title: Дело C-100/09: Решение на Съда (седми състав) от 1 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2007/14/ЕО — Подробни правила за прилагането на определени разпоредби от Директива 2004/109/ЕО — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/16

         Решение на Съда (седми състав) от 1 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
   (Дело C-100/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2007/14/ЕО - Подробни правила за прилагането на определени разпоредби от Директива 2004/109/ЕО - Липса на транспониране в определения срок)
   2009/C 282/31
   Език на производството: чешки

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Jelínek и P. Dejmek)

      Ответник: Чешка република (представител: M. Smolek)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на всички разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2007/14/ЕО на Комисията от 8 март 2007 година за определяне на подробни правила за прилагането на определени разпоредби от Директива 2004/109/ЕО относно хармонизиране на изискванията за прозрачност по отношение на информацията за емитенти, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар (ОВ L 69, стр. 27)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приела в определения срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2007/14/ЕО на Комисията от 8 март 2007 година за определяне на подробни правила за прилагането на определени разпоредби от Директива 2004/109/ЕО относно хармонизиране на изискванията за прозрачност по отношение на информацията за емитенти, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 24 от тази директива.

               2.

               Осъжда Чешката република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 113, 16.5.2009 г.


title: Дело T-291/12: Жалба, подадена на 3 юли 2012 г. — Deutsche Bank/СХВП (Passion to Perform)

text:
               8.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 273/14

         Жалба, подадена на 3 юли 2012 г. — Deutsche Bank/СХВП (Passion to Perform)
   (Дело T-291/12)
   2012/C 273/24
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Bank (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: R. Lange, T. Götting и G. Hild, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 24 април 2012 г. по преписка R 2233/2011-4; и

               —

               Да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Международна регистрация, обозначаваща Европейската общност, на словната марка „Passion to Perform“ за стоки и услуги от класове 35, 36, 38, 41 и 42 — Заявка за марка на Общността № W 1066295

      Решение на проверителя: Отказва защита на марката в Европейската общност

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело T-398/10: Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — Fapricela/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на стомана за предварително напрягане — Определяне на цени, подялба на пазара и обмен на чувствителна търговска информация — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Сътрудничество по време на административното производство)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/35

         Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — Fapricela/Комисия
   (Дело T-398/10) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на стомана за предварително напрягане - Определяне на цени, подялба на пазара и обмен на чувствителна търговска информация - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Сътрудничество по време на административното производство))
   (2015/C 302/44)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Fapricela — Indústria de Trefilaria, SA (Ançã, Португалия) (представители: първоначално M. Gorjão-Henriques и S. Roux, адвокати, впоследствие T. Guerreiro, R. Lopes и S. Alberto, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, P. Costa de Oliveira и V. Bottka, подпомагани от M. Marques Mendes, адвокат)

      Предмет

   Искане за отмяна и изменение на Решение C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38344 — Стомана за предварително напрягане), изменено с Решение C(2010) 6676 окончателен на Комисията от 30 септември 2010 г. и с Решение C(2011) 2269 окончателен на Комисията от 4 април 2011 г.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38344 — Стомана за предварително напрягане), изменено с Решение C(2010) 6676 окончателен на Комисията от 30 септември 2010 г. и с Решение C(2011) 2269 окончателен на Комисията от 4 април 2011 г., в частта, в която се констатира, че Fapricela — Indústria de Trefilaria, SA е нарушило разпоредбите на член 101, параграф 1 ДФЕС, като освен в нарушение на посочените разпоредби на иберийския пазар е участвало в картел, който обхваща вътрешния пазар и впоследствие действа в Европейското икономическо пространство (ЕИП), и му се налага глоба в размер на 8 8 74  000 EUR.

               2)

               Определя размера на наложената на Fapricela — Indústria de Trefilaria глоба на 8 8 74  000 EUR.

               3)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело C-183/08 P: Жалба, подадена на 29 април 2008 г. от Комисията на Европейските общности срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 14 февруари 2008 г. по дело T-351/05, Provincia di Imperia/Комисия

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/20

         Жалба, подадена на 29 април 2008 г. от Комисията на Европейските общности срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 14 февруари 2008 г. по дело T-351/05, Provincia di Imperia/Комисия
   (Дело C-183/08 P)
   (2008/C 209/28)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: г-н D. Martin и г-н L. Flynn)

      Друга страна в производството: Provincia di Imperia
   Искания

               —

               да се отмени Решение на Първоинстанционния съд от 14 февруари 2008 г. по дело Т-351/05,

               —

               да се обяви за недопустима жалбата, подадена от Provincia di Imperia по това дело,

               —

               да се осъди Provincia di Imperia да заплати съдебните разноски на Комисията по настоящото дело.

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си Комисията твърди, че в обжалваното съдебно решение е допуснато нарушение на предпоставките за допустимост на жалба за отмяна, подадена на основание на член 230 ЕО, по-специално доколкото в него се приема, че жалбоподателят в първоинстанционното производство има правен интерес. Жалба за отмяна, подадена от физическо или юридическо лице, всъщност е допустима само ако чрез резултата си може да донесе полза на страната, която я е подала. В случая обаче жалбата на жалбоподателя била явно недопустима, тъй като съдебно решение за отмяна на обжалвания акт само по себе си по никакъв начин не можело да донесе „полза“ на тази страна. Отпускането на безвъзмездни средства всъщност било проява на щедрост от Комисията и следователно оферентът, отговорил на покана за предоставяне на предложения, нямал никакво право да получи такива безвъзмездни средства.
   При условията на евентуалност Комисията изтъква, че дори жалбоподателят в първоинстанционното производство да е имал правен интерес към деня на подаването на жалбата си, този интерес при всички случаи е отпаднал към деня на постановяването на обжалваното съдебно решение, доколкото определеният бюджет за предложения е изцяло изразходван и програмата е приключила.


title: Дело C-370/16: Преюдициално запитване от Tribunale di Novara (Италия), постъпило на 4 юли 2016 г. — Bruno Dell’Acqua/Eurocom Srl, Regione Lombardia

text:
               17.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/2

         Преюдициално запитване от Tribunale di Novara (Италия), постъпило на 4 юли 2016 г. — Bruno Dell’Acqua/Eurocom Srl, Regione Lombardia
   (Дело C-370/16)
   (2016/C 383/02)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Novara

      Страни в главното производство

      Взискател: Bruno Dell’Acqua

      Длъжник: Eurocom Srl, Regione Lombardia

      Преюдициален въпрос

   Необходимо ли е предварителното разрешение по член 1, последно изречение от Протокола относно привилегиите и имунитетите на Европейския съюз (ОВ С 310 от 16 декември 2004 г., стр. 261), когато в производство за принудително изпълнение върху имущество, намиращо се у трето лице, запорираните суми вече не са у съответната комисия на Европейската общност, а вече са прехвърлени на националните разплащателни агенции?


title: Дело T-14/15: Решение на Общия съд от 20 октомври 2016 г. — Lufthansa AirPlus Servicekarten/EUIPO — Mareea Comtur (airpass.ro) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „airpass.ro“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „AirPlus International“ — Отхвърляне на възражението — Правило 21 от Регламент (ЕО) № 2868/95 — Липса на основание за произнасяне — Член 81, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/22

      Решение на Общия съд от 20 октомври 2016 г. — Lufthansa AirPlus Servicekarten/EUIPO — Mareea Comtur (airpass.ro)
      (Дело T-14/15) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „airpass.ro“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „AirPlus International“ - Отхвърляне на възражението - Правило 21 от Регламент (ЕО) № 2868/95 - Липса на основание за произнасяне - Член 81, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
      (2016/C 454/41)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Ной Изенбург, Германия) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: V. Melgar и H. Kunz)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: SC Mareea Comtur SRL (Deva, Румъния)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 17 октомври 2014 г. (преписка R 1918/2013-5) относно производство по възражение между Lufthansa AirPlus Servicekarten и SC Mareea Comtur.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 17 октомври 2014 г. (преписка R 1918/2013-5), доколкото то се отнася до „реклама; управление на търговски сделки; търговска администрация; административна дейност“, спадащи към клас 35 от Ницската спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки, от 15 юни 1957 г., ревизирана и изменена.

                  2)

                  EUIPO понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH.

