title: Дело C-431/16: Решение на Съда (десети състав) от 15 март 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León — Испания) — Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)/José Blanco Marqués (Преюдициално запитване — Социална сигурност на работниците мигранти — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Членове 12 и 46а — 46в — Обезщетения от един и същи вид — Понятие — Правило за ненатрупване — Понятие — Условия — Национално правило, предвиждащо за работниците, навършили 55 години, добавка към пенсията за трайна пълна загуба на работоспособност — Спиране на добавката при започване на работа или при получаване на пенсия за осигурителен стаж и възраст)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/8

         Решение на Съда (десети състав) от 15 март 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León — Испания) — Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)/José Blanco Marqués
   (Дело C-431/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална сигурност на работниците мигранти - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Членове 12 и 46а — 46в - Обезщетения от един и същи вид - Понятие - Правило за ненатрупване - Понятие - Условия - Национално правило, предвиждащо за работниците, навършили 55 години, добавка към пенсията за трайна пълна загуба на работоспособност - Спиране на добавката при започване на работа или при получаване на пенсия за осигурителен стаж и възраст))
   (2018/C 166/10)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Ответник: José Blanco Marqués

      Диспозитив

               1)

               Национална разпоредба като спорната в главното производство, по силата на която добавката към пенсия за трайна пълна загуба на работоспособност се спира през периода, през който получателят на пенсията получава пенсия за осигурителен стаж и възраст от друга държава членка или от Швейцария, представлява разпоредба за намаляване по смисъла на член 12, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в редакцията му, изменена и осъвременена с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) № 592/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г.

               2)

               Член 46а, параграф 3, буква a) от Регламент № 1408/71 в редакцията му, изменена и осъвременена с Регламент № 118/97, изменен с Регламент № 592/2008, трябва да се тълкува в смисъл, че съдържащото се в него понятие „законодателство на първата държава членка“ трябва да се схваща като включващо тълкуването на национална законова разпоредба от национален върховен съд.

               3)

               Трябва да се счита, че отпуснатата на работник по силата на законодателството на държава членка добавка към пенсия за трайна пълна загуба на работоспособност като разглежданата в главното производство добавка и пенсията за осигурителен стаж и възраст, на която същият работник е придобил право в Швейцария, са от един и същи вид по смисъла на Регламент № 1408/71 в редакцията му, изменена и осъвременена с Регламент № 118/97, изменен с Регламент № 592/2008.

               4)

               Член 46б, параграф 2, буква а) от Регламент № 1408/71 в редакцията му, изменена и осъвременена с Регламент № 118/97, изменен с Регламент № 592/2008, трябва да се тълкува в смисъл, че национално правило за ненатрупване като това по член 6 от Decreto 1646/1972 para la aplicación de la ley 24/1972, de 21 de junio, en materia de prestaciones del Régimen General de la Seguridad Social (Декрет 1646/1972 за прилагане на Закон 24/1972 от 21 юни 1972 г. за обезщетенията по общата социалноосигурителна схема) от 23 юни 1972 г. е неприложимо към обезщетение, изчислено в съответствие с член 46, параграф 1, буква а), подточка i) от този регламент, когато това обезщетение не е посочено в част Г от приложение IV към същия.

      (1)  ОВ C 402, 31.10.2016 г.


title: Дело C-125/17: Определение на Съда (девети състав) от 22 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Roma. — Luigi Bisignani/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale 1 di Roma (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда — Свободно движение на капитали — Членове 64 и 65 ДФЕС — Директива 2011/16/ЕС — Административно сътрудничество в данъчната област — Прехвърляне на капитали към града държава Ватикан — Задължение за деклариране на прехвърлянето на средства към или от чужбина — Отмяна)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/17

         Определение на Съда (девети състав) от 22 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Roma. — Luigi Bisignani/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale 1 di Roma
   (Дело C-125/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда - Свободно движение на капитали - Членове 64 и 65 ДФЕС - Директива 2011/16/ЕС - Административно сътрудничество в данъчната област - Прехвърляне на капитали към града държава Ватикан - Задължение за деклариране на прехвърлянето на средства към или от чужбина - Отмяна))
   (2018/C 166/22)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Luigi Bisignani

      Ответник: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale 1 di Roma

      Диспозитив

   Член 64, параграф 1 и член 65, параграф 1, буква а) ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която отменя окончателно нарушението, изразяващо се в недеклариране на прехвърляне на средства към чужбина.

      (1)  ОВ C 213, 3.7.2017 г.


title: Дело T-80/16: Решение на Общия съд от 22 март 2018 г. — Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Валидиране на заявление за обозначение като лекарствен продукт сирак — Съществена полза — Решение на EMA, с което отказва да валидира заявлението за обозначение като лекарствен продукт сирак — Член 3, параграф 1, буква б) и член 5, параграфи 1, 2 и 4 от Регламент (ЕО) № 141/2000)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/27

         Решение на Общия съд от 22 март 2018 г. — Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA
   (Дело T-80/16) (1)

   ((Лекарствени продукти за хуманна употреба - Валидиране на заявление за обозначение като лекарствен продукт сирак - Съществена полза - Решение на EMA, с което отказва да валидира заявлението за обозначение като лекарствен продукт сирак - Член 3, параграф 1, буква б) и член 5, параграфи 1, 2 и 4 от Регламент (ЕО) № 141/2000))
   (2018/C 166/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: D. Anderson, QC, M. Birdling, Barrister, G. Castle и S. Cowlishaw, solicitors)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMA) (представители: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo и M. Tovar Gomis)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: K. Petersen и A. Sipos)

      Предмет

   Искане на основание член 263 от ДФЕС за отмяна на решението на ЕМА от 15 декември 2015 г., с което агенцията отказва да валидира заявлението, подадено от Shire Pharmaceuticals Ireland, за обозначаването на Idursulfase–IT като лекарствен продукт сирак.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Европейската агенция по лекарствата (EMA) от 15 декември 2015 г., с което същата отказва да валидира заявлението, подадено от Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd, за обозначаването на Idursulfase–IT като лекарствен продукт сирак.

               2)

               Осъжда EMA да понесе собствените си съдебни разноски, както и тези на Shire Pharmaceuticals Ireland.

               3)

               Европейската комисия понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 136, 18.4.2016 г.


title: Дело T-196/18: Иск, предявен на 20 март 2018 г. — Vital Capital Investments и др./Съвет и др.

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/43

         Иск, предявен на 20 март 2018 г. — Vital Capital Investments и др./Съвет и др.
   (Дело T-196/18)
   (2018/C 166/55)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищци: Vital Capital Investments LP (Тортола, Британски Вирджински острови) и 6 други лица (представители: A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris и C. Velaris, lawyers, A. Robertson, QC, и G. Rothschild, Barrister)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Европейска централна банка, Еврогрупа (представлявана от Съвета на Европейския съюз) и Европейски съюз (представляван от Европейската комисия)

      Искания

   Ищците искат от Общия съд:

               —

               да осъди ответниците да платят на ищците сумите, посочени в приложената към исковата молба таблица, ведно с лихви, считано от 26 март 2013 г. до постановяването на решение на Общия съд, като обезщетение за вредите, които са претърпели от решенията на Еврогрупата за оздравяване на Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (наричана по-нататък „Laiki Bank“), за споделяне на загубите на Bank of Cyprus Public Company Limited (наричана по-нататък „Bank of Cyprus“) и за продажба на активите и дейността на споменатите банки в Гърция и/или като обезщетение за вредите, които са претърпели от предоставянето на извънредно ликвидно улеснение на Laiki Bank със съгласието на Европейската централна банка и последвалото прехвърляне в управлението на Европейската централна банка на съответната отговорност върху Bank of Cyprus,

         или, при условията на евентуалност:

               —

               да установи извъндоговорната отговорност на ответниците и да определи процедурата, по която следва да се установят действително претърпените от ищците загуби,

         и при всички обстоятелства:

               —

               да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски, направени от ищците в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищците излагат две основания, които по същество са идентични или сходни с тези по дело T-147/18, APG Intercon и др./Съвет и др.


title: Дело T-581/16: Решение на Общия съд от 22 март 2018 г. — Popotas/Омбудсман (Публична служба — Длъжностни лица — Покана за заявяване на интерес — Главен секретар в кабинета на Европейския омбудсман — Становище на Консултативния комитет — Неотчитане на това становище — Нарушение на процедурата за подбор — Явни грешки в преценката — Равно третиране — Принцип на добра администрация — Отговорност)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/27

