че е извършено нарушение на член 61 от Финансовия регламент, (3) и не отчел, че чешките правила относно конфликта на интереси са в разрез с основните принципи на правото на Съюза.

         (1)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 320).

         (2)  Чешки Закон № 159/2006 за конфликтите на интереси, с измененията.

         (3)  Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (ОВ L 193, 2018 г., стр. 1).


title: Дело T-219/21: Жалба, подадена на 23 април 2021 г. — Agora Invest/EUIPO — Transportes Maquinaria y Obras (TRAMOSA)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/37

      Жалба, подадена на 23 април 2021 г. — Agora Invest/EUIPO — Transportes Maquinaria y Obras (TRAMOSA)
      (Дело T-219/21)
      (2021/C 228/49)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Agora Invest, SA (Барселона, Испания) (представител: A. Alejos Cutuli, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Transportes Maquinaria y Obras, SA (Мадрид, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „TRAMOSA“ — заявка за регистрация № 17 236 531

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 16 февруари 2021 г. по преписка R 566/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отхвърли възражение B 3 029 199 срещу заявката за марка на ЕС № 17 236 531,

                  —

                  да разпореди регистрацията на марка на ЕС № 17 236 531 „TRAMOSA“ (с изображение),

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-221/21: Жалба, подадена на 25 април 2021 г. — Италия/Комисия

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/38

      Жалба, подадена на 25 април 2021 г. — Италия/Комисия
      (Дело T-221/21)
      (2021/C 228/50)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, както и G. Rocchitta, C. Gerardis и E. Feola, avvocati dello Stato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2021/261 на Комисията от 17 февруари 2021 г., в частта, в която в тежест на Италия се прилагат финансови корекции във връзка с проверки AA/2017/013 (Помощи за площ — Всички разплащателни агенции — Финансова година 2018 г. — 67 368 272,99 EUR) и CEB/2018/057 (Финансова година 2017 г. и забави в плащанията — Всички разплащателни агенции — Нетна сума 74 978 660,98 EUR — Брутна сума 75 696 497,283 EUR);

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени посоченото решение в частта, в която прилага фиксирана корекция в размер на 67 368 272,99 EUR във връзка с одитна проверка AA/2017/013 (Помощи за площ — Всички разплащателни агенции — Финансова година 2018 г. — 67 368 272,99 EUR), вместо еднократната корекция, определена от AGEA в размер на 27 848 824,26 EUR;

                  —

                  във всички случаи да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: във връзка с проверка AA/2017/013 относно помощите за площ се изтъква нарушение на член 4, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 от 17 декември 2013 година на Европейския парламент и на Съвета за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 608), с оглед на дефиницията за „постоянно затревени площи“, приета на национално равнище въз основа на министерски декрет 18.11.2014.

                  2.

                  Второ основание: във връзка с проверка AA/2017/013 се твърди нарушение на член 52, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 549), както и на член 12, параграфи 2 и 6 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с разплащателните агенции и други органи, финансовото управление, уравняването на сметки, обезпеченията и използването на еврото (ОВ L 255, 2014 г., стр. 18), с оглед на прилагането на фиксирана ставка, въпреки че е имало възможност за изчисляване на действителния риск за бюджета на Съюза.

                  3.

                  Трето основание: във връзка с проверка AA/2017/013 се твърди нарушение на член 296, параграф 2 ДФЕС и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, с оглед на прилагането на общата формулировка „непропорционално усилие“, въз основа на която е обоснована фиксираната корекция.

                  4.

