title: Дело T-477/10: Жалба, подадена на 9 октомври 2010 г. — SE — Blusen Stenau/СХВП — SPORT EYBL & SPORTS EXPERTS (SE© SPORTS EQUIPMENT)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/48

         Жалба, подадена на 9 октомври 2010 г. — SE — Blusen Stenau/СХВП — SPORT EYBL & SPORTS EXPERTS (SE© SPORTS EQUIPMENT)
   (Дело T-477/10)
   ()
   2010/C 346/94
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: SE — Blusen Stenau GmbH (Gronau, Германия) (представител: O. Bischof, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: SPORT EYBL & SPORTS EXPERTS GmbH (Wels, Австрия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 22 юли 2010 г. по преписка R 1393/2009-1;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: SPORT EYBL & SPORTS EXPERTS GmbH

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративн марка, съдържаща словния елемент „SE© SPORTS EQUIPMENT“, за стоки от класове 18 и 25

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска и международна регистрация на словна марка „SE“ за стоки от клас 25, както и германски словни марки „SE So Easy“ и „SE-Blusen“ за стоки от класове 14, 18, 24 и 25

      Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и връща преписката на отдела по споровете за допълнително разглеждане.

      Изложени правни основания: нарушение член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като конфликтните марки са идентични и е налице вероятност от объркване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОB L 78, стр. 1).


title: Дело F-62/10: Жалба, подадена на 30 юли 2010 г. — Esders/Комисия

text:
               25.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/28

         Жалба, подадена на 30 юли 2010 г. — Esders/Комисия
   (Дело F-62/10)
   ()
   2010/C 260/40
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Jürgen Esders (Берлин, Германия) (представители: S. Rodriguez, M. Vandenbussche и C. Bernard-Glanz, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението на Комисията за преназначаване на жалбоподателя в седалището в Брюксел в рамките на процедурата за ротация за 2010 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви настоящата жалба за допустима,

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 27 юли 2010 г. за преназначаване на жалбоподателя в Брюксел, считано от 1 септември 2010 г.,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-84/11: Решение на Съда (трети състав) от 21 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — производство, образувано по инициатива на Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala (Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Обществено здраве — Аптеки — Национален разрешителен режим за стопанисване на аптеки — Учредяване на клонове — Различни условия за частните аптеки и за аптеката към Хелзинкския университет — Аптека към Хелзинкския университет, която има специфични задачи, свързани с обучението по фармация и със снабдяването с лекарствени продукти)

text:
               18.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 250/6

         Решение на Съда (трети състав) от 21 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — производство, образувано по инициатива на Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala
   (Дело C-84/11) (1)

   (Член 49 ДФЕС - Свобода на установяване - Обществено здраве - Аптеки - Национален разрешителен режим за стопанисване на аптеки - Учредяване на клонове - Различни условия за частните аптеки и за аптеката към Хелзинкския университет - Аптека към Хелзинкския университет, която има специфични задачи, свързани с обучението по фармация и със снабдяването с лекарствени продукти)
   2012/C 250/09
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

   Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala,

      в присъствието на: Helsingin yliopiston apteekki

      Предмет

   Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Тълкуване на член 49 и на член 106, параграф 2 ДФЕС — Свобода на установяване — Разрешителен режим за стопанисване на аптеки — Национална правна уредба, която предвижда по-благоприятни условия за разрешение да се учредят клонове за аптеката към университет отколкото за частните аптеки — Аптека към университет, която има специфични задачи, свързани с обучението по фармация и със снабдяването с лекарствени продукти

      Диспозитив

   Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която предвижда специален режим за разрешаване на стопанисването на клонове на аптеки, приложим за Helsingin yliopiston apteekki, който е по-благоприятен от приложимия за частните аптеки, доколкото — а това следва да установи националната юрисдикция — клоновете на Helsingin yliopiston apteekki действително участват в осъществяването на конкретни поверени ѝ от националното законодателство задачи, свързани с обучение на студентите по фармация, с изследвания в областта на снабдяването с лекарствени продукти, както и с изготвяне на редки фармацевтични препарати.

      (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело C-662/13: Решение на Съда (девети състав) от 12 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Surgicare — Unidades de Saúde SA/Fazenda Pública (Преюдициално запитване — ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Сделки, представляващи злоупотреба — Национално данъчно право — Национално особено производство при подозрение за данъчни злоупотреби — Принципи на ефективност и равностойност)

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/9

         Решение на Съда (девети състав) от 12 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Surgicare — Unidades de Saúde SA/Fazenda Pública
   (Дело C-662/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Приспадане на данъка, платен за получена доставка - Сделки, представляващи злоупотреба - Национално данъчно право - Национално особено производство при подозрение за данъчни злоупотреби - Принципи на ефективност и равностойност))
   (2015/C 118/12)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Surgicare — Unidades de Saúde SA

      Ответник: Fazenda Pública

      Диспозитив

   Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че допуска предварителното и задължително прилагане на национално административно производство като предвиденото в член 63 от Данъчнопроцесуалния кодекс (Código de Procedimento e de Processo Tributário), когато данъчната администрация подозира наличието на злоупотреба.

      (1)  ОВ C 78, 15.3.2014 г.


title: Дело C-78/15: Определение на председателя на Съда от 21 октомври 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Colena AG/Deiters GmbH

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/46

         Определение на председателя на Съда от 21 октомври 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Colena AG/Deiters GmbH
   (Дело C-78/15) (1)

   (2016/C 038/58)
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 171, 26.5.2015 г.


title: Решение на Съда от 2 август 2016 година по дело E-35/15 — Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Директива 2000/59/ЕО относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари)

text:
               13.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/24

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 2 август 2016 година
   по дело E-35/15
   Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия
   (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Директива 2000/59/ЕО относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари)
   (2017/C 120/12)
   По дело E-35/15, Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия — ИСК за постановяване, че Кралство Норвегия не е изпълнило своите задължения по акта, посочен в точка 56, буква и) от Приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 г. относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари), като i) не е изработило и не е въвело подходящ план за приемане и обработване на отпадъците за всяко пристанище в съответствие с член 5, параграф 1) от Директива 2000/59/ЕО; ii) не оценява и не одобрява плана за приемане и обработване на отпадъците, като контролира неговото изпълнение и следи той да бъде подлаган на ново одобряване поне на всеки три години, в съответствие с член 5, параграф 3 от Директива 2000/59/ЕО; и iii) не гарантира, че са налични подходящи приемни пристанищни съоръжения във всички пристанища в Норвегия, които да отговорят на нуждите на корабите, използващи обикновено пристанището, без да причиняват неоправдани закъснения за тези кораби, в съответствие с член 4, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 2 август 2016 г. решение, чийто диспозитив гласи:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си по акта, посочен в точка 56, буква и) от Приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 г. относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари) в определения срок, като

                           а)

                           не е изработило и не е въвело подходящ план за приемане и обработване на отпадъците за всяко пристанище в Норвегия в съответствие с член 5, параграф 1) от Директива 2000/59/ЕО;

                           б)

                           не оценява и не одобрява плана за приемане и обработване на отпадъците за всички пристанища в Норвегия, като контролира неговото изпълнение и следи той да бъде подлаган на ново одобряване поне на всеки три години, в съответствие с член 5, параграф 3 от Директива 2000/59/ЕО; и

                           в)

                           не гарантира, че са налични подходящи приемни пристанищни съоръжения във всички пристанища в Норвегия, които да отговорят на нуждите на корабите, използващи обикновено пристанището в съответствие с член 4, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО.

               2.

               Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-382/12 P: Жалба, подадена на 6 август 2012 г. от MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc., MasterCard Europe срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 24 май 2012 г. по дело T-111/08, Mastercard, Inc. и др./Европейска комисия

text:
               20.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/4

         Жалба, подадена на 6 август 2012 г. от MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc., MasterCard Europe срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 24 май 2012 г. по дело T-111/08, Mastercard, Inc. и др./Европейска комисия
   (Дело C-382/12 P)
   2012/C 319/05
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc., MasterCard Europe (представители: адв. V. Brophy, адв. E. Barbier de La Serre, адв. B. Amory)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Banco Santander, SA, Royal Bank of Scotland plc, HSBC Bank plc, Bank of Scotland plc, Lloyds TSB Bank plc, MBNA Europe Bank Ltd, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, British Retail Consortium, EuroCommerce AISBL

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               да отмени Решение на Общия съд от 24 май 2012 г. по дело MasterCard и др./Комисия, T-111/08;

               —

               да отмени Решение C(2007) 6474 окончателен на Комисията от 19 декември 2007 г. по дела COMP/34.579 — MasterCard, COMP/36.518 — EuroCommerce, COMP/38.580 — Commercial Cards (1);

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите за настоящото производство, както и за производството пред Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите твърдят, че обжалваното съдебно решение трябва да се отмени поради следните основания:

                     Първо правно основание
                  : Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото и/или не представил достатъчно мотиви по отношение на преценката на обективната необходимост от твърдяното ограничение на конкуренцията. По-конкретно Общият съд приложил неправилно добре установения тест за обективна необходимост. Вместо да приложи правилния тест, според който ограничението е обективно необходимо ако без него реализирането на основната операция е невъзможно или
                     трудно
                  , Общият съд приложил непълен тест, според който ограничението е обективно необходимо само ако без него основната операция
                     не може
                   да се реализира. Освен това Общият съд (i) не е преценил твърдяното ограничение, а оттам и обективната му необходимост, в истинския му контекст, (ii) неправилно е заменил преценката на Комисията със своята собствена преценка и (iii) не е приложил правилния критерий за проверка.

