title: Дело T-12/20: Жалба, подадена на 9 януари 2020 г. — Schneider/EUIPO – Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas („Frutaria.“)

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/60

      Жалба, подадена на 9 януари 2020 г. — Schneider/EUIPO – Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas („Frutaria.“)
      (Дело T-12/20)
      (2020/C 68/68)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Markus Schneider (Бон, Германия) (представители: Rechtsanwälte M. Bergermann и D. Graetsch)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas, SL (Сарагоса, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Frutaria.“ в зелен цвят (Pantone 363) — марка на Европейския съюз № 5 922 885

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 8 октомври 2019 г. по преписка R 284/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта, в която e потвърдена регистрацията на марката на Европейския съюз № 5 922 885 за следните стоки:

                              —

                              клас 29: сушени плодове,

                              —

                              клас 31: пресни плодове и зеленчуци,

                              —

                              клас 35: износ на пресни плодове,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, както и направените разноски в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

      нарушение на член 58, параграф 1, буква а) и параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-17/20: Жалба, подадена на 11 януари 2020 г. — adp Gauselmann/EUIPO — Gameloft (GAMELAND)

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/61

      Жалба, подадена на 11 януари 2020 г. — adp Gauselmann/EUIPO — Gameloft (GAMELAND)
      (Дело T-17/20)
      (2020/C 68/69)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: adp Gauselmann GmbH (Еспелкамп, Германия) (представител: K. Mandel, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Gameloft SE (Париж, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „GAMELAND“ — Заявка за регистрация № 15 722 648

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: Решение на пети апелативен състав на EUIPO от 5 ноември 2019 г. по преписка R 2502/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да уважи жалбата;

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да разпореди заявка за регистрация на марка на Европейския съюз № 15 722 648 да бъде приета;

                  —

                  да осъди EUIPO и противната страна да заплатят хонорарите и съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-19/20: Жалба, подадена на 13 януари 2020 г. — sprd.net/EUIPO – Shirtlabor („I love“)

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/62

      Жалба, подадена на 13 януари 2020 г. — sprd.net/EUIPO – Shirtlabor („I love“)
      (Дело T-19/20)
      (2020/C 68/70)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: sprd.net AG (Лайпциг, Германия) (представител: Rechtsanwalt J. Hellenbrand)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Shirtlabor GmbH (Мюнстер, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „I love“ в черно и червено — марка на Европейския съюз № 10 023 067

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 18 октомври 2019 г. по преписка R 5/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на член 16, параграф 1, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията,

                  —

                  нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на член 97, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на забраната за произвол.


title: Дело T-21/20: Жалба, подадена на 14 януари 2020 г. — LG Electronics/EUIPO – Staszewski (K7)

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/63

      Жалба, подадена на 14 януари 2020 г. — LG Electronics/EUIPO – Staszewski (K7)
      (Дело T-21/20)
      (2020/C 68/71)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: LG Electronics, Inc. (Сеул, Южна Корея) (представител: R. Schiffer, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Miłosz Staszewski (Вроцлав, Полша)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка на словна марка на Европейския съюз K7 – Заявка за регистрация № 14 641 849

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 31 октомври 2019 г. по преписка R 401/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-22/20: Жалба, подадена на 13 януари 2020 г. — IB/EUIPO

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/64

      Жалба, подадена на 13 януари 2020 г. — IB/EUIPO
      (Дело T-22/20)
      (2020/C 68/72)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: IB (представител: N. de Montigny, avocate)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на органа по назначението от 14 март 2019 г. за отстраняване от служба,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква следните основания за отмяна в подкрепа на жалбата.

                  —

                  Основания за отмяна, отнасящи се до окончателното приключване на процедурата за признаване на инвалидност. В това отношение жалбоподателят изтъква злоупотреба с власт, служебно нарушение и нарушение на задълженията за безпристрастност, обективност и неутралност.

                  —

                  Основания за отмяна, отнасящи се до наложеното дисциплинарно наказание. В това отношение жалбоподателят изтъква процесуално нарушение, нарушение на член 22 от приложение IX към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, злоупотреба с власт, неспазване на поверителността на доклада на OLAF по въпросите, по които разследването е прекратено, поддържането на твърдения, във връзка с които производството е прекратено, и нарушение на презумпцията за невиновност. Жалбоподателят твърди също така нарушение на член 10 от приложение IX към Правилник, нарушение на правото на защита, явна грешка в преценката на критериите, посочени в член 10 от приложение IX към Правилника, и липса на мотиви.


title: Дело T-23/20: Жалба, подадена на 15 януари 2020 г. — FF IP/EUIPO – Seven (the DoubleF)

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/65

      Жалба, подадена на 15 януари 2020 г. — FF IP/EUIPO – Seven (the DoubleF)
      (Дело T-23/20)
      (2020/C 68/73)
      Език на жалбата: италиански

         Страни

         Жалбоподател: FF IP Srl (Мантова, Италия) (представител: M. Locatelli, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Seven SpA (Леини, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „the DoubleF“ — заявка за регистрация № 15 780 001

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 31 октомври 2019 г. по преписка R 2588/2018-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да обяви марката „the DoubleF“ за подлежаща на регистрация като марка на Европейския съюз за всички стоки от класове 18 и 35, посочени в заявката за регистрация № 15 780 001,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-24/20: Жалба, подадена на 17 януари 2020 г. — Junqueras i Vies/Парламент

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/66

      Жалба, подадена на 17 януари 2020 г. — Junqueras i Vies/Парламент
      (Дело T-24/20)
      (2020/C 68/74)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Oriol Junqueras i Vies (Сан-Жоан-де-Вилаторрада, Испания) (представител: A. Van den Eynde Adroer, abogado)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общият съд да приеме за подадена в срок жалбата срещу обжалваните актове и приложенията към нея, да я допусне за разглеждане и в съответствие с изложените в нея искания да отмени обжалваните актове, като осъди ответника да заплати съдебните разноски

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба е насочена срещу решението на Европейския парламент, обявено от председателя Sassoli в пленарното заседание от 13 януари 2020 г., с което въз основа на решението на испанската Junta Electoral Central (Централна избирателна комисия) от 3 януари 2020 г., последвано от решението на Tribunal Supremo (Върховен съд, Испания) от 9 януари 2020 г., се констатира, че считано от 3 януари 2020 г. мястото на г-н Oriol Junqueras i Vies е свободно в съответствие с Правилника на Парламента, както и срещу отхвърлянето с това решение на молбата за предприемане на спешни действия по защитата на имунитета на г-н Junqueras i Vies, подадена от негово име на 20 декември 2019 г. от г-жа Riba i Giner (депутат в Европейския парламент).
      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание, изведено от нарушение на член 41, параграфи 1 и 2 от [Хартата на основните права на Европейския съюз, наричана по-нататък „Хартата“], доколкото член 13, параграф 3 от Акта за избиране на членове на Европейския парламент (1976 г.) и член 4, параграф 7 от Правилника за дейността на Европейския парламент трябва да се тълкуват в смисъл, че изискват процедура, която да е в съответствие с това законодателство и да позволява изтъкване и проверка на изключения от обявяването на мястото на г-н Oriol Junqueras i Vies за свободно.

                  2.

