title: Дело T-412/18: Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — mobile.de/EUIPO — Дружуство с ограничена отговорност „Резон“ (mobile.ro) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „mobile.ro“ — По-ранна национална фигуративна марка „mobile“ — Реално използване на по-ранната марка — Член 18 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/53

      Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — mobile.de/EUIPO — Дружуство с ограничена отговорност „Резон“ (mobile.ro)
      (Дело T-412/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „mobile.ro“ - По-ранна национална фигуративна марка „mobile“ - Реално използване на по-ранната марка - Член 18 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001)
      (2019/C 305/63)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: mobile.de GmbH (Драйлинден, Германия) (представител: T. Lührig, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Дружество с ограничена отговорност „Резон“ (София, България) (представители: M. Йорданова-Харизанова и В. Григорова, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 29 март 2018 г. (преписка R 111/2015-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Дружество с ограничена отговорност „Резон“ и mobile.de

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбатаé.

                  2)

                     mobile.de GmbH понася наред с направените от него съдебни разноски и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), както и на Дружество с ограничена отговорност „Резон“.

         (1)  ОВ C 294, 20.8.2018 г.


title: Дело T-467/18: Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Audimas/EUIPO — Audi (AUDIMAS) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Посочваща Европейския съюз международна регистрация — Фигуративна марка „AUDIMAS“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „AUDI“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/53

      Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Audimas/EUIPO — Audi (AUDIMAS)
      (Дело T-467/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Посочваща Европейския съюз международна регистрация - Фигуративна марка „AUDIMAS“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „AUDI“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 305/64)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Audimas AB (Kaunas, Литва) (представител: G. Domkutė-Lukauskienė, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: D. Walicka)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 22 май 2018 г. (преписка R 2425/2017-2) относно производство по възражение със страни Audi и Audimas

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Audimas AB да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 341, 24.9.2018 г.


title: Дело T-472/19: Жалба, подадена на 9 юли 2019 г. — BASF/Комисия

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/56

      Жалба, подадена на 9 юли 2019 г. — BASF/Комисия
      (Дело T-472/19)
      (2019/C 305/67)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: BASF AS (Осло, Норвегия) (представители: E. Wright, Barrister-at-law, A. Rusanov и H. Boland, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло в частта, засягаща жалбоподателя, Решение за изпълнение C(2019) 4336 окончателен от 6 юни 2019 година на Комисията относно разрешенията за търговия на лекарствени продукти за хуманна употреба, съдържащи „омега-3-киселинни-етил естери“ с перорално приложение във вторична профилактика след инфаркт на миокарда, в рамките на член 31 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: обжалваното решение няма валидно правно основание.

                              —

                              Жалбоподателят твърди, че като е приела обжалваното решение, Европейската комисия не е спазила и изпълнила задълженията, наложени на институцията с член 116 от Директива 2001/83/ЕО; (1)

                              —

                              По-конкретно, жалбоподателят заявява, че ответникът не е доказал, че лекарственият продукт Omacor е вреден, няма терапевтично действие, че съотношението риск-полза не е благоприятно, или че неговият качествен и количествен състав не е този, който е обявен;

                              —

                              Той твърди по-нататък, че обжалваното решение нарушава принципа, установен в практиката на Съда, че благоприятното съотношение риск-полза и действието на Omacor се презюмират и че Европейската комисия трябва да докаже, че наличните клинични данни оборват тази презумпция.

                  2.

                  Второ основание: с приемането на обжалваното решение ответникът е нарушил общия принцип на пропорционалност в правото на ЕС.

                              —

                              И тук отново жалбоподателят твърди, че ответникът не е доказал, че Omacor няма терапевтично действие или че съотношението риск-полза при Omacor вече не е благоприятно. Освен това той поддържа, че обжалваното решение явно нарушава принципа на пропорционалност;

                              —

                              Дори ако, quod non, е имало основателни съмнения във връзка с действието или съотношението риск-полза при Omacor, ответникът е бил длъжен да разгледа мерки в отговор, които да са по-малко ограничителни от обжалваното решение.

         (1)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).


title: Дело T-481/19: Жалба, подадена на 8 юли 2019 г. — Portigon/SRB

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/59

      Жалба, подадена на 8 юли 2019 г. — Portigon/SRB
      (Дело T-481/19)
      (2019/C 305/70)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Portigon AG (Дюселдорф, Германия) (представители: Rechtsanwälte D. Bliesener, V. Jungkind и F. Geber)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ответника от 16 април 2019 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2019 г. (SRB/ES/SRF/2019/10), доколкото решението засяга жалбоподателя

                  —

                  да спре производството на основание член 69, букви в) и г) от Процедурния правилник на Общия съд до издаването на окончателно решение по дела T-365/16, T-420/17 и T-413/18 или приключването им по друг начин,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага осем основания.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 70, параграф 2, алинеи първа—трета от Регламент (ЕС) № 806/2014 (1) във връзка с член 8, параграф 1, буква г) от Регламент за изпълнение (ЕС) № 2015/81 (2), член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС (3), член 114 от ДФЕС

                              —

                              Ответникът неправилно наложил на жалбоподателя задължение за вноска във фонда, тъй като Регламент (ЕС) № 806/2014 и Директива 2014/59/ЕС не предвиждали задължение за вноски за институция в процес на преструктуриране. Член 114 от ДФЕС забранявал събиране на вноски от институции като жалбоподателя.

                              —

                              Поради липсата на връзка с вътрешния пазар, законодателят не е имал право да основава задължението за плащане на вноски на член 114 от ДФЕС. Хармонизираните правила, които уреждат вноските в целия ЕС, нито улесняват упражняването на основните свободи, нито отстраняват съществени нарушения на конкуренцията по отношение на институции, които се оттеглят от пазара.

                              —

                              Ответникът неправилно наложил на жалбоподателя задължение за вноска във фонда, тъй като институцията нямала рискови експозиции, преструктурирането съгласно Регламент (ЕС) № 806/2014 било изключено и институцията нямала никакво значение за стабилността на финансовата система.

                              —

                              От 2012 г. жалбоподателят не осъществявал нови дейности и на основание решение за помощ на Европейската комисия бил в процес на преструктуриране. Той държал по-голямата част от своите оставащи задължения на доверително управление за сметка на друг титуляр.

                              —

                              Делегиран регламент (ЕС) № 2015/63 (4) не бил в съответствие с член 114 от ДФЕС, както и с член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС във връзка със съществените правила за изчисляване на вноските (член 290, параграф 1, второ изречение от ДФЕС).

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), тъй като методологията за изчисляване не позволявала пълно излагане на мотиви за обжалваното решение. Изчислението било неприложимо, доколкото се основавало на Делегиран регламент (ЕС) 2015/63.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на членове 16 и 20 от Хартата, тъй като предвид особеното положение на жалбоподателя обжалваното решение нарушавало общия принцип на равно третиране. Освен това обжалваното решение съставлявало непропорционално посегателство срещу свободата на стопанска инициатива на жалбоподателя.

                  4.

                  Четвърто основание (при условията на евентуалност): нарушение на член 70, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 806/2014 във връзка с член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС, тъй като при изчисляване на размера на вноската ответникът би трябвало да приспадне безрисковите задължения от сумата на релевантните за определянето на вноската задължения

                  5.

                  Пето основание (при условията на евентуалност): нарушение на чл. 70, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 806/2014 във връзка с член 5,параграфи 3 и 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63, тъй като ответникът изчислил незаконосъобразно размера на вноската на жалбоподателя въз основа на брутната стойност на договорите за деривати.

                  6.

                  Шесто основание (при условията на евентуалност): нарушение на член 70, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 806/2014 във връзка с член 6, параграф 8, буква a) от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63, тъй като ответникът незаконосъобразно третирал жалбоподателя като институция в процес на оздравяване.

                  7.

                  Седмо основание: нарушение на член 41, параграфи 1 и 2, буква а) от Хартата, тъй като ответникът е трябвало да изслуша жалбоподателя, преди да приеме обжалваното решение.