                     Второ правно основание
                  : Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото и/или не представил достатъчно мотиви по отношение на преценката дали MasterCard представлява сдружение на предприятия. По-конкретно Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като приел, че твърдяната общност на интереси между банките и MasterCard, и запазените правомощията на банките за приемане на решения след ППП, които не са свързани с многостранни такси за обмен (МТО), са достатъчни, за да квалифицира MasterCard като сдружение на предприятия когато приема решения относно МТО. Във всички случаи и правомощията на банките за приемане на решения след ППП и твърдяната общност на интереси между банките и MasterCard били ирелевантни при определянето дали MasterCard представлява сдружение на предприятия когато приема решения относно МТО.

                     Трето равно основание
                  : Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото по отношение на допустимостта на някои приложения към жалбата. Липсвали правни основания за такова ограничаване от страна на Общия съд на правото на MasterCard's на достъп до съд. Освен това, дори да се допусне, че Общият съд има такова правомощие, той допуснал грешка при прилагане на правото като приел, че това ограничение следва да се приложи в конкретния случай.

      (1)  Резюме на Решение на Комисията от 19 декември 2007 г. (ОВ C 264, 6.11.2009 г., стр. 8).


title: Дело T-632/16: Жалба, подадена на 2 септември 2016 г. — Haeberlen/ENISA

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/22

         Жалба, подадена на 2 септември 2016 г. — Haeberlen/ENISA
   (Дело T-632/16)
   (2016/C 410/31)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Thomas Haeberlen (Swisttal, Германия) (представители: L. Levi и A. Tymen, avocats)

      Ответник: Агенция на Европейския съюз за мрежова и информационна сигурност (ENISA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима и основателна

         и вследствие на това

               —

               да отмени решението от 21 октомври 2015 г.,

               —

               доколкото е необходимо, да отмени решението от 20 май 2016 г., получено на 23 май 2016 г., с което се отхвърля жалбата по административен ред,

               —

               да разпореди заплащане на обезщетение за претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди, оценени на 3 000 EUR,

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от незаконосъобразност на Регламент (ЕС) № 422/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за адаптиране, считано от 1 юли 2011 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тях (OВ L 129, 2014 г., стp. 5; поправка, OB L 140, 2014 г., стр. 178) и на Регламент (ЕС) № 423/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за адаптиране, считано от 1 юли 2012 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тях (OВ L 129, 2014 г., стp. 12) (наричани по-нататък „обжалваните регламенти“). По-конкретно, приемането на обжалваните регламенти според жалбоподателя е опорочено от няколко нарушения, в частност нарушение на съществените процесуални изисквания, на задължението за мотивиране, на член 10 от приложение XI от Правилника, приложим преди влизането в сила на Регламент (ЕС, Евратом) № 1023/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година за изменение на Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (OВ L 287, 2013 г., стp. 15), от нарушение на членове 10, 11 и 65 от Правилника, на принципите на придобитите права и на пропорционалност, на принципа за защита на оправданите правни очаквания, както и на правилата на социалния диалог.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушения на принципа на добра администрация, на задължението за мотивиране и на задължението за полагане на грижа.


title: Дело C-81/08 P: Определение на Съда (седми състав) от 13 ноември 2008 г.  — Miguel Cabrera Sánchez/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Industrias Cárnicas Valle SA (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 1, буква б) — Вероятност от объркване — Словна и фигуративна смесена марка — Възражение от притежателя на по-ранна марка)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/14

         Определение на Съда (седми състав) от 13 ноември 2008 г. — Miguel Cabrera Sánchez/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Industrias Cárnicas Valle SA
   (Дело C-81/08 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Вероятност от объркване - Словна и фигуративна смесена марка - Възражение от притежателя на по-ранна марка)
   (2009/C 69/24)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Miguel Cabrera Sánchez (представител: J. Calderón Chavero, abogado)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) и Industrias Cárnicas Valle, S.A.
   Предмет
   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (трети състав) от 13 декември 2007 г. по дело Cabrera Sánchez/СХВП — Industrias Cárnicas Valle (T-242/06), с което Първоинстанционният съд е отхвърлил жалбата срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 15 юни 2006 г. (преписка R 790/2005-1), постановено в процедура по възражение между Miguel Cabrera Sánchez и Industrias Cárnicas Valle, SA.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Cabrera Sánchez да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 128, 24.5.2008 г.


title: Дело T-635/16: Определение на Общия съд от 9 февруари 2017 г. — IPA/Комисия

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/51

         Определение на Общия съд от 9 февруари 2017 г. — IPA/Комисия
   (Дело T-635/16) (1)

   (2017/C 112/71)
   Език на производството: английски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 428, 21.11.2016 г.


title: Дело T-596/11: Определение на Общия съд от 21 януари 2014 г. — Bricmate/Съвет (Жалба за отмяна — Дъмпинг — Внос на керамични плочки с произход от Китай — Окончателно антидъмпингово мито — Липса на лично засягане — Нормативен акт, който включва мерки за изпълнение — Недопустимост)

text:
               15.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/11

         Определение на Общия съд от 21 януари 2014 г. — Bricmate/Съвет
   (Дело T-596/11) (1)

   (Жалба за отмяна - Дъмпинг - Внос на керамични плочки с произход от Китай - Окончателно антидъмпингово мито - Липса на лично засягане - Нормативен акт, който включва мерки за изпълнение - Недопустимост)
   2014/C 78/21
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bricmate AB (Стокхолм, Швеция) (представители: C. Dackö, A. Willems и S. De Knop, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и B. Driessen, подпомагани първоначално от G. Berrisch и A. Polcyn, впоследствие от A. Polcyn, адвокати)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: M. França и A. Stobiecka-Kuik); Cerame-Unie AISBL (Брюксел, Белгия); Asociación Española de Fabricantes de Azulejos y Pavimentos Cerámicos (ASCER) (Castellón de la Plana, Испания); Confindustria Ceramica (Sassuolo, Италия); Casalgrande Padana SpA (Casalgrande, Италия) и Etruria Design Srl (Модена, Италия) (представители: V. Akritidis и Y. Melin, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 917/2011 на Съвета от 12 септември 2011 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на керамични плочки с произход от Китайската народна република (ОВ L 238, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Осъжда Bricmate AB да понесе собствените си съдебни разноски и да заплати направените от Съвета на Европейския съюз разноски.

               3.

               Европейската комисия понася собствените си съдебни разноски.

               4.

               Cerame-Unie AISBL, Asociación Española de Fabricantes de Azulejos y Pavimentos Cerámicos (ASCER), Confindustria Ceramica, Casalgrande Padana SpA и Etruria Design Srl понасят собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г.


title: Дело T-152/08: Жалба, подадена на 21 април 2008 г. — Kido Industrial/СХВП — Amberes (SCORPIONEXO)

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/20

         Жалба, подадена на 21 април 2008 г. — Kido Industrial/СХВП — Amberes (SCORPIONEXO)
   (Дело T-152/08)
   (2008/C 158/34)
   Език, на който е изготвена жалбата: испански
   Страни

      Жалбоподател: Kido Industrial Ltd (Seoul, Република Корея) (представител: г-н M. Mall, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Amberes, SA
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени изцяло решението на апелативния състав по преписка № R 0287/2007-1 на СХВП и на отдела по споровете по преписка № B 855 728, и

               —

               да се осъди дружеството Amberes да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „SCORPIONEXO“ (заявка за регистрация № 3.886.249) за стоки от класове 9 и 28.

