title: Дело C-35/13: Решение на Съда (девети състав) от 8 май 2014 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Assica — Associazione Industriali delle Carni e dei Salumi, Kraft Foods Italia SpA/Associazioni fra produttori per la tutela del „Salame Felino“ и др. (Селско стопанство — Земеделски продукти и храни — Регламент (ЕИО) № 2081/92 — Член 2 — Закрила на географските указания и наименованията за произход — Материален обхват — Закрила на територията на страната — Липса на общностна регистрация — Последици — Закрила на наименования на продукти, при които не съществува определена връзка между характеристиките и географския им произход — Условия)

text:
               30.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 202/8

         Решение на Съда (девети състав) от 8 май 2014 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Assica — Associazione Industriali delle Carni e dei Salumi, Kraft Foods Italia SpA/Associazioni fra produttori per la tutela del „Salame Felino“ и др.
   (Дело C-35/13) (1)

   ((Селско стопанство - Земеделски продукти и храни - Регламент (ЕИО) № 2081/92 - Член 2 - Закрила на географските указания и наименованията за произход - Материален обхват - Закрила на територията на страната - Липса на общностна регистрация - Последици - Закрила на наименования на продукти, при които не съществува определена връзка между характеристиките и географския им произход - Условия))
   2014/C 202/09
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Assica — Associazione Industriali delle Carni e dei Salumi, Kraft Foods Italia SpA

      Ответници: Associazioni fra produttori per la tutela del „Salame Felino“, La Felinese Salumi SpA, Salumificio Monpiù Srl, Salumi Boschi F.lli SpA, Gualerzi SpA, Alinovi Tullio di Alinovi Giorgio & C. Snc, Salumificio Gastaldi di Gastaldi Franco e C. Snc, Boschi Cav. Umberto SpA, Fereoli Mario & Figlio Snc, Salumificio Ducale Snc di Morini & Tortini, Fereoli Gino & Figlio Snc, Ronchei Srl, Salumificio B.R.B. Snc

      Предмет

   Преюдициално запитване — Corte suprema di cassazione — Тълкуване на член 2 от Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (ОВ L 208, стр. 1) — Наименование за произход, което не е регистрирано и за което няма правно обвързващ акт, с който да се установяват пределите на географския район на производство, спецификацията за производство и евентуалните изисквания, на които трябва да отговарят производителите, за да получат правото да използват това наименование — Възможност да се забрани на територията на страната използването на това наименование като проява на нелоялна конкуренция по отношение на национални продукти, които не са с произход от посоченото в наименованието място

      Диспозитив

   Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни, изменен с Регламент (ЕО) № 535/97 на Съвета от 17 март 1997 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не предоставя режим на закрила на географско наименование без общностна регистрация, но при необходимост то може да бъде закриляно от национална правна уредба на географските наименования на продукти, при които не съществува определена връзка между характеристиките и географския им произход, при условие обаче прилагането на тази правна уредба, от една страна, да не противоречи на целите, преследвани с Регламент № 2081/92, изменен с Регламент № 535/97, и от друга страна, да не нарушава свободното движение на стоки, посочено в член 28 ЕО, което следва да се провери от националната юрисдикция.

      (1)  ОВ C 86, 23.3.2013 г.


title: Дело T-228/14: Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — CBM/СХВП — Aeronautica Militare (TRECOLORE) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „TRECOLORE“ — По-ранни словни и фигуративни национални марки и марки на Общността „FRECCE TRICOLORI“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/48

         Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — CBM/СХВП — Aeronautica Militare (TRECOLORE)
   (Дело T-228/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „TRECOLORE“ - По-ранни словни и фигуративни национални марки и марки на Общността „FRECCE TRICOLORI“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 398/60)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: CBM Creative Brands Marken GmbH (Цюрих, Швейцария) (представители: U. Lüken, M. Grundmann и N. Kerger, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Aeronautica Militare — Stato Maggiore (Рим, Италия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 29 януари 2014 г. (преписка R 594/2013-1), постановено в производство по възражение със страни Aeronautica Militare — Stato Maggiore и CBM Creative Brands Marken GmbH

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда CBM Creative Brands Marken GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 245, 28.7.2014 г.


title: Дело T-35/06: Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2007 г. — Honig-Verband/Комисия (Иск за отмяна — Регламент (ЕО) № 1854/2005 — Защитено географско указание — Miel de Provence — Акт с общо действие — Липса на индивидуално засягане — Недопустимост)

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/27

         Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2007 г. — Honig-Verband/Комисия
   (Дело T-35/06) (1)

   (Иск за отмяна - Регламент (ЕО) № 1854/2005 - Защитено географско указание - „Miel de Provence“ - Акт с общо действие - Липса на индивидуално засягане - Недопустимост)
   (2007/C 283/48)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Honig-Verband eV (Хамбург, Германия) (представители: M. Hagenmeyer и T. Teufer, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: F. Erlbacher и B. Doherty)
   Предмет
   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 1854/2005 на Комисията от 14 ноември 2005 година, допълващ приложение на Регламент (ЕО) № 2400/96, в частта му относно регистрацията на наименование в „Регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания“ [Miel de Provence (ЗГУ)] (ОВ L 297, стр. 3).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска като недопустим.

               2)

               Осъжда ищеца да заплати направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Комисията.

      (1)  ОВ C 86, 8.4.2006 г.


title: Дело C-282/10: Решение на Съда (голям състав) от 24 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Maribel Dominguez/Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre (Социална политика — Директива 2003/88/ЕО — Член 7 — Право на платен годишен отпуск — Условие за възникване на правото, наложено от национална правна уредба — Отсъствие на работника — Право на отпуск с продължителност в зависимост от вида на отсъствието — Национална правна уредба, която противоречи на Директива 2003/88 — Роля на националния съд)

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/2

         Решение на Съда (голям състав) от 24 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Maribel Dominguez/Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre
   (Дело C-282/10) (1)

   (Социална политика - Директива 2003/88/ЕО - Член 7 - Право на платен годишен отпуск - Условие за възникване на правото, наложено от национална правна уредба - Отсъствие на работника - Право на отпуск с продължителност в зависимост от вида на отсъствието - Национална правна уредба, която противоречи на Директива 2003/88 - Роля на националния съд)
   2012/C 73/03
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Ищец: Maribel Dominguez

      Ответници: Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour de cassation (Франция) — Тълкуване на член 7 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3) — Платен годишен отпуск на работниците — Възникване на правото на отпуск независимо от вида и продължителността на отсъствието на работника — Национална правна уредба, която обуславя предоставянето на този отпуск от действително полагане на труд не по-малко от десет дни през референтната година — Задължение на националната юрисдикция да не приложи национални разпоредби, които противоречат на правото на Съюза

      Диспозитив

               1.

               Член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национални разпоредби или практики, които предвиждат, че правото на платен годишен отпуск е обусловено от наличието на период на действително полагане на труд не по-малко от десет дни или от един месец през референтния период.

               2.

               Запитващата юрисдикция трябва да провери, като вземе предвид цялото вътрешно право, по-специално член L. 223-4 от Code du travail, и като приложи признатите от последното методи за тълкуване, за да гарантира пълната ефективност на член 7 от Директива 2003/88 и да стигне до разрешение, което съответства на преследваната от нея цел, дали може да тълкува това право така, че отсъствието на работника поради злополука по пътя към или от работното място да може да се приравни на някоя от хипотезите, посочени в този член от Code du travail.
               Ако такова тълкуване не е възможно, националната юрисдикция трябва да провери дали предвид правното естество на ответниците в главното производство срещу тях може да бъде изтъкнато непосредственото действие на член 7, параграф 1 от Директива 2003/88.
               Ако националната юрисдикция не постигне предвидения в член 7 от Директива 2003/88 резултат, увредената от несъответствието на националното право с правото на Съюза страна все пак ще може да се позове на Решение от 19 ноември 1991 г. по дело Francovich и др. (C-6/90 и C-9/90), за да получи евентуално обезщетение за претърпяната вреда.

               3.

               Член 7, параграф 1 от Директива 2003/88 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална разпоредба, която предвижда платен годишен отпуск с продължителност, която е по-голяма или равна на гарантираната от тази директива минимална продължителност от четири седмици в зависимост от основанието за отсъствие на работника по болест.