         Решение на Общия съд от 22 март 2018 г. — Popotas/Омбудсман
   (Дело T-581/16) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Покана за заявяване на интерес - Главен секретар в кабинета на Европейския омбудсман - Становище на Консултативния комитет - Неотчитане на това становище - Нарушение на процедурата за подбор - Явни грешки в преценката - Равно третиране - Принцип на добра администрация - Отговорност))
   (2018/C 166/35)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Costas Popotas (Люксембург, Люксембург) (представители: V. Christianos и S. Paliou, адвокати)

      Ответник: Европейски омбудсман (представители: L. Papadias, P. Dyrberg и A. Antoniadis, подпомагани от адв. A. Duron)

      Предмет

   Жалба на основание член 270 ДФЕС, с която се иска, от една страна, отмяна на решението за назначаване на г-жа G. на длъжността главен секретар в кабинета на Европейския омбудсман, на решението на Омбудсмана от 9 ноември 2015 г., с което се отхвърлят подадените по административен ред жалби от жалбоподателя срещу посоченото решение, както и на решението на Омбудсмана жалбоподателят да не бъде поканен на събеседване, и от друга страна, искане за поправяне на вредите, за които жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат на тези решения

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Costas Popotas и Европейския омбудсман да понесат направените от тях съдебни разноски

      (1)  ОВ C 191 от 30.5.2016 г. (делото е образувано първоначално пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-10/16 и е прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г.).


title: Дело T-201/18: Жалба, подадена на 23 март 2018 г. — Diusa Rendering и Assograssi/Комисия

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/44

         Жалба, подадена на 23 март 2018 г. — Diusa Rendering и Assograssi/Комисия
   (Дело T-201/18)
   (2018/C 166/56)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Diusa Rendering Srl (Пиаченца, Италия), Assograssi — Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali (Бучинаско, Италия) (представител: M. Moretto, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания жалбоподателите

   Жалбоподателите иска от Общия съд:

               —

               да установи, че като не е подложила на гласуване от регулаторния комитет, в приложение на процедурата по член 5 а от Решение 1999/[468]/ЕО, проект за мерки за преразглеждане на забраната за износ на органични торове и подобрители на почвата, получени от материали от категория 2, която продължава да е предвидена в член 43, параграф 3 от Регламент № 1069/2009, Европейската комисия не е изпълнила задълженията си по силата на Регламент № 1069/2009, Регламент № 178/2001 и Регламент № 999/2001, както и по силата на общите принципи на недопускане на дискриминация и на пропорционалност,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите твърдят, че макар до 2011 г. износът на органични торове и подобрители на почвата (ОТПП), получени от странични животински продукт от категория 2 (и/или 3), да е разрешен — с изключение на забраната за износ на ОТПП, съдържащи преработени животински протеини (ПЖП) от преживни животни — след влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на здравни правила относно странични животински продукти и производни продукти, непредназначени за консумация от човека и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1774/2002 (Регламент за страничните животински продукти) (ОВ L 300, 2009 г., стр. 1) и неприемането от Комисията на необходимите разпоредби за изпълнение, понастоящем износът в трети страни на ОТПП, получени от материали от категория 2, е забранен. Тази забрана продължавала да се прилага въпреки, че вече почти всички държави членки на Съюза имат статута на държави с незначителен риск от СЕГ и че международният стандарт, установен от Международното бюро по епизоотиите (МБЕ), не предвижда подобна забрана за ОТПП, с произход от държави, които са получили този статут.
   Освен това според жалбоподателите макар да забранява износа на ОТПП, получени от материали от категория 2, включително с произход от държави членки с незначителен риск, Съюзът разрешава търговията и използването на посочените продукти на територията си. По този начин Съюзът всъщност признавал, че ОТПП, получени от материали от категория 2, които са произведени съгласно изискванията на Регламент № 1069/2009 и на Регламент (ЕС) № 142/2011 на Комисията от 25 февруари 2011 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета за установяване на здравни правила относно странични животински продукти и производни продукти, непредназначени за консумация от човека, и за прилагане на Директива 97/78/ЕО на Съвета по отношение на някои проби и артикули, освободени от ветеринарни проверки на границата съгласно посочената директива (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 54, 2011 г., стр. 1), не носят никакъв риск за здравето на хората и на животните.
   Според жалбоподателите, макар да налага абсолютна забрана за износ на въпросните ОТПП, Съюзът разрешава вноса от трети страни, включително страни с контролиран или неопределен риск, не само на хранителни продукти и фуражи, които може да са получени посредством използването на ОТПП, с произход от трети страни, които нямат непременно същото ниво на сигурност като това на произведените в Съюза ОТПП, но и вноса на живи животни и на прясно месо (свинско и пилешко), които може да са хранени направо с брашно, получено и от материали от преживни животни.
   Щетите, които производителите на Съюза понасят в резултат на забраната за износ на ОТПП, получени от странични животински продукт от категория 2, са огромни.
   Основанията и основните доводи са сходни на изтъкнатите по дело T-189/18, Lipitalia 2000 и Assograssi/Комисия.
   Изтъква се по-специално нарушение на член 43, параграф 3 и член 52, параграф 4 от Регламент № 1069/2009.


title: Дело C-470/16: Решение на Съда (първи състав) от 15 март 2018 г. (преюдициално запитване от High Court (Irlande) — Ирландия) — North East Pylon Pressure Campaign Limited, Maura Sheehy/An Bord Pleanála, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Ирландия, Attorney General (Преюдициално запитване — Оценка на въздействието на някои проекти върху околната среда — Директива 2011/92/ЕС — Право на членовете на заинтересованата общественост да обжалват — Преждевременно подадена жалба — Понятия за производства, които не са възпрепятстващо скъпи и за решения, действия или бездействия, попадащи в приложното поле на разпоредбите на директивата относно участието на обществеността — Приложимост на Орхуската конвенция)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/9

         Решение на Съда (първи състав) от 15 март 2018 г. (преюдициално запитване от High Court (Irlande) — Ирландия) — North East Pylon Pressure Campaign Limited, Maura Sheehy/An Bord Pleanála, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Ирландия, Attorney General
   (Дело C-470/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Оценка на въздействието на някои проекти върху околната среда - Директива 2011/92/ЕС - Право на членовете на заинтересованата общественост да обжалват - Преждевременно подадена жалба - Понятия за производства, които не са възпрепятстващо скъпи и за решения, действия или бездействия, попадащи в приложното поле на разпоредбите на директивата относно участието на обществеността - Приложимост на Орхуската конвенция))
   (2018/C 166/11)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court (Irlande)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: North East Pylon Pressure Campaign Limited, Maura Sheehy

      Ответници: An Bord Pleanála, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Ирландия, Attorney General
   в присъствието на: EirGrid plc

      Диспозитив

               1)

               Член 11, параграф 4 от Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда трябва да се тълкува в смисъл, че изискването определени съдебни производства да не бъдат възпрепятстващо скъпи се прилага към производство пред юрисдикция на държава членка като разглежданото в главното производство, в рамките на което се определя дали може да се разреши подаване на жалба в хода на процедура за издаване на разрешение за осъществяване на проект, и на по-голямо основание, ако тази държава членка не е определила на кой етап може да се подаде жалба.

               2)

               Когато жалбоподател повдига едновременно основания, изведени от нарушението на правилата за участие на обществеността в процеса на вземането на решения в областта на околната среда, и основания, изведени от нарушението на други правила, предвиденото в член 11, параграф 4 от Директива 2011/92 изискване определени съдебни производства да не бъдат възпрепятстващо скъпи се прилага единствено за съдебните разноски, свързани с частта от жалбата, която се основава на нарушението на нормите за участие на обществеността.

               3)

               Член 9, параграфи 3 и 4 от Конвенцията за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземане на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, подписана в Орхус на 25 юни 1998 г. и одобрена от името на Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г., трябва да се тълкува в смисъл, че за да осигури ефективна съдебна защита в областите, които попадат в приложното поле на правото на Съюза относно околната среда, изискването определени съдебни производства да не са възпрепятстващо скъпи се прилага към частта от жалба, за която същото изискване не се отнася, както става ясно, по силата на Директива 2011/92, от отговора на втория въпрос, доколкото с тази част жалбоподателят цели да осигури спазването на националното право в областта на околната среда. Тези разпоредби нямат непосредствено действие, но националният съд следва да тълкува вътрешното процесуално право по начин, който е във възможно най-голяма степен съвместим с тях.