         (1)  ОВ C 81, 9.3.2015 г.


title: Дело C-66/16 P: Жалба, подадена на 5 февруари 2016 г. от la Comunidad Autónoma del País Vasco и Itelazpi, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 26 ноември 2015 г. по дело T-462/13, Comunidad Autónoma del País Vasco и Itelazpi/Комисия

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/14

         Жалба, подадена на 5 февруари 2016 г. от la Comunidad Autónoma del País Vasco и Itelazpi, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 26 ноември 2015 г. по дело T-462/13, Comunidad Autónoma del País Vasco и Itelazpi/Комисия
   (Дело C-66/16 P)
   (2016/C 118/17)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Comunidad Autónoma del País Vasco и Itelazpi, S.A. (представители: J. L. Buendía Sierra и A. Lamadrid de Pablo, адвокати)

      Други страни в производството: Европейска комисия и SES Astra

      Искания

   Жалбоподателите молят Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 26 ноември 2015 г.,

               —

               да се произнесе окончателно по жалбата за отмяна и да отмени решението на Комисията от 19 юни 2013 г. (1),

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   С обжалваното съдебно решение е потвърдено решение на Комисията в областта на държавните помощи, което се отнася до няколко мерки, приети от испанските публичните органи, за да се гарантира, че сигналът на цифровата наземна телевизия (ЦНТ) ще стига до най-отдалечените райони на територията, обитавани само от 2,5 % от населението. В решението на Комисията се признава, че от материална гледна точка при липса на намеса от публичните органи пазарът не предлага тази услуга. Въпреки това Комисията не приема, че става въпрос за услуга от общ икономически интерес (УОИИ), като посочва, че от формална гледна точка тази услуга не е била „ясно“ определена и възложена от публичните органи. Тя твърди, че във всички случаи публичните органи не са компетентни да изберат определена технология при организирането на УОИИ.

      Първо и единствено основание за отмяна: грешки при прилагане на правото при тълкуването на член 14, член 106, параграф 2 и член 107, параграф 1 ДФЕС, на Протокол № 26 относно услугите от общ интерес и Протокол № 29 за системата на публичното радиоразпръскване в държавите членки, допълващи ДФЕС.

   По-специално в жалбата се подчертават следните грешки в обжалваното съдебно решение:

               —

               ясно е надхвърлена границата на „явната грешка“ при разглеждането на различните актове на публичните органи, с които се определя и възлага УОИИ,

               —

               ненадлежно е ограничено „широкото право на преценка“ на държавите членки, приложимо като към определянето, така и към „организирането“ на УОИИ, което следователно включва избора на условията за предоставяне на УОИИ и избора на определена технология, независимо от въпроса дали изборът се съдържа в акта за определяне или в отделен акт,

               —

               неправилно е анализирано приложимото испанско право,

               —

               не е преценено, че „определянето“ на УОИИ и „възлагането“ ѝ на едно или няколко предприятия може да се направи в отделни актове,

               —

               не е преценено, че „определянето“ на УОИИ и „възлагането“ ѝ не изискват използването на определена формулировка или израз, а материален и функционален анализ,

               —

               отречена е приложимостта на Протокол № 29 за системата на публичното радиоразпръскване в държавите членки, допълващ ДЕС и ДФЕС.

      (1)  Решение 2014/489/ЕС на Комисията от 19 юни 2013 година относно държавна помощ SA.28599 (C 23/10) (ex NN 36/10, ex CP 163/2009), приведена в действие от Кралство Испания за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони (извън Кастилия Ла Манча) (OB L 217, 2014 г., стр. 52).


title: Дело T-137/14: Жалба, подадена на 25 февруари 2014 г.  — I Castellani/СХВП — Chomarat (кръгла емблема)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/55

         Жалба, подадена на 25 февруари 2014 г. — I Castellani/СХВП — Chomarat (кръгла емблема)
   (Дело T-137/14)
   2014/C 135/72
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: I Castellani Srl (Meldola, Италия) (представители: M. Caramelli, F. Boscariol de Roberto, I. Gatto и D. Martucci, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Compagnie Chomarat (Париж, Франция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 13 декември 2013 г., постановено по преписка R 1001/2012-2;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: фигуративна марка, представляваща кръгла емблема, за стоки от клас 19 — регистрация на марка на Общността № 2 844 033.

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.

      Страна, която иска отмяна на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Решение на отдела по отмяна: отменя регистрацията на марка на Общността № 2 844 033.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 51, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело C-345/16: Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Liège (Белгия), постъпило на 22 юни 2016 г. — Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/14

         Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Liège (Белгия), постъпило на 22 юни 2016 г. — Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge
   (Дело C-345/16)
   (2016/C 326/25)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Liège

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Jean Jacob, Dominique Lennertz

      Ответник: État belge

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли член 39 [ЕО] като последици от прилагането на белгийската данъчна уредба, и по-конкретно на член 155 от CIR/92, независимо дали се прилага или не циркулярното писмо от 12 март 2008 г. № Ci.RH.331/575.420, люксембургските пенсии на жалбоподателя, освободени от данъчно облагане по силата на член 18 от Спогодбата за избягване на двойното данъчно облагане между Белгия и Люксембург, да бъдат отчитани при изчисляването на белгийския данък, тези пенсии да служат като основа за предоставянето на предвидените в CIR/92 данъчни предимства и правото на ползване на тези данъчни предимства, като например освобождаване от данъчно облагане на част от доходите, дългосрочни спестявания, разходи, платени с ваучери за услуги, разходи с цел реализиране на икономии на енергия в жилището и защита на същото срещу кражби или пожар, дарения на жалбоподателя, да бъде намалено или предоставено в по-малка степен, отколкото ако и двамата жалбоподатели имаха доходи с белгийски произход и ако жалбоподателката, а не жалбоподателят, получаваше пенсии само с белгийски произход?


title: Дело F-90/07: Решение на Съда на публичната служба от (втори състав) 13 ноември 2008 г.  — Traore/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Обявяване на свободна длъжност — Отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателя — Преназначаване — Интерес на службата)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/71

         Решение на Съда на публичната служба от (втори състав) 13 ноември 2008 г. — Traore/Комисия
   (Дело F-90/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Обявяване на свободна длъжност - Отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателя - Преназначаване - Интерес на службата)
   (2009/C 44/124)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Amadou Traore (Rhodes Saint Genèse, Белгия) (представител: E. Boigelot, адвокат)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и B. Eggers)
   Предмет
   Отмяна на решенията на Комисията за отхвърляне на кандидатурите на жалбоподателя за длъжността временно управляващ делегацията на Комисията в Того, както и за длъжността ръководител на оперативната дейност на делегацията на Комисията в Танзания — Отмяна на решенията за назначаване на други кандидати на посочените длъжности — Искане за обезщетение за вреди.
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решение от 12 декември 2006 г. на директора на дирекция „Ресурси“ на Службата за сътрудничество EuropeAid към Комисията на Европейските общности, с което се отхвърля кандидатурата на г-н Traore за длъжността ръководител на оперативната дейност на делегацията на Комисията в Танзания, както и решението за назначаване на г-н S. на посочената длъжност.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата й част.

               3)

               Г-н Traore понася половината от направените от него съдебни разноски.

               4)

               Комисията на Европейските общности понася направените от нея съдебни разноски и половината от разноските на г-н Traore.

      (1)  ОВ C 269 от 10.11.2007 г.


title: Дело C-31/12: Определение на Съда (седми състав) от 10 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Zakopanem — Полша) — Наказателно производство срещу Wojciech Ziemski, Andrzej Kozak (Преюдициално запитване — Липса на описание на спора в главното производство — Явна недопустимост)

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/5

         Определение на Съда (седми състав) от 10 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Zakopanem — Полша) — Наказателно производство срещу Wojciech Ziemski, Andrzej Kozak
   (Дело C-31/12) (1)

   (Преюдициално запитване - Липса на описание на спора в главното производство - Явна недопустимост)
   2013/C 101/10
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Rejonowy w Zakopanem

      Страни в главното производство

   Wojciech Ziemski, Andrzej Kozak

      Предмет

   Преюдициално запитване — Sąd Rejonowy w Zakopanem — Тълкуване на понятието „технически регламент“ по член 1, точка 11 от Директива 98/34/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (ОВ L 204, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207), изменена с Директива 98/48/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 20 юли 1998 г. (ОВ L 217, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 282) — Задължение на държавите членки да предоставят на Комисията всички проекти за технически регламенти — Национален закон за хазартните игри.

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Sąd Rejonowy w Zakopanem (Полша) с акт от 13 януари 2012 г., е явно недопустимо.