                  Четвърто основание: във връзка с проверка CEB/2018/057 относно забавите в плащанията се твърди нарушение на член 5, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 907/2014, с оглед на твърдяните забави в плащанията, посочени в единното заявление за 2015 г., въпреки че са налице „извънредни обстоятелства“ в управлението, свързани с прилагането на реформата на ОСП за 2015—2020 г.


title: Дело T-222/21: Жалба, подадена на 26 април 2021 г. — Shopify/EUIPO — Rossi и др. (Shoppi)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/39

      Жалба, подадена на 26 април 2021 г. — Shopify/EUIPO — Rossi и др. (Shoppi)
      (Дело T-222/21)
      (2021/C 228/51)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Shopify Inc. (Отава, Онтарио, Канада) (представители: S. Völker и M. Pemsel, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Други страни в производството пред апелативния състав: Massimo Carlo Alberto Rossi (Фиано, Италия), Salvatore Vacante (Берлин, Германия), Shoppi Ltd (Лондон, Обединено кралство)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежатели на спорната марка: другите страни в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Shoppi“ в тъмно синьо, бяло, червено, оранжево — марка на Европейския съюз № 16 684 797

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 18 февруари 2021 г. по преписка R 785/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отхвърли жалбата на другите страни в производството пред втори апелативния състав на EUIPO срещу решението на отдела по отмяна от 6 февруари 2020 г. (номер: 000034203 C),

                  —

                  да осъди EUIPO и другите страни в производството пред втори апелативния състав на EUIPO да заплатят съдебните разноски, включително разноските в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-224/21: Жалба, подадена на 27 април 2021 г. — PepsiCo/EUIPO („Smartfood“)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/40

      Жалба, подадена на 27 април 2021 г. — PepsiCo/EUIPO („Smartfood“)
      (Дело T-224/21)
      (2021/C 228/52)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: PepsiCo, Inc. (Роли, Северна Каролина, Съединени щати) (представители: V. von Bomhard и J. Fuhrmann, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за регистрация на цветна словна марка на Европейския съюз „Smartfood“ — заявка за регистрация № 18 170 180

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 12 февруари 2021 г. по преписка R 1947/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-225/21: Жалба, подадена на 27 април 2021 г. — Ryanair/Комисия

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/40

      Жалба, подадена на 27 април 2021 г. — Ryanair/Комисия
      (Дело T-225/21)
      (2021/C 228/53)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ryanair DAC (Суордс, Ирландия) (представители: E. Vahida, F-C. Laprévote, S. Rating, V. Blanc и I. Metaxas-Maranghidis, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ответника от 4 септември 2020 г. относно държавна помощ SA.58114 (2020/N) — Италия — COVID-19 помощ за Alitalia (1), и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: твърди се, че ответникът извършил злоупотреба с власт и приложил неправилно член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС като разгледал с предимство помощта и като спрял своето разследване на неправомерната помощ за оздравяване, предоставена на Alitalia през 2017 г. и 2019 г.

                  2.

                  Второ основание: твърди се, че ответникът приложил неправилно член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС и допуснал явни грешки в преценката при разглеждането на въпроса дали помощта е пропорционална на вредите, причинени от кризата, предизвикана от COVID-19.

                  3.

                  Трето основание: твърди се, че ответникът нарушил конкретни разпоредби от ДФЕС и общите принципи на правото на Европейския съюз, на които се основава либерализирането на въздушния транспорт в ЕС от края на 80-те години (т.е. недопускането на дискриминация и свободното предоставяне на услуги, които се прилагат за въздушния транспорт по силата на Регламент 1008/2008 (2), както и свободата на установяване).

                  4.

                  Четвърто основание: твърди се, че ответникът не е започнал официална процедура за разследване, въпреки наличието на сериозни затруднения, както и че е нарушил процесуалните права на жалбоподателя.

                  5.

                  Пето основание: твърди се, че ответникът не е изпълнил задължението си за мотивиране.

         (1)  ОВ C 41, 2021 г., стp. 6.