                  Второ основание, изведено от нарушение на член 39 параграфи 1 и 2 от Хартата, член 14, параграф 3 ДЕС, член 1, параграф 3 от Акта за избиране на членове на Европейския парламент (1976 г.), на принципа на лоялно сътрудничество по член 4, параграф 3 ДЕС (в случай от Върховния съд), на принципа на предимство на правото на Европейския съюз, член 9 (параграф 2) от Протокол № 7 за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз и член 6 от Правилника за дейността на Европейския парламент, доколкото не били изведени никакви практически последици от решението на Съда на Европейския съюз от 19 декември 2019 г. по дело C-502/19 именно относно г-н Oriol Junqueras i Vies, което изисквало да се отправи до Европейския парламент молба за снемане на депутатския имунитет. При условията на евентуалност жалбоподателят твърди, че член 13, параграф 3 от Акта за избиране на членове на Европейския парламент и член 4, параграф 7 от Правилника за дейността на Европейския парламент трябва да се тълкуват съобразно неговите твърдения, в смисъл, че Европейският парламент може да констатира, че са налице предвидените в тези разпоредби изключения от обявяването на мястото за свободно, когато е възможно да се разгледа основанието за това, без да се прави преценка на националното право.

                  3.

                  Трето основание, изведено от нарушение на член 39, параграфи 1 и 2 от Хартата и на член 4, параграф 7 Правилника за дейността на Европейския парламент, тъй като националните решения, на които се основава обявяването на мястото за свободно, не са окончателни.

                  4.

                  Четвърто основание, изведено от нарушение на член 39, параграфи 1 и 2 от Хартата, на член 3 Протокол № 1 към ЕКПЧ и на член 9 (параграф 1, букви а) и б) от Протокол № 7 за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз и член 6 от Правилника за дейността на Европейския парламент, доколкото незаконно е отказано на г-н Oriol Junqueras i Vies да се ползва ефективно от имунитетите, на които има право.

                  5.

                  Пето основание, изведено от нарушение на член 9 (параграф 1, буква а) от Протокол № 7 за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, на член 39, параграфи 1 и 2 от Хартата и на член 3 Протокол № 1 към ЕКПЧ, на член 6 от Правилника за дейността на Европейския парламент, член 13, параграф 3 от Акта за избиране на членове на Европейския парламент (1976 г.), доколкото постановената ad hoc и ad homine практика на Върховния съд е в разрез с испанското законодателство, което изисква предварително да се направи искане за снемане на депутатския имунитет, за да може да се започне наказателно преследване срещу избран депутат, за което няма никакъв прецедент, както признава самият Върховен съд.


title: Дело T-25/20: Жалба, подадена на 17 януари 2020 г. — Deutsche Post/EUIPO – Pošta Slovenije (Изображение на емблема на рог)

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/67

      Жалба, подадена на 17 януари 2020 г. — Deutsche Post/EUIPO – Pošta Slovenije (Изображение на емблема на рог)
      (Дело T-25/20)
      (2020/C 68/75)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представлявано от M. Viefhues, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Pošta Slovenije d.o.o. (Марибор, Словения)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на емблема на рог) — заявка за регистрация № 17 088 361

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 18 ноември 2019 г. по преписка R 994/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-26/20: Жалба, подадена на 16 януари 2020 г. — Forex Bank/EUIPO – Coino UK („FOREX“)

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/68

      Жалба, подадена на 16 януари 2020 г. — Forex Bank/EUIPO – Coino UK („FOREX“)
      (Дело T-26/20)
      (2020/C 68/76)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Forex Bank AB (Стокхолм, Швеция) (представител: A. Jute, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Coino UK Ltd (Лондон, Обединено кралство)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „FOREX“ — марка на Европейския съюз № 4 871 836

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 4 октомври 2019 г. по преписка R 2460/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отмени решението на отдела по отмяна,

                  —

                  да постанови, че марката на Европейския съюз № 4 871 836 остава в сила;

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати направените от жалбоподателя разноски в производството пред отдела по отмяна, в производството пред апелативния състав, както и в производството пред Общия съд, като техният размер ще бъде определен по-късно.

         Изложено основание

                  —

                  нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-30/20: Жалба, подадена на 20 януари 2020 г. — Promed/EUIPO — Centrumelektroniki (Promed)

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/69

      Жалба, подадена на 20 януари 2020 г. — Promed/EUIPO — Centrumelektroniki (Promed)
      (Дело T-30/20)
      (2020/C 68/77)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Promed GmbH kosmetische Erzeugnisse (Фархант, Германия) (представители: B. Reinisch и B. Sorg, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Centrumelektroniki sp.j. (Tarnowskie Góry, Полша)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Promed“ — заявка за регистрация № 6 206 718

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 7 ноември 2019 г. по преписка R 614/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  що се отнася до искането на жалбоподателя за възстановяване на таксата за обжалване, да измени обжалваното решение, така че таксата за обжалване да бъде възстановена,

                  —

                  да отмени решението на отдела по отмяна на EUIPO от 22 февруари 2019 г. (производство по отмяна № 15 428 C) в частта му, с която споменатото решение обявява за недействителна марка на Европейския съюз № 6 206 718 за стоки от:

                              —

                              клас 5: Пробни гривни за медицински цели;

                              —

                              клас 9: Уреди за измерване на телесната температура и функции;

                              —

                              клас 10: Хирургически, медицински, стоматологични и ветеринарни инструменти и апарати, по-специално уреди за терапия на болки, електроди за електрически терапевтични апарати, ортопедични артикули, по-специално ортопедични обувки и стелки за обувки, бандажи за глезени, бандажи за тяло; ортопедични чорапи; писалки за инсулин; масажори за крака, апарати за масаж; уреди за лъчева терапия, по-специално топлинна и светлинна терапия;

                              —

                              в частта, с която на притежателя на марката (жалбоподателя) са възложени разноските,

                  —

                  да отхвърли изцяло искането за отмяна на марка „Promed“ на Европейския съюз № 6 206 718,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски (това включва разноските на жалбоподателя, разноските на EUIPO и, веднага след като другата страна встъпи — разноските на встъпилата страна).

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 95, параграф 1, изречение 3 във връзка с член 59, параграф 1, буква a) и член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква а) и член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-35/20: Жалба, подадена на 20 януари 2020 г. — Monster Energy/EUIPO — Nanjing aisiyou Clothing (Изображение на драскотина, наподобяваща животински нокът)

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/70

      Жалба, подадена на 20 януари 2020 г. — Monster Energy/EUIPO — Nanjing aisiyou Clothing (Изображение на драскотина, наподобяваща животински нокът)
      (Дело T-35/20)
      (2020/C 68/78)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Monster Energy Company (Корона, Калифорния, Съединени щати) (представител: P. Brownlow, Solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Nanjing aisiyou Clothing Co. Ltd (град Нанджин, Китай)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, представляваща изображение на драскотина, наподобяваща животински нокът — заявка за регистрация № 17 634 478

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 13 ноември 2019 г. по преписка R 1104/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отмени решението на отдела по споровете от 21 март 2019 г. относно възражение B 3050458;

                  —

                  да отхвърли оспорваната марка за спорните стоки и услуги, представляващи всички посочени в заявката стоки и услуги;

                  —

                  да осъди ответника да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-734/18: Определение на Общия съд от 18 декември 2019 г. — Sumitomo Chemical и Tenka Best/Комисия

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/71

      Определение на Общия съд от 18 декември 2019 г. — Sumitomo Chemical и Tenka Best/Комисия
      (Дело T-734/18) (1)

      (2020/C 68/79)
      Език на производството: английски
      Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 72, 25.2.2019 г.


title: Дело T-163/19: Определение на Общия съд от 23 декември 2019 г. — Mersinis/ESMA

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/71

      Определение на Общия съд от 23 декември 2019 г. — Mersinis/ESMA
      (Дело T-163/19) (1)

      (2020/C 68/80)
      Език на производството: английски
      Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 164, 13.5.2019 г.