      (1)  ОВ C 234, 28.8.2010 г.


title: Дело C-206/16: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 13 април 2016 г. — Marco Tronchetti Provera SpA и др./Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/6

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 13 април 2016 г. — Marco Tronchetti Provera SpA и др./Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Дело C-206/16)
   (2016/C 251/08)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Marco Tronchetti Provera SpA, Antares European Fund Limited, Antares European Fund II Limited, Antares European Fund LP, Luca Orsini Baroni, UniCredit SpA, Lauro Sessantuno SpA

      Ответник: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Преюдициален въпрос

   Възпрепятства ли правилното прилагане на член 5, параграф 4, алинея 2 от Директива 2004/25/EО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане, във връзка с общите принципи, установени в член 3, параграф 1 от същата директива, както и правилното прилагане на общите принципи на европейското право — на правна сигурност, защита на оправданите правни очаквания, пропорционалност, разумност, прозрачност и недопускане на дискриминация — национална разпоредба като член 106, параграф 3, буква d), подточка 2) от Законодателен декрет № 58 от 24 февруари 1998 г. (Единен текст на разпоредбите в областта на финансовото посредничество по смисъла на членове 8 и 21 от Закон № 52 от 6 февруари 1996 г.) и последващите му изменения, и като член 47-octies от решение № 11971 от 14 май 1999 г. на Commissione Nazionale per le Società e la Borsa — Consob (Правилник за прилагане на Законодателен декрет № 58 от 24 февруари 1998 г. относно правната уредба за емитентите) и последващите му изменения, в частта, в която посочените разпоредби овластяват Consob да увеличава цената на публичните предложения за поглъщане по горепосочения член 106, когато е налице обстоятелството „тайно споразумение между оферента или лицата, които действат съгласувано с него или с един или повече продавачи“, без да се конкретизира специфичното поведение, с което се осъществява фактическият състав, и следователно без да се установят ясно обстоятелствата и критериите, при наличието на които Consob е овластена да коригира с увеличение цената на публичните предложения за поглъщане?

      (1)  Директива 2004/25/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане (ОВ L 142, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 44).


title: Дело C-326/15: Преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa (Латвия), постъпило на 1 юли 2015 г. — AS „DNB Banka“/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/26

         Преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa (Латвия), постъпило на 1 юли 2015 г. — AS „DNB Banka“/Valsts ieņēmumu dienests
   (Дело C-326/15)
   (2015/C 311/32)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Administratīvā apgabaltiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: AS „DNB Banka“

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли да съществува самостоятелна група лица по смисъла на член 132, параграф 1, буква е) от Директивата (1), ако нейните членове са установени в различни държави — членки на Европейския съюз, в които посочената разпоредба е транспонирана с различни условия, които са несъвместими?

               2)

               Може ли държава членка да ограничи правото на данъчнозадължено лице да приложи предвиденото в член 132, параграф 1, буква е) от Директивата освобождаване, ако това данъчнозадължено лице отговаря на всички условия за прилагане на освобождаването в своята държава членка, но в националните законодателства на държавите членки на другите членове на групата посочената разпоредба е транспонирана с условия, които ограничават възможността на данъчнозадължени лица на други държави членки да прилагат в своята държава членка съответното освобождаване от ДДС?

               3)

               Допустимо ли е освобождаването по член 132, параграф 1, буква е) от Директивата по отношение на услуги, предоставени в държавата членка на техния получател, който е данъчно задължено лице по ДДС, когато доставчикът на услугите — данъчнозадължено лице по ДДС, е начислил ДДС за тези услуги в друга държава членка съгласно общия режим, приемайки че ДДС за услугите се дължи в държавата членка на техния получател в съответствие с член 196 от Директивата?

               4)

               Трябва ли под „самостоятелна група лица“ по смисъла на член 132, параграф 1, буква е) от Директивата да се разбира обособено юридическо лице, съществуването на което трябва да се удостоверява със специфично споразумение за създаване на самостоятелната група лица?
               Ако отговорът на предходния въпрос е в смисъл, че самостоятелната група лица не трябва да се приема като самостоятелно обособена организация, означава ли това, че самостоятелната група лица е група от свързани предприятия, в която, в рамките на обичайно извършваната икономическа дейност, те взаимно си предоставят услуги в подкрепа на упражняваната от тях търговска дейност, както и че съществуването на такава група може да бъде доказано посредством сключените договори за услуги или документите за трансферни цени?

               5)

               Може ли държава членка да ограничи правото на данъчнозадължено лице да приложи предвиденото в член 132, параграф 1, буква е) от Директивата освобождаване от ДДС, когато това данъчнозадължено лице е начислило допълнителна сума за сделките съобразно нормативните изисквания относно прякото данъчно облагане на държавата членка, в която е установено?

               6)

               Приложимо ли е освобождаването по член 132, параграф 1, буква е) от Директивата по отношение на получавани услуги с произход от трети страни? С други думи: може ли е член на самостоятелна група лица по смисъла на посочената разпоредба от Директивата, който, в рамките на групата, предоставя услуги на други нейни членове, да бъде данъчнозадължено лице, установено в трета страна?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-575/13: Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Rüsselsheim (Германия) на 12 ноември 2013 г. — Thomas Etzold и др./Condor Flugdienst GmbH

text:
               18.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 15/10

         Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Rüsselsheim (Германия) на 12 ноември 2013 г. — Thomas Etzold и др./Condor Flugdienst GmbH
   (Дело C-575/13)
   2014/C 15/15
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Страни в главното производство

      Ищци: Thomas Etzold, Sandra Etzold, Toni Lennard Etzold

      Ответник: Condor Flugdienst GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли извънредното обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламента (1) да се отнася пряко за резервирания полет?

               2.

               В случай че извънредни обстоятелства, които са настъпили при осъществяване на предходните курсове, са от значение също и за по-късно осъществявания полет със същия самолет, трябва ли необходимите мерки, които следва да се вземат от опериращия въздушен превозвач по член 5, параграф 3 от Регламента, да бъдат насочени единствено към предотвратяване на извънредните обстоятелства или също и към предотвратяване на по-голямо закъснение?

               3.

               Следва ли увреждащите действия на работещи на своя отговорност трети лица, на които са възложени задачи, част от дейността на въздушния оператор, да се разглеждат като извънредни обстоятелства по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламента?

               4.

               При утвърдителен отговор на третия въпрос: когато се преценява това, има ли значение кой е възложил съответните задачи на третото лице (авиокомпанията, летищният оператор и т.н.)?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело T-389/16: Жалба, подадена на 22 юли 2016 г. — AIA/EUIPO — Casa Montorsi (MONTORSI F. & F.)

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/49

         Жалба, подадена на 22 юли 2016 г. — AIA/EUIPO — Casa Montorsi (MONTORSI F. & F.)
   (Дело T-389/16)
   (2016/C 335/65)
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Agricola italiana alimentare SpA (AIA) (San Martino Buon Albergo, Италия) (представител: S. Rizzo, avvocato)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Casa Montorsi Srl (Vignola, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: Словна марка на Европейския съюз „MONTORSI F. & F.“ — № 5 681 663

      Производство пред EUIPO: Производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: Решение на първи апелативен състав на EUIPO от 28 април 2016 г. по преписка R 1239/2014-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 53, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009 във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 53, параграф 3 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-546/10: Решение на Общия съд от 22 май 2012 г. — Nordmilch/СХВП — Lactimilk (MILRAM) ( „Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „MILRAM“ — По-ранни национална словна и фигуративна марка „RAM“ — Относително основание за отказ — Сходство на стоките и на знаците — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009“ )

text:
               7.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/13

         Решение на Общия съд от 22 май 2012 г. — Nordmilch/СХВП — Lactimilk (MILRAM)
   (Дело T-546/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „MILRAM“ - По-ранни национална словна и фигуративна марка „RAM“ - Относително основание за отказ - Сходство на стоките и на знаците - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 200/25
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Nordmilch AG (Бремен, Германия) (представител: R. Schneider, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: K. Klüpfel)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Lactimilk, SA (Мадрид, Испания) (представител: P. Casamitjana Lleonart, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 септември 2010 г. (съединени преписки № R 1041/2009-4 и № R 1053/2009-4), постановено в производство по възражение между Lactimilk SA и Nordmilch AG

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Nordmilch AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 30, 29.1.2011 г.


title: Дело T-267/12: Решение на Общия съд от 29 февруари 2016 г. — Deutsche Bahn и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Услуги за международен въздушен превоз — Решение, с което се констатира нарушение на член 101 ДФЕС — Определяне на цените — Допълнителни такси и тарифни механизми, които се отразяват върху крайната цена — Доказателства, съдържащи се в искане за освобождаване от глоби — Закрила на поверителността на разговорите и кореспонденцията между адвокати и клиенти — Правила за професионално поведение, свързани със задължение за лоялност и със забрана за двойно представителство — Фидуциарни задължения — Отговорност за неправомерното поведение — Избор на дружествата — Глоби — Пропорционалност — Тежест на нарушението — Смекчаващи обстоятелства — Равно третиране — Сътрудничество — Частично освобождаване от глоба — Пълен съдебен контрол — Споразумение — Насоки относно метода за определяне на глобите от 2006 г.)