                  8.

                  Осмо основание: нарушение на член 41, параграфи 1 и 2, буква в) от Хартата и член 296, параграф 2 от ДФЕС, тъй като ответникът не е изложил достатъчно мотиви в обжалваното решение.

         (1)  Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/81 на Съвета от 19 декември 2014 година за определяне на еднообразни условия за прилагане на Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране (ОВ L 15, 2015 г., стр. 1).

         (3)  Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 2014 г., стр. 190).

         (4)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).


title: Дело T-510/19: Жалба, подадена на 17 юли 2019 г. — Puma/EUIPO — Gemma Group (Изображение на скачащо животно)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/61

      Жалба, подадена на 17 юли 2019 г. — Puma/EUIPO — Gemma Group (Изображение на скачащо животно)
      (Дело T-510/19)
      (2019/C 328/70)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Puma SE (Херцогенаурах, Германия) (представител: P. González-Bueno Catalán de Ocón, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Gemma Group Srl (Черазоло Ауза, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща скачащо животно — заявка за регистрация № 11 573 474

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 30 април 2019 г. по преписка R 2057/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и GEMMA GROUP S.r.l. да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-487/19: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 26 юни 2019 г. — W.Ż.

text:
               7.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/4

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 26 юни 2019 г. — W.Ż.
      (Дело C-487/19)
      (2019/C 337/04)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: W.Ż.

         В присъствието на: Prokurator Generalny, правоприемник на Prokuratura Krajowa, и Rzecznik Praw Obywatelskich

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 2, член 6, параграфи 1 и 3 и член 19, параграф 1, втора алинея от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не е „независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон“ по смисъла на правото на Европейския съюз съдът в състав от един съдия, който е лице, назначено на съдийска длъжност в грубо нарушение на правната уредба на държавата членка за назначаване на съдии, изразяващо се по-специално в назначаването на това лице на съдийска длъжност въпреки предходното обжалване пред компетентния национален съд (Naczelny Sąd Administracyjny [Върховен административен съд]) на решението на националния орган (Krajowa Rada Sądownictwa [Национален съдебен съвет]), съдържащо предложението за неговото назначаване на съдийска длъжност, въпреки спирането на изпълнението на това решение в съответствие с националното право и въпреки, че производството пред компетентния национален съд (Върховен административен съд) не е приключило преди връчването на акта за назначаване?


title: Дело C-508/19: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 3 юли 2019 г. — M.F./J.M.

text:
               7.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/6

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 3 юли 2019 г. — M.F./J.M.
      (Дело C-508/19)
      (2019/C 337/07)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Ищец: M.F.

         Ответник: J.M.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея, член 2, член 4, параграф 3 и член 6, параграф 3 ДЕС във връзка с член 47 от Хартата на основните права и член 267, трета алинея ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че в производство по установяване на несъществуването на служебно правоотношение съдът, действащ като последна инстанция в държава членка, може да констатира, че не е съдия лицето, на което е връчен акт за назначаване на съдийска длъжност в същия съд, издаден въз основа на разпоредби, нарушаващи принципа на ефективна съдебна защита, или по несъвместим с този принцип начин, ако разглеждането на тези въпроси по съдебен ред преди връчването на посочения акт умишлено е направено невъзможно?

                  2)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея, член 2, член 4, параграф 3 ДЕС и член 47 от Хартата на основните права във връзка с член 267 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че принципът на ефективна съдебна защита е нарушен, ако връчването на акта за назначаване на съдийска длъжност е станало след отправянето от националната юрисдикция на преюдициално запитване относно тълкуването на правото на Съюза, от отговора на което зависи преценката на съвместимостта на националните разпоредби, чието прилагане е направило възможно връчването на посочения акт, с правото на Съюза?

                  3)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея, член 2, член 4, параграф 3, член 6, параграф 3 ДЕС и член 47 от Хартата на основните права да се тълкуват в смисъл че принципът на ефективна съдебна защита е нарушен поради неосигуряване на право на достъп до съд, ако връчването на акта за назначаване на съдийска длъжност в съд на държава членка е станало вследствие на процедура по назначаване, проведена при грубо нарушаване на правилата от правото на тази държава за назначаване на съдии?

                  4)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея, член 2, член 4, параграф 3 ДЕС и член 47 от Хартата на основните права във връзка с член 267, трета алинея ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че принципът на ефективна съдебна защита се нарушава със създаването от националния законодател в съда, действащ като последна инстанция в държавата членка, на организационна единица, която не е съд по смисъла на правото на Съюза?

                  5)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея, член 2, член 4, параграф 3 ДЕС и член 47 от Хартата на основните права във връзка с член 267, трета алинея ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че по съществуването на служебно правоотношение и статута на съдия на лице, на което е връчен акт за назначаване на съдийска длъжност в съда, действащ като последна инстанция в държава членка, не може да се произнесе компетентна по националното право организационна единица в този съд, в която е назначено това лице, която е сформирана само от лица, чиито актове за назначаване са засегнати от пороците, посочени във втория, третия и четвъртия въпрос, и която поради тези причини не е съд по смисъла на правото на Съюза, а това може да направи друга организационна единица в този съд, отговаряща на изискванията на правото на Съюза за съд?


title: Дело C-566/19: Преюдициално запитване от Cour d’appel (Люксембург), постъпило на 25 юли 2019 г. — Parquet général du Grand-Duché de Luxembourg/JR

text:
               7.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/8

      Преюдициално запитване от Cour d’appel (Люксембург), постъпило на 25 юли 2019 г. — Parquet général du Grand-Duché de Luxembourg/JR
      (Дело C-566/19)
      (2019/C 337/09)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d’appel

         Страни в главното производство

         Молител: Parquet général du Grand-Duché de Luxembourg

         Ответник: JR

         Преюдициален въпрос

      Може ли френската прокурорска служба към съда, провеждащ разследването или наказателното производство, която съгласно френското законодателство е компетентна да издава европейски заповеди за арест във Франция, да се счита за издаващ съдебен орган съгласно самостоятелното значение на това понятие, съдържащо се в член 6 параграф 1 от Рамково решение №o2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 г., в хипотезата, в която при положение, че би следвало да упражнява контрол за спазването на условията, необходими за издаване на европейска заповед за арест, и да проверява дали заповедта има пропорционален характер с оглед на обстоятелствата по наказателната преписка, тази прокуратура в същото време е органът, на който е възложено наказателното преследване по същото дело?


title: Дело T-540/19: Жалба, подадена на 30 юли 2019 г. — Sharif/Съвет

text:
               7.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/9

      Жалба, подадена на 30 юли 2019 г. — Sharif/Съвет
      (Дело T-540/19)
      (2019/C 337/10)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Ammar Sharif (Дамаск, Сирия) (представители: J.-P. Buyle и L. Cloquet, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2019/806 на Съвета от 17 май 2019 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия, в частта, засягаща жалбоподателя;

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/798 на Съвета от 17 май 2019 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия в частта, засягаща жалбоподателя;

                  —

                  да осъди Съвета да понесе всички разходи и разноски по производството, включително направените от жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: явна грешка в преценката на фактите. Жалбоподателят счита, че Съветът е допуснал явна грешка в преценката, като е обосновал приетите спрямо него мерки с мотива, че той бил „влиятелен бизнесмен, извършващ дейността си в Сирия“ по смисъла на член 27, параграф 2, буква a) и член 28, параграф 2, буква a) от Решение 2013/255/ОВППС. Той оспорва тази квалификация на „влиятелен бизнесмен“ и оборимата презумпция за връзка със сирийския режим, която произтича от обжалваните актове. Жалбоподателят твърди, че не поддържа никаква връзка със сирийския режим.
                  По-нататък, в съответствие с член 27, параграф 3 и член 28, параграф 3 от Решение 2013/255/ОВППС, жалбоподателят оборва оборимата презумпция, предвидена в член 27, параграф 2, буква a) и член 28, параграф 2, буква a) от това решение, като доказва спонтанно, че не е (i) или вече не е свързан със сирийския режим, (ii) че не упражнява влияние върху същия и (iii) че не създава реален риск от заобикаляне на ограничителните мерки, приети от Съвета с оглед на положението в Сирия.
                  Според жалбоподателя, като не е взел предвид оборването на тази презумпция, Съветът продължава да е в явна грешка в преценката на фактите.

