title: Дело C-281/10 P: Жалба, подадена на 4 юни 2010 г. от PepsiCo, Inc. срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 18 март 2010 г. по дело T-9/07 — Grupo Promer Mon Graphic SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), PepsiCo, Inc.

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/23

         Жалба, подадена на 4 юни 2010 г. от PepsiCo, Inc. срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 18 март 2010 г. по дело T-9/07 — Grupo Promer Mon Graphic SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), PepsiCo, Inc.
   (Дело C-281/10 P)
   ()
   2010/C 234/38
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: PepsiCo, Inc. (представители: E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez, abogados, V. von Bomhard, Rechtsanwältin)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Grupo Promer Mon Graphic SA

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 18 март 2010 г. по дело T-9/07,

               —

               да постанови окончателно решение по спора като отхвърли направените в първоинстанционното производство искания или, евентуално, да върне делото на Общия съд и

               —

               да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да понесе съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят поддържа, че обжалваното съдебно решение следва да бъде отменено, тъй като Общият съд е допуснал нарушение на член 25, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета (1) като:

               а)

               не е взел предвид ограниченията за автора при разработването на спорния промишлен дизайн;

               б)

               неправилно е тълкувал понятието „информирани потребител“ и неговото ниво на внимание;

               в)

               приложил е погрешни критерии при преценката на „различното цялостно възприятие“;

               г)

               сравнил е промишлените дизайни въз основа на действителните продукти по преписката вместо въз основа промишлените дизайни, както са регистрирани;

               д)

               основал е сравнението на изопачени факти.

      (1)  Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33 стр. 70).


title: Дело T-128/14: Жалба, подадена на 21 февруари 2014 г.  — Daimler/Комисия

text:
               19.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/25

         Жалба, подадена на 21 февруари 2014 г. — Daimler/Комисия
   (Дело T-128/14)
   2014/C 151/33
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Daimler AG (Щутгарт, Германия) (представители: C. Arhold, B. Schirmer и N. Wimmer, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на ответника от 13 декември 2013 г. — SG.B.5/MF/rc — sg.dsg1.b.5(2013) 3963453 — GESTDEM 2013/4643,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят оспорва решението на Комисията относно потвърдително заявление на жалбоподателя за достъп до документи, свързани с производство по член 29 от Директива 2007/46/ЕО (1) във връзка с отказ на Френската република да регистрира определени превозни средства на жалбоподателя.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди следното:

               1.

               Нарушаване на правото на достъп до документи

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че Комисията неправилно е отказала право на достъп до документи съгласно член 41, параграф 2, буква б) от Хартата на основните права на Европейския съюз. Той изтъква, че е пряко и лично засегнат от производството по член 29 от Директива 2007/46. Поради това има право на достъп до съответните документи като необходимо условие за ефективното упражняване на основното му право да бъде изслушан.

               2.

               Нарушаване на правата на жалбоподателя по Конвенцията от Орхус (2)

                           —

                           Във връзка с този довод жалбоподателят твърди нарушение на Конвенцията от Орхус във връзка с Регламент (ЕО) № 1367/2006 (3). По отношение на документите, до които жалбоподателят иска достъп, ставало въпрос за информация за околната среда. Липсвали юридически или практически основания за отказ от съображения за защита на текущо разследване, по-специално отказът противоречал на принципите на Конвенцията от Орхус.

               3.

               Нарушение на правото на достъп до документи по член 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 15, параграф 3 ДФЕС и съгласно Регламент (ЕО) № 1049/2001 (4)

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава член 2, параграф 1 от Регламент № 1049/2001 и следователно член 15, параграф 3 ДФЕС и член 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като той има право на достъп до поисканите от него документи и за отказа на достъп не съществуват основания за изключване.

                           —

                           Във връзка с това жалбоподателят твърди, че в нарушение на задълженията си Комисията не е извършила индивидуален конкретен анализ на поисканите документи и неправилно е основала решението си на общо изключение. Освен това бил налице по-висш обществен интерес за оповестяване на документите. Комисията неправомерно е пренебрегнала това обстоятелство. Комисията не е извършила изискващото се по член 4 от Регламент № 1049/2001 съпоставяне и се е позовала общо на защитата на целите на разследването.

               4.