               4)

               Държава членка не може да предвиди изключения от поставеното в член 9, параграф 4 от Конвенцията за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземане на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда и в член 11, параграф 4 от Директива 2011/92 изискване определени производства да не са възпрепятстващо скъпи, когато жалба се счита за несъстоятелна или със злонамерен характер, или при липсата на връзка между твърдяното нарушение на националното право в областта на околната среда и вреда за последната.

      (1)  ОВ C 428, 21.11.2016 г.


title: Дело T-147/18: Иск, предявен на 1 март 2018 г. — APG Intercon и др./Съвет и др.

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/36

         Иск, предявен на 1 март 2018 г. — APG Intercon и др./Съвет и др.
   (Дело T-147/18)
   (2018/C 166/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищци: APG Intercon Ltd (Никозия, Кипър) и 147 други ищци (представители: A. Markides, K. Scordis, A. Gavrielides, C. Velaris, C. Velaris, lawyers, A. Robertson QC (Queen’s Counsel) и G. Rothschild, Barrister)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Европейска централна банка, Еврогрупа (представлявана от Съвета на Европейския съюз) и Европейски съюз (представляван от Европейската комисия)

      Искания на ищците

   Ищците искат от Общия съд:

               —

               да осъди ответниците да им платят сумите, посочени в таблицата, приложена към исковата молба, както и лихви, считано от 26 март 2013 г., до постановяването на решението на Общия съд, като обезщетение за претърпените вреди в резултат на решенията на Еврогрупата във връзка с оздравяването на Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (наричана по-нататък „Laiki Bank“), оздравяването със собствени средства на Bank of Cyprus Public Company Limited (наричана по-нататък „Bank of Cyprus“) и продажбата на активи и клонове на посочените банки в Гърция, и/или в резултат на предоставянето на спешна помощ за осигуряване на ликвидност на Laiki Bank със съгласието на Европейската централна банка и последващото прехвърляне на съответния пасив на Bank of Cyprus под ръководството на Европейската централна банка,

         или при условията на евентуалност:

               —

               да обяви, че ответниците носят извъндоговорна отговорност и да определи производството, по което да се установи действително понесената от ищците загуба, подлежаща на възстановяване,

         и във всички случаи:

               —

               да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски, направени от ищците в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищците излагат две основания.

               1.

               Първо основание — нарушение на основния принцип на равно третиране и недопускане на дискриминация:

                           —

                           налице е неправомерна дискриминация между кредиторите на Laiki Bank и/или между кредиторите на Bank of Cyprus в резултат на мерките, приети от институциите на Европейския съюз,

                           —

                           посочените нарушения са достатъчно съществени, тъй като институциите явно и сериозно са нарушили пределите на правото си на преценка, и

                           —

                           съществува пряка причинно-следствена връзка между нарушенията и претърпените от ищците вреди.

               2.

               Второ основание — нарушение на основния принцип на закрила на правото на собственост:

                           —

                           правото на собственост на ищците вложители е отнето в резултат на мерките, приети от институциите на Европейския съюз,

                           —

                           ищците вложители не са получили справедливо обезщетение за претърпените загуби, в нарушение на основния принцип на закрила на правото на собственост,

                           —

                           посочените нарушения са достатъчно съществени, тъй като институциите явно и сериозно са нарушили пределите на правото си на преценка, и

                           —

                           съществува пряка причинно-следствена връзка между нарушенията и претърпените от ищците вреди.


title: Дело C-58/18: Преюдициално запитване от Justice de Paix du canton de Visé (Белгия), постъпило на 30 януари 2018 г. — Michel Schyns/Belfius Banque SA

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/18

         Преюдициално запитване от Justice de Paix du canton de Visé (Белгия), постъпило на 30 януари 2018 г. — Michel Schyns/Belfius Banque SA
   (Дело C-58/18)
   (2018/C 166/23)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Justice de Paix du canton de Visé

      Страни в главното производство

      Ищец: Michel Schyns

      Ответник: Belfius Banque SA

      Преюдициални въпроси

               1.

                           а)

                           Допуска ли член 5, параграф 6 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити (1) — който има за цел да способства за това потребителят да е в състояние да оцени дали предлаганият договор за кредит е адаптиран към нуждите му и финансовото му състояние — текста на член 15, първа алинея от Loi sur le crédit à la consommation (отменен и заменен с член VII.75 от Code de droit économique) — който предвижда, че кредиторите и кредитните посредници са длъжни при договорите за кредит, които обичайно предлагат или за сключването на които обичайно посредничат, да се стремят да предложат кредит, който по вид и размер е адаптиран в най-голяма степен към финансовото състояние на потребителя в момента на сключването на договора и към целта на кредита — с оглед на това, че последната разпоредба установява общо задължение за кредитора или кредитния посредник да се стреми да предложи кредит, който е адаптиран в най-голяма степен към потребителя, каквото задължение не се съдържа в текста на посочената директива?

                           б)

                           Допуска ли член 5, параграф 6 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. относно договорите за потребителски кредити — който има за цел да способства за това потребителят да е в състояние да оцени дали предлаганият договор за кредит е адаптиран към нуждите му и финансовото му състояние — текста на член 15, втора алинея от Loi sur le crédit à la consommation (отменен и заменен с член VII.75 от Code de droit économique) — който предвижда, че кредиторът може да сключи договор за кредит само ако предвид информацията, с която разполага или с която би трябвало да разполага, и по-специално въз основа на справка по реда на член 9 от Loi du 10 août 2001 relative à la Centrale des crédits aux particuliers и въз основа на сведенията по член 10 трябва разумно да счита, че потребителят ще бъде в състояние да изпълни задълженията си по договора — с оглед на това, че от последната разпоредба следва, че самият кредитор трябва да реши вместо потребителя дали е уместно евентуално сключване на договор за кредит?

               2.

               При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. относно договорите за потребителски кредити да се тълкува в смисъл, че винаги налага кредиторът и кредитният посредник да преценяват вместо потребителя дали е уместно евентуално сключване на договор за кредит?

      (1)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (JO L 133, стр. 66).


title: Дело T-209/18: Жалба, подадена на 22 март 2018 г. — Porsche/EUIPO — Autec (моторни превозни средства)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/46

         Жалба, подадена на 22 март 2018 г. — Porsche/EUIPO — Autec (моторни превозни средства)
   (Дело T-209/18)
   (2018/C 166/58)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Щутгарт, Германия) (представител: C. Klawitter, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Autec AG (Нюрнберг, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 1230593-0001

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 19 януари 2018 г. по преписка R 945/2016-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да се отхвърли искането за обявяване на недействителност на оспорвания промишлен дизайн на Общността № 1230593-0001.

      Изложени основания

               —

               нарушение на член 5 от Регламент № 6/2002,

               —

               нарушение на член 6 от Регламент № 6/2002.


title: Дело C-63/18: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия), постъпило на 1 февруари 2018 г. — Vitali SpA/Autostrade per l’Italia SpA

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/19

         Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия), постъпило на 1 февруари 2018 г. — Vitali SpA/Autostrade per l’Italia SpA
   (Дело C-63/18)
   (2018/C 166/24)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vitali SpA

      Ответник: Autostrade per l’Italia SpA

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли принципите за свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги съгласно членове 49 и 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), член 71 от Директива 2014/24 на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г. (1), в който не се предвиждат количествени ограничения за подизпълнители, както и общият за ЕС принцип на пропорционалност, прилагането на национална правна уредба в областта на обществените поръчки като италианската правна уредба, съдържаща се в член 105, параграф 2, трето изречение от Законодателен декрет № 50 от 18 април 2016 г., където се предвижда, че на подизпълнители не може да се възлага изпълнението на повече от 30 процента от общата стойност на договора за строителство, услуги или доставки?

