title: Дело C-728/17 P: Жалба, подадена на 24 декември 2017 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 13 октомври 2017 г. по дело T-572/16, Brouillard/Комисия

text:
               26.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/20

         Жалба, подадена на 24 декември 2017 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 13 октомври 2017 г. по дело T-572/16, Brouillard/Комисия
   (Дело C-728/17 P)
   (2018/C 112/27)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: П. Михайлова, G. Gattinara)

      Друга страна в производството: Alain Laurent Brouillard

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Общия съд от 13 октомври 2017 г., Brouillard/Комисия (T-572/16),

               —

               да се отхвърли жалбата в първоинстанционното производство,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски във връзка с производствата пред двете инстанции.

      Основания и основни доводи

   Първото основание за обжалване е грешка при прилагане на правото и изопачаване. То включва три твърдения и се отнася до точки 36, 39, 43—56, 62 и 63 от обжалваното съдебно решение.
   Първо, Комисията твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, когато е тълкувал обявлението за конкурса. В точки 36, 45 и 47—56 от обжалваното съдебно решение той неправилно е приел, от една страна, че прилагателното „пълен“ в израза „пълен курс на обучение“, употребен в обявлението за конкурса, не се отнася до съдържанието на изискваната диплома, и от друга, че думата „съответстваща“, употребена в израза „диплома, съответстваща най-малко на степен „магистър“, не се отнася до дипломата, а до образователната степен. Също така Комисията смята, че систематичното и телеологично тълкуване в никакъв случай не е в подкрепа на изводите на Общия съд, като условията за участие в даден конкурс трябва да се тълкуват с оглед на описанието на служебните задължения за съответната длъжност, които съгласно приложение I към обявлението за конкурса се изразяват в писмени преводи от „висококвалифицирани юристи“.
   Второ, Комисията твърди, че в точки 46—49, 52 и 53 от обжалваното съдебно решение е допусната грешка при прилагане на правото във връзка с тълкуването на член 5, параграф 3, буква в), точка i) от Правилника. Според нея тази разпоредба от Правилника не е релевантна за процедурите по подбор и най-вече не е пречка за това при изготвянето на съдържанието на обявлението за конкурса администрацията да предвиди условия за участие, които са по-строги от установените в тази разпоредба критерии. Противно на приетото от Общия съд, обявлението за конкурс не би могло да се тълкува с оглед на тази разпоредба от Правилника.
   Трето, Комисията твърди, че са изопачени учебната програма на специализацията с професионална насоченост на Университета в Поатие и формулярът за кандидатстване на жалбоподателя в първоинстанционното производство. Според нея от тези материали ясно личи, че жалбоподателят няма диплома за завършено юридическо образование след петгодишно обучение (степен „master 2“), както се изисква в обявлението за конкурса. Поради това са неправилни констатациите на Общия съд в точки 39, 43, 44, 52—54 от обжалваното съдебно решение.
   Второто основание за обжалване е грешка при прилагане на правото, допусната при тълкуване на правилата, уреждащи пределите на правомощията на конкурсната комисия при проверка дали кандидатът има дадена диплома. С това основание, което се отнася до точки 37, 52 и 54—56 от обжалваното съдебно решение, се цели да се оспорят съображенията на Общия съд, че конкурсната комисия трябва да приеме дипломата на жалбоподателя в първоинстанционното производство само на основание националните разпоредби, уреждащи издаването на тази диплома.
   Третото основание за обжалване, което се отнася до точки 39, 44, 47, 48, 52, 57—61 от обжалваното съдебно решение, е неизпълнение на задължението за мотивиране, доколкото Общият съд не е посочил в достатъчна степен въз основа на кои материали от преписката заключава, че жалбоподателят в първоинстанционното производство има диплома, отговаряща на предвиденото в обявлението за конкурса условие. Освен това Общият съд си противоречи, тъй като макар да твърди, че изводът за завършен пълен курс на обучение е различен от този за наличие на диплома за завършен пълен цикъл на висше образование, той приема, че е налице диплома, без да посочи какви доказателства удостоверяват завършването на пълен курс на обучение. На последно място, Общият съд не е пояснил в достатъчна степен защо в решението по дело T-420/13, което се ползва със сила на пресъдено нещо, дипломата на жалбоподателя не е била приета в процедура за възлагане на обществена поръчка от Съда за извършване на услуги по писмен превод от сътрудници на свободна практика, при положение че понастоящем същата диплома позволява на същия жалбоподател да бъде назначен като длъжностно лице в службите за писмени преводи на Съда на длъжността юрист-лингвист.


title: Дело C-106/17: Решение на Съда (осми състав) от 31 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Szczecinie — Полша) — Paweł Hofsoe/LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 11, параграф 1, буква б) и член 13, параграф 2 — Компетентност в областта на застраховането — Действие по отношение на лицата — Понятието „увредена страна“ — Професионален участник в сектора на застраховането — Изключване)

text:
               26.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/5

         Решение на Съда (осми състав) от 31 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Szczecinie — Полша) — Paweł Hofsoe/LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG
   (Дело C-106/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Член 11, параграф 1, буква б) и член 13, параграф 2 - Компетентност в областта на застраховането - Действие по отношение на лицата - Понятието „увредена страна“ - Професионален участник в сектора на застраховането - Изключване))
   (2018/C 112/07)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Okręgowy w Szczecinie

      Страни в главното производство

      Ищец: Paweł Hofsoe

      Ответник: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG

      Диспозитив

   Член 13, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела във връзка с член 11, параграф 1, буква б) от този регламент трябва да се тълкува в смисъл, че на него не може да се позове физическо лице, чиято професионална дейност се изразява по-специално в събирането от застрахователи на вземания за обезщетение и което черпи основание от договор за прехвърляне на вземане, сключен с пострадалия от пътнотранспортно произшествие, с цел да привлече към гражданска отговорност застрахователя на виновното за произшествието лице, който е със седалище в държава членка, различна от тази по местоживеене на увредения, пред съд на последната държава членка.

      (1)  ОВ C 202, 26.6.2017 г.


title: Дело C-37/18: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 19 януари 2018 г. — Vueling Airlines SA/Jean-Luc Poignant

text:
               26.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/23

         Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 19 януари 2018 г. — Vueling Airlines SA/Jean-Luc Poignant
   (Дело C-37/18)
   (2018/C 112/30)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vueling Airlines SA

      Ответник: Jean-Luc Poignant

      Преюдициални въпроси

               1)

               Приложимо ли е тълкуването, което Съдът на Европейския съюз дава в решение от 27 април 2017 г., A-Rosa Flussschiff (C-620/15, EU:C:2017:309) […] на член 14, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1), изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 (2), изменен с Регламент (ЕО) № 647/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 г. (3), по отношение на спор във връзка с нарушение за недеклариран труд, когато удостоверенията Е 101 са издадени съгласно член 14, параграф 1, буква а) на основание на член 11, параграф 1 от Регламент № 574/72 от 21 март 1972 г. относно определяне на реда за прилагане на Регламент № 1408/71 (4), при положение че случаят попада в приложното поле на член 14, параграф 2, буква а), подточка i) за заети лица, работещи на територията на държавата членка, на която същите са граждани и в която въздушният превозвач, установен в друга държава членка, има клон, и при положение че от самия прочит на удостоверението Е 101 — посочващо летище като място на дейност на заетото лице и въздушен превозвач като работодател — може да се заключи, че е получено чрез измама?

               2)

               При утвърдителен отговор, трябва ли принципът на предимство на правото на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска национална юрисдикция — за която съгласно вътрешното право влязлата в сила присъда на наказателния съд е задължителна, когато разглежда гражданските последици от деянието — да се основе единствено на постановена по несъвместим с нормите на правото на Европейския съюз начин присъда за недеклариран труд, за да осъди работодател да заплати обезщетение на заето лице?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 г. за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).

      (2)  Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г. за изменение и актуализация на Регламент (ЕИО) № 1408/71 за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, и Регламент (ЕИО) № 574/72 за определяне на реда за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1408/71 (ОВ L 28, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 35).

      (3)  Регламент (ЕО) № 647/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 г. за изменение на Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета за прилагане на схеми за социално осигуряване на заети, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността и Регламент (ЕИО) № 574/72 на Съвета за определяне на реда за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1408/71 (ОВ L 117, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 211).