                  2.

                  Второ основание: несъразмерно нарушение на правото на собственост и на правото да се упражнява професионална дейност. Жалбоподателят счита, че с приетите санкции Съветът неизбежно е засегнал неговото право на собственост, както и неговото право да упражнява професионалната си дейност, в нарушение на първия допълнителен протокол към Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи. Според жалбоподателя не може да му се пречи да се ползва мирно от имуществото си и от икономическата си свобода, което е причината, поради която обжалваните мерки трябва да бъдат отменени в частта им, която го засяга.


title: Дело C-68/19 P: Жалба, подадена на 29 януари 2019 г. от Camomilla Srl срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 13 ноември 2018 г. по дело T-44/17 — Camomilla/EUIPO - CMT (CAMOMILLA)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/3

      Жалба, подадена на 29 януари 2019 г. от Camomilla Srl срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 13 ноември 2018 г. по дело T-44/17 — Camomilla/EUIPO - CMT (CAMOMILLA)
      (Дело C-68/19 P)
      (2019/C 363/05)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Camomilla Srl (представители: M. Mussi, H.G. Chiappetta, avvocati)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), CMT Compagnia manifatture tessili Srl
      С определение от 11 септември 2019 г. Съдът (шести състав) отхвърли жалбата частично като явно недопустима и частично — като явно неоснователна, и осъди Camomilla Srl да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-98/19 P: Жалба, подадена на 7 февруари 2019 г. от Comprojecto-Projetos e Construções, Lda, и др. срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 13 декември 2018 г. по дело T-493/18, Comprojecto-Projetos e Construções и др./Португалия

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/3

      Жалба, подадена на 7 февруари 2019 г. от Comprojecto-Projetos e Construções, Lda, и др. срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 13 декември 2018 г. по дело T-493/18, Comprojecto-Projetos e Construções и др./Португалия
      (Дело C-98/19 P)
      (2019/C 363/06)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Жалбоподатели: Comprojecto-Projetos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (представител: M. A. Ribeiro, advogado)

         Друга страна в производството: Португалска република
      С определение от 11 септември 2019 г. Съдът (шести състав) отхвърля жалбата отчасти като недопустима и отчасти като неоснователна.


title: Дело C-375/19 P: Жалба, подадена на 13 май 2019 г. от Wirecard Technologies GmbH срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 13 март 2019 г. по дело T-297/18 — Wirecard Technologies GmbH/EUIPO – Striatum Ventures

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/4

      Жалба, подадена на 13 май 2019 г. от Wirecard Technologies GmbH срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 13 март 2019 г. по дело T-297/18 — Wirecard Technologies GmbH/EUIPO – Striatum Ventures
      (Дело C-375/19 P)
      (2019/C 363/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Wirecard Technologies GmbH (представител: A. Bayer, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Striatum Ventures
      С определение от 10 септември 2019 г. Съдът (състав по допустимостта на жалбите) приема, че жалбата е недопустима.


title: Дело C-444/19 P: Жалба, подадена на 11 юни 2019 г. от Kiku GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 11 април 2019 г. по дело T-765/17, Kiku GmbH/Служба на Общността за сортовете растения (СОСР)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/4

      Жалба, подадена на 11 юни 2019 г. от Kiku GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 11 април 2019 г. по дело T-765/17, Kiku GmbH/Служба на Общността за сортовете растения (СОСР)
      (Дело C-444/19 P)
      (2019/C 363/08)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Kiku GmbH (представители: G. Würtenberger и R. Kunze, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Служба на Общността за сортовете растения, Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie
      С определение от 16 септември 2019 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-503/19: Преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Испания), постъпило на 2 юли 2019 г. — UQ/Subdelegación del Gobierno en Barcelona

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/4

      Преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Испания), постъпило на 2 юли 2019 г. — UQ/Subdelegación del Gobierno en Barcelona
      (Дело C-503/19)
      (2019/C 363/09)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UQ

         Ответник: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместимо ли е с член 6, параграф 1 и член 17 от Директива 2003/109 (1) тълкуване от страна на националните юрисдикции, съгласно което наличието на предходно осъждане от каквото и да e естество представлява достатъчно основание да бъде отказан достъп до статута на дългосрочно пребиваващ?

                  2)

                  Трябва ли националната юрисдикция, освен наличието на предходно осъждане, да вземе предвид и други фактори като тежестта и срока на наказанието, опасността, която молителят представлява за обществото, продължителността на законното му пребиваване и установените връзки с държавата, в която пребивава, извършвайки комплексна преценка на всички тези елементи?

                  3)

                  Трябва ли член 6, параграф 1 от Директивата да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която позволява да бъде отказано предоставянето на статута на дългосрочно пребиваващ по член 4 по причини, свързани с обществения ред или обществената сигурност, без да предвижда критериите за преценка, посочени в член 6, параграф 1 и член 17?

                  4)

                  Следва ли член 6, параграф 1 и член 17 от Директива 2003/109 да се тълкуват в смисъл, че съгласно практиката на Съда относно низходящия вертикален директен ефект на директивите националната юрисдикция разполага с правомощието и може да приложи пряко разпоредбите на член 6, параграф 1 и член 17, за да прецени наличието на предходно осъждане с оглед на тежестта на извършеното престъпление, срока на наложеното наказание и опасността, която молителят представлява?

                  5)

                  Следва ли правото на Съюза — по-специално правото на достъп до статут на дългосрочно пребиваващ, както и принципите на яснота, прозрачност и разбираемост — да се тълкува в смисъл, че не допуска тълкуване като това на испанските съдилища на членове 147—149 от Real Decreto 557/2011 (Кралски декрет 557/2011) и член 32 от Ley Orgánica 4/2000 (Устройствен закон 4/2000), съгласно което статут на дългосрочно пребиваващ може бъде отказан на основания, свързани с обществения ред и обществената сигурност, въпреки че посочените разпоредби не предвиждат ясно и прозрачно, че това са основания за отказ?

                  6)

                  Съвместими ли са с принципа на полезно действие на Директива 2003/109, и по-конкретно с член 6, параграф 1 от тази директива, национална правна уредба и нейното тълкуване от съдилищата, които затрудняват достъпа до статут на дългосрочно пребиваващ и насърчават предоставянето на статут на временно пребиваващ?

         (1)  Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225).


title: Дело C-504/19: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 2 юли 2019 г. — Banco de Portugal, Fondo de Resolución и Novo Banco S.A./VR

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/5

      Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 2 юли 2019 г. — Banco de Portugal, Fondo de Resolución и Novo Banco S.A./VR
      (Дело C-504/19)
      (2019/C 363/10)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Banco de Portugal, Fondo de Resolución и Novo Banco, S.A.

         Ответник: VR

         Преюдициален въпрос

      Съвместимо ли е с основното право на ефективни правни средства за защита по член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, с принципа на правовата държава по член 2 от Договора за Европейския съюз и с общия принцип на правната сигурност тълкуване на член 3, параграф 2 от Директива 2001/24/ЕО (1), съгласно което по висящите съдебни производства в други държави членки се признава действие, без допълнителни формалности, на решение на компетентния административен орган на държавата по произход, което изменя с обратно действие правната рамка, съществувала при образуването на производството, и което предполага невъзможност за изпълнение на съдебните решения, които не съответстват на това ново решение?