      (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, стр. 65).


title: Дело C-482/16: Решение на Съда (първи състав) от 14 март 2018 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Innsbruck — Австрия) — Georg Stollwitzer/ÖBB Personenverkehr AG (Преюдициално запитване — Социална политика — Член 45 ДФЕС — Принцип на недопускане на дискриминация, основана на възраст — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 21, параграф 1 — Директива 2000/78/ЕО — Членове 2, 6 и 16 — Референтна дата за целите на повишаването — Дискриминационна правна уредба на държава членка, която при определяне на възнаграждението изключва зачитането на периоди на заетост, прослужени преди навършване на 18-годинишна възраст — Отмяна на разпоредби, които противоречат на принципа на равно третиране)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/10

         Решение на Съда (първи състав) от 14 март 2018 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Innsbruck — Австрия) — Georg Stollwitzer/ÖBB Personenverkehr AG
   (Дело C-482/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Член 45 ДФЕС - Принцип на недопускане на дискриминация, основана на възраст - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 21, параграф 1 - Директива 2000/78/ЕО - Членове 2, 6 и 16 - Референтна дата за целите на повишаването - Дискриминационна правна уредба на държава членка, която при определяне на възнаграждението изключва зачитането на периоди на заетост, прослужени преди навършване на 18-годинишна възраст - Отмяна на разпоредби, които противоречат на принципа на равно третиране))
   (2018/C 166/12)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Страни в главното производство

      Ищец: Georg Stollwitzer

      Ответник: ÖBB Personenverkehr AG

      Диспозитив

   Член 45 ДФЕС и членове 2, 6 и 16 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която, за да премахне дискриминация, основана на възраст, породена от прилагането на национална правна уредба, зачита, за целите на класирането на работниците на дадено предприятие в таблицата на заплатите, само периодите на заетост, прослужени след навършването на 18-годишна възраст, премахва с обратно действие тази възрастова граница по отношение на всички тези работници, но позволява да се зачете само опитът, придобит в предприятия, извършващи дейност в същия икономически сектор.

      (1)  ОВ C 428, 21.11.2016 г.


title: Дело T-210/18: Жалба, подадена на 22 март 2018 г. — Porsche/EUIPO — Autec (леки автомобили)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/46

         Жалба, подадена на 22 март 2018 г. — Porsche/EUIPO — Autec (леки автомобили)
   (Дело T-210/18)
   (2018/C 166/59)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Щутгарт, Германия) (представител: C. Klawitter, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Autec AG (Нюрнберг, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 198387-0001

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 19 януари 2018 г. по преписка R 941/2016-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да се отхвърли искането за обявяване на недействителност на оспорвания промишлен дизайн на Общността № 198387-0001.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 5 от Регламент № 6/2002,

               —

               Нарушение на член 6 от Регламент № 6/2002.


title: Дело T-148/18: Жалба, подадена на 2 март 2018 г. — UE/Комисия

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/37

         Жалба, подадена на 2 март 2018 г. — UE/Комисия
   (Дело T-148/18)
   (2018/C 166/47)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: UE (представители: S. Rodrigues и A. Champetier, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията от 20 ноември 2017 г., с което се отхвърля искането му за обезщетение на претърпените вреди,

               —

               да присъди обезщетение за претърпените по вина на ответника неимуществени вреди, оценени на сумата от 10 000 EUR,

               —

               да разпореди възстановяване на направените от жалбоподателя съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е, че ответникът нарушил принципа на добра администрация и установения в член 41 от Хартата принцип на разумния срок.

               2.

               Второто основание е, че жалбоподателят спазил принципа на разумния срок при подаването на молбата за помощ.


title: Дело T-213/18: Жалба, подадена на 27 март 2018 г. — Brita/EUIPO (Форма на кранче за приготвяне и наливане на напитки)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/47

         Жалба, подадена на 27 март 2018 г. — Brita/EUIPO (Форма на кранче за приготвяне и наливане на напитки)
   (Дело T-213/18)
   (2018/C 166/60)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Brita GmbH (Таунусщайн, Германия) (представител: P. Koch Moreno, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: триизмерна марка на Европейския съюз в черно и бяло (Форма на кранче за приготвяне и наливане на напитки) — заявка за регистрация № 16 053 068

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 януари 2018 г. по преписка R 1864/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да разпореди да бъде приета заявка за регистрация на марка на Европейския съюз № 16 053 068 за всички заявени стоки и услуги от класове 7, 11, 21, 37 и 40,

               —

               да осъди EUIPO да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на BRITA GmbH.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001.


title: Дело T-179/18: Иск, предявен на 7 март 2018 г. — Scordis, Papapetrou & Co и др./Съвет и др.

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/37

         Иск, предявен на 7 март 2018 г. — Scordis, Papapetrou & Co и др./Съвет и др.
   (Дело T-179/18)
   (2018/C 166/48)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищци: Scordis, Papapetrou & Co LLC (Никозия, Кипър) и 5 други лица (представители: A. Markides, lawyer, A. Robertson, QC, и G. Rothschild, barrister)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Европейска централна банка, Еврогрупа (представлявана от Съвета на Европейския съюз) и Европейски съюз (представляван от Европейската комисия)

      Искания

   Ищците искат от Общия съд:

               —

               да осъди ответниците да платят на ищците сумите, посочени в приложената към исковата молба таблица, ведно с лихви, считано от 26 март 2013 г. до постановяването на решение на Общия съд, като обезщетение за вредите, които са претърпели от решенията на Еврогрупата за оздравяване на Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (наричана по-нататък „Laiki Bank“), за споделяне на загубите на Bank of Cyprus Public Company Limited (наричана по-нататък „Bank of Cyprus“) и за продажба на активите и дейността на споменатите банки в Гърция и/или като обезщетение за вредите, които са претърпели от предоставянето на извънредно ликвидно улеснение на Laiki Bank със съгласието на Европейската централна банка и последвалото прехвърляне в управлението на Европейската централна банка на съответната отговорност върху Bank of Cyprus,

         или, при условията на евентуалност:

               —

               да установи извъндоговорната отговорност на ответниците и да определи процедурата, по която следва да се установят действително претърпените от ищците загуби,

         и при всички обстоятелства:

               —

               да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски, направени от ищците в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищците излагат две основания, които по същество са идентични или сходни с тези по дело T-147/18, APG Intercon и др./Съвет и др.


title: Дело T-222/18: Жалба, подадена на 23 март 2018 г. — Aliança — Vinhos de Portugal/EUIPO — Lidl Stiftung (ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/48

         Жалба, подадена на 23 март 2018 г. — Aliança — Vinhos de Portugal/EUIPO — Lidl Stiftung (ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL)
   (Дело T-222/18)
   (2018/C 166/61)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aliança — Vinhos de Portugal SA (Анадия, Португалия) (представител: J. Mioludo, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Lidl Stiftung & Co. KG (Некарсулм, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL“ — марка на Европейския съюз № 13 907 027

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 15 януари 2018 г. по преписка R 1206/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отмени решението на отдела по отмяна от 4 април 2017 г. по преписка № 13433 C,

               —

               да отхвърли искането за обявяване на недействителност на марката на Европейския съюз № 13 907 027 „ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL (фиг.)“,

               —

               да потвърди, че регистрацията на марката на Европейския съюз „ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL (фиг.)“ № 13 907 027 запазва валидността си всички обхванати стоки,

               —

               да осъди EUIPO и Lidl Stiftung & Co. KG да заплатят направените от тях съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 60, параграф 1, буква а) от Регламент № 2017/1001.


title: Дело T-684/17: Определение на Общия съд от 13 март 2018 г. — Amorepacific/EUIPO — Primavera Life (p primera Pure Sprout Energy)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/49

         Определение на Общия съд от 13 март 2018 г. — Amorepacific/EUIPO — Primavera Life (p primera Pure Sprout Energy)
   (Дело T-684/17) (1)

   (2018/C 166/62)
   Език на производството: немски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 412 от 4.12.2017 г.