      (1)  ОВ C 165, 9.6.2012 г.


title: Дело C-19/15: Преюдициално запитване от Landgericht München I (Германия), постъпило на 19 януари 2015 г. — Verband Sozialer Wettbewerb e.V./Innova Vital GmbH

text:
               20.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 127/9

         Преюдициално запитване от Landgericht München I (Германия), постъпило на 19 януари 2015 г. — Verband Sozialer Wettbewerb e.V./Innova Vital GmbH
   (Дело C-19/15)
   (2015/C 127/14)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht München I

      Страни в главното производство

      Ищец: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

      Ответник: Innova Vital GmbH

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 (1) да се тълкува в смисъл, че разпоредбите на този регламент се прилагат и към хранителните и здравните претенции, които се посочват в търговско съобщение при рекламата на храни, които следва да бъдат доставяни като такива на крайния потребител, когато търговското съобщение, съответно рекламата е насочена само към професионалните среди?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския Парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните, ОВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244.


title: Дело C-155/09: Решение на Съда (първи състав) от 20 януари 2011 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Членове 12 ЕО, 18 ЕО, 39 ЕО и 43 ЕО — Членове 4, 28 и 31 от Споразумението за създаване на Европейското икономическо пространство — Данъчно законодателство — Условия за освобождаване от данък при придобиване на имущества за първа покупка на недвижим имот — Освобождаване само на пребиваващите на територията на страната лица, както и на непребиваващите на нея към датата на покупката гръцки граждани)

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/3

         Решение на Съда (първи състав) от 20 януари 2011 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-155/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Членове 12 ЕО, 18 ЕО, 39 ЕО и 43 ЕО - Членове 4, 28 и 31 от Споразумението за създаване на Европейското икономическо пространство - Данъчно законодателство - Условия за освобождаване от данък при придобиване на имущества за първа покупка на недвижим имот - Освобождаване само на пребиваващите на територията на страната лица, както и на непребиваващите на нея към датата на покупката гръцки граждани)
   2011/C 80/04
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и D. Triantafyllou)

      Ответник: Република Гърция (представители: P. Mylonopoulos и V. Karra)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 18, 39 и 43 ЕО — Освобождаване от данък при придобиване на имущества за първа покупка на недвижим имот — Освобождаване само на пребиваващите на територията на страната лица, както и на непребиваващите на нея към датата на покупката гръцки граждани.

      Диспозитив

               1.

               Република Гърция,

                           —

                           като предоставя на основание член 1, параграф 1 и параграф 3, първа алинея от Закон 1078/1980 освобождаване от данъка при прехвърляне на недвижими имоти само на постоянно пребиваващите на територията ѝ лица, а не предоставя такова освобождаване на лицата, които не пребивават на територията ѝ, но имат намерение в бъдеще да се установят там, и

                           —

                           като предоставя при определени условия освобождаване от същия данък при придобиване на първо жилище на територията на страната само на гръцките граждани или на лицата от гръцки произход,

                     не е изпълнила задълженията си по членове 12 ЕО, 18 ЕО, 39 ЕО и 43 ЕО, както и по членове 4, 28 и 31 от Споразумението за Европейско икономическо пространство от 2 май 1992 г.

               2.

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г.


title: Дело T-39/07: Иск, предявен на 16 февруари 2007 г. — ENI/Комисия

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/45

         Иск, предявен на 16 февруари 2007 г. — ENI/Комисия
   (Дело T-39/07)
   (2007/C 82/97)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Eni SpA (Рим, Италия) (представители: проф. G.M. Roberti и I. Perego, avvocati)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени оспорваното решение в частта, в която се приема, че ищецът носи отговорност за подлежащите на санкции практики,

               —

               да се отмени наложената съгласно член 2 от решението глоба или да се намали размерът ѝ,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи
   С настоящия иск се атакува решението, оспорвано по дело Т-38/07, Shell Petroleum и др. /Комисия.
   Според ENI оспорваното решение е незаконосъобразно, доколкото в него се приема, че ENI носи отговорност, единствено поради качеството му на дружество-майка, контролиращо целия капитал на дружествата, считани за отговорни за подлежащите на санкции практики, за които се твърди, че са уговорени във вреда на трети лица. В тази връзка ENI изтъква:

               —

               Комисията обосновава решението си главно със свързаната със собствеността върху дяловете необорима презумпция за отговорност, която не намира потвърждение и противоречи на утвърдените в търговската и в съдебната практика на Общността принципи относно прилагането на член 81 ЕО в областта на групите от дружества. Този подход нарушава също така основните принципи за личния характер на отговорността и на наказанието, както и принципа на законност, и е последица от явни грешки при преценката на фактическите доводи, приведени от ENI, за да обори презумпцията, на която се позовава Комисията. В този смисъл, Комисията, в нарушение на установеното в член 235 от Договора за ЕО, не е обосновала надлежно изводите си.

               —

               Освен това, оспорваното решение не зачита присъщия за дружественото право принцип за ограничената отговорност на капиталовите дружества, общопризнат в правните системи на държавите-членки, в международната правна практика и в самото право на Общността; същевременно този подход се явява несъвместим с установените критерии по прилагане на общностните разпоредби в областта на конкуренцията в случаи на правоприемство/прехвърляне на предприятия. Оспорваното решение е изцяло необосновано също и от тази гледна точка.

         ENI моли освен това да се отмени, или поне да се намали значително размерът на наложената глоба, тъй като Комисията:

               —

               не е оценила последиците за съответния пазар на противоправните поведения, за които се твърди, че са установени,

               —

               неоснователно е приложила отегчаващото обстоятелство за повторност, като се е позовава на твърде отдалечени във времето решения във връзка с бившия член 81 ЕО, които по никакъв начин не засягат ищеца, нито дори в качеството му на дружество-майка,

               —

               освен това, като неправилно е изключила Syndial от категорията на адресатите на оспорваното решение, противно на установените от съдебната практика критерии, е нарушила член 23 от Регламент 1/2003, като в тази връзка не е взела предвид оборота на посоченото дружество.


title: Дело T-11/04: Определение на Първоинстанционния съд от 5 юни 2008 г. — Martins/Комисия

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/35

         Определение на Първоинстанционния съд от 5 юни 2008 г. — Martins/Комисия
   (Дело T-11/04) (1)

   (2008/C 197/62)

      Език на производството: френски

   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 59, 6.3.2004 г.


title: Дело T-176/09: Жалба, подадена на 6 май 2009 г. — Правителство на Гибралтар/Комисия

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/48

         Жалба, подадена на 6 май 2009 г. — Правителство на Гибралтар/Комисия
   (Дело T-176/09)
   2009/C 153/92
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Правителство на Гибралтар (представители: D. Vaughan, QC и M. Llamas, Barrister)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение 2009/95/ЕО в частта, в която разширява ES6120032 в Британските териториални води на Гибралтар (както в UKGIB0002, така и извън него) и в зона в открито море,

               —

               да се осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателя съдебни и други разходи и разноски във връзка с това.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска частична отмяна на Решение № 2009/95/ЕО на Комисията от 12 декември 2008 година за приемане съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета на втори актуализиран списък на териториите от значение за Общността в Средиземноморския биогеографски район (нотифицирано под номер C(2008) 8049) (1) в частта, в която определя биогеографския район ES6120032 „Estrecho oriental“ като включващ териториални води на Гибралтар (както в UKGIB0002, така и извън него) и зона в открито море
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят сочи следните правни основания:
   На първо място жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е в нарушение на Договора за ЕО, тъй като:

               —

               Комисията е допуснала очевидни грешки при прилагане на правото, тъй като в нарушение на член 299 ЕО е определила зона от държава-членка, Британските териториални води на Гибралтар, като образуваща част от друга държава-членка, Испания,

               —

               то било прието в нарушение на член 3, параграф 2 и на член 4, параграф 1 от Директива 92/43/ЕИО (2) и в явно нарушение на схемата на тази директива, тъй като то иска да предостави статут на „биогеографски район от значение за Общността“ на голяма част от биогеографския район ES6120032, който не е в испанска територия и който е национална територия на друга държава-членка и в явно нарушение на член 2 от същата директива, на част от откритото море, която не е част от европейската територия на държава-членка и по отношение на която Испания не упражнява и не може да упражнява каквато и да е юрисдикция или суверенитет,

               —

               то съдържа грешка при прилагане на правото, доколкото с него се предоставя статут на „биогеографски район от значение за Общността“ и възлага задължения по Директива 92/43/ЕИО на части от ES6120032, които са под испански суверенитет, които се припокриват частично с UKGIB0002, който е под суверенитета на Обединеното кралство, което води до прилагане на два отделни и различни правни, наказателноправни, административни и мониторингови режима в един и същи биогеографски район,

               —

               то било прието в нарушение на член 300, параграф 7 ЕО и на разпоредби от част XII от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 1982 година (UNCLOS), на Конвенцията от Барселона за защита на Средиземно море от 1976 година и на Протокола към тази конвенция от 1995 година, доколкото то изисква Испания да изпълнява същите задължения относно околната среда в Британските териториални води на Гибралтар, включени в ES6120032 както се изисква от Обединеното кралство/Гибралтар да ги изпълнява в същата зона,

         На второ място жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено от очевидни фактически грешки, които са довели Комисията до неправилно прилагане на правото и до нарушение на Договора за ЕО, тъй като то се основавало на сведения, които били неверни и подвеждащи.
   На трето място жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е прието в нарушение на принципа на правна сигурност и че в резултат на автоматичното действие от „припокриващото“ определяне на районите трябва да прилагат по отношение на две правни системи (Законодателството на Гибралтар и на Испания за прилагане на Директива 92/43/ЕИО) в една и съща зона с една и съща цел.
   При условията на евентуалност жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е прието в нарушение на принципите, изложени в членове 2, 3, 89 и 137, параграф 1 от UNICLOS като въпрос от обичайното международно право. Следващото твърдение, изложено при условията на евентуалност е, че решението, доколкото определя ES6120032 като обхващащо Британски териториални води на Гибралтар нарушава принцип на обичайното международно право, според който териториалните води се простират най-малко на три морски мили.