text:
               18.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 136/27

         Решение на Общия съд от 29 февруари 2016 г. — Deutsche Bahn и др./Комисия
   (Дело T-267/12) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Услуги за международен въздушен превоз - Решение, с което се констатира нарушение на член 101 ДФЕС - Определяне на цените - Допълнителни такси и тарифни механизми, които се отразяват върху крайната цена - Доказателства, съдържащи се в искане за освобождаване от глоби - Закрила на поверителността на разговорите и кореспонденцията между адвокати и клиенти - Правила за професионално поведение, свързани със задължение за лоялност и със забрана за двойно представителство - Фидуциарни задължения - Отговорност за неправомерното поведение - Избор на дружествата - Глоби - Пропорционалност - Тежест на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Равно третиране - Сътрудничество - Частично освобождаване от глоба - Пълен съдебен контрол - Споразумение - Насоки относно метода за определяне на глобите от 2006 г.))
   (2016/C 136/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Deutsche Bahn AG (Берлин, Германия), Schenker AG (Есен, Германия), Schenker China Ltd (Шанхай, Китай), и Schenker International (HK) Ltd (Хонконг, Китай) (представители: F. Montag, B. Kacholdt, F. Hoseinian, avocats, D. Colgan и T. Morgan, solicitors)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално A. Dawes и N. von Lingen, впоследствие A. Dawes и G. Meessen, подпомагани от B. Kennelly и H. Mussa, barristers)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2012) 1959 окончателен на Комисията от 28 март 2012 година относно производство по член 101 [ДФЕС] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39462 — Спедиторски услуги) в засягащата жалбоподателите част, както и искане за промяна на наложените им с това решение глоби

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd и Schenker International (HK) Ltd да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 243, 11.8.2012 г.


title: Дело C-149/10: Решение на Съда (първи състав) от 16 септември 2010 г. (преюдициално запитване от Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Гърция) — Zoi Chatzi/Ypourgos Oikonomikon (Социална политика — Директива 96/34/ЕО — Рамково споразумение за родителския отпуск — Тълкуване на клауза 2, точка 1 от Рамковото споразумение — Носител на правото на родителски отпуск — Родителски отпуск, предоставян при раждане на близнаци — Понятието „раждане“ — Отчитане на броя родени деца — Принцип на равно третиране)

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/3

         Решение на Съда (първи състав) от 16 септември 2010 г. (преюдициално запитване от Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Гърция) — Zoi Chatzi/Ypourgos Oikonomikon
   (Дело C-149/10) (1)

   (Социална политика - Директива 96/34/ЕО - Рамково споразумение за родителския отпуск - Тълкуване на клауза 2, точка 1 от Рамковото споразумение - Носител на правото на родителски отпуск - Родителски отпуск, предоставян при раждане на близнаци - Понятието „раждане“ - Отчитане на броя родени деца - Принцип на равно третиране)
   2010/C 301/04
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Dioikitiko Efeteio Thessalonikis

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Zoi Chatzi

      Ответник: Ypourgos Oikonomikon

      Предмет

   Преюдициално запитване — Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Тълкуване на клауза 2, точка 1 от Директива 96/34/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 година относно рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 145, стр. 4; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 160) във връзка с член 24 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ C 83, стр. 389) — Родителски отпуск, предоставян при раждане на близнаци — Предоставяне на само един родителски отпуск при раждане на близнаци — Нарушение на член 21 от Хартата на основните права поради дискриминация въз основа на раждане и поради несъвместимо с принципа на пропорционалност ограничаване на правата на децата—близнаци?

      Диспозитив

               1.

               Клауза 2, точка 1 от Рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено на 14 декември 1995 г., съдържащо се като приложение към Директива 96/34/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 година относно рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), съответно изменена с Директива 79/75/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година, не може да се тълкува в смисъл, че предоставя на детето лично право на родителски отпуск.

               2.

               Клауза 2, точка 1 от споменатото рамково споразумение не трябва да се тълкува в смисъл, че раждането на близнаци дава право на такъв брой родителски отпуск, който да е равен на броя родени деца. Въпреки това в светлината на принципа на равно третиране тази клауза изисква от националния законодател да въведе режим на родителски отпуск, който в зависимост от съществуващото в съответната държава членка положение да осигурява на родителите на близнаци третиране, което да отчита надлежно особените им потребности. Националният съд следва да провери дали националната правна уредба отговаря на това изискване и при необходимост да тълкува тази национална правна уредба до изчерпване на всички възможности в съответствие с правото на Съюза.

      (1)  ОВ C 148, 5.6.2010 г.


title: Дело T-862/16: Жалба, подадена на 7 декември 2016 г. — fritz-kulturgüter/EUIPO — Sumol + Compal Marcas (fritz-wasser)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/48

         Жалба, подадена на 7 декември 2016 г. — fritz-kulturgüter/EUIPO — Sumol + Compal Marcas (fritz-wasser)
   (Дело T-862/16)
   (2017/C 038/63)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: fritz-kulturgüter GmbH (Хамбург, Германия) (представител: G. Schindler, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Sumol + Compal Marcas, SA (Оейраш Карнашиде, Португалия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „fritz-wasser“ — заявка за регистрация № 12 314 753

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 7 октомври 2016 г. по преписка R 1510/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да измени обжалваното решение така, че жалбата, подадена пред EUIPO, да бъде изцяло отхвърлена,

               —

               да допусне заявка за регистрация № 012 314 753,

               —

               да осъди възразяващата страна да заплати разноските, направени в производството по възражение; да осъди ответника да заплати останалите разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-7/11: Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Palermo — Италия) — Наказателно производство срещу Fabio Caronna (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Директива 2001/83/ЕО — Член 77 — Дистрибуция на едро на лекарствени продукти — Специално разрешение, задължително за фармацевтите — Условия за предоставяне)

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/5

         Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Palermo — Италия) — Наказателно производство срещу Fabio Caronna
   (Дело C-7/11) (1)

   (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Директива 2001/83/ЕО - Член 77 - Дистрибуция на едро на лекарствени продукти - Специално разрешение, задължително за фармацевтите - Условия за предоставяне)
   2012/C 258/07
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Palermo

      Страна в главното наказателно производство

   Fabio Caronna

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale di Palermo — Тълкуване на съображение 36, както и на членове 76—84 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, глава 13, том 33, стр. 3) — Дистрибуция на едро на лекарствени продукти — Условия за предоставяне на разрешение за дистрибуция на едро на лекарствени продукти — Национално законодателство, което поставя дистрибуцията на едро на лекарствени продукти от страна на фармацевтите и на лицата, одобрени или имащи право да снабдяват населението с лекарствени продукти, в зависимост от притежаването на разрешението, изисквано за продавачите на едро — Допустимост

      Диспозитив

               1.

               Член 77, параграф 2 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, изменена с Директива 2009/120/ЕО на Комисията от 14 септември 2009 година, трябва да се тълкува в смисъл, че задължението да притежава разрешение за дистрибуция на едро на лекарствени продукти, се прилага за фармацевт, който като физическо лице е получил, по силата на националното законодателство, разрешение да упражнява и дейност на продавач на едро на лекарствени продукти.

               2.

               Фармацевт, който е получил разрешение, по силата на националното законодателство, да упражнява и дейност по дистрибуция на едро на лекарствени продукти, трябва да отговаря на всички изисквания, наложени на заявителите и титулярите на разрешение за дистрибуция на едро на лекарствени продукти по силата на членове 79—82 от Директива 2001/83, изменена с Директива 2009/120.

               3.

               Това тълкуване не може само по себе си и независимо от закон, приет от една държава членка, да въведе или утежни наказателната отговорност на фармацевт, който е упражнявал дейност по дистрибуция на едро на лекарствени продукти, без да разполага с необходимото за това разрешение.