201806150501954992018/C 231/492692018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180502383922Дело T-269/18: Жалба, подадена на 2 май 2018 г. — Inditex/EUIPO — Ffauf (ZARA)
 ---documentbreak--- C2312018BG3820120180502BG0049382392Жалба, подадена на 2 май 2018 г. — Inditex/EUIPO — Ffauf (ZARA)
   (Дело T-269/18)2018/C 231/49Език на жалбата: испански
      Страни

      Жалбоподател: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Артейхо, Испания) (представители: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal и E. Armero Lavie, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Ffauf SA (Люксембург, Люксембург)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „ZARA“ — заявка за регистрация № 8 929 952

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 2 февруари 2018 г. по съединени преписки R 359/2015-5 и R 409/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение в частта, в която след като се отхвърля жалбата на жалбоподателя и частично се уважава тази на встъпилата страна, е отхвърлена заявката за словна марка на Европейския съюз „ZARA“ № 8 929 952 за следните стоки и услуги: клас 29 — консервирани, замразени, сушени, варени и печени плодове и зеленчуци, желета, конфитюри и компоти, млечни произведения, хранителни масла и мазнини; клас 30 — ориз, тапиока, саго, брашно и произведения от зърнени храни, хляб, сладкиши и захарни изделия, мая, бакпулвер, сол, горчица, оцет, сосове (подправки), подправки, оризови закуски; клас 31 — пресни зеленчуци; клас 32 — пресни сокове; клас 35 — продажба на дребно и на едро в търговски обекти, чрез световни компютърни мрежи, по каталог, по пощата, по телефона, чрез радио и телевизия и други електронни средства на консервирани, замразени, сушени, варени и печени зеленчуци, хранителни масла, ориз, брашно и произведения от зърнени храни, хляб, оцет, сосове (подправки); клас 43 — ресторантьорство, ресторанти на самообслужване, закусвални,

            —

            да осъди EUIPO и евентуално встъпилата страна (Ffauf SA) да заплатят съдебните разноски по настоящото производство пред Общия съд,

            —

            да осъди възразяващата страна, FFAUF, S.A, да заплати разноските, направени в производството пред пети апелативен състав на EUIPO по съединени преписки R 359/2015-5 и R 409/2015-5.

      Изложени основания

            —

            Нарушение на член 15, параграф 1 и член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 и на правило 22, параграфи 2 и 3 от Регламент № 2868/95.

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


201806150401954882018/C 231/132242018CJC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180328111111Дело C-224/18: Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 28 март 2018 г. — Budimex S.A.
 ---documentbreak--- C2312018BG1110120180328BG0013111111Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 28 март 2018 г. — Budimex S.A.
   (Дело C-224/18)2018/C 231/13Език на производството: полски
      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Budimex S.A.

      Друга страна: Minister Finansów

      Преюдициален въпрос

   Когато страните по сделката са уговорили, че заплащането на възнаграждението за строителните или строително-монтажните работи предполага възложителят да е приел изпълнението в приемно-предавателния протокол за тези работи, в кой момент обхванатата от тази сделка услуга е доставена по смисъла на член 63 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (
         1
      ): в момента на фактическото изпълнение на строителните или строително-монтажните работи или в момента на приемането на изпълнението на тези работи от възложителя, отразено в приемно-предавателния протокол?
   (
         1
      )	ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


201806150431954812018/C 231/025742015CJC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL201805022211Дело C-574/15: Решение на Съда (голям състав) от 2 май 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Varese — Италия) — Наказателно производство срещу Mauro Scialdone (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Защита на финансовите интереси на Съюза — Член 4, параграф 3 ДЕС — Член 325, параграф 1 ДФЕС — Директива 2006/112/ЕО — Конвенция PIF — Санкции — Принципи на равностойност и ефективност — Невнасяне в определения от закона срок на дължимия на база на годишната данъчна декларация ДДС — Национална правна уредба, която предвижда наказание лишаване от свобода само когато неплатеният ДДС надхвърля определен праг за криминализиране — Национална правна уредба, която предвижда по-нисък праг за криминализиране на невнасянето на удържан при източника данък върху доходите)
 ---documentbreak--- C2312018BG210120180502BG00022121Решение на Съда (голям състав) от 2 май 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Varese — Италия) — Наказателно производство срещу Mauro Scialdone
   (Дело C-574/15) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Защита на финансовите интереси на Съюза — Член 4, параграф 3 ДЕС — Член 325, параграф 1 ДФЕС — Директива 2006/112/ЕО — Конвенция PIF — Санкции — Принципи на равностойност и ефективност — Невнасяне в определения от закона срок на дължимия на база на годишната данъчна декларация ДДС — Национална правна уредба, която предвижда наказание лишаване от свобода само когато неплатеният ДДС надхвърля определен праг за криминализиране — Национална правна уредба, която предвижда по-нисък праг за криминализиране на невнасянето на удържан при източника данък върху доходите)“2018/C 231/02Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Varese

      Страна в главното производство

   Mauro Scialdone

      Диспозитив

   Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност във връзка с член 4, параграф 3 ДЕС и член 325, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда, че невнасянето в определения от закона срок на дължимия на база на годишната данъчна декларация за определена година данък върху добавената стойност (ДДС) представлява престъпление, наказуемо с лишаване от свобода, само когато неплатеният ДДС надхвърля праг за криминализиране от 250000 EUR, но предвижда праг за криминализиране на невнасянето на удържан при източника данък върху доходите от 150000 EUR.
   (
         1
      )	ОВ C 48, 8.2.2016 г.


201806150521955202018/C 231/512762018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180427404011Дело T-276/18: Жалба, подадена на 27 април 2018 г. — Julius-K9/EUIPO — El Corte Inglés (K9 UNIT)
 ---documentbreak--- C2312018BG4010120180427BG0051401401Жалба, подадена на 27 април 2018 г. — Julius-K9/EUIPO — El Corte Inglés (K9 UNIT)
   (Дело T-276/18)2018/C 231/51Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Julius-K9 Zrt (Сигетсентмиклош, Унгария) (представител: G. Jambrik, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „K9 UNIT“ — заявка за регистрация № 14 590 831

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 22 февруари 2018 г. по преписка R 1432/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001.


201806150611955222018/C 231/522772018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180504404122Дело T-277/18: Жалба, подадена на 4 май 2018 г. — Zitro IP/EUIPO (PICK & WIN MULTISLOT)
 ---documentbreak--- C2312018BG4020120180504BG0052402412Жалба, подадена на 4 май 2018 г. — Zitro IP/EUIPO (PICK & WIN MULTISLOT)
   (Дело T-277/18)2018/C 231/52Език на производството: испански
      Страни

      Жалбоподател: Zitro IP Sàrl (Люксембург, Люксембург) (представител: A. Canela Giménez, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „PICK & WIN MULTISLOT“ — заявка за регистрация № 16 071 946

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 март 2018 г. по преписка R 978/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001.


201806150831955152018/C 231/372412018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180418293022Дело T-241/18: Жалба, подадена на 18 април 2018 г. — Bruno/Комисия
 ---documentbreak--- C2312018BG2920120180418BG0037292302Жалба, подадена на 18 април 2018 г. — Bruno/Комисия
   (Дело T-241/18)2018/C 231/37Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател Luigi Bruno (Woluwé-Saint-Pierre, Белгия) (представител: N. de Montigny, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени органа, оправомощен да сключва трудови договори (ОСТД) от 4 юли 2017 г.;

            —

            ако това е необходимо, да отмени изричният отказ на подадената по административен ред жалба от 18 януари 2018 г.;

            —

            да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

            1.

            Първото основание е изведено от грешка в прилагането на правото, допусната от Европейската комисия при прилагането на членове 11, параграф 1, и 12, параграф 1, от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица, доколкото със своето решение Комисията отхвърля искането на жалбоподателя да му разреши да ползва правото на обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение, предвидено в член 12, параграф 2 от посоченото приложение, като по отношение на неговия случай тя налага разпоредбата на член 11, параграф 1 от приложение VIII към Правилника, която обаче не била приложима към неговия случай.

            2.

            Второто основание е изведено от възражение за незаконосъобразност, доколкото посочените по-горе разпоредби от Правилника за длъжностните лица нарушавали принципа на равно третиране и на недопускане на дискриминация поради съществуването на законодателна празнота.