title: Дело T-541/19: Определение на Общия съд от 29 януари 2020 г. — Shindler и др./Съвет (Иск за установяване на неправомерно бездействие — Институционално право — Оттегляне на Обединеното кралство от Съюза — Граждани на Обединеното кралство, пребиваващи в друга държава членка на Съюза — Европейски избори от 2019 г. — Искане за отлагане на европейските избори — Липса на процесуална легитимация — Недопустимост)

text:
               23.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/32

      Определение на Общия съд от 29 януари 2020 г. — Shindler и др./Съвет
      (Дело T-541/19) (1)

      (Иск за установяване на неправомерно бездействие - Институционално право - Оттегляне на Обединеното кралство от Съюза - Граждани на Обединеното кралство, пребиваващи в друга държава членка на Съюза - Европейски избори от 2019 г. - Искане за отлагане на европейските избори - Липса на процесуална легитимация - Недопустимост)
      (2020/C 95/41)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищци: Harry Shindler (Порто д’Асколи, Италия) и пет други лица, чиито имена са посочени в приложение към определението (представител: J. Fouchet, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и R. Meyer)

         Предмет

      Искане на основание член 265 ДФЕС, целящо да се установи, че Съветът незаконно се е въздържал да приеме решение за отлагане на европейските избори от 2019 г., за да позволи на ищците да участват в гласуването

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Harry Shindler и другите ищци, чиито имена са посочени в приложение, да понесат съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 337, 7.10.2019 г.


title: Дело C-64/20: Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 6 февруари 2020 г. — UH/Minister for Agriculture, Food and the Marine, Ireland и Attorney General

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 162/2

      Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 6 февруари 2020 г. — UH/Minister for Agriculture, Food and the Marine, Ireland и Attorney General
      (Дело C-64/20)
      (2020/C 162/02)
      Език на производството: ирландски

         Запитваща юрисдикция

      High Court

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UH

         Ответници: Minister for Agriculture, Food and the Marine, Ireland и Attorney General

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Разполага ли националният съд с право на преценка дали да откаже да постанови дадена мярка, въпреки че е приел, че в националното право не е транспониран конкретен аспект от директива на Европейския съюз, и — ако разполага с такова право на преценка — какви фактори е подходящо да се вземат предвид при упражняването на това право на преценка и/или има ли право националният съд да вземе предвид същите фактори, които би взел предвид, ако разглеждаше нарушение на националното право?

                  2)

                  Ще бъде ли нарушен принципът на директен ефект на правото на Съюза, ако по настоящото дело националният съд откаже да постанови поисканата мярка поради влизането в сила на член 7 от Регламент (ЕС) 2019/6 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2018 г. (чието прилагане е отложено до 28 януари 2022 г.), въпреки че е приел, че в националното право не е транспонирано предвиденото в член 61, параграф 1, член 58, параграф 4 и член 59, параграф 3 от Директива 2001/82/ЕО (2) изискване информацията върху опаковката и етикета на ветеринарните продукти да бъде на официалните езици на държавата членка, т.е. в Ирландия — на ирландски и на английски език?

         (1)  Регламент (ЕС) 2019/6 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2018 година относно ветеринарните лекарствени продукти и за отмяна на Директива 2001/82/ЕО (ОВ L 4, 2019 г., стр. 43).

         (2)  Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (ОВ L 311, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 31, стр. 200).


title: Дело C-10/18 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Mowi ASA, по-рано Marine Harvest ASA/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Контрол върху концентрациите между предприятия — Регламент (ЕО) № 139/2004 — Член 4, параграф 1 — Задължение за предварително отправяне на уведомление за концентрации — Член 7, параграф 1 — Задължение за спиране — Член 7, параграф 2 — Освобождаване — Понятие за една-единствена концентрация — Член 14, параграф 2 — Решение за налагане на глоби поради извършването на концентрация, преди да бъде отправено уведомление и да бъде получено разрешение за нея — Принцип ne bis in idem — Принцип на приспадане — Съвкупност от нарушения)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/2

      Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Mowi ASA, по-рано Marine Harvest ASA/Европейска комисия
      (Дело C-10/18 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Контрол върху концентрациите между предприятия - Регламент (ЕО) № 139/2004 - Член 4, параграф 1 - Задължение за предварително отправяне на уведомление за концентрации - Член 7, параграф 1 - Задължение за спиране - Член 7, параграф 2 - Освобождаване - Понятие за една-единствена концентрация - Член 14, параграф 2 - Решение за налагане на глоби поради извършването на концентрация, преди да бъде отправено уведомление и да бъде получено разрешение за нея - Принцип ne bis in idem - Принцип на приспадане - Съвкупност от нарушения)
      (2020/C 161/02)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Mowi ASA, по-рано Marine Harvest ASA (представител: R. Subiotto, QC)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: M. Farley и F. Jimeno Fernández)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Mowi ASA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело C-125/18: Решение на Съда (голям състав) от 3 март 2020 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona — Испания) — Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia SA (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Договор за ипотечен кредит — Променлив лихвен процент — Референтен индекс, основан на ипотечните кредити на спестовните каси — Индекс, произтичащ от подзаконова или административна разпоредба — Едностранно въвеждане на такава клауза от продавача или доставчика — Проверка на изискването за прозрачност от националния съд — Последици от констатирането на неравноправния характер на клаузата)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/2

      Решение на Съда (голям състав) от 3 март 2020 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona — Испания) — Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia SA
      (Дело C-125/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Договор за ипотечен кредит - Променлив лихвен процент - Референтен индекс, основан на ипотечните кредити на спестовните каси - Индекс, произтичащ от подзаконова или административна разпоредба - Едностранно въвеждане на такава клауза от продавача или доставчика - Проверка на изискването за прозрачност от националния съд - Последици от констатирането на неравноправния характер на клаузата)
      (2020/C 161/03)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona

         Страни в главното производство

         Ищец: Marc Gómez del Moral Guasch

         Ответник: Bankia SA

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че клаузата от договор за ипотечен кредит, сключен между потребител и продавач или доставчик, в която се предвижда, че приложимият за кредита лихвен процент се основава на един от предвидените в националната правна уредба официални референтни индекси, които могат да се прилагат от кредитните институции към ипотечните кредити, попада в приложното поле на тази директива, ако в същата правна уредба не се предвижда нито задължително прилагане на този индекс независимо от волята на страните, нито субсидиарното му прилагане при липса на друга уговорка между същите страни.

                  2)

                  Директива 93/13, и по-специално член 4, параграф 2 и член 8, трябва да се тълкува в смисъл, че съответната юрисдикция на държава членка е длъжна да провери дали договорна клауза, отнасяща се до основния предмет на договора, е ясна и разбираема, при това независимо дали член 4, параграф 2 от тази директива е транспониран в правния ред на държавата членка.

                  3)

                  Директива 93/13, и по-специално член 4, параграф 2 и член 5, трябва да се тълкува в смисъл, че за да се спази изискването за прозрачност на договорна клауза, с която се определя променлив лихвен процент, в договор за ипотечен кредит, тази клауза трябва не само да бъде понятна от формална и граматическа гледна точка, но и да позволява на среден потребител, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, да разбере конкретното функциониране на начина на изчисляване на същия лихвен процент и съответно да прецени въз основа на точни и понятни критерии потенциално значимите икономически последици от такава клауза за финансовите му задължения. Особено релевантни елементи за преценката, която националният съд трябва да извърши в това отношение, са от една страна, лесната достъпност за всеки, който възнамерява да сключи договор за ипотечен кредит, на основните елементи за изчисляване на този лихвен процент поради публикуването на начина на неговото изчисляване, и от друга страна, предоставянето на информация за колебанията в миналото на индекса, въз основа на който се изчислява същият лихвен процент.