      (1)  ОВ C 80, 12.3.2011 г.


title: Дело T-417/09: Решение на Общия съд от 29 март 2012 г. — Poslovni Sistem Mercator/СХВП — Mercator Multihull (MERCATOR STUDIOS) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „MERCATOR STUDIOS“ — По-ранни национални и международни фигуративни марки „Mercator“ и „Mercator Slovenska košarica“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Липса на засягане на репутацията — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009)

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/15

         Решение на Общия съд от 29 март 2012 г. — Poslovni Sistem Mercator/СХВП — Mercator Multihull (MERCATOR STUDIOS)
   (Дело T-417/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „MERCATOR STUDIOS“ - По-ранни национални и международни фигуративни марки „Mercator“ и „Mercator Slovenska košarica“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Липса на засягане на репутацията - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009)
   2012/C 138/27
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Poslovni Sistem Mercator d.d. (Любляна, Словения) (представители: J. Güell Serra и M. Curell Aguilà)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Mercator Multihull, Inc. (Ванкувър, Канада)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 16 юли 2009 г. (преписка R 1031/2008-1), постановено в производство по възражение със страни Poslovni Sistem Mercator d.d. и Mercator Multihull, Inc.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Poslovni Sistem Mercator d.d. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 297, 5.12.2009 г.


title: Дело C-667/15: Решение на Съда (шести състав) от 15 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — Loterie Nationale — Nationale Loterij NV van publiek recht/Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW (Преюдициално запитване — Директива 2005/29/ЕО — Нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители — Заблуждаваща търговска практика — Пирамидална схема за продажба — Суми, заплащани от новите участници, и насрещни престации, получавани от старите участници — Косвена финансова връзка)

text:
               13.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/8

         Решение на Съда (шести състав) от 15 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — Loterie Nationale — Nationale Loterij NV van publiek recht/Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW
   (Дело C-667/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители - Заблуждаваща търговска практика - Пирамидална схема за продажба - Суми, заплащани от новите участници, и насрещни престации, получавани от старите участници - Косвена финансова връзка))
   (2017/C 046/11)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Antwerpen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Loterie Nationale — Nationale Loterij NV van publiek recht

      Ответници: Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW

      Диспозитив

   Точка 14 от приложение I към Директива 2005/29/EО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) трябва да се тълкува в смисъл, че позволява дадена търговска практика да бъде квалифицирана като „пирамидална схема“ за продажба дори в хипотезата, в която връзката между сумите, заплащани от новите участници в такава схема, и насрещните престации, получавани от старите участници, е само косвена.

      (1)  ОВ C 106, 21.3.2016 г.


title: Дело C-141/16: Преюдициално запитване от Commissione Tributaria Regionale di Milano (Италия), постъпило на 2 март 2016 г. — Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani/Agenzia delle dogane e dei Monopoli

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/12

         Преюдициално запитване от Commissione Tributaria Regionale di Milano (Италия), постъпило на 2 март 2016 г. — Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani/Agenzia delle dogane e dei Monopoli
   (Дело C-141/16)
   (2016/C 191/15)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione Tributaria Regionale di Milano

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani

      Ответник: Agenzia delle dogane e dei Monopoli

      Преюдициални въпроси

   Дали членове 56 и 52 от Договора за функционирането на Европейския съюз, с оглед на практиката на Съда в областта на залаганията и на хазартните игри, закрепена в решения Gambelli, Placanica и Costa и Cifone, на дискриминацията — закрепена в решения Lindman, Комисия/Испания и Bianco и Fabretti, както и на принципите на правото на Съюза на равно третиране, на недопускане на дискриминация и на защита на оправданите правни очаквания, ДОПУСКАТ национална правна уредба като разглежданата в настоящия спор италианска правна уредба, която предвижда облагане, включително ретроактивно, с единен данък върху хазартните залагания и прогнозни игри, установен в членове 1 — 3 от Законодателен декрет № 504 от 23 декември 1998 г., изменени с член 1, параграф 66, буква b) от Закона за бюджета за 2011 г., на местните посредници при предаване на данни за игри за сметка на организатори на хазартни игри, установени в друга държава — членка на Европейския съюз, по-конкретно с характеристиките на дружеството Stanleybet Malta Ltd., и евентуално на посочените организатори на игри, солидарно с местните им посредници?


title: Делo C-474/13: Решение на Съда (голям състав) от 17 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Thi Ly Pham/Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Директива 2008/115/ЕО — Общи стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни — Член 16, параграф 1 — Задържане с цел извеждане — Задържане в затвор — Възможност при задържане гражданин на трета страна да бъде настанен заедно с обикновени затворници, ако е дал съгласието си за това)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/23

         Решение на Съда (голям състав) от 17 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Thi Ly Pham/Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik
   (Делo C-474/13) (1)

   ((Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Директива 2008/115/ЕО - Общи стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни - Член 16, параграф 1 - Задържане с цел извеждане - Задържане в затвор - Възможност при задържане гражданин на трета страна да бъде настанен заедно с обикновени затворници, ако е дал съгласието си за това))
   2014/C 315/34
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Thi Ly Pham

      Ответници: Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik

      Диспозитив

   Член 16, параграф 1, второ изречение от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска възможността държава членка да настани задържан с цел извеждане гражданин на трета страна в затвор заедно с обикновени затворници, дори и ако този гражданин изрази съгласие за това настаняване.

      (1)  ОВ C 336, 16.11.2013 г.


title: Дело T-533/10 R: Определение на председателя на Общия съд от 9 юни 2011 г. — DTS Distribuidora de Televisión Digital/Комисия (Обезпечително производство — Държавни помощи — Изменение на системата за финансиране на испанския обществен радиотелевизионен оператор RTVE — Решение на Комисията, с което новата система за финансиране се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               23.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/17

         Определение на председателя на Общия съд от 9 юни 2011 г. — DTS Distribuidora de Televisión Digital/Комисия
   (Дело T-533/10 R)
   (Обезпечително производство - Държавни помощи - Изменение на системата за финансиране на испанския обществен радиотелевизионен оператор RTVE - Решение на Комисията, с което новата система за финансиране се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   2011/C 219/26
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (Мадрид, Испания) (представители: H. Brokelmann и M. Ganino, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Valero Jordana и C. Urraca Caviedes)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представители: J. Rodríguez Cárcamo, abogado del Estado); и Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) (Мадрид, Испания) (представители: A. Martínez Sánchez, A. Vázquez-Guillén Fernández de la Riva и J. Rodríguez Ordóñez, avocats)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Решение 2011/1/ЕС на Комисията от 20 юли 2010 година относно схема за държавна помощ C 38/09 (ex NN 58/09), която Испания планира да отпусне на RTVE (ОВ L 1, 2011 г., стр. 9).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля искането за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-3/07: Иск, предявен на 11 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/5

         Иск, предявен на 11 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-3/07)
   (2007/C 69/08)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande, R. Troosters)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2003/110/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно помощ в случаите на транзит за целите на извеждане от територията по въздух (1), или, във всеки случай, като не ги е съобщило на Комисията, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати разноските.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2003/110/ЕО е изтекъл на 5 декември 2005 г.

      (1)  ОВ L 321, 6.12.2003 г., стр. 26.


title: Дело C-61/06: Определение на председателя на Съда от 10 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/28

         Определение на председателя на Съда от 10 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-61/06) (1)

   (2007/C 183/48)

      Език на производството: италиански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 86, 8.4.2006 г.


               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/1

         2010/C 113/01
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 100, 17.4.2010 г.

      Предишни публикации

      ОВ C 80, 27.3.2010 г.

      ОВ C 63, 13.3.2010 г.

      ОВ C 51, 27.2.2010 г.

      ОВ C 37, 13.2.2010 г.

      ОВ C 24, 30.1.2010 г.

      ОВ C 11, 16.1.2010 г.

   Може да намерите тези текстове на:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело T-14/10: Решение на Общия съд от 24 март 2011 г. — CheckMobile/СХВП (carcheck) (Марка на Общността — Заявление за словна марка на Общността „carcheck“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/27

         Решение на Общия съд от 24 март 2011 г. — CheckMobile/СХВП (carcheck)
   (Дело T-14/10) (1)

   (Марка на Общността - Заявление за словна марка на Общността „carcheck“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 145/45
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: CheckMobile GmbH — The Process Solution Company (Хамбург, Германия) (представител: K. Lodigkeit, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 ноември 2009 г. (преписка R 595/2009-4) относно заявка за регистрация на словния знак „carcheck“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда CheckMobile GmbH — The Process Solution Company да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 80, 27.3.2010 г.


title: Дело C-5/13: Определение на Съда (девети състав) от 10 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Szombathelyi Törvényszék — Унгария) — Ferenc Tibor Kovács/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság (Преюдициално запитване — Член 45 ДФЕС — Свободно движение на работниците — Национално законодателство, което предвижда за водач на моторно превозно средство, снабдено с чуждестранни табели с регистрационен номер, задължението да представи на място при полицейска проверка доказателство за законното му ползване, като в противен случай се налага глоба)

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/8

         Определение на Съда (девети състав) от 10 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Szombathelyi Törvényszék — Унгария) — Ferenc Tibor Kovács/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
   (Дело C-5/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 45 ДФЕС - Свободно движение на работниците - Национално законодателство, което предвижда за водач на моторно превозно средство, снабдено с чуждестранни табели с регистрационен номер, задължението да представи на място при полицейска проверка доказателство за законното му ползване, като в противен случай се налага глоба))
   2014/C 102/09
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Szombathelyi Törvényszék