201806150341954862018/C 231/043312016CJC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL201805024521Съединени дела C-331/16 и C-366/16: Решение на Съда (голям състав) от 2 май 2018 г. (преюдициални запитвания от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg — Нидерландия и от Raad voor Vreemdelingenbetwistingen — Белгия) — К./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (C-331/16), H. F./Belgische Staat (C-366/16) (Преюдициално запитване — Гражданство на Европейския съюз — Право на свободно движение и на свободно пребиваване на територията на държавите членки — Директива 2004/38/EО — Член 27, параграф 2, втора алинея — Ограничаване на правото на влизане и на правото на пребиваване по съображения, свързани с обществения ред, обществената сигурност или общественото здраве — Експулсиране на основания, свързани с обществения ред или обществената сигурност — Поведение, което представлява истинска, настояща и достатъчно сериозна заплаха за някой от основните интереси на обществото — Лице, получило отказ по молбата си за убежище на основание член 1, раздел F от Женевската конвенция или на член 12, параграф 2 от Директива 2011/95/ЕС — Член 28, параграф 1 — Член 28, параграф 3, буква а) — Защита срещу експулсиране — Пребиваване в приемащата държава членка през последните десет години — Императивни основания, свързани с обществената сигурност — Понятие)
 ---documentbreak--- C2312018BG410120180502BG00044152Решение на Съда (голям състав) от 2 май 2018 г. (преюдициални запитвания от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg — Нидерландия и от Raad voor Vreemdelingenbetwistingen — Белгия) — К./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (C-331/16), H. F./Belgische Staat (C-366/16)
   (Съединени дела C-331/16 и C-366/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Гражданство на Европейския съюз — Право на свободно движение и на свободно пребиваване на територията на държавите членки — Директива 2004/38/EО — Член 27, параграф 2, втора алинея — Ограничаване на правото на влизане и на правото на пребиваване по съображения, свързани с обществения ред, обществената сигурност или общественото здраве — Експулсиране на основания, свързани с обществения ред или обществената сигурност — Поведение, което представлява истинска, настояща и достатъчно сериозна заплаха за някой от основните интереси на обществото — Лице, получило отказ по молбата си за убежище на основание член 1, раздел F от Женевската конвенция или на член 12, параграф 2 от Директива 2011/95/ЕС — Член 28, параграф 1 — Член 28, параграф 3, буква а) — Защита срещу експулсиране — Пребиваване в приемащата държава членка през последните десет години — Императивни основания, свързани с обществената сигурност — Понятие)“2018/C 231/04Език на производството: нидерландски
      Запитващи юрисдикции

   Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg, Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: K. (C-331/16), H.F. (C-366/16)

      Ответници: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (C-331/16), Belgische Staat (C-366/16)

      Диспозитив

            1)

            Член 27, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО следва да се тълкува в смисъл, че ако гражданин на Европейския съюз или гражданин на трета страна, който е член на семейството на гражданин на Съюза, иска да получи право на пребиваване на територията на дадена държава членка, но спрямо това лице в миналото е било постановено решение за изключване от статута на бежанец, на основание член 1, раздел F от Конвенция за статута на бежанците, подписана в Женева на 28 юли 1951 г. и допълнена с Протокола за статута на бежанците, подписан в Ню Йорк на 31 януари 1967 г., или на член 12, параграф 2 от Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила, не позволява на компетентните органи на тази държава членка да приемат автоматично, че самото присъствие на това лице на тази територия, независимо дали е налице опасност от рецидив, представлява действителна, настояща и достатъчно сериозна заплаха за някой от основните интереси на обществото, може да се обоснове приемането на мерки, свързани с обществения ред или с обществената сигурност.
            Изводът, че съществува такава заплаха, трябва да се основава на извършена от компетентните органи на приемащата държава членка преценка на личното поведение на съответното лице, като се отчитат констатациите в решението, с което това лице се изключва от статута на бежанец, и доказателствата в основата на това решение, и по-специално естеството и тежестта на престъпленията или на деянията, в извършването на които е обвинено лицето, степента на индивидуалното му участие в тях, евентуалното наличие на основания за освобождаването му от наказателна отговорност, както и дали е налице наказателна присъда. При тази обща преценка следва също така да се вземе предвид времето, изминало от предполагаемото извършване на тези престъпления или деяния, както и последващото поведение на посоченото лице, и по-специално дали това поведение продължава да е очевидна проява на отношение, с което се засягат посочените в членове 2 ДЕС и 3 ДЕС основни ценности по начин, който би могъл да наруши спокойствието и физическата сигурност на населението. Самото обстоятелство, че миналото поведение на това лице се вписва в конкретния исторически и социален контекст на неговата страна на произход, но не е вероятно да бъде възпроизведено в приемащата държава членка, не е пречка да бъде направена подобна констатация.
            В съответствие с принципа на пропорционалност компетентните органи на приемащата държава членка трябва освен това да извършат претегляне между, от една страна, защитата на основните интереси на обществото, и от друга страна, интересите на съответното лице, свързани с упражняването на неговата свобода на движение и пребиваване в качеството му на гражданин на Съюза, както и на правото му на зачитане на личния и семейния живот.

            2)

            Член 28, параграф 1 от Директива 2004/38 следва да се тълкува в смисъл, че когато предвидените мерки предполагат експулсирането на съответното лице от приемащата държава членка, трябва да се вземат предвид характерът и тежестта на извършените от това лице деяния, продължителността и, в зависимост от конкретния случай, законният характер на неговото пребиваване в тази държава членка, времето, изтекло от извършването на деянието, за което е обвинен, поведението му през този период, степента на неговата настояща обществена опасност, както и устойчивостта на социалните, културните и семейните връзки с посочената държава членка.
            Член 28, параграф 3 буква а) от Директива 2004/38 следва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към гражданин на Съюза, който няма право на постоянно пребиваване в приемащата държава членка, по смисъла на член 16 и член 28, параграф 2 от тази директива.

      (
         1
      )	ОВ C 326, 5.9.2016 г.

      ОВ C 343, 19.9.2016 г.


201806150801955062018/C 231/532792018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180430414221Дело T-279/18: Жалба, подадена на 30 април 2018 г. — Alliance Pharmaceuticals/EUIPO — AxiCorp (AXICORP ALLIANCE)
 ---documentbreak--- C2312018BG4110120180430BG0053411422Жалба, подадена на 30 април 2018 г. — Alliance Pharmaceuticals/EUIPO — AxiCorp (AXICORP ALLIANCE)
   (Дело T-279/18)2018/C 231/53Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Alliance Pharmaceuticals Ltd (Уилтшър, Обединено кралство) (представител: M. Edenborough, QC)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: AxiCorp GmbH (Фридрихсдорф (Таунус), Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на марката „AXICORP ALLIANCE“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 072 913

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 7 февруари 2018 г. по преписка R 1473/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            при условията на евентуалност, да измени обжалваното решение на пети апелативен състав в смисъл, че преписката се връща на отдела по споровете за ново разглеждане на възражението по член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5, както и на възражението по член 8, параграф 4,

            —

            да осъди EUIPO да плати на жалбоподателя разноските му, свързани с настоящото производство и с производството пред апелативния състав. При условията на евентуалност, ако другата страна вземе участие в производството, да осъди ответника и встъпилата страна да заплатят солидарно на жалбоподателя разноските му, свързани с настоящото производство и с производството пред апелативния състав.

      Изложени основания

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001,

            —

            Апелативният състав неправилно съставил спецификациите на по-ранните регистрирани марки и поради това приел, че представените доказателства не установяват реално използване на включените в тези спецификации стоки.


201806150581955002018/C 231/266752016TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180515222211Дело T-675/16: Решение на Общия съд от 15 май 2018 г. — Wirecard/EUIPO (mycard2go) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „mycard2go“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Задължение за мотивиране — Член 75, първо изречение от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94, първо изречение от Регламент 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2312018BG2210120180515BG0026221221Решение на Общия съд от 15 май 2018 г. — Wirecard/EUIPO (mycard2go)
   (Дело T-675/16) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „mycard2go“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Задължение за мотивиране — Член 75, първо изречение от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94, първо изречение от Регламент 2017/1001)“2018/C 231/26Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Wirecard AG (Ашхайм, Германия) (представител: A. Bayer, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 21 юли 2016 г. (преписка R 282/2016-4) относно заявка за регистрация на словния знак „mycard2go“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

            1)

            Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 21 юли 2016 г. (преписка R 282/2016-4).

            2)

            Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

            3)

            Осъжда EUIPO да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя, включително необходимите разходи, направени в производството пред EUIPO.

      (
         1
      )	ОВ C 410, 7.11.2016 г.