         (2)  Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността (преработен) (Текст от значение за ЕИП) (ОВ L 293, 2008 г., стp. 3—20).


title: Дело T-226/21: Жалба, подадена на 27 април 2021 г. — Retail Royalty/EUIPO — Fashion Energy (Схема на орел)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/41

      Жалба, подадена на 27 април 2021 г. — Retail Royalty/EUIPO — Fashion Energy (Схема на орел)
      (Дело T-226/21)
      (2021/C 228/54)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Retail Royalty Co. (Лас Вегас, Невада, Съединени щати) (представители: J. Bogatz и Y. Stone, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Fashion Energy Srl (Милано, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Схема на орел) — Марка на Европейския съюз № 5 066 113

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 10 февруари 2021 г. по преписка R 2813/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваните решения,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството пред апелативния състав да заплати направените от жалбоподателя разноски.

         Изложени основания

                  —

                  нарушение на член 58, параграф 1, буква а), член 58, параграф 2 и член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, на член 19, параграф 1 от Делегиран регламент на Комисията (ЕС) 2018/625 във връзка с член 10, параграф 3 от Делегиран регламент на Комисията (ЕС) 2018/625,

                  —

                  нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-26/21 P: Жалба, подадена на 18 януари 2021 г. от Dermavita Co. Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 18 ноември 2020 г. по дело T-643/19, Dermavita/EUIPO — Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/2

      Жалба, подадена на 18 януари 2021 г. от Dermavita Co. Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 18 ноември 2020 г. по дело T-643/19, Dermavita/EUIPO — Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)
      (Дело C-26/21 P)
      (2021/C 242/03)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Dermavita Co. Ltd (представител: Д. Тодоров, адвокат)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Allergan Holdings France SAS
      С определение от 4 май 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допуска обжалване по делото и осъжда Dermavita Co. Ltd да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-80/21: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy — Śródmieścia w Warszawie (Полша), постъпило на 8 февруари 2021 г. — E.K., S.K./D.B.P.

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/3

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy — Śródmieścia w Warszawie (Полша), постъпило на 8 февруари 2021 г. — E.K., S.K./D.B.P.
      (Дело C-80/21)
      (2021/C 242/04)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Warszawy — Śródmieścia w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищци: E.K., S.K.

         Ответник: D.B.P.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат тълкуване от съдилищата на национална правна уредба, съгласно което съдът не обявява неравноправността на цялата договорна клауза, а само на онази нейна част, която прави клаузата неравноправна, в резултат на което клаузата продължава да бъде частично действителна?

                  2)

                  Трябва ли член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори да се тълкуват в смисъл, че не допускат тълкуване от съдилищата на национална правна уредба, съгласно което след като обяви за неравноправна договорна клауза, без която договорът не може да се изпълнява, съдът може да измени останалата част от договора чрез тълкуване на волеизявленията на страните, за да избегне нищожността на договор, който е благоприятен за потребителя?

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело C-81/21: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy — Śródmieścia w Warszawie (Полша), постъпило на 9 февруари 2021 г. — B.S., W.S./M.

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/3

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy — Śródmieścia w Warszawie (Полша), постъпило на 9 февруари 2021 г. — B.S., W.S./M.
      (Дело C-81/21)
      (2021/C 242/05)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Warszawy — Śródmieścia w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищци: B.S., W.S.

         Ответник: М.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат тълкуване от съдилищата на национална правна уредба, съгласно което след обявяването на договорна клауза за неравноправна, без това да води до нищожност на договора, съдът може да запълни съдържанието на договора с диспозитивна разпоредба от националното право?

                  2)

                  Трябва ли член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори да се тълкуват в смисъл, че не допускат тълкуване от съдилищата на национална правна уредба, съгласно което след обявяването на договорна клауза за неравноправна, водещо до нищожност на договора, съдът може да запълни съдържанието на договора с диспозитивна разпоредба от националното право, за да избегне нищожността на договора, въпреки че потребителят приема нищожността на договора?

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело C-82/21: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy — Śródmieścia w Warszawie (Полша), постъпило на 9 февруари 2021 г. — B.S., Ł.S./M.

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/4

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy — Śródmieścia w Warszawie (Полша), постъпило на 9 февруари 2021 г. — B.S., Ł.S./M.
      (Дело C-82/21)
      (2021/C 242/06)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Warszawy — Śródmieścia w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищци: B.S., Ł.S.