         (1)  Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 година относно оздравяването и ликвидацията на кредитни институции (ОВ L 125, 2001 г., стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 34).


title: Дело C-521/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 8 юли 2019 г. — CB/Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/6

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 8 юли 2019 г. — CB/Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia
      (Дело C-521/19)
      (2019/C 363/11)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CB

         Ответник: Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли с оглед на принципите на данъчен неутралитет, на забрана на данъчните измами и на злоупотребата с право и на забрана на неправомерното нарушаване на конкуренцията членове 73 и 78 от Директивата за ДДС (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба и съдебната практика за нейното тълкуване, съгласно които в случаите, когато данъчните органи установят наличието на укрити облагаеми сделки, за които не са издадени фактури, данъкът върху добавената стойност следва да се счита за включен в цената, уговорена от страните за тези сделки?
      Следователно възможно ли е в случаите на измама, при които сделката е укрита от данъчните органи, за целите на правилното установяване на задължения и на налагането на съответните санкции да се приеме, че платените и получените суми не включват ДДС (както може да се заключи от решенията на Съда на Европейския съюз от 28 юли 2016 г. (дело C-332/15, Astone) (2), от 5 октомври 2016 г. (дело C-576/15, Маринова) (3) и от 7 март 2018 г. (дело C-159/17, Dobre) (4))?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).

         (2)  Решение от 28 юли 2016 г., Astone (C-332/15, EU:C:2016:614).

         (3)  Решение от 5 октомври 2016 г., Мая Маринова (C-576/15, EU:C:2016:740).

         (4)  Решение от 7 март 2018 г., Dobre (C-159/17, EU:C:2018:161).


title: Дело C-524/19: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Nules (Испания), постъпило на 9 юли 2019 г. — Investcapital Ltd/FE

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/7

      Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Nules (Испания), постъпило на 9 юли 2019 г. — Investcapital Ltd/FE
      (Дело C-524/19)
      (2019/C 363/12)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Nules

         Страни в главното производство

         Молител: Investcapital Ltd

         Ответник: FE

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 7 от Регламент № 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година (1) да се тълкува в смисъл, че допуска при провеждана съгласно разпоредбите му процедура за европейска заповед за плащане съдът служебно да проверява за евентуалното наличие на неравноправни клаузи в договора, от който произтича задължението, в съответствие с член 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета относно неравноправните клаузи в потребителските договори (2), по-специално когато тази проверка налага националният съд предварително да прецени договора?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане (ОВ L 399, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 9, стр. 108).

         (2)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-568/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 25 юли 2019 г. — MO/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/7

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 25 юли 2019 г. — MO/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Дело C-568/19)
      (2019/C 363/13)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: MO

         Ответник: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Преюдициален въпрос

      Съвместимо ли е с практиката на Съда на Европейския съюз относно ограниченията на директния ефект на директивите тълкуването на решението му от 23 април 2015 г. (дело C-38/14, Zaizoune (1)), в смисъл че испанските административни и съдебни органи могат пряко да приложат Директива 2008/115/ЕО (2)
         в ущърб на гражданин на трета страна при оставяне без приложение и неприлагане на по-благоприятните национални разпоредби относно налагането на санкции, утежняване на административнонаказателната му отговорност и евентуално оставяне без приложение на принципа на законоустановеност на наказанието; и дали трябва несъвместимостта на испанската правна уредба с Директивата да се разреши не по този начин, а с изменение в правната уредба или с предвидените в правото на Съюза способи за налагане на задължение на държавата да транспонира правилно директивите?

         (1)  Решение от 23 април 2015 г., Zaizoune (C-38/14, EU:C:2015:260).

         (2)  Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, 2008 г., стр. 98).


title: Дело C-592/19: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona (Испания), постъпило на 2 август 2019 г. — SI/Subdelegación del Gobierno en Barcelona

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/8

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona (Испания), постъпило на 2 август 2019 г. — SI/Subdelegación del Gobierno en Barcelona
      (Дело C-592/19)
      (2019/C 363/14)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SI

         Ответник: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 4 и член 6, параграф 1 от Директива 2003/109/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че наличието на предходно осъждане от каквото и да e естество представлява достатъчно основание да бъде отказан достъп до статут на дългосрочно пребиваващ, без да е необходимо да се преценяват продължителността на пребиваването и съществуването на връзки с държавата на пребиваване?

         (1)  Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (OB L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225).


title: Дело C-598/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Испания), постъпило на 6 август 2019 г. — Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (CONACEE)/Diputación Foral de Guipúzcoa

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/9

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Испания), постъпило на 6 август 2019 г. — Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (CONACEE)/Diputación Foral de Guipúzcoa
      (Дело C-598/19)
      (2019/C 363/15)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (CONACEE)

         Ответник: Diputación Foral de Guipúzcoa

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 20 от Директива 2014/24/ЕС (1) за обществените поръчки да се тълкува в смисъл, че субективният обхват на предвиденото в него запазване не може да се определи по такъв начин, че от обхвата му да се изключат предприятия или икономически оператори, които отговарят на изискването най-малко 30 % от служителите им да са хора с увреждания и чиято цел или дейност е социалното и професионалното интегриране на тези хора, с налагането на допълнителни изисквания, свързани с учредяването, характера и целите на посочените субекти, тяхната дейност, инвестиции или от друг характер?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65)


title: Дело C-621/19: Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 20 август 2019 г. — Weindel Logistik Service SR spol. s r o./Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/9

      Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 20 август 2019 г. — Weindel Logistik Service SR spol. s r o./Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky
      (Дело C-621/19)
      (2019/C 363/16)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Weindel Logistik Service SR spol. s r.o.

         Ответник: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 167 и член 168, буква д) от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкуват в смисъл, че правото на приспадане на данъка върху добавената стойност, който данъчнозадълженото лице трябва да плати върху внесените стоки, се обуславя от правото на собственост върху внесените стоки или от правото на разпореждане с тези стоки като собственик?

                  2)

                  Трябва ли член 168, буква д) от Директива 2006/112/ЕО […] да се тълкува в смисъл, че правото на приспадане на данъка върху добавената стойност, който данъчнозадълженото лице трябва да плати върху внесените стоки, възниква само ако внесените стоки се използват за целите на облагаемите сделки на данъчнозадълженото лице под формата на продажба на тези стоки на националната територия, доставка в друга държава членка или износ в трета държава?

                  3)

                  При тези обстоятелства изпълнено ли е условието за пряка и непосредствена връзка между придобитите стоки и извършените доставки, и по-точно, възможно ли е в конкретния случай да се приложи традиционното тълкуване на правото на приспадане въз основа на пряка и непосредствена връзка между придобитите стоки и извършените доставки по отношение на разходи, които не са възникнали във връзка със стоките и следователно не могат да бъдат отразени в цената на извършената доставка?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-676/19 P: Жалба, подадена на 11 септември 2019 г. от Bruno Gollnisch срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 11 юли 2019 г. по дело T-95/18, Gollnisch/Парламент

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/12

      Жалба, подадена на 11 септември 2019 г. от Bruno Gollnisch срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 11 юли 2019 г. по дело T-95/18, Gollnisch/Парламент
      (Дело C-676/19 P)
      (2019/C 363/18)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Bruno Gollnisch (представител: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

         Други страни в производството: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на Общия съд от 11 юли 2019 г. (T-95/18);

                  —

                  делото да се върне на Общия съд;

                  —

                  на жалбоподателя да се присъдят съдебни разноски в размер на 12 500 EUR;

                  —

                  Парламентът да се осъди да заплати съдебните разноски.

            Жалбоподателят моли също така Съда, в случай, че допусне жалбата:

                  —

                  да разгледа спора по същество ако счете, че е достатъчно осведомен от материалите по делото;

                  —

                  да отмени решението на Бюрото на Европейския парламент от 23 октомври 2017 г.;

                  —

                  да уважи исканията на жалбоподателя в първоинстанционното производство;

                  —

                  да осъди Парламентът на заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  Първото основание е прилагане с обратна сила in defavorem на приетата впоследствие съдебна практика с оглед на обявяване на жалбата за недопустима
                  С оглед на отмяна на жалбата в решението си Общият съд е приложил с обратна сила — в ущърб на жалбоподателя и в противоречие с правото — практика на Съда, приета след подаване на жалбата, при положение, че последната е била изрично квалифицирана като допустима при по-ранното положение.

