title: Дело C-357/16: Решение на Съда (десети състав) от 20 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Gelvora“ UAB/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba (Преюдициално запитване — Нелоялни търговски практики — Директива 2005/29/ЕО — Приложно поле — Дружество за събиране на вземания — Потребителски кредит — Доброволно прехвърляне на вземане — Естество на правоотношението между дружеството и длъжника — Член 2, буква в) — Понятието „продукт“ — Мерки за събиране на вземане, провеждани паралелно с действията на съдебен изпълнител)

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/6

         Решение на Съда (десети състав) от 20 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Gelvora“ UAB/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
   (Дело C-357/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Нелоялни търговски практики - Директива 2005/29/ЕО - Приложно поле - Дружество за събиране на вземания - Потребителски кредит - Доброволно прехвърляне на вземане - Естество на правоотношението между дружеството и длъжника - Член 2, буква в) - Понятието „продукт“ - Мерки за събиране на вземане, провеждани паралелно с действията на съдебен изпълнител))
   (2017/C 300/08)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Gelvora“ UAB

      Ответник: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

      Диспозитив

   Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялните търговски практики“), трябва да се тълкува в смисъл, че в материалното ѝ приложно поле попада правоотношението между дружество за събиране на вземания и неизправния длъжник по договор за потребителски кредит, чийто дълг е бил цедиран на това дружество. В понятието „продукт“ по смисъла на член 2, буква в) от тази директива попадат практиките, прилагани от дружество с оглед на събиране на вземането. В това отношение е без значение обстоятелството, че задължението е било потвърдено със съдебно решение и че това решение е било предадено на съдебен изпълнител за изпълнение.

      (1)  ОВ C 335, 12.9.2016 г.


title: Дело T-548/08: Решение на Общия съд от 13 септември 2013 г. — Total/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на парафинови свещи — Пазар на дестилати — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Определяне на цените и подялба на пазарите — Право на защита — Принцип за законоустановеност на престъплението и наказанието — Презумпция за невиновност — Отговорност за неправомерното поведение — Отговорност на дружество майка за нарушенията на правилата на конкуренцията, извършени от неговите дъщерни дружества — Решаващо влияние, упражнявано от дружеството майка — Презумпция при притежаване на участие от почти 100 %)

text:
               26.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/18

         Решение на Общия съд от 13 септември 2013 г. — Total/Комисия
   (Дело T-548/08) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на парафинови свещи - Пазар на дестилати - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цените и подялба на пазарите - Право на защита - Принцип за законоустановеност на престъплението и наказанието - Презумпция за невиновност - Отговорност за неправомерното поведение - Отговорност на дружество майка за нарушенията на правилата на конкуренцията, извършени от неговите дъщерни дружества - Решаващо влияние, упражнявано от дружеството майка - Презумпция при притежаване на участие от почти 100 %)
   2013/C 313/32
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Total SA (Courbevoie, Франция) (представители: адв. É. Morgan de Rivery и адв. A. Noël-Baron)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и É. Gippini Fournier)

      Предмет

   Главно искане — отмяна на Решение C(2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 г. относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.181 — Восък за свещи) и, при условията на евентуалност, искане за отмяна или намаляване на наложената на жалбоподателя глоба.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Total SA понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г.


title: Дело C-312/14: Преюдициално запитване от Ráckevei Járásbíróság (Унгария), постъпило на 1 юли 2014 г.  — Banif Plus Bank Zrt./Márton Lantos y Mártonné Lantos

text:
               8.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/27

         Преюдициално запитване от Ráckevei Járásbíróság (Унгария), постъпило на 1 юли 2014 г. — Banif Plus Bank Zrt./Márton Lantos y Mártonné Lantos
   (Дело C-312/14)
   2014/C 303/34
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Ráckevei Járásbíróság

      Страни в главното производство

      Ищец/Жалбоподател: Banif Plus Bank Zrt.

      Ответник: Márton Lantos, Mártonné Lantos

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли да се приеме, че съгласно разпоредбата на член 4, параграф 1, точка 2 (инвестиционни услуги и дейности) и точка 17 (финансов инструмент), както и приложение I, раздел В, точка 4 (фючърси, договори за деривати) от Директива [2004/39/CE], предлагането на клиента на (валутна) операция в правната фигура на договор за заем във валута, която се изразява в спот покупко-продажба в момента на предоставянето и фючърсна покупко-продажба в момента на погасяването, осъществена чрез конвертиране във форинти на сума, записана във валута, като по този начин заемът на клиента е изложен на въздействието и рисковете (валутен риск) на капиталовите пазари, представлява финансов инструмент?

               2)

               Трябва ли да се приеме, че съгласно разпоредбата на член 4, параграф 1, точка 6 (търгуване за собствена сметка) и приложение I, раздел A, точка 3 (търгуване за собствена сметка) от Директива 2004/39/CE осъществяването на дейност по търгуване за собствена сметка по отношение на финансовия инструмент, описан в първия въпрос, представлява инвестиционна услуга или дейност?

               3)

               Финансовата институция трябва ли да извърши проверка за адекватност съгласно член 19, параграфи 4 и 5 от Директивата, като се има предвид, че фючърсната валутна операция, която представлява инвестиционна услуга, свързана с деривати, е предложена като част от друг финансов продукт (а именно договор за заем) и че дериватът сам по себе си представлява комплексен финансов инструмент? Следва ли да се приеме, че не е приложим член 19, параграф 9 от Директивата, поради факта че, тъй като рисковете, които поема клиентът по отношение на заема и на финансовия инструмент по същество са различни, е необходима оценка на адекватността, доколкото операцията включва дериват?

               4)

               Неприлагането на член 19, параграфи 4 и 5 от Директивата основание ли е за обявяването на договора за заем, сключен между банката и клиента, за нищожен?


title: Дело T-345/14: Жалба, подадена на 19 май 2014 г.  — Quanzhou Wouxun Electronics/СХВП — Locura Digital (WOUXUN)

text:
               21.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/30

         Жалба, подадена на 19 май 2014 г. — Quanzhou Wouxun Electronics/СХВП — Locura Digital (WOUXUN)
   (Дело T-345/14)
   2014/C 235/41
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: Quanzhou Wouxun Electronics Co. Ltd (Quanzhou, Китай) (представители: A. Sebastião и J. Pimenta, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Locura Digital, SL (Granollers, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 февруари 2014 г. по преписка R 407/2013-4,

               —

               за задължи СХВП да откаже напълно регистрацията на марка на Общността № 10072478 „WOUXUN“,

               —

               да осъди Locura Digital, SL да поеме направените в хода на производството съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Locura Digital, SL.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „WOUXUN“ за стоки и услуги от класове 9, 39 и 42 — заявка за регистрация на марка на Общността № 1 0 0 72  478.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словни марки „WOUXUN“ за стоки и услуги от класове 9, 35 и 38.

      Решение на отдела по споровете: възражението частично е отхвърлено.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-43/03: Решение на Първоинстанционния съд от 13 март 2008 г. — Maison de l'Europe Avignon Méditerranée/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Знак info point Europe — Изказване на служител на Комисията относно ищеца)

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/22

         Решение на Първоинстанционния съд от 13 март 2008 г. — Maison de l'Europe Avignon Méditerranée/Комисия
   (Дело T-43/03) (1)

   (Извъндоговорна отговорност - Знак „info point Europe“ - Изказване на служител на Комисията относно ищеца)
   (2008/C 107/34)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Maison de l'Europe Avignon Méditerranée (Авиньон, Франция) (представители: F. Martineau и N. Benoît, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: J.-F. Pasquier)
   Предмет
   Искане за обезщетение за вреди, които ищецът твърди, че е претърпял вследствие на изказването на служителя на Комисията в Марсилия по време на срещата, състояла се на 23 януари 2003 година.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Maison de l'Europe Avignon Méditerranée понася, наред със собствените си съдебни разноски, и тези на Комисията.

      (1)  ОВ C 101, 26.4.2003 г.


title: Дело T-453/15: Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — Trinity Haircare/EUIPO — Advance Magazine Publishers (VOGUE) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „VOGUE“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на описателен характер — Отличителен характер — Член 52, параграф 1, буква a) във връзка с член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Недобросъвестност — Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009)

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/39

         Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — Trinity Haircare/EUIPO — Advance Magazine Publishers (VOGUE)
   (Дело T-453/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „VOGUE“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на описателен характер - Отличителен характер - Член 52, параграф 1, буква a) във връзка с член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Недобросъвестност - Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009))
   (2016/C 392/50)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Trinity Haircare AG (Херисау, Швейцария) (представители: J. Kroher и K. Bach, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Lewis и J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Advance Magazine Publishers, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представител: D. Ivison, barrister)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 27 май 2015 г. (преписка R 2426/2014-4), постановено в производството за обявяване на недействителност между Advance Magazine Publishers и Trinity Haircare.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Trinity Haircare AG да понесе направените от него съдебни разноски, както и разноските на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и на Advance Magazine Publishers, Inc.