      (1)  ОВ L 43, 2009 г., стp. 393

      (2)  Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, ОВ L 206, 1992 г., стp. 7, Специално издание на български език 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109.


title: Дело C-287/08: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Milano на 30 юни 2008 г. — Crocefissa Savia и др./Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca и др.

text:
               13.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/9

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Milano на 30 юни 2008 г. — Crocefissa Savia и др./Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca и др.
   (Дело C-287/08)
   (2008/C 236/13)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale ordinario di Milano
   Страни в главното производство

      Ищец: Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella

      Ответник: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo — Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo — Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo — Rho, Istituto Comprensivo — Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni — Rescaldina
   Преюдициални въпроси

               1)

               Допустимо ли е законодател на държава-членка на Европейския съюз да приеме нормативна уредба, с която се цели да се даде автентично тълкуване, но която в действителност съдържа нововъведения и е от естество, по-специално, да придаде на тълкуваната правна уредба с обратна сила последици, различни от признатите преди това от преобладаващата съдебна практика на долустоящите съдилища и от уеднаквената от върховните юрисдикции съдебна практика?

               2)

               Може ли отговорът на предходния въпрос да бъде повлиян от възможността новоприетата правна уредба да се квалифицира не като съдържаща нововъведения с обратно действие, а като истинска тълкувателна правна уредба, като такава квалификация се извежда от нейното съответствие с прочита на първоначалния акт, направен в ограничен брой съдебни актове, от долустоящите съдилища, макар този прочит да не се възприема от Corte di cassazione?

               3)

               При положителен отговор, какво влияние оказва фактът, че самата държава е страна в производството и че прилагането на новоприетата нормативна уредба задължава юрисдикцията да отхвърли предявените срещу държавата искания, в единия и в другия случай, при преценката на съвместимостта на подобна нормативна уредба с общностното право, и по-специално, с принципите, които допринасят за това даден процес да може да бъде квалифициран като „справедлив“?

               4)

               Кои са, на примерно основание, „императивните съображения от обществен интерес“, които могат да обосноват, ако това е необходимо, и в отклонение от отговора, който по принцип би следвало да се даде на въпросите в точки 1), 2) и 3), признаването на обратно действие на законова разпоредба, приложима в областта на гражданското право и към частноправни отношения, страна по които е публичноправно образувание?

               5)

               Включват ли тези съображения мотиви, свързани с организацията, като тези, на които се позовава Corte di Cassazione Italiana в решения № 618, № 677 и № 11922/2008, за да се обоснове, по-специално с необходимостта „да се регламентира дадена широкообхватна операция по реконструкция“, приемането на правна уредба, с която се цели да се уреди в правно отношение преместването на държавна служба на ATA [технически и спомагателен административен персонал], нает от органите на местна власт, повече от шест години след действителното му преместване?

               6)

               Във всеки случай, компетентен ли е националният съд, когато законът мълчи, да определи „императивните съображения от обществен интерес“, които — при висящ процес и чрез дерогация от принципа на равните процесуални възможности — биха могли да обосноват приемането на правна уредба с обратно действие, която е от естество да доведе до обрат в изхода от процеса, или обратно, трябва ли националната юрисдикция да се ограничи до преценка на съвместимостта с общностното право единствено на мотивите, изрично посочени от законодателя на разглежданата държава-членка в подкрепа на този избор?


title: Дело T-320/07: Определение на Първоинстанционния съд от 5 март 2009 г. — Jones и др./Комисия

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/38

         Определение на Първоинстанционния съд от 5 март 2009 г. — Jones и др./Комисия
   (Дело T-320/07) (1)

   2009/C 90/61

      Език на производството: английски

   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено частично от регистъра.

      (1)  ОВ C 247, 20.10.2007 г.


title: Дело C-218/13: Преюдициално запитване, отправено от Bundespatentgericht (Германия) на 24 април 2013 г. — Banco Santander SA, Santander Consumerbank AG/Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.

text:
               29.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/9

         Преюдициално запитване, отправено от Bundespatentgericht (Германия) на 24 април 2013 г. — Banco Santander SA, Santander Consumerbank AG/Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.
   (Дело C-218/13)
   2013/C 189/18
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundespatentgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Banco Santander SA, Santander Consumer Bank AG

      Ответник: Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.

      Заинтересована страна: Deutsches Patent- und Markenamt

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допуска ли член 3, параграф 1 и 3 от Директивата (1) тълкуване на националното право в смисъл, че при абстрактните цветни марки (в случая: червено HKS 13), които са заявени за услуги във финансовия сектор, проучването на мнението на потребителите трябва да установи коригирана степен на разпознаване от минимум 70 %, за да може да се приеме, че марката е придобила отличителен характер вследствие на нейното използване?

               2.

               Следва ли член 3, параграф 3, първо изречение от Директивата да се тълкува в смисъл, че и тогава е релевантна датата на заявката за регистрация на марката, а не датата на нейната регистрация, когато при защитата си срещу искане за обявяване на марката за недействителна притежателят ѝ твърди, че във всеки случай повече от три години след заявката за регистрация, но още преди регистрацията марката е придобила отличителен характер вследствие на нейното използване?

               3.

               В случай че и при посочените по-горе условия е релевантна датата на заявката за регистрация:
               Следва ли марката да се обяви за недействителна едва тогава, когато не е изяснено и не може повече да бъде изяснено дали към датата на заявката за регистрация вследствие на нейното използване марката е придобила отличителен характер или обявяването на марката за недействителна изисква лицето, подало искане в този смисъл, да докаже, че към датата на заявката за регистрация марката не е била придобила отличителен характер вследствие нейното използване?

      (1)  Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките, ОВ L 299, стр. 25.


title: Дело T-35/08: Жалба, подадена на 24 януари 2008 г. — Codorniu Napa/СХВП — Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY)

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/33

         Жалба, подадена на 24 януари 2008 г. — Codorniu Napa/СХВП — Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY)
   (Дело T-35/08)
   (2008/C 92/67)
   Език, на който е изготвена жалбата: испански
   Страни

      Жалбоподател: Codorniu Napa, Inc. (Калифорния, Съединени Американски Щати) (представители: адв. X. Fàbrega Sabaté и адв. Curell Aguilà)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bodegas Ontañón, S.A.
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 20 ноември 2007 г. по дело R 747/2006-4, и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят.

      Заявена марка на Общността: Фигуративна марка „ARTESA NAPA VALLEY“ за стоки от клас 33 (заявка № 3.079.159).

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Bodegas Ontañón, S.A.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна марка на Общността № 2.050.623 „ARTESO“ за стоки от класове 33 и 35, испанска словна марка № 844.194 „LA ARTESA“ за стоки от клас 33.

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението и отказва регистрацията.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), като се има предвид, че няма вероятност от объркване между спорните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ 1994 L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело F-1/11: Жалба, подадена на 6 януари 2011 г. — Soukup/Комисия

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/36

         Жалба, подадена на 6 януари 2011 г. — Soukup/Комисия
   (Дело F-1/11)
   2011/C 72/59
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Zdenek Soukup (Люксембург, Люксембург) (представители: E. Boigelot и S. Woog, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяната на решението на конкурсната комисия на конкурс на общо основание EPSO/AD/144/09 да не включи жалбоподателя в списъка с резерви и на решението в този списък да бъде включен друг кандидат, както и поправяне на претърпените неимуществени и имуществени вреди

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на конкурсната комисия на конкурс на общо основание EPSO/AD/144/09 от 27 април 2010 г., взето след преразглеждане на устния изпит на жалбоподателя, за потвърждаване на получените от него резултати на този изпит, а именно оценка, която е под необходимия минимум и следователно решение той да не бъде включен в списъка с резерви,

               —

               да се отмени решението на конкурсната комисия на конкурс на общо основание EPSO/AD/144/09 до писмен и устен изпит да се допусне друг кандидат и впоследствие същият да бъде включен в списъка с резерви от посочения конкурс,

               —

               да се отменят всички операции, които е извършила комисията, от момента, в който са възникнали посочените нередности,

               —

               да се осъди ответника да заплати като обезщетение за неимуществени и имуществени вреди и засягане на кариерата на жалбоподателя сумата от 25 000 EUR, без да се засяга увеличаване или намаляване в хода на производството, ведно с лихви с годишен процент 7 %, считано от 28 юни 2010 г., когато е подадена административната жалба,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-603/12: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Hannover (Германия) на 21 декември 2012 г. — Pia Braun/Region Hannover

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/7

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Hannover (Германия) на 21 декември 2012 г. — Pia Braun/Region Hannover
   (Дело C-603/12)
   2013/C 101/13
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Жалбоподателка: Pia Braun