                  2.

                  Второто основание е отказ да се приложи член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи
                  Общият съд отхвърля приложимостта на тези два члена към настоящия спор, докато от член 52 от Хартата и от разясненията, които Съдът е дал във връзка с тези членове, следва, че те са релевантни.

                  3.

                  Третото основание е неправилно тълкуване на съдебната практика относно правото на изслушване
                  Общият съд неправилно се е позовал на решение на Съда, за да приеме, че жалбоподателят няма право да бъде изслушан устно, при положение, че посоченото съдебно решение се отнася само до встъпилите страни в конкретно странично производство, в което впрочем е допуснато устното изслушване.

                  4.

                  Четвъртото основание е противоречие на мотивите и нарушение на правото на защита
                  За да приеме за правомерно непредоставянето на жалбоподателя на документ в хода на спорното производство, Общият съд е приписал на този документ противоречиви характеристики, което води до нарушаване на правото на жалбоподателя на защита.


title: Дела T-313/15 и T-317/15: Определение на Общия съд от 5 септември 2019 г. — Италия/Комисия (Езиков режим – Обявления за конкурси на общо основание за назначаване на администратори – Избор на втори език измежду три езика – Регламент № 1 – Член 1г, параграф 1, член 27 и член 28, буква е) от Правилника за длъжностните лица – Принцип на недопускане на дискриминация – Пропорционалност – Явно основателна жалба)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/13

      Определение на Общия съд от 5 септември 2019 г. — Италия/Комисия
      (Дела T-313/15 и T-317/15) (1)

      (Езиков режим - Обявления за конкурси на общо основание за назначаване на администратори - Избор на втори език измежду три езика - Регламент № 1 - Член 1г, параграф 1, член 27 и член 28, буква е) от Правилника за длъжностните лица - Принцип на недопускане на дискриминация - Пропорционалност - Явно основателна жалба)
      (2019/C 363/19)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от P. Gentili, avvocato dello stato)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и G. Gattinara, впоследствие G. Gattinara, F. Simonetti и D. Milanowska)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: M. J. García-Valdecasas Dorrego)

         Предмет

      По дело T-313/15 искане на основание член 263 ДФЕС за отмяната на обявление за конкурс на общо основание EPSO/AD/301/15 за съставяне на списък на издържалите конкурса за назначаване на администратори (AD 5) (ОВ C 92 A, 2015 г., стр. 1) и по дело T-317/15 искане на основание член 263 ДФЕС за отмяната на обявление за конкурс на общо основание EPSO/AD/302/15 за съставяне на списък на издържалите конкурса за назначаване на администратори в областта на одита (AD 5) (ОВ C 99 A, 2015 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                     Съединява дела T-313/15 и T-317/15 за целите на настоящото определение.

                  2)

                     Отменя обявление за конкурс на общо основание EPSO/AD/301/15 за съставяне на списък на издържалите конкурса за назначаване на администратори (AD 5) и обявлението за конкурс на общо основание EPSO/AD/302/15 за съставяне на списък на издържалите конкурса за назначаване на администратори в областта на одита (AD 5).

                  3)

                     Европейската комисия понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Италианската република.

                  4)

                     Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 262, 10.8.2015 г.


title: Дело T-212/18: Определение на Общия съд от 6 септември 2019 г. — Romańska/Frontex (Публична служба – Договорно наети служители – Договор за неопределено време – Член 47, буква в), подточка i) от УРДС – Прекратяване – Основания за прекратяване – Прекъсване на връзките на доверие – Дискриминация и психически тормоз – Искане за обезщетение – Явна недопустимост)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/14

      Определение на Общия съд от 6 септември 2019 г. — Romańska/Frontex
      (Дело T-212/18) (1)

      (Публична служба - Договорно наети служители - Договор за неопределено време - Член 47, буква в), подточка i) от УРДС - Прекратяване - Основания за прекратяване - Прекъсване на връзките на доверие - Дискриминация и психически тормоз - Искане за обезщетение - Явна недопустимост)
      (2019/C 363/20)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Karolina Romańska (Варшава, Полша) (представител: A. Tetkowska, адвокат)

         Ответник: Европейска агенция за гранична и брегова охрана (представители: H. Caniard и S. Drew, подпомагани от J. Currall и G. Ostaszewski, адвокати)

         Предмет

      Искане по член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението от 14 юни 2017 г., с което изпълнителният директор на Frontex в качеството на орган, оправомощен да сключва договори, прекратява действието на договора на жалбоподателя, считано от изтичането на осеммесечен срок на предизвестие, и от друга страна, за поправяне на вредите, които жалбоподателят твърди, че са му нанесени поради дискриминацията и психическия тормоз, на които бил подложен от Frontex и чийто краен резултат било решението за уволнение

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-жа Karolina Romańska да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 200, 11.6.2018 г.


title: Дело T-575/18: Определение на Общия съд от 9 септември 2019 г. — Shore Capital International/EUIPO – Circle Imperium („The Inner Circle“) (Марка на Европейския съюз – Производство по възражение – Международна регистрация, посочваща Европейския съюз – Фигуративна марка „The Inner Circle“ – По-ранна словна марка на Европейския съюз „InnerCircle“ – Относително основание за отказ – Липса на сходство между услугите – Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 – Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/14

      Определение на Общия съд от 9 септември 2019 г. — Shore Capital International/EUIPO – Circle Imperium („The Inner Circle“)
      (Дело T-575/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка „The Inner Circle“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „InnerCircle“ - Относително основание за отказ - Липса на сходство между услугите - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
      (2019/C 363/21)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Shore Capital International Ltd (Берлин, Германия) (представители: O. Spieker, A. Schönfleisch и N. Willich, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: L. Rampini и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Circle Imperium BV (Амстердам, Нидерландия)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 7 юни 2018 г. (преписка R 1402/2017-1) относно производство по възражение между Shore Capital International и Circle Imperium

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Shore Capital International Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело T-762/18 R: Определение на председателя на Общия съд от 10 септември 2019 г. — Athanasiadou и Soulantikas/Комисия (Обезпечително производство – Финансови разпоредби (бюджет, финансова рамка, собствени ресурси, борба с измамите) – Принудително изпълнение – Искане за спиране на изпълнението – Допустимост – Липса на неотложност)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/15

      Определение на председателя на Общия съд от 10 септември 2019 г. — Athanasiadou и Soulantikas/Комисия
      (Дело T-762/18 R)
      (Обезпечително производство - Финансови разпоредби (бюджет, финансова рамка, собствени ресурси, борба с измамите) - Принудително изпълнение - Искане за спиране на изпълнението - Допустимост - Липса на неотложност)
      (2019/C 363/22)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Sofia Athanasiadou (Атина, Гърция), Konstantinos Soulantikas (Атина) (представител: M. Lappa, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Katsimerou и A. Kyratsou)

         Предмет

      Искане на основание член 299 ДФЕС за спиране на принудителното изпълнение на Решение C(2017) 5883 окончателен на Комисията от 22 август 2017 г., на разпореждането за плащане от 30 октомври 2018 г., което се намира долу в копието на изпълнителното основание, прието съгласно Решение C(2017) 5883 окончателен на Комисията от 22 август 2017 г., и на всеки друг свързан с изпълнението акт

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                     Г-жа Sofia Athanasiadou и г-н Konstantinos Soulantikas понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.


title: Дело T-209/19: Определение на Общия съд от 5 септември 2019 г. — Giorgio Armani/EUIPO – Invicta Watch Company of America (GLYCINE) (Марка на Европейския съюз – Производство по възражение – Оттегляне на заявката за регистрация – Липса на основание за произнасяне)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/16

      Определение на Общия съд от 5 септември 2019 г. — Giorgio Armani/EUIPO – Invicta Watch Company of America (GLYCINE)
      (Дело T-209/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за произнасяне)
      (2019/C 363/23)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Giorgio Armani SpA (Милано, Италия) (представители: J. Rether и M. Kinkeldey, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Invicta Watch Company of America, Inc. (Холивуд, Флорида, Съединени щати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 февруари 2019 г. (преписка R 578/2018-4), постановено в производство по възражение със страни Giorgio Armani и Invicta Watch Company of America, Inc.