201806290401986262018/C 249/383042017TC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180529313111Дело T-304/17: Решение на Общия съд от 29 май 2018 г. — Sata/EUIPO — Zhejiang Rongpeng Air Tools (5000) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „5000“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 52, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001) — Равно третиране — Принцип на добра администрация — Задължение за мотивиране)
 ---documentbreak--- C2492018BG3110120180529BG0038311311Решение на Общия съд от 29 май 2018 г. — Sata/EUIPO — Zhejiang Rongpeng Air Tools (5000)
   (Дело T-304/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „5000“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 52, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001) — Равно третиране — Принцип на добра администрация — Задължение за мотивиране)“2018/C 249/38Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Sata GmbH & Co. KG (Корнвестхайм, Германия) (представител: M.-C. Simon, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Пенджи Таун, Китай) (представители: S. Fröhlich и M. Hartmann, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 март 2017 г. (преписка R 655/2016-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Zhejiang Rongpeng Air Tools и Sata

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Sata GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 231, 17.7.2017 г.


201806290231986792018/C 249/192872018CJC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180309131312Дело C-287/18: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 9 март 2018 г. — Fusignano Due Srl/Ministero dello Sviluppo Economico
 ---documentbreak--- C2492018BG1320120180309BG0019132131Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 9 март 2018 г. — Fusignano Due Srl/Ministero dello Sviluppo Economico
   (Дело C-287/18)2018/C 249/19Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Въззивник: Fusignano Due Srl

      Ответник: Ministero dello Sviluppo Economico

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 3, параграф 3, буква а) от Директива 2009/28/ЕО (
         1
      ) да се тълкува — в светлината на общия принцип на защита на оправданите правни очаквания и на установената от Директивата цялостна система за регулиране на стимулирането на производството на енергия от възобновяеми източници — в смисъл, че изключва съвместимостта с правото на Европейския съюз на национална правна уредба, която позволява на италианското правителство чрез последователни декрети за изпълнение да намали или дори да премахне вече определените тарифи за стимулиране?
   (
         1
      )	Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (ОВ L 140, стр. 16).


201806290451986282018/C 249/571992017TC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180531454513Дело T-199/17: Определение на Общия съд от 31 май 2018 г. — QD/EUIPO
 ---documentbreak--- C2492018BG4530120180531BG0057453451Определение на Общия съд от 31 май 2018 г. — QD/EUIPO
   (Дело T-199/17) (
         1
      )2018/C 249/57Език на производството: английскиПредседателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 161, 22.5.2017 г.


201806290591986512018/C 249/329002016TC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180601262721Дело T-900/16: Решение на Общия съд от 1 юни 2018 г. — Casual Dreams/EUIPO — López Fernández (Dayaday) (Марка на Европейския Съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския Съюз „Dayaday“ — По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „DAYADAY“ и „dayaday“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Репутация — Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка)
 ---documentbreak--- C2492018BG2610120180601BG0032261272Решение на Общия съд от 1 юни 2018 г. — Casual Dreams/EUIPO — López Fernández (Dayaday)
   (Дело T-900/16) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския Съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския Съюз „Dayaday“ — По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „DAYADAY“ и „dayaday“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Репутация — Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка)“2018/C 249/32Език на производството: испански
      Страни

      Жалбоподател: Casual Dreams, SLU (Манрезе, Испания) (представител: A. Tarí Lázaro, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално S. Palmero Cabezas, впоследствие J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Miguel Ángel López Fernández (Фуенсалида, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 6 октомври 2016 г. (преписка R 375/2016-2), постановено в производство по възражение със страни Casual Dreams и M. López Fernández

      Диспозитив

            1)

            Отменя решението на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 6 октомври 2016 г. (преписка R 375/2016-2).

            2)

            EUIPO понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Casual Dreams, SLU, включително и разноските, направени в рамките на производство пред апелативния състав.

      (
         1
      )	ОВ C 95, 27.3.2017 г.


201807130152003562018/C 268/076712016CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL201806076611Дело C-671/16: Решение на Съда (втори състав) от 7 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Белгия) — Inter-Environnement Bruxelles ASBL и др./Région de Bruxelles-Capitale (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2001/42/ЕО — Член 2, буква а) — Понятие „планове и програми“ — Член 3 — Оценка на последиците на някои планове и програми върху околната среда — Регионален градоустройствен правилник за Европейския квартал на Брюксел (Белгия)
 ---documentbreak--- C2682018BG610120180607BG00076161Решение на Съда (втори състав) от 7 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Белгия) — Inter-Environnement Bruxelles ASBL и др./Région de Bruxelles-Capitale
   (Дело C-671/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2001/42/ЕО — Член 2, буква а) — Понятие „планове и програми“ — Член 3 — Оценка на последиците на някои планове и програми върху околната среда — Регионален градоустройствен правилник за Европейския квартал на Брюксел (Белгия)“2018/C 268/07Език на производството: френски
      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard, David Weytsman

      Ответник: Région de Bruxelles-Capitale

      Диспозитив

   Член 2, буква а), член 3, параграф 1 и член 3, параграф 2, буква а) от Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда трябва да се тълкуват в смисъл, че регионален градоустройствен правилник като спорния в главното производство, който съдържа определени изисквания относно изпълнението на строителни проекти, попада в обхвата на понятието „планове и програми“, които е вероятно да имат съществени последици върху околната среда, по смисъла на тази директива, и следователно подлежи на екологична оценка.
   (
         1
      )	ОВ C 78, 13.3.2017 г.


201807270322024652018/C 285/133112017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170529111111Дело C-311/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 29 май 2017 г. — Jeannine Wieczarkowiecz/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1110120170529BG0013111111Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 29 май 2017 г. — Jeannine Wieczarkowiecz/TUIfly GmbH
   (Дело C-311/17)2018/C 285/13Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: Jeannine Wieczarkowiecz

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 8 май 2018 г.делото е заличено от регистъра на Съда.


title: Дело C-458/18: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 12 юли 2018 година — „ДжиВиСи Сървисиз (България)“ ЕООД / Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. София

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/8

      Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 12 юли 2018 година — „ДжиВиСи Сървисиз (България)“ ЕООД / Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. София
      (Дело C-458/18)
      (2018/C 341/09)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд София-град

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„ДжиВиСи Сървисиз (България)“ ЕООД

         Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. София

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Разпоредбата на член 2, буква а), подточка i) от Директива 2011/96/ЕС (1), във връзка с Приложение I, част А , буква аб), следва ли да се тълкува в смисъл, че под „дружества, регистрирани в съответствие с правото на Обединеното кралство“ се разбират и дружествата, регистрирани в Гибралтар.

                  2.

                  Разпоредбата на член 2, буква а), подточка iii) от Директива 2011/96/ЕС, във връзка с Приложение I, част Б, следва ли да се тълкува в смисъл, че под „corporation tax във Великобритания“ се разбира и корпоративният данък, дължим в Гибралтар.

         (1)  Директива 2011/96/ЕС на Съвета от 30 ноември 2011 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки OB 2011, L 345, стр. 8


title: Дело T-273/17: Решение на Общия съд от 13 юли 2018 т. — Quadri di Cardano/Комисия „Публична служба — Договорно наети служители — Надбавки за експатриране — Член 4, параграф 1, буква б) от приложение VII към Правилника — Десетгодишен референтен период — Гражданство на държавата по месторабота — Пребиваване в държавата по месторабота — Изпълнение на функции в международна организация — договор за временно наети служители“)

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/14

      Решение на Общия съд от 13 юли 2018 т. — Quadri di Cardano/Комисия
      (Дело T-273/17) (1)

      („Публична служба - Договорно наети служители — Надбавки за експатриране - Член 4, параграф 1, буква б) от приложение VII към Правилника - Десетгодишен референтен период - Гражданство на държавата по месторабота - Пребиваване в държавата по месторабота - Изпълнение на функции в международна организация - договор за временно наети служители“))
      (2018/C 341/25)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Alessandro Quadri di Cardano (Аликанте, Испания) (представители: първоначално N. de Montigny и J.-N. Louis, впоследствие N. de Montigny, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално T. Bohr и M. Mensi, впоследствие T. Bohr и L. Radu Bouyon)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решение от 19 юли 2016 г. на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO) ва Комисията, с което отказва да отпусне на жалбоподателя надбавки за експатриране при постъпването му на служба в Изпълнителна агенция за иновации и мрежи (INEA).

         Dispositif

                  1)

                  Отхвърля жалбата..

                  2)

                  Осъжда г-н Alessandro Quadri di Cardano да заплати съдебните разноски..