      (1)  ОВ C 320, 28.9.2015 г.


title: Дело C-137/10: Решение на Съда (трети състав) от 5 май 2011 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Belgique) — Европейска комисия/Région de Bruxelles — Capitale ( „Член 207, параграф 2 ЕО и член 282 ЕО — Процесуално представителство на Европейските общности пред националните юрисдикции — Възложени правомощия на Комисията — Делегиране на друга институция на правомощия за процесуално представителство на Общността — Условия“ )

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/6

         Решение на Съда (трети състав) от 5 май 2011 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Belgique) — Европейска комисия/Région de Bruxelles — Capitale
   (Дело C-137/10) (1)

   (Член 207, параграф 2 ЕО и член 282 ЕО - Процесуално представителство на Европейските общности пред националните юрисдикции - Възложени правомощия на Комисията - Делегиране на друга институция на правомощия за процесуално представителство на Общността - Условия)
   2011/C 186/10
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Европейска комисия

      Ответник: Région de Bruxelles-Capitale

      Предмет

   Преюдициалното запитване — Conseil d'État — Тълкуване на член 282 и на член 207, параграф 2, алинея 1 ЕО — Условия за предоставяне от Комисията на друга институция на правомощията на процесуално представителство на Общността — Действителност на пълномощното, в което не е посочено поименно физическото лице, упълномощено да представлява делегираната институция — Компетентност на сезираната да се произнесе по този въпрос национална юрисдикция — Съмнения относно действителността на процесуалната представителна власт на заместник генералния секретар на Съвета, отговарящ за функционирането на Генералния секретариат — Зачитане на принципа на организационна автономия на институциите

      Диспозитив

   Пълномощното, с което Европейската комисия делегира на друга институция своето правомощие, изведено от член 282 ЕО, да представлява Европейските общности пред национална юрисдикция в спор, отнасящ се до тази институция, е валидно издадено, независимо от обстоятелството дали в пълномощното се посочва или не физическо лице, упълномощено да представлява делегираната институция. В такива случаи както тази институция, така и физическото лице, ако такова е било посочено, са имали право да упълномощят адвокат да представлява Европейските общности.

      (1)  ОВ C 148, 5.6.2010 г.


title: Дело C-672/11: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 29 декември 2011 г. — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), правоприемник на Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/8

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 29 декември 2011 г. — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), правоприемник на Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes
   (Дело C-672/11)
   2012/C 89/11
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), правоприемник на Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Ответник: Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

      Преюдициални въпроси

               1.

               Как може да бъде приложена от държава членка възможността, предоставена в параграф 4 на член 2 от Регламент (ЕИО) № 4045/89 на Съвета от 21 декември 1989 година относно проверките от страна на държавите членки на транзакции, съставляващи част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, секция „Гарантиране“ (1) за разширяване на контролирания период и „за периоди (…) предшестващи или следващи едногодиш(ния) период“, определен в този член, като се имат предвид, от една страна, изискванията за защита на финансовите интереси на Общностите, и от друга страна, принципа на правната сигурност и на необходимостта да не се оставя на контролните органи неопределена власт?

               2.

               В частност:

                           —

                           Трябва ли контролираният период във всички случаи да приключи в рамките на едногодишния период, предхождащ периода, наречен „контролен“, по време на който контролен период се извършват контролните дейности, защото в противен случай контролът ще бъде опорочен от нередност, на която контролираното лице би могло да се позове за да оспори решението, основано на резултатите от този контрол?

                           —

                           При положителен отговор на предходния въпрос, как следва да се разбира изрично предвидената в Регламента възможност за разширяване на контролирания период и за периоди, „следващи едногодишния период“?

                           —

                           При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли все пак контролираният период да обхваща период от дванадесет месеца, който приключва в рамките на контролния период, предхождащ периода, през който е извършен контролът — защото иначе контролът ще бъде опорочен от нередност, на която контролираното лице би могло да се позове за да оспори решението, основано на резултатите от този контрол — или контролът може да засяга само период, който приключва преди началото на предишния контролен период?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4045/89 на Съвета от 21 декември 1989 година относно проверките от страна на държавите членки на транзакции, съставляващи част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, секция „Гарантиране“ и за отмяна на Директива 77/435/ЕИО (ОВ L 388, стp. 18, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 7, стр. 196).


title: Дело T-18/15: Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — Philip Morris/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, изготвени при подготвителните работи за приемането на директивата за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия — Отказ за предоставяне на достъп — Изключение, свързано със защитата на съдебните производства — Изключение, свързано със защитата на процеса на вземане на решения — Право на защита — По-висш обществен интерес)

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/32

         Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — Philip Morris/Комисия
   (Дело T-18/15) (1)

   ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, изготвени при подготвителните работи за приемането на директивата за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия - Отказ за предоставяне на достъп - Изключение, свързано със защитата на съдебните производства - Изключение, свързано със защитата на процеса на вземане на решения - Право на защита - По-висш обществен интерес))
   (2016/C 392/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Philip Morris Ltd (Ричмънд, Обединено кралство) (представители: K. Nordlander и M. Abenhaïm, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и F. Clotuche-Duvieusart)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение Ares (2014) 3694540 от 6 ноември 2014 г. на Комисията, с което отказва достъп до някои документи, свързани с приемането на Директива 2014/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия и за отмяна на Директива 2001/37/ЕО (ОВ L 127, 2014 г., стр. 1).

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение Ares(2014) 3694540 на Комисията от 6 ноември 2014 г., за отказ на достъп до някои документи, свързани с приемането на Директива 2014/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия и за отмяна на Директива 2001/37/ЕО в частта, в която е отказан достъп до трите първи изречения на третия параграф на документ № 6.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 107, 30.3.2015 г.


title: Дело C-156/15: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 1 април 2015 г. — SIA „Private Equity Insurance Group“/AS „Swedbank“

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/24

         Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 1 април 2015 г. — SIA „Private Equity Insurance Group“/AS „Swedbank“
   (Дело C-156/15)
   (2015/C 198/32)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SIA „Private Equity Insurance Group“

      Ответник: AS „Swedbank“

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли разпоредбите на член 4 от Директива 2002/47/ЕО (1) относно финансовите обезпечения, във връзка със съображения 1 и 4 от посочената директива, да се тълкуват в смисъл, че същите са приложими само по отношение на сетълмента в системите за сетълмент на ценни книжа или тези разпоредби се прилагат и по отношение на всяка сметка, открита в банка, включително разплащателна сметка, която не се използва за сетълмент на сделки с ценни книжа?

               2)

               Следва ли разпоредбите на членове 8 и 3 от Директива 2002/47/ЕО, във връзка със съображения 3 и 5 от посочената директива, да се тълкуват в смисъл, че целта на Директивата е да осигури изключително благоприятно приоритетно третиране на кредитните институции в случаите на несъстоятелност на техни клиенти, по-конкретно спрямо останалите кредитори на тези клиенти като работници и служители — за вземанията им за трудово възнаграждение, държавата — за публични вземания и обезпечените кредитори, вземанията на които са гарантирани с обезпечения, ползващи се с обществено доверие?

               3)

               Трябва ли член 1, параграф 2, буква д) от Директива 2002/47/ЕО да се тълкува като разпоредба за минимална или като разпоредба за пълна хармонизация, т.е. трябва ли посочената разпоредба да се тълкува в смисъл, че допуска държавите членки да разпростират действието ѝ по отношение на субекти, които са изрично изключени от приложното поле на Директивата?

               4)

               Директно приложима ли е разпоредбата на член 1, параграф 2, буква д) от Директива 2002/47/ЕО?

               5)

               Ако целта и обхватът на Директива 2002/47/ЕО са по-ограничени от действителната цел и обхват на националния закон, приемането на който е формално оправдано със задължението за транспониране на Директивата, допустимо ли е тълкуването на Директивата да бъде използвано за обезсилване на клауза като разглежданата в главното производство за финансово обезпечение, предоставено като залог, основана на националния закон?