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Amberes, S.A.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Испански фигуративни марки (№ 339.142, № 499.599, № 499.600 и № 339.140) и международни фигуративни марки (№ 206.436 и № 206.437), състоящи се от изображение на скорпион и думата „ESCORPION“, за стоки съответно от класове 6, 8, 12, 16, 20, 21 и 28 и от класове 22, 24, 25 и 26. Испанска словна марка „ESCORPION“ (№ 555.764) за стоки от клас 25. Словна марка на общността „ESCORPION“ (№ 778.217) за стоки от класове 22, 24, 25 и 26.

      Решение на отдела по споровете: Отделът по споровете, като се основава единствено на по-ранната испанска фигуративна марка № 339.142, уважава възражението за стоките от класове 9 и 28 и отхвърля изцяло заявката за посочените стоки.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността.


title: Дело C-285/11: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 8 юни 2011 година — „БОНИК“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — град Варна при Централно управление на Националната агенция по приходите

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/8

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 8 юни 2011 година — „БОНИК“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — град Варна при Централно управление на Националната агенция по приходите
   (Дело C-285/11)
   2011/C 238/13
   Език на производството: български

      Препращаща юрисдикция

   Административен съд — Варна

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„БОНИК“ ЕООД

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — град Варна при Централно управление на Националната агенция по приходите

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съгласно разпоредбите на чл.178 букви а и б; чл.14, чл.62, чл.63, чл.167, чл.168 от директива 2006/112 (1) може ли чрез тълкувателен път да се изведе понятие „Липса на реалност на доставката“, ако отговорът е „да“ понятието „липса на реалност на доставката“ покрива ли се като дефиниция с понятието за „данъчна измама“ или включва ли се в това понятие? Какво по смисъла на директивата включва понятието „данъчна измама“?

               2.

               В светлината на дефиницията за данъчна измама и т.26 и т.59 от Преамбюла на Директивата във връзка с чл.178 буква б от Директивата изисква ли директивата формалностите да бъдат изрично нормативно закрепени с акт на висшия законодателен орган на държавата — членка, допуска ли директивата тези формалности, да не бъдат нормативно закрепени, а да представляват административни/и данъчно ревизионни/и съдебни практики? Допустимо ли е формалности да се въвеждат чрез нормативни актове на административните органи и или чрез указания на администрацията?

               3.

               „Липсата на реалност на доставката“ ако е понятие различно от „данъчна измама“ и не се включва в обхвата на дефиницията за данъчна измама представлява ли формалност съгласно чл.178 б.б или мярка съгласно т.59 от директивата, въвеждането, на която има като последица отказ от правото на данъчен кредит и поставя под въпрос неутралността на ДДС — основан принцип на общата система на ДДС, въведен от общностното законодателство в тази област?

               4.

               Допустимо ли е да бъдат поставени формалности към задължените лица за доказване от тях на доставки предхождащи доставката между тях/последния получател/и неговия доставчик за реално осъществяване на доставката при положение, че органът не оспорва извършването на последващи доставки от лицата/последните доставчици/със същите стоки и в същите количества към следващи получатели.

               5.

               В рамките на общата система на ДДС и според разпоредбите на чл.168 и чл.178 от Директива 2006/112, трябва ли правото на търговец за признаване на плащания за ДДС по определена сделка, да бъдат преценявани с оглед на:

                           а)

                           само за конкретната сделка, за която търговецът е страна, включително намеренията на търговеца да участва в сделката, и/или

                           б)

                           съвкупността от операции, включително предходни и последващи сделки, които формират верига доставки, от които процесната сделка е част, включително намеренията на другите участници във веригата, за които търговецът не знае и/или няма средства да узнае, респективно действията и/или бездействията на издателя на фактурата и другите участници във веригата — негови предходни доставчици, по отношение на които получателят на доставката няма възможност да упражнява контрол и да изисква спазването на определено поведение, и/или

                           в)

                           измамни действия и намерения, независимо дали са възникнали преди или след дадена сделка, на други участници във веригата, за чието участие търговецът не е знаел и от чиито действия или намерения не може да се установи, че е имал средства да узнае;

               6.

               Съобразно отговора по петия въпрос, сделки като тези в главното производство, следва ли да се считат за възмездни доставки по смисъла на чл.2 от Директива 2006/112, съответно за част от икономическата дейност на данъчно — задължено лице по смисъла на чл.9, §1 от Директива 2006/112?

               7.

               Сделки като тези в главното производство, надлежно документирани и декларирани от доставчика за целите на ДДС, по които получателят действително е придобил правото на собственост върху фактурираната стока и няма данни в действителност да е придобил стоката от лице, различно от издателя на фактурата, допустимо ли е да не се третират като възмездни доставки по смисъла на чл.2 от Директива 2006/112, само по съображение, че доставчикът не е намерен на декларирания адрес, не е представил изисканите при ревизията документи, или не е доказал пред данъчните органи всички обстоятелства, при които са извършени доставките, в т.ч. какъв е произходът на стоката предмет на продажбите?

               8.

               Поставянето на правото на приспадане на начисления ДДС, в зависимост от поведението на доставчика и/или неговите предходни доставчици, представлява ли допустима мярка за осигуряване на събирането на данъка и предотвратяване на данъчните измами?

               9.

               Съобразно отговорите по втория, третия и четвъртия въпрос, мерки прилагани от данъчните органи, като тези в главното производство, водещи до изключването на режима на ДДС по отношение на сделките сключени от добросъвестен търговец, нарушават ли общностните принципи на пропорционалност, равно третиране и правната сигурност?

               10.

               Съобразно отговорите на предходните въпроси, при обстоятелства като тези в главното производство, има ли получателят на доставките право да приспадне начисления му от доставчиците данък?

      (1)  OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 09, том 03, стр. 7


title: Дело C-253/10: Определение на председателя на осми състав на Съда от 19 май 2011 г. — Европейска комисия/Словашка република

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/27

         Определение на председателя на осми състав на Съда от 19 май 2011 г. — Европейска комисия/Словашка република
   (Дело C-253/10) (1)

   2011/C 252/54
   Език на производството: словашки
   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 195, 17.7.2010 г.


title: Дело T-530/10: Жалба, подадена на 15 ноември 2010 г. — Reber/СХВП — Klusmeier (Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/42

         Жалба, подадена на 15 ноември 2010 г. — Reber/СХВП — Klusmeier (Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM)
   (Дело T-530/10)
   ()
   2011/C 30/77
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Reber Holding GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Германия) (представители: O. Spuhler и M. Geitz, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Anna Klusmeier (Bielefeld, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 септември 2010 г., прието по преписка R 363/2008-4,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: праводателят на Anna Klusmeier

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM“ за стоки от класове 30 и 32

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германски фигуративни марки, съдържащи словния елемент „W. Amadeus Mozart“, за следните стоки и услуги: тестени изделия, сладкарски изделия, сладки и шоколад, ресторантьорски услуги в кафенета и чайни

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 42, параграф 2, първо изречение във връзка с член 42, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като представените от жалбоподателя документи относно използването представляват конкретно доказателство за формата, под която е използвана марката „W. Amadeus Mozart“, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението, както и нарушение на член 15, параграф 1 и член 15, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009, тъй като било доказано, че марките, на които е направено позоваване в подкрепа на възражението, безспорно са използвани като такива.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


title: Дело T-61/10 R: Определение на председателя на Общия съд от 30 юни 2010 г. — Victoria Sánchez/Парламент и Комисия (Обезпечително производство — Молба за постановяване на временни мерки — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/46

         Определение на председателя на Общия съд от 30 юни 2010 г. — Victoria Sánchez/Парламент и Комисия
   (Дело T-61/10 R)
   (Обезпечително производство - Молба за постановяване на временни мерки - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
   2010/C 221/76
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Fernando Marcelino Victoria Sánchez (Севиля, Испания) (представители: първоначално N. Domínguez Varela, а впоследствие P. Suarez Plácido, avocats)

      Ответници: Европейски парламент (представители: N. Lorenz, N. Görlitz и P. López-Carceller) и Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и I. Martínez del Peral)

      Предмет

   Молба за постановяване на временни мерки, които да гарантират физическата неприкосновеност на ищеца, неговите основни права и тези на европейските граждани, които могат да бъдат засегнати.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-115/11: Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Warszawie — Полша) — Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe Sp. z o.o./Zakład Ubezpieczeń Społecznych (Социална сигурност — Определяне на приложимото законодателство — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Член 14, параграф 2, буква б) — Лице, което е обичайно заето на работа на територията на две или повече държави членки — Последователни трудови договори — Работодател, установен в държавата членка по обичайното пребиваване на работника — Дейност като заето лице, извършвана изключително в други държави членки)

text:
               24.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 366/11

         Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Warszawie — Полша) — Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe Sp. z o.o./Zakład Ubezpieczeń Społecznych
   (Дело C-115/11) (1)

   (Социална сигурност - Определяне на приложимото законодателство - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Член 14, параграф 2, буква б) - Лице, което е обичайно заето на работа на територията на две или повече държави членки - Последователни трудови договори - Работодател, установен в държавата членка по обичайното пребиваване на работника - Дейност като заето лице, извършвана изключително в други държави членки)
   2012/C 366/17
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe Sp. z o.o.

      Ответник: Zakład Ubezpieczeń Społecznych

      Предмет

   Преюдициално запитване — Sąd Apelacyjny w Warszawie — Тълкуване на член 14, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26), изменен — Разграничаване на понятието „лице, което е обичайно заето на работа на територията на две или повече държави членки“ от понятието „командирован работник“ — Работник, който е нает от установено в държавата му на произход предприятие, но работи само в други държави — членки на Съюза, като същевременно запазва постоянното си местопребиваване и центъра на жизнените си интереси в държавата на произход

      Диспозитив

   Член 14, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, изменен с Регламент (ЕО) № 1992/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година, трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите по главното производство лице, което в рамките на последователни трудови договори, в които като месторабота е посочена територията на няколко държави членки, на практика през периода на действие на всеки от тези договори работи по едно и също време само на територията на една от тези държави, не спада към понятието „лице, което е обичайно заето на работа на територията на две или повече държави членки“ по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 152, 21.5.2011 г.


title: Дело C-270/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 30 май 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2006/24/ЕО — Запазване на данни, създадени или обработени във връзка с предоставянето на електронни съобщителни услуги — Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения — Неизпълнение — Член 260 ДФЕС — Имуществени санкции — Налагане на санкция под формата на еднократно платима сума)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 30 май 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция
   (Дело C-270/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2006/24/ЕО - Запазване на данни, създадени или обработени във връзка с предоставянето на електронни съобщителни услуги - Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения - Неизпълнение - Член 260 ДФЕС - Имуществени санкции - Налагане на санкция под формата на еднократно платима сума)
   2013/C 225/09
   Език на производството: шведски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: C. Tufvesson и D. Maidani, както и F. Coudert)

      Ответник: Кралство Швеция (представители: A. Falk и C. Meyer-Seitz)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 260 ДФЕС — Неизпълнение на Решение на Съда от 4 февруари 2010 г. по дело C-185/09, Комисия/Швеция — Искане да се определи периодична имуществена санкция

      Диспозитив

               1.

               Като не е взело необходимите мерки за изпълнение на Решение от 4 февруари 2010 г. по дело Комисия/Швеция (C-185/09) относно липсата на транспониране във вътрешното му право на разпоредбите на Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/ЕО и като не е приело в определения срок необходимите законови, подзаконови или административни разпоредби, за да се съобрази с тази директива, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 260 ДФЕС.

               2.

               Осъжда Кралство Швеция да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ еднократна сума от 3 милиона евро.

               3.

               Осъжда Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 226, 30.7.2011 г.


title: Поправка на известието в Официален вестник по дело T-326/12 ( ОВ C 311, 13.10.2012 г., стр. 8 )

text:
               10.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/25

         Поправка на известието в Официален вестник по дело T-326/12
   (
         Официален вестник на Европейския съюз C 311 от 13 октомври 2012 г., стр. 8
      )
   2012/C 343/43
   Текстът на известието в ОВ по дело Алтун и Алтунгруп/Съвет, T-326/12, се заменя със следния текст:

      Жалба, подадена на 19 юли 2012 г. — Салим Жорж Алтун и Алтунгруп/Съвет
      (Дело T-326/12)
      2012/C 343/43
      Език на производството: български

         Страни

         Жалбоподатели: Салим Жорж Алтун и Алтунгруп (представител: адв. Станислав Коев)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да приеме, че настоящата жалба е допустима и основателна в нейната цялост и да приеме за обосновани всички изложени в нея правни основания;

                  —

                  да допусне разглеждането на настоящата жалба по реда на бързото производство;

                  —

                  да постанови, че обжалваните актове могат да се отменят частично, тъй като частта от актовете, която трябва да се отмени, може да се отдели от акта като цяло;

                  —

                  да отмени Решение 2011/782/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 г. относно ограничителни мерки срещу Сирия и Решение за изпълнение 2012/256/ОВППС на Съвета от 14 май 2012 г., в частта в която г-н Салим Алтун (Salim Altoun) и Алтунгруп (Altoungroup) са добавени в списъка, съдържащ се в приложението към посоченото Решение 2011/782/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 г.;

                  —

                  да отмени Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 г. относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и Регламент за изпълнение (ЕС) № 410/2012 на Съвета от 14 май 2012 г., в частта в която г-н Салим Алтун (Salim Altoun) и Алтунгруп (Altoungroup) са добавени в списъка, съдържащ се в приложение II към посочения Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 г.;

                  —

                  да осъди Съвета да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателите, разходи, хонорари и други, свързани със защитата им в настоящото производство.

         Правни основания и основни доводи

      Жалбоподателите излагат шест правни основания в подкрепа на своята жалба.

                  1.

                  Първото правно основание е изведено от твърдението за съществено нарушаване на правото на защита и на правото на справедлив процес, доколкото жалбоподателите не били уведомени за обжалваните актове, за които научили от медиите, и не им били представени никакви сериозни доказателства или улики, обосноваващи тяхното включване в списъка на санкционираните лица. Във връзка с това тежестта на доказване следвало да се понесе от Съвета, който да обоснове налагането на ограничителните мерки.

                  2.

                  Второто правно основание е изведено от твърдението за нарушаване на задължението за мотивиране, доколкото чрез използването единствено на утвърдителна и немотивирана формулировка в обжалваните актове Съветът нарушил това задължение, което е наложено на институциите на Европейския съюз от член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека, член 296 Договора за функционирането на Европейския съюз и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Във връзка с това се обръща внимание на използването на неясното понятие за участие в схема, за което липсвало легална дефиниция в актовете на Съвета, отнасящи се до ситуацията в Сирия. Липсата на изложени от Съвета ясни и точни мотиви щяло да доведе до възпрепятстване на Съда да упражни контрола си за законосъобразност на обжалваните актове.

                  3.

                  Третото правно основание е изведено от твърдението за нарушаване на правото на ефективна съдебна защита, доколкото нарушаването на задължението за мотивиране възпрепятствало изграждането на ефективна защитна теза, предвидено в членове 6 и 13 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, член 215 от Договора за функционирането на Европейския съюз и членове 41 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  4.

                  Четвъртото правно основание е изведено от твърдението за допусната грешка в преценката от страна на Съвета, тъй като жалбоподателят Салим Алтун неправилно бил идентифициран като гражданин на Венецуела, което не отговаряло на действителността, а Алтунгруп от самото си създаване никога не е участвало в сделки с петрол и петролни продукти, както се твърди в обжалваните актове.

                  5.

                  Петото правно основание е изведено от твърдението за нарушаване на правото на собственост, принципа на пропорционалност и на икономическа свобода, предвидено в член 1 от Допълнителния протокол към Конвенцията за защита на правата на човека и в член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като със своето Решение за изпълнение 2012/256/ОВППС от 14 май 2012 г. и с Регламент за изпълнение (ЕС) № 410/2012 от 14 май 2012 г. Съветът неправомерно лишил жалбоподателите от възможността мирно да използват своята собственост, което застрашавало тяхното съществуване и физическо оцеляване.

                  6.

                  Шестото правно основание е изведено от твърдението за грубо погазване на правото на репутация, предвидено в член 8 и член 10, параграф 2 от Конвенцията за защита на правата на човека, тъй като включването на имената на жалбоподателите в обжалваните актове сривало незаконосъобразно техния авторитет в сирийското общество, в техните приятелски среди, религиозна общност и бизнес партньори.


title: Дело C-423/10: Решение на Съда (осми състав) от 18 май 2011 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Delphi Deutschland GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf (Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране — Електрически конектори — Подпозиция 853669 — Щепсели и щекери)

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/12

         Решение на Съда (осми състав) от 18 май 2011 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Delphi Deutschland GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Дело C-423/10) (1)

   (Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Електрически конектори - Подпозиция 8536 69 - Щепсели и щекери)
   2011/C 204/21
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Delphi Deutschland GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Düsseldorf

      Предмет

   Преюдициално запитване — Finanzgericht Düsseldorf — Тълкуване на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3.), изменен с Регламенти (ЕО) на Комисията № 1810/2004 от 7 септември 2004 г. (ОВ L 327, стр. 1), № 1719/2005 от 27 октомври 2005 г. (ОВ L 286, стр. 1) и № 1549/2006 от 17 октомври 2006 г. (ОВ L 301, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 21, стр. 3.) — Електрически съединители, които се защипват за края на проводника и са вградени в пластмасова кутия и по този начин свързват два кабела — Класиране в подпозиция 8536 69 от Комбинираната номенклатура

      Диспозитив

   Подпозиция 8536 69 от Комбинираната номенклатура, намираща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменена за 2005 г., 2006 г. и 2007 г., съответно с Регламент (ЕО) № 1810/2004 на Комисията от 7 септември 2004 година, Регламент (ЕО) № 1719/2005 на Комисията от 27 октомври 2005 година и Регламент (ЕО) № 1549/2006 на Комисията от 17 октомври 2006 година, трябва да се тълкува в смисъл, че електрически конектори като тези, предмет на делото в главното производство, не са изключени от посочената подпозиция, поради това че не осигуряват изолацията на проводника в точката на свързване или че представляват само една част от произвежданите впоследствие щепсели и щекери, при положение че те позволяват осъществяване на операции за свързване към електрическата мрежа на апарати, кабели, печатни платки и т.н. само чрез поставяне на щепсела (мъжки контакт) във вътрешността на щекера (женски контакт) без операции по сглобяване.