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ferenc Tibor Kovács

      Ответник: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

      Предмет

   Преюдициално запитване — Szombathelyi Törvényszék — Тълкуване на принципите на свободно движение на хора и на недопускане на дискриминация, както и на принципа на право на справедлив процес — Национално законодателство за движението по пътищата, което предвижда, че по пътищата във вътрешността на националната територия могат да се движат моторни превозни средства, които са снабдени с административно разрешение и табели с регистрационен номер, като наличието на условията, които позволяват да се приложи изключението от това правило, може да се установи единствено по време на проверка — Задължение за лице, което пребивава в държава членка A, работи в държава членка Б и разполага с моторно превозно средство, за да се предвижва до работното си място, което превозно средство принадлежи на работодателя му и е снабдено с табела с регистрационен номер на държавата членка Б, да докаже по време на полицейска проверка, че ползва законно моторното превозно средство в държавата членка A — Липса на възможност за водача да представи доказателство за законосъобразността на последваш етап в хода на административно производство

      Диспозитив

   Член 45 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която предвижда, че по принцип по пътищата на тази държава членка могат да се движат само моторните превозни средства, снабдени с административно разрешение и с табели с регистрационен номер, издадени от същата държава членка, и че лице, което живее в същата държава членка и възнамерява да се позове на изключението от това правило, основано на факта, че ползва моторно превозно средство, предоставено му от неговия работодател, установен в друга държава членка, трябва да може да установи на място по време на полицейска проверка, че отговаря на условията за прилагане на изключението, както са предвидени във въпросната национална правна уредба, в противен случай се налага веднага и без възможност за освобождаване глоба, чийто размер съответства на глобата в случай на нарушаване на задължението за регистриране.

      (1)  ОВ C 114, 20.4.2013 г.


title: Дело C-317/07: Преюдициално запитване, отправено от Korkein hallinto-oikeus (Suomi) на 10 юли 2007 г. — Lahti Energia Oy

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/26

         Преюдициално запитване, отправено от Korkein hallinto-oikeus (Suomi) на 10 юли 2007 г. — Lahti Energia Oy
   (Дело C-317/07)
   (2007/C 211/48)
   Език на производството: финландски
   Препращаща юрисдикция
   Korkein hallinto-oikeus
   Страни в главното производство

      Ищец: Lahti Energia Oy

      Ответник: Lahden ympäristölautakunta, Hämeen ympäristökeskus, Salpausselän luonnonystävät ry
   Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 3, точка 1 от Директива 2000/76/EО (1) да се тълкува в смисъл, че директивата не се прилага за изгарянето на газообразни отпадъци?

               2.

               Следва ли дадена инсталация за термична обработка чрез газообразуване, в която вследствие на пиролиза се образува газ от отпадъците, да се разглежда като инсталация за изгаряне по смисъла на член 3, точка 4 от Директива 2000/76/EО, дори и когато в тази инсталация липсва линия за изгаряне?

               3.

               Следва ли изгарянето в котела на електроцентрала на газ, който е образуван в инсталация за термична обработка чрез газообразуване и е пречистен след процеса на газообразуване, да се разглежда като попадащ в приложното поле на член 3 от Директива 2000/76/EО? От значение ли е фактът, че пречистеният газ се използва като заместител на твърди горива и че, емисиите за произведена от електроцентралата единица енергия при използване на образуван от отпадъци и пречистен газ, са по-малко отколкото при употреба на други горивни вещества? От значение ли е за тълкуване на приложното поле на Директива 2000/76/EО, дали от техническа гледна точка и предвид разстоянието, на което са отдалечени една от друга инсталацията за термична обработка чрез газообразуване и електроцентралата, последните съставляват една единствена инсталация, или дали образуваният в инсталацията за термична обработка чрез газообразуване и пречистен газ може да се транспортира и съответно да бъде използван другаде, като например за доставка на енергия?

               4.

               При какви условия образуваният в инсталацията за термична обработка чрез газообразуване и пречистен газ може да се разглежда като нов продукт, така че за него да не се прилагат разпоредбите относно отпадъците?

      (1)  Директива 2000/76/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 година относно изгарянето на отпадъците


title: Дело T-385/06: Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — Aalberts Industries и други/Комисия

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/32

         Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — Aalberts Industries и други/Комисия
   (Дело T-385/06)
   (2007/C 20/49)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищци: Aalberts Industries NV (Utrecht, Нидерландия), Aquatis France (La Chapelle St. Mesmin, Франция), и Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Argenbühl-Eisenharz, Германия [представители: R. Wesseling и M. van der Woude, адвокати]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищците

               —

               да се отмени член 1, член 2 a), член 3;

               —

               да се отмени член 2 б) (2) в частта, в която засяга Aquatis и Simplex;

               —

               или субсидиарно, да се намали значително размера на санкцията, наложена на ищците;

               —

               и в двата случая Комисията да се осъди да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищците искат частична отмяна на Решение на Комисията C(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 година по дело COMP/F-1/38.121 — Съединители, с което, Комисията е установила, че ищците, заедно с други предприятия, са нарушили член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за европейското икономическо пространство чрез определяне на цени, чрез споразумения по ценови листи, по намаления и отстъпки, по изпълнителни механизми за увеличение на цени, чрез разпределяне на националните пазари, чрез разпределяне на клиенти и чрез обмяна на друга търговска информация.
   В подкрепа на така предявения иск, ищците изтъкват пет правни основания, чрез които целят да докажат, че решението на Комисията е основано на явни грешки в преценката, както и на нарушения на член 81 ЕО и на основните принципи на добро управление.
   На първо място ищците изтъкват, че Alberts не е упражнило решаващо влияние върху търговското поведение на своите дъщерни дружества Aquatis and Simplex Armaturen + Fittings и че Alberts е оборило презумпцията за решаващо влияние. Следователно ищецът Alberts не носи отговорност за нарушенията, в които се обвиняват Aquatis and Simplex Armaturen + Fittings.
   На второ място, ищците поддържат, че a) някои от документите и показанията срещу ищците не касаят спорния период, тъй като се отнасят до факти, осъществили се след 1-ви април 2004 г. и б) не следва да се възприемат други материали срещу тях, тъй като те не са им били съобщени предварително чрез изложението на възраженията. От друга страна, ищците твърдят, че дори и да се допусне противното подобни документи и показания не доказват, индивидуално или в съвкупност, нарушение на член 81 ЕО.
   На трето място, ищците твърдят, че материалите, на които Комисията се основава, не установяват съобразно необходимите правни изисквания дали главният картел е продължил да действа след проверките през април 2001 година. Според ищците, същото се отнася и до оспорваното решение, което не съдържа никакво обосноваване, което да свърже пазарното поведение на ищеца с твърдяната схема.
   На четвърто място, ищците изтъкват, че размерът на санкцията следва да бъде намален, тъй като Комисията не е приложила правилно насоките за определяне на санкции и е допуснала грешки при изчисляването на санкцията чрез неправомерно определяне на началната сума тъй като а) твърдяното нарушение не може да бъде квалифицирано като „много сериозно“, б) действителното въздействие на нарушението не е правилно отчетено и г) обхватът на съответния географски пазар е бил погрешно определен, като съвпадащ с ЕИП.
   Освен това ищците поддържат, че Комисията е нарушила член 253 ЕО, тъй като оспорваното решение не съдържа никакви мотиви за налагането спрямо ищците Aquatis France and Simplex Amaturen + Fittings на допълнителната сума от 2.04 милиона Eуро.
   На пето място ищците твърдят, че Комисията е нарушила член 2 на Регламент (EO) 1/2003 (1) и принципа за равнопоставеност на страните, като е прехвърлила тежестта на доказване върху ищците изхождайки изцяло от показанията във връзка със сътрудничество и отказвайки да използва своите правомощия за установяване на факти. Освен това ищците поддържат, че Комисията е нарушила член 11 параграф 2 на Регламент (EO) 773/2004 (2), включвайки в оспорваното решение възражения срещу тях, които не се съдържат в изпратеното им изложение на възраженията.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в член 81 и 82 от Договора (OВ L 1, 2003 г., стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно член 81 и 82 от Договора за ЕО (OВ L 123, 2004 г., стр. 18).


title: Дело C-475/12: Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Törvényszék (Унгария) на 22 октомври 2012 г. — UPC DTH Sàrl/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/20

         Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Törvényszék (Унгария) на 22 октомври 2012 г. — UPC DTH Sàrl/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese
   (Дело C-475/12)
   2013/C 26/38
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Törvényszék (по-рано Fővárosi Bíróság)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: UPC DTH Sàrl

      Ответник: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли член 2, буква в) от Рамковата директива, т.е. Директива 2002/21/ЕО (1) на Европейския парламент и Съвета от 7 март 2002 година, изменена с Директива 2009/140/ЕО (2) на Парламента и Съвета от 25 ноември 2009 г., да се тълкува в смисъл, че като електронна съобщителна услуга трябва да се квалифицира услугата, в рамките на която нейният доставчик гарантира срещу възнаграждение условния достъп до пакет от програми, който от своя страна включва радио- и телевизионни програми и се предава чрез сателит?