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                     Осъжда Giorgio Armani SpA да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Дело T-388/19 R: Определение на председателя на Общия съд от 1 юли 2019 г. — Puigdemont i Casamajó и Comín i Oliveres/Парламент (Молба за постановяване на временни мерки – Европейски парламент – Проверка на пълномощията – Липса на fumus boni juris)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/16

      Определение на председателя на Общия съд от 1 юли 2019 г. — Puigdemont i Casamajó и Comín i Oliveres/Парламент
      (Дело T-388/19 R)
      (Молба за постановяване на временни мерки - Европейски парламент - Проверка на пълномощията - Липса на fumus boni juris)
      (2019/C 363/24)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Puigdemont i Casamajó (Ватерло, Белгия) и Comín i Oliveres (Ватерло) (представители: B. Bekaert, B. Emmerson, G. Boye и S. Bekaert, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент

         Предмет

      Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС, с която се цели, първо, спиране на изпълнението на различните решения на Европейския парламент, приети, за да се попречи на молителите да заемат мястото си в Парламента като избрани членове, и второ, задължаване на Парламента да приеме всички необходими мерки, включително признаване на привилегиите и имунитетите на молителите, за да стане възможно те да заемат мястото си в Парламента, считано от 2 юли 2019 г.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                     Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-514/19: Жалба, подадена на 18 юли 2019 г. — DI/ЕЦБ

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/18

      Жалба, подадена на 18 юли 2019 г. — DI/ЕЦБ
      (Дело T-514/19)
      (2019/C 363/26)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: DI (представител: L. Levi, адвокат)

         Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени решението на Изпълнителния съвет на ЕЦБ от 7 май 2019 г. за дисциплинарно уволнение без предизвестие;

                  —

                  да отмени решението на Изпълнителния съвет на ЕЦБ от 25 юни 2019 г., с което се отказва възобновяването на дисциплинарното производство след приключване на наказателното производство;

                  —

                  вследствие на това да разпореди пълното възстановяване на длъжност на жалбоподателя считано от 11 май 2019 г. с всички свързани със това финансови права, като се направи подходящо оповестяване с цел да се възстанови неговото добро име;

                  —

                  при всички случаи да разпореди обезщетяването на неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял, оценени ex aequo et bono на 20 000 EUR;

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е изведено от липсата на компетентност на автора на оспорваните мерки.

                  2.

                  Второто основание е изведено от нарушение на член 8.3.2 от Правилата за персонала на ЕЦБ. Той твърди, че дисциплинарното производство е било образувано, въпреки погасяването по давност.

                  3.

                  Третото основание е изведено от нарушение на принципа, според който дисциплинарното производство изчаква наказателното, както и на принципите на добра администрация и за полагане на грижа.

                  4.

                  Четвъртото основание е изведено от това, че Дисциплинарната комисия е превишила пределите на своите функции. Той твърди, че е бил нарушен член 8.3.7 Правилата за персонала на ЕЦБ, както и принципа на безпристрастност, закрепен в член 41 от Хартата на основните права на ЕС.

                  5.

                  Петото основание е изведено от явни грешки в преценката.

                  6.

                  Шестото основание е изведено от нарушение на презумпцията за невиновност. Той твърди, че член 48 от Хартата на основните права на ЕС е бил нарушен.

                  7.

                  Седмото основание е изведено от нарушение на принципа, че дисциплинарното производство трябва да се проведе в разумен срок и от нарушение на задължението за полагане на грижа.

                  8.

                  Осмото основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране.

                  9.

                  Деветото основание е изведено по същество от нарушение на принципа на пропорционалност.


title: Дело T-534/19: Жалба, подадена на 26 юли 2019 г. — TestBioTech/Комисия

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/19

      Жалба, подадена на 26 юли 2019 г. — TestBioTech/Комисия
      (Дело T-534/19)
      (2019/C 363/27)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: TestBioTech eV (Мюнхен, Германия) (представител: K. Smith QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 20 май 2019 г., с която тя отказва да отмени или измени Решение на Комисията за изпълнение 2018/2046 от 19 декември 2018 г. (1),

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата си.

                  1.

                  Първо основание: грешка при прилагане на правото, тъй като Комисията извършила своята оценка на въпросната царевица в съответствие с Регламент (ЕО) № 641/2004 на Комисията. (2)

                  2.

                  Второ основание: явна грешка в преценката.

                  3.

                  Трето основание: Комисията неправомерно не поискала специфичен за събитието план за наблюдение след пускането на пазара.

         (1)  Решение за изпълнение (ЕС) 2018/2046 на Комисията от 19 декември 2018 година за разрешаване на пускането на пазара на продукти, съдържащи, състоящи се или произведени от генетично модифицирана царевица MON 87427 × MON 89034 × 1507 × MON 88017 × 59122, и на генетично модифицирана царевица, комбинираща две, три или четири единични събития MON 87427, MON 89034, 1507, MON 88017 и 59122, и за отмяна на Решение 2011/366/ЕС (нотифицирано под номер С(2018) 8238) (ОВ L 327, 2018 г., стр. 70).

         (2)  Регламент (ЕО) № 641/2004 на Комисията от 6 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета относно заявлението за разрешение за нови генетично модифицирани храни и фуражи, нотификацията на съществуващи продукти, инцидентното или технически неизбежното наличие на генетично модифициран материал, който е бил предмет на оценяване на съществуващия риск и е получил благоприятно становище (ОВ L 102, 2004 г., стр. 14, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 43, стр. 366).


title: Дело T-569/19: Жалба, подадена на 15 август 2019 г. — AlzChem Group/Комисия

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/19

      Жалба, подадена на 15 август 2019 г. — AlzChem Group/Комисия
      (Дело T-569/19)
      (2019/C 363/28)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: AlzChem Group AG (Тростберг, Германия) (представители: A. Borsos и J. Guerrero Pérez, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима и основателна;

                  —

                  да отмени Решение C(2019)5602 на генералния секретар на Европейската комисия от 22 юли 2019 г., прието на основание член 4 от разпоредбите за прилагане на Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) в отговор на заявление № GESTDEM 2019/2311 и

                  —

                  да осъди Комисията да плати направените от жалбоподателя съдебни разноски

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата си.

                  1.

                  Първото основание е грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката относно прилагането на определени изключения от общото правило за предоставяне на достъп до документи в светлината на обстоятелствата в настоящия случай:

                              —

                              заявлението не се отнася до досие или свързан с разследване документ и следователно не засяга целите на дейности по разследване (член 4, параграф 2, трето тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001) или процеса на вземане на решение на Комисията (член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1049/2001);

                              —

                              заявлението не може да бъде отхвърлено на основание на защита на целите на дейности по разследване (член 4, параграф 2, трето тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001) или процеса на вземане на решение на Комисията (член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1049/2001);

                              —

                              заявлението не се отнася до информация или данни, съставляващи търговски интерес, който има нужда от защита (параграф 4, параграф 2, първо тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001);

                              —

                              в оспорваното решение изключенията от оповестяване се прилагат по дискриминационен начин с оглед на действията и поведението на Комисията в други подобни ситуации, което противоречи на правото на Съюза;

                              —

                              нито едно от изключенията от оповестяване не е приложимо поради наличието на по-висшия обществен интерес от оповестяване с оглед на това да се осигури ефективна съдебна защита (член 47 от Хартата на основните права).

                  2.