      (1)  ОВ C 317, 20.11.2010 г.


title: Дело C-554/07: Иск, предявен на 11 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/36

         Иск, предявен на 11 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-554/07)
   (2008/C 51/59)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: г-н R. Lyal и г-н M. Afonso)

      Ответник: Ирландия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи че като не е транспонирала правилно в ирландското законодателство член 13 от Директива 2006/112 (включително приложение I към директивата) и по този начин е изключила от приложното поле на данъка всички икономически дейности извършвани от държавата, местни органи и други публичноправни субекти, с някои редки изключения, Ирландия не е изпълнила задълженията си по членове 2, 9 и 13 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1),

               —

               да се осъди Ирландия да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   В Ирландия държавата и местните органи се третират като данъчнозадължени лица само в случай, че Министърът на финансите е издал изрична заповед в този смисъл. Според Комисията това противоречи на схемата предвидена в член 13 от Директивата за ДДС в няколко отношения. Първо, не са приети разпоредби за данъчното облагане на публичноправни субекти, когато последните не действат в качеството си на държавни органи. Второ, няма обща разпоредба за данъчното облагане на публичноправни субекти, когато те действат в качеството си на държавни органи, но извършват икономическа дейност, чието необлагане с данък би довело до значително нарушаване на правилата на конкуренцията. Данъчното облагане на публичноправните субекти зависи изцяло от дискреционната преценка на министъра на финансите; приложимите разпоредби не съдържат критерии за неговото решение. Трето, не са приети разпоредби за данъчно облагане на дейностите изброени в приложение I към Директивата за ДДС.

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-567/08: Иск, предявен на 19 декември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/38

         Иск, предявен на 19 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-567/08)
   (2009/C 44/64)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и V. Peere)

      Ответник: Велико херцогство Люксембург
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионални квалификации (1) и във всеки случай, като не е уведомило Комисията за тях, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по тази директива,

               —

               да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2005/36/ЕО е изтекъл на 20 октомври 2007 г. Към момента на предявяването на настоящия иск обаче ответникът все още не е приел всички необходими мерки, за да транспонира директивата, или във всеки случай не е уведомил Комисията за тях.

      (1)  ОВ L 255, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3 и поправка — ОВ L 271, 2007 г., стр. 18.


title: Дело C-442/13: Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 6 август 2013 г. — Sarah Nagy/Marcel Nagy

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/14

         Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 6 август 2013 г. — Sarah Nagy/Marcel Nagy
   (Дело C-442/13)
   2013/C 325/23
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sarah Nagy

      Ответник: Marcel Nagy

      Преюдициални въпроси

               1.

               Два иска „между едни и същи страни“ ли са по смисъла на член 12 от Регламент (ЕО) № 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 година относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка (1), когато с единия от тях дете иска от баща си да му плаща издръжка за минал и текущ период, а в хода на бракоразводно дело бащата иска размерът на задължението му за издръжка на детето и на майката да бъде определен за периода след постановяването на развода?

               2.

               Ако отговорът на този въпрос е утвърдителен: когато с единия иск лицето, на което се дължи издръжка, претендира плащането ѝ за текущия период, а с другия иск лицето, което дължи издръжката, иска размерът ѝ да бъде определен от по-късна дата, двата иска „с ед[ин] и същи предмет“ ли са по смисъла на член 12 от регламента, считано от тази по-късна дата?

      (1)  ОВ L 7, стр. 1.


title: Дело T-322/05: Решение на Първоинстанционния съд от 22 март 2007 г. — Brinkmann/СХВП — Terra Networks (Terranus) ( Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността Terranus — По-ранна фигуративна марка на Общността и национална марка terra — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Прилика на продукти и на знаци — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 )

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/39

         Решение на Първоинстанционния съд от 22 март 2007 г. — Brinkmann/СХВП — Terra Networks (Terranus)
   (Дело T-322/05) (1)

   („Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Terranus“ - По-ранна фигуративна марка на Общността и национална марка „terra“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Прилика на продукти и на знаци - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94“)
   (2007/C 95/79)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Carsten Brinkmann (Кьолн, Германия) (представител: K. van Bebber, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: първоначално T. Eichenberg, след това G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд:Terra Networks, SA (Pozuelo de Alarcón, Испания)
   Предмет
   Иск срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 10 юни 2005 г. (дело R 1145/2004-1) относно производство по възражение между Terra Network SA и Carsten Brinkmann.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Ищецът се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 281, 12.11.2005 г.


title: Дело C-333/07: Решение на Съда (голям състав) от 22 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Cour administrative d'appel de Lyon — Франция) — Regie Networks/Direction de contrôle fiscal Rhône-Alpes Bourgogne (Държавни помощи — Схема за помощи в полза на местни радиостанции — Финансиране посредством парафискална такса върху дейността на рекламните агенции — Благоприятно решение на Комисията, прието в края на фазата на предварителното разглеждане, предвидена в член 93, параграф 3 от Договора за ЕО (понастоящем член 88, параграф 3 ЕО) — Помощи, които могат да бъдат съвместими с общия пазар — Член 92, параграф 3 от Договора за ЕО (понастоящем, след изменение, член 87, параграф 3 ЕО) — Оспорване на законосъобразността на решението — Задължение за мотивиране — Преценка на фактите — Съвместимост на парафискалната такса с Договора за ЕО)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/14

         Решение на Съда (голям състав) от 22 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Cour administrative d'appel de Lyon — Франция) — Regie Networks/Direction de contrôle fiscal Rhône-Alpes Bourgogne
   (Дело C-333/07) (1)

   (Държавни помощи - Схема за помощи в полза на местни радиостанции - Финансиране посредством парафискална такса върху дейността на рекламните агенции - Благоприятно решение на Комисията, прието в края на фазата на предварителното разглеждане, предвидена в член 93, параграф 3 от Договора за ЕО (понастоящем член 88, параграф 3 ЕО) - Помощи, които могат да бъдат съвместими с общия пазар - Член 92, параграф 3 от Договора за ЕО (понастоящем, след изменение, член 87, параграф 3 ЕО) - Оспорване на законосъобразността на решението - Задължение за мотивиране - Преценка на фактите - Съвместимост на парафискалната такса с Договора за ЕО)
   (2009/C 44/22)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Cour administrative d'appel de Lyon
   Страни в главното производство

      Ищец: Regie Networks

      Ответник: Direction de contrôle fiscal Rhône-Alpes Bourgogne
   Предмет
   Преюдициално запитване — Cour administrative d'appel de Lyon — Действителност на Решение № N 679/97 на Комисията от 10 ноември 1997 г., с което тя решава да не повдига възражения срещу измененията, въведени в схемата за помощи за радиоразпространението, установена с Декрет № 92-1053 от 30 септември 1992 г. (JORF, бр. 228, 1.10.1992 г.) (SG(97) D/9265) — Парафискална такса върху рекламата, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване към френска територия, като приходите от тази такса са предназначени за фонд за подпомагане на радиоразпространението — Схема за помощ, от която се ползват само националните предприятия — Приложимост на предвидената в член 87, параграф 3, буква в) ЕО дерогация за тази схема и за таксата, с която тя се финансира
   Диспозитив
   Обявява за недействително решението на Комисията на Европейските общности от 10 ноември 1997 г. да не повдига възражения срещу изменението на схема за помощи в полза на местни радиостанции (Държавна помощ № N 679/97 — Франция).
   Констатацията относно недействителността на посоченото решение на Комисията на Европейските общности от 10 ноември 1997 г. не поражда действие до приемането на ново решение от Комисията по силата на член 88 ЕО. Посочената констатация не поражда действие през период, който не може да надхвърля два месеца, считано от датата на обявяване на настоящото решение, в случай че Комисията реши да приеме новото решение в рамките на член 88, параграф 3 ЕО, и през разумен допълнителен период, ако Комисията реши да започне предвидената в член 88, параграф 2 ЕО процедура. От това ограничение във времето на действието на настоящото решение се изключват само предприятията, които преди датата на обявяване на това съдебно решение са подали жалба пред съд или са използвали друг равностоен способ за защита във връзка със събирането на парафискална такса върху рекламата, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване, установена с член 1 от Декрет № 97-1263 от 29 декември 1997 г. за създаване на парафискална такса в полза на фонд за подпомагане на радиоразпространението.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело T-671/13: Определение на Общия съд от 12 май 2015 г. — PAN Europe и Confédération paysanne/Комисия

text:
               13.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/26

         Определение на Общия съд от 12 май 2015 г. — PAN Europe и Confédération paysanne/Комисия
   (Дело T-671/13) (1)