         Ответник: M.

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1), както и принципите на равностойност, на ефективност и на правна сигурност, да се тълкуват в смисъл, че не допускат тълкуване от съдилищата на национална правна уредба, съгласно което претенцията на потребителя за връщане на недължимо платени суми въз основа на неравноправна клауза от договор, сключен между търговец и потребител, се погасява по давност след изтичането на десетгодишен срок, който започва да тече от деня на всяко отделно изпълнение на престацията от потребителя, включително когато потребителят не е знаел, че клаузата е неравноправна?

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело C-152/21: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 9 март 2021 г. — SIA Ogres HES/Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/4

      Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 9 март 2021 г. — SIA Ogres HES/Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija
      (Дело C-152/21)
      (2021/C 242/07)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в първоинстанционното производство и подател на насрещна касационна жалба: SIA Ogres HES

         Ответник в първоинстанционното производство и подател на касационната жалба: Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Други страни в производството: Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да се счита, че наложеното на публичния оператор задължение да изкупува електроенергия на цена, по-висока от пазарната, от производители, които използват възобновяеми енергийни източници за производството на електроенергия, възползвайки се от предвиденото за крайния потребител задължение да плаща пропорционално на потреблението си, съставлява намеса на държавата или чрез ресурси на държавата по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз?

                  2)

                  Следва ли понятието „либерализиране на пазара на електроенергия“ да се тълкува в смисъл, че трябва да се счита, че либерализирането вече се е осъществило, когато са налице определени елементи на свободна търговия, като например договори, сключени от публичен оператор с доставчици от други държави членки? Може ли да се счита, че либерализирането на пазара на електроенергия започва в момента, когато законодателството предостави на част от потребителите на електроенергия (например на потребителите на електроенергия, свързани към електропреносната мрежа, или на небитовите потребители на електроенергия, свързани към разпределителната мрежа) правото да сменят дистрибутора на електроенергия? Какво влияние оказва развитието на регулирането на пазара на електроенергия в Латвия — и по-специално положението отпреди 2007 г. — върху преценката на помощите, отпуснати на производителите на електроенергия, в светлината на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (за целите на отговора на първия въпрос)?

                  3)

                  Ако отговорите на първия и втория въпрос покажат, че помощта, отпусната на производителите на електроенергия, не съставлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, дали обстоятелството, че жалбоподателят в момента действа на либерализиран пазар на електроенергия и че изплащането на обезщетение понастоящем му предоставя предимство спрямо други оператори на съответния пазар, означава, че обезщетението за вредите трябва да се разглежда като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз?

                  4)

                  Ако отговорите на първия и втория въпрос покажат, че помощта, отпусната на производителите на електроенергия, е държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, следва ли в контекста на предвидения в посочената разпоредба контрол над държавните помощи да се счита, че претенцията на жалбоподателя да бъде обезщетен за вредите, претърпени поради непълното реализиране на правото му да получи по-голямо плащане за произведената електроенергия, съставлява искане за отпускане на нова държавна помощ, или пък такава претенция представлява искане за изплащане на неполучената по-рано част от държавна помощ?

                  5)

                  Ако на четвъртия преюдициален въпрос се отговори в смисъл, че претенцията за обезщетение трябва да се разглежда — в контекста на миналите обстоятелства — като искане за изплащане на неполучената по-рано част от държавна помощ, следва ли от член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, че към днешна дата с оглед на произнасянето относно изплащането на посочената държавна помощ трябва да се анализира настоящото състояние на пазара и да се има предвид действащата правна уредба (включително съществуващите понастоящем ограничения с цел избягване на свръхкомпенсацията)?

                  6)

                  За целите на тълкуването на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз релевантно ли е обстоятелството, че за разлика от водноелектрическите централи, вятърните електроцентрали в миналото са получавали цялата помощ?

                  7)

                  За целите на тълкуването на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз релевантно ли е обстоятелството, че само част от водноелектрическите централи, които не са получили цялата помощ, понастоящем ще получи обезщетение?