                  Второто основание е липса на мотиви относно отказа да се предостави достъп до документите в тяхната неповерителна версия, да се предостави частичен достъп или достъп на място в помещенията на Комисията съгласно член 4, параграф 6 и член 10 от Регламент (ЕО) № 1049/2001.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр.76).


title: Дело T-578/19: Жалба, подадена на 21 август 2019 г. — Sophia Group/Парламент

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/20

      Жалба, подадена на 21 август 2019 г. — Sophia Group/Парламент
      (Дело T-578/19)
      (2019/C 363/29)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Sophia Group (Saint-Josse-ten-Noode, Белгия) (представители: Y. Schneider и C.-H. de la Vallée Poussin, avocats)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за отмяна за допустима и основателна;

                  —

                  в резултат от това да отмени решението на Европейския парламент да възложи обществената поръчка по лот 1 с предмет предоставяне на услуги Buildings HelpDesk (обществена поръчка № 06A0010/2019/M011) на S.A. Computer Ressources International със седалище rue de l’Industrie, 11, 8399 Windhof, Luxembourg;

                  —

                  при условията на евентуалност да отмени:

                              —

                              решение на Парламента, чиято дата е неизвестна, за сключване на договор за възлагане на обществената поръчка по лот 1 с предмет предоставяне на услуги Buildings HelpDesk (обществена поръчка № 06A0010/2019/M011);

                              —

                              договора, сключен с избрания оферент относно лот 1 от обществената поръчка, който има за предмет предоставяне на услуги Buildings HelpDesk (обществена поръчка № 06A0010/2019/M011);

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати всички разноски в производството, включително обезщетение за воденото дело.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е нарушение на членове 160, 167 и на точки 16.3, 18.2 и 21.1 от приложение I към Регламент 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, превишаване на власт и явна грешка в преценката, нарушение на общите принципи на конкуренция, прозрачност, пропорционалност, равно третиране и недопускане на дискриминация в областта на обществените поръчки. В рамките на първото основание жалбоподателят счита, че някои от критериите, въз основа на които е избран съответният оферент, спадат към критериите за качествен подбор, а не към критериите за възлагане, при положение, че критериите за подбор са тясно свързани с преценката на кандидатите или на оферентите, а критериите за възлагане са тясно свързани с преценката на офертите и трябва да позволят да се установи коя е икономически най-изгодната оферта.

                  2.

                  Второто основание е нарушение на членове 160, 167 и на точка 18.2 от приложение I към Регламент 2018/1046, превишаване на власт и явна грешка в преценката, нарушение на общите принципи на конкуренция, прозрачност, пропорционалност, равно третиране и недопускане на дискриминация в областта на обществените поръчки, тъй като някои критерии за възлагане, въз основа на които е бил избран съответният оферент по лот 1, нямат връзка с предмета на поръчката и най-малкото са неясни и неточни, при положение, че критериите за възлагане трябва да позволяват установяването на икономически най-изгодната оферта, трябва да бъдат във връзка и да бъдат пропорционални на предмета на поръчката или на съответния лот от нея, да бъдат ясни и точни и не могат да предоставян безусловна свобода на избора при възлагане на поръчката.

                  3.

                  Третото основание е нарушение на членове 160, 167 и на точки 18.2 и 18.4 от приложение I към Регламент 2018/1046, превишаване на власт и явна грешка в преценката, нарушение на общите принципи на конкуренция, прозрачност, пропорционалност, равно третиране и недопускане на дискриминация в областта на обществените поръчки, тъй като сведенията, поискани от оферентите в спецификацията с цел обосноваване на техния технически и професионален капацитет да предоставят услугите в рамките на лот 1 не са свързани с предмета на обществената поръчка, не са пропорционални, а са неясни и неточни. Жалбоподателят посочва, че критериите за подбор трябва да бъдат свързани и пропорционални на предмета на поръчката, за да не водят до нарушаване на конкуренцията, и трябва да бъдат ясни и точни.

                  4.

                  Четвъртото основание е нарушение на член 296 ДФЕС, на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на член 170 и на точки 18.6, 30.2 и 31.1 от приложение I към Регламент 2018/1046, съществено процесуално нарушение, нарушение на общите принципи на правото на Съюза на прозрачност, конкуренция, равно третиране, на принципа на мотивиране на актовете на институциите на Европейския Съюз, превишаване на власт и нарушение на принципа на добра администрация. Тези нарушения са налице, тъй като оценяването на офертата на жалбоподателя и на тази на избрания оферент с оглед на деветте критерия за възлагане във връзка с качеството не е мотивирано и/или е придружено само от неясни и неточни коментари, при положение, че всяко решение за възлагане на обществена поръчка трябва да бъде мотивирано в степен, която е достатъчна, за да позволи на оферентите да разберат обективните, конкретни и точни причини, които обосновават всяка от оценките, дадени на различните оферти, и трябва да изложи преимуществата и недостатъците на всяка от представените оферти с оглед на критериите, посочени в спецификацията.


title: Дело T-585/19: Жалба, подадена на 23 август 2019 г. — EJ/ЕИБ

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/22

      Жалба, подадена на 23 август 2019 г. — EJ/ЕИБ
      (Дело T-585/19)
      (2019/C 363/30)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: EJ (представители: L. Levi и A. Blot, avocates)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

            вследствие на това:

                  —

                  да отмени решението от 16 февруари 2018 г., с което се ограничава до 18 месеца назад ползването на поемане на транспортните разходи, направени поради тежкото заболяване на дъщерята на жалбоподателката, и решението от 23 март 2018 г., с което се ограничава до 5 години назад ползването на двойната надбавка за дете на издръжка;

                  —

                  доколкото е необходимо, да отмени решението от 14 май 2019 г., с което се потвърждават тези решения;

                  —

                  да присъди обезщетение за така претърпените имуществени и неимуществени вреди;

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателката изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо: нарушение на член 2.2.3 от административните разпоредби и на член 1 от схемата за възстановяване на здравноосигурителната каса и явна грешка в преценката.

                  2.

                  Второ: нарушение на задължението за полагане на грижа и на принципа на добра администрация.
                  Жалбоподателката иска също осъждането на ответника да заплати двойната надбавка за дете на издръжка за периода от 1 септември 2007 г. до 31 май 2012 г., както и транспортните разходи, направени поради тежкото заболяване на дъщеря ѝ от 1 септември 2007 г. до 18 февруари 2018 г., като дължимите суми бъдат увеличени с лихва за забава, определена в размер на лихвения процент на Европейската централна банка, увеличен с 2 пункта. Накрая, жалбоподателката иска обезщетение за неимуществени вреди, изчислено на 2 000 EUR.


title: Дело T-586/19: Жалба, подадена на 26 август 2019 г. — PL/Комисия

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/23

      Жалба, подадена на 26 август 2019 г. — PL/Комисия
      (Дело T-586/19)
      (2019/C 363/31)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: PL (представител: J.-N. Louis, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 12 декември 2018 г. относно изготвянето на доклада за кариерното развитие на жалбоподателя за 2017 г.;

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си срещу решението на Комисията относно изготвянето на доклада за кариерното му развитие за 2017 г. жалбоподателят изтъква три основания.

                  1.

                  Първото основание е нарушение на членове 22а и 22б от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „правилникът“) и нарушение на задължението за полагане на грижа от страна на генералния директор на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“.

                  2.

                  Второто основание е нарушение на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, който установява правото на добра администрация и по-специално правото засягащите дадено лице въпроси да бъдат разглеждани безпристрастно, справедливо и в разумен срок.

                  3.