      Ответник: Region Hannover

      Преюдициални въпроси

   Правото на свободно движение и пребиваване, предоставено на гражданин на Съюза с членове 20 и 21 ДФЕС, допуска ли в случай като настоящия — учаща, която все още живее при родителите си, които пък живеят в съседна на Германия държава от ЕС и пътуват до Германия, за да работят, иска да ѝ бъде отпусната помощ за обучение за следване в трета държава от ЕС — регулаторна система по националното право, съгласно която германските граждани с постоянно местожителство извън Федерална република Германия могат да получат помощ за обучение, за да посещават учебно заведение, намиращо се в държава членка на Европейския съюз, само ако особените обстоятелства в конкретния случай оправдават отпускането на помощта, и по силата на която отпускането на помощта за обучение освен това зависи само от преценката на компетентния орган?


title: Дело C-181/12: Решение на Съда (трети състав) от 17 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Yvon Welte/Finanzamt Velbert (Свободно движение на капитали — Членове 56—58 ЕО — Данъци върху наследствата — Наследодател и наследник с местопребиваване в трета страна — Наследствена маса — Недвижим имот, намиращ се в държава членка — Право на данъчно облекчение върху облагаемата основа — Различно третиране на местните и на чуждестранните лица)

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/11

         Решение на Съда (трети състав) от 17 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Yvon Welte/Finanzamt Velbert
   (Дело C-181/12) (1)

   (Свободно движение на капитали - Членове 56—58 ЕО - Данъци върху наследствата - Наследодател и наследник с местопребиваване в трета страна - Наследствена маса - Недвижим имот, намиращ се в държава членка - Право на данъчно облекчение върху облагаемата основа - Различно третиране на местните и на чуждестранните лица)
   2013/C 367/18
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Yvon Welte

      Ответник: Finanzamt Velbert

      Предмет

   Преюдициално запитване — Finanzgericht Düsseldorf — Тълкуване на членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС — Правна уредба на държава членка относно данъка върху наследствата, съгласно която необлагаемата част от стойността на имота е 2 000 EUR, когато наследникът и наследодателят са чуждестранни лица, а същевременно когато или наследодателят, или наследникът има местопребиваване в страната, тази необлагаема част е 500 000 EUR.

      Диспозитив

   Членове 56 ЕО и 58 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка относно изчисляването на данъка върху наследството, съгласно която при наследяване на недвижим имот, намиращ се на територията на тази държава, данъчното облекчение върху облагаемата основа е по-малко, когато — както в случая в главното производство — към момента на смъртта наследодателят и наследникът са имали местопребиваване в трета страна като Конфедерация Швейцария, отколкото когато към същия момент поне единият от тях е имал местопребиваване в тази държава членка.

      (1)  ОВ C 174, 16.6.2012 г.


title: Дело C-221/10 P: Жалба, подадена на 7 май 2010 г. от Artegodan GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 3 март 2010 г. по дело T-429/05, Artegodan GmbH/Европейска комисия, друга страна в производството: Федерална република Германия

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/9

         Жалба, подадена на 7 май 2010 г. от Artegodan GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 3 март 2010 г. по дело T-429/05, Artegodan GmbH/Европейска комисия, друга страна в производството: Федерална република Германия
   (Дело C-221/10 P)
   2010/C 195/14
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Artegodan GmbH (представители: U. Reese и A. Meyer-Sandrock, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Федерална република Германия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Общия съд на Европейския съюз от 3 март 2010 г. по дело T-429/05,

               —

               да се осъди ответникът да заплати сумата от 1 430 821,36 EUR, увеличена с общо определена лихва от 8 % за периода между деня на обявяване на съдебното решение и пълното изплащане; при условията на евентуалност, да се върне делото за ново разглеждане от Общия съд на Европейския съюз, за да се произнесе по справедливост,

               —

               да се установи, че ответникът е длъжен да обезщети жалбоподателя за всички бъдещи вреди, които последният ще претърпи поради маркетинговите разходи, които е необходимо да бъдат направени, за да може да се възстанови пазарното положение на лекарствения продукт Tenuate Retard към момента преди да бъде оттеглено разрешението за пускане в продажба на този лекарствен продукт,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С решение от 3 март 2010 г. Общият съд на Европейския съюз отхвърля иска за обезщетение за вреди на жалбоподателя поради незаконосъобразното оттегляне на разрешение за пускане в продажба на лекарствен продукт. Искът бил отхвърлен по съображение, че Комисията не е извършила съществено нарушение на общностното право. Нарушаването на правилата за компетентност не можело да ангажира отговорността, тъй като целта на тези правила не била да защитят икономическите интереси на предприятията. Нещо повече, релевантната правна уредба в член 11 от Директива 65/65 била неточна. В това отношение до момента не съществувал прецедент. Това можело да даде логично обяснение за допуснатата от Комисията грешка при прилагане на правото. На следващо място, трябвало да се отчита сложността на проверката на заключението на медицинските експерти. Като цяло правните и фактическите преценки, които трябвало да се направят, били толкова сложни, че нарушението на член 11 от Директива 65/65 не можело да се приеме за достатъчно съществено нарушение.
   В жалбата си жалбоподателят твърди, че правилата за компетентност, които ограничават правомощията на европейските институции да отнемат притежавания правен статут, имат за цел да защитят правата на гражданите и на предприятията. Ето защо според жалбоподателя нарушаването на правилата за компетентност би трябвало да се включва в преценката дали е налице достатъчно съществено нарушение.
   Също така трябвало да се има предвид, че при вземането на решение Комисията няма никакво право на усмотрение. Освен това Комисията не само приела абстрактна норма, но и умишлено отнела, с административно действие, притежавания от жалбоподателя правен статут. Следователно претърпените от жалбоподателя вреди представлявали не просто косвена или пряка последица от въвеждането на абстрактна норма, но и целта и съдържанието на конкретната административна мярка. Ето защо според жалбоподателя Комисията трябвало да направи особено задълбочена проверка дали има достатъчно причини за оттегляне на разрешението.
   Предимството на принципа на защита на здравето и особеното значение на принципа на предпазните мерки допускали това. Според жалбоподателя тези принципи действително можели да обосноват да се започне с вземането и налагането на неблагоприятни мерки спрямо предприятията, дори когато фактите не са установени със сигурност. Независимо от това, за да се създаде равновесието, което е характерно за правовата държава, и за да се спази принципът на пропорционалност, вторичното право трябвало да позволява вредата да бъде поправена по подходящ начин.
   Срещу това не можело да се възрази, че за да може принципът на предпазните мерки да бъде ефективно приведен в действие трябва да се откаже възможността за защита съгласно вторичното право, тъй като при обстоятелствата в настоящия случай Комисията изобщо нямала свобода на преценка. При това положение поначало нямало опасност прилагането на принципа на предпазните мерки да бъде затруднено поради евентуалните последици, свързани с отговорността.
   Също така неточният характер на правната уредба в член 11 от Директива 65/65 не можел да бъде изтъкван, за да се отхвърли искането за ангажиране на отговорността, тъй като според жалбоподателя не съответното предприятие, а Общността трябва да носи отговорност за подобна неточност. Общността не можела да изтъква факта, за да отхвърли искания за обезщетение, че в противоречие със своите задължения тя не е приела достатъчно ясна и еднозначна правна уредба.
   Липсата на прецедент също не можела да я освободи от отговорност. Общностните институции нямали привилегия от гледна точка на отговорността, под формата на „право на първа грешка“. Освен това Общият съд постановил, че решението на Комисията е незаконосъобразно както от процесуалноправна, така и от материалноправна гледна точка. Така към момента на изпълнение на решението на Комисията вече съществувал прецедент.
   Сложността на фактическото и правно положение сама по себе си също не било достатъчна, за да се отрече наличието на съществено нарушение. Във всеки случай такъв бил случаят при чисто административните действия, при които липсва свобода на действие или на преценка, с които умишлено се засяга притежаван правен статут и така пряко и по предвидим начин се причиняват значителни имуществени вреди.
   Освен това органите, които са компетентни във връзка с правния режим на лекарствените продукти, имали съответната специализирана и правна компетентност. Следователно една само средна сложност, каквато по принцип била характерна за обсъждането на профила на сигурност и на ефикасност на лекарствените продукти, не можела да бъде достатъчна, за да се отрече наличието на съществено нарушение.


title: Дело C-29/16: Решение на Съда (втори състав) от 4 май 2017 г. (преюдициално запитване от Landgericht Stralsund — Германия) — HanseYachts AG/Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 27 — Висящ процес — Съд, който е сезиран първи — Член 30, точка 1 — Понятие за документ за образуване на производството или за равностоен документ — Искане за съдебна експертиза с цел обезпечаване на доказателства за факти по бъдещ иск)

text:
               3.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/12

         Решение на Съда (втори състав) от 4 май 2017 г. (преюдициално запитване от Landgericht Stralsund — Германия) — HanseYachts AG/Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA
   (Дело C-29/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 27 - Висящ процес - Съд, който е сезиран първи - Член 30, точка 1 - Понятие за документ за образуване на производството или за равностоен документ - Искане за съдебна експертиза с цел обезпечаване на доказателства за факти по бъдещ иск))
   (2017/C 213/12)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Stralsund

      Страни в главното производство

      Ищец: HanseYachts AG

      Ответници: Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA

      Диспозитив

   Член 27, параграф 1 и член 30, точка 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкуват в смисъл, че в случаите на висящ процес моментът, в който е образувано производството с цел извършване на действие по събиране на доказателства преди предявяването на иска, не може да се приема за момент, в който по смисъла на посочения член 30, точка 1 „се счита сезиран“ съдът, който трябва да разгледа иска, предявен в същата държава членка въз основа на установеното в резултат от това действие.