      (4)  Регламент (ЕИО) № 574/72 на Съвета от 21 март 1972 г. относно определяне на реда за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1408/71 за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 74, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 74).


title: Дело T-70/18: Жалба, подадена на 7 февруари 2018 г. — Sonova Holding/EUIPO (HEAR THE WORLD)

text:
               26.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/45

         Жалба, подадена на 7 февруари 2018 г. — Sonova Holding/EUIPO (HEAR THE WORLD)
   (Дело T-70/18)
   (2018/C 112/57)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Sonova Holding AG (Щефа, Швейцария) (представители: Rechtsanwälte R. Pansch и A. Sabellek)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: марка на Европейския съюз „HEAR THE WORLD“ — заявка за регистрация № 15 274 426

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 21 ноември 2017 г. по преписка R 1645/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 2017/1001.


title: Дело C-710/17: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 18 декември 2017 г. — CCC — Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa/Comune di Tarvisio

text:
               26.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/16

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 18 декември 2017 г. — CCC — Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa/Comune di Tarvisio
   (Дело C-710/17)
   (2018/C 112/22)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: CCC — Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa

      Ответник: Comune di Tarvisio

      Преюдициален въпрос

   Съвместима ли е с член 48 от Директива 2004/18/ЕО (1) разпоредба като член 53, алинея 3 от Законодателен декрет № 163 от 16 април 2006 г., която допуска до участие предприятие с „посочен“ проектант, който, поради обстоятелството че не е оферент, не може да се ползва от института на използването на ресурсите на други предприятия?

      (1)  Директива 2004/18/ЕО от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, 2004 г., стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).


title: Дело T-90/18: Жалба, подадена на 19 февруари 2018 г. — Guiral Broto/EUIPO — Gastro & Soul (CAFE DEL SOL)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/30

         Жалба, подадена на 19 февруари 2018 г. — Guiral Broto/EUIPO — Gastro & Soul (CAFE DEL SOL)
   (Дело T-90/18)
   (2018/C 134/43)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Ramón Guiral Broto (Марбея, Испания) (представител: J. de Castro Hermida, abogado)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Gastro & Soul GmbH (Хилдесхайм, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Café del Sol“ — марка на Европейския съюз № 6 104 608

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 декември 2017 г. по преписка R 1096/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение като обяви за основателно възражението за наличие на по-ранна марка, чийто притежател е подалият възражението D. Ramón Guiral Broto — испанска марка №o 2348110 за клас 42 от Международната класификация на стоките и услугите.

               —

               да потвърди решението на отдела по споровете, като отхвърли заявката за марка на Европейския съюз №o 6 104 608 „CAFÉ DEL SOL“ за „услуги за доставка на храни и напитки, временен подслон и приготвяне и доставка на храни и напитки“ от клас 43 от Международна класификация на стоките и услугите, заявена от германското търговско дружество „gastro & soul“ GmbH, поради опасността от объркване на потребителя, произтичаща от едновременното съществуване на спорните марки, тъй като е налице значително сходство на словните означения и идентичност в приложението им, или, ако Общият съд не разполага с компетентност в тази насока, да върне въпроса на апелативния състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост за ново разглеждане, като разпореди възражението да се приеме за основателно.

               —

               при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение поради непоследователност и нарушение на правото на защита на жалбоподателя и на принципа на правна сигурност поради изричния отказ на възможността жалбоподателят да представи пълен превод на по-ранната марка в рамките на възражението по преписка R 1096/2017-4, като по този начин е осуетена една от основните цели на връщането на преписката на апелативния състав на EUIPO, постановено с решение на Общия съд от 13 декември 2016 г. по дело T-549/15, с което се постановява повторното връщане на преписката на апелативния състав на EUIPO, за да се отстранят недостатъците и да се реши спорът.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001.


201805250241897582018/C 200/064142016CJC20020180611BG01BGINFO_JUDICIAL201804176611Дело C-414/16: Решение на Съда (голям състав) от 17 април 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Vera Egenberger/Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V. (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2000/78/ЕО — Равно третиране — Разлика в третирането, основаваща се на религия или убеждения — Професионални дейности на църкви или други организации, характерът на които е основан на религия или убеждение — Религия или убеждение, съставляващи основно, законосъобразно и оправдано професионално изискване, отчитайки характера на организацията — Понятие — Характер на дейностите и контекста, в който те се упражняват — Член 17 ДФЕС — Членове 10, 21 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
 ---documentbreak--- C2002018BG610120180417BG00066161Решение на Съда (голям състав) от 17 април 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Vera Egenberger/Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.
   (Дело C-414/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2000/78/ЕО — Равно третиране — Разлика в третирането, основаваща се на религия или убеждения — Професионални дейности на църкви или други организации, характерът на които е основан на религия или убеждение — Религия или убеждение, съставляващи основно, законосъобразно и оправдано професионално изискване, отчитайки характера на организацията — Понятие — Характер на дейностите и контекста, в който те се упражняват — Член 17 ДФЕС — Членове 10, 21 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)“2018/C 200/06Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Ищец: Vera Egenberger

      Ответник: Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.

      Диспозитив

            1)

            Член 4, параграф 2 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите във връзка с членове 9 и 10 от нея, както и с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че когато църква или друга организация, характерът на която е основан на религия или убеждение, поддържа в подкрепа на акт или решение като това за отхвърлянето на кандидатура за работа в същата църква или организация, че поради характера на разглежданите дейности или контекста, в който те трябва да се упражняват, религията съставлява основно, законосъобразно и оправдано професионално изискване, отчитайки характера на тази църква или организация, подобно твърдение трябва да може при необходимост да бъде предмет на ефективен съдебен контрол, за да се гарантира, че в конкретния случай са изпълнени критериите, посочени в член 4, параграф 2 от тази директива.

            2)

            Член 4, параграф 2 от Директива 2000/78 трябва да се тълкува в смисъл, че посоченото в него основно, законосъобразно и оправдано професионално изискване се отнася до необходимо изискване, което, отчитайки характера на съответната църква или организация, е обективно продиктувано от характера или условията за упражняване на разглежданата професионална дейност и не може да е свързано със съображения, които са чужди на характера на тази църква или организация или на правото ѝ на автономност. Това изискване трябва да е съобразено с принципа на пропорционалност.

            3)

            Националната юрисдикция, сезирана със спор между двама частноправни субекта, е длъжна, когато не е възможно да тълкува приложимото националното право по начин, който да е в съответствие с член 4, параграф 2 от Директива 2000/78, да осигури, в рамките на своята компетентност, съдебната защита, която произтича за правните субекти от членове 21 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, и да гарантира пълното действие на тези разпоредби, като при необходимост остави без приложение всяка национална разпоредба, която им противоречи.

      (
         1
      )	ОВ C 419, 14.11.2016 г.


201805250501897042018/C 200/582312018TC20020180611BG01BGINFO_JUDICIAL20180404464611Дело T-231/18: Жалба, подадена на 4 април 2018 г. — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO — Lupu (Djili)
 ---documentbreak--- C2002018BG4610120180404BG0058461461Жалба, подадена на 4 април 2018 г. — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO — Lupu (Djili)
   (Дело T-231/18)2018/C 200/58Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Дулово, България) (представител: C. Romiţan, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Victor Lupu (Букурещ, Румъния)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: Фигуративна марка на Европейския съюз „Djili“ — Заявка за регистрация № 15 497 662

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 31 януари 2018 г. по преписка R 1902/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да отхвърли жалбата на Lupu Victor,

            —

            да осъди направилото възражение лице и жалбоподателят Lupu Victor да заплатят съдебните разноски.

      Изложени основания

            —

            Апелативният състав е допуснал грешка, като е приел, че е налице фонетично сходство между знаците;

            —

            Апелативният състав е допуснал грешка, като е приел, че концептуалното сравнение не е релевантно в случая.


201806080311931532018/C 221/432722018TC22120180625BG01BGINFO_JUDICIAL20180427363722Дело T-272/18: Жалба, подадена на 27 април 2018 г. — EBM Technologies/EUIPO (MobiPACS)
 ---documentbreak--- C2212018BG3620120180427BG0043362372Жалба, подадена на 27 април 2018 г. — EBM Technologies/EUIPO (MobiPACS)
   (Дело T-272/18)2018/C 221/43Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: EBM Technologies Inc. (гр. Тайпе, Тайван) (представители: J. Liesegang, M. Jost, N. Lang, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MobiPACS“ — заявка за регистрация № 16 400 061

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 19 февруари 2018 г. по преписка R 2145/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 42, параграф 1 във връзка с член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201806080131931612018/C 221/322982017TC22120180625BG01BGINFO_JUDICIAL20180418262721Дело T-298/17: Определение на Общия съд от 18 април 2018 г. — Iordăchescu и др./Парламент и др. (Жалба за отмяна — Директива 2014/40/ЕС — Сближаване на законодателствата — Производство, представяне и продажба на тютюневите изделия и на свързаните с тях изделия — Срок за подаване на жалбата — Просрочие — Искане за обезщетение — Подадена по съдебен ред жалба — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост — Липса на компетентност)
 ---documentbreak--- C2212018BG2610120180418BG0032261272Определение на Общия съд от 18 април 2018 г. — Iordăchescu и др./Парламент и др.
   (Дело T-298/17) (
         1
      )
   „(Жалба за отмяна — Директива 2014/40/ЕС — Сближаване на законодателствата — Производство, представяне и продажба на тютюневите изделия и на свързаните с тях изделия — Срок за подаване на жалбата — Просрочие — Искане за обезщетение — Подадена по съдебен ред жалба — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост — Липса на компетентност)“2018/C 221/32Език на производството: румънски
      Страни