               2.

               Може ли Договорът за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че към описаната в първия въпрос услуга намира приложение принципът за свободно предоставяне на услуги между държавите членки, доколкото става въпрос за услуга, предоставяна от Люксембург на територията на Унгария?

               3.

               Може ли Договорът за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че в хипотезата на описаната в първия въпрос услуга, държавата по местоназначение, към която е насочена услугата, има право да ограничава предоставянето на този тип услуги, като предвижда, че [доставчикът на] услугата трябва задължително да се регистрира в държавата членка и да се установи като клон или самостоятелно правно образувание, както и да настоява, че този тип услуги може да се предоставя само посредством клон или самостоятелно правно образувание?

               4.

               Може ли Договорът за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че независимо от държавата членка, в която оперира или е регистрирано предоставящото услугата предприятие, производствата, свързани с описаните в първия въпрос услуги, попадат в рамките на правомощията на държавата членка, която има териториална компетентност с оглед на мястото на предоставяне на услугата?

               5.

               Може ли член 2, буква в) от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 7 март 2002 година (Рамкова директива) да се тълкува в смисъл, че описаната в първия въпрос услуга следва да се квалифицира като електронна съобщителна услуга или посочената услуга следва да се квалифицира като услуга за условен достъп, предоставена чрез използването на системата за условен достъп, дефинирана в член 2, буква е) от Рамковата директива?

               6.

               Въз основа на гореизложеното може ли релевантните разпоредби да се тълкуват в смисъл, че доставчикът на описаната в първия въпрос услуга следва да се квалифицира като доставчик на електронни съобщителни услуги в съответствие с общностната правна уредба?

      (1)  Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (ОВ L 108, от 24 април 2002 г., стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195).

      (2)  Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година за изменение на директиви 2002/21/ЕО относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги, 2002/19/ЕО относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях и 2002/20/ЕО относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги (ОВ L 337, стр. 37).


title: Дело T-401/06: Решение на Общия съд от 4 март 2010 г. — Brosmann Footwear (HK) и др./Съвет (Дъмпинг — Внос на обувки с горна част от кожа с произход от Китай и Виетнам — Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика — Индивидуално третиране — Изготвяне на извадка — Поддържане на жалбата от производството на Общността — Дефиниция на разглеждания продукт — Равно третиране — Вреда — Оправдани правни очаквания — Задължение за мотивиране)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/37

         Решение на Общия съд от 4 март 2010 г. — Brosmann Footwear (HK) и др./Съвет
   (Дело T-401/06) (1)

   (Дъмпинг - Внос на обувки с горна част от кожа с произход от Китай и Виетнам - Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика - Индивидуално третиране - Изготвяне на извадка - Поддържане на жалбата от производството на Общността - Дефиниция на разглеждания продукт - Равно третиране - Вреда - Оправдани правни очаквания - Задължение за мотивиране)
   2010/C 113/57
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Brosmann Footwear (HK) Ltd (Kowloon, Китай); Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd (Zhongshan, Китай); Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd (Guangzhou, Китай) и Risen Footwear (HK) Co., Ltd (Kowloon, Китай) (представители: L. Ruessmann и A. Willems, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представител: J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch, avocat)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: H. van Vliet и T. Scharf) и Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) (Брюксел, Белгия) (представители: P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn и S. Verhulst, впоследствие P. Vlaemminck и A. Hubert, avocats)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета от 5 октомври 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателното събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (ОВ L 275, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 50, стр. 3), доколкото той засяга жалбоподателите

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd и Risen Footwear (HK) Co., Ltd понасят направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз.

               3.

               Европейската комисия и Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 42, 24.2.2007 г.


title: Дело T-335/12: Определение на Общия съд от 16 март 2017 г. — T & L Sugars и Sidul Açúcares/Комисия

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/60

         Определение на Общия съд от 16 март 2017 г. — T & L Sugars и Sidul Açúcares/Комисия
   (Дело T-335/12) (1)

   (2017/C 144/81)
   Език на производството: английски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 287, 22.9.2012 г.


title: Дело C-509/07: Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bergamo — Италия) — Luigi Scarpelli/NEOS Banca SpA (Директива 87/102/ЕИО — Защита на потребителите — Потребителски кредит — Неизпълнение на договор за продажба)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/13

         Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bergamo — Италия) — Luigi Scarpelli/NEOS Banca SpA
   (Дело C-509/07) (1)

   (Директива 87/102/ЕИО - Защита на потребителите - Потребителски кредит - Неизпълнение на договор за продажба)
   2009/C 141/21
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bergamo

      Страни в главното производство

      Ищец: Luigi Scarpelli

      Ответник: NEOS Banca SpA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale di Bergamo — Тълкуване на член 11, параграф 2 от Директива 87/102/ЕИО на Съвета от 22 декември 1986 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно потребителския кредит (ОВ L 42, стр. 48; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 252) — Потребителски кредит — Право на потребителя да предявява иск срещу кредитора в случай на неизпълнение на договора за продажба във връзка със стоките, финансирани с кредита

      Диспозитив

   Член 11, параграф 2 от Директива 87/102/ЕИО на Съвета от 22 декември 1986 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно потребителския кредит трябва да се тълкува в смисъл, че в ситуация като тази по главното производство наличието на договор между кредитора и доставчика, въз основа на който заем се отпуска изключително от този кредитор на клиентите на този доставчик, не е необходимо условие за правото на тези клиенти да предявяват претенции срещу посочения кредитор в случай на неизпълнение на задълженията от доставчика, за да постигнат развалянето на договора за заем и последващото възстановяване на сумите, изплатени на финансиращата организация.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело T-356/10: Жалба, подадена на 23 август 2010 г. — Nike International/СХВП — Deichmann (VICTORY RED)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/55

      Жалба, подадена на 23 август 2010 г. — Nike International/СХВП — Deichmann (VICTORY RED)
      (Дело T-356/10)
      ()
      (2010/C 288/103)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Nike International Ltd (Орегон, САЩ) (представител: M. De Justo Bailey, lawyer)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Deichmann SE (Есен, Германия)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 май 2010 г. по преписка R 1309/2009-2,

                  —

                  да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски и

                  —

                  да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски, ако встъпи в производството по настоящото дело.

         Правни основания и основни доводи

         Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

         Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „VICTORY RED“ за стоки от класове 18 и 28

         Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

         Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германската словна марка „VICTORY“, регистрирана под № 30318528 за стоки от класове 18, 25 и 28; международната регистрация № 819143 на словната марка „VICTORY“ за стоки от класове 18, 25 и 28

         Решение на отдела по споровете: уважава възражението относно всички оспорвани стоки и отхвърля изцяло заявката за регистрация.

         Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

         Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е преценил неправилно вероятността от объркване и по-специално сходството на знаците.


title: Дело T-444/13 P: Жалба, подадена на 20 август 2013 г. от Европейската агенция по лекарствата (ЕАЛ) срещу решението, постановено на 26 юни 2013 г. от Съда на публичната служба по съединени дела F-135/11, F-51/12 и F-110/12, BU/EMA

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/40

         Жалба, подадена на 20 август 2013 г. от Европейската агенция по лекарствата (ЕАЛ) срещу решението, постановено на 26 юни 2013 г. от Съда на публичната служба по съединени дела F-135/11, F-51/12 и F-110/12, BU/EMA
   (Дело T-444/13 P)
   2013/C 325/67
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска агенция по лекарствата (ЕАЛ) (представители: T. Jabłoński и N. Rampal Olmedo, подпомагани от адв. D. Waelbroeck и адв. A. Duron)

      Друга страна в производството: BU (Лондон, Обединено кралство)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на Съда на публичната служба по дела F-135/11, F-51/12 и F-110/12 в частта му, с която се отменя решението на ЕАЛ да не поднови договора на ответника по жалбата и се осъжда ЕАЛ да понесе съдебните разноски на BU по дела F-135/11 и F-51/12;

               —

               да уважи исканията, направени от жалбоподателя в първоинстанционното производство по обжалване, тоест жалбата да се отмени като напълно неоснователна;

               —

               да осъди ответника в производството по обжалване да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство и в производството пред Съда на публичната служба.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага четири правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение от СПС на забраната да се произнася ultra vires, доколкото той е приел, че е компетентен да провери дали основанията, на които администрацията е отказала да поднови договора, могат да поставят под съмнение основните критерии и условия, предвидени от законодателя в Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и целящи да гарантират на договорно наетия персонал възможността дългосрочно да се ползват от известна последователност в работата (относно точки 57—62 от обжалваното решение). ЕАЛ изтъква, че компетентността, на която се позовава СПС, е лишена от всякаква правна основа.