               Нарушение на член 296, параграф 2 ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че Комисията не е мотивирала достатъчно своето решение съгласно изискванията на член 296, втора алинея ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.

      (1)  Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (ОВ L 263, стр. 1).

      (2)  Конвенция за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, подписана в Орхус на 25 юни 1998 г.

      (3)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).

      (4)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-483/13: Иск, предявен на 10 септември 2013 г. — Oikonomopoulos/Комисия

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/59

         Иск, предявен на 10 септември 2013 г. — Oikonomopoulos/Комисия
   (Дело T-483/13)
   2013/C 344/108
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Athanassios Oikonomopoulos (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и I. Zarzoura)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да му присъди обезщетение,

               —

               да прогласи, че поредица от актове и мерки на OLAF не съществуват в правния мир и са недопустими като доказателства.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на иска ищецът излага три основания.

               1.

               С първото основание се твърди злоупотреба с правомощията на OLAF, тъй като тази служба не е имала право да провежда разследвания в контекста на договорни отношения между Комисията и трето лице, като при съответното разследване е действала извън предоставените ѝ правомощия, с което е нарушила няколко разпоредби от приложимата правна уредба, например от Регламент № 2185/96 (1) на Съвета и от Регламент № 1073/1999 (2).

               2.

               С второто основание се твърди нарушение на Регламент № 45/2001 (3) относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни, нарушение на член 8 от Регламент № 1073/1999, неизпълнение на задължението за поверителност, нарушение на правото на личен живот и нарушение на принципа на добра администрация, тъй като OLAF и различни генерални дирекции на Комисията са действали незаконосъобразно при обработката на личните данни на ищеца и са предавали същите в рамките на Комисията и на трети лица.

               3.

               С третото основание се твърди нарушение на правото на защита, тъй като ищецът разполага с много ограничена информация относно обстоятелствата, които се отнасят до него, и поради това не е имал възможност да се защити срещу евентуално отправените му обвинения.

      (1)  Регламент (ЕВРАТОМ, ЕО) № 2185/96 на Съвета от 11 ноември 1996 година относно контрола и проверките на място, извършвани от Комисията за защита на финансовите интереси на Европейските общности срещу измами и други нередности (ОВ L 292, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 24).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 129).

      (3)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


title: Дело C-277/06: Решение на Съда (трети състав) от 9 октомври 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Interboves GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Директива 91/628/ЕИО — Възстановявания при износ — Защита на животните по време на транспорт — Морски транспорт на говеда между две географски точки на Общността — Превозно средство, натоварено на плавателен съд без разтоварване на животните — Период на почивка от 12 часа — Задължение)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/2

         Решение на Съда (трети състав) от 9 октомври 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Interboves GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Дело C-277/06) (1)

   (Директива 91/628/ЕИО - Възстановявания при износ - Защита на животните по време на транспорт - Морски транспорт на говеда между две географски точки на Общността - Превозно средство, натоварено на плавателен съд без разтоварване на животните - Период на почивка от 12 часа - Задължение)
   (2009/C 69/02)
   Език на производството: немски
   Запитваща юрисдикция
   Finanzgericht Hamburg
   Страни в главното производство

      Ищец: Interboves GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Предмет
   Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на глава VII, № 48, точка 7, букви а) и б) от приложението към Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО (ОВ L 340 стp. 17, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 182) — Необходимост от предвиждане на период на почивка от 12 часа след морски транспорт на говеда между две точки на Общността с превозно средство, натоварено на плавателен съд без разтоварване на животните
   Диспозитив

               —

               Точка 48, точка 7, буква a) от приложението към Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО, изменена с Директива 95/29/ЕО на Съвета от 29 юни 1995 година трябва да се тълкува в смисъл, че определя общите разпоредби, приложими към морския транспорт, включително към транспорта с ро-ро кораб по редовна и директна връзка между две географски точки на Eвропейската общност с превозни средства, натоварени на плавателни съдове без разтоварване на животните, с изключение, що се отнася до този вид кораби, на периодите на почивка, предоставени на животните след тяхното разтоварване, които са предвидени в точка 48, точка 7, буква б) от посоченото приложение.

               —

               Съгласно последната разпоредба наличието на връзка между периода на транспортиране по суша, който предшества, и този, който следва период на транспортиране с ро-ро кораб по редовна и директна връзка между две географски точки на Европейската общност с превозни средