title: Дело C-117/15: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 9 март 2015 г. — Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH/Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA)

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/17

         Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 9 март 2015 г. — Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH/Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA)
   (Дело C-117/15)
   (2015/C 198/23)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Köln

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH

      Ответник: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли въпросът дали е налице „публичното разгласяване“ по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29 (1) или „публично съобщаване“ по смисъла на член 8, параграф 2 от Директива 2006/115 (2) да се преценява винаги въз основата на едни и същи критерии, а именно че:

                           —

                           е налице ползвател, който, съзнавайки изцяло последиците от своето поведение, извършва действия по осигуряване на достъп на трети лица до защитено произведение, какъвто достъп те не биха имали без неговите действия;

                           —

                           „публика“ означава неопределен кръг потенциални получатели на услугата, които освен това трябва да са доста голям брой лица, като е налице „неопределеност“ на техния брой, при положение че става въпрос за „лица по принцип“, а не за спадащи към дадена частна група лица; изразът „доста голям брой лица“ означава, че трябва да бъде надвишен определен минимален праг, с което твърде малкият или дори незначителен брой на засегнатите лица не изпълнява този критерий, като във връзка с това преценката е в зависимост не само от обстоятелството колко лица имат едновременно достъп до същото произведение, но и колко от тях един след друг имат достъп до произведението;

                           —

                           става въпрос за нова публика, пред която се възпроизвежда произведението, тоест за публика, която авторът на произведението не е имал предвид, когато е дал разрешение за използването му чрез публично разгласяване или публично съобщаване, освен ако следващото излъчване не се извършва по друг технически начин, различен от този при първоначалното излъчване, и

                           —

                           не е без значение обстоятелството дали въпросното действие по използване на произведението е с търговска цел, както и дали публиката е готова да възприема излъчваното предаване, а не просто е случайно „достигната“ от него, като това не е задължително условие за публично разгласяване или публично съобщаване?

               2)

               Следва ли — в случаите като разглеждания в главното производство, в които операторът на център за рехабилитация е монтирал телевизори в търговските си помещения и е отвел телевизионен сигнал до тях, с което е създал възможност за пациентите да възприемат телевизионни предавания — въпросът дали е налице публично разгласяване или публично съобщаване да се преценява в съответствие с понятието „публично разгласяване“ по член 3, параграф 1 от Директива 2001/29 или „публично съобщаване“ по член 8, параграф 2 от Директива 2006/115, когато със създадената възможност за възприемане на телевизионните предавания се засягат авторски и сродни на тях права на голям брой заинтересовани лица, и по-специално на композитори, на автори на текстове и на музикални продуценти, а също и на артисти изпълнители, на продуценти на звукозаписи и на автори на езикови произведения, както и на техните издателства?

               3)

               Дали в случаите като разглеждания в главното производство, в които операторът на център за рехабилитация е монтирал телевизори в своите търговски помещения и е отвел телевизионен сигнал до тях, с което е създал възможност за пациентите да възприемат телевизионни предавания, е налице „публично разгласяване“ по член 3, параграф 1 от Директива 2001/29 или „публично съобщаване“ по член 8, параграф 2 от Директива 2006/115?

               4)

               Ако в случаите като разглеждания в главното производство бъде прието, че е налице публично разгласяване или публично съобщаване, разбирани в посочения смисъл, поддържа ли Съдът практиката си, съгласно която излъчването на защитени звукозаписи от радиопредавания, предназначено за пациентите в зъболекарски кабинет (вж. решение SCF от 15 март 2012 г., C-135/10 (3)) или в други подобни заведения, не съставлява публично съобщаване?

      (1)  Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (OB L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г, глава 17 том 01 стр. 230).

      (2)  Директива 2006/115/EО на Европейския парламент и Съвета от 12 декември 2006 година за правото на отдаване под наем и в заем, както и за някои права, свързани с авторското право в областта на интелектуалната собственост (ОВ L 376, стр. 28; Специално издание на български език, 2007 г, глава 17 том 3, стр. 14).

      (3)  EU:C:2012:140.


title: Дело C-430/10: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 2 септември 2010 г. — Христо Гайдаров/Директор на Главна дирекция „Охранителна полиция“ при Министерство на вътрешните работи

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/14

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 2 септември 2010 г. — Христо Гайдаров/Директор на Главна дирекция „Охранителна полиция“ при Министерство на вътрешните работи
   (Дело C-430/10)
   ()
   2010/C 301/21
   Език на производството: български

      Препращаща юрисдикция

   Административен съд София-град.

      Страни в главното производство

      Ищец: Христо Гайдаров.

      Ответник: Директор на Главна дирекция „Охранителна полиция“ при Министерство на вътрешните работи.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли чл. 27, параграфи 1 и 2 от Директива 2004/38 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (1), при условията на главното производство, да се тълкуват като приложими при налагане на забрана на гражданин на държава-членка да напуска територията на собствената си държава, за извършено престъпление в трета държава, с предмет наркотични вещества, когато едновременно са налице следните условия:

                           1.1.

                           посочените разпоредби на директивата не са транспонирани изрично за собствените граждани на държавата-членка;

                           1.2.

                           мотивите на националния законодател да приеме допустимите цели за ограничаване свободата на придвижване на българските граждани се основават на Регламент (ЕО) № 562/2006г.·на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006г. за приемане на Кодекс на общността за движението на лица през граници (Кодекс на шенгенските граници) (2), и

                           1.3.

                           при прилагането на административни мерки във връзка с чл. 71 от Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген от 14 юни 1985г., при спазване на съображения 5 и 20 от преамбюла на Регламент (ЕО) № 562/2006г. нa Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006г. за приемане на Кодекс на общността за движението на лица през граници (Кодекс на шенгенските граници)?

               2.

               Следва ли от предвидените ограничения и условия за упражняване на свободата на движение на граждани на Европейския съюз и от мерките, приети за тяхното осъществяване по правото на Съюза, в това число и от чл. 71, параграфи 1, 2 и 5 на Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген и във връзка със съображения 5 и 20 от преамбюла на Регламент (ЕО) № 562/2006г.. на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006г. за приемане на Кодекс на общността за движението на лица през граници (Кодекс на шенгенските граници), при условията на главното производство, че допускат национална правна уредба, която предвижда налагането на принудителна административна мярка „да не се напуска страната“, от държава-членка на гражданин на същата държава, за извършено престъпление с предмет наркотични вещества, когато този гражданин е осъден за същото деяние от съд на трета държава?

               3.

               Следва ли предвидените ограничения и условия за упражняване на свободата на движение на граждани на Европейския съюз и мерките, приети за тяхното осъществяване по правото на Съюза, в това число и чл. 71, параграфи 1, 2 и 5 на Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген, във връзка със съображения 5 и 20 от преамбюла на Регламент (ЕО) № 562/2006г. на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006г. за приемане на Кодекс на общността за движението на лица през граници (Кодекс на шенгенските граници), при условията на главното производство, да се тълкуват в смисъл, че осъждането на гражданин на държава-членка от съд на трета държава за деяние, представляващо тежко умишлено престъпление по правото на тази държава-членка, с предмет наркотични вещества, определя личното поведение на този гражданин като истинска, настояща и достатъчно сериозна заплаха, която засяга основни интереси на обществото, в бъдещ точно определен от закона срок, който не е обвързан със срока за изтърпяване на наложеното наказание, но е в рамките на срока за реабилитация, по съображения за обща и специална превенция, в това число и за осигуряване на по-висока степен на защита на здравето на други лица на основание принципа за предпазливост?

      (1)  OB L 158, стр. 77

      (2)  OB L 105, стр. 1


title: Дело C-180/17: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 7 април 2017 г. — X, Y/Staatsscretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               26.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 202/12

         Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 7 април 2017 г. — X, Y/Staatsscretaris van Veiligheid en Justitie
   (Дело C-180/17)
   (2017/C 202/18)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: X, Y

      Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 13 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, 2008 г., стр. 98, наричана по-нататък „Директивата за връщането“) във връзка с членове 4, 18, член 19, параграф 2 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че когато националното право предвижда възможност за въззивно оспорване по съдебен ред на индивидуален административен акт, съдържащ решение за връщане по смисъла на член 3, параграф 4 от Директива 2008/115/ЕО, подадената въззивна жалба по съдебен ред трябва съгласно правото на Съюза да поражда автоматично суспензивно действие, в случай че гражданинът на третата страна твърди, че изпълнението на решението за връщане би довело до сериозен риск от нарушаване на принципа на забраната за връщане? С други думи, следва ли връщането на съответния гражданин на трета страна в подобен случай да бъде спряно, докато тече срокът за въззивно оспорване по съдебен ред — или когато е подадена въззивна жалба по съдебен ред — до постановяване на съдебното решение по подадената въззивна жалба, без да е необходимо засегнатият гражданин на третата държава изрично да е поискал това?

               2)

               Следва ли член 46 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, 2013 г. стр. 60) във връзка с членове 4, 18, член 19, параграф 2 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че когато националното право предвижда възможност за въззивно оспорване по съдебен ред на индивидуален административен акт, с който се отхвърля молба за предоставяне на международна закрила, подаването на такава въззивна жалба по съдебен ред следва да поражда автоматично суспензивно действие? С други думи, следва ли връщането на молителя в подобен случай да бъде спряно, докато тече срокът за въззивно оспорване по съдебен ред — или когато е подадена въззивна жалба по съдебен ред — до постановяване на съдебното решение по подадената въззивна жалба, без да е необходимо засегнатият молител изрично да е поискал това?

               3)

               За да се породи автоматично суспензивно действие в посочения смисъл, от значение ли е обстоятелството дали молбата за предоставяне на международна закрила, с оглед на която е подадена жалбата по съдебен ред, а впоследствие и въззивната жалба по съдебен ред, е отхвърлена на някое от посочените в член 46, параграф 6 от Директива 2013/32/ЕС основания? Или това изискване е в сила за всички посочени в тези директива категории индивидуални административни актове по въпросите на убежището?


title: Дело C-475/09 P: Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-227/01 — T-229/01 и T-265/01, T-266/01 и T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava y Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco и други/Комисия на Европейските общности

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/16

         Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-227/01 — T-229/01 и T-265/01, T-266/01 и T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava y Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco и други/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-475/09 P)
   2010/C 37/17
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, abogados)

      Други страни в производството: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Комисия на Европейските общности и Comunidad Autónoma de la Rioja

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за допустима и основателна настоящата жалба;

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение;

               —

               да се уважи искането, направено пред първата инстанция, по-конкретно, евентуалното искане за отмяна на член 3 от обжалваното решение;

               —

               при условията на евентуалност, делото да се върне на Първоинстанционния съд, като му бъде разпоредено да допусне доказателството, чието събиране е било отказано.

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските по първоинстанционното производство и по производството за обжалване, а встъпилата страна, Comunidad Autónoma de la Rioja — да заплати разноските по първоинстанционното производство.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Грешка при прилагане на правото, тъй като ПС е приел, че в конкретния случай не са налице изключителни обстоятелства, които да пораждат оправдани правни очаквания за редовността на обжалваната данъчна мярка, които възпрепятстват да се разпореди възстановяването на помощите в съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999 (1) във връзка с принципа за защита на оправданите правни очаквания. Изопачаване на границите на правния спор и нарушение на принципа на състезателност. Нарушение на съдебната практика относно мотивирането.
               Нито формалната разлика между обжалваната данъчна мярка и мярката предмет на Решение 93/337 (2), нито фактът, че Комисията е могла да мотивира критерия селективност с елемент, различен от този, който фигурира изрично в Решение 93/337, нито декларацията за несъвместимост, която се съдържа в Решение 93/337, съставляват достатъчни правни основания, за да не приеме ПС съществуването на изключително обстоятелство, което, само по себе си или във връзка с други обстоятелства, които са налице в дадения случай, възпрепятства Комисията да разпореди възстановяването на помощите, споменати в обжалваното решение.
               Приемайки, че обжалваните мерки по съединени дела T-30/01—T-32/01 и T-86/02—T-88/02 не са аналогични на обжалваната данъчна мярка по причини на данъчна техника и на обхват на облекчението, ПС е изопачил границите на правния спор между страните, не е спазил принципа на състезателност и освен това е допуснал явно нарушение на определена съдебна практика относно мотивирането.
               ПС е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че поведението на Комисията към данъчното освобождаване от 1993 г., както и към данъчното облекчение по Закон 22/1993, не съставлява изключително обстоятелство, което е могло да обоснове какъвто и да е вид оправдано правно очакване за редовността на обжалваната данъчна мярка, което би възпрепятствало възстановяването на помощите по силата на член 14, параграф 1 от Регламент 659/1999 поради това, че противоречи на принципа на защита на оправданите правни очаквания.

               2.

               Грешка при прилагане на правото поради това, че ПС не е спазил процесуалните норми в областта на събирането на доказателствата и е решил да не допусне поисканото от жалбоподателя доказателство за представяне на определени документи на Комисията, което в светлината на използваните от ПС за отхвърляне на претенцията на жалбоподателя аргументи се явява съществено за защитата на неговите интереси. Нарушение на правото на справедлив процес, на принципа на равните процесуални възможности и на правото на защита.
               Като не е събрал поисканото доказателство, ПС е нарушил основното право на справедлив процес, което служи на жалбоподателя, тъй като е отказал събирането на доказателство, което се явява съществено за него, нарушавайки по този начин неговото право на защита, като се има предвид, че неговата претенция е отхвърлена с аргумента, че не е доказал именно това, което е искал да докаже с несъбраното доказателство: ако не изричното окончателно становище на Комисията за отхвърляне на оплакването от 1994 г. срещу мярка, която е по същество идентична на приетата през 1993 г., поне поведението на Комисията би съставлявало изключително обстоятелство, доколкото подобно поведение би породило оправданото правно очакване за редовността на данъчните мерки от 1993 г., което е довело до приемането на обжалваната данъчна мярка през 1996 г.

      (1)  На Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).

      (2)  На Комисията от 10 май 1993 година относно система за данъчни помощи за инвестиции в страната на баските (ОВ L 134, стp. 25).


title: Дело T-9/13: Решение на Общия съд от 29 април 2015 г. — National Iranian Gas Company/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на ядреното разпространение — Замразяване на средства — Възражение за незаконосъобразност — Грешка в правото — Пропорционалност — Право на собственост — Компетентност на Съвета — Задължение за мотивиране — Право на защита — Преразглеждане на приетите ограничителни мерки — Право на ефективна съдебна защита — Грешка в преценката)

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/31

         Решение на Общия съд от 29 април 2015 г. — National Iranian Gas Company/Съвет
   (Дело T-9/13) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на ядреното разпространение - Замразяване на средства - Възражение за незаконосъобразност - Грешка в правото - Пропорционалност - Право на собственост - Компетентност на Съвета - Задължение за мотивиране - Право на защита - Преразглеждане на приетите ограничителни мерки - Право на ефективна съдебна защита - Грешка в преценката))
   (2015/C 198/41)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: National Iranian Gas Company (Техеран, Иран) (представители: E. Glaser и S. Perrotet, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Vitro и M. Bishop)

      Предмет

   От една страна, искане за частична отмяна на член 1, точка 8 от Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 282, стp. 58), и от друга страна, искане за отмяна на Решение 2012/635, на Регламент за изпълнение (ЕС) № 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 282, стp. 16) и на решението, съобщено с писмото на Съвета от 14 март 2014 г., в частта, в която включват наименованието на жалбоподателя в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (OВ L 195, стp. 39) и в приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (OВ L 88, стp. 1).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               National Iranian Gas Company понася съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 79, 16.3.2013 г.


               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/2

         Списъци, изготвени за определяне на членовете на съдебните състави
   (2008/C 51/04)
   На събранието си от 15 януари 2008 г. Съдът изготви списъка, посочен в член 11б, параграф 2 от Процедурния правилник, с който се определят членовете на големия състав, както следва:

               г-н Tizzano

               г-н Kasel

               г-н Cunha Rodrigues

               г-жа Toader

               г-жа Silva de Lapuerta

               г-н Арабаджиев

               г-н Schiemann

               г-н von Danwitz

               г-н Makarczyk

               г-н Bonichot

               г-н Kūris

               г-жа Lindh

               г-н Juhász

               г-н Bay Larsen

               г-н Arestis

               г-н Ó Caoimh

               г-н Borg Barthet

               г-н Levits

               г-н Ilešič

               г-н Lõhmus

               г-н Malenovský

               г-н Klučka

         На събранието си от 15 януари 2008 г. Съдът изготви списъка, посочен в член 11в, параграф 2, първа алинея от Процедурния правилник, с който се определят членовете на I-ви състав, както следва:

               г-н Tizzano

               г-н Kasel

               г-н Borg Barthet

               г-н Levits

               г-н Ilešič

         На събранието си от 15 януари 2008 г. Съдът изготви списъка, посочен в член 11в, параграф 2, втора алинея от Процедурния правилник, с който се определят членовете на V-ти състав, както следва:

               г-н Borg Barthet

               г-н Ilešič

               г-н Levits

               г-н Kasel


title: Дело T-484/11: Определение на Общия съд от 14 септември 2012 г. — Skyhawke Technologies/СХВП — British Sky Broadcasting и Sky IP International (SKYCADDIE)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/38

         Определение на Общия съд от 14 септември 2012 г. — Skyhawke Technologies/СХВП — British Sky Broadcasting и Sky IP International (SKYCADDIE)
   (Дело T-484/11) (1)

   2012/C 355/80
   Език на производството: английски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 319, 29.10.2011 г.


title: Дело T-199/06: Определение на Първоинстанционния съд от 17 декември 2009 г. — Akzo Nobel и др./Комисия

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/48

         Определение на Първоинстанционния съд от 17 декември 2009 г. — Akzo Nobel и др./Комисия
   (Дело T-199/06) (1)

   2010/C 37/72

      Език на производството: английски

   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


               15.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 467/26

         Дело, заведено на 26 септември 2016 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-13/16)
   (2016/C 467/13)
   На 26 септември 2016 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler, Audur Ýr Steinarsdóttir и Øyvind Bø в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, B-1040 Brussels.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 17з от глава II на приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2000/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юни 2000 г. относно крайпътните технически проверки на движещите се на територията на Общността търговски превозни средства), като не е въвела крайпътните технически проверки, изисквани по член 3, параграф 1 от Акта.

               2.

               Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 16 септември 2014 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 16 юли 2014 г. и отнасящо се до неизпълнението на задълженията на тази държава съгласно този акт, посочени в точка 17з от глава II на приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2000/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юни 2000 г. относно крайпътните технически проверки на движещите се на територията на Общността търговски превозни средства), като не е въвела крайпътните технически проверки, изисквани по член 3, параграф 1 от Акта.


title: Дело C-170/13: Решение на Съда (пети състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf — Германия) — Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH (Конкуренция — Член 102 ДФЕС — Предприятие, притежател на патент от съществено значение за стандарт, поело задължение пред организацията по стандартизация да даде на трети лица лицензия за този патент при справедливи, разумни и недискриминационни условия, наречени „FRAND“ („fair, reasonable and non-discriminatory“) — Злоупотреба с господстващо положение — Искове за установяване на нарушения — Иск за преустановяване на нарушение — Иск за изтегляне на стоки — Иск за предоставяне на счетоводни данни — Иск за обезщетение — Задължения на притежателя на патент от съществено значение за стандарт)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/2

         Решение на Съда (пети състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf — Германия) — Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH
   (Дело C-170/13) (1)

   ((Конкуренция - Член 102 ДФЕС - Предприятие, притежател на патент от съществено значение за стандарт, поело задължение пред организацията по стандартизация да даде на трети лица лицензия за този патент при справедливи, разумни и недискриминационни условия, наречени „FRAND“ („fair, reasonable and non-discriminatory“) - Злоупотреба с господстващо положение - Искове за установяване на нарушения - Иск за преустановяване на нарушение - Иск за изтегляне на стоки - Иск за предоставяне на счетоводни данни - Иск за обезщетение - Задължения на притежателя на патент от съществено значение за стандарт))
   (2015/C 302/02)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Ищец: Huawei Technologies Co. Ltd

      Ответници: ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH

      Диспозитив

               1)

               Член 102 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че притежателят на патент от съществено значение за стандарт, разработен от организация по стандартизация, който е поел пред нея неотменимо задължение да предостави на трети лица лицензия при справедливи, разумни и недискриминационни условия, наречени „FRAND“ („fair, reasonable and non-discriminatory“), не злоупотребява с господстващото си положение по смисъла на този член, когато предявява иск за преустановяване на нарушението на неговия патент или за изтегляне на стоките, за производството на които той е бил използван, при положение че:

                           —

                           преди да предяви този иск, от една страна, той е предупредил предполагаемия нарушител за нарушението, в което го обвинява, като същевременно е обозначил този патент и е уточнил начина, по който е бил нарушен, а от друга страна, след като предполагаемият нарушител е изразил желанието си да сключи лицензионен договор при FRAND условия, притежателят на въпросния патент е представил на нарушителя конкретно писмено предложение за лицензия при такива условия, като по-специално е уточнил таксата и начина на изчисляването ѝ, и

                           —

                           предполагаемият нарушител, който продължава да използва разглеждания патент, не отговори надлежно на това предложение, в съответствие с установените в областта търговски практики и правилата за добросъвестност, което трябва да се определи въз основа на обективни фактори и което по-специално предполага, че липсва каквото и да било протакане.

               2)

               Член 102 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство не забранява на предприятие в господстващо положение — притежател на патент от съществено значение за стандарт, разработен от организация по стандартизация, за който това предприятие е поело пред нея задължение да даде лицензия при FRAND условия — да предявява срещу предполагаемия нарушител на неговия патент иск за нарушение, с който претендира предоставянето на счетоводни данни, свързани с вече извършените действия по използване на този патент, или присъждането на обезщетение за същите действия.

      (1)  ОВ C 215, 27.7.2013 г.


title: Дело T-514/11: Решение на Общия съд от 4 юни 2013 г. — i-content/СХВП — Decathlon (BETWIN) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за регистрация на словна марка на Общността „BETWIN“ — По-ранна фигуративна марка на Общността „b’Twin“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/72

         Решение на Общия съд от 4 юни 2013 г. — i-content/СХВП — Decathlon (BETWIN)
   (Дело T-514/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за регистрация на словна марка на Общността „BETWIN“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „b’Twin“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 225/158
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Берлин, Германия) (представител: A. Nordemann, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Decathlon SA (Villeneuve-d’Ascq, Франция)

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 30 юни 2011 г. (преписка R 1816/2010-1) относно производство по възражение между Decathlon SA и i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решението на първи апелативен състав на СХВП от 30 юни 2011 г. (преписка R 1816/2010-1) в частта, която се отнася до стоките от клас 28 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г., които отговарят на следното описание: „надуваеми плувни басейни за развлечение, катерушки, плюшени животни (меки текстилни играчки с пълнеж), басейни (плувни) [артикули за игра], въздушни пистолети (играчки), преносими електронни видеоигри, колички (играчки), умалени модели, преносими електронни игри, жетони за игра, дама [игри], съоръжения за детски площадки, механични екшън играчки, играчки, с изключение на играчки за домашни любимци, електронни игри, топки (играчки), зарове, украси, играчки за партита и танци, преносими електронни игри, карти за игра, игри от вида флипери, чашки за зарове, играчки печати, набор от въпроси за салонни игри, талони за бинго, умалени модели на самолети (умалени в определен мащаб), кегли за билярд, домино (игра), декоративни ветропоказателни ръкави, флипери, игри за сръчност и приключенски (екшън) игри, салонни игри, игрални автомати действащи с монети, флипери (със или без предварително заплащане), умалени модели на самолети (намалени в определен мащаб), игри с карти, фрисби, топки за игра, игри, чашки за зарове, кукли, кегли [игри], коли с дистанционно управление (играчки), обръчи, които се хвърлят върху закрепена пръчка, дартс [хвърляне на стрелички], апарати за хвърляне на дискове [панички] за прицел при ловни състезания, умалени модели на превозни средства, пързалки [играчки], игрални автомати, действащи с монети, шахматни дъски, карнавални маски, пъзели, меки текстилни играчки с пълнеж, игри за преносими компютри, дартс [хвърляне на стрелички], самолети-играчки, дискове за хвърляне (играчки), глинени дискове (мишени), люлеещи се играчки, малки мечета [детски играчки], преносими видеоигри, превозни средства играчки с мотор, с електронно задвижване, играчки с батерии, жетони за хазартни игри, мишени, мечета (играчки с пълнеж), надуваеми играчки, салонни игри, люлки, хвърчила, умалени модели на превозни средства“.

               2.