                  Третото основание е нарушение на общите разпоредби за изпълнение на член 43 от Правилника, нарушение на задължението за мотивиране и нарушение на правото на защита.


title: Дело T-587/19: Жалба, подадена на 26 август 2019 г. — Frutas Tono/EUIPO — Agrocazalla (Marién)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/24

      Жалба, подадена на 26 август 2019 г. — Frutas Tono/EUIPO — Agrocazalla (Marién)
      (Дело T-587/19)
      (2019/C 363/32)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Frutas Tono, SL (Benifairo de la Valldigna, Испания) (представител: A. Cañizares Doménech, abogada)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Agrocazalla, SL (Lorca, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Marién“ — заявка за регистрация № 15 146 021

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 25 юни 2019 г. по преписка R 171/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и вследствие на това да отмени осъждането му да заплати съдебните разноски пред отдела по споровете и апелативния състав, и вместо него да постанови друго решение, с което да спре производството по обжалване пред EUIPO до произнасянето на същата служба по поисканото обявяване на недействителност на оспорената марка, или, при условията на евентуалност,

                  —

                  ако към момента на произнасянето на Общия съд по настоящото дело недействителността на оспорената марка вече е била обявена от самата EUIPO, да отмени и решението на апелативния състав, тъй като той не е анализирал надлежно въздействието върху съвместимостта на конфликтните знаци и не е спрял по свой почин производството, или, при условията на евентуалност,

                  —

                  при липсата на такава преценка, да обяви, че няма вероятност от объркване между конфликтните марки поради всички гореизложени съображения и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Право на приоритет на притежателя на обжалваната марка пред испанските национални марки 1798380 „MARIEN“, заявена на 12 януари 1994 г. за клас 39, 1800302 „MARIEN“, заявена на 25 януари 1994 г. за клас 35, и 2222325 „MARIEN“, заявена на 23 март 1999 г. за клас 31.

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 2017/1001.


title: Дело T-591/19: Жалба, подадена на 28 август 2019 г. — Healios/EUIPO – Helios Kliniken (Healios)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/25

      Жалба, подадена на 28 август 2019 г. — Healios/EUIPO – Helios Kliniken (Healios)
      (Дело T-591/19)
      (2019/C 363/33)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Healios KK (Токио, Япония) (представител: P. Venohr, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Helios Kliniken GmbH (Берлин, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз Healios – заявка за регистрация № 14 267 041

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 12 юни 2019 г. по преписка R 341/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта му, с която жалбата е уважена и оспорената регистрация е отказана;

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Не са представени достатъчно доказателства за реално използване, особено за „медицински и бактериологични услуги“;

                  —

                  Няма сходство на стоките и услугите или същото е незначително, особено при сравнение на медицински и бактериологични услуги от клас 5;

                  —

                  Графичният елемент и възприятието на съответните потребители не е било достатъчно оценено.


title: Дело T-593/19: Жалба, подадена на 30 август 2019 г. — Кипър/EUIPO – Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/25

      Жалба, подадена на 30 август 2019 г. — Кипър/EUIPO – Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)
      (Дело T-593/19)
      (2019/C 363/34)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Република Кипър (представители: S. Malynicz, QC, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Fontana Food AB (Тюресьо, Швеция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „GRILLOUMI BURGER“ — заявка за регистрация № 15 963 283

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 юни 2019 г. по преписка R 1297/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в производството по жалбата.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламенти и на Съвета.


title: Дело T-594/19: Жалба, подадена на 30 август 2019 г. — Axactor/EUIPO — Axa (AXACTOR)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/26

      Жалба, подадена на 30 август 2019 г. — Axactor/EUIPO — Axa (AXACTOR)
      (Дело T-594/19)
      (2019/C 363/35)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Axactor SE (Осло, Норвегия) (представители: D. Stone, A. Dykes, A. Leonelli, Solicitors)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Axa SA (Париж, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „AXACTOR“ — Заявка за регистрация № 15 827 728

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 28 юни 2019 г. по преписка R 479/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна да понесат направените от тях съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-604/19: Жалба, подадена на 4 септември 2019 г. — Inova Semiconductors/EUIPO — Venta Servicio LED (ISELED)

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/30

      Жалба, подадена на 4 септември 2019 г. — Inova Semiconductors/EUIPO — Venta Servicio LED (ISELED)
      (Дело T-604/19)
      (2019/C 363/39)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Inova Semiconductors GmbH (Мюнхен, Германия) (представител T. Schmidpeter, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Venta Servicio LED, SL (Марторел, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративната марка „ISELED“ в черно, червено, оранжево, жълто, зелено и синьо — посочваща Европейския съюз международна регистрация на марката № 1 343 583

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 25 юни 2019 г. по преписка R 2149/2018-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от ищеца в производството.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 75, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-610/19: Жалба, подадена на 9 септември 2019 г. — Deutsche Telekom/Комисия

text:
               28.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/31

      Жалба, подадена на 9 септември 2019 г. — Deutsche Telekom/Комисия
      (Дело T-610/19)
      (2019/C 363/40)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Telekom AG (Бон, Германия) (представители: P. Linsmeier, U. Soltész, C. von Köckritz и P. Lohs, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС да отмени решението на Комисията от 28 юни 2019 г., с което се отхвърля искането за плащане на мораторни лихви,

                  —

                  да осъди Европейския съюз, представляван от Комисията, да заплати обезщетение на жалбоподателя в размер на 2 580 374,07 EUR за вредите, възникнали поради обстоятелството, че през периода от 16 януари 2015 г. до 19 февруари 2019 г. жалбоподателят не е разполагал с недължимо платената сума, поради което не е могъл да получи обичайните приходи от тази сума, нито съответно да намали разходите си за капитал, или

                  —

                  при условията на евентуалност, ако Общият съд отхвърли второто искане, на жалбоподателя да бъде изплатено обезщетение в размер на 1 750 522,83 EUR за вредите, възникнали за него поради обстоятелството, че Комисията е отказала да изплати мораторни лихви върху сумата от 12 039 019 EUR за периода от 16 януари 2015 г. до 19 февруари 2019 г., въз основа на лихвения процент на Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране плюс 3,5 процентни пункта за периода от 16 януари 2015 г. до 19 февруари 2019 г., или — при условията на евентуалност спрямо предходното — обезщетение в размер, който Общият съд счете за подходящ, изчислено въз основа на лихвен процент, който Общият съд счете за подходящ,

                  —

                  да приеме, че сумата, която Комисията следва да плати съгласно второто и третото искане, следва да бъде олихвена за периода от постановяването на съдебното решение по настоящото производство до окончателното изплащане на вземането от страна на Комисията, също въз основа на лихвения процент на Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране плюс 3,5 процентни пункта, и при условията на евентуалност — въз основа на лихвен процент, който Общият съд счете за подходящ, и

                  —

                  да осъди Комисията и Европейския съюз да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква следните основания.

                  1.

                  Първо основание (искане за отмяна): с отказа си да изплати на жалбоподателя мораторни лихви Комисията е нарушила задължението си за изпълнение на решение от 13 декември 2018 г., Deutsche Telekom/Комисия (T-827/14, EU:T:2018:930), потвърдено с решение от 5 септември 2019 г., Европейски съюз/Guardian Europe (C-447/17 P, EU:C:2019:672), и по този начин е нарушила член 266, първа алинея ДФЕС.

                  2.

                  Второ основание (искане за отмяна): нарушение на задължението за мотивиране по член 296, втора алинея ДФЕС.
                  В това отношение жалбоподателят изтъква непълнота на мотивите в решението на Комисията, тъй като от него не става достатъчно ясно основанието за отхвърляне на искането на жалбоподателя за плащане на мораторни лихви. Не ставало ясно дали Комисията изхожда от предпоставката, че член 90 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията (1) урежда исканията за плащане на мораторни лихви, нито как такова тълкуване се съвместява с постоянната съдебна практика, съгласно която задължението на Комисията да заплаща мораторни лихви произтича от член 266, първа алинея ДФЕС.

                  3.

                  Трето основание (искане за обезщетение): причинени на жалбоподателя вреди поради невъзможност да използва недължимо платената част от глобата съгласно член 266, втора алинея, член 268 и член 340, втора алинея ДФЕС, и при условията на евентуалност — поради отказаното плащане на мораторни лихви.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 362, 2012 г., стр. 1).