      Жалбоподатели: Adrian Iordăchescu (Букурещ, Румъния), Florina Iordăchescu (Букурещ), Mihaela Iordăchescu (Букурещ) и Cristinel Iordăchescu (Букурещ) (представител: A. Cuculis, avocat)

      Ответници: Европейски парламент (представители: L. Visaggio и C. Ionescu Dima), Съвет на Европейския съюз (представители: E. Karlsson и O. Segnana) и Европейска комисия (представители: H. Stancu и J. Tomkin)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Директива 2014/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия и за отмяна на Директива 2001/37/ЕО (ОВ L 127, 2014 г., стр. 1 и поправка в ОВ L 150, 17.6.2015 г., стр. 24), и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на претендираната от жалбоподателите вреда

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда г-н Adrian Iordăchescu, г-жа Florina Iordăchescu и г-жа Mihaela Iordăchescu, както и г-н Cristinel Iordăchescu да заплатят съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 256, 7.8.2017 г.


201806080191931222018/C 221/342302018TC22120180625BG01BGINFO_JUDICIAL20180504272822Дело T-230/18 R: Определение на председателя на Общия съд от 4 май 2018 г. — Czarnecki/Парламент (Обезпечително производство — Институционално право — Заместник-председател на Европейския парламент — Решение на Парламента за прекратяване на мандата на заместник-председател — Молба за постановяване на временни мерки — Разпореждане — Недопустимост)
 ---documentbreak--- C2212018BG2720120180504BG0034272282Определение на председателя на Общия съд от 4 май 2018 г. — Czarnecki/Парламент
   (Дело T-230/18 R)
   „(Обезпечително производство — Институционално право — Заместник-председател на Европейския парламент — Решение на Парламента за прекратяване на мандата на заместник-председател — Молба за постановяване на временни мерки — Разпореждане — Недопустимост)“2018/C 221/34Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Ryszard Czarnecki (Варшава, Полша) (представител: M. Casado García-Hirschfeld, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент (представители: N. Görlitz и S. Alonso de León)

      Предмет

   Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС, от една страна, да се спре изпълнението на решението на Европейския парламент от 7 февруари 2018 г., с което се одобрява предсрочното прекратяване на функциите на жалбоподателя като заместник-председател на Парламента, и, от друга страна, да се разпореди на Парламента да запази мандата на жалбоподателя като заместник-председател на Парламента

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

            2)

            Не се произнася по съдебните разноски.


201806080471931452018/C 221/041262018CJC22120180625BG01BGINFO_JUDICIAL201802163531Дело C-126/18: Преюдициално запитване от Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 16 февруари 2018 г. — Dalmandi Mezőgazdasági Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018BG310120180216BG00043153Преюдициално запитване от Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 16 февруари 2018 г. — Dalmandi Mezőgazdasági Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Дело C-126/18)2018/C 221/04Език на производството: унгарски
      Запитваща юрисдикция

   Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Dalmandi Mezőgazdasági Zrt.

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Преюдициални въпроси

            1)

            Допускат ли разпоредбите на общностното право и по-специално тези на Директива 2006/112/ЕО на Съвета (
                  1
               ) (наричана по-нататък „Директивата за ДДС“) (в частност член 183), както и принципите на ефективност, директен ефект и еквивалентност съдебна практика на държава членка, съгласно която при прилагането на релевантните правила относно лихвите за забава се приема, че националният данъчен орган не е допуснал нарушение (бездействие), а именно че не е налице забавяне на плащането от негова страна на невъзстановимата част от данъка върху добавената стойност (наричан по-нататък „ДДС“) във връзка с неплатените от данъчнозадължените лица престации, тъй като към момента на произнасянето на националния данъчен орган противоречащата на общностното право правна уредба е била в сила и едва по-късно Съдът е приел че предвиденото в нея изискване е несъвместимо с общностното право? По този начин националната практика допуска като „квази“ законосъобразно прилагането на това изискване, което е предвидено в националното право, но е било в нарушение на правото на Съюза до момента, в който националният законодател го е отменил формално.

            2)

            Допускат ли разпоредбите на общностното право и по-специално тези на Директивата за ДДС (в частност член 183), както и принципите на равностойност, ефективност и директен ефект, правна уредба и практика на държава членка, съгласно които при прилагането на релевантните правила относно лихвите за забава се прави разграничение в зависимост от това дали националният данъчен орган не е възстановил данъка, като е спазил разпоредбите на националното право, които са в били сила към тогавашния момент, но впоследствие се е оказало, че противоречат на общностното право, или е направил това в нарушение на тези разпоредби, и съгласно която практика, по отношение на размера на дължимите лихви върху ДДС, който не е възстановен в разумен срок вследствие на предвидено в националното право изискване, за което Съдът е приел, че противоречи на правото на Съюза, се установяват два отделни периода, при които:

                     —

                     за първия период данъчнозадължените лица могат да получат само лихви за забава по основния лихвен процент на централната банка, като се има предвид, че противоречащата на общностното право унгарска правна уредба е била в сила към тогавашния момент и че поради това унгарските данъчни органи не са извършили нарушение като не са допуснали възстановяването в разумен срок на посочения във фактурите ДДС, докато

                     —

                     за втория период трябва да се платят лихви по основния лихвен процент на централната банка в двоен размер, приложим съгласно правото на тази държава членка в случай на забава, само за закъснялото плащане на лихвите за забава за първия период?

            3)

            Допускат ли разпоредбите на общностното право и по-конкретно член 183 от Директивата за ДДС, както и принципът на ефективност практика на държава членка, която определя като начален момент за изчисляване на лихвите за забава (сложна лихва, лихви върху лихвите), дължими съгласно разпоредбите в държавата членка относно забавянето на плащането на лихвите за забава върху данъка, удържан в нарушение на правото на Съюза (лихви върху ДДС, в случая основна лихва), не първоначалния момент, от който са изискуеми лихвите върху ДДС (основна лихва), а последващ момент, като се има предвид по-специално, че искането за заплащане на лихви във връзка с данъци, удържани или невъзстановени в противоречие с правото на Съюза, е субективно право, което пряко произтича от самото право на Съюза?

            4)

            Допускат ли разпоредбите на общностното право и по-конкретно член 183 от Директивата за ДДС, както и принципът на ефективност практика на държава членка, съгласно която данъчнозадълженото лице трябва да представи самостоятелна молба, когато претендира лихви, дължими поради нарушение, изразяващо се в забавяне от страна на данъчния орган, докато в други случаи на искане за лихви за забава не се предвижда подобна самостоятелна молба, тъй като лихвите се определят служебно?

            5)

            При утвърдителен отговор на предходния въпрос, допускат ли разпоредбите на общностното право и по-конкретно член 183 от Директивата за ДДС, както и принципът на ефективност практика на държава членка, съгласно която сложна лихва (лихви върху лихвите) при забавянето на плащането на лихвите за забава върху данъка, удържан в нарушение на правото на Съюза, установено от Съда (лихви върху ДДС, в случая основна лихва), се дължи само ако данъчнозадълженото лице представи извънредна молба, с която иска не конкретно заплащането на лихви, а размера на данъка за неизплатените престации именно към момента на отмяната във вътрешното право на националната правна норма, противоречаща на правото на Съюза, която предвижда удържане на ДДС, дължим при посоченото неплащане, въпреки че са дължими лихвите върху ДДС, на които се основава искането за заплащане на сложна лихва относно данъчни периоди, предшестващи извънредната молба и които са останали неплатени?

            6)

            При утвърдителен отговор на предходния въпрос, допускат ли разпоредбите на общностното право и по-конкретно член 183 от Директивата за ДДС, както и принципът на ефективност практика на държава членка, която предвижда изгубването на правото на получаване на сложна лихва (лихви върху лихвите) при забавянето на плащането на лихвите за забава върху данъка, удържан в нарушение на правото на Съюза, установено от Съда (лихви върху ДДС, в случая основна лихва), във връзка с искания за заплащане на лихви върху ДДС, които не са обхванати от периода на съответната данъчна декларация, за който се отнася преклузивният срок, предвиден за представянето на извънредната молба, като тези лихви са станали изискуеми в по-ранен момент?