               Отменя решението на отдела по споровете от 21 юли 2010 г. и отхвърля възражението по отношение на изброените в член 1 стоки.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               4.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 355, 3.12.2011 г.


title: Дело T-401/12: Жалба, подадена на 10 септември 2012 г. — Klingel/СХВП — Develey (JUNGBORN)

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/31

      Жалба, подадена на 10 септември 2012 г. — Klingel/СХВП — Develey (JUNGBORN)
      (Дело T-401/12)
      (2012/C 331/60)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Robert Klingel OHG (Pforzheim, Германия) (представител: адв. T. Zeiher, Rechtsanwältin)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (Unterhaching, Германия)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 9 юли 2012 г. по дело R 936/2011-4;

                  —

                  да отхвърли възражението срещу предоставяне на защита на международната регистрация W 1 002 323 — JUNGBORN;

                  —

                  при условията на евентуалност, да препрати делото за решаване от апелативния състав;

                  —

                  да осъди загубилата делото страна да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

         Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

         Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „JUNGBORN“ за стоки от класове 29, 30, 32 и 33 — международна регистрация № W 1 002 323, в която се споменава Европейския съюз

         Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG

         Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германската словна марка „BORN“ за стоки от класове 29, 30 и 32

         Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.

         Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

         Изложени правни основания: нарушение на член 41, параграф 1, буква a) и на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-365/11 P: Определение на Общия съд от 12 декември 2011 г. — АО/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Срок за обжалване — Просрочие — Подписан оригинал на жалбата, подаден след изтичането на срока — Случайно събитие — Член 43, параграф 6 от Процедурния правилник на Общия съд — Явно недопустима жалба)

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/14

         Определение на Общия съд от 12 декември 2011 г. — АО/Комисия
   (Дело T-365/11 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Срок за обжалване - Просрочие - Подписан оригинал на жалбата, подаден след изтичането на срока - Случайно събитие - Член 43, параграф 6 от Процедурния правилник на Общия съд - Явно недопустима жалба)
   2012/C 39/29
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: АО (Брюксел, Белгия) (представител: P. Lewisch, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и J. Baquero Cruz)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 4 април 2011 г. по дело АО/Комисия (F-45/10, все още непубликувано в Сборника).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               AO понася своите съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело T-272/12: Жалба, подадена на 12 юни 2012 г. — Energetický a průmyslový и EP Investment Advisors/Комисия

text:
               18.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 250/17

         Жалба, подадена на 12 юни 2012 г. — Energetický a průmyslový и EP Investment Advisors/Комисия
   (Дело T-272/12)
   2012/C 250/31
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Energetický a průmyslový holding a.s. (Бърно, Чешка република) и EP Investment Advisors s.r.o. (Прага, Чешка република) (представители: K. Desai, Solicitor, J. Schmidt и M. Peristeraki, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

               —

               да се отмени решението на Комисията от 28 март 2012 г. относно производство по член 23 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (1) (отказ за подлагане на проверка) по преписка COMP/39.793 — EPH и др.;

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени изцяло или да се намали до съответен размер наложената на жалбоподателите глоба;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на съществени процесуални изисквания при приемането на обжалваното решение. Жалбоподателите по-специално твърдят, че при приемане на обжалваното решение е било нарушено правото им на защита, тъй като при провеждането на проверката Комисията не се убедила, че съответните лица са надлежно уведомени за задълженията си в рамките на проверката, нито за последиците от неизпълнението им.

               2.

               Второто правно основание е изведено от необоснованата и непропорционална констатация на Комисията, че жалбоподателите са отказали да се подложат на проверка. Жалбоподателите поддържат, че представените от Комисията доказателства за деблокиране на имейл акаунта или отклоняване на имейли на сървъра на жалбоподателите в настоящото дело не са достатъчни, за да се установи нарушение по член 23, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1/2003. Жалбоподателите също твърдят, че не са възпрепятствали проверката умишлено или поради небрежност.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на принципа на презумпцията за невиновност при приемането на обжалваното решение, тъй като Комисията не разгледала достатъчно внимателно и прозрачно случая, като съществували признаци, че Комисията е негативно настроена по отношение на жалбоподателите в резултат на събития, които не зависели от тях и за които те не носели отговорност.

               4.

               Четвъртото (изложено при условията на евентуалност) правно основание в подкрепа на второто искане, в случай че Общият съд реши да не отмени изцяло обжалваното решение, е изведено от допуснатите от Комисията при определяне на глобата грешка при прилагане на правото и нарушение на принципа на пропорционалност и на задължението за мотивиране.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-350/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 28 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus, Финландия) — Производство, образувано по инициатива на Nordea Pankki Suomi Oyj (Преюдициално запитване — Шеста директива ДДС — Член 13, Б, буква г), точки 3 и 5 — Случаи на освобождаване — Преводи и плащания — Сделки с ценни книжа — Предоставяни на финансови институции услуги за електронен обмен на съобщения)

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/9

         Решение на Съда (четвърти състав) от 28 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus, Финландия) — Производство, образувано по инициатива на Nordea Pankki Suomi Oyj
   (Дело C-350/10) (1)

   (Преюдициално запитване - Шеста директива ДДС - Член 13, Б, буква г), точки 3 и 5 - Случаи на освобождаване - Преводи и плащания - Сделки с ценни книжа - Предоставяни на финансови институции услуги за електронен обмен на съобщения)
   2011/C 298/16
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страна в главното производство

   Nordea Pankki Suomi Oyj

      Предмет

   Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Тълкуване на член 13, Б, буква г), точки 3 и 5 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Освобождаване на банкови сделки от облагане с ДДС — Услуги суифт за банките

      Диспозитив

   Член 13, Б, буква г), точки 3 и 5 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в тази разпоредба освобождаване от облагане с данък върху добавената стойност не обхваща предоставяни на финансови институции услуги за електронен обмен на съобщения като разглежданите в главното производство.

      (1)  ОВ C 246, 11.9.2010 г.


title: Дело T-705/15: Иск, предявен на 2 декември 2015 г. — Syriatel Mobile Telecom/Съвет

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/30

         Иск, предявен на 2 декември 2015 г. — Syriatel Mobile Telecom/Съвет
   (Дело T-705/15)
   (2016/C 059/32)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да приеме, че искът му е допустим и основателен,

               —

               въз основа на това да осъди Съвета на Европейския съюз да поправи всички претърпени от ищеца вреди в размер, определен от Общия съд по справедливост,

               —

               при условията на евентуалност, да назначи експерт, който да определи пълния размер на претърпените от ищеца вреди,

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага едно единствено основание, изведено, от една страна, от неимуществените вреди причинени от засягането на доброто му име, и от друга страна, от имуществените вреди причинени от прекратяването на договорните му отношения, от загубата на оборудване и загубата на доходи, които ищецът твърди, че е претърпял и са в пряка причинно следствена връзка с мерките, приети от Съвета на Европейския съюз, за които същият носи отговорност.


title: Дело C-135/15: Решение на Съда (голям състав) от 18 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Republik Griechenland/Grigorios Nikiforidis (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Приложимо право към трудовия договор — Регламент (ЕС) № 593/2008 — Член 28 — Приложно поле ratione temporis — Член 9 — Понятие „особени повелителни норми“ — Прилагане на особените повелителни норми на държави членки, различни от държавата на сезирания съд — Законодателство на държава членка, което предвижда намаляване на заплатите в публичния сектор поради бюджетна криза — Задължение за лоялно сътрудничество)

text:
               19.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 475/4

         Решение на Съда (голям състав) от 18 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Republik Griechenland/Grigorios Nikiforidis
   (Дело C-135/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Приложимо право към трудовия договор - Регламент (ЕС) № 593/2008 - Член 28 - Приложно поле ratione temporis - Член 9 - Понятие „особени повелителни норми“ - Прилагане на особените повелителни норми на държави членки, различни от държавата на сезирания съд - Законодателство на държава членка, което предвижда намаляване на заплатите в публичния сектор поради бюджетна криза - Задължение за лоялно сътрудничество))
   (2016/C 475/05)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Republik Griechenland

      Ответник: Grigorios Nikiforidis

      Диспозитив

               1)

               Член 28 от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) трябва да се тълкува в смисъл, че възникнало преди 17 декември 2009 г. договорно трудово правоотношение попада в приложното поле на този регламент само ако по взаимно съгласие на договарящите страни, изразено на или след тази дата, посоченото правоотношение е претърпяло изменение с такъв обхват, че трябва да се приеме, че на или след посочената дата е бил сключен нов трудов договор, което обстоятелство трябва да се установи от запитващата юрисдикция.

               2)

               Член 9, параграф 3 от Регламент № 593/2008 трябва да се тълкува в смисъл, че изключва възможността сезираният съд да прилага като правни норми особени повелителни норми, различни от тези на държавата на сезирания съд или на държавата, в която произтичащите от договора задължения следва да бъдат или са били изпълнени, но допуска този съд да взема предвид такива други особени повелителни норми като фактически обстоятелства, доколкото националното право, приложимо към договора въз основа на разпоредбите на този регламент, предвижда това. Това тълкуване не се поставя под въпрос от принципа на лоялно сътрудничество, посочен в член 4, параграф 3 ДЕС.

      (1)  ОВ C 198, 15.6.2015 г.


title: Дело C-526/13: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės — Литва) — UAB „Fast Bunkering Klaipėda“/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 148, буква a) — Доставка на стоки — Понятие — Освобождаване — Доставки на стоки за зареждане с гориво и провизии за плавателните съдове, предназначени за плаване в открито море — Доставки до посредници, които действат от свое име)

text:
               26.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 354/5

         Решение на Съда (четвърти състав) от 3 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės — Литва) — UAB „Fast Bunkering Klaipėda“/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Дело C-526/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 148, буква a) - Доставка на стоки - Понятие - Освобождаване - Доставки на стоки за зареждане с гориво и провизии за плавателните съдове, предназначени за плаване в открито море - Доставки до посредници, които действат от свое име))
   (2015/C 354/04)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: UAB "Fast Bunkering Klaipėda

      Ответник: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Диспозитив

   Член 148, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в тази разпоредба освобождаване поначало не е приложимо към доставките на стоки за зареждане с гориво и провизии до посредници, които действат от свое име, дори към датата на доставката крайното предназначение на стоките да е известно, да е надлежно доказано и доказателства в потвърждение на това да са били предоставени на данъчния орган в съответствие с националното законодателство. Въпреки това, при обстоятелства като тези в главното производство, посоченото освобождаване може да се приложи, ако прехвърлянето на собствеността на съответните стоки в полза на посредниците съгласно предвидените в приложимото национално право формалности е настъпило най-рано едновременно с получаването от операторите на плавателните съдове, предназначени за плаване в открито море, на право за разпореждане с тези стоки, както ако те самите бяха собственици, което следва да се установи от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 359, 7.12.2013 г.


title: Дело F-45/11: Жалба, подадена на 14 април 2011 г. — ZZ/ЕИБ

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/35

         Жалба, подадена на 14 април 2011 г. — ZZ/ЕИБ
   (Дело F-45/11)
   2011/C 186/66
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: L. Isola, avvocato)

      Ответник: Европейска инвестиционна банка

      Предмет на производството

   Отмяна на атестационния доклад на жалбоподателя за 2009 г. в частта, в която не му се предоставя оценка А или В+ и в частта, в която не е предложен за повишаване на длъжност D.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението, копие на което е изпратено на 24 септември 2010 г., доколкото на 22 септември 2010 г. комитетът по жалбите е отхвърлил съгласно член 22 от Правилника на персонала и писмото от 18 март 2010 г. жалбата на жалбоподателя срещу атестационния доклад за 2009 г.,

               —

               да се отмени атестационния доклад за 2009 г. в частта относно оценяването, както и в частта, в която не се предоставя на жалбоподателя оценка А или В+ и в частта, в която не е предложен за повишаване на длъжност D,

               —

               да се отменят всички свързани, последващи и предварителни актове, сред които със сигурност са както Насоките на Дирекция „Човешки ресурси“ за обобщаване на оценката чрез използване на една от първите букви на азбуката, така и повишенията от 25 март 2010 г., тъй като в светлината на изразената от неговите висшестоящи ръководители оценка, която понастоящем се оспорва, ЕИБ не е взела предвид жалбоподателя в точката „Promotions from Function E to D“ („Повишения от длъжност E на длъжност D“),

               —

               да се отменят писмата от 17 и 30 ноември 2010 г., с които председателят на ЕИБ в рамките на посочената в член 41 от Правилника на персонала помирителна процедура е отказал на жалбоподателя възможността да се представлява сам, както и писмото от 20 януари 2011 г., с което генералният директор на „Човешки ресурси“ отказва възстановяването на разноските за представляването му от адвокат,

               —

               да се осъди ЕИБ да плати обезщетение за неимуществените и имуществените вреди, както и да възстанови платеното на адв. Gabriele Isola възнаграждение, да заплати съдебните разноски и лихвите като се отчита ревалоризацията на валутата при определяне на присъдената сума.


title: Дело C-627/11: Определение на Съда (девети състав) от 27 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Inalta Curte de Casație și Justiție — Румъния) — SC „AUGUSTUS“ Iași SRL/Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit (Преюдициално запитване — Явна недопустимост)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/5

         Определение на Съда (девети състав) от 27 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Inalta Curte de Casație și Justiție — Румъния) — SC „AUGUSTUS“ Iași SRL/Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit
   (Дело C-627/11) (1)

   (Преюдициално запитване - Явна недопустимост)
   2013/C 108/09
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Inalta Curte de Casație și Justiție (Върховен касационен съд)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC „AUGUSTUS“ Iași SRL

      Ответник: Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit (Разплащателна агенция за селското развитие и риболова)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Inalta Curte de Casație și Justiție — Тълкуване на Регламент № 1268/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година за подкрепата на Общността за предприсъединителните мерки за земеделие и развитие на селските райони в страните кандидати от Централна и Източна Европа в предприсъединителния период (ОВ L 161, стр. 87), както и на Регламент № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр. 1) — Прекратяване и възстановяване на общностното финансиране, предоставено по Програма САПАРД, при установяване на нередност — Допустимост на направените разходи — Случай на непреодолима сила — Обосновка — Понятия за „стопанска ефективност“ и за „възможностите за печалба“

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Înalta Curte de Casație și Justiție — Secția de contencios administrativ și fiscal (Румъния) с акт от 3 ноември 2011 г., е явно недопустимо.

      (1)  ОВ C 65, 3.3.3012 г.


title: Дело T-270/08: Жалба, подадена на 8 юли 2008 г. — Германия/Комисия

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/15

         Жалба, подадена на 8 юли 2008 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-270/08)
   (2008/C 247/28)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: M. Lumma, подпомаган от адв. C. von Donat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Комисията С(2008) 1615 окончателен от 29 април 2008 г. за намаляване на отпуснатата с Решение на Комисията С(94) 1973 от 5 август 1994 г. вноска от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за операционната програма Берлин (Изток) цел 1 (1994-1999) във Федерална република Германия,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С обжалваното решение Комисията е намалила финансовата вноска, отпусната от ЕФРР за операционната програма в региона — цел 1 — от провинция Берлин във Федерална република Германия (1994-1999).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва на първо място, че Комисията е преценила погрешно фактите и обстоятелствата по делото. Жалбоподателят оспорва по-специално това, че Комисията не е признала резултатите от някои проверки и необосновано е приела съществуването на системни грешки в управлението и контрола.
   На второ място, жалбоподателят посочва, че не съществувала правна основа за прилагането на глобални и обобщени финансови корекции на операционната програма за периода на подпомагане от 1994 г. до 1999 г., тъй като за този период не е съществувала правна уредба, сравнима с член 39 от Регламент (ЕО) № 1260/99 (1). Освен това, нито разпоредбите на член 24 от Регламент (ЕИО) № 4253/88 (2), нито вътрешните насоки на Комисията от 15 октомври 1997 г. относно нетните финансови корекции в рамките на прилагането на член 24 от Регламент № 4253/88, нито принципът за стабилното финансово управление по член 274 ЕО, не предоставят достатъчно точна правна основа. Съответна продължителна и общоприета административна практика според жалбоподателя също не можела да се установи.
   Жалбоподателят изтъква освен това, че обжалваното решение нарушавало член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88, тъй като не била налице никаква нередност по смисъла на тази разпоредба. В тази връзка той изтъква по-нататък, че дори ако предпоставките за намаляване според член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88 бяха изпълнени, Комисията е трябвало да се възползва от правото си на преценка и е трябвало да прецени дали намаляването било пропорционално.
   При условията на евентуалност жалбоподателят посочва, че глобалните корекции били непропорционални и че Комисията била пристъпила към обобщаване въз основа на недостатъчна фактическа база.
   По-нататък се твърди, че ответникът е нарушил задължението си да обоснове в достатъчна степен обжалваното решение.
   Най-накрая жалбоподателят посочва, че Комисията била нарушила принципа на партньорство, тъй като въпреки многобройните проверки от страна на финансовите й контрольори през периода на подпомагане от 1994 г. до 1999 г., тя в нито един момент не е предвиждала финансови последици поради системни слабости.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр. 1).

      (2)  Регламент (EИО) № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година за изпълнение на Регламент (ЕИО) № 2052/88 по отношение на координацията на дейностите на структурните фондове помежду им и с тези на Европейската инвестиционна банка, и на другите съществуващи финансови инструменти (ОВ L 374, стp. 1).


title: Дело C-376/06: Решение на Съда (шести състав) от 24 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република (Неизпълнение на задължения на държави-членки — Директива 2001/42/ЕО — Оценка на последиците на някои планове и програми върху околната среда — Нетранспониране в предвидения срок)

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/6

         Решение на Съда (шести състав) от 24 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-376/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения на държави-членки - Директива 2001/42/ЕО - Оценка на последиците на някои планове и програми върху околната среда - Нетранспониране в предвидения срок)
   (2007/C 155/10)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Caeiros и J. B. Laignelot, agents)

      Ответник: Португалска република (представители: L. Fernandes и F. Fraústo de Azevedo, agents)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения на държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (ОВ L 197, стр. 30)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приела в предвидения срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда, Португалската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от тази директива.

               2)

               Португалската република се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 261, 28.10.2006 г.


title: Дело C-663/15: Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 14 декември 2015 г. — Umweltverband WWF Österreich/Landeshauptmann von Tirol

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/3

         Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 14 декември 2015 г. — Umweltverband WWF Österreich/Landeshauptmann von Tirol
   (Дело C-663/15)
   (2016/C 111/04)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Umweltverband WWF Österreich

      Ответник: Landeshauptmann von Tirol

      Встъпила страна: Ötztaler Wasserkraft GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

               Член 4 от Директива 2000/60/ЕО (1) за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (наричана по-нататък „Рамковата директива за водите“) или самата Рамкова директива за водите предоставя ли на организация за опазване на околната среда в рамките на производство, в което не е необходимо да се извършва оценка на въздействието върху околната среда съгласно Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (наричана по-нататък „Директивата за ОВОС“) права, за чиято защита тази организация да има достъп до административни или съдебни процедури по смисъла на член 9, параграф 3 от Конвенцията за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, одобрена от името на Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г. (наричана по-нататък „Орхуската конвенция“)?
               При утвърдителен отговор на първия въпрос:

               2.

               Изискват ли разпоредбите на Орхуската конвенция позоваването на тези права да е възможно още в хода на производството пред административния орган или е достатъчно да е налице възможност за предоставяне на ефективна съдебна защита срещу решението на административния орган?

               3.

               Допустимо ли е националното процесуално право (член 42 от Allgemeines Verwaltungsverfahrensgesetz) (Общ закон за административното производство) да задължава организацията за опазване на околната среда да предявява своевременно възраженията си за първи път не с подадената до административния съд жалба, а още в хода на производството пред административните органи, и ако това не бъде направено, тя да губи качеството си на страна и да няма право на обжалване пред административен съд?

      (1)  Директива 2000/60/EО на Европейския ларламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (ОВ L 327, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193).


title: Дело C-464/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Palermo — Sezione Distaccata di Bagheria (Италия) на 7 септември 2011 г. — Paola Galioto/Maria Guccione и др.

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/10

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Palermo — Sezione Distaccata di Bagheria (Италия) на 7 септември 2011 г. — Paola Galioto/Maria Guccione и др.
   (Дело C-464/11)
   2011/C 340/18
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Palermo — Sezione Distaccata di Bagheria

      Страни в главното производство

      Ищец: Paola Galioto

      Ответници: Maria Guccione, Maria Piera Savona, Fabio Savona

      Преюдициални въпроси

               1.

               Могат ли членове 3 и 4 от Директива 2008/52/ЕО (1) относно ефективността и компетентността на медиатора да се тълкуват в смисъл, че изискват медиаторът да притежава и компетентност в правната сфера и че изборът на медиатор от страна на отговорното лице на организацията трябва да се извършва с оглед на специфичните професионални умения и опит във връзка с областта, която е предмет на спор?

               2.

               Може ли член 1 от Директива 2008/52/ЕО да се тълкува в смисъл, че изисква критерии за териториална компетентност на организациите за медиация, които са насочени към улесняване на достъпа до алтернативно разрешаване на споровете и към насърчаване на доброволното им уреждане?

               3.

               Могат ли член 1 относно балансираното съотношение между медиацията и съдебното производство, член 3, буква а), съображение 10 и съображение 13 от Директива 2008/52/ЕО относно централното място на волята на страните в организирането на процедурата по медиация и в решението за приключването ѝ да се тълкуват в смисъл, че когато не е постигнато доброволно и спонтанно съгласие медиаторът може да формулира предложение за споразумение, освен ако страните по взаимно съгласие не поискат от него да не го прави (тъй като считат, че процедурата по медиация трябва да се прекрати)?

      (1)  ОВ L 136, стр. 3


title: Дело C-505/16 P: Жалба, подадена на 23 септември 2016 г. от Olga Stanislavivna Yanukovych, в качеството на наследник на Viktor Viktorovych Yanukovych срещу определението, постановено от Общия съд (девети състав) на 12 юли 2016 г. по дело T-347/14, Olga Stanislavivna Yanukovych/Съвет на Европейския съюз

text:
               28.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 441/11

      Жалба, подадена на 23 септември 2016 г. от Olga Stanislavivna Yanukovych, в качеството на наследник на Viktor Viktorovych Yanukovych срещу определението, постановено от Общия съд (девети състав) на 12 юли 2016 г. по дело T-347/14, Olga Stanislavivna Yanukovych/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-505/16 P)
      (2016/C 441/15)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Olga Stanislavivna Yanukovych, в качеството на наследник на Viktor Viktorovych Yanukovych (представител: T. Beazley QC)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени определението на Общия съд (девети състав) от 12 юли 2016 г. по дело T-347/14 в частта му, посочена в точки 6 и 7 от жалбата, а именно:

                              —

                              точки 2 и 4 от диспозитива на това определение,

                              —

                              точка 3 от диспозитива на определението на Общия съд (девети състав) от 12 юли 2016 г. по дело T-347/14, доколкото в посочената точка 3 Общият съд осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати само направените от жалбоподателя съдебни разноски, но не и разноските на починалия,

                  —

                  да върне делото на Общия съд за провеждане на съдебно заседание и за произнасяне, или при условията на евентуалност:

                              —

                              да уважи исканията на жалбоподателя в производството пред Общия съд в частта му, посочена в точки 6 и 7 от жалбата, а именно да отмени Решение (ОВППС) 2015/143 (1) на Съвета от 29 януари 2015 г. за изменение на Решение 2014/119, Регламент (ЕС) 2015/138 (2) на Съвета от 29 януари 2015 г. за изменение на Регламент № 208/2014, Решение (ОВППС) 2015/364 (3) на Съвета от 5 март 2015 г. и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 (4) от 5 март 2015 г. за прилагане на Регламент № 208/2014, доколкото тези актове се отнасят до Viktor Viktorovych Yanukovych и

                              —

                              ако Съдът счете, че Общият съд все още не е направил това, да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски и разноските на починалия с оглед на изложените в жалбата искания за отмяна,

                              —

                              да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати наред с направените от жалбоподателя съдебни разноски и разноските на починалия във връзка с искането за отмяна в изявлението за изменение на жалбата,

                  —

                  във всички случаи да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебни разноски в производството по обжалване пред Съда.

         Основания и основни доводи

      Първо, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел в точки 84, 89 и 92 от обжалваното определение, че изявлението за изменение на жалбата е недопустимо, тъй като е подадено от името на починалия след смъртта му. Неправилен е изводът на Общия съд, че при обстоятелствата в случая допустимостта на изявлението за изменение на жалбата трябва да се преценява единствено с оглед на положението към момента на подаването на това изявление. Напротив, допустимостта на изявлението за изменение на жалбата е трябвало да се прецени цялостно по отношение на всички обстоятелства в случая.
      Второ, дори да е правилен изводът на Общия съд, че допустимостта на изявлението за изменение на жалбата трябва да се преценява единствено с оглед на положението към момента на подаването на това изявление, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че по същество изявлението за изменение на жалбата не е представено от името на жалбоподателя. Разгледано в контекста на останалите документи, представени пред Общия съд, изявлението за изменение на жалбата ясно сочи, че е подадено за починалия от името на жалбоподателя de facto като негов правоприемник и наследник. Така изявлението за изменение на жалбата е допустимо с оглед на фактическото положение към момента на подаването му. Като достига до противния извод Общият съд допуска грешка при прилагане на правото, изопачавайки представените пред него доказателства.
      Трето, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като не е направил разграничение между i) допустимостта на изявлението за изменение на жалбата и ii) допустимостта на втората жалба за отмяна. Общият съд: 1) неправилно не е отчел факта, че е допуснал спиране на делото във връзка с изявлението за изменение на жалбата; 2) неправилно е приел, че допустимостта на изявлението за изменение на жалбата трябва да се преценява единствено с оглед на положението към момента на подаването на това изявление; 3) неправилно не е взел предвид факта, че по украинското наследствено право правоприемникът се определя шест месеца след смъртта, но с обратно действие, и 4) вследствие на това неправилно и напълно необосновано е лишил жалбоподателя от правно средство за обжалване на актовете от 2015 г. в качеството му на правоприемник или наследник.

         (1)  Решение (ОВППС) 2015/143 на Съвета от 29 януари 2015 г. за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 24, стр. 16).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/138 на Съвета от 29 януари 2015 г. за изменение на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 24, стр. 1).

         (3)  Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 г. за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 62, стр. 25).

         (4)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 г. за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 62, стр. 1).


title: Дело T-729/16: Жалба, подадена на 17 октомври 2016 г. — PO и др./ЕСВД

text:
               19.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 475/19

         Жалба, подадена на 17 октомври 2016 г. — PO и др./ЕСВД
   (Дело T-729/16)
   (2016/C 475/29)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: PO (Брюксел, Белгия), PP (Пекин, Китай), PQ (Пекин), PR (Пекин) (представители: N. de Montigny и J.-N. Louis, адвокати)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени,

                           —

                           решенията от 17 декември 2015 г. за ограничаване до 10 000 EUR на разноските за образование, направени от жалбоподателите,

                           —

                           ако е необходимо, с оглед на особеностите на връчването на увреждащия акт, електронното писмо от 21 декември 2015 г., получено от някои от жалбоподателите; ако е необходимо, фишът за изчисляване на обезщетението и евентуално, на последно място, фишовете им за заплата, в които е посочен размерът на полученото обезщетение,

                           —

                           ако е необходимо, решенията за отхвърляне на жалбата им по административен ред от 5 юли 2016 г.,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

               1.

               Първото основание е възражение за незаконосъобразност, доколкото оспорените решения се основават на Насоките, приети от Европейска служба за външна дейност (ЕСВД) на 31 юли 2014 г., които не били съобразени с Правилника за длъжностните лица и с приложение X към него.

               2.

               Второто основание е възражение за незаконосъобразност, доколкото оспорените решения не били съобразени с посочените Насоки.

               3.

               Третото основани, разделено на четири части, е незаконосъобразност на индивидуалните решения.

                           —

                           С първата част се изтъква нарушаване на придобити права, на оправданите правни очаквания, на принципа на правна сигурност, както и на принципа на добра администрация, доколкото всеки един от жалбоподателите е решил, че семейството му ще го придружи при заминаването му заминаване в делегация в съответната страна, като е предполагал, че разноските за образование се възстановяват на 100 %.

                           —

                           С втората част се изтъква нарушаване на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация, доколкото схема за допълнително възстановяване, ограничено до 10 000 EUR, която не отчита конкретното положение на всяка делегация, води до еднакво третиране не различни положения.

                           —

                           С третата част се изтъква нарушаване на правата на детето, на правото а семеен живот и на правото на образование, доколкото ЕСВД налагала тежко финансово бреме за някои семейства на длъжностни лица, които съответно трябва да избират между това да понесат тази финансова тежест, за да осигурят на децата си равностойно образование на това, което получават децата на колегите им, или да се разделят и да осигурят такова образование на по-ниска цена в някоя от държавите — членки на Европейския съюз.

                           —

                           С четвъртата част се посочва липсата на ефективно претегляне на интересите и на зачитане на принципа на пропорционалност във всяко прието решение, по-специално доколкото ответникът не бил доказал, че преследваната цел оправдава нарушаването на посочените основни права на жалбоподателите.

               4.

               Четвъртото основание, изтъкнато от трима от жалбоподателите, е грешка в преценката. Двама от жалбоподателите считат, че такава грешка е допусната при анализа на изключителните обстоятелства, които те сочат в молбите си за възстановяване, а според третия жалбоподател такава грешка е налице поради неотчитане на допълнителните разходи за изучаване на майчиния език.


title: Дело C-111/09: Решение на Съда (четвърти състав) от 20 май 2010 г. (преюдициално запитване от Okresní soud v Chebu, Чешка република) — Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group/Michal Bilas (Регламент № 44/2001 — Иск на осигурител пред съда по неговото местожителство или седалище за плащане на осигурителна премия от притежателя на полицата с местожителство или седалище в друга държава членка — Явяване на ответника пред сезираната юрисдикция — Липса на оспорване на компетентността и защита по същество — Предоставяне на компетентност чрез явяване)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/11

         Решение на Съда (четвърти състав) от 20 май 2010 г. (преюдициално запитване от Okresní soud v Chebu, Чешка република) — Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group/Michal Bilas
   (Дело C-111/09) (1)

   (Регламент № 44/2001 - Иск на осигурител пред съда по неговото местожителство или седалище за плащане на осигурителна премия от притежателя на полицата с местожителство или седалище в друга държава членка - Явяване на ответника пред сезираната юрисдикция - Липса на оспорване на компетентността и защита по същество - Предоставяне на компетентност чрез явяване)
   2010/C 179/17
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Okresní soud v Chebu

      Страни в главното производство

      Ищец: Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group

      Ответник: Michal Bilas

      Предмет

   Преюдициално запитване — Okresní soud v Chebu — Тълкуване на член 13, параграф 1, член 24 и на член 26 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г., относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стp. 1, Специално издание на български език 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Компетентност по дела във връзка със застраховане — Иск за плащане на застрахователна премия от притежателя на полицата с местожителство или седалище в държава членка, различна от тази на застрахователя — Защита по същество на притежателя на полицата в съда по местожителството или седалището на застрахователя

      Диспозитив

   Член 24 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че съдът, който е сезиран, без да са спазени съдържащите се в глава II, раздел 3 от този регламент правила, трябва да прогласи, че е компетентен, когато ответникът се яви и не повдигне възражение за липса на компетентност, тъй като това явяване представлява мълчалива пророгация на компетентността.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело T-581/15: Определение на Общия съд от 25 май 2016 г. — Syndial/Комисия (Жалба за отмяна — Достъп до документи — Регламент (EО) № 1049/2001 — Документи относно производство за установяване на неизпълнение на задължения срещу Италия — Евентуално неспазване на Директиви 2011/92/ЕС и 1999/13/ЕО — Пречистване на бивш промишлен обект (Cengio-Saliceto) — Отказ за предоставяне на достъп — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/41

         Определение на Общия съд от 25 май 2016 г. — Syndial/Комисия
   (Дело T-581/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - Достъп до документи - Регламент (EО) № 1049/2001 - Документи относно производство за установяване на неизпълнение на задължения срещу Италия - Евентуално неспазване на Директиви 2011/92/ЕС и 1999/13/ЕО - Пречистване на бивш промишлен обект (Cengio-Saliceto) - Отказ за предоставяне на достъп - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
   (2016/C 260/51)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Syndial SpA – Attività Diversificate (San Donato Milanese, Италия) (представители: L. Acquarone и S. Grassi, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и D. Nardi)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 3 август 2015 г., с което на жалбоподателя е отказан достъп до документи относно производството за установяване на евентуално неизпълнение от Италианската република на задълженията ѝ, произтичащи от Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (OВ L 26, 2012 г., стp. 1), както и от Директива 1999/31/EО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (OВ L 182, 1999 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Syndial SpA – Attività Diversificate да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 398, 30.11.2015 г.


title: Дело T-50/11: Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Fraas/СХВП (Кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, черно, бежово, тъмночервено и светлочервено) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, черно, бежово, тъмночервено и светлочервено — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б), член 75 и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/21

      Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Fraas/СХВП (Кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, черно, бежово, тъмночервено и светлочервено)
      (Дело T-50/11) (1)

      (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, черно, бежово, тъмночервено и светлочервено - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б), член 75 и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
      (2012/C 331/36)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: V. Fraas GmbH (Хелмбрехтс-Вюстензелбиц, Германия) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално B. Schmidt, а впоследствие D. Walicka)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 ноември 2010 г. (преписка R 1316/2010-4) относно заявка за регистрация на фигуративен знак, представляващ кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, черно, бежово, тъмночервено и светлочервено, като марка на Общността.