                  4)

                  Член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкуват в смисъл, че при недействителност на неравноправна договорна клауза, с която се определя референтен индекс за изчисляване на променливите лихви по кредит, тези разпоредби допускат възможността националният съд да замести този индекс със законоустановен индекс, приложим при липса на уговорка за противното между страните по договора, ако при премахване на посочената неравноправна клауза съответният договор за ипотечен кредит не може да продължи да се изпълнява и ако обявяването на целия договор за недействителен би изложило потребителя на особено неблагоприятни последици.

         (1)  ОВ C 152, 30.4.2018 г.


title: Съединени дела C-155/18 P—C-158/18 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Tulliallan Burlington Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Burlington Fashion GmbH (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕС) № 207/2009 — Словни марки и фигуративни марки „BURLINGTON“ — Възражение на притежателя на по-ранните словни и фигуративни марки „BURLINGTON“ и „BURLINGTON ARCADE“ — Член 8, параграф 1, буква б) — Вероятност от объркване — Ницска спогодба — Клас 35 — Понятие „услуги за продажба на дребно“ — Член 8, параграф 4 — Злоупотреба — Член 8, параграф 5 — Репутация — Критерии за преценка — Сходство между стоките и услугите — Отхвърляне на възражението)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/3

      Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Tulliallan Burlington Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Burlington Fashion GmbH
      (Съединени дела C-155/18 P—C-158/18 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕС) № 207/2009 - Словни марки и фигуративни марки „BURLINGTON“ - Възражение на притежателя на по-ранните словни и фигуративни марки „BURLINGTON“ и „BURLINGTON ARCADE“ - Член 8, параграф 1, буква б) - Вероятност от объркване - Ницска спогодба - Клас 35 - Понятие „услуги за продажба на дребно“ - Член 8, параграф 4 - Злоупотреба - Член 8, параграф 5 - Репутация - Критерии за преценка - Сходство между стоките и услугите - Отхвърляне на възражението)
      (2020/C 161/04)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Tulliallan Burlington Ltd (представител: A. Norris, Barrister)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: M. Fischer и D. Botis), Burlington Fashion GmbH (представител: A. Parr, Rechtsanwältin)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решения на Общия съд на Европейския съюз от 6 декември 2017 г., Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (Burlington) (T-120/16, EU:T:2017:873), от 6 декември 2017 г., Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL) (T-121/16, непубликувано, EU:T:2017:872), от 6 декември 2017 г., Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (Burlington) (T-122/16, непубликувано, EU:T:2017:871), и от 6 декември 2017 г., Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (BURLINGTON) (T-123/16, непубликувано, EU:T:2017:870).

                  2)

                  Отменя решенията на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 11 януари 2016 г. (преписки R 94/2014-4, R 2501/2013-4, R 2409/2013-4 и R 1635/2013-4), постановени в четири производства по възражение между Tulliallan Burlington Ltd и Burlington Fashion GmbH.

                  3)

                  Осъжда Burlington Fashion GmbH и Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят поравно съдебните разноски, направени от Tulliallan Burlington Ltd както в първоинстанционните производства по дела T-120/16—T-123/16, така и в производствата по обжалване.

         (1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.


title: Дело C-183/18: Решение на Съда (първи състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy Gdańsk–Południe w Gdańsku — Полша) — Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)/Bank BGŻ BNP Paribas S.A. (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2005/214/ПВР — Признаване и изпълнение на финансови санкции, наложени на юридически лица — Непълно транспониране на рамково решение — Задължение за съответстващо тълкуване на националното право — Обхват)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/4

      Решение на Съда (първи състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy Gdańsk–Południe w Gdańsku — Полша) — Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)/Bank BGŻ BNP Paribas S.A.
      (Дело C-183/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2005/214/ПВР - Признаване и изпълнение на финансови санкции, наложени на юридически лица - Непълно транспониране на рамково решение - Задължение за съответстващо тълкуване на националното право - Обхват)
      (2020/C 161/05)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy Gdańsk–Południe w Gdańsku

         Страни в главното производство

         Молител: Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)

         Ответник: Bank BGŻ BNP Paribas S.A. w Gdańsku

         В присъствието на: Prokuratura Rejonowa Gdańsk-Śródmieście w Gdańsku

         Диспозитив

                  1)

                  Понятието „юридическо лице“ по-конкретно в член 1, буква а) и в член 9, параграф 3 от Рамково решение 2005/214/ПВР на Съвета от 24 февруари 2005 година относно прилагането на принципа за взаимно признаване на финансови санкции, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува с оглед на правото на решаващата държава, издала решението, с което се налага финансова санкция.

                  2)

                  Рамково решение 2005/214, изменено с Рамково решение 2009/299, трябва да се тълкува в смисъл, че не налага на юрисдикция на държава членка да остави без приложение разпоредба от националното право, несъвместима с член 9, параграф 3 от Рамково решение 2005/214, изменено с Рамково решение 2009/299, тъй като тази разпоредба няма директен ефект. Все пак запитващата юрисдикция следва да направи всичко възможно, за да тълкува съответстващо националното право и да осигури резултат, съвместим с целта на Рамково решение 2005/214, изменено с Рамково решение 2009/299.

         (1)  ОВ C 221, 25.6.2018 г.


title: Дело C-211/18: Решение на Съда (шести състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Idealmed III — Serviços de Saúde SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 132, параграф 1, буква б) — Случаи на освобождаване — Болнична и медицинска помощ — Болници — Услуги, предоставяни при социални условия, сравними с приложимите за публичноправните субекти — Членове 377 и 391 — Дерогации — Възможност за избор на режим на облагане — Запазване на режима на облагане — Промяна на условията на извършване на дейността)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/5

      Решение на Съда (шести състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Idealmed III — Serviços de Saúde SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-211/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 132, параграф 1, буква б) - Случаи на освобождаване - Болнична и медицинска помощ - Болници - Услуги, предоставяни при социални условия, сравними с приложимите за публичноправните субекти - Членове 377 и 391 - Дерогации - Възможност за избор на режим на облагане - Запазване на режима на облагане - Промяна на условията на извършване на дейността)
      (2020/C 161/06)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Страни в главното производство

         Ищец: Idealmed III — Serviços de Saúde SA

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Диспозитив

                  1)

                  Член 132, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че за да определят дали предоставяните от частна болница услуги за медицинска помощ, които са от обществен интерес, са извършвани при социални условия, сравними с приложимите за публичноправните субекти, по смисъла на същата разпоредба, компетентните органи на държава членка могат да вземат предвид факта, че тези услуги се предоставят по сключени с публични органи на тази държава членка договори, на цени, определени в тези договори, и разходите за тях се поемат отчасти от социалноосигурителните институции на въпросната държава членка.

                  2)

                  Член 391 във връзка с член 377 от Директива 2006/112 и принципите на защита на оправданите правни очаквания, на правна сигурност и на данъчна неутралност трябва да се тълкува в смисъл, че освобождаването от данък върху добавената стойност на предоставяните от частна болница услуги за медицинска помощ, които попадат в обхвата на член 132, параграф 1, буква б) от тази директива вследствие на промяна в условията на упражняване на дейността на тази болница, настъпила след като същата е избрала режима на облагане, предвиден в националното законодателство на съответната държава членка, което задължава данъчнозадължените лица, избрали този режим, да прилагат същия за определен срок, се допуска и когато въпросният срок все още не е изтекъл.

         (1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.


title: Дело C-240/18 P: Решение на Съда (пети състав) от 27 февруари 2020 г. — Constantin Film Produktion GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 7, параграф 1, буква е) — Абсолютно основание за отказ — Марка, противоречаща на добрите нрави — Словен знак „Fack Ju Göhte“ — Отхвърляне на заявката за регистрация)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/6

      Решение на Съда (пети състав) от 27 февруари 2020 г. — Constantin Film Produktion GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-240/18 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 7, параграф 1, буква е) - Абсолютно основание за отказ - Марка, противоречаща на добрите нрави - Словен знак „Fack Ju Göhte“ - Отхвърляне на заявката за регистрация)
      (2020/C 161/07)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Constantin Film Produktion GmbH (представители: E. Saarmann и P. Baronikians, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: D. Hanf)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 24 януари 2018 г., Constantin Film Produktion/EUIPO (Fack Ju Göhte) (T-69/17, непубликувано, EU:T:2018:27).

                  2)

                  Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост от 1 декември 2016 г. (преписка R 2205/2015 5), относно заявка за регистрация на словния знак „Fack Ju Göhte“ като марка на Европейския съюз.

                  3)

                  Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост да понесе, освен направените от нея съдебни разноски, и тези, направени от Constantin Film Produktion GmbH, във връзка както с първоинстанционното производство по дело T-69/17, така и с това по обжалване.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело C-328/18 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост/Equivalenza Manufactory, SL (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 8, параграф 1, буква б) — Вероятност от объркване — Преценка на сходството на конфликтните знаци — Обща преценка на вероятността от объркване — Вземане предвид на условията на продажба — Неутрализиране на фонетичното сходство чрез визуални и концептуални разлики — Предпоставки на неутрализирането)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/6

      Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост/Equivalenza Manufactory, SL
      (Дело C-328/18 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 8, параграф 1, буква б) - Вероятност от объркване - Преценка на сходството на конфликтните знаци - Обща преценка на вероятността от объркване - Вземане предвид на условията на продажба - Неутрализиране на фонетичното сходство чрез визуални и концептуални разлики - Предпоставки на неутрализирането)
      (2020/C 161/08)
      Език на производството: испански

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J.F. Crespo Carrillo)

         Друга страна в производството: Equivalenza Manufactory, SL (представители: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal и E. Armero Lavie, адвокати)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 7 март 2018 г., Equivalenza Manufactory/EUIPO — ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA) (T-6/17, непубликувано, EU:T:2018:119).

                  2)

                  Отхвърля жалбата за отмяна, подадена от Equivalenza Manufactory SL пред Общия съд на Европейския съюз по дело T-6/17.

                  3)

                  Equivalenza Manufactory SL понася, наред с направените от него съдебни разноски във връзка с първоинстанционното производство по дело T-6/17 и с настоящото производство по обжалване, и съдебните разноски, които Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) е направила във връзка с тези производства.

         (1)  ОВ C 341, 24.9.2018 г.


title: Дело C-586/18 P: Решение на Съда (девети състав) от 4 март 2020 г. — Buonotourist Srl/Европейска комисия, Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Обжалване — Конкуренция — Държавни помощи — Предприятие, експлоатиращо автобусните транспортни мрежи в регион Кампания (Италия) — Компенсация за задължения за извършване на обществена услуга, изплащана от италианските органи на основание на решение на Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) — Решение на Европейската комисия, което обявява мярката за помощ за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/7

      Решение на Съда (девети състав) от 4 март 2020 г. — Buonotourist Srl/Европейска комисия, Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV)
      (Дело C-586/18 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Държавни помощи - Предприятие, експлоатиращо автобусните транспортни мрежи в регион Кампания (Италия) - Компенсация за задължения за извършване на обществена услуга, изплащана от италианските органи на основание на решение на Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) - Решение на Европейската комисия, което обявява мярката за помощ за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар)
      (2020/C 161/09)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Buonotourist Srl (представители: M. D'Alberti и L. Visone, avvocati)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: G. Conte, P.-J. Loewenthal и L. Armati), Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (представител: M. Malena, avvocato)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Buonotourist Srl да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.


title: Дело C-587/18 P: Решение на Съда (девети състав) от 4 март 2020 г. — CSTP Azienda della Mobilità SpA/Европейска комисия, Asstra Associazione Trasporti (Обжалване — Конкуренция — Държавни помощи — Предприятие, експлоатиращо автобусните транспортни мрежи в регион Кампания (Италия) — Компенсация за задължения за извършване на обществена услуга, изплащана от италианските органи на основание на решение на Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) — Решение на Европейската комисия, което обявява мярката за помощ за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/7

      Решение на Съда (девети състав) от 4 март 2020 г. — CSTP Azienda della Mobilità SpA/Европейска комисия, Asstra Associazione Trasporti
      (Дело C-587/18 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Държавни помощи - Предприятие, експлоатиращо автобусните транспортни мрежи в регион Кампания (Италия) - Компенсация за задължения за извършване на обществена услуга, изплащана от италианските органи на основание на решение на Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) - Решение на Европейската комисия, което обявява мярката за помощ за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар)
      (2020/C 161/10)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: CSTP Azienda della Mobilità SpA (представители: G. Capo и L. Visone, avvocati)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: G. Conte, P. J. Loewenthal и L. Armati), Asstra Associazione Trasporti (представител: M. Malena, avvocato)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда CSTP Azienda della Mobilità SpA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.


title: Дело C-655/18: Решение на Съда (осми състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна — България) — Териториална дирекция „Северна морска“ към Агенция „Митници“, правоприемник на Митница Варна/„Шенкер“ ЕООД (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Регламент (ЕС) № 952/2013 — Отклоняване от митнически надзор — Кражба на стоки, поставени под режим на митническо складиране — Член 242 — Лице, отговорно за отклоняването — Титуляр на разрешение за митническо складиране — Санкция за неспазване на митническото законодателство — Член 42 — Задължение да се плати равностойността на липсващите стоки — Кумулиране с имуществена санкция — Пропорционалност)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/8

      Решение на Съда (осми състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна — България) — Териториална дирекция „Северна морска“ към Агенция „Митници“, правоприемник на Митница Варна/„Шенкер“ ЕООД
      (Дело C-655/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически съюз - Регламент (ЕС) № 952/2013 - Отклоняване от митнически надзор - Кражба на стоки, поставени под режим на митническо складиране - Член 242 - Лице, отговорно за отклоняването - Титуляр на разрешение за митническо складиране - Санкция за неспазване на митническото законодателство - Член 42 - Задължение да се плати равностойността на липсващите стоки - Кумулиране с имуществена санкция - Пропорционалност)
      (2020/C 161/11)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд Варна

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Териториална дирекция „Северна морска“ към Агенция „Митници“, правоприемник на Митница Варна

         Ответник:„Шенкер“ ЕООД

         в присъствието на: Окръжна прокуратура –Варна

         Диспозитив

                  1)

                  Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, съгласно която при кражба на стоки, поставени под режим на митническо складиране, на титуляря на разрешението за митническо складиране се налага подходяща имуществена санкция за неспазване на митническото законодателство.

                  2)

                  Член 42, параграф 1 от Регламент № 952/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която при отклоняване от митнически надзор на стоки, поставени под режим на митническо складиране, освен имуществена санкция титулярят на разрешението за митническо складиране е длъжен да плати и равностойността на тези стоки.

         (1)  ОВ C 4, 7.1.2019 г.


title: Дело C-766/18 P: Решение на Съда (пети състав) от 5 март 2020 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Ем Джей Дериз ЕООД (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (EО) № 207/2009 — Възражение — Член 8, параграф 1, буква б) — Вероятност от объркване — Критерии за преценка — Приложимост в случай на по-ранна колективна марка — Взаимозависимост между сходството на конфликтните марки и сходството на обозначените с тези марки стоки или услуги)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/9

      Решение на Съда (пети състав) от 5 март 2020 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Ем Джей Дериз ЕООД
      (Дело C-766/18 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (EО) № 207/2009 - Възражение - Член 8, параграф 1, буква б) - Вероятност от объркване - Критерии за преценка - Приложимост в случай на по-ранна колективна марка - Взаимозависимост между сходството на конфликтните марки и сходството на обозначените с тези марки стоки или услуги)
      (2020/C 161/12)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (представители: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, V. Marsland, solicitor, и K. K. Kleanthous)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: D. Gája), Ем Джей Дериз ЕООД (представители: Д. Димитрова и И. Пакиданска, адвокати)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 25 септември 2018 г., Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Ем Джей Дериз (BBQLOUMI) (T-328/17, непубликувано, EU:T:2018:594).