            7)

            Допускат ли разпоредбите на общностното право и по-конкретно член 183 от Директивата за ДДС (като се имат предвид по-специално принципът на ефективност и обстоятелството, че искането за заплащане на лихви във връзка с удържани или невъзстановени данъци има характер на субективно право) практика на държава членка, която лишава окончателно данъчнозадълженото лице от възможността да претендира лихви върху удържания данък в съответствие с национална правна уредба, за която е прието впоследствие, че противоречи на общностното право, и която забранява да се претендира ДДС за определени неизплатени престации, така че

                     —

                     [въз основа на тази практика] се приема за неоснователно искането за заплащане на лихви към момента, в който е изискуем[о възстановяването на] данък[а], на основание на разпоредба, за която е прието впоследствие, че противоречи на общностното право (с мотива че не е имало забавяне и че данъчният орган само е приложил действащото право),

                     —

                     както и впоследствие, когато във вътрешния правен ред е отменена разпоредбата, ограничаваща правото на възстановяване, за която е прието, че противоречи на общностното право, въз основа на изтекла давност?

            8)

            Допускат ли разпоредбите на общностното право и по-конкретно член 183 от Директивата за ДДС, както и принципът на ефективност практика на държава членка, съгласно която възможността да се претендират лихви за забава, които трябва да заплатят върху (основните) лихви за ДДС, дължими на данъчнозадължения субект за данъка, който не е възстановен към момента, към който вече е станал изискуем по силата на норма на вътрешното право, за която е прието впоследствие, че противоречи на общностното право, е обусловена за целия период от 2005 г. до 2011 г. от това дали данъчнозадълженото лице претендира към този момент възстановяване на ДДС за периода на съответната данъчна декларация за този данък, през който противоречащата на общностното право разпоредба е отменена във вътрешния правен ред (септември 2011 г.), въпреки че (основните) лихви за ДДС не са заплатени нито преди този момент, нито след него, преди да бъде предявена претенцията пред националния съд?

      (
         1
      )	Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


201806220591970182018/C 240/602862018TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180507525211Дело T-286/18: Жалба, подадена на 7 май 2018 г. — Azarov/Съвет
 ---documentbreak--- C2402018BG5210120180507BG0060521521Жалба, подадена на 7 май 2018 г. — Azarov/Съвет
   (Дело T-286/18)2018/C 240/60Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Mykola Yanovych Azarov (Киев, Украйна) (представители: A. Egger и G. Lansky, Rechtsanwälte)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            на основание член 263 ДФЕС да отмени Решение (ОВППС) 2018/333 на Съвета от 5 март 2018 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 63, стр. 48), както и Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/326 на Съвета от 5 март 2018 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 63, стр. 5), доколкото тези актове засягат жалбоподателя,

            —

            на основание член 64 от Процедурния правилник на Общия съд да вземе решение за извършване на определени процесуално-организационни действия,

            —

            на основание член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

            1.

            Първо основание: Нарушение на принципа на пропорционалност
            Жалбоподателят посочва, че разпоредените вече за пети път ограничителни мерки са очевидно непропорционални.

            2.

            Второ основание: Явна грешка в преценката
            Жалбоподателят посочва, че за решението да продължи действието на ограничителните мерки Съветът не е имал изискваните от съдебната практика достатъчно солидни фактически основания.


201806220771970262018/C 240/7412018TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180504636312Дело T-1/18: Определение на Общия съд от 4 май 2018 г. — Deutsche Lufthansa/Комисия
 ---documentbreak--- C2402018BG6320120180504BG0074632631Определение на Общия съд от 4 май 2018 г. — Deutsche Lufthansa/Комисия
   (Дело T-1/18) (
         1
      )2018/C 240/74Език на производството: английскиПредседателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 63, 19.2.2018 г.


201806220111970732018/C 240/302942018CJC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180427262611Дело C-294/18: Преюдициално запитване от Markkinaoikeus (Финландия), постъпило на 27 април 2018 г. — Oulun Sähkönmyynti Oy
 ---documentbreak--- C2402018BG2610120180427BG0030261261Преюдициално запитване от Markkinaoikeus (Финландия), постъпило на 27 април 2018 г. — Oulun Sähkönmyynti Oy
   (Дело C-294/18)2018/C 240/30Език на производството: фински
      Запитваща юрисдикция

   Markkinaoikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Oulun Sähkönmyynti Oy

      Ответник: Energiavirasto

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли член 11, параграф 1 от Директива 2012/27/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно енергийната ефективност, за изменение на Директиви 2009/125/ЕО и 2010/30/ЕС и за отмяна на директиви 2004/8/ЕО и 2006/32/ЕО (
                  1
               ) да се тълкува в смисъл, че предоставянето на намаление на основната такса за електроенергия поради избрания от крайния клиент начин на фактуриране означава, че фактурата и информацията относно фактурирането не са предоставени безплатно на крайните клиенти, които не са ползвали намаление?

            2)

            Ако отговорът на първия преюдициален въпрос е отрицателен и предоставянето на посоченото по-горе намаление може да е допустимо: произтичат ли от Директива 2012/27/ЕС специални допълнителни условия, които трябва да се вземат предвид при оценката на допустимостта на намалението, като например въпросът дали намалението съответства на намаляването на разходите поради избрания начин на фактуриране, дали намалението се отнася до броя на издадените фактури или дали намалението може да се отнася за група крайни клиенти, които с избрания от тях начин на фактуриране, са довели до намаляване на разходите?

            3)

            Ако предоставянето на посоченото в първия преюдициален въпрос намаление би означавало, че от крайните клиенти, които не са избрали определен начин на фактуриране, са събирани такси в нарушение на член 11, параграф 1 от Директива 2012/27/ЕС: произтичат ли от правото на Съюза специални изисквания, които трябва да се вземат предвид при вземането на решение за връщането на таксите?

      (
         1
      )	OB L 315, 2012 г., стр. 1.


201806220461970832018/C 240/75522018TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180516636313Дело T-52/18: Определение на Общия съд от 16 май 2018 г. — Teollisuuden Voima/Комисия
 ---documentbreak--- C2402018BG6330120180516BG0075633631Определение на Общия съд от 16 май 2018 г. — Teollisuuden Voima/Комисия
   (Дело T-52/18) (
         1
      )2018/C 240/75Език на производството: английскиПредседателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 112, 26.3.2018 г.


201806220671970852018/C 240/454192017TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180518414111Дело T-419/17: Решение на Общия съд от 18 май 2018 г. — Mendes/EUIPO — Actial Farmaceutica (VSL#3) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз „VSL#3“ — Марка, която е станала обичайно наименование в търговията на стока или услуга, за която тя е регистрирана — Марка, която може да въведе в заблуждение обществеността — Член 51, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2402018BG4110120180518BG0045411411Решение на Общия съд от 18 май 2018 г. — Mendes/EUIPO — Actial Farmaceutica (VSL#3)
   (Дело T-419/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз „VSL#3“ — Марка, която е станала обичайно наименование в търговията на стока или услуга, за която тя е регистрирана — Марка, която може да въведе в заблуждение обществеността — Член 51, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001))“2018/C 240/45Език на производството: италиански
      Страни

      Жалбоподател: Mendes SA (Лугано, Швейцария) (представител: G. Carpineti, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Actial Farmaceutica Srl (Рим, Италия) (представител: S. Giudici, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 3 май 2017 г. (преписка R 1306/2016-2), постановено в производство по отмяна със страни Mendes и Actial Farmaceutica

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Mendes SA да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 277, 21.8.2017 г.


201806290671986692018/C 249/283402016TC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180531232421Дело T-340/16: Решение на Общия съд от 31 май 2018 г. — Flatworld Solutions/EUIPO — Outsource Professional Services (Outsource 2 India) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „Outsource 2 India“ — Недобросъвестност — Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2492018BG2310120180531BG0028231242Решение на Общия съд от 31 май 2018 г. — Flatworld Solutions/EUIPO — Outsource Professional Services (Outsource 2 India)
   (Дело T-340/16) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „Outsource 2 India“ — Недобросъвестност — Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)“2018/C 249/28Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Flatworld Solutions Pvt Ltd (Бангалор, Индия) (представители: S. O. Gillert, K Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes и J. Schumacher, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Gája)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Outsource Professional Services Ltd (Фридрихсхавен, Германия), на което е разрешено да замести другата страна в производството пред апелативния състав (представител: A. Kempter, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 април 2016 г. (преписка R 611/2015-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Flatworld Solutions и Outsource2India

      Диспозитив

            1)

            Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 15 април 2016 г. (преписка R 611/2015-4).

            2)

            EUIPO понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Flatworld Solutions Pvt Ltd.

            3)

            Outsource Professional Services Ltd понася направените от него съдебно разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 305, 22.8.2016 г.


201806290201986742018/C 249/162682018CJC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180418111111Дело C-268/18: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău (Румъния), постъпило на 18 април 2018 г. — SC Onlineshop SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală a Vămilor
 ---documentbreak--- C2492018BG1110120180418BG0016111111Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău (Румъния), постъпило на 18 април 2018 г. — SC Onlineshop SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală a Vămilor
   (Дело C-268/18)2018/C 249/16Език на производството: румънски
      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Bacău

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC Onlineshop SRL

      Ответници: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală a Vămilor

      Преюдициални въпроси

            1)

            Следва ли Комбинираната номенклатура, която се съдържа в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (
                  1
               ), изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1821 на Комисията от 6 октомври 2016 г. (
                  2
               ), да се тълкува в смисъл, че апарати като навигационните системи GPS PNI S 506, разглеждани в настоящото производство, се класират в тарифна подпозиция 8526 91, подпозиция 8526 91 20 или в позиция 8528, подпозиция 8528 59 00 от тази номенклатура?

            2)

            Релевантни ли са редакциите на Комбинираната номенклатура, които произтичат последователно от Регламент за изпълнение (ЕС) № 698/2012 (
                  3
               ) на Комисията и от Регламент за изпълнение (ЕС) № 459/2014 (
                  4
               ) на Комисията за правилното тарифно класиране на апарати като навигационните системи по настоящия спор, в смисъл дали е възможно те да се прилагат по аналогия към някои продукти, които имат сходства с разглежданата навигационна система, съответно дали прилагането по аналогия на тези разпоредби подкрепя даденото от митническата администрация тълкуване на КН?

      (
         1
      )	Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, 1987 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3).
   (
         2
      )	Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1821 на Комисията от 6 октомври 2016 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 294, 2016 г., стр. 1).
   (
         3
      )	Регламент за изпълнение (ЕС) № 698/2012 на Комисията от 25 юли 2012 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 203, 2012 г., стр. 34).
   (
         4
      )	Регламент за изпълнение (ЕС) № 459/2014 на Комисията от 29 април 2014 година за изменение на някои регламенти относно класирането на стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 133, 2014 г., стр. 43).


title: Дело C-213/17: Решение на Съда (трети състав) от 5 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam — Нидерландия) — X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) № 604/2013 — Определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава — Членове 17, 18, 23 и 24 — Предишна процедура за международна закрила, в ход в държава членка — Нова молба в друга държава членка — Липса на искане за обратно приемане в предвидените срокове — Предаване на съответното лице за целите на наказателното преследване)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/7

      Решение на Съда (трети състав) от 5 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam — Нидерландия) — X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Дело C-213/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) № 604/2013 - Определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава - Членове 17, 18, 23 и 24 - Предишна процедура за международна закрила, в ход в държава членка - Нова молба в друга държава членка - Липса на искане за обратно приемане в предвидените срокове - Предаване на съответното лице за целите на наказателното преследване))
      (2018/C 301/08)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: X

         Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Диспозитив

                  1)

                  Член 23, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство, трябва да се тълкува в смисъл, че държавата членка, в която е подадена нова молба за международна закрила, е компетентна за разглеждането на тази молба, когато не е отправила искане за обратно приемане в сроковете по член 23, параграф 2 от този регламент, въпреки че друга държава членка е била компетентна за разглеждането на подадени преди това молби за международна закрила и към изтичането на посочените срокове е имало висящо дело пред съд на тази друга държава членка по жалбата против отхвърлянето на една от тези молби.

                  2)

                  Член 18, параграф 2 от Регламент № 604/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че отправянето от държава членка на искане за обратно приемане на гражданин на трета държава, който се намира на нейна територия без документ за пребиваване, не изисква тази държава членка да спре разглеждането на жалбата против отхвърлянето на подадена преди това молба за международна закрила, а после да прекрати разглеждането ѝ в случай на приемане на искането от замолената държава членка.

                  3)

                  Член 24, параграф 5 от Регламент № 604/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че в случай като разглеждания в главното производство държавата членка, която отправя искане за обратно приемане на основание член 24 от този регламент след изтичането в замолената държава членка на сроковете по член 23, параграф 2 от Регламента, не е длъжна да уведоми органите на последно посочената държава членка, че пред съд на молещата държава членка има висящо дело по жалба против отхвърлянето на подадена преди това молба за международна закрила.

                  4)

                  Член 17, параграф 1 и член 24 от Регламент № 604/2013 трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай като разглеждания в главното производство към датата на решението за прехвърляне, в който кандидат за международна закрила е предаден от една на друга държава членка в изпълнение на европейска заповед за арест и се намира на територията на втората държава членка, без да е подал в нея нова молба за международна закрила, тази втора държава членка може да отправи до първата искане за обратно приемане на въпросния кандидат и не е длъжна да вземе решение да разгледа подадената от него молба.

         (1)  ОВ C 239, 24.7.2017 г.


title: Дело T-434/18: Жалба, подадена на 13 юли 2018 г. — Vans/EUIPO (ULTRARANGE)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/45

      Жалба, подадена на 13 юли 2018 г. — Vans/EUIPO (ULTRARANGE)
      (Дело T-434/18)
      (2018/C 301/60)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Vans, Inc. (Коста Меса, Калифорния, САЩ) (представители: M. Hirsch и M. Metzner, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „ULTRARANGE“ — заявка за регистрация № 16 665 663

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 25 април 2018 г. по преписка R 2544/2017-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-577/17: Определение на Общия съд от 2 юли 2018 г. — thyssenkrupp Electrical Steel и thyssenkrupp Electrical Steel Ugo/Комисия (Жалба за отмяна — Митнически съюз — Разрешение за активно усъвършенстване — Риск от неблагоприятно засягане на съществените интереси на производителите от Съюза — Член 211, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 952/2013 — Проверка на икономическите условия — Обхват на резултатите от анализа на Комисията — Необжалваем акт — Недопустимост)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/34

      Определение на Общия съд от 2 юли 2018 г. — thyssenkrupp Electrical Steel и thyssenkrupp Electrical Steel Ugo/Комисия
      (Дело T-577/17) (1)

      ((Жалба за отмяна - Митнически съюз - Разрешение за активно усъвършенстване - Риск от неблагоприятно засягане на съществените интереси на производителите от Съюза - Член 211, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 952/2013 - Проверка на икономическите условия - Обхват на резултатите от анализа на Комисията - Необжалваем акт - Недопустимост))
      (2018/C 301/45)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: thyssenkrupp Electrical Steel GmbH (Гелзенкирхен, Германия) и thyssenkrupp Electrical Steel Ugo (Исберг, Франция) (представител: M. Günes, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и F. Clotuche-Duvieusart)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията, за което се твърди, че се съдържа в доклада за Шестото заседание на секция „Специални процедури, различни от транзитния режим“ на групата на митническите експерти от 2 май 2017 г., в който се прави изводът, че не съществува риск от неблагоприятно засягане на съществените интереси на производителите от Съюза от исканото от Euro-Mit Staal BV разрешение за активно усъвършенстване на някои изделия от електротехническа стомана със зърнено ориентирана структура

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Euro-Mit Staal BV.

                  3)

                  Осъжда Европейската комисия да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от thyssenkrupp Electrical Steel GmbH и от thyssenkrupp Electrical Steel Ugo.

                  4)

                  Euro-Mit Staal BV понася направените от него съдебни разноски, свързани с молбата за встъпване.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело C-170/18 P: Жалба, подадена на 2 март 2018 г. от CJ срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 13 декември 2017 г. по дело T-692/16, CJ/Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/13

      Жалба, подадена на 2 март 2018 г. от CJ срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 13 декември 2017 г. по дело T-692/16, CJ/Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)
      (Дело C-170/18 P)
      (2018/C 301/17)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: CJ (представител: V. Kolias, Δικηγόρος)

         Друга страна в производството: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени изцяло решението на Общия съд от 13 декември 2017 г. по дело CJ/ECDC, T-692/16 (ECLI:EU:T: 2017:894),

                  —

                  предвид това, ако се приеме, че жалбата е основателна, да се отмени новото решение за уволнение от 2 декември 2015 г. и да се присъди изплащане на жалбоподателя на предявените от него пред Общия съд възнаграждения и парично обезщетение, ведно със законните лихви,

                  —

                  да се осъди ECDC да заплати всички съдебни разноски, свързани с първоинстанционното производство и с производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

      Първото основание е, че Общият съд тълкувал погрешно доводите на жалбоподателя, изопачил доказателствата и допуснал грешка при правната квалификация на фактите, като приел, че между датата на отмененото и на новото решение за уволнение обстоятелствата не се променили толкова съществено, че ECDC да не може да приеме отново отмененото решение за уволнение.
      Второто основание е, че Общият съд тълкувал погрешно доводите на жалбоподателя, не посочил достатъчно мотиви, допуснал грешка в правната квалификация на фактите и тълкувал неправилно член 266 ДФЕС, като е приел, че новото решение за уволнение е непропорционално с оглед на член 5, параграф 4 ДЕС.
      Третото основание е, че Общият съд тълкувал твърде широко силата на пресъдено нещо.
      Четвъртото основание е, че Общият съд:

                  —

                  неправилно тълкувал решението на Съда на публичната служба CJ/ECDC по съединени дела F-159/12 и F-161/12 и тълкувал твърде широко силата на пресъдено нещо,

                  —

                  неправилно тълкувал член 22а, параграф 3 от Правилника за длъжностните лица, като лишил от полезно действие предвидената в него защита за подали сигнал за нередности длъжностни лица.

            Петото основание е, че Общият съд неправилно тълкувал правилото за извъндоговорната отговорност на Европейския съюз и, при условията на евентуалност, неправилно квалифицирал правните факти, като приел, че обжалваното решение не е мотивирано по начин, причиняващ неимуществени вреди на жалбоподателя.


title: Дело T-719/17 R: Определение на председателя на Общия съд от 22 юни 2018 г. — FMC/Комисия (Обезпечително производство — Продукти за растителна защита — Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1496 — Неподновяване на одобрението на активното вещество DPX KE 459 (флупирсулфурон-метил) — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност — Претегляне на интереси)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/35

      Определение на председателя на Общия съд от 22 юни 2018 г. — FMC/Комисия
      (Дело T-719/17 R)
      ((Обезпечително производство - Продукти за растителна защита - Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1496 - Неподновяване на одобрението на активното вещество DPX KE 459 (флупирсулфурон-метил) - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност - Претегляне на интереси))
      (2018/C 301/46)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: FMC Corp. (Филаделфия, Пенсилвания, Съединени щати) (представители: D. Waelbroeck, I. Antypas и A. Accarain, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: Г. Колева, A. Lewis и I. Naglis)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС, целяща спиране на изпълнението на Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1496 на Комисията от 23 август 2017 година относно неподновяването на одобрението на активното вещество DPX KE 459 (флупирсулфурон-метил) в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, и за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 на Комисията (ОВ L 218, 2017 г., стр. 7).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-297/18: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 2 май 2018 г. — Humbert Jörg Köfler и др.

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/14

      Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 2 май 2018 г. — Humbert Jörg Köfler и др.
      (Дело C-297/18)
      (2018/C 301/18)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper

         Ответник: Bezirkshauptmannschaft Murtal

         Друга участваща страна: Finanzpolizei

         Преюдициален въпрос

      Следва ли член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба, която предвижда за извършени по непредпазливост правонарушения неограничено високи по размер глоби или имуществени санкции, и по-специално високи минимални административни наказания и заместващо ги наказание лишаване от свобода за дългогодишен срок?


title: Дело T-13/17: Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — Europa Terra Nostra/Парламент (Институционално право — Европейски парламент — Решение за предоставяне на безвъзмездни средства на политическа фондация — Предварително финансиране, чийто размер е определен на 33 % от максималния размер на отпуснатите средства — Задължение за предоставяне на банкова гаранция за предварителното финансиране — Финансов регламент — Правила за прилагане на Финансовия регламент — Регламент (ЕО) № 2004/2003 относно статута и финансирането на политическите партии на европейско равнище — Пропорционалност — Злоупотреба с власт)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/28

      Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — Europa Terra Nostra/Парламент
      (Дело T-13/17) (1)

      ((Институционално право - Европейски парламент - Решение за предоставяне на безвъзмездни средства на политическа фондация - Предварително финансиране, чийто размер е определен на 33 % от максималния размер на отпуснатите средства - Задължение за предоставяне на банкова гаранция за предварителното финансиране - Финансов регламент - Правила за прилагане на Финансовия регламент - Регламент (ЕО) № 2004/2003 относно статута и финансирането на политическите партии на европейско равнище - Пропорционалност - Злоупотреба с власт))
      (2018/C 301/36)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Europa Terra Nostra eV (Берлин, Германия) (представител: P. Richter, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: N. Görlitz, C. Burgos и S. Alves)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение FINS-2017-30 на Европейския парламент от 12 декември 2016 година за отпускане на безвъзмездни средства на жалбоподателя, доколкото с това решение предварителното финансиране се ограничава до 33 % от максималния размер на безвъзмездните средства и се изисква банкова гаранция като условие за изплащането му

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Europa Terra Nostra eV да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 63, 27.2.2017 г.


title: Дело T-447/18: Жалба, подадена на 18 юли 2018 г. — TUIfly/Комисия

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/45

      Жалба, подадена на 18 юли 2018 г. — TUIfly/Комисия
      (Дело T-447/18)
      (2018/C 301/61)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: TUIfly GmbH (Лангенхаген, Германия) (представители: L. Giesberts и M. Gayger, Rechtsanwälte)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени членове 7 и 8, а също и членове 9, 10 и 11, доколкото последните се отнасят до членове 7 и 8, от Решение (ЕС) 2018/628 на Комисията от 11 ноември 2016 година относно държавна помощ SA.24221 (2011/C) (ex 2011/NN), приведена в действие от Австрия в полза на летище Клагенфурт, Ryanair и други авиокомпании, ползващи летището (ОВ L 107, 2018 г., стр. 1),

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбата е подадена на следните основания:

                  1.

                  Решението е прието в нарушение на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, принципа на добра администрация и правото на защита на жалбоподателя, тъй като Комисията не предоставя на жалбоподателя достъп до документите от разследването и не му осигурява възможност надлежно да се защити.

                  2.

                  Решението е прието в нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като Комисията не доказва наличието на селективно предимство за жалбоподателя.

                  3.

                  Решението е прието в нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като Комисията превишава от процесуална гледна точка пределите на своята свобода на преценка при прилагането на принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика.
                  В това отношение жалбоподателят твърди, че в нарушение на процесуалните правила Комисията прилага при проверката строгия критерий от Насоките за въздушния транспорт от 2014 г., въпреки че фактите по случая са свързани с по-ранния период между 2003 г. и 2009 г.

                  4.

                  Решението е прието в нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като Комисията превишава пределите на своята свобода на преценка при прилагането на принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика в резултат от непълно установяване на фактите.
                  В това отношение жалбоподателят твърди, че въз основа на липсата на подробен бизнес план във връзка със споразуменията с жалбоподателя Комисията недопустимо заключава, че нямало стратегия за осигуряване на рентабилността на летище Клагенфурт, и освен това че тя излага в решението си явно противоречиви фактически констатации по въпроса за дългосрочната стратегия за осигуряване на рентабилността на летище Клагенфурт.

                  5.

                  Решението е прието в нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като Комисията превишава пределите на своята свобода на преценка при прилагането на принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика в резултат от непълно установяване на фактите във връзка с изготвения впоследствие анализ ex ante на рентабилността.
                  В това отношение жалбоподателят се оплаква, че Комисията допуска грешка в преценката, като не отчита като приход за летището съвместимото с правилата за държавните помощи финансиране на летище Клагенфурт във връзка с маркетинговите му мерки. Освен това Комисията не проучва достатъчно пазарната стойност на предоставяните от жалбоподателя услуги и не я взема предвид в решението си, въпреки че жалбоподателят предоставя тези услуги по обичайни пазарни цени.

                  6.

                  Решението е прието в нарушение на член 107, параграф 3 ДФЕС, тъй като в нарушение с процесуалните правила Комисията прилага непропорционално строг критерий при проверката за оправданост, който не отговаря на практиката ѝ към момента на сключването на маркетинговите споразумения.

                  7.

                  Решението е прието в нарушение на член 107, параграф 3 ДФЕС, тъй като Комисията не установява пълно фактите във връзка с оправдаността на твърдените помощи.
                  В това отношение жалбоподателят твърди, че Комисията не взема предвид съвместимото с правилата за държавните помощи финансиране на летище Клагенфурт при преценката на оправдаността на финансирането на жалбоподателя. Освен това при проверката по член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС Комисията оставя без внимание регионално- и транспортнополитическото значение на маркетинговите споразумения и свързаните с това съществени положителни последици за регионалната икономика.


title: Дело C-378/18: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 8 юни 2018 г. — Landwirtschaftskammer Niedersachsen/Reinhard Westphal

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/14

      Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 8 юни 2018 г. — Landwirtschaftskammer Niedersachsen/Reinhard Westphal
      (Дело C-378/18)
      (2018/C 301/19)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

         Ответник: Reinhard Westphal

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Започва ли давностният срок по смисъла на член 49, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 2419/2001 (1) да тече с изплащането на помощта, или началото му се определя съгласно член 3, параграф 1, втора алинея, първо изречение от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 (2)?

                  2)

                  Представляват ли правилата за давност, установени с член 49, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 2419/2001, респективно с член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95, разпоредби, които налагат административни санкции по смисъла на член 2, параграф 2, второ изречение от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95?