               2.

               Второто правно основание е изведено от грешки при прилагане на правото, допуснати от СПС при тълкуването на член 8, първа алинея от Условията за работа на другите служители (УРДС), доколкото СПС е приел, че компетентният орган е длъжен да провери дали има позиция, на която срочно наетият служител, чийто договор изтича, би могъл да бъде правомерно нает или оставен на работа.

               3.

               Третото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, доколкото даденото от СПС тълкуване на понятието за интерес на службата било неправилно и създавало презумпция, според която заинтересованото лице се оставя на длъжност, освен ако компетентният орган не успее да докаже, че няма позиция, на която срочно наетият служител, чийто договор изтича, би могъл да бъде правомерно нает или оставен на работа.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото във връзка с осъждането на ЕАЛ да заплати съдебните разноски по дело F-51/12, по което жалбата е била отхвърлена като недопустима.


title: Дело T-12/07: Иск, предявен на 16 януари 2007 г. — Polimeri Europa/Комисия

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/37

         Иск, предявен на 16 януари 2007 г. — Polimeri Europa/Комисия
   (Дело T-12/07)
   (2007/C 56/69)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Polimeri Europa SpA (Brindisi, Италия) [представители: M. Siragusa, F.M. Moretti и L. Nascimbene, адвокати]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени изцяло решението и всички неразривно свързани с него актове и вследствие на това да се разпореди на Комисията да предприеме действия за връщане екземпляра на неповерителния вариант на Nuova CdA, предаден на Michelin;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Настоящият иск е насочен срещу Решение на Комисията COMP/F2/D (2006) 1095, прието на 6 ноември 2006 г. в рамките на производството, започнато на основание чл. 81 ЕО (случай COMP/F38.638 BR/ESBR), с което ответникът е предал на дружеството Manufacture Française des Pneumatiques Michelin (MFPM) екземпляр от неповерителния вариант на изложението на възраженията, прието на 6 април 2006 г. MFPM е било предварително допуснато в административното производство в качеството на трето заинтересовано лице, като е било поканено евентуално да представи бележки.
   В подкрепа на своите искания ищецът изтъква:

               —

               Нарушаване правата му за защита. В този смисъл ищецът твърди, че до приемане на решението Комисията е укривала истинските цели и характер на участието на Michelin в производството, като по този начин е ограничила възможностите за защита на ищеца и е оказала неблагоприятно влияние върху неговото процесуално положение.

               —

               Незаконност на решението с оглед използваното като негова база юридическо основание, по-специално чл. 6 от Регламент 773/2004 (1). По този пункт се твърди, че Michelin не би могъл да се счита за жалбоподател, тъй като представеният от него формуляр С няма характер на акт за възбуждане на производството, започнато вследствие на жалба по смисъла на чл. 7 от Регламент 1/2003 (2). Оттук следва, че решението е опорочено поради нарушаване комбинираното предписание на цитираната разпоредба и на чл. 7 от Регламент 773/2004.

      (1)  Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 г. относно водените от Комисията производства съгласно чл. 81 и 82 от Договора за ЕО (ОВ L 123, 27.4.2004 г., стр. 18).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 г. относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 4.1.2003 г., стр. 1).


               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/4

         Определяне на състав за разглеждане на делата, посочени в член 104б от Процедурния правилник на Съда
   2010/C 317/07
   На заседание от 28 септември 2010 г. в съответствие с член 9, параграф 1, втора алинея от Процедурния правилник Съдът определи за срок от една година, изтичащ на 6 октомври 2011 г., първи състав на Съда като състав за разглеждане на делата, посочени в член 104б от този правилник.


title: Дело F-116/05: Решение на Съда на публичната служба (Пленум) от 24 юни 2008 г.  — Cerafogli и Paolo Poloni/ЕЦБ (Публична служба — Персонал на ЕЦБ — Заплата — Метод за изчисляване на годишното адаптиране на заплатите — Изпълнение на решение на общностния съд — Потвърждаващ акт — Недопустимост)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/68

         Решение на Съда на публичната служба (Пленум) от 24 юни 2008 г. — Cerafogli и Paolo Poloni/ЕЦБ
   (Дело F-116/05) (1)

   (Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Заплата - Метод за изчисляване на годишното адаптиране на заплатите - Изпълнение на решение на общностния съд - Потвърждаващ акт - Недопустимост)
   (2008/C 209/123)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподатели: Maria Concetta Cerafogli и Paolo Poloni (Франкфурт на Майн, Германия), (представители: адв. G. Vandersanden и адв. L. Levi, avocats)

      Ответник: Европейската централна банка (представители: F. Malfrère и K. Sugar, подпомагани от адв. H.-G. Kamann, avocat)
   Предмет
   От една страна, отмяна на извлеченията от платежни ведомости на жалбоподателите за месец юли 2001 г., издадени от Европейската централна банка през май 2005 г. в изпълнение на решение на Първоинстанционния съд от 20 ноември 2003 г., постановено по дело T-63/02, Cerafogli и Poloni/ЕЦБ, както и от друга страна, искане за обезщетение
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 48, 25.2.2005 г. (делото първоначално е заведено в Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер T-431/05 и е препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.).


title: Дело T-393/09: Жалба, подадена на 2 октомври 2009 г. — NEC Display Solutions Europe/СХВП — Nokia (NaViKey)

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/26

         Жалба, подадена на 2 октомври 2009 г. — NEC Display Solutions Europe/СХВП — Nokia (NaViKey)
   (Дело T-393/09)
   2009/C 297/38
   Език, на който е подадена жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: NEC Display Solutions Europe GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: P. Munzinger, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Nokia Corp. (Хелзинки, Финландия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 16 юни 2009 г. по преписка R 1143/2008-2

               —

               да се отхвърли възражението, подадено от другата страна в производството пред апелативния състав, срещу регистрацията на разглежданата марка на Общността;

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително и тези, направени пред апелативния състав; и

               —

               да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски, включително и тези направени от жалбоподателя пред апелативния състав, ако тя стане встъпила страна по това дело.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „NaViKey“ за стоки в клас 9

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация като марка на Общността на словната марка „NAVI“ за стоки и услуги в класове 9 и 38; регистрация като финландска марка на словната марка „NAVI“ за стоки в клас 9

      Решение на отдела по споровете: Уважава изцяло възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав: (i) е допуснал грешка при определянето на съответните потребители, чието възприемане трябва да бъде взето предвид; (ii) е допуснал грешка при преценяването на приликата между разглежданите марки и обхванатите стоки; и (iii) не е взел предвид, че другата страна в производството пред апелативния състав не може да забрани използването на по-късните марки, които съдържат елемента „NAVI“, поради липсата на самия или на ниска степен на отличителен характер и следователно не може да се позове на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, за да иска да се отхвърли заявката на съответната марка на Общността; нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009, тъй като апелативният състав не е посочил причините за неговата констатация, че е налице вероятност от объркване между разглежданите марки.


title: Дело T-260/09 P: Решение на Общия съд от 10 ноември 2010 г. — СХВП/Simões Dos Santos (Обжалване — Насрещна жалба — Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 2003 — Зануляване и ново изчисляване на броя на събраните точки за заслуги — Изпълнение на решение на Общия съд — Сила на пресъдено нещо — Нормативна основа — Забрана за прилагане с обратна сила — Оправдани правни очаквания — Имуществени вреди — Пропусната възможност за повишаване — Неимуществена вреда)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/24

         Решение на Общия съд от 10 ноември 2010 г. — СХВП/Simões Dos Santos
   (Дело T-260/09 P) (1)

   (Обжалване - Насрещна жалба - Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2003 - Зануляване и ново изчисляване на броя на събраните точки за заслуги - Изпълнение на решение на Общия съд - Сила на пресъдено нещо - Нормативна основа - Забрана за прилагане с обратна сила - Оправдани правни очаквания - Имуществени вреди - Пропусната възможност за повишаване - Неимуществена вреда)
   2011/C 13/47
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: I. de Medrano Caballero, подпомаган от D. Waelbroeck, avocat)

      Друга страна в производството: Manuel Simões Dos Santos (Аликанте, Испания) (представител: A. Creus Carreras, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 5 май 2009 г. по дело Simões Dos Santos/СХВП (F-27/08, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяна на посоченото решение.

      Диспозитив

               1.

               Отменя точки 2—5 от диспозитива на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 5 май 2009 г. по дело Simões Dos Santos/СХВП (F-27/08, все още непубликувано в Сборника).

               2.

               Отхвърля жалбата и насрещната жалба в останалата им част.

               3.

               Връща делото за ново разглеждане от Съда на публичната служба.

               4.

               Общият съд не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 220, 12.9.2009 г.


title: Дело C-14/16: Решение на Съда (първи състав) от 8 март 2017 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Société Euro Park Service, правоприемник на правата и задълженията на дружеството Cairnbulg Nanteuil/Ministre des finances et des comptes publics (Преюдициално запитване — Пряко данъчно облагане — Дружества от различни държави членки — Обща система за данъчно облагане — Сливане чрез придобиване — Предварително одобрение от данъчната администрация — Директива 90/434/ЕИО — Член 11, параграф 1, буква а) — Данъчна измама или отклонение от данъчно облагане — Свобода на установяване)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/11

         Решение на Съда (първи състав) от 8 март 2017 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Société Euro Park Service, правоприемник на правата и задълженията на дружеството Cairnbulg Nanteuil/Ministre des finances et des comptes publics
   (Дело C-14/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пряко данъчно облагане - Дружества от различни държави членки - Обща система за данъчно облагане - Сливане чрез придобиване - Предварително одобрение от данъчната администрация - Директива 90/434/ЕИО - Член 11, параграф 1, буква а) - Данъчна измама или отклонение от данъчно облагане - Свобода на установяване))
   (2017/C 144/15)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Société Euro Park Service, правоприемник на правата и задълженията на дружеството Cairnbulg Nanteuil

      Ответник: Ministre des finances et des comptes publics

      Диспозитив

               1)

               Доколкото член 11, параграф 1, буква а) от Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки, не извършва изчерпателна хармонизация, правото на Съюза позволява да се преценява съвместимостта на национално законодателство като разглежданото по главното производство с първичното право, при положение че това законодателство е било прието, за да се транспонира във вътрешното право възможността, предоставена в тази разпоредба.

               2)

               Член 49 ДФЕС и член 11, параграф 1, буква a) от Директива 90/434 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство като разглежданото по главното производство, което, в случай на операция на трансгранично сливане, поставя предоставянето на данъчни предимства, приложими за такава операция по силата на тази директива, в конкретния случай отложено данъчно облагане на капиталовите печалби, свързани с активите, прехвърлени на дружество, установено в друга държава членка, от учредено по френското право дружество, в зависимост от процедура по предоставяне на предварително одобрение, в рамките на която данъчнозадълженото лице, за да получи това одобрение, трябва да докаже, че съответната операция се основава на търговски съображения, че нейната основна цел или една от основните ѝ цели не е извършването на данъчна измама или отклонението от данъчно облагане и че условията на операцията позволяват да се осигури бъдещото облагане на капиталовите печалби, чието данъчно облагане е отложено, докато в случай на операция на вътрешно сливане подобно отложено облагане се предоставя, без данъчнозадълженото лице да бъде длъжно да провежда такава процедура.

      (1)  ОВ C 106, 21.3.2016 г.


title: Дело T-620/15: Жалба, подадена на 9 ноември 2015 г. — Orthema Service/СХВП (Gehen wie auf Wolken)

text:
               11.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/32

         Жалба, подадена на 9 ноември 2015 г. — Orthema Service/СХВП (Gehen wie auf Wolken)
   (Дело T-620/15)
   (2016/C 007/43)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Orthema Service GmbH (Роткройц, Швейцария) (представител: M. Gail, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: словна марка на Общността „Gehen wie auf Wolken“ — заявка за регистрация № 13 121 868

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 септември 2015 г. по преписка R 404/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-140/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesverwaltungsgericht (Германия), на 12 март 2007 г. — Hecht-Pharma GmbH/Staatliches Gewerbeaufsichtsamts Lüneburg

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/15

         Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesverwaltungsgericht (Германия), на 12 март 2007 г. — Hecht-Pharma GmbH/Staatliches Gewerbeaufsichtsamts Lüneburg
   (Дело C-140/07)
   (2007/C 117/23)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesverwaltungsgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: Hecht-Pharma GmbH.

      Ответник: Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg

      Beteiligte:Представляващата интересите на Федералната Република към Bundesverwaltungsgericht
   Преюдициални въпроси

               1)

               Означава ли отнасящата се до случаите на съмнение разпоредба на член 2, параграф 2 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (1), изменена с Директива 2004/27/EО на Европейския Парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. за изменение на Директива 2001/83/EО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (2), че Директива 2001/83/ЕО следва да се прилага по отношение на продукт, който може да бъде класифициран като лекарствен продукт, чиито лекарствени свойства обаче не са категорично установени? Каква степен на вероятност и съответно каква степен на установяване на фактите е необходима според случая, за да се обоснове прилагането на Директива 2001/83/ЕО?

               2)

               Може ли продукт, който не лекарствен продукт с представителни цели1 да бъде разглеждан като лекарствен продукт с функционално действие по смисъла на член 1 параграф 2 от Директива 2001/83/ЕО, измененена с Директива 2004/27/ЕО поради съставна част [съставка], която при определена дозировка може да предизвика промяна на физиологичните функции, чиято дозировка в подлежащия на оценка продукт, при правилна употреба, обаче е несъществена. Следва ли този въпрос да се отнесе към характеристиката „фармакологично действие “или към характеристиката „промяна на физиологичните функции на хората“?

               3)

               Съгласно определеното с Директива 2004/27/ЕО ново съдържание на понятието за лекарствен продукт, все още ли са от значение, при класификацията като лекарствен продукт, признатите в практиката на Съда на Европейските общности като характеристики, които са релевантни наред с фармакологичните свойства, „начини на употребата му и обхвата на разпространението и популярността му сред потребителите и опасностите, до които може да доведе употребата му “(Решение от 9 юни 2005 г. — Дело С-211/03 — Recueil I-5141, 5217, точка 51)?

      (1)  ОВ L 311, стр. 67.

      (2)  ОВ L 136, стр. 34.


title: Дело T-468/09: Жалба, подадена на 24 ноември 2009 г. — JSK International Architekten und Ingenieure/ЕЦБ

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/61

         Жалба, подадена на 24 ноември 2009 г. — JSK International Architekten und Ingenieure/ЕЦБ
   (Дело T-468/09)
   2010/C 24/108
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: JSK International Architekten und Ingenieure GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: J. Steiff и K. Heuvels, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на ЕЦБ от 6 август 2009 г. за възлагане на обществена поръчка и решението на Органа за преразглеждане на обществени поръчки на ЕЦБ от 14 септември 2009 г. за отхвърляне на жалбата;

               —

               да се установи, че в резултат на отмяната на решението за възлагане на обществена поръчка, обществената поръчка следва да се възложи на жалбоподателя и при условията на евентуалност, да се възобнови процедурата по възлагане на обществената поръчка от момента на отправяне на поканата за подаване на оферта, като в нея се включи и JSK, и при условията на последваща евентуалност, да се възобнови процедурата от самото начало;

               —

               при условията на последваща евентуалност — само ако първото и второто искане бъдат отхвърлени — да се присъди на жалбоподателя обезщетение за вреди в размер на положителния интерес (пропуснатите ползи) — които понастоящем се оценяват на 900 000 EUR, и при условията на евентуалност, в размер на негативния интерес (разходи за изготвяне на офертата), които понастоящем се оценяват на 80 000 EUR;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски и необходимите извънсъдебни разходи (адвокатски хонорари и такси), направени от жалбоподателя за целите на съдебното производство и

               —

               да се гарантира пълен достъп на жалбоподателя до преписката, който до момента му е бил отказван.

      Правни основания и основни доводи

   При разглеждане на исканията на жалбоподателя е видно, че той, от една страна, оспорва решението на ЕЦБ от 6 август 2009 г. за възлагане на обществена поръчка, с което се отхвърля неговата оферта, отправена в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка за координиране и ръководство на строителните работи за новата сграда на ЕЦБ във Франкфурт на Майн (специалист с контролни функции в строителството T109) и от друга страна, оспорва решението на Органа за преразглеждане на обществени поръчки на ЕЦБ от 14 септември 2009 г., с което се отхвърля жалбата, подадена срещу посоченото решение. При условията на евентуалност, жалбоподателят иска обезщетение за претърпяната от него вреда.
   В подкрепа на жалбата си, на първо място, жалбоподателят изтъква, че решението за възлагане на обществена поръчка е погрешно поради съществуването на конфликт на интереси. В това отношение той твърди, че е налице нарушение на принципа на добрата администрация по смисъла на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
   На второ място, жалбоподателят поддържа, че неразглеждането на офертата му е свързано с грешки при прилагане на правото и оспорва обстоятелството, че тази оферта е била изключена поради нейния неизчерпателен характер и по-ниското ѝ качество.
   Накрая, жалбоподателят изтъква процесуални нарушения, свързани с прозрачността и със съдебната защита, както и нарушение на правото на достъп до преписката.