                  2)

                  Връща делото на Общия съд на Европейския съюз.

                  3)

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 82, 4.3.2019 г.


title: Дело C-48/19: Решение на Съда (шести състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — X-GmbH/Finanzamt Z (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 132, параграф 1, буква в) — Случаи на освобождаване — Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии — Услуги, предоставяни по телефона — Услуги, предоставяни от медицински сестри и медицински асистенти)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/10

      Решение на Съда (шести състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — X-GmbH/Finanzamt Z
      (Дело C-48/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 132, параграф 1, буква в) - Случаи на освобождаване - Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии - Услуги, предоставяни по телефона - Услуги, предоставяни от медицински сестри и медицински асистенти)
      (2020/C 161/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: X-GmbH

         Ответник: Finanzamt Z

         Диспозитив

                  1)

                  Член 132, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че предоставяните по телефона услуги, които се състоят в даване на съвети по въпроси за здравето и болестите, биха могли да попадат в обхвата на предвиденото в тази разпоредба освобождаване, при условие че имат терапевтична цел, което запитващата юрисдикция следва да провери.

                  2)

                  Член 132, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че не налага заради това, че съответните услуги за предоставяне на медицинска помощ се извършват по телефона, да се поставят допълнителни изисквания за професионална квалификация към предоставящите услугите медицински сестри и медицински асистенти, за да може за въпросните услуги да е приложимо предвиденото в тази разпоредба освобождаване, при условие че равнището на качеството на тези услуги може да се смята за равностойно на това на услугите, извършвани от други доставчици, които използват същото средство за комуникация, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 148, 29.4.2019 г.


title: Дело C-69/19 P: Решение на Съда (осми състав) от 5 март 2020 г. — Credito Fondiario SpA / Единен съвет за преструктуриране, Италианска република, Европейска комисия (Обжалване — Икономически и паричен съюз — Банков съюз — Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) — Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) — Единен фонд за преструктуриране (ЕФП) — Определяне на предварителната вноска за 2016 г. — Жалба за отмяна — Срок за обжалване — Просрочие — Възражение за незаконосъобразност — Явна недопустимост)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/11

      Решение на Съда (осми състав) от 5 март 2020 г. — Credito Fondiario SpA / Единен съвет за преструктуриране, Италианска република, Европейска комисия
      (Дело C-69/19 P) (1)

      (Обжалване - Икономически и паричен съюз - Банков съюз - Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници - Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) - Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) - Единен фонд за преструктуриране (ЕФП) - Определяне на предварителната вноска за 2016 г. - Жалба за отмяна - Срок за обжалване - Просрочие - Възражение за незаконосъобразност - Явна недопустимост)
      (2020/C 161/15)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Credito Fondiario SpA (представители: първоначално F. Sciaudone, S. Frazzani, A. Neri и F. Iacovone, avvocati, впоследствие F. Sciaudone, A. Neri и F. Iacovone, avvocati)

         Други страни в производството: Единен съвет за преструктуриране (представители: H. Ehlers, подпомагана от S. Ianc, B. Meyring, T. Klupsch и S. Schelo, Rechtsanwälte, M. Caccialanza и A. Villani, avvocati), Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от P. Gentili, avvocato dello Stato), Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, K.-Ph. Wojcik и A. Steiblytė)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Credito Fondiario SpA да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Единния съвет за преструктуриране.

                  3)

                  Италианската република и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 103, 18.3.2019 г.


title: Дело C-75/19: Определение на Съда (девети състав) от 6 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Specializat Mureş — Румъния) — MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti, Secapital Sàrl (Преюдициално запитванe — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Директива 93/13/ЕИО — Потребителски договори — Потребителски кредит — Производство по принудително изпълнение — Петнадесетдневен срок от уведомлението за производството по принудително изпълнение за изтъкване на неравноправният характер на клауза)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/13

      Определение на Съда (девети състав) от 6 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Specializat Mureş — Румъния) — MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti, Secapital Sàrl
      (Дело C-75/19) (1)

      (Преюдициално запитванe - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Директива 93/13/ЕИО - Потребителски договори - Потребителски кредит - Производство по принудително изпълнение - Петнадесетдневен срок от уведомлението за производството по принудително изпълнение за изтъкване на неравноправният характер на клауза)
      (2020/C 161/18)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Specializat Mureş

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: MF

         Ответници: BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti, Secapital Sàrl

         Диспозитив

      Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба от национално право, съгласно която потребител, който е сключил договор за заем с кредитна институция и срещу когото този търговец е започнал производство по принудително изпълнение, след изтичането на петнадесетдневен срок от уведомлението за първите действия в това производство губи правото да се позовава на наличието на неравноправни клаузи, за да се противопостави на това производство, и то дори ако посоченият потребител разполага съгласно националното право с иск по съдебен ред за установяването на наличието на неравноправни клаузи, за предявяването на който няма срок, но решението по който няма последици за решението в края на производството по принудително изпълнение, което може да породи задължително действие за потребителя преди изхода на производството по иска за установяване на наличието на неравноправни клаузи.

         (1)  ОВ C 164, 13.5.2019 г.


title: Дело C-376/19: Преюдициално запитване, отправено от Районен съд — Благоевград (България) на 13 май 2019 година — „МАК ТУРС“ АД / Директор на Дирекция „Инспекция по труда“ — Благоевград

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/14

      Преюдициално запитване, отправено от Районен съд — Благоевград (България) на 13 май 2019 година — „МАК ТУРС“ АД / Директор на Дирекция „Инспекция по труда“ — Благоевград
      (Дело C-376/19)
      (2020/C 161/19)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Районен съд — Благоевград

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„МАК ТУРС“ АД

         Ответник: Директор на Дирекция „Инспекция по труда“ — Благоевград
      С определение от 13 февруари 2020 г. Съдът (шести състав) обяви, че разглеждането на делото не е от компетентността на Съда на Европейския съюз.


title: Дело C-571/19 P: Жалба, подадена на 24 юли 2019 г. от EMB Consulting SE срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 23 май 2019 г. по дело T-107/17, Frank Steinhoff и др./Европейска централна банка

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/14

      Жалба, подадена на 24 юли 2019 г. от EMB Consulting SE срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 23 май 2019 г. по дело T-107/17, Frank Steinhoff и др./Европейска централна банка
      (Дело C-571/19 P)
      (2020/C 161/20)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: EMB Consulting SE (представители: O. Hoepner и D. Unrau, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Frank Steinhoff, Ewald Filbry, Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG, Werner Bäcker, Европейска централна банка
      С определение от 12 март 2020 г. Съдът на Европейския съюз (седми състав) отхвърли жалбата и постанови жалбоподателят да понесе съдебните си разноски.


title: Дело C-670/19: Преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия), постъпило на 10 септември 2019 г. — Gardinia Home Decor GmbH/Hauptzollamt Ulm

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/14

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия), постъпило на 10 септември 2019 г. — Gardinia Home Decor GmbH/Hauptzollamt Ulm
      (Дело C-670/19)
      (2020/C 161/21)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gardinia Home Decor GmbH

         Ответник: Hauptzollamt Ulm
      С определение от 27 февруари 2020 г. Съдът (шести състав) постанови:
      Комбинираната номенклатура, която се съдържа в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (1), изменено с Регламент (ЕС) № 861/2010 на Комисията от 5 октомври 2010 г. (2), трябва да се тълкува в смисъл, че прътовете за пердета от неблагородни метали се включват в подпозиция 8032 41 90, освен ако не представляват профили, тръби или пръчки, които само са нарязани на желаната дължина, което запитващата юрисдикция следва да провери, за да определи сама тарифното класиране на обсъжданите в главното производство продукти предвид насоките, дадени от Съда в отговор на първия поставен въпрос.