                  8)

                  Трябва ли член 3, параграф 2 и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1407/2013 на Комисията от 18 декември 2013 година относно прилагането на членове 107 и 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз към помощта de minimis (1) да се тълкуват в смисъл, че тъй като размерът на спорната понастоящем помощ не надхвърля прага на помощта de minimis, следва да се счита, че посочената помощ изпълнява критериите, предвидени за помощта de minimis? Трябва ли член 5, параграф 2 от Регламент № 1407/2013 да се тълкува в смисъл, че предвид условията за избягване на свръхкомпенсацията, предвидени в Решение № SA.43140 на Комисията, в настоящия случай разглеждането на обезщетението за претърпените вреди като помощ de minimis може да доведе до недопустимо кумулиране?

                  9)

                  Ако в настоящия случай се приеме, че е била отпусната/изплатена държавна помощ, трябва ли член 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (2) да се тълкува в смисъл, че обстоятелства като разглежданите понастоящем свидетелстват за нова държавна помощ, а не за съществуваща държавна помощ?

                  10)

                  При утвърдителен отговор на деветия преюдициален въпрос и за целите на преценката относно съвместимостта на положението на жалбоподателя с помощите, които се считат за съществуващи по смисъла на член 1, буква б), подточка iv) от Регламент 2015/1589, трябва ли да се има предвид само датата, на която действително е извършено изплащането на помощта, като начален момент на давностния срок по смисъла на член 17, параграф 2 от Регламент № 2015/1589?

                  11)

                  Ако се приеме, че е била отпусната/изплатена държавна помощ, трябва ли член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 2, параграф 1 и член 3 от Регламент № 2015/1589 да се тълкуват в смисъл, че процедура за уведомяване за държавна помощ като разглежданата понастоящем се счита за подходяща, когато националният съд е уважил претенцията за обезщетение за претърпените вреди, при условие че е получено решение на Комисията за разрешаване на помощта, и е задължил Министерството на икономиката да представи пред Комисията в двумесечен срок от постановяването на съдебното решение съответното уведомление за наличие на помощ за търговската дейност?

                  12)

                  За целите на тълкуването на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз релевантно ли е обстоятелството, че обезщетението за претърпените вреди се търси от орган от обществения сектор (Комисията по комунални услуги), който в миналото не е бил задължен да покрива посочените разходи, както и обстоятелството, че бюджетът на този орган се формира от държавните такси, заплащани от доставчиците на комунални услуги в регулираните сектори и предназначени изключително за дейността на регулаторния орган?

                  13)

                  Съвместим ли е режим за обезщетяване като спорния в настоящото производство с принципите от правото на Съюза, приложими към регулираните сектори, и по-специално с член 12 и съображение 30 от Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (3), изменена с Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година (4)?

         (1)  ОВ L 352, 2013 г., стр. 1.

         (2)  ОВ L 248, 2015 г., стр. 9.

         (3)  ОВ L 108, 2002 г., стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183.

         (4)  Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година за изменение на директиви 2002/21/ЕО относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги, 2002/19/ЕО относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях и 2002/20/ЕО относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги (ОВ L 337, 2009 г., стр. 37).


title: Дело C-162/21: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 11 март 2021 г. — Pesticide Action Network Europe, Nature et Progrès Belgique ASBL, TN/État belge, представлявана от Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/6

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 11 март 2021 г. — Pesticide Action Network Europe, Nature et Progrès Belgique ASBL, TN/État belge, представлявана от Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes
      (Дело C-162/21)
      (2021/C 242/08)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Pesticide Action Network Europe, Nature et Progrès Belgique ASBL, TN

         Ответник: État belge, представлявана от Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 53 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (1), да се тълкува в смисъл, че позволява на държава членка при определени условия да предостави разрешение за третиране, продажба или сеитба на семена, третирани с продукти за растителна защита?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос може ли при определени условия посоченият по-горе член 53 да се прилага за продукти за растителна защита, съдържащи активни вещества, чието пускане в продажба или употреба е ограничено или забранено на територията на Европейския съюз?