                  3)

                  Може ли член 52а от Регламент (ЕО) № 2419/2001 с установеното в него правило за прилагане с обратна сила на уредбата за давността по член 49, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 2419/2001, да се прилага аналогично и по отношение на член 49, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 2419/2001?
                  Ако член 3, параграф 1, втора алинея, първо изречение от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 намира приложение (първи въпрос), не е нужно да се отговаря на останалите въпроси; ако той не се прилага, то третият въпрос става безпредметен, ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен.

         (1)  Регламент (ЕО) № 2419/2001 на Комисията от 11 декември 2001 година относно установяване на подробни правила за прилагането на интегрираната система за администриране и контрол за определени схеми за помощ на Общността, установени с Регламент (ЕИО) № 3508/92 на Съвета (ОВ L 327, 2001 г., стр. 11).

         (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, 1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


title: Дело C-217/17 P: Решение на Съда (девети състав) от 5 юли 2018 г. — Mast-Jägermeister SE/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (Обжалване — Промишлен дизайн на Общността — Заявка за регистрация на промишлен дизайни за чаши — Регламент (ЕО) № 6/2002 — Член 36, параграф 1, буква в) — Графично изображение — Членове 45 и 46 — Определяне на дата на подаване на заявката — Условия — Регламент (ЕО) № 2245/2002 — Член 4, параграф 1, буква д) и член 10, параграфи 1 и 2)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/8

      Решение на Съда (девети състав) от 5 юли 2018 г. — Mast-Jägermeister SE/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-217/17 P) (1)

      ((Обжалване - Промишлен дизайн на Общността - Заявка за регистрация на промишлен дизайни за чаши - Регламент (ЕО) № 6/2002 - Член 36, параграф 1, буква в) - Графично изображение - Членове 45 и 46 - Определяне на дата на подаване на заявката - Условия - Регламент (ЕО) № 2245/2002 - Член 4, параграф 1, буква д) и член 10, параграфи 1 и 2))
      (2018/C 301/09)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Mast-Jägermeister SE (представител: C. Drzymalla, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: S. Hanne)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Mast-Jägermeister SE да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 300, 11.9.2017 г.


title: Дело T-757/17: Определение на Общия съд от 26 юни 2018 г. — Kerstens/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Дисциплинарно производство — Изпълнение на решение, постановено от Общия съд, по жалба — Оттегляне на решение, с което се налага наказание „забележка“ — Възобновяване на производствата, в които е наложено отмененото наказание — Жалба за отмяна — Акт, който не е увреждащ — Иск за обезщетение — Неспазване на досъдебната процедура — Явна недопустимост)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/36

      Определение на Общия съд от 26 юни 2018 г. — Kerstens/Комисия
      (Дело T-757/17) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица - Дисциплинарно производство - Изпълнение на решение, постановено от Общия съд, по жалба - Оттегляне на решение, с което се налага наказание „забележка“ - Възобновяване на производствата, в които е наложено отмененото наказание - Жалба за отмяна - Акт, който не е увреждащ - Иск за обезщетение - Неспазване на досъдебната процедура - Явна недопустимост))
      (2018/C 301/47)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Petrus Kerstens (Overijse, Белгия) (представител: C. Mourato, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Mongin и R. Striani)

         Предмет

      Жалба на основание член 270 ДФЕС, с която се иска, от една страна, отмяна на две писма на Комисията от 27 март и 6 април 2017 г., и от друга страна, обезщетение за неимуществената вреда, която жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат от последиците и от продължителността на дисциплинарните производства CMS 15/017 и CMS 12/063

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като явно недопустима.

                  2)

                  Осъжда г-н Petrus Kerstens да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 32, 29.1.2018 г.


title: Дело C-320/17: Решение на Съда (седми състав) от 5 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Marle Participations SARL/Ministre de l'Économie et des Finances (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Членове 2, 9 и 168 — Икономическа дейност — Пряка или непряка намеса на холдингово дружество в управлението на дъщерните му дружества — Отдаване под наем на недвижим имот от холдингово дружество на дъщерното му дружество — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — ДДС, платен от холдингово дружество върху разходите, направени за придобиване на дялово участие в други предприятия)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/8

      Решение на Съда (седми състав) от 5 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Marle Participations SARL/Ministre de l'Économie et des Finances
      (Дело C-320/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Членове 2, 9 и 168 - Икономическа дейност - Пряка или непряка намеса на холдингово дружество в управлението на дъщерните му дружества - Отдаване под наем на недвижим имот от холдингово дружество на дъщерното му дружество - Приспадане на данъка, платен за получена доставка - ДДС, платен от холдингово дружество върху разходите, направени за придобиване на дялово участие в други предприятия))
      (2018/C 301/10)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Marle Participations SARL

         Ответник: Ministre de l'Économie et des Finances

         Диспозитив

                  1)

                  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че отдаването под наем на недвижим имот от холдингово дружество на дъщерното му дружество представлява „намеса в управлението“ на последното, която трябва да се счита за икономическа дейност по смисъла на член 9, параграф 1 от тази директива, пораждаща право на приспадане на данъка върху добавената стойност (ДДС) върху разходите, понесени от холдинговото дружество с оглед на придобиването на дялово участие в дъщерното дружество, при положение че тази услуга се предоставя редовно и срещу възнаграждение и че е облагаема, което предполага отдаването под наем да не е освободено от ДДС, и че е налице пряка връзка между предоставената от доставчика услуга и получената от ползващото се лице равностойност. Разходите за придобиване на дялово участие в дъщерни дружества, направени от холдингово дружество, което участва в управлението им, като им отдава под наем недвижим имот, и което в това отношение извършва икономическа дейност, трябва да се разглеждат като част от неговите общи разходи и платеният върху тези разходи ДДС трябва по принцип да може да бъде напълно приспаднат.

                  2)

                  Разходите за придобиване на дялово участие в дъщерни дружества, направени от холдингово дружество, което участва в управлението само на някои от тях и което не извършва икономическа дейност по отношение на останалите, трябва да се считат за включени само отчасти в общите разходи на това дружество, поради което платеният върху тези разходи ДДС може да бъде приспаднат само пропорционално спрямо тези, които са присъщи за икономическата дейност, съобразно критериите за разпределяне, определени от държавите членки, които при упражняването на това правомощие трябва да се съобразят с целта и общата логика на посочената директива и в тази връзка да предвидят начин за изчисляване, който обективно да отразява каква част от разходите за получени доставки реално се отнася към икономическата и каква — към неикономическата дейност, което националната юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 269, 14.8.2017 г.


title: Дело C-390/18: Преюдициално запитване от juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Франция), постъпило на 13 юни 2018 г. — наказателно производство срещу YA и AIRBNB Ireland UC — други страни: Hotelière Turenne SAS, Pour un hébergement et un tourisme professionnel (AHTOP), Valhotel

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/15

      Преюдициално запитване от juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Франция), постъпило на 13 юни 2018 г. — наказателно производство срещу YA и AIRBNB Ireland UC — други страни: Hotelière Turenne SAS, Pour un hébergement et un tourisme professionnel (AHTOP), Valhotel
      (Дело C-390/18)
      (2018/C 301/20)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Страни в главното производство

      YA и AIRBNB Ireland UC

         Други страни: Hotelière Turenne SAS, Pour un hébergement et un tourisme professionnel (AHTOP), Valhotel

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Отнася ли се свободата на предоставяне на услуги, предвидена в член 3 на Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 г. (1), до услугите, предоставяни във Франция от дружество AirBnb Ireland UC чрез електронна платформа, управлявана на територията на Ирландия?

                  2)

                  Противопоставими ли са на дружество AirBnb Ireland UC ограничителните правила относно упражняването на професията агент на недвижими имоти във Франция, предвидени със Закон № 70—9 от 2 януари 1970 г. за посредниците по сделки с недвижими имоти, известен като Закона Hoguet?

         (1)  Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронната търговия) (ОВ L 178, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 29, стр. 257).


title: Дело T-784/17 RII: Определение на председателя на Общия съд от 26 юни 2018 г. — Strabag Belgium/Парламент (Обезпечително производство — Обществени поръчки за строителство — Определение, с което се допуска спиране на изпълнението на решението на Европейския парламент, с което офертата на жалбоподателя се отхвърля и обществената поръчка с предмет „Рамков договор, включващ строителни работи от общ изпълнител за сградите на Европейския парламент в Брюксел“ се възлага на петима оференти — Искане за изменение — Член 159 от Процедурния правилник — Недопустимост)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/36

      Определение на председателя на Общия съд от 26 юни 2018 г. — Strabag Belgium/Парламент
      (Дело T-784/17 RII)
      ((Обезпечително производство - Обществени поръчки за строителство - Определение, с което се допуска спиране на изпълнението на решението на Европейския парламент, с което офертата на жалбоподателя се отхвърля и обществената поръчка с предмет „Рамков договор, включващ строителни работи от общ изпълнител за сградите на Европейския парламент в Брюксел“ се възлага на петима оференти - Искане за изменение - Член 159 от Процедурния правилник - Недопустимост))
      (2018/C 301/48)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Strabag Belgium (Антверпен, Белгия) (представители: M. Schoups, K. Lemmens и M. Lahbib, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент (представители: Z. Nagy и B. Simon)

         Предмет

      Искане по член 159 от Процедурния правилник на Общия съд за изменение на определение от 18 януари 2018 г., Strabag Belgium/Парламент (T-784/17 R, непубликувано, обжалвано, EU:T:2018:17)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля искането за изменение на определение от 18 януари 2018 г., Strabag Belgium/Парламент (T-784/17 R, непубликувано, обжалвано, EU:T:2018:17).