      (1)  ОВ C 136, 18.4.2016 г.


title: Дело C-64/07: Иск, предявен на 8 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/13

         Иск, предявен на 8 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-64/07)
   (2007/C 69/31)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Alcover San Pedro и D. Lawunmi)

      Ответник: Ирландия
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобрази с Директива 2004/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно намаляването на емисиите от летливи органични съединения, които се дължат на използването на органични разтворители в някои лакове и бои и в продукти за пребоядисване на превозните средства, и за изменение на Директива 1999/13/ЕО (1) или, при всички положения, като не е нотифицирала Комисията за такива разпоредби, Ирландия не е изпълнила задълженията си съгласно член 14 от тази директива.

               —

               да се осъди Ирландия да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 30 октомври 2005 г.

      (1)  OВ L 143, стp. 87.


title: Дело C-124/13: Жалба, подадена на 14 март 2013 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/21

         Жалба, подадена на 14 март 2013 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-124/13)
   2013/C 156/32
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски парламент (представители: L.G. Knudsen, I. Liukkonen и R. Kaškina)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент (ЕС) № 1243/2012 на Съвета от 19 декември 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1342/2008 за създаване на дългосрочен план за запасите от атлантическа треска и риболовните стопанства, които експлоатират тези запаси (1); и

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Европейският парламент изтъква едно основание за отмяна на обжалвания регламент, изведено от твърдението, че член 43, параграф 3 ДФЕС не е подходящото правно основание за приемането на обжалвания регламент и че той е трябвало да бъде приет на основание член 43, параграф 2 ДФЕС, тъй като последната разпоредба предоставя на законодателя на Европейския съюз необходимите правомощия да приеме акт с целта и съдържанието на обжалвания регламент. Използваното правно основание изключва Европейския парламент от участие в приемането на акта, докато член 43, параграф 2 ДФЕС предвижда да се следва обикновената законодателна процедура. Неправилното правно основание трябва да доведе до отмяната на обжалвания регламент.
   С първата част на своето основание за отмяна Парламентът поддържа, че като инструмент за запазване и управление на запасите от риба всеки многогодишен план, като разглеждания в настоящия случай, представлява единно цяло, обхващащо само разпоредби, насочени към преследването на цели, свързани с поддържане и запазване в рамките на общата политика в областта на рибарството и поради това трябва да бъде приет изцяло на основание член 43, параграф 2 ДФЕС.
   Втората част на основанието на Парламента за отмяна се състои в твърдението, приемането на обжалвания регламент с акт, който е отделен от останалата част от предложението на Комисията, представлява във всички случаи нарушение на процедурата и обезсмисля установената съдебна практика относно избора на правно основание съобразно с центъра на тежестта на акта. Като е разделил предложението, Съветът изкуствено е избрал различно правно основание за някои елементи на предложения акт, докато единственото правно основание, от което те щяха да се обхващат е член 43, параграф 2 ДФЕС, ако актът беше приет изцяло в посочената по-горе форма.

      (1)  ОВ L 352, стр. 10.


title: Дело C-552/13: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado Contencioso-Administrativo n °6 de Bilbao (España) на 25 октомври 2013 г. — Grupo Hospitalario Quirón S.A./Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/3

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao (España) на 25 октомври 2013 г. — Grupo Hospitalario Quirón S.A./Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco
   (Дело C-552/13)
   2014/C 24/05
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao

      Страни в главното производство

      Ищец: Grupo Hospitalario Quirón S.A.

      Ответник: Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco

      Codemandada: Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad

      Преюдициален въпрос

   Съвместимо ли е с правото на Европейския съюз изискването в договори за възлагане на обществени поръчки за управление на публични услуги за здравно обслужване предоставянето на услугите, предмет на поръчката, да се осъществява ЕДИНСТВЕНО в определена община, в която може да не е постоянният адрес на пациентите?


title: Дело T-123/10: Жалба, подадена на 18 март 2010 г. — Hartmann/СХВП (Complete)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/45

         Жалба, подадена на 18 март 2010 г. — Hartmann/СХВП (Complete)
   (Дело T-123/10)
   2010/C 134/73
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Германия) (представител: N. Aicher, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 януари 2010 г. по преписка R 601/2009-4,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, включително тези, направени във връзка с производството пред СХВП.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Complete“ за стоки от класове 5 и 10 (заявка № 7 432 024)

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като заявеният за разглежданите стоки знак не е пряко описателен; нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като този знак има изисквания отличителен характер.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


title: Дело T-535/12: Жалба, подадена на 8 декември 2012 г. — Still/СХВП (Truck Data Services)

text:
               2.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/25

         Жалба, подадена на 8 декември 2012 г. — Still/СХВП (Truck Data Services)
   (Дело T-535/12)
   2013/C 32/40
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Still GmbH (Хамбург, Германия) (представител: S. Waller, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 септември 2012 г. по преписка R 4/2012-1,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски,

               —

               на основание член 50, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд да съедини делото по тази жалба с делото по успоредно подадената жалба срещу решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 септември 2012 г. по преписка R 130/2012-1 относно заявката за регистрация на марка на Общността „Fleet Data Services“, EM 009931387.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словните елементи „Truck Data Services“, за стоки и услуги от класове 9, 12, 35, 36, 37 и 39 — заявка за марка на Общността № 9 931 429

      Решение на проверителя: отказва регистрация.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 73, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-441/17: Иск, предявен на 20 юли 2017 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               9.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 338/9

         Иск, предявен на 20 юли 2017 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-441/17)
   (2017/C 338/10)
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes и K. Herrmann)

      Ответник: Република Полша

      Искания

   Ищецът иска да бъде установено, че:

               —

               Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (наричана по-нататък „Директивата за местообитанията“) (1), тъй като е одобрила приложението към плана за управление на горите в горско стопанство Białowieża без да се увери, че това няма да има отрицателно влияние върху целостта на територия от значение за Общността (ТЗО) и специална защитена зона (СЗЗ) PLC200004 Puszcza Białowieska;

               —

               Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 1 от Директивата за местообитанията и член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (наричана по-нататък „Директивата за птиците“) (2), тъй като не е определила необходимите мерки за опазване, които отговарят на екологичните изисквания за видовете естествени местообитания, посочени в приложение I към Директивата за местообитанията, видовете, посочени в приложение II към същата директива, птиците, посочени в приложение I към Директивата за птиците, и редовно срещащите се мигриращи видове, непосочени в последното приложение, за които са предназначени ТЗО и СЗЗ PLC200004 Puszcza Białowieska;

               —

               Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 12, параграф 1, букви а) и г) от Директивата за местообитанията, тъй като не е създала строга система за опазване на сапроксилните бръмбари (Cucujus cinnaberinus, Buprestis splendens, Phryganophilus ruficollis и Pytho kolwensis), посочени в приложение IV към същата директива, а именно не е забранила умишленото им убиване, обезпокояване, нито пък повреждането или унищожаването на местата им за размножаване на територията на горско стопанство Białowieża;

               —

               Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 5, букви б) и г) от Директивата за птиците, тъй като не е осигурила защита на видовете птици, посочени в член 1 от същата директива, по-специално на белогръбия кълвач (Dendrocopos leucotos), трипъстрия кълвач (Picoides tridactylus), врабчовата кукумявка (Glaucidium passerinum) и пернатоногата кукумявка (Aegolius funereus), като по-специално не е забранила да бъдат убивани и обезпокоявани през периода на размножаване и отглеждане на малките, а гнездата и яйцата им да не бъдат умишлено унищожавани, увреждани или премествани, на територията на горско стопанство Białowieża;