                  3)

                  Обхващат ли „специалните обстоятелства“, които изисква член 53 от посочения регламент, положения, при които настъпването на опасност не е сигурно, а е само вероятно?

                  4)

                  Обхващат ли „специалните обстоятелства“, които изисква член 53 от посочения регламент, положения, при които настъпването на опасност е предвидимо, нормално и дори повтарящо се през определен период?

                  5)

                  Трябва ли изразът „която не може да бъде овладяна чрез други разумни средства“, използван в член 53 от регламента, да се тълкува в смисъл, че с оглед на текста на съображение 8 от регламента той придава еднакво значение, от една страна, на гарантирането на високо ниво на закрила на здравето на хората и животните и на опазването на околната среда и от друга страна, на запазването на конкурентоспособността на общностното селско стопанство?

         (1)  ОВ L 309, 2009 г., стр. 1.


title: Дело C-175/21: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 17 март 2021 г. — Harman International Industries/AB SA

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/7

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 17 март 2021 г. — Harman International Industries/AB SA
      (Дело C-175/21)
      (2021/C 242/09)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищец: Harman International Industries

         Ответник: AB SA

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 36, второ изречение ДФЕС във връзка с член 15, параграф 1 от Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (1) и във връзка с член 19, параграф 1, второ изречение от Договора за Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска практика на националните съдилища на държавите членки, при която:

                  —

                  когато уважават исканията на носителя на правата върху марката да се забрани доставката, пускането на пазара, предлагането, внасянето и рекламирането на стоки, обозначени със съответната марка на ЕС, или да се разпореди изтегляне от пазара или унищожаване на такива стоки,

                  —

                  когато в обезпечително производство разпореждат изземване на стоки, обозначени със съответната марка на ЕС,
                  съдилищата посочват в текста на съдебните актове „продуктите, които не са били пуснати на пазара в Европейското икономическо пространство от носителя на правата върху марката или с негово съгласие“, вследствие от което — заради общата формулировка на текста на съдебния акт — се оставя на органа на принудителното изпълнение да констатира до кои от обозначените с марката на ЕС продукти се отнасят постановените съдебни разпореждания и забрани (тоест да констатира кои продукти не са били пуснати на пазара в Европейското икономическо пространство от носителя на правата върху марката или с негово съгласие), като за да направи тези констатации, посоченият орган се опира на изявленията на носителя на правата върху марката или на предоставените от него инструменти (в това число информационни инструменти и бази данни), а допустимостта на оспорването на тези констатации на органа на принудителното изпълнение пред съд по исков ред е изключена или ограничена поради естеството на правните средства за защита, с които разполага ответникът в обезпечителното и в изпълнителното производство?

         (1)  ОВ L 154, 2017 г., стр. 1.


title: Дело C-179/21: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 23 март 2021 г. — absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG/the-trading-company GmbH

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/8

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 23 март 2021 г. — absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG/the-trading-company GmbH
      (Дело C-179/21)
      (2021/C 242/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG

         Ответник: the-trading-company GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Изискването за предоставяне на информация съгласно член 6, параграф 1, буква м) от Директива 2011/83/ЕС (1) поражда ли се от самото наличие на гаранция от производител?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос: изискването за предоставяне на информация съгласно член 6, параграф 1, буква м) от Директива 2011/83/ЕС поражда ли се от самото споменаване на гаранция от производител в предложението на търговеца или това изискване се поражда, когато споменаването е лесно за разпознаване от потребителя? Налице ли е изискване за предоставяне на информация, дори ако потребителят може лесно да разбере, че търговецът предоставя достъп само до информация на производителя относно гаранцията?

                  3)

                  Трябва ли изискваната съгласно 6, параграф 1, буква м) от Директива 2011/83/ЕС информация за наличието и условията на гаранция от производител да съдържа същите данни, които се съдържат в гаранцията съгласно член 6, параграф 2 от Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно някои аспекти на продажбата на потребителски стоки и свързаните с тях гаранции (2) или са достатъчни по-малко данни?

         (1)  Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета текст от значение за ЕИП (ОВ L 304, 2011 г., стр. 64).

         (2)  ОВ L 171, 1999 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 89.


title: Дело C-197/21: Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 29 март 2021 г. — Soda-Club (CO2) SA, SodaStream International BV/MySoda Oy

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/8

      Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 29 март 2021 г. — Soda-Club (CO2) SA, SodaStream International BV/MySoda Oy
      (Дело C-197/21)
      (2021/C 242/11)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein oikeus

         Страни в главното производство

         Ищци: Soda-Club (CO2) SA и SodaStream International BV

         Ответник: MySoda Oy

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Прилагат ли се т. нар. критерии Bristol-Myers Squibb (1), разработени в практиката на Съда относно преопаковането и преетикетирането в случаи на паралелен внос, и по-специално т. нар. условие за необходимост и в случай на преопаковане или преетикетиране на продукти, пуснати на пазара в държава членка от притежателя на марката или с негово съгласие, с цел препродажба в същата държава членка?

                  2)

                  Когато при пускането на съдържащата въглероден диоксид бутилка на пазара притежателят на марката е поставил върху тази бутилка марката си, която е както обозначена върху етикета на бутилката, така и гравирана върху гърлото на бутилката, прилагат ли се посочените по-горе критерии Bristol-Myers Squibb, и по-специално т.нар. условие за необходимост и в случая, когато трето лице с цел препродажба отново пълни бутилката с въглероден диоксид, премахва от бутилката оригиналния етикет и го заменя с етикет, върху който фигурира собственият му знак, като същевременно марката на лицето, пуснало бутилката на пазара, продължава да е видима върху гравюрата, разположена на гърлото на бутилката?

                  3)

                  Може ли в описаното по-горе положение да се застъпва становището, че премахването и замяната на съдържащия марката етикет по принцип застрашава функцията на марката като доказателство за произхода на бутилката, или с оглед на приложимостта на условията за преопаковане и преетикетиране е от значение обстоятелството, че

                              —

                              следва да се приеме, че съответните потребители считат, че етикетът указва единствено произхода на въглеродния диоксид (и следователно — предприятието за пълнене на бутилката); или

                              —

                              следва да се приеме, че съответните потребители считат, че етикетът поне отчасти указва и произхода на бутилката?

                  4)

                  Доколкото премахването и замяната на етикета на бутилките за CO2 следва да се преценява с оглед на условието за необходимост, може ли случайно повреждане или отлепяне на етикетите, поставени на бутилките, пуснати на пазара от притежателя на марката, или премахването и замяната им от преходно предприятие за пълнене на бутилки да представлява обстоятелство, поради което редовната замяна на етикетите с етикет на предприятието за пълнене на бутилки да трябва да се счита за необходима за пускането на отново напълнените бутилки на пазара?

         (1)  Решение на Съда от 11 юли 1996 г. (съединени дела C-427/93, C-429/93 и C-436/93, Bristol-Myers Squibb и др., EU:C:1996:282).


title: Дело C-199/21: Преюдициално запитване от Bundesfinanzgericht (Австрия), постъпило на 30 март 2021 г. — DN/Finanzamt Österreich

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/9

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzgericht (Австрия), постъпило на 30 март 2021 г. — DN/Finanzamt Österreich
      (Дело C-199/21)
      (2021/C 242/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DN

         Ответник: Finanzamt Österreich

         Преюдициални въпроси

         Въпрос 1:

      Въпрос 1, който се поставя заедно с въпрос 2:
      Трябва ли текстът „държавата членка, компетентна за изплащането на […] пенсия“ във второто изречение от член 67 от Регламент (EО) № 883/2004 (1), изменен с Регламент (ЕС) № 465/2012 (2), да се тълкува в смисъл, че с него се има предвид тази държава членка, която преди е била компетентна по отношение на семейните обезщетения в качеството държава по заетостта и сега е длъжна да плаща пенсията за старост, правото на която се основава на предходно упражняване на свободата на движение на работниците на нейна територия?