   (2015/C 228/35)
   Език на производството: английски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 52, 22.2.2014 г.


title: Дело T-413/06 P: Жалба, подадена на 22 декември 2006 г. срещу определение, постановено на 9 октомври 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-53/06, Gualtieri/Комисия

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/42

         Жалба, подадена на 22 декември 2006 г. срещу определение, постановено на 9 октомври 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-53/06, Gualtieri/Комисия
   (Дело T-413/06 P)
   (2007/C 42/73)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподателка: Claudia Gualtieri (Брюксел, Белгия) (представители: M. Gualtieri, P. Gualtieri, avvocati)

      Другата страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателката

               —

               Да се отмени оспорваното определение на Съда на публичната служба от 9 октомври 2006 г. и да се установи, че спорът е подсъден на последния.

         Правни основания и основни доводи
   Настоящата жалба е подадена срещу определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз, постановено по дело F-53/06 на 9 октомври 2006 г., с което същият е обявил, че е некомпетентен rationae personae да се произнесе по съществото на спора между жалбоподателката — командирован национален експерт — и Комисията.
   В подкрепа на исканията си, жалбоподателката твърди, че оспорваното определение се основава на повърхностно и неправилно тълкуване на член 1, параграф 2 от Решението на Комисията относно режима, приложим към командированите национални експерти (КНЕ). То препраща в тази връзка към член 7, букви а), е) и ж), член 11, параграфи 1 и 3, член 12, параграфи 1 и 2, член 13, параграф 1 и членове 14 и 15 от същото решение.
   Въз основа на тези разпоредби може да се достигне до заключението, че връзката на националния експерт с изпращащото го ведомство остава латентна за целия период на командироването и че през този период командированият национален експерт е включен в организацията на Комисията и следва да полага труд изключително в нейна полза.
   Поради това няма съмнение, че споровете относно това изключително по характера си трудово правоотношение са подсъдни на Съда на публичната служба, тъй като е налице очевидно приравняване на правното положение на командированите национални експерти с това на служителите.


title: Дело T-315/14: Определение на Общия съд от 29 октомври 2015 г. — Hipp/СХВП — Nestlé Nutrition (Praebiotik) (Марка на Общността — Искане за отмяна — Отмяна на регистрацията — Липса на основание за произнасяне)

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/24

         Определение на Общия съд от 29 октомври 2015 г. — Hipp/СХВП — Nestlé Nutrition (Praebiotik)
   (Дело T-315/14) (1)

   ((Марка на Общността - Искане за отмяна - Отмяна на регистрацията - Липса на основание за произнасяне))
   (2015/C 429/31)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Hipp & Co. (Закселн, Швейцария) (представители: M. Kinkeldey, A. Wagner и S. Brandstätter, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Nestlé Nutrition GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: A. Schulz и C. Onken, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 26 февруари 2014 г. (преписка R 1171/2012-4 и R 1326/2012-4), постановено в производство по отмяна със страни Nestlé Nutrition GmbH и Hipp & Co

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество на жалбата.

               2)

               Hipp & Co. и Nestlé Nutrition GmbH да понесат направените от тях съдебни разноски, както и половината от разноските на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

      (1)  ОВ C 212, 7.7.2014 г.


title: Дело C-143/08: Решение на Съда (осми състав) от 19 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2006/73/ЕО — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/11

         Решение на Съда (осми състав) от 19 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-143/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2006/73/ЕО - Липса на транспониране в определения срок)
   2009/C 113/20
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Dejmek и M. Kaduczak)

      Ответник: Република Полша (представител: M. Dowgielewicz)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2006/73/ЕО на Комисията от 10 август 2006 година за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива (ОВ L 241, стp. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 10, стр. 135)

      Диспозитив

               1)

               Като не е приела в определения срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/73/ЕО на Комисията от 10 август 2006 година за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива, Република Полша не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2)

               Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г.


title: Дело C-506/12: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin (Германия) на 8 ноември 2012 г. — Gerd Schini/Land Berlin

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/31

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin (Германия) на 8 ноември 2012 г. — Gerd Schini/Land Berlin
   (Дело C-506/12)
   2013/C 26/58
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Berlin

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Gerd Schini

      Ответник: Land Berlin

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли първичното и/или вторичното право на Европейския съюз, а в конкретния случай по-специално Директива 2000/78/ЕО (1), да се тълкува в смисъл, че установява всеобхватна забрана за допускане на необоснованата дискриминация, основана на възраст, която забрана се прилага и по отношение на нормите на националното право относно заплатите на служителите във федералните провинции?

               2.

               При положителен отговор на първия въпрос, в резултат на тълкуването на това първично и/или вторично право на Европейския съюз стига ли се до извода, че е налице пряка или непряка дискриминация, ако съгласно определена национална уредба размерът на основната заплата на даден държавен служител се повишава в съответствие с неговата възраст при учредяване на служебното му правоотношение, а впоследствие — преимуществено в зависимост от продължителността на служебното му правоотношение?

               3.

               При положителен отговор и на втория въпрос, тълкуването на това първично и/или вторично право на Европейския съюз допуска ли подобна национална уредба да бъде оправдавана с преследваната от законодателя цел да възнаграждава натрупания професионален опит?

               4.

               При положителен отговор и на третия въпрос, ако националният законодател не е успял да въведе в националното право норми относно заплатите на държавните служители, с които не се допуска дискриминация, тълкуването на първичното и/или вторично право на Европейския съюз позволява ли в полза на дискриминираното лице да възникне и друга правна последица, освен заплащането с обратна сила на възможно най-високата по степен заплата за съответната длъжностна категория?
               В това отношение единствено въз основата на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз, а в конкретния случай по-специално Директива 2000/78/ЕО, ли възниква правната последица от забраната за допускане на дискриминация, или претенцията на държавния служител възниква единствено с оглед на неправилното транспониране на разпоредбите на правото на Европейския съюз в съответствие с установеното в правото на Съюза право на иск за отговорност на държавите членки?

               5.

               Тълкуването на това първично и/или вторично право на Европейския съюз допуска ли съществуването на национална мярка, която обвързва предявяването на претенциите на държавните служители за (последващо) плащане на определена сума или за обезщетение от изискването държавните служители да предявят тези претенции възможно най-скоро след възникването им?

      (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело C-175/05: Решение на Съда (шести състав) от 11 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия (Неизпълнение на задължения на държава-членка — Директива 92/100/ЕИО — Авторско право — Право на отдаване под наем и в заем — Изключително право на публично отдаване в заем — Дерогиране — Условие за възнаграждение — Освобождаване — Обхват)

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/4

         Решение на Съда (шести състав) от 11 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-175/05) (1)

   (Неизпълнение на задължения на държава-членка - Директива 92/100/ЕИО - Авторско право - Право на отдаване под наем и в заем - Изключително право на публично отдаване в заем - Дерогиране - Условие за възнаграждение - Освобождаване - Обхват)
   (2007/C 42/06)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представлявана от: M. Shotter et W. Wils, представители)

      Ответник: Ирландия (представлявана от: D. O'Hagan, представител, E. Regan SC, J. Gormley, Advisory Counsel)
   Встъпваща страна в подкрепа на ищеца: Кралство Испания (представлявана от: I. del Cuvillo Contreras, представител)
   Предмет
   Неизпълнение на задълженията на държава-членка — Нарушение на чл. 1 и 5 от Директива 92/100/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1992 година относно правото на отдаване под наем и в заем и относно някои права, сродни на авторското право в областта на интелектуалната собственост (ОВ L 346, стр. 6) — Дерогиране на изключителното право на публично отдаване в заем — Обхват
   Диспозитив

               1)

               Като освобождава всички категории обществени институции за отдаване в заем от задължението за заплащане на възнаграждение на авторите за отдаване в заем по смисъла на Директива 92/100/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1992 г. относно правото на отдаване под наем и в заем и относно някои права, сродни на авторското право в областта на интелектуалната собственост, Ирландия не е изпълнила задълженията, произтичащи от членове 1 и 5 на посочената директива.