      (1)  Директива 2002/47/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юни 2002 година относно финансовите обезпечения (ОВ L 168, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 10, том 3, стр. 6).


title: Дело C-564/12: Определение на председателя на Съда от 25 септември 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance d'Orléans — Франция) — BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA/Guillaume Delmatti

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/9

         Определение на председателя на Съда от 25 септември 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance d'Orléans — Франция) — BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA/Guillaume Delmatti
   (Дело C-564/12) (1)

   2013/C 377/21
   Език на производството: френски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 38, 9.2.2013 г.


title: Дело T-62/08: Жалба, подадена на 6 февруари 2008 г. — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni/Комисия

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/40

         Жалба, подадена на 6 февруари 2008 г. — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni/Комисия
   (Дело T-62/08)
   (2008/C 92/79)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (Terni, Италия) [представители: T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino, G. Barone, avvocati]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се установи незаконосъобразността на обжалваното решение и да се отмени изцяло, доколкото в него спорната мярка е счетена за държавна помощ, макар да представлява законосъобразно продължение на приетата от италианската държава мярка за обезщетение в полза на Terni (и неговите правоприемници) като компенсация за извършеното през 1962-63 г. отчуждаване на електрическите му инсталации,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски,

               —

               при условията на евентуалност да се отмени решението в частите, в които:

                           а)

                           се установява, че Италия незаконосъобразно е пристъпила към изпълнение на помощта в полза на ThyssenKrupp, Cementir и Nuova Terni Industrie Chimiche в нарушение на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО,

                           б)

                           се установява, че ThyssenKrupp, Cementir и Nuova Terni Industrie Chimiche следва да възстановят суми и като последица от това

                           в)

                           се разпорежда Италия да пристъпи към незабавното събиране на тези суми заедно с лихвите,

               —

               при условията на евентуалност, ако не бъде уважено нито едно от горните искания, до се отмени обжалваното решение в часта, в която се разпорежда Италия да пристъпи към незабавното събиране на помощтта заедно с лихвите, доколкото това разпореждане е в нарушение на принципа за оправданите правни очаквания.

         Правни основания и основни доводи
   Решението, което се обжалва в настоящото производство, е същото като по дело Т-53/06, Италия/Комисия.
   Изтъкнатите правни основания и основни доводи са подобни на изложените в производството по посоченото дело. Наред с нарушение на членове 87 и 88 от Договора за ЕО поради неправилното тълкуване на продължаването на компенсаторната тарифа в полза на дружествата — правоприемници на Terni, при условията на евентуалност жалбоподателят твърди и:

               —

               нарушение на член 88 от Договора за ЕО, доколкото не е взето предвид, че спорната мярка всъщност още не е осъществена и поради това не е налице нарушение на задължението за предварително уведомяване и не следва да се възстановяват суми,

               —

               нарушение на член 14, параграф 1 от Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО, както и незаконосъбразност на разпореждането за събиране на суми в обжалваното решение поради противоречие с принципа на защитата на оправданите правни очаквания.


title: Дело C-334/07 P: Жалба, подадена на 18 юли 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението, постановено на 3 май 2007 г. от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) по дело T-357/02, Freistaat Sachsen/Комисия на Европейските общности

text:
               22.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/6

         Жалба, подадена на 18 юли 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението, постановено на 3 май 2007 г. от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) по дело T-357/02, Freistaat Sachsen/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-334/07 P)
   (2007/C 223/07)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представител: Kilian Gross, Bevollmächtigter)

      Друга страна в производството: Freistaat Sachsen
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 3 май 2007 г. по дело Freistaat Sachsen/Комисия на Европейските общности (Т-357/02);

               —

               да се постанови окончателно решение по спора и да се отхвърли искът като необоснован;

               —

               да се осъди ищецът по главното производство да заплати съдебните разноски пред Първоинстанционния съд по дело Т- 357/02 и пред Съда;

         Правни основания и основни доводи
   Комисията смята, че обжалваното решение е постановено в нарушение на член 88, втори и трети параграф ЕО, член 249, втори параграф ЕО, член 254, втори параграф, второ изречение ЕО, член 3 и следващите от Процедурния правилник, както и на член 10, параграф 1 от Регламента за освобождаване на МСП, тъй като Първоинстанционният съд не е приел проверката за законосъобразност на обжалваното решение (2003/226/ЕО) (1) да се извърши изключително според разпоредбите на Регламента за освобождаване на МСП [Регламент (ЕО) № 70/2001] (2).
   Комисията изтъква, че Регламентът за освобождаване на МПС е влязъл в сила преди приемането на обжалваното решение и че следователно той е пряко приложим към него. Според Комисията Първоинстанционният съд неправилно е отказал прилагането на Регламента за освобождаване на МСП, като е извършил грешка при прилагането на правото, приемайки, че приложението на Регламента за освобождаване на МПС спрямо обжалваното решение би имало обратно действие.
   При условията на евентуалност Комисията изтъква, че обжалваното решение нарушава също така член 2, параграф 2 от Процедурния правилник [Регламент (ЕО) № 659/1999] (3), тъй като Първоинстанционният съд неправилно е преценил критериите за проверка и изискванията относно пълното уведомление.

      (1)  ОВ L 91, стр. 13.

      (2)  ОВ L 91, стр. 33.

      (3)  ОВ L 83, стр. 1.


title: Дело T-454/16: Жалба, подадена на 5 август 2016 г. — Arrigoni/EUIPO — Arrigoni Formaggi (Arrigoni Valtaleggio)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/27

      Жалба, подадена на 5 август 2016 г. — Arrigoni/EUIPO — Arrigoni Formaggi (Arrigoni Valtaleggio)
      (Дело T-454/16)
      (2016/C 364/30)
      Език на жалбата: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Arrigoni SpA (Рим, Италия) (представител: P. Di Gravio, avvocato)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Arrigoni Formaggi SpA (Бергамо, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративната марка със словни елементи „Arrigoni Valtaleggio“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 028 737

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 19 2016 г. по преписка R 2922/2014-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да уважи жалбата, като приеме обжалваното решение за несъществуващо или недействително по изложените по-долу съображения, като, ако е необходимо, върне делото на първия съд или обяви за действително и влязло в сила първото решение от 17.4.2013 г. № C 406 A,

                  —

                  при всяко положение да обяви заявката на Arrigoni Battista spa № 1 028 737 за изцяло недействителна поради изложените по-долу нарушения на закона.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 2, буква a) от Регламент № 207/2009,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента № 207/2009,

                  —

                  Нарушение на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността,

                  —

                  Нарушение на Европейската конституционна харта,

                  —

                  Нарушение на член II-77, Право на собственост,

                  —

                  Нарушение на членове 76 и 87 от Конституцията,

                  —

                  Нарушение на Закон № 273 от 12 декември 2002 г.,

                  —

                  Нарушение на Кодекса на индустриалната собственост, Законодателен декрет № 30 от 10 февруари 2005 г., Италия и следните изменения: член 7 — член 12, точки B, C и G — член 13, параграф 1 — член 16, точка 1 — член 20 — член 22, параграфи 1 и 2,

                  —

                  Произнасяне по съдебните разноски в съответствие с решението и предвиденото в закона.


title: Дело F-113/15: Решение на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 20 юли 2016 г. — Adriaen и др./Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Член 45 от Правилника — Процедура по повишаване за 2014 г. — Общи изпълнителни разпоредби за прилагането на член 45 от Правилника — Списък на длъжностните лица, предложени за повишаване от генералните директори и началниците на отдели — Непосочване на имената на жалбоподателите — Възможност за оспорване на списъците на предложените за повишаване длъжностни лица пред съвместната комисия по повишаването — Преценка чрез съпоставяне на заслугите на длъжностните лица, които подлежат на повишаване — Становище на съвместен орган — Задължение за мотивиране)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/35

      Решение на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 20 юли 2016 г. — Adriaen и др./Комисия
      (Дело F-113/15) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица - Член 45 от Правилника - Процедура по повишаване за 2014 г. - Общи изпълнителни разпоредби за прилагането на член 45 от Правилника - Списък на длъжностните лица, предложени за повишаване от генералните директори и началниците на отдели - Непосочване на имената на жалбоподателите - Възможност за оспорване на списъците на предложените за повишаване длъжностни лица пред съвместната комисия по повишаването - Преценка чрез съпоставяне на заслугите на длъжностните лица, които подлежат на повишаване - Становище на съвместен орган - Задължение за мотивиране))
      (2016/C 364/41)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Charlotte Adriaen (Брюксел, Белгия) и др. (представител: R. Rata, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser, G. Berscheid и A.-A. Gilly)

         Предмет

      Искане за отмяна на решенията на органа по назначаване да не включи жалбоподателите в списъка на длъжностните лица, повишени в рамките на процедурата за повишаване за 2014 г.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-жа Charlotte Adriaen и дванадесетте жалбоподателя, чиито имена са посочени в приложението, да понесат направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 320, 28.9.2015 г., стр. 55.


title: Дело C-569/15: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 5 ноември 2015 г. — X/Staatssecretaris van Financiën

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/25

         Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 5 ноември 2015 г. — X/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-569/15)
   (2016/C 038/37)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: X

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли дял II от Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1) да се тълкува в смисъл, че за работника, който живее в Нидерландия, обикновено извършва дейността си в Нидерландия и взима тримесечен неплатен отпуск, се счита, че (и) през този период продължава да е нает на работа в Нидерландия, ако i) трудовото правоотношение продължава да съществува през споменатия период, и ii) за целите на прилагането на нидерландския Закон за безработицата въпросният период се разглежда като период на извършване на дейност като наето лице?

               2)

                           а)

                           Кое законодателство Регламент (ЕИО) № 1408/71 определя за приложимо, ако през неплатения отпуск този работник е нает на работа в друга държава членка?

               2)

                           б)

                           Има ли във връзка с това значение, че през следващата година съответното лице на два пъти, а през трите години след това — по веднъж годишно, е наемано на работа за период от една до две седмици в посочената друга държава членка, без да е взиман неплатен отпуск в Нидерландия?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26 и поправка в ОВ L 32, 6.2.2008, стр. 31).


title: Дело C-534/06: Решение на Съда (осми състав) от 5 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Italie) — Industria Lavorazione Carni Ovine Srl/Regione Lazio (Обща селскостопанска политика — ФЕОГА — Член 13 от Регламент (ЕИО) № 866/90 — Изключване на инвестиции относно преработката на продукти, произхождащи от трети страни — Принцип на пропорционалност)

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/3

         Решение на Съда (осми състав) от 5 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Italie) — Industria Lavorazione Carni Ovine Srl/Regione Lazio
   (Дело C-534/06) (1)

   (Обща селскостопанска политика - ФЕОГА - Член 13 от Регламент (ЕИО) № 866/90 - Изключване на инвестиции относно преработката на продукти, произхождащи от трети страни - Принцип на пропорционалност)
   (2008/C 183/04)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Corte suprema di cassazione
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Industria Lavorazione Carni Ovine Srl

      Ответник: Regione Lazio
   Предмет
   Преюдициално запитване — Corte suprema di cassazione — Тълкуване на член 13 от Регламент (ЕИО) № 866/90 на Съвета от 29 март 1990 година относно подобряването на условията за преработка и за пускане в продажба на селскостопанските продукти (ОВ L 91, стр. 1) — Изключване на инвестиции относно пускането в продажба и/или преработката на продукти, произхождащи от трети страни — Изключване в случай на инвестиции, които се отнасят и до произхождащи от държави-членки продукти и които са извършени при спазване на конкретната програма, в рамките на която е получено финансирането
   Диспозитив
   Член 13 от Регламент (ЕИО) № 866/90 на Съвета от 29 март 1990 година относно подобряването на условията за преработка и за пускане в продажба на селскостопанските продукти трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези в главното производство същият не изключва плащането на финансова помощ в случай на пускане в продажба или преработка и на продукти с произход извън територията на Общността, при положение че конкретната програма, за която е отпусната посочената финансова помощ, е спазена, доколкото са пуснати в продажба и/или са преработени продукти с произход от Общността в предвиденото количество.

      (1)  ОВ C 42, 24.2.2007 г.


title: Дело T-716/16: Определение на Общия съд от 19 юли 2017 г. — Pfizer и Pfizer santé familiale/Комисия (Жалба за отмяна — Митнически съюз — Обща митническа тарифа — Тарифна и статистическа номенклатура — Класиране в Комбинираната номенклатура — Тарифни подпозиции — Приложими мита за стоките, класирани в тези тарифни подпозиции — Подзаконов акт, който включва мерки за изпълнение — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/33

         Определение на Общия съд от 19 юли 2017 г. — Pfizer и Pfizer santé familiale/Комисия
   (Дело T-716/16) (1)

   ((Жалба за отмяна - Митнически съюз - Обща митническа тарифа - Тарифна и статистическа номенклатура - Класиране в Комбинираната номенклатура - Тарифни подпозиции - Приложими мита за стоките, класирани в тези тарифни подпозиции - Подзаконов акт, който включва мерки за изпълнение - Липса на лично засягане - Недопустимост))
   (2017/C 293/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Pfizer Ltd (Сандуич, Обединено кралство) и Pfizer Santé familiale (Париж, Франция) (представители: L. Catrain González, avocat, и E. Wright, barrister)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Caeiros и K. Skelly)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1140 на Комисията от 8 юли 2016 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (OВ 2016 L 189, стp. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда Pfizer Ltd и Pfizer Santé familiale да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 462, 12.12.2016 г.


title: Дело C-208/17 P: Жалба, подадена на 21 април 2017 г. от NF срещу определението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 28 февруари 2017 г. по дело T-192/16, NF/Европейски съвет

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/12

         Жалба, подадена на 21 април 2017 г. от NF срещу определението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 28 февруари 2017 г. по дело T-192/16, NF/Европейски съвет
   (Дело C-208/17 P)
   (2017/C 231/16)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: NF (представители: P. O’Shea, BL, I. Whelan, BL, B. Burns, Solicitor)

      Друга страна в производството: Европейски съвет

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени изцяло определението на Общия съд от 28 февруари 2017 г., с което същият е отхвърлил жалбата поради това, че не е компетентен да се произнесе по нея,

               —

               да се произнесе окончателно по въпроса, който е предмет на настоящата жалба, да постанови, че Общият съд неправилно е приел, че не е компетентен, и да осъди ответника по дело T-192/16 да заплати съдебните разноски на жалбоподателя във връзка с определението на Общия съд и по тази жалба пред Съда на Европейския съюз,

               —

               да върне делото на Общия съд за разглеждане и решаване с указания да приеме, че има компетентност за това.

      Основания и основни доводи

               1.

               Липса на мотиви,

               2.

               Липса на надлежно разглеждане дали обжалваното споразумение в действителност е било решение на ответника,

               3.

               Игнориране на релевантни фактически въпроси,

               4.

               Необсъждане на представени пред него доказателства,

               5.

               Липса на пълно изследване и преценка на съществени въпроси,

               6.

               Непровеждане на по-нататъшни важни разследвания,

               7.

               Решаване при липса на достатъчно информация,

               8.

               Неспазване на принципите, установени от Съда в решение по дело C-294/83.


title: Дело T-410/09 R: Определение на председателя на Общия съд от 7 май 2010 г. — Almamet/Комисия (Обезпечително производство — Конкуренция — Решение на Комисията, с което се налага глоба — Банкова гаранция — Молба за спиране на изпълнението — Финансова вреда — Липса на изключителни обстоятелства — Липса на неотложност)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/39

         Определение на председателя на Общия съд от 7 май 2010 г. — Almamet/Комисия
   (Дело T-410/09 R)
   (Обезпечително производство - Конкуренция - Решение на Комисията, с което се налага глоба - Банкова гаранция - Молба за спиране на изпълнението - Финансова вреда - Липса на изключителни обстоятелства - Липса на неотложност)
   2010/C 179/68
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall (Ainring, Германия) (представители: S. Hautbourg и C. Renner, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: N. Khan, V. Bottka и N. von Lingen)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на решението на Комисията от 22 юли 2009 г. относно процедура по прилагане на член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F-1/39.396 — реактиви на основата на калциев карбид и магнезий за стоманодобивната и газовата промишленост)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля искането за обезпечително производство.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-78/12: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 14 февруари 2012 година — „Евита-К“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ София

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/16

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 14 февруари 2012 година — „Евита-К“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ София
   (Дело C-78/12)
   2012/C 133/30
   Език на производството: български

      Препращаща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Евита-К“ ЕООД

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ София

      Преюдициални въпроси

               1.

               0пределението за „доставка на стоки“ по смисъла на чл.14, §1 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност във връзка с чл.345 от Договора за функционирането на Европейския съюз следва ли да се тълкува, че допуска при условията по главното производство получателят по доставката да придобие правото на разпореждане върху стоки — движими вещи, определени само по своя род чрез придобиване на собствеността върху същите чрез добросъвестно владение от несобственик на възмездно основание, допустимо по националното право на държавата членка, като се вземе и предвид, че по същото право собствеността върху такива вещи се прехвърля чрез предаването им?

               2.

               За целите на доказването на осъществена „доставка на стоки“ по смисъла на чл.14, §1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност по конкретна фактура във връзка с упражняването на правото на приспадане по чл.178, буква а) от същата Директива на действително платения данък по същата фактура, получателят по доставката задължен ли е да докаже правата на собственост на доставчика, при условие, че предмет на доставката са движими вещи, определени по своя род, правото на собственост върху които се прехвърля чрез предаването им по правото на държавата членка, което право допуска и придобиването правото на собственост върху такива вещи чрез добросъвестно владение на възмездно основание от несобственик?
               Също следва ли да се счита за доказана „доставка на стоки“ за целите на приспадането по смисъла на съща Директива, когато получателят е осъществил последваща доставка на същите стоки, представляващи животни, подлежащи на идентификация — чрез износ с митническа декларация при условията на главното производство и няма доказателства за права на трети лица върху същите стоки?

               3.

               За целите на доказването на осъществена „доставка на стоки“ по чл. 14, §1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност по конкретна фактура във връзка с упражняване на правото на приспадане на действително платения данък на основание чл.178, буква а) от същата директива, следва ли да се приеме, че доставчикът и получателят, които не са земеделски производители, са недобросъвестни, когато при получаването на стоката не е предоставен документ от предишния собственик, в който е посочена ушната марка на животните съгласно изискванията на ветеринарномедицинското законодателство на Европейския съюз, не са посочени ушните маркери на животните във ветеринарномедицинското свидетелство, издадено от административен орган и придружаващо животните при транпортирането им за да бъде осъществена конкретната доставка?
               Когато доставчикът и получателят са съставили самостоятелно описи на ушните марки на доставените им животни следва ли да се приеме, че са изпълнили изискванията на посоченото ветеринарномедицинско законодателство на Съюза, когато във ветеринарномедицинското свидетелство, придружаващо животните при доставката им, административен орган не е посочил ушните марки на животните?

               4.

               Задължава ли чл. 242 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност доставчикът и получателят по главното производство, които не са земеделски производители да отчитат счетоводно предмета на доставката — животни, подлежащи на идентификация, съответно „биологични активи“, като прилагат Международен счетоводен стандарт 41 „Земеделие“ и доказват контрола върху тези активи по предвидения в този стандарт ред?

               5.

               Изисква ли чл.226, т.6 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, в данъчни фактури като спорните по главното производство да се посочат и ушните марки на животните, подлежащи на идентификация по ветеринарномедицинското законодателство на Съюза, и предмет на доставките, при условие, че такова изискване не е предвидено изрично по националното право на държавата членка за прехвърляне на правото на собственост върху такива животни и страните по доставката не са земеделски производители?

               6.

               Допуска ли чл.185, §1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, на основание национална разпоредба, като тази по главното производство, да се коригира приспадането на данъка при направен извод, че не е доказано правото на собственост на доставчика на стоките, предмет на доставката, когато: доставката не е анулирана от страна по същата; осъществена е последваща доставка на същите стоки от получателя; няма доказателства за предявени права на трети лица върху същите стоки — животни, подлежащи на идентификация; не се твърди недобросъвестност на получателя по доставката и когато прехвърлянето на правото на собственост върху такива стоки, определени само по своя род, се извършва чрез предаването им, съгласно националното право?

      (1)  OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


title: Дело C-211/11: Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Белгия) на 9 май 2011 г. — État belge/Maison Patrice Alard sprl

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/15

         Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Белгия) на 9 май 2011 г. — État belge/Maison Patrice Alard sprl
   (Дело C-211/11)
   2011/C 211/29
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: État belge

      Ответник: Maison Patrice Alard sprl

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 6, параграф 2, първа алинея, буква a) и член 13, Б, буква б) от Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат да се третира като освободена доставка на услуги — като аренда или отдаване под наем на недвижим имот по смисъла на посочения член 13, Б, буква б) — ползването за лични нужди от управителите, членовете на управителния съвет или съдружниците, както и от техните семейства, на дружество, което е данъчнозадължено лице и има самостоятелна правосубектност, на целия или на част от недвижим имот от имуществото на това дружество, който е включен изцяло в активите на предприятието, в случаите когато като насрещна престация за това ползване не е уговорен какъвто и да било наем в пари, а то се счита за възнаграждение в натура, което подлежи на облагане с данък върху доходите на управителите, като по този начин за данъчни цели това ползване се счита за насрещна престация за част от положения от управителите, членовете на управителния съвет или съдружниците труд?

               2.

               Трябва ли тези разпоредби да се тълкуват в смисъл, че посоченото освобождаване се прилага в случаите, когато дружеството не е доказало наличието на необходима връзка между дейността на предприятието и пълното или частично поставяне на недвижимия имот на разположение на управителите, членовете на управителния съвет или съдружниците и в този случай достатъчно ли е наличието на непряка връзка?

      (1)  ОВ L 145, стр. 1.


title: Дело C-570/15: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 5 ноември 2015 г. — X/Staatssecretaris van Financiën

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/26

         Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 5 ноември 2015 г. — X/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-570/15)
   (2016/C 038/38)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: X

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициални въпроси

   По какъв критерий/какви критерии трябва да се прецени кое законодателство Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1) определя за приложимо в случая на работник с местожителство в Белгия, който през съответната година извършва в Нидерландия голямата част от дейностите си за своя нидерландски работодател и който наред с това извършва 6,5 % от тези дейности в Белгия — вкъщи и при клиенти — при положение че в тази насока липсва установен модел и че работникът не е имал договорки с работодателя си относно извършването на дейности в Белгия?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26 и поправка в ОВ L 32, 6.2.2008, стр. 31).


title: Дело F-123/15: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 20 юли 2016 г. — GY/Комисия (Публична служба — Конкурс на общо основание — Обявление за конкурс EPSO/AD/293/14 — Недостатъчен брой точки от изпита за „допълнителни квалификации“ — Недопускане до центъра за оценяване — Отхвърляне на искането за преразглеждане)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/35

      Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 20 юли 2016 г. — GY/Комисия
      (Дело F-123/15) (1)

      ((Публична служба - Конкурс на общо основание - Обявление за конкурс EPSO/AD/293/14 - Недостатъчен брой точки от изпита за „допълнителни квалификации“ - Недопускане до центъра за оценяване - Отхвърляне на искането за преразглеждане))
      (2016/C 364/42)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: GY (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara и F. Simonetti)

         Предмет

      Искане за отмяна на решението на конкурсната комисия по конкурса EPSO/AD/293/14 да не присъди на жалбоподателя брой точки, достатъчен за допускането му до центъра за оценяване.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението от 11 юни 2015 г., с което конкурсната комисия по конкурс на общо основание EPSO/AD/293/14 отказва допускането на GY до процедурата по подбор, организирана в центъра за оценяване.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски направени от GY.

         (1)  ОВ C 398, 30.11.2015 г., стр. 79.


title: Дело C-435/16: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 4 август 2016 г. — Acacia Srl и Rolando D'Amato/Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/29

         Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 4 август 2016 г. — Acacia Srl и Rolando D'Amato/Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG
   (Дело C-435/16)
   (2016/C 419/38)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Acacia Srl и Rolando D'Amato

      Ответник: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG

      Преюдициални въпроси

               1)

               Ограничена ли е приложимостта на изключението по член 110, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 (1) само до частите със задължителна форма, тоест частите, чиято форма по принцип е неизменно предопределена от изгледа на съставния продукт и поради това не може да се избира свободно от клиентите, както например при автомобилните джанти?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос:
               Ограничена ли е приложимостта на изключението по член 110, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 само до предлагането на продукти с идентично оформление, тоест които съответстват на оригиналните продукти и по цвят и размер?

               3)

               При отрицателен отговор на първия въпрос:
               Следва ли да се приеме, че изключението по член 110, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 се прилага в полза на разпространителя на продукт, с който по принцип се нарушава правото върху процесния дизайн, само ако този разпространител обективно гарантира, че продуктът му може да се закупи единствено за целите на извършването на поправка, но не и за други цели като например подобряване или персонализиране на съставния продукт?

               4)

               При утвърдителен отговор на третия въпрос:
               Какви мерки трябва да вземе разпространителят на продукт, с който по принцип се нарушава правото върху процесния дизайн, за да гарантира обективно, че продуктът му може да се закупи единствено за целите на извършването на поправка, но не и за други цели като например подобряване или персонализиране на съставния продукт? Достатъчно ли е:

                           а)

                           разпространителят да включи в продажбения си каталог указанието, че продуктът се продава единствено за извършването на поправка с цел да се възстанови първоначалният изглед на съставния продукт, или

                           б)

                           е необходимо разпространителят да обвърже доставката на продукта с изискване към купувача (търговец или потребител) писмено да декларира, че ще използва предлагания продукт само за извършването на поправка?

      (1)  Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).


title: Дело C-411/17: Преюдициално запитване от Cour constitutionnelle (Белгия), постъпило на 7 юли 2017 г. — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL/Съвет на министрите

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/22

         Преюдициално запитване от Cour constitutionnelle (Белгия), постъпило на 7 юли 2017 г. — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL/Съвет на министрите
   (Дело C-411/17)
   (2017/C 300/27)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour constitutionnelle

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL

      Ответник: Съвет на министрите

      Друга страна: Electrabel SA

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 2, параграфи 1—3, 6 и 7, член 3, параграф 8, член 5 и член 6, параграф 1 и точка 2 от приложение I към Конвенцията от Еспо за оценка на въздействието върху околната среда в трансграничен контекст да се тълкуват в съответствие с уточненията, дадени в Информационния документ по прилагането на Конвенцията за дейности във връзка с ядрената енергия и в Препоръките относно добрите практики, свързани с прилагането на Конвенцията в дейностите, свързани с ядрена енергия?

               2)

               Може ли член 1, точка IX) от Конвенцията от Еспо, съдържащ определението за „компетентен орган“, да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното поле на тази конвенция законодателните актове като Закона от 28 юни 2015 г. за изменение на Закона от 31 януари 2003 г. за постепенното излизане от ядрената енергетика за целите на промишлено производство на електроенергия, за да се гарантира сигурността на снабдяването с енергия, като се имат предвид различните проучвания и изслушвания, проведени във връзка с приемането на този закон?

               3)

                           a)

                           Трябва ли членове 2—6 от Конвенцията от Еспо да се тълкуват в смисъл, че се прилагат преди приемането на законодателен акт като Закона от 28 юни 2015 г. за изменение на Закона от 31 януари 2003 г. за постепенното излизане от ядрената енергетика за целите на промишлено производство на електроенергия, за да се гарантира сигурността на снабдяването с енергия, член 2 от който отлага датата за извеждане от експлоатация и за преустановяване на промишленото производство на електроенергия от ядрените централи Doel 1 и Doel 2?

                           б)

                           Различен ли е отговорът на въпроса, поставен в буква a), в зависимост от това дали се отнася за централата Doel 1 или за централата Doel 2, като се има предвид, че за първата централа е необходимо да се приемат административни актове в изпълнение на цитирания Закон от 28 юни 2015 г.?

                           в)

                           Може ли сигурността на снабдяването на страната с електроенергия да бъде императивна причина от общ интерес, която да позволи да се дерогира от прилагането на членове 2—6 от Конвенцията от Еспо или да се суспендира това прилагане?

               4.

               Трябва ли член 2, параграф 2 от Конвенцията от Орхус за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното поле на тази конвенция законодателните актове като Закона от 28 юни 2015 г. за изменение на Закона от 31 януари 2003 г. за постепенното излизане от ядрената енергетика за целите на промишлено производство на електроенергия, за да се гарантира сигурността на снабдяването с енергия, ако се вземат предвид и ако не се вземат предвид различните проучвания и изслушвания, проведени във връзка с приемането на този закон?

               5.

                           a)

                           Като се вземат предвид по-специално Препоръките от Маастрихт за начините за насърчаване на ефективното участие на обществеността в процеса на вземане на решения относно околната среда относно процеса на вземане на решения на няколко етапа, трябва ли членове 2 и 6 във връзка с приложение I.I към Конвенцията от Орхус да се тълкуват в смисъл, че се прилагат преди приемането на законодателен акт като Закона от 28 юни 2015 г. за изменение на Закона от 31 януари 2003 г. за постепенното излизане от ядрената енергетика за целите на промишлено производство на електроенергия, за да се гарантира сигурността на снабдяването с енергия, член 2 от който отлага извеждането от експлоатация и преустановяването на промишленото производство на електроенергия от ядрените централи Doel 1 и Doel 2?

                           б)

                           Различен ли е отговорът на въпроса, поставен в буква a), в зависимост от това дали се отнася за централата Doel 1 или за централата Doel 2, като се има предвид, че за първата централа е необходимо да се приемат административни актове в изпълнение на цитирания Закон от 28 юни 2015 г.?

                           в)

                           Може ли сигурността на снабдяването на страната с електроенергия да бъде императивна причина от общ интерес, която да позволи да се дерогира от прилагането на членове 2 и 6 от Конвенцията от Еспо или да се спре това прилагане?

               6.

                           а)

                           Трябва ли член 1, параграф 2 във връзка с точка 13, буква a) от приложение II към Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (1), евентуално във връзка с Конвенциите от Еспо и от Орхус, да се тълкуват в смисъл, че те се прилагат при отлагане на извеждането от експлоатация и на преустановяването на промишленото производство на електроенергия от ядрена централа, включващо, както е в случая, сериозни инвестиции и осъвременяване на безопасността за ядрените централи Doel 1 и Doel 2?

                           б)

                           При утвърдителен отговор на въпроса, поставен в буква a), трябва ли членове 2—8 и 11 от Директива 2011/92/ЕС и приложения I, II и III към нея да се тълкуват в смисъл, че те се прилагат преди приемането на законодателен акт като Закона от 28 юни 2015 г. за изменение на Закона от 31 януари 2003 г. за постепенното излизане от ядрената енергетика за целите на промишлено производство на електроенергия, за да се гарантира сигурността на снабдяването с енергия, член 2 от който отлага извеждането от експлоатация и преустановяването на промишленото производство на електроенергия от ядрените централи Doel 1 и Doel 2?

                           в)

                           Различен ли е отговорът на въпросите, поставени в букви a) и б) в зависимост от това дали се отнася за централата Doel 1 или за централата Doel 2, като се има предвид, че за първата централа е необходимо да се приемат административни актове в изпълнение на цитирания Закон от 28 юни 2015 г.?

                           г)

                           При утвърдителен отговор на въпроса, поставен в буква a), трябва ли член 2, параграф 4 от Директива 2011/92/ЕС да се тълкува в смисъл, че позволява да се освободи отлагането на извеждане от експлоатация на ядрена централа от прилагането на членове 2—8 и 11 от Директива 2011/92/ЕС поради императивни причини от общ интерес, свързани със сигурността на снабдяването на страната с електроенергия?

               7.

               Трябва ли понятието „специален акт на националното законодателство“ по смисъла на член 1, параграф 4 от Директива 2011/92/ЕС да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното поле на Директивата законодателен акт като Закона от 28 юни 2015 г. за изменение на Закона от 31 януари 2003 г. за постепенното излизане от ядрената енергетика за целите на промишлено производство на електроенергия, за да се гарантира сигурността на снабдяването с енергия, като се вземат предвид по-специално различните проучвания и изслушвания, които са проведени във връзка с приемането на този закон и могат да постигнат целите на посочената по-горе директива?

               8.

                           a)

                           Трябва ли член 6 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година относно опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (2) във връзка с членове 3 и 4 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (3), евентуално във връзка с Директива 2011/92/ЕС и с Конвенциите от Еспо и от Орхус, да се тълкува в смисъл, че се прилага при отлагане на извеждането от експлоатация и преустановяването на промишленото производство на електроенергия от ядрена централа, включващо, както е в случая, сериозни инвестиции и осъвременяване на безопасността за ядрените централи Doel 1 и Doel 2?

                           б)

                           При утвърдителен отговор на въпроса, поставен в буква a), трябва ли член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО да се тълкува в смисъл, че се прилага преди приемането на законодателен акт като Закона от 28 юни 2015 г. за изменение на Закона от 31 януари 2003 г. за постепенното излизане от ядрената енергетика за целите на промишлено производство на електроенергия, за да се гарантира сигурността на снабдяването с енергия, член 2 от който отлага извеждането от експлоатация и преустановяването на промишленото производство на електроенергия от ядрените централи Doel 1 и Doel 2?

                           в)

                           Различен ли е отговорът на въпросите, поставени в букви a) и б), в зависимост от това дали се отнася за централата Doel 1 или за централата Doel 2, като се има предвид, че за първата централа е необходимо да се приемат административни актове в изпълнение на цитирания Закон от 28 юни 2015 г.?

                           г)

                           При утвърдителен отговор на въпроса, поставен в буква a), трябва ли член 6, параграф 4 от Директива 92/43/ЕИО да се тълкува в смисъл, че позволява да се приемат за наложителна причина от по-важен обществен интерес мотиви, свързани със сигурността на снабдяването на страната с електроенергия, като се имат предвид различните проучвания и изслушвания, които са проведени във връзка с приемането на Закона от 28 юни 2015 г. и могат да постигнат целите на посочената директива?

               9.

               Ако въз основа на отговорите, дадени на предишните преюдициални въпроси, националният съд стигне до заключението, че оспорваният закон нарушава някое от задълженията, произтичащи от посочените конвенции или директиви, без сигурността на снабдяването на страната с електроенергия да може да се счита за императивна причина от общ интерес, позволяваща да се дерогира от тези задължения, може ли да се запази действието на Закона от 28 юни 2015 г., за да се избегне правна несигурност и да се даде възможност да се изпълнят задълженията за оценка на въздействието върху околната среда и за участие на обществеността, произтичащи от посочените конвенции и директиви?

      (1)  ОВ L 26, 2012 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 206, 1992 г., стр. 7, Специално издание на български език 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109.

      (3)  ОВ L 20, 2010 г., стр. 7.


title: Дело C-179/08: Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgerichts (Германия) на 29 април 2008 г. — Dler Jamal/Федерална република Германия

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/5

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgerichts (Германия) на 29 април 2008 г. — Dler Jamal/Федерална република Германия
   (Дело C-179/08)
   (2008/C 197/08)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesverwaltungsgericht
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Dler Jamal

      Ответник: Федерална република Германия
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 11, параграф 1, буква д) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година (1) да се тълкува в смисъл, че независимо от разпоредбата на член 1, раздел С, точка 5, второ изречение от Конвенцията за статута на бежанците от 28 юли 1951 година (Женевската конвенция за бежанците) статутът на бежанец се прекратява, когато престанат да съществуват обстоятелствата, породили основателните опасения на съответното лице от преследване по смисъла на член 2, буква в) от директивата, поради които му е признат статут на бежанец, и не са налице други обстоятелства, пораждащи основателни опасения от преследване по смисъла на член 2, буква в) от директивата?

               2)

               В случай на отрицателен отговор на първия въпрос, прекратяването на статута на бежанец на основание на член 11, параграф 1, буква д) от посочената директива предполага ли също така, че в страната, чийто гражданин е бежанецът:

                           a)

                           съществува субект на закрила по смисъла на член 7, параграф 1 от посочената директива и в тази връзка достатъчно ли е да е налице закрила, която може да бъде предоставена единствено с помощта на многонационални сили,

                           б)

                           за бежанеца няма опасност от тежко посегателство по смисъла на член 15 от посочената директива, при което се предвижда предоставяне на субсидиарна закрила на основание на член 18 от същата директива, и/или

                           в)

                           обстановката е стабилна от гледна точка на сигурността и общите условия на живот осигуряват минимални средства за съществуване?

               3)

               Когато престанат да съществуват обстоятелствата, в резултат на които съответното лице е било признато за бежанец, трябва ли новите и различни обстоятелства, пораждащи основателни опасения от преследване:

                           a)

                           да се преценяват в светлината на критерия за правдоподобност, който се прилага при признаването на статута на бежанец, или в светлината на друг критерий, и

                           б)

                           да се преценяват при смекчените изисквания за доказване по член 4, параграф 4 от директивата?

      (1)  ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52.


title: Дело T-476/16: Определение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — Adama Agriculture и Adama France/Комисия

text:
               20.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/33

         Определение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — Adama Agriculture и Adama France/Комисия
   (Дело T-476/16) (1)

   (2017/C 086/43)
   Език на производството: английски
   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 402, 31.10.2016 г.


title: Дело C-441/07 P: Решение на Съда (голям състав) от 29 юни 2010 г. — Европейска комисия/Alrosa Company Ltd (Обжалване — Господстващо положение — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Световен пазар на необработени диаманти — Индивидуални ангажименти, които са поети от дружество и са свързани със спирането от негова страна да купува необработени диаманти от друго дружество — Решение, с което поетите от дружество индивидуални ангажименти се превръщат в задължителни и се прекратява производството)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/3

         Решение на Съда (голям състав) от 29 юни 2010 г. — Европейска комисия/Alrosa Company Ltd
   (Дело C-441/07 P) (1)

   (Обжалване - Господстващо положение - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Световен пазар на необработени диаманти - Индивидуални ангажименти, които са поети от дружество и са свързани със спирането от негова страна да купува необработени диаманти от друго дружество - Решение, с което поетите от дружество индивидуални ангажименти се превръщат в задължителни и се прекратява производството)
   2010/C 234/03
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и R. Sauer)

      Друга страна в производството: Alrosa Company Ltd (представители: R. Subiotto, QC, K. Jones, Solicitor-Advocate и S. Mobley, solicitor)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (четвърти разширен състав) от 11 юли 2007 г. по дело T-170/06, Alrosa/Комисия, с което Първоинстанционният съд е отменил Решение 2006/520/ЕО от 22 февруари 2006 г. относно производство по прилагане на член 82 ЕО и член 54 ЕИП (Дело COMP/B 2/38.381 — De Beers) за превръщане в задължителни на ангажиментите, поети от De Beers, да спре да закупува необработени диаманти от Alrosa, считано от 2009 г., след фаза на прогресивно намаляване на обемите си на закупуване от 2006 г. до 2008 г. и за прекратяване на производството, в съответствие с член 9 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (ОВ L 1, 2003 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 11 юли 2007 г. по дело Alrosa/Комисия (T-170/06).

               2.

               Отхвърля жалбата на Alrosa Company Ltd, подадена пред Първоинстанционния съд на Европейските общности.

               3.

               Осъжда Alrosa Company Ltd да заплати съдебните разноски, направени както в производството по обжалване, така и в първоинстанционното производство.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


title: Дело T-723/14: Жалба, подадена на 13 октомври 2014 г.  — HХ/Съвет

text:
               22.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/28

         Жалба, подадена на 13 октомври 2014 г. — HХ/Съвет
   (Дело T-723/14)
   (2014/C 462/41)
   Език на производството: български

      Страни

      Жалбоподател: HХ (Дамаск, Сирия) (представител: Станислав Коев, адвокат)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да приеме жалбата за допустима и основателна в нейната цялост, като приеме за обосновани всички изложени в нея правни основания;

               —

               да допусне разглеждането на жалбата по реда на бързото производство;

               —

               да отмени Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 г. и Решение за изпълнение 2014/488/ОВППС от 22 юли 2014 г. в частта, в която жалбоподателят е добавен в списъка, съдържащ се в приложението към посоченото Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителните мерки срещу Сирия;

               —

               да отмени Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 г. и Регламент за изпълнение (ЕС) № 793/2014 на Съвета от 22 юли 2014 г. в частта, в която жалбоподателят е добавен в списъка, съдържащ се в приложение II към посочения Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителните мерки с оглед на положението в Сирия;

               —

               да осъди Съвета да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага седем основания в подкрепа на своята жалба.

               1.

               Първото основание е изведено от съществено нарушаване на правото на защита и правото на справедлив процес:

                           —

                           жалбоподателят не е бил уведомен за обжалваните актове и не са му били предявени никакви сериозни доказателства или улики, които обосновават включването му в списъка със санкционираните лица, макар тежестта на доказване да е на Съвета;

                           —

                           отправените срещу жалбоподателя обвинения за отговорност за „тежките репресии спрямо гражданското население в Сирия“, са неясни, непълни и се основават на предположения.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушаване на задължението за мотивиране:

                           —

                           в обжалваните актове е използвана единствено утвърдителна и немотивирана формулировка.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушаване на правото на ефективна съдебна защита:

                           —

                           незаконосъобразно е била обърната тежестта на доказване, с което ответникът е получил възможност да санира своите неправилни и незаконосъобразни актове.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от грешки на Съвета в преценката на редица фактически обстоятелства.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушаване на правото на собственост и на принципите на пропорционалност и на икономическа свобода:

                           —

                           въз основа на обжалваните актове жалбоподателят неправомерно е бил лишен от възможността мирно да използва своята собственост.

               6.

               Шестото основание е изведено от нарушаване на правото на нормални условия на живот, тъй като наложените мерки нарушават забраната за подлагане на нечовешко и унизително наказание по член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               7.

               Седмото основание е изведено от грубо погазване на правото на репутация, предвидено в член 8 и член 10, параграф 2 от Европейската конвенция за защита на правата на човека, тъй като включването на жалбоподателя в обжалваните актове незаконосъобразно срива неговия авторитет в обществото и пред неговите партньори.


title: Дело F-67/13: Жалба, подадена на 8 юли 2013 г. — ZZ/Европол

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/31

         Жалба, подадена на 8 юли 2013 г. — ZZ/Европол
   (Дело F-67/13)
   2013/C 274/50
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: адв. J.-J. Ghosez)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол)

      Предмет на производството

   Отмяната на решението да не се поднови срочния договор на жалбодателя

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отменят решенията на ответника от 26 септември и 7 декември 2012 г., с които той уведомява жалбоподателя, че няма да поднови договора му, сключен за определен срок, изтичащ на 31 март 2013 г., както и решението от 9 април 2013 г. за отхвърляне на административната жалба на жалбоподателя;

               —

               да се осъди ответника да плати на жалбоподателя разликата между, от една страна, размера на възнаграждението, което той можеше да претендира, ако беше останал на служба при него, и от друга страна, размерът на възнаграждението, хонорарите и обезщетението за безработица или всяко друго заместващо обезщетение, което действително е получил считано от 1 април 2013 г. в замяна на възнаграждението, което е получавал като срочно нает служител;

               —

               да се осъди Европол да заплати съдебните разноски.