               —

               и Република Полша да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Като се позовава на разпространението на смърчовия корояд (Ips typographus), на 25 март 2016 г. министърът на околната среда на Република Полша одобрява приложение към плана за управление на горите (ПУГ) от 2012 г., позволяващо трикратно увеличаване на обема на дърводобива в горите на горско стопанство Białowieża, а именно от 63 471 m3 на 188 000 m3 в периода 2012—2021 г., и извършване на активна горска стопанска дейност в зони, в които до момента вмешателството е било изключено, изразяваща се в отсичане на умиращи и мъртви дървета на над сто години и най-вече на смърчове, нападнати от смърчови корояди — т.нар. санитарно изсичане, залесяване и обновяване. Това приложение представлява план по смисъла на член 6, параграф 3 от Директивата за местообитанията. Целостта на зона PLC200004 Puszcza Białowieska се изразява в: естествен характер, неконтролиран от човешка дейност, висок процент дървета на голяма възраст, включително на над сто години, голямо количество прави и паднали мъртви дървета (мъртва дървесина), присъствие на характерни за естествените гори видове (сапроксилен бръмбар, трипъстър кълвач, белогръб кълвач, врабчова кукумявка и пернатоногата кукумявка). Ето защо според Комисията извършваните дейности в тази зона в горско стопанство Białowieża противоречат на член 6, параграф 3 от Директивата за местообитанията, тъй като преди да одобри приложението полското правителство не се е уверило, че приемането му няма да има отрицателно влияние върху целостта на зоната.
   След издаването на Заповед № 51 на Генералния директор на държавните гори на 17 февруари 2017 г. се пристъпва към премахване на изсъхналите дървета и дърветата, нападнати от смърчови корояди, на територията на всички горски стопанства (Białowieża, Browsk и Hajnówka), тоест на около 34 000 хектара (територията на PLC200004 Puszcza Białowieska обхваща 63 147 хектара).
   Комисията отбелязва, че активната горска стопанска дейност в местообитания 91D0 (иглолистни и мочурливи гори) и 91E0 (върбови, тополови, елшови и ясенови гори), в дървесни масиви на над сто години в местообитание 9170 (субконтинентални дъбово-габърови гори), в местобитанията на белогръбия кълвач, трипъстрия кълвач, врабчовата кукумявка, пернатоногата кукумявка, осояда, червеногушата мухоловка, беловратата мухоловка и гълъба хралупар и в местообитанията на сапроксилните бръмбари (Cucujus cinnaberinus, Boros schneideri, Phryganophilus ruficollis, Pytho kolwensis, Rhysodes sulcatus и Buprestis splendens), както и премахването на мъртви смърчове на над сто години и изсичането на дървета при увеличаването на обема на дърводобива в зона PLC200004 Puszcza Białowieska във връзка с изпълнение на заповедта на министъра на околната среда на Република Полша от 25 март 2016 г. и заповед № 51 на Генералния директор на държавните гори от 17 февруари 2017 г. представляват потенциална заплаха за естествените местообитания и местообитанията на животни и птици, посочени в Плана с мерките за опазване на PLC 200004 Puszcza Białowieska, и възпрепятстват изпълнението на определените за този обект защитни дейности с цел поддържане на Puszcza Białowieska PLC200004 в благоприятно състояние на запазване, което съставлява нарушение на член 6, параграф 1 от Директивата за местообитанията.
   По-нататък Комисията посочва, че гореописаните активни стопански горски дейности, започнати въз основа на приложението и разрушаващи местообитанията на сапроксилните бръмбари, които са предмет на строга защита, възпрепятстват изпълнението на конкретни и специални дейности с цел осигуряване на подходяща степен на защита на 4 вида сапроксилни бръмбари (Cucujus cinnaberinus, Buprestis splendens, Phryganophilus ruficollis и Pytho kolwensis), посочени в приложение IV, буква а) към Директивата за местообитанията.
   На последно място Комисията отбелязва, че с гореописаните активни стопански горски дейности, започнати въз основа на приложението, се унищожават местообитанията на белогръбия кълвач (Dendrocopos leucotos), трипъстрия кълвач (Picoides tridactylus), врабчовата кукумявка (Glaucidium passerinum) и пернатоногата кукумявка (Aegolius funereus), и съответно не се спазват задълженията за осигуряване на ефективна защита на тези видове птици, тъй като при тях не се възпрепятства унищожаването на гнездата на тези такива птици, нито умишленото им обезпокояване.

      (1)  ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109.

      (2)  ОВ L 20, стр. 7.


title: Дело T-92/08: Жалба, подадена на 22 февруари 2008 г. — Република Кипър/Комисия на Европейските общности

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/28

         Жалба, подадена на 22 февруари 2008 г. — Република Кипър/Комисия на Европейските общности
   (Дело T-92/08)
   (2008/C 142/51)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Република Кипър (представител: P. Kliridis)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обявление за възлагане на обществена поръчка EuropeAid/126111/C/SER/CY с наименование „Technical Assistance to support the ongoing reform of the primary and secondary education sector“, публикувано единствено на английски език на интернет страница http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ на 14 декември 2007 г. или около тази дата, както и да се отменят член 5 и член 28.2 от обявлението,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят твърди, че разглежданото обявление е незаконосъобразно поради следните причини:

               —

               на първо място, тъй като при публикуване на обявлението Комисията е превишила своите правомощия и/или е извършила нарушение във връзка с правното му основание, по-специално Регламент (ЕО) № 389/2006 на Съвета от 27 февруари 2006 година за създаване на инструмент за финансова подкрепа с цел насърчаване на икономическото развитие на общността на кипърските турци и за изменение на Регламент (ЕО) № 2667/2000 на Съвета относно Европейската агенция за възстановяване (1),

               —

               на второ място, тъй като разглежданото обявление противоречи и/или е несъвместимо с член 299 ЕО, съответно изменен с член 19 от Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република (2) (наричан по-нататък „Актът за присъединяване от 2003 г.“), както и с Протокол № 10 за Кипър към Акта за присъединяване от 2003 г. (3), и

               —

               на трето място, тъй като противоречи и/или е несъвместимо със задълженията, които произтичат от императивните норми на международното право и от Резолюции 541 (1983) и 550 (1984) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации,

               —

               на четвърто място, тъй като противоречи и/или е несъвместимо с принципа на лоялно сътрудничество между институциите на Европейския съюз и държавите-членки, установен от член 10 ЕО, и

               —

               на пето място, тъй като не е публикувано в Официален вестник.

      (1)  ОВ L 65, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 45, стр. 147.

      (2)  ОВ L 236, стр. 33.

      (3)  ОВ L 236, стр. 955.


title: Дело T-255/04: Решение на Първоинстанционния съд от 10 май 2007 г. — Negenman/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Отпуск за бременност и раждане — Отпуск по болест — Вероятна дата на раждане — Начало на отпуска за бременност и раждане)

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/19

         Решение на Първоинстанционния съд от 10 май 2007 г. — Negenman/Комисия
   (Дело T-255/04) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Отпуск за бременност и раждане - Отпуск по болест - Вероятна дата на раждане - Начало на отпуска за бременност и раждане)
   (2007/C 140/31)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Monique Negenman (Roosendaal, Нидерландия) (представител: L. Vogel, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално D. Waelbroeck, впоследствие H. Tserepa-Lacombe, последната подпомагана от N. Rampal, avocat)
   Предмет
   От една страна, искане за отмяна на решението на Комисията, с което се определят датите на начало и край на отпуска за бременност и раждане съгласно член 58 от Правилника за длъжностните лице на Европейските общности и, от друга страна, искане за обезщетение за вреди.
   Диспозитив

               1)

               Решението на Комисията от 23 октомври 2003 г., с което се определят датите на начало и край на отпуска за бременност и раждане на ищцата, се отменя.

               2)

               Искът се отхвърля в останалата му част.

               3)

               Комисията се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 228, 11.9.2004 г.


title: Дело C-355/13: Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria (Италия) на 27 юни 2013 г. — Umbra Packaging srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/27

         Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria (Италия) на 27 юни 2013 г. — Umbra Packaging srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia
   (Дело C-355/13)
   2013/C 260/49
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Umbra Packaging srl

      Ответник: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia

      Преюдициални въпроси

               1.

               В съответствие ли е член 160 от D. Lgs [Законодателен декрет] № 259/2003, представляващ основание за плащане на правителствената концесионна такса съгласно Тарифата по член 21 от DPR [Декрет на Президента на Републиката] № 641/1972, с член 3 от Директива 2002/20/ЕО (1), изключващ при либерализирания режим на съобщенията контролните правомощия на административния орган, с които се обосновава събирането на таксата от клиента на услугата?

               2.

               В съответствие ли е член 3, алинея 2 от DM [Наредба на Министъра] № 33/1990, към който препраща Тарифата по член 21 от DPR № 641/1972, изменена с член 3 от D.L. [Наредба-закон] № 151/1991, с режима на свободна конкуренция и със съдържащата се в член 102 от Договора забрана за прилагане в търговията на различни условия за еквивалентни сделки?

               3.

               В съответствие ли е различният размер на правителствената концесионна такса за физическите и юридическите лица, както и прилагането на тази такса единствено по отношение на договорите за абонамент, като от нея се изключват предплатените услуги, с критериите за разумен и подходящ характер и това не възпрепятства ли формирането на конкурентен пазар?