               2)

               Ирландия е осъдена да заплати съдебните разноски.

               3)

               Кралство Испания поема собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 155 от 25 юни 2005 г.


title: Дело C-681/11: Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 27 декември 2011 г. — Bundeswettbewerbsbehörde/Schenker und Co AG и др.

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/11

         Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 27 декември 2011 г. — Bundeswettbewerbsbehörde/Schenker und Co AG и др.
   (Дело C-681/11)
   2012/C 89/17
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt

      Ответници: Schenker und Co AG, ABX Logistics (Austria) GmbH, Logwin Invest Austria GmbH, Logwin Road + Rail Austria GmbH, Alpentrans Spedition und Transport GmbH, Kapeller Internationale Spedition GmbH, Johann Strauss GmbH, Wildenhofer Spedition und Transport GmbH, DHL Express (Austria) GmbH, G. Englmayer Spedition GmbH, Internationale Spedition Schneckenreither Gesellschaft mbH, Leopold Schöffl GmbH & Co KG, Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Rail Cargo, A. Ferstl Speditionsgesellschaft mbH, Spedition, Lagerei und Beförderung von Gütern mit Kraftfahrzeugen Alois Herbst GmbH & Co KG, Johann Huber Spedition und Transportgesellschaft mbH, Keimelmayr Speditions- u. Transport GmbH, „Spedpack“-Speditions- und Verpackungsgessellschaft mbH, Thomas Spedition GmbH, Koch Spedition GmbH, Maximilian Schludermann в качеството на синдик на Kubicargo Spedition GmbH, Kühne + Nagel GmbH, Lagermax Internationale Spedition Gesellschaft mbH, Morawa Transport GmbH, Johann Ogris Internationale Transport- und Speditions GmbH, Traussnig Spedition GmbH, Treu SpeditionsgesmbH, Spedition Anton Wagner GmbH, Gebrüder Weiss GmbH, Marehard u. Wuger Internat. Speditions- u. Logistik GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли да се наложи глоба за извършените от предприятието нарушения на член 101 ДФЕС, когато предприятието по погрешка е смятало поведението си за законосъобразно и грешката му е извинима?
               При отрицателен отговор на първия въпрос:

                           1a)

                           Извинима ли е грешката относно законосъобразността на поведението, когато предприятието е следвало съвета на правен консултант с опит в областта на конкурентното право и съветът не е бил явно неправилен, нито предприятието е можело да установи неправилността му при извършването на проверка с дължимата грижа?

                           1b)

                           Извинима ли е грешката относно законосъобразността на поведението, когато предприятието е разчитало на правилността на решението на националните органи по конкуренцията, които са преценили въпросното поведение единствено от гледна точка на националното конкурентно право и са приели, че е допустимо?

               2.

               Оправомощени ли са националните органи по конкуренцията да установяват, че предприятието участва в картел в нарушение на конкурентното право на Съюза, при условие че на предприятието не следва да се наложи глоба, тъй като е подало заявление за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер?


title: Дело C-435/12: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 април 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — ACI Adam BV и др./Stichting de Thuiskopie, Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding (Преюдициално запитване — Интелектуална собственост — Авторско право и сродните му права — Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество — Директива 2001/29/ЕО — Член 5, параграф 2, буква б) и параграф 5 — Право на възпроизвеждане — Изключения и ограничения — Възпроизвеждане за лично ползване — Законен произход на копието — Директива 2004/48/ЕО — Приложно поле)

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 април 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — ACI Adam BV и др./Stichting de Thuiskopie, Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding
   (Дело C-435/12) (1)

   ((Преюдициално запитване - Интелектуална собственост - Авторско право и сродните му права - Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество - Директива 2001/29/ЕО - Член 5, параграф 2, буква б) и параграф 5 - Право на възпроизвеждане - Изключения и ограничения - Възпроизвеждане за лично ползване - Законен произход на копието - Директива 2004/48/ЕО - Приложно поле))
   2014/C 175/08
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: ACI Adam BV, Alpha International BV, AVC Nederland BV, B.A.S. Computers & Componenten BV, Despec BV, Dexxon Data Media и Storage BV, Fuji Magnetics Nederland, Imation Europe BV, Maxell Benelux BV, Philips Consumer Electronics BV, Sony Benelux BV, Verbatim GmbH

      Ответници: Stichting de Thuiskopie, Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия — Тълкуване на член 5, параграфи 2 и 5 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230) и на член 14 от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56) — Право на възпроизвеждане — Изключения и ограничения — Спазване на правата на интелектуална собственост — Съдебни разноски — Приложно поле

      Диспозитив

               1)

               Правото на Съюза, и в частност член 5, параграф 2, буква б) във връзка с член 5, параграф 5 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национално законодателство като приложимото в главното производство, което не разграничава хипотезата, в която е налице възпроизвеждане за лично ползване от законен източник, от хипотезата, в която източникът е незаконен.

               2)

               Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към процедура като главното производство, в която някои задължени да заплащат справедливото обезщетение лица искат от съда да постанови решение по установителен иск срещу организацията, натоварена със събирането и разпределянето на това възнаграждение между притежателите на авторски права, която оспорва иска.

      (1)  ОВ C 399, 22.12.2012 г.


title: Дело C-159/10: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Германия) на 2 април 2010 г. — Gerhard Fuchs/Land Hessen

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/24

      Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Германия) на 2 април 2010 г. — Gerhard Fuchs/Land Hessen
      (Дело C-159/10)
      (2010/C 161/34)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gerhard Fuchs

         Ответник: Land Hessen

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Преследват ли разпоредбите на Hessisches Beamtengesetz (HBG) във връзка със задължителното възрастово ограничение, което е основание за пенсиониране на длъжностни лица, цел от общ интерес съобразно критериите на правото на Съюза?
                  В тази връзка възникват следните основни въпроси:

                              На какви специфични изисквания съгласно правото на Съюза трябва да отговаря тази цел от общ интерес? Кои други въпроси във връзка с изясняването на фактите по делото следва да разгледа запитващата юрисдикция?

                              Представлява ли законосъобразна цел по смисъла на член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО (1) интересът от спестяване на бюджетни средства и ограничаване на разходите за персонала, чрез избягване в настоящия случай на назначаването на нов персонал и чрез постигане по този начин на намаляване на разходите за персонала?

                              Може ли да се счита за законосъобразна цел от общ интерес желанието на работодател в публичния сектор да разполага с определена сигурност при планирането, що се отнася до пенсионирането на длъжностни лица, включително и когато всеки работодател в публичния сектор, който попада в обхвата на HBG или на Beamtenstatusgesetz може да разработи или да наложи собствени управленски концепции относно планирането във връзка с персонала?

                              Може ли да се счита за цел от общ интерес интересът от „подходящо възрастово разделение“ или от „подходяща възрастова структура“, дори когато липсват правни разпоредби или общи стандарти относно възрастовото разделение или възрастовата структура?

                              Може ли създаването на възможности за насърчаване за длъжностните лица да се счита за законосъобразна цел от общ интерес по смисъла на член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО?

                              Преследва ли ограничаването на възрастта законосъобразна цел от общ интерес, когато с нея се цели избягването на правни спорове с по-възрастни служители по въпроса дали те все още са способни да изпълняват служебните си задължения?

                              Предполага ли общият интерес, предвиден в член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО, наличието на концепция относно политиката на заетост, която е по-широка от тази на индивидуалните работодатели в публичния и/или частния сектор? При утвърдителен отговор, доколко единна и обвързваща трябва да бъде тази концепция?

                              Възможно ли е отделните работодатели в публичния или частния сектор да преследват цели от общ интерес по отношение на групи служители, в случая сведени до длъжностните лица, попадащи в приложното поле на HBG, с правила относно възрастовите ограничения, които имат дотолкова стеснен обхват?

                              При какви условия може да се счита за отговаряща на общия интерес, предвиден в член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО, законосъобразната, но не задължителна за работодателите в публичния сектор цел — за заемане от нови служители на освободените от пенсионирани служители длъжности, при необходимост, след повишаване в длъжност на вече наети служители? Трябва ли позоваването на общия интерес да бъде подкрепено освен от изявления с общ характер, също и от статистики и от други заключения, които позволяват да се установи, че тази цел е достатъчно сериозна и може действително да бъде постигната?

                  2.