         (1)  ОВ L 256, 1987 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3.

         (2)  Регламент за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 284, 2010 г., стр. 1).


title: Дело C-835/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 18 ноември 2019 г. — Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta — Ativa S.p.A./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/15

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 18 ноември 2019 г. — Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta — Ativa S.p.A./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po
      (Дело C-835/19)
      (2020/C 161/22)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta — Ativa S.p.A.

         Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po

         Преюдициален въпрос

      Недопустима ли е съгласно правото на Европейския съюз и по-специално съгласно установените в Директива 2014/23/EС (1) принципи, по-конкретно свободата на избор на процедурите за възлагане в областта на възлагането на концесиите при спазване на принципите на прозрачност и на [равно] третиране, прогласени в съображение 68 и в член 30, националната разпоредба на член 178, параграф 8-bis от Законодателен декрет № 50, която безусловно забранява на административните органи да възлагат концесии за автомагистрали, чийто срокове са изтекли или изтичат, по реда на процедурите, предвидени в член 183, който урежда проектното финансиране?

         (1)  Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за възлагане на договори за концесия (ОВ L 94, 2014 г., стр. 1).


title: Дело C-886/19 P: Жалба, подадена на 3 декември 2019 г. от Pink Lady America LLC срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-112/18, Pink Lady America/CPVO

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/16

      Жалба, подадена на 3 декември 2019 г. от Pink Lady America LLC срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-112/18, Pink Lady America/CPVO
      (Дело C-886/19 P)
      (2020/C 161/23)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pink Lady America LLC (представител: R. Manno, S. Sernia, avvocati)

         Други страни в производството: Служба на Общността за сортовете растения, Western Australian Agriculture Authority (WAAA)
      С определение от 3 март 2020 г. Съдът (състав по допускане на обжалването) постанови, че не допуска обжалване и Pink Lady America LLC понася собствените си съдебни разноски.


title: Дело C-892/19 P: Жалба, подадена на 29 ноември 2019 г. от Camelia Manéa срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 12 септември 2019 г. по дело T-225/18, Manéa/CdT

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/16

      Жалба, подадена на 29 ноември 2019 г. от Camelia Manéa срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 12 септември 2019 г. по дело T-225/18, Manéa/CdT
      (Дело C-892/19 P)
      (2020/C 161/24)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Camelia Manéa (представител: M.-A. Lucas, avocat)

         Друга страна в производството: Център за преводи за органите на Европейския съюз (CdT)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени съдебното решение от 12 септември 2019 г. (T-225/18),

                  —

                  да се постанови ново решение по жалбата, подадена в първоинстанционното производство, и да се уважат направените в нея искания на жалбоподателя,

                  —

                  да се осъди CdT да заплати разноските, направени в производствата пред двете инстанции.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага седем основания в подкрепа на жалбата си.
      Първото основание се отнася до точки 36—38 от обжалваното съдебно решение и по него се изтъква изопачаване на фактическите и правните твърдения по изложеното в първоинстанционната жалба първо основание.
      Второто основание се отнася до точка 43 от обжалваното съдебно решение и по него се изтъква нарушение на правилата относно събирането на доказателства, неточна по същество преценка, основана на непълен анализ на преписката, изопачаване на доказателствата, както и на материал от преписката.
      Третото основание се отнася до точка 44 от обжалваното съдебно решение и по него се изтъква противоречие в мотивите, изопачаване или неточна по същество преценка на решението от 10 юни 2016 г. поради непълен анализ на преписката, както и неизпълнение на задълженията за възстановяване на предходното положение с оглед на законосъобразността.
      Четвъртото основание се отнася до точка 55 от обжалваното съдебно решение и по него се изтъква изопачаване на мотивите на решението от 29 май 2017 г.
      Петото основание се отнася до точка 56 от обжалваното съдебно решение и по него се изтъква изопачаване на изложеното в първоинстанционната жалба основание, отнасящо се до неизпълнение на задължението за мотивиране.
      По шестото основание се изтъква противоречие между точки 81 и 83 от обжалваното съдебно решение.
      Седмото основание се отнася до точка 84 от обжалваното съдебно решение и по него се изтъква изопачаване на доводите, неточна по същество преценка поради непълен анализ на преписката, както и непълнота на мотивите на Общия съд по доводите на жалбоподателя.


title: Дело C-902/19: Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. от Esim Chemicals GmbH срещу определението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 9 октомври 2019 г. по дело T-713/18 — Esim Chemicals/EUIPO

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/17

      Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. от Esim Chemicals GmbH срещу определението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 9 октомври 2019 г. по дело T-713/18 — Esim Chemicals/EUIPO
      (Дело C-902/19)
      (2020/C 161/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Esim Chemicals GmbH (представители: I. Rungg, Rechtsanwalt, I. Innerhofer, Rechtsanwältin)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 3 март 2020 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускане на обжалване) постанови, че не допуска обжалването по делото и че Esim Chemicals GmbH трябва да понесе собствените си разноски.


title: Дело C-920/19: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgerichts Steiermark (Австрия), постъпило на 16 декември 2019 г. — Fluctus s.r.o. и др.

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/17

      Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgerichts Steiermark (Австрия), постъпило на 16 декември 2019 г. — Fluctus s.r.o. и др.
      (Дело C-920/19)
      (2020/C 161/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o., KI

         Ответник: Landespolizeidirektion Steiermark

         Встъпила страна: Finanzpolizei Team 96 für das Finanzamt Deutschlandsberg Leibnitz Voitsberg

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че за да се определи дали с оглед на постоянната практика на Съда рекламните практики на концесионер не са недопустими при условията на държавен монопол върху хазарта, трябва да се направи обща преценка дали в релевантния период се е стигнало до действително разрастване на пазара на хазартни игри, или е достатъчно рекламата да има за цел да стимулира активното участие в игрите, по-конкретно като ги представя като обикновена дейност, като им придава положителен образ, тъй като събраните приходи се използват за дейности от общ интерес, или пък като увеличава притегателната сила на игрите посредством съблазнителни рекламни послания, примамващи с големи печалби?

                  2.

                  Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува освен това в смисъл, че рекламни практики на предприятие в монополно положение, ако съществуват такива, при всички случаи разкриват несъгласуваност на уредбата на монопола, или може, ако са налице съответни рекламни действия на частни доставчици, активното участие в хазартните игри да бъде стимулирано от предприятието в монополно положение, като например хазартните игри да се представят като обикновена дейност, като им се придава положителен образ, свързан с факта, че събраните приходи се използват за дейности от общ интерес, или пък като се увеличава притегателната им сила посредством съблазнителни рекламни послания, примамващи с големи печалби?

                  3.