      (1)  Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183).


title: Дело C-578/11 P: Жалба, подадена на 18 ноември 2011 г. от Deltafina SpA срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 септември 2011 г. по дело T-12/06, Deltafina/Комисия

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/37

      Жалба, подадена на 18 ноември 2011 г. от Deltafina SpA срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 септември 2011 г. по дело T-12/06, Deltafina/Комисия
      (Дело C-578/11 P)
      (2012/C 25/71)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Deltafina SpA (представители: J.-F. Bellis и F. Di Gianni)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отмени изцяло или отчасти обжалваното съдебно решение, доколкото с него се отхвърля жалбата на жалбоподателя,

                  —

                  да се отмени изцяло или отчасти Решение на Комисията от 20 октомври 2005 г. в частта относно жалбоподателя,

                  —

                  да се отмени или намали наложената на жалбоподателя глоба, включително на основание пълната юрисдикция по смисъла на член 261 ДФЕС,

                  —

                  при условията на евентуалност, делото да се върне за ново разглеждане от Общия съд, който да се произнесе в съответствие с разрешените от Съда правни въпроси,

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски във връзка с настоящото производство, както и във връзка с производството пред Общия съд.

         Правни основания и основни доводи

      Жалбата, посочена по-горе, се основава на четири правни основания.

                  1.

                  Общият съд допуснал грешка, като приел, че Deltafina не изпълнило задължението си за сътрудничество, като не уведомило Комисията за оповестяването на информацията за своето сътрудничество с нея. Той е трябвало да се произнесе по въпроса дали с оглед на споразумението, постигнато на срещата от 14 март 2002 г. между Комисията и Deltafina относно „основните правила“, Комисията е можела основателно да направи извода, че Deltafina не е изпълнило задължението за сътрудничество, като на срещата на APTI от 4 април 2002 г. е оповестило, че е подало заявление за освобождаване от глоба.
                  По този начин Общият съд заместил страните, като впоследствие определил реда и условията за изпълнение на задължението за сътрудничество на Deltafina, не се произнесъл по главното правно основание на Deltafina и нарушил правото му на защита.

                  2.

                  Общият съд не установил фактите в достатъчна степен, нито правилно, тъй като вместо да приложи методите за събиране на доказателства по член 65 от своя Процедурен правилник, в заседанието изслушал двама участника на срещата относно „основните правила“ от 24 март 2002 г. в рамките на неформална, а оттам и опорочена процедура, без да спази гаранциите, предвидени в членове 68—76 от Процедурния правилник, като не се съобразил и с някои основни принципи относно събирането на доказателства.

                  3.

                  Общият съд нарушил принципа на разумна продължителност на производството. Всъщност продължителността на производството пред Общия съд от 5 години и 8 месеца била прекомерна, като след приключване на писмената фаза на производството до решението за откриване на устната му фаза изминали над 43 месеца.

                  4.

                  Накрая Общият съд неоснователно отказал да се произнесе в съответствие с неограничената си юрисдикция по довода, че глобата на Deltafina е непропорционална и дискриминационна, доколкото Комисията приложила еднакво намаляване на глобата за Deltafina и Dimon Italia, въпреки съществената разлика в приноса им за установяване на нарушението. В Решение по дело Nintendo/Комисия (Т-13/03) бил утвърден принципът, че Комисията не е в състояние да наруши принципа на равно третиране при преценка на сътрудничеството на предприятията в хода на административното производство, което трябва да се съпостави от гледна точка на времето или на качеството.


title: Дело C-268/08 P: Жалба, подадена на 24 юни 2008 г. от Christos Michail срещу решението на Първоинстанционния съд (първи състав), постановено на 16 април 2008 г. по дело T-486/04, Michail/Комисия

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/27

         Жалба, подадена на 24 юни 2008 г. от Christos Michail срещу решението на Първоинстанционния съд (първи състав), постановено на 16 април 2008 г. по дело T-486/04, Michail/Комисия
   (Дело C-268/08 P)
   (2008/C 223/42)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Christos Michail (представител: адв. C. Meïdanis)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               жалбата да се обяви за допустима и основателна;

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени решението на Първоинстанционния съд, постановено на 16 април 2008 г. по дело T-486/04;

               —

               да се произнесе по съдебните разноски в съответствие със закона.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят изтъква три правни основания в подкрепа на своята жалба.
   Със своето първо правно основание г-н Michail изтъква, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка в тълкуването и прилагането на общностното право и не е изпълнил задължението си за мотивиране на съдебните решения, като в обжалваното съдебно решение е признал, че Комисията е допринесла за пораждане на чувството у жалбоподателя, че е той е жертва на психически тормоз по смисъла на член 12а от Правилника за длъжностните лица, но въпреки това е отхвърлил неговата жалба като неоснователна.
   Със своето второ правно основание жалбоподателят упреква Първоинстанционния съд, че е изопачил фактите, подложени на неговата преценка, по-конкретно като ги е разгледал поотделно, а не в техния общ контекст, и че е допуснал редица грешки в правната квалификация на тези факти.
   Със своето трето правно основание жалбоподателят на последно място критикува решението на Първоинстанционния съд да отхвърли като недопустими, поради липса на точност, многобройните доводи, изтъкнати от него в подкрепа на неговата жалба, изведени по-конкретно от нарушение на членове 21а, 22а и 22б от Правилника и на принципите на равно третиране и на пропорционалност. Като е разделил неговата жалба на отделни части, Първоинстанцонният съд всъщност е изопачил същността на нейния предмет и структура.


title: Дело T-540/11: Определение на Общия съд от 11 септември 2013 г. — Melkveebedrijf Overenk и др./Комисия (Иск за обезщетение — Такса в сектора на млякото и млечните продукти — Регламент (ЕО) № 1468/2006 — Явна недопустимост)

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/23

         Определение на Общия съд от 11 септември 2013 г. — Melkveebedrijf Overenk и др./Комисия
   (Дело T-540/11) (1)

   (Иск за обезщетение - Такса в сектора на млякото и млечните продукти - Регламент (ЕО) № 1468/2006 - Явна недопустимост)
   2013/C 336/47
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищци: Melkveebedrijf Overenk BV (Sint Anthonis, Нидерландия); Maatschap Veehouderij Kwakernaak (Oosterwolde, Нидерландия); Mulders Agro vof (Heerle, Нидерландия); Melkveebedrijf Engelen vof (Grashoek, Нидерландия); Melkveebedrijf De Peel BV (Heusden, Нидерландия) и Mathijs Moonen (Nederweert, Нидерландия) (представители: P. Mazel и A. van Beelen, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: Z. Malůšková и B. Burggraaf)

      Предмет

   Искане за обезщетение на вредите, които ищците твърдят, че са претърпели вследствие на Регламент (ЕО) № 1468/2006 на Комисията от 4 октомври 2006 година за изменение на Регламент (ЕО) № 595/2004 относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1788/2003 на Съвета относно въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 274, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 75, стр. 227).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска като явно недопустим.

               2.

               Осъжда Melkveebedrijf Overenk BV, Maatschap Veehouderij Kwakernaak, Mulders Agro vof, Melkveebedrijf Engelen vof, Melkveebedrijf De Peel BV и M. Mathijs Moonen да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 347, 26.11.2011 г.


title: Дело T-228/08: Определение на Първоинстанционния съд от 24 ноември 2009 г. — Szomborg/Комисия (Иск за установяване на неправомерно бездействие — Непредставяне от Комисията на научна оценка в определения срок — Акт, който не подлежи на обжалване — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/52

         Определение на Първоинстанционния съд от 24 ноември 2009 г. — Szomborg/Комисия
   (Дело T-228/08) (1)

   (Иск за установяване на неправомерно бездействие - Непредставяне от Комисията на научна оценка в определения срок - Акт, който не подлежи на обжалване - Липса на лично засягане - Недопустимост)
   2010/C 24/93
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Grzegorz Szomborg (Jastarnia, Полша) (представител: R. Nowosielski, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: K. Banks и A. Szmytkowska)

      Предмет

   Иск за установяване на неправомерно бездействие, с който се цели да се установи, че Комисията незаконосъобразно не е представила в определения срок научната оценка, предвидена в Регламент (ЕО) № 2187/2005 на Съвета от 21 декември 2005 година за опазване на рибните ресурси посредством технически мерки в района на Балтийско море, Белти и протока Оресунд, за изменение на Регламент (ЕО) № 1434/98 и отмяна на Регламент (ЕО) № 88/98 (ОВ L 349, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 8, стр. 153)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска като недопустим.

               2.

               Осъжда г-н Grzegorz Szomborg да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Комисията на Европейските общности.

      (1)  ОВ C 209, 15.8.2008 г.


title: Дело T-290/15: Решение на Общия съд от 9 ноември 2016 г. — Smarter Travel Media/EUIPO (SMARTER TRAVEL) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „SMARTER TRAVEL“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Равно третиране)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/35

         Решение на Общия съд от 9 ноември 2016 г. — Smarter Travel Media/EUIPO (SMARTER TRAVEL)
   (Дело T-290/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „SMARTER TRAVEL“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Равно третиране))
   (2017/C 006/42)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Smarter Travel Media LLC (Бостън, Масачузетс, Съединени американски щати) (представител: P. Olson, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 20 март 2015 г. (преписка R 1986/2014-2) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „SMARTER TRAVEL“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Smarter Travel Media LLC да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 262, 10.8.2015 г.