         Въпрос 2:

      Трябва ли текстът на член 68, параграф 1, буква б), подточка ii) от Регламент № 883/2004 „права, произтичащи от получаване на пенсии“ да се тълкува в смисъл, че дадено право на семейно обезщетение следва да се счита са произтичащо от получаването на пенсия, ако, на първо място, законодателството на Съюза ИЛИ на държавата членка предвижда получаването на пенсия като условие за правото на семейно обезщетение и освен това, на второ място, условието за получаване на пенсия е действително изпълнено от фактическа гледна точка, така че „обикновено получаване на пенсия“ не попада в обхвата на член 68, параграф 1, буква б), подточка ii) от Регламент № 883/2004 и съответната държава членка не следва да се счита за „държава на предоставяне на пенсия“ от гледна точка на правото на Съюза?

         Въпрос 3, който се поставя алтернативно на въпроси 1 и 2, ако обикновеното получаване на пенсия е достатъчно за тълкуването на понятието „държава на предоставяне на пенсия“:
      Трябва ли в случай на получаване на пенсия за старост, правото на която е в обхвата на регламентите относно работниците мигранти, както и от осъществяване на дейност като заето лице в държава членка в предходен период, когато или държавата на пребиваване самостоятелно, или и двете държави все още не са били държави — членки на Съюза или на Европейското икономическо пространство, текстът „се предоставя диференцираща добавка, ако е необходимо, за сумата, надвишаваща този размер“ в член 68, параграф 2, второ изречение, втора част от изречението от Регламент № 883/2004 в светлината на решение на Европейския съд от 12 юни 1980 г., Laterza, 733/79, EU:C:1980:156, да се тълкува в смисъл, че правото на Съюза гарантира семейните обезщетения във възможно най-висока степен също и при получаване на пенсия?

         Въпрос 4:

      Трябва ли член 60, параграф 1, трето изречение от Регламент № 987/2009 (3) да се тълкува в смисъл, че същият не допуска член 2, параграф 5 от FLAG 1967, според който при развод правото на семейни добавки и на данъчния кредит за деца принадлежи на родителя, който се грижи за домакинството, докато пълнолетното дете студент е член на това домакинство, въпреки че не е подал искане нито в държавата на пребиваване, нито в държавата на предоставяне на пенсия, така че другият родител, който живее като пенсионер в Австрия и всъщност носи изключителната тежест за финансова издръжка на детето, може да обоснове правото си на семейни добавки и на данъчния кредит за деца пред институцията на държавата членка, чието законодателство е приложимо с предимство, пряко с член 60, параграф 1, точка 3 от Регламент № 987/2009?

         Въпрос 5, който се поставя заедно с въпрос 4:
      Трябва ли освен това член 60, параграф 1, трето изречение от Регламент № 987/2009 да се тълкува в смисъл, че за да се определи качеството му на страна в процедурата на държавата членка за предоставяне на семейни обезщетения, е необходимо също така лицето, което осъществява дейност като заето лице в Съюза, да отговаря основно за издръжката по смисъла на член 1, буква i), точка 3 от Регламент № 883/2004?

         Въпрос 6:

      Трябва ли разпоредбите относно процедурата на диалог съгласно член 60 от Регламент (ЕО) № 987/2009 да се тълкуват в смисъл, че тази процедура следва да се провежда от институциите на съответните държави членки не само в случай на предоставяне на семейни обезщетения, но и в случай на възстановяване на семейни обезщетения?

         (1)  Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).

         (2)  Регламент (ЕС) № 465/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност и на Регламент (ЕО) № 987/2009 за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 (ОВ L 149, 2012 г., стр. 4).

         (3)  Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 284, 2009 г., стр. 1).