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда V. Fraas GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 89, 19.3.2011 г.


title: Дело T-37/04: Решение на Първоинстанционния съд от 1 юли 2008 г. — Região autónoma dos Açores/Cъвет (Жалба за отмяна — Регламент (ЕО) № 1954/2003 — Риболов — Управление на риболовното усилие — Общностни риболовни зони и рибни ресурси — Жалба, подадена от регионално образувание — Лично засегнати лица — Недопустимост)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/42

         Решение на Първоинстанционния съд от 1 юли 2008 г. — Região autónoma dos Açores/Cъвет
   (Дело T-37/04) (1)

   (Жалба за отмяна - Регламент (ЕО) № 1954/2003 - Риболов - Управление на риболовното усилие - Общностни риболовни зони и рибни ресурси - Жалба, подадена от регионално образувание - Лично засегнати лица - Недопустимост)
   (2008/C 209/71)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Região autónoma dos Açores (Португалия) (представители: първоначално M. Renouf, S. Crosby, C. Bryant, solicitors, и H. Mercer, barrister, после M. Renouf, C. Bryant и H. Mercer)

      Ответник: Cъвет на Европейските общности (представители: J. Monteiro и F. Florindo Gijón)

      Страни, встъпили в подкрепа на жалбоподателя: Seas at Risk VZW, по-рано Stichting Seas at Risk Federation (Брюксел, Белгия); WWF — World Wide Fund for Nature (Gland, Швейцария) и Stichting Greenpeace Council (Амстердам, Нидерландия) (представители: R. Buxton, solicitor, и D. Owen, barrister)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Комисия на Европейските общности (представители: T. van Rijn и B. Doherty) и Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad, abogado del Estado)
   Предмет
   Жалба за частична отмяна на Регламент (ЕО) № 1954/2003 на Съвета от 4 ноември 2003 година за управление на риболовното усилие по отношение на определени общностни риболовни зони и рибни ресурси, за изменение на Регламент (ЕО) № 2847/93 и за отмяна на Регламенти (ЕО) № 685/95 и (ЕО) № 2027/95 (ОВ L 289, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 7, стр. 30).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               La Região autónoma dos Açores понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета, включително свързаните с обезпечителното производство.

               3)

               Кралство Испания и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски, включително свързаните с обезпечителното производство.

               4)

               Seas at Risk VZW и WWF — World Wide Fund for Nature понасят направените от тях съдебни разноски, включително свързаните с обезпечителното производство.

               5)

               Stichting Greenpeace Council понася направените от него съдебни разноски, свързани с производството пред настоящата инстанция.

               6)

               Porto de Abrigo — Organização de Produtores da Pesca CRL et GÊ-Questa — Associação de Defesa do Ambiente понасят направените от тях съдебни разноски, включително свързаните с обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 94, 17.4.2004 г.


title: Дело T-575/14: Определение на Общия съд от 15 март 2016 г. — Larymnis Larko/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Приватизация — Мерки в подкрепа на длъжник на жалбоподателя — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Липса на правен интерес — Недопустимост)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/42

         Определение на Общия съд от 15 март 2016 г. — Larymnis Larko/Комисия
   (Дело T-575/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - Държавни помощи - Приватизация - Мерки в подкрепа на длъжник на жалбоподателя - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Липса на правен интерес - Недопустимост))
   (2016/C 156/56)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis Larko AE (Kallithea, Гърция) (представител: V. Koulouris, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Bouchagiar, подпомаган от V. Chatzopoulos, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на решение 2014/539/EС на Комисията от 27 март 2014 г. относно държавна помощ SA.34572 (13/C) (ex 13/NN) отпусната от Гърция на Larko General Mining & Metallurgical Company SA (ОВ L 254, стр. 24).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis Larko AE понася собствените си разноски, както и направените от Европейската комисия разноски.

      (1)  ОВ C 395, 10.11.2014 г.


title: Дело C-405/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Bruchsal — Германия) — Наказателно производство срещу QB (*) (Опазване на околната среда — Регламенти (ЕО) № 1013/2006 и (ЕО) № 1418/2007 — Контрол на превозите на отпадъци — Забрана за износ на отработени катализатори за Ливан)

text:
                  28.1.2012

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  C 25/14

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Bruchsal — Германия) — Наказателно производство срещу  QB (*1)

         (Дело C-405/10) (1)

         (Опазване на околната среда - Регламенти (ЕО) № 1013/2006 и (ЕО) № 1418/2007 - Контрол на превозите на отпадъци - Забрана за износ на отработени катализатори за Ливан)
         (2012/C 25/22)
         Език на производството: немски

            Запитваща юрисдикция

         Amtsgericht Bruchsal

            Страна в главното производство

          QB (*1)

            Предмет

         Преюдициално запитване — Amtsgericht Bruchsal — Тълкуване на член 37 от Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци (ОВ L 190, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 172), както и на Регламент (ЕО) № 1418/2007 на Комисията от 29 ноември 2007 година относно износа за оползотворяване на някои отпадъци, изброени в приложение III или IIIA към Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета, в някои страни, за които Решението на ОИСР относно контрола върху трансграничното движение на отпадъци не се прилага (ОВ L 316, стp. 6) — Забрана на износ на отпадъци от категория B1120 (катализатори) в Ливан

            Диспозитив

         Разпоредбите на член 36, параграф 1, буква е) във връзка с член 37 от Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци и на Регламент (ЕО) № 1418/2007 на Комисията от 29 ноември 2007 година относно износа за оползотворяване на някои отпадъци, изброени в приложение III или IIIA към Регламент № 1013/2006 в някои страни, за които Решението на ОИСР относно контрола върху трансграничното движение на отпадъци не се прилага, изменен с Регламент (ЕО) № 740/2008 на Комисията от 29 юли 2008 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че износът от Европейския съюз за Ливан на предназначени за оползотворяване отпадъци, попадащи под код B1120, който фигурира в списък Б от част 1 от приложение V към Регламент № 1013/2006, е забранен.

            (*1)  Информацията е заличена или заменена в съответствие с правната рамка относно личните данни и/или поверителността.

            (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г.


title: Дело C-343/12: Определение на Съда (шести състав) от 7 март 2013 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van Koophandel te Gent — Белгия) — Euronics Belgium CVBA/Kamera Express BV, Kamera Express Belgium BVBA (Член 99 от Процедурния правилник — Директива 2005/29/ЕО — Национална правна уредба, която въвежда обща забрана за предлагане за продажба или продажба на стоки на загуба)

text:
               4.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/5

         Определение на Съда (шести състав) от 7 март 2013 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van Koophandel te Gent — Белгия) — Euronics Belgium CVBA/Kamera Express BV, Kamera Express Belgium BVBA
   (Дело C-343/12) (1)

   (Член 99 от Процедурния правилник - Директива 2005/29/ЕО - Национална правна уредба, която въвежда обща забрана за предлагане за продажба или продажба на стоки на загуба)
   2013/C 129/09
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van Koophandel te Gent

      Страни в главното производство

      Ищец: Euronics Belgium CVBA

      Ответници: Kamera Express BV, Kamera Express Belgium BVBA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Rechtbank van Koophandel te Gent — Белгия — Тълкуване на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260) — Национална правна уредба, предвиждаща обща забрана без изключение за продажбите на загуба, имаща за цел по-специално защитата на интересите на потребителите — Съответствие с Директива 2005/29

      Диспозитив

   Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна разпоредба като разглежданата по главното производство, която предвижда обща забрана за предлагане за продажба или за продажба на стоки на загуба, доколкото тази разпоредба преследва цели, свързани със защитата на потребителите.

      (1)  ОВ C 303, 6.10.2012 г.


title: Дело C-356/14: Определение на Съда (девети състав) от 5 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft/Földművelésügyi Miniszter (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2, и член 94 от Процедурния правилник на Съда — Липса на достатъчно уточнения относно фактическия и правен контекст на спора в главното производство — Явна недопустимост)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/14

      Определение на Съда (девети състав) от 5 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft/Földművelésügyi Miniszter
      (Дело C-356/14) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2, и член 94 от Процедурния правилник на Съда - Липса на достатъчно уточнения относно фактическия и правен контекст на спора в главното производство - Явна недопустимост)
      (2015/C 016/21)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft

         Ответник: Földművelésügyi Miniszter

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Budapest környéki közigazgatási és munkaügyi bíróság (Унгария) с акт от 16 юни 2014 г. по дело C-356/14, е явно недопустимо.

         (1)  ОВ C 329, 22.9.2014 г.


title: Дело C-516/11 Р: Определение на председателя на Съда от 24 април 2012 г. — ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV/Европейска комисия

text:
               4.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/12

         Определение на председателя на Съда от 24 април 2012 г. — ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV/Европейска комисия
   (Дело C-516/11 Р) (1)

   2012/C 235/28
   Език на производството: нидерландски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 355, 3.12.2011 г.