20150731010616622015/C 270/212612015CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150601171711Дело C-261/15: Преюдициално запитване от Vredegerecht te Ieper (Белгия), постъпило на 1 юни 2015 г. — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV/Gregory Demey
 ---documentbreak--- C2702015BG1710120150601BG0021171171Преюдициално запитване от Vredegerecht te Ieper (Белгия), постъпило на 1 юни 2015 г. — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV/Gregory Demey
   (Дело C-261/15)2015/C 270/21Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Vredegerecht te Ieper

      Страни в главното производство

      Ищец: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV

      Ответник: Gregory Demey

      Преюдициални въпроси

   Допуска ли член 6, параграф 2 (in fine) от приложение I към Регламент (ЕО) № 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт (
         1
      ), белгийските наказателноправни разпоредби, съгласно които пътник, използващ без превозен документ железопътен транспорт — при положение че този пътник не е заплатил дължимата цена за превоза и в предвидените в закона срокове — извършва престъпление, което изключва всяко договорно правоотношение, съществуващо между превозното дружество и пътувалия с железопътния транспорт, поради което на този пътник е отказана възможността да се позовава на […] [релевантните] защитни разпоредби от правото на Европейския съюз и от националното законодателство на Белгия, за чието прилагане е необходимо да е налице (изключително) договорно правоотношение с този потребител?
   (
         1
      )	ОВ. L 315, стр. 14 и поправка в OB L 102, 21.4.2015 г., стр. 97.


title: Дело C-18/13: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 14 януари 2013 година — „МАКС ПЕН“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ София

text:
               16.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/10

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 14 януари 2013 година — „МАКС ПЕН“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ София
   (Дело C-18/13)
   2013/C 79/17
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„МАКС ПЕН“ ЕООД

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ София

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли да се отнесат към „данъчна измама“ за целите на приспадане на ДДС по правото на Съюза, фактически положения, при които посоченият във фактурата доставчик или негов подизпълнител не разполагат с необходимите персонал, материали и активи да предоставят услугата, не са документирали разходи за фактическото извършване на услугата и отразили такива в счетоводството си, както и са съставени неистински документи относно авторството на подписалите ги за доставчика лица, представляващи договор и приемо-предавателен протокол, представени като доказателство за дължимите насрещни престации и за изпълнението на доставката, за която е издадена данъчна фактура и упражнено правото на приспадане на данъка?

               2.

               От задължението на съда да откаже прилагането на правото на приспадане на данъка при данъчна измама, произтичащо от правото на Съюза, изведено в съдебната практика на Съда на Европейския съюз, произтича ли и задължение националният съд служебно да установи наличието на данъчна измама при условията на главното производство, като: прецени нови фактически положения, въведени за пръв път пред съда; прецени всички доказателства, сред които относими към привидни сделки, неистински документи, документи с невярно съдържание, предвид задълженията на съда по националното право да разреши делото по същество, да спази забрана за влошаването на положението на жалбоподателя, да спази принципите за правото на защита и правна сигурност и служебно да приложи относимите правни норми?

               3.

               Във връзка със задължението на съда да откаже правото на приспадане на ДДС при данъчна измама, произтича ли от чл. 178 алинея 1, буква „а“ от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изискване за да се упражни посоченото право на приспадане доставката да е действително извършена от посочения във фактурата доставчик или от негов подизпълнител?

               4.

               Изискването по член 242 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, за водене на достатъчно подробна счетоводна отчетност за целите на контрола върху правото на приспадане, включва ли спазването на съответното счетоводно законодателство на държавата членка, предвиждащо съответствие с международните счетоводни стандарти по правото на Съюза, или включва само изискване за водене на регламентираните по същата директива документи за отчетността на ДДС: фактури, декларации и извлечения за рекапитулация?
               В случай, че е налице втората хипотеза, да се отговори и на въпроса:
               Предвид посоченото по чл. 226, алинея 1, т. 6 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изискване фактурите да съдържат „степента и естеството на предоставените услуги“, то следва ли при доставка на услуги фактурите или съставен във връзка със същите документ да съдържа информация за фактическото извършване на услугата — обективни факти, които да могат да бъдат проверени и като доказателство, че действително услугата е извършена и доказателство, че е извършена от посочения в същата доставчик?

               5.

               Изискването по член 242 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, за водене [ориг.24] на достатъчно подробна счетоводна отчетност за целите на контрола върху правото на приспадане, тълкувано във връзка с член 63 и член 273 от същата директива, допускат ли национална разпоредба, която предвижда, че услугата се счита за извършена на датата, на която възникват условията да бъде признат приходът от нея съгласно приложимото счетоводно законодателство, предвиждащо съответствие с международните счетоводни стандарти по правото на Съюза и принципите за документална обоснованост на стопанските операции, предимство на съдържанието пред формата и съпоставимост между приходите и разходите?

      (1)  OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


title: Дело C-102/15: Решение на Съда (втори състав) от 28 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Унгария) — Gazdasági Versenyhivatal/Siemens Aktiengesellschaft Österreich (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Приложно поле ratione materiae — Иск за връщане на недължимо платено — Неоснователно обогатяване — Вземане, произтичащо от връщането без основание на глоба за нарушаване на конкурентното право)

text:
               26.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 350/6

         Решение на Съда (втори състав) от 28 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Унгария) — Gazdasági Versenyhivatal/Siemens Aktiengesellschaft Österreich
   (Дело C-102/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Приложно поле ratione materiae - Иск за връщане на недължимо платено - Неоснователно обогатяване - Вземане, произтичащо от връщането без основание на глоба за нарушаване на конкурентното право))
   (2016/C 350/07)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Ítélőtábla

      Страни в главното производство

      Ищец: Gazdasági Versenyhivatal

      Ответник: Siemens Aktiengesellschaft Österreich

      Диспозитив

   Иск за връщане на недължимо платено, почиващ на неоснователно обогатяване, като разглеждания в главното производство, който произтича от връщането на глоба, наложена в производство в областта на конкурентното право, не попада в понятието „граждански и търговски дела“ по смисъла на член 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела.

      (1)  ОВ C 171, 26.5.2015 г.


title: Дело C-331/17: Преюдициално запитване от Corte d’appello di Roma (Италия), постъпило на 1 юни 2017 г. — Martina Sciotto/Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/26

         Преюдициално запитване от Corte d’appello di Roma (Италия), постъпило на 1 юни 2017 г. — Martina Sciotto/Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
   (Дело C-331/17)
   (2017/C 309/32)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte d’appello di Roma

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Martina Sciotto

      Ответник: Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

      Преюдициален въпрос

   Недопустима ли е съгласно правната уредба на Европейския съюз (по-специално клауза 5 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., съдържащо се в приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (1)) национална правна уредба (по-специално член 3, параграф 6 от Декрет-закон № 64 от 30 април 2010 г., преобразуван с измененията в Закон № 100 от 29 юни 2010 г.), която, като изключва принципно прилагането спрямо срочните трудови правоотношения на наетите лица в оперно-филхармонични дружества на правилото, че обичайната форма на трудово правоотношение е безсрочното трудово правоотношение, следва да се тълкува в смисъл, че либерализира напълно тези правоотношения, и която не предвижда правни мерки за преобразуване на трудовите правоотношения (стабилизиране) и/или за обезщетение на вреди — включително при сключване на последователни срочни трудови договори след тригодишния период (или друг период от време)?

      (1)  ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129.


title: Дело T-319/08: Жалба, подадена на 12 август 2008 г. — Grasso/Комисия

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/35

         Жалба, подадена на 12 август 2008 г. — Grasso/Комисия
   (Дело T-319/08)
   (2008/C 272/67)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Salvatore Grasso (Catania, Италия) (представители: A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент (ЕО) № 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 г., публикуван в ОВ L 155 от 13 юни 2008 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и разходите за защита.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основните доводи са тези, посочени по Дело T-313/08 — Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc/Комисия.


title: Дело T-115/08: Определение на Общия съд от 29 юни 2010 г. — Gourmet Burger Kitchen/СХВП (GOURMET BURGER KITCHEN)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/54

         Определение на Общия съд от 29 юни 2010 г. — Gourmet Burger Kitchen/СХВП (GOURMET BURGER KITCHEN)
   (Дело T-115/08) (1)

   ()
   2010/C 234/95
   Език на производството: английски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 107, 26.4.2008 г.