         (1)  ОВ C 221 10.7.2017 г.


title: Дело C-461/18 P: Жалба, подадена на 13 юли 2018 г. от Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 3 май 2018 г. по дело T-431/12, Distillerie Bonollo и др./Съвет на Европейския съюз

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/8

      Жалба, подадена на 13 юли 2018 г. от Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 3 май 2018 г. по дело T-431/12, Distillerie Bonollo и др./Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-461/18 P)
      (2018/C 341/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (представители: K. Adamantopoulos, P. Billiet, адвокати)

         Други страни в производството: Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA, Caviro Distillerie Srl, Comercial Química Sarasa, SL, Съвет на европейския съюз, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени изцяло решението на Общия съд от 3 май 2018 г. по дело T-431/12 и

                  —

                  да осъди жалбоподателите в производството пред Общия съд да заплатят на жалбоподателя в настоящото производство съдебните разноски, направени в последното, както и в производство пред Общия съд по дело T-431/12.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено основание за отмяна, а именно, че в обжалваното съдебно решение е допусната явна грешка при прилагане на правото, като е прието, че член 11, параграф 9 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (1) на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност, въз основа на който е приет Регламент 626/2012 (2) (наричан по-нататък „Основният регламент“) не допуска институциите на Съюза да конструират нормалната стойност на съответния продукт при изчисляване на дъмпинговия марж по време на частичното междинно антидъмпингово преразглеждане, ако по време на първоначалното антидъмпингово разследване вместо това за целта са използвали действителните вътрешни продажни цени.

                  1.

                  Жалбоподателят твърди, право, че конструирането на нормалната стойност не представлява различен метод за определяне на нормалната стойност спрямо действителните вътрешни продажни цени, тъй като целта им е да се установи най-добре нормалната стойност, като се вземат предвид особеностите на всеки отделен случай и променящите се във времето данни за разходите/цената. Всъщност член 2, параграфи 1—6 от основния регламент предвижда различни обстоятелства, оправдаващи използването на конструирана нормална стойност вместо на действителните вътрешни продажни цени за целите на изчисляването на дъмпинговия марж във всеки отделен случай. Ограничаването на свободата на институциите на Съюза да конструират нормалната стойност при частично междинно преразглеждане, когато са използвали действителните вътрешни продажни цени за същите цели при по-ранни разследвания, лишава институциите на Съюза от възможността да прибягват до различни алтернативи, установени в член 2 от основния регламент. Като се имат предвид съществените разлики в разходите за естествено и изкуствено производство на винена киселина, конструирането на аналогичната нормална стойност в Аржентина в Регламент 626/2012 най-добре отразява обстоятелството, че аржентинският аналогичен производител произвежда винена киселина по естествения метод, който е чувствително по-скъп от синтетичния метод, използван от жалбоподателя.

                  2.

                  Второ, във връзка с основанието на жалбата си жалбоподателят твърди, че при първоначалното антидъмпингово разследване са установени две категории износители: съдействащи износители, като жалбоподателя, на които е предоставено третиране като дружество, работещо в условията на пазарна икономика (ТДПИ) съгласно член 2, параграф 7, буква б) от Основния регламент, и несъдействащи износители, на които не е предоставено третиране като ТДПИ и по отношение на които институциите на Съюза прилагат „най-добрата налична информация“ съгласно член 18 от Основния регламент. При частичното междинно преразглеждане, довело до приемането на Регламент 626/2012, институциите на Съюза са отказали да предоставят на съдействащите производители като жалбоподателя ТДПИ и тяхната нормална стойност е установена съгласно член 2, параграф 7, буква a) от Основния регламент спрямо Аржентина, която е избраната от Комисията аналогична страна. Тази категория износители не е била налице по време на първоначалното разследване. Следователно, дори член 11, параграф 9 от Основния регламент да трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска институциите на Съюза да използват конструирани нормални стойности вместо действителните вътрешни продажни цени при частично междинно преразглеждане, което не така, той пак няма да е пречка институциите на Съюза да използват конструирана нормална стойност по отношение на появила се за първи път по време на частичното междинно преразглеждане нова категория износители, които оказват съществено съдействие, но не им е предоставено ТДПИ.

                  3.

                  На последно място, различни изводи, направени в обжалваното съдебно решение, противоречат на съдебната практика на Съюза и на СТО относно установяването на нормалната стойност, както и относно осигуряването на обективно сравняване на цените и зачитането на правото на защита на износителите.

         (1)  ОВ L 343, 2009 г., стр. 51.

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 626/2012 на Съвета от 26 юни 2012 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 349/2012 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (ОВ L 182, 2012 г., стр. 1)


title: Дело C-618/17: Определение на председателя на Съда от 22 юни 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'Instance de Limoges — Франция) — BNP Paribas Personal Finance SA/Roger Ducloux, Marie Josée Ducloux

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/11

      Определение на председателя на Съда от 22 юни 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'Instance de Limoges — Франция) — BNP Paribas Personal Finance SA/Roger Ducloux, Marie Josée Ducloux
      (Дело C-618/17) (1)

      (2018/C 341/17)
      Език на производството: френски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 22, 22.1.2018 г.


title: Дело C-439/18: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 2 юли 2018 г. — OH/Agencia Estatal de la Administración Tributaria

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/5

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 2 юли 2018 г. — OH/Agencia Estatal de la Administración Tributaria
      (Дело C-439/18)
      (2018/C 373/05)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: OH

         Ответник: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Преюдициален въпрос

      Противоречат ли на клауза 4, параграфи 1 и 2 от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, което се съдържа в приложение към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 г. (1), както и на член 2, параграф 1, буква б) и на член 14, параграф 1 от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (2), разпоредбата от колективен трудов договор и практиката на дадено предприятие, съгласно които за целите на повишаването и на определянето на възнаграждението трудовият стаж на работничка на „непълно работно време от вертикален тип“ (тоест упражняваща дейност на пълно работно време, но само в рамките на предварително определени периоди от годината) се изчислява, като се отчита само времето на действително полагане на труд?

         (1)  Директива 97/81/EО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време,сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 14, 1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).

         (2)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (ОВ L 204, 2006 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).


title: Дело T-502/18: Жалба, подадена на 22 август 2018 г. — Pharmadom/EUIPO — IRF (MediWell)

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/15

      Жалба, подадена на 22 август 2018 г. — Pharmadom/EUIPO — IRF (MediWell)
      (Дело T-502/18)
      (2018/C 373/17)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Франция) (представител: M-P. Dauquaire, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: IRF s. r. o. (Братислава, Словакия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „MediWell“ — заявка за регистрация № 15 078 645

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 8 юни 2018 г. по преписка R 6/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отмени решението на отдела по споровете,

                  —

                  да откаже регистрацията на заявената марка,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-480/18: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 23 юли 2018 г. — AS „PrivatBank“

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/5

      Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 23 юли 2018 г. — AS „PrivatBank“
      (Дело C-480/18)
      (2018/C 381/07)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AS „PrivatBank“

         Друга страна в производството: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместима ли е с член 2, параграф 2 от Директивата (1) национална правна уредба, в която се предвижда, че Комисията [за финансови и капиталови пазари на Латвия] е компетентна да разглежда жалбите на ползвателите на платежни услуги включително във връзка с платежни услуги, които не са извършени в евро или в национална валута на държава членка, и съответно да установява нарушения на Закона [за платежните услуги и електронните пари] и да налага санкции?

                  2)

                  Трябва ли член 20, параграфи 1 и 5 и член 21, параграф 2 от Директивата да се тълкуват в смисъл, че допускат възможността компетентният орган да упражнява надзор и да налага санкции включително във връзка с платежни услуги, които не са извършени в евро или във валутата на държава членка извън Еврозоната?

                  3)

                  Оправомощен ли е компетентният орган — за целите на надзорните функции по членове 20 и 21 от Директивата или за целите на процедурите за разглеждане на възражения по членове 80—82 от същата директива — да разреши спор между платец и доставчик на платежни услуги, произтичащ от правоотношенията, за които се отнася член 75 от Директивата, определяйки кое е лицето, носещо отговорност за неизпълнението или за неточното изпълнение на транзакцията?

                  4)

                  Длъжен ли е компетентният орган — при упражняване на надзорните функции по членове 20 и 21 от Директивата или при провеждане на процедурите за разглеждане на възражения по членове 80—82 от същата директива — да вземе предвид арбитражно решение, с което се разрешава спор между доставчик на платежни услуги и ползвател на платежни услуги?

         (1)  Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО (ОВ L 319, 2007 г., стр. 1)