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-742/17: Определение на Общия съд от 3 юли 2018 г. — Kim и др./Съвет

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/47

      Определение на Общия съд от 3 юли 2018 г. — Kim и др./Съвет
      (Дело T-742/17) (1)

      (2018/C 301/62)
      Език на производството: английски
      Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 13, 15.1.2018 г.


title: Дело C-394/18: Преюдициално запитване от Corte di appello di Napoli (Италия), постъпило на 14 юни 2018 г. — I.G.I. Srl/Maria Grazia Cicenia и др.

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/15

      Преюдициално запитване от Corte di appello di Napoli (Италия), постъпило на 14 юни 2018 г. — I.G.I. Srl/Maria Grazia Cicenia и др.
      (Дело C-394/18)
      (2018/C 301/21)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte di appello di Napoli

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: I.G.I. Srl

         Ответници: Maria Grazia Cicenia, Mario Di Pierro, Salvatore de Vito, Antonio Raffaele

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Могат ли кредиторите на разделяното дружество, чиито вземания са възникнали преди разделянето и които не са предявили възражението по член 2503 от Гражданския кодекс (и следователно не са се възползвали от инструмента за защита, въведен в изпълнение на член 12 от Директивата [82/891/CEE] (1)), да предявят отменителен иск по член 2901 от Гражданския кодекс след извършване на разделянето, с цел то да бъде обявено за недействително спрямо тях и следователно в производството за принудително изпълнение те да се ползват с предимство пред кредиторите на дружеството правоприемник/дружествата правоприемници, както и пред самите съдружници в тези дружества?

                  2)

                  Само до исковете относно действителността на акта за разделяне ли се отнася понятието „недействителност“, съдържащо се в член 19 от Директивата, или и до исковете, с които макар да не се засяга действителността на акта, се иска обявяването му за относително недействителен или непротивопоставим?

         (1)  Шеста Директива на Съвета от 17 декември 1982 година, приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора, относно разделянето на акционерните дружества (ОВ L 378, 1982 г., стр. 47; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 50).


title: Дело C-339/17: Решение на Съда (пети състав) от 5 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Landgericht Köln — Германия) — Verein für lauteren Wettbewerb eV/Princesport GmbH (Преюдициално запитване — Наименования на текстилните влакна и свързаните с тях изисквания в областта на етикетирането и маркирането — Регламент (ЕС) № 1007/2011 — Членове 7 и 9 — Чисти текстилни продукти — Многовлакнести текстилни продукти — Методи за етикетиране и маркиране)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/9

      Решение на Съда (пети състав) от 5 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Landgericht Köln — Германия) — Verein für lauteren Wettbewerb eV/Princesport GmbH
      (Дело C-339/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Наименования на текстилните влакна и свързаните с тях изисквания в областта на етикетирането и маркирането - Регламент (ЕС) № 1007/2011 - Членове 7 и 9 - Чисти текстилни продукти - Многовлакнести текстилни продукти - Методи за етикетиране и маркиране))
      (2018/C 301/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Ищец: Verein für lauteren Wettbewerb eV

         Ответник: Princesport GmbH

         Диспозитив

                  1)

                  Член 4 и член 14, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1007/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2011 година относно наименованията на текстилните влакна и свързаното с тях етикетиране и маркиране на текстилните продукти по отношение на техния влакнест състав и за отмяна на Директива 73/44/ЕИО на Съвета и на директиви 96/73/ЕО и 2008/121/ЕО на Европейския парламент и на Съвета във връзка със съображение 10 от Регламента трябва да се тълкуват в смисъл, че налагат общо задължение за етикетиране или маркиране, за да се посочи влакнестият състав на всички текстилни продукти, включително на текстилните продукти, определени в член 7 от посочения регламент.

                  2)

                  Член 7, параграф 1 от Регламент № 1007/2011 трябва да се тълкува в смисъл, че не налага върху етикета или маркировката на чист текстилен продукт да се използва едно от трите обозначения, посочени в този член, а именно „100 %“, „чист“ или „изцяло“. Обозначенията могат да бъдат употребени съвместно.

                  3)

                  Член 9, параграф 1 от Регламент № 1007/2011 трябва да се тълкува в смисъл, че задължението върху етикета или маркировката да се посочи наименованието и процентното съдържание от масата на всички влакна, от които е съставен въпросният текстилен продукт, не се прилага по отношение на чистите текстилни продукти.

         (1)  ОВ C 283, 28.8.2017 г.


title: Дело C-60/17: Решение на Съда (десети състав) от 11 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Ángel Somoza Hermo, Ilunión Seguridad SA/Esabe Vigilancia SA, Fondo de Garantia Salarial (FOGASA) (Преюдициално запитване — Директива 2001/23/ЕО — Член 1, параграф 1 — Прехвърляне на предприятие — Член 3, параграф 1 — Гарантиране на правата на работниците — Суброгация в трудовите договори по силата на разпоредбите на колективен трудов договор — Колективен трудов договор, изключващ солидарната отговорност на прехвърлителя и на приобретателя на предприятието за задълженията, включително заплащането на заплати, възникнали от трудови договори преди прехвърлянето на това предприятие)

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/8

      Решение на Съда (десети състав) от 11 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Ángel Somoza Hermo, Ilunión Seguridad SA/Esabe Vigilancia SA, Fondo de Garantia Salarial (FOGASA)
      (Дело C-60/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Директива 2001/23/ЕО - Член 1, параграф 1 - Прехвърляне на предприятие - Член 3, параграф 1 - Гарантиране на правата на работниците - Суброгация в трудовите договори по силата на разпоредбите на колективен трудов договор - Колективен трудов договор, изключващ солидарната отговорност на прехвърлителя и на приобретателя на предприятието за задълженията, включително заплащането на заплати, възникнали от трудови договори преди прехвърлянето на това предприятие))
      (2018/C 319/08)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Ángel Somoza Hermo, Ilunión Seguridad SA

         Ответници: Esabe Vigilancia SA, Fondo de Garantia Salarial (FOGASA)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности трябва да се тълкува в смисъл, че тази директива се прилага към положение, при което възложител е развалил сключен с предприятие договор за предоставяне на услуги за охрана на помещения и за изпълнението на тези услуги е сключил нов договор с друго предприятие, което поема по силата на колективен трудов договор съществена част, като бройка и компетенции, от персонала, използван от първото предприятие за изпълнението на посочените услуги, стига заедно със сделката да се извърши прехвърляне на стопански субект между двете засегнати предприятия.

                  2)

                  Съдът на Европейския съюз не е компетентен да отговори на втория въпрос, отправен от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Висш съд на Галисия, Испания), с акт от 30 декември 2016 г.

         (1)  ОВ C 121, 18.4.2017 г.


title: Дело C-147/18: Определение на председателя на Съда от 22 юни 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial de Almería — Испания) — Banco Mare Nostrum SA/Ignacio Jesús Berenguel Nieto, Carmen Sonia Salinas López

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/12

      Определение на председателя на Съда от 22 юни 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial de Almería — Испания) — Banco Mare Nostrum SA/Ignacio Jesús Berenguel Nieto, Carmen Sonia Salinas López
      (Дело C-147/18) (1)

      (2018/C 341/21)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 166, 14.5.2018 г.


title: Дело T-467/18: Жалба, подадена на 30 юли 2018 г. — Audimas/EUIPO — Audi (AUDIMAS)

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/26

      Жалба, подадена на 30 юли 2018 г. — Audimas/EUIPO — Audi (AUDIMAS)
      (Дело T-467/18)
      (2018/C 341/37)
      Език на жалбата: литовски

         Страни

         Жалбоподател: Audimas AB (Каунас, Литва) (представител: G. Domkutė-Lukauskienė, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Audi AG (Инголщат, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка „AUDIMAS“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 251 000

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 22 май 2018 г. по преписка R 2425/2017-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и да запази регистрация № 1 251 000 на марката на жалбоподателя „AUDIMAS“ за стоки и услуги от класове 18, 25 и 35 от Ницската класификация,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството пред апелативния състав (ако тази страна встъпи в настоящото производство) да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.