                  На какви изисквания трябва да отговаря възрастовото ограничение по смисъла на HBG, за да бъде то съответстващо и подходящо за осъществяване на преследваната цел?
                  Необходими ли са по-подробни проучвания, за да се определи съотношението между — вероятния — брой длъжностни лица от двата пола, които биха желали да продължат да работят, след като са достигнали възрастовото ограничение и броя на тези, които след като са достигнали възрастовото ограничение получават пенсия в пълен размер и поради това със сигурност искат да напуснат службата си? Не трябва ли в този случай да се отдаде предпочитание на доброволното пред задължителното пенсиониране, доколкото намаляването на размера на пенсията — когато пенсията се получава преди достигане на пенсионната възраст — гарантира, че няма да се стигне до неоснователно разходване на бюджетни средства и че свързаните с това разходи за персонала ще бъдат ограничени? (Доброволното пенсиониране вместо задължителното такова представлява по-съответстваща и всъщност също толкова подходяща за постигане на преследваната цел уредба).
                  Може ли да се смята за подходящо и необходимо автоматичното прекратяване — въз основа на необоримата презумпция за неспособност за изпълнение на служебните задължения, на служебното правоотношение на длъжностни лица от двата пола, които са достигнали определена възраст, в случая 65 години?
                  Основателно ли е възможността за запазване на служебното правоотношение поне до навършването на 68-годишна възраст да зависи изцяло от конкретните интереси на работодателя в публичния сектор, а липсата на такива интереси да води задължително до прекратяване на служебното правоотношение, без да съществува каквато и да е правна възможност за възстановяване на статута на длъжностното лице?
                  Когато вместо да се ограничи до определяне на условията за получаване на пенсия в пълен размер съгласно 6, параграф 2 от Директива 2000/78/ЕО, разпоредбата относно възрастовото ограничение налага задължително пенсиониране, може ли да се счита, че това ограничение засяга по несправедлив начин интересите на възрастните хора в сравнение с интересите на по-младите хора, които по принцип не по-значими?
                  Ако целта за улесняване на назначенията и/или повишаванията в длъжност е призната за законосъобразна, кои конкретни фактически изисквания следва да бъдат изпълнени, за да се установи до каква степен съответните възможности са действително оползотворени от работодател в публичния сектор, който прилага възрастовото ограничение или от всички работодатели в публичния сектор на и извън общия пазар на труда, за които се отнася законовата разпоредба?
                  С оглед на дефицитите, които вече се забелязват на пазара на труда поради демографските тенденции и належащата необходимост от квалифицирана трудова сила във всички области, включително в публичната служба на федерално ниво и на ниво провинции, подходящо и необходимо ли е длъжностните лица от двата пола, които са способни и желаят да продължат да изпълняват своята дейност, да бъдат задължавани да напускат публичната служба, въпреки належащата нужда от значителна трудова сила, на която пазарът на труда не може да отговори? Необходими ли са в тази връзка данни за всеки клон на пазара на труда, които впоследствие може да се наложи да бъдат събирани?

                  3.

                  На какви изисквания за съгласуваност трябва да отговарят разпоредбите в областта на възрастовото ограничение, предвидени от хесенското законодателство и съответно от германското федерално законодателство?
                  Може ли да се счита, че няма противоречие между параграф 1 и параграф 3 от член 50 от HBG, при положение, че възможността за продължаване на служебното правоотношение и извън рамките на възрастовото ограничение зависи изцяло от интересите на работодателя в публичния сектор?
                  Може ли член 50, параграф 3 от HBG да се тълкува в съответствие с Директивата евентуално в смисъл, че за да се избегне дискриминация, основана на възраст, служебното правоотношение трябва винаги да бъде продължавано, ако това не противоречи на определени служебни съображения? На какви изисквания следва да отговаря такова служебно съображение? Трябва ли да се счита в тази връзка, че за да изискват служебните интереси запазването на служебното правоотношение, е необходимо прекъсването му да води до неоправдана дискриминация, основана на възраст?
                  Как това тълкуване на член 50, параграф 3 от HBG може да послужи за продължаването или за възобновяването на статута на длъжностно лице на жалбоподателя, дори когато той вече му е бил отнет? Трябва ли в този случай член 50, параграф 1 от HBG да остане неприложим, при всички положения до навършването на 68-годишна възраст?
                  Подходящо и необходимо ли е, от една страна, да се създаде пречка за доброволното пенсиониране при навършването на възраст от 60 години, съответно 63 години, като се намали трайно размерът на пенсията, като от друга страна, се изключи възможността за доброволно продължаване на служебното правоотношение след навършването на 65-годишна възраст, освен ако по изключение работодателят в публичния сектор не заяви специален интерес от такова продължаване?
                  Лишават ли по-благоприятните режими, предвидени за лицата на непълно работно време, по отношение на възрастните лица, от една страна и на длъжностните лица, наети със срочни договори, от друга страна, подходящия и необходим характер на възрастовото ограничение, предвидено в член 50, параграф 1 от HBG?
                  От гледна точка на съгласуваността как следва да се преценяват различните правила, установени в областта на правото на публичната служба, на трудовото право и на правото на социално осигуряване, които от една страна, се стремят към трайно повишаване на възрастта, на която може да бъде получавана пенсия в пълен размер и, от друга страна, забраняват прекратяването на служебното правоотношение поради достигане на предвидената обичайна пенсионна възраст и които също така налагат задължителното прекратяване на служебното правоотношение при достигането на тази конкретна възраст?
                  От значение ли е от гледна точка на съгласуваността фактът, че постепенното повишаване на пенсионната възраст в сферата на социалното осигуряване и на публичната служба на федералната държава и на някои провинции е преди всичко в интерес на заетите лица, доколкото така се отлага за един по-далечен момент спрямо тях на по-строгите условия, приложими за получаването на пенсия в пълен размер в публичния или в частния сектор? Трябва ли тези въпроси да се считат за ирелевантни, тъй като все още не е увеличена пенсионната възраст за длъжностните лица от двата пола, за които се прилага HBG, въпреки че това предстои в близко бъдеще за договорно наетите служители?

         (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стp. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело C-320/05 P: Определение на Съда от 4 октомври 2007 г. — Fred Olsen, SA/Комисия на Европейските общности, Кралство Испания (Обжалване — Държавни помощи — Морски транспорт — Морски каботаж — Съществуващи помощи — Нови помощи — Помощи, които могат да бъдат обявени за съвместими с общия пазар — Услуга от общ икономически интерес — Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/28

         Определение на Съда от 4 октомври 2007 г. — Fred Olsen, SA/Комисия на Европейските общности, Кралство Испания
   (Дело C-320/05 P) (1)

   (Обжалване - Държавни помощи - Морски транспорт - Морски каботаж - Съществуващи помощи - Нови помощи - Помощи, които могат да бъдат обявени за съвместими с общия пазар - Услуга от общ икономически интерес - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)
   (2008/C 51/46)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Fred Olsen, SA (представител: R. Marín Correa, abogado)

      Други страни в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. L. Buendía Sierra и R. Vidal Puig), Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори разширен състав) от 15 юни 2005 г. по дело Olsen/Комисия (T-17/02), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата за отмяна на Решение на Комисията от 25 юли 2001 г. относно преписката държавни помощи NN48/2001 — Испания — Помощи за морската компания Transmediterránea (OВ 2002 г., C 96, стp. 4)
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Fred Olsen SA да заплати съдебните разноски.

               3)

               Кралство Испания понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 271, 29.10.2005 г.


title: Дело T-168/11: Определение на Общия съд от 15 декември 2014 г.  — AQ/Парламент (Иск за обезщетение — Поправяне на вредите, понесени от ищеца в резултат от решението на Парламента да остави петицията му без разглеждане — Искане за образуване на проверка по твърденията за нарушения в производството пред Европейския съд по правата на човека — Явна недопустимост)

text:
               16.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/16

         Определение на Общия съд от 15 декември 2014 г. — AQ/Парламент
   (Дело T-168/11) (1)

   ((Иск за обезщетение - Поправяне на вредите, понесени от ищеца в резултат от решението на Парламента да остави петицията му без разглеждане - Искане за образуване на проверка по твърденията за нарушения в производството пред Европейския съд по правата на човека - Явна недопустимост))
   (2015/C 056/22)
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: AQ (Жари, Полша) (представител: P. K. Rosiak, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представител: K. Zejdová)

      Предмет

   Иск за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради решението на Парламента да остави без разглеждане петицията му за образуване на проверка по твърденията за нарушения в производството пред Европейския съд по правата на човека.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда г-н AQ да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейския парламент.

               3)

               Определя на 1  653,36 EUR сумата на правната помощ, която се заплаща от касата на Общия съд.

      (1)  ОВ C 250, 18.8.2012 г.