                  Длъжен ли е сезираният национален съд, който в рамките на неговата компетентност трябва да приложи член 56 ДФЕС да осигури по свой почин пълното действие на тези разпоредби, като не приложи норма на националното право, която по негова преценка им противоречи, включително когато Конституционният съд е потвърдил съвместимостта на въпросната национална норма с правото на Съюза?


title: Дело C-924/19: Преюдициално запитване от Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 18 декември 2019 г. — FMS и FNZ/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság и Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/18

      Преюдициално запитване от Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 18 декември 2019 г. — FMS и FNZ/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság и Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság
      (Дело C-924/19)
      (2020/C 161/27)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Съд по административни и трудови спорове Сегед, Унгария)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: FMS и FNZ

         Ответници: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság (Национална генерална дирекция „Полиция по въпросите на чужденците“, Генерална дирекция „Dél-alföld“, Унгария) и Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság (Национална генерална дирекция „Полиция по въпросите на чужденците“, Унгария)

         Преюдициални въпроси

      1.   [ново основание за недопустимост]
      Могат ли разпоредбите относно недопустимите молби на член 33 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година (1) относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст) (наричана по-нататък „Директивата за процедурите“) да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка, съгласно която молбата в процедура за предоставяне на убежище е недопустима, когато молителят е пристигнал в Унгария през държава, в която не е изложен на преследване или на опасност от тежки посегателства, или в която е гарантирана адекватна закрила?
      2.   [провеждане на процедура за предоставяне на убежище]

                  a)

                  Трябва ли член 6 и член 38, параграф 4 от Директивата за процедурите, както и съображение 34 от нея, което възлага задължение за разглеждане на молбите за международна закрила, във връзка с член 18 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) да се тълкуват в смисъл, че компетентният орган в областта на убежището на дадена държава членка трябва да осигури на молителя възможност да инициира процедура за предоставяне на убежище, в случай че не е разгледал по същество молбата за убежище, изтъквайки основанието за недопустимост, посочено в първия преюдициален въпрос, и впоследствие е разпоредил връщането на молителя в трета държава, която обаче отказва да го приеме?

                  б)

                  При утвърдителен отговор на преюдициален въпрос 2а), какво е точното съдържание на това задължение? Предполага ли това задължение да се осигури възможност за подаване на нова молба за убежище изключване на неблагоприятните последици на последващите молби, уредени в член 33, параграф 2, буква г) и в член 40 от Директивата за процедурите, или означава служебно образуване или провеждане на процедура за предоставяне на убежище?

                  в)

                  При утвърдителен отговор на преюдициален въпрос 2а), имайки предвид също така член 38, параграф 4 от Директивата за процедурите, може ли държавата членка — без да има промяна във фактическото положение — отново да разгледа въпроса за недопустимостта на молбата в рамките на тази нова процедура (при което тя би могла да приложи всеки вид процедура, предвидена в глава III, например да се позове отново на основание за недопустимост), или трябва да разгледа молбата за убежище по същество по отношение на страната на произход?

                  г)

                  Следва ли от член 33, параграф 1 и параграф 2, букви б) и в), както и от членове 35 и 38 от Директивата за процедурите, във връзка с член 18 от Хартата, че обратното приемане от трета държава е едно от кумулативните условия за прилагането на основанието за недопустимост, тоест за приемането на решение на това основание, или е достатъчно да се провери дали това условие е изпълнено към момента на изпълнението на такова решение?

            3.   [зоната за изчакване като място за задържане в рамките на процедурата за предоставяне на убежище]
      Следните въпроси са релевантни, ако съгласно отговора на втория преюдициален въпрос следва да се проведе процедура за предоставяне на убежище.

                  a)

                  Трябва ли член 43 от Директивата за процедурите да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която разрешава задържането на молителя в зона за изчакване в продължение на повече от четири седмици?

                  б)

                  Трябва ли член 2, буква з) от Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст) (наричана по-нататък „Директивата за приемането“) (2), приложима по силата на член 26 от Директивата за процедурите, във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата да се тълкува в смисъл, че настаняването в зона за изчакване при обстоятелства като тези в главното производство (зона, която не може да бъде доброволно напусната по законосъобразен начин в никоя посока) за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, съставлява „задържане“?

                  в)

                  Съвместимо ли е с член 8 от Директивата за приемането, приложима по силата на член 26 от Директивата за процедурите, обстоятелството, че молителят е задържан за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, само защото не може да задоволява потребностите си (жилище и издръжка), тъй като не разполага с материални средства за това?

                  г)

                  Съвместимо ли е с членове 8 и 9 от Директивата за приемането, приложими по силата на член 26 от Директивата за процедурите, обстоятелството, че настаняването, съставляващо фактическо задържане за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, не е било разпоредено чрез решение за задържане, че не е гарантирана възможност за оспорване на законосъобразността на задържането и на неговото продължаване, че фактическото задържане се осъществява, без да са анализирани необходимостта и пропорционалността му или възможни алтернативи, и че точната му продължителност е неопределена, като не е ясен и моментът на прекратяването му?

                  д)

                  Може ли член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че когато съд на държава членка е изправен пред очевиден случай на незаконно задържане, той може като временна мярка до приключване на съдебното производство да задължи съответния орган да определи за гражданина на трета страна място на оставане, което да се намира извън зоната за изчакване и което да не представлява място за задържане?

            4.   [зоната за изчакване като място за задържане в рамките на процедурите от компетентността на полицейските служби по въпросите на чужденците]
      Следните въпроси са релевантни, ако съгласно отговора на втория преюдициален въпрос не следва да се проведе процедура за предоставяне на убежище, а процедура от компетентността на полицейските служби по въпросите на чужденците.

                  a)

                  Трябва ли съображения 17 и 24, както и член 16 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (наричана по-нататък „Директивата за връщането“) (3), във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата да се тълкуват в смисъл, че настаняването в зона за изчакване при обстоятелства като тези в главното производство (зона, която не може да бъде доброволно напусната по законосъобразен начин в никоя посока) представлява „лишаване от свобода“ по смисъла на тези разпоредби?

                  б)

                  Съвместимо ли е със съображение 16 и с член 15, параграф 1 от Директивата за връщането във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата обстоятелството, че молителят от трета страна е задържан само защото му е наложена мярка за връщане и защото не разполага с материални средства за задоволяване на потребностите си (жилище и издръжка)?

                  в)

                  Съвместимо ли е със съображение 16 и с член 15, параграф 2 от Директивата за връщането във връзка с член 6, член 47 и член 52, параграф 3 от Хартата обстоятелството, че настаняването, което съставлява фактическо задържане, не е било разпоредено чрез решение за задържане, че не е гарантирана възможност за оспорване на законосъобразността на задържането и на неговото продължаване и че фактическото задържане се осъществява, без да са анализирани необходимостта и пропорционалността му или възможни алтернативи?

                  г)

                  Може ли член 15, параграфи 1 и 4—6, както и съображение 16 от Директивата за връщането, във връзка с членове 1, 4, 6 и 47 от Хартата да се тълкуват в смисъл, че не допускат задържането да се осъществява, без да са определени точната му продължителност и моментът на прекратяването му?

                  д)

                  Може ли правото на Съюза да се тълкува в смисъл, че когато съд на държава членка е изправен пред очевиден случай на незаконно задържане, той може като временна мярка до приключване на съдебното производство да задължи съответния орган да определи за гражданина на трета страна място на оставане, което да се намира извън зоната за изчакване и което да не представлява място за задържане?

            5.   [ефективна съдебна защита, що се отнася до решението за изменение на държавата на връщане]
      Трябва ли член 13 от Директивата за връщането, съгласно който засегнатият гражданин на трета страна има право на ефективни средства за защита, които му позволяват да обжалва „решенията, свързани с връщане“, във връзка с член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че когато предвиденото във вътрешното законодателство обжалване не е ефективно, съдебен орган трябва да осъществи контрол — поне веднъж — във връзка с жалбата срещу решението, с което се изменя държавата на връщане?

         (1)  OB L 180, 2013 г., стр. 60.

         (2)  OB L 180, 2013 г., стр. 96.

         (3)  ОВ L 348, 2008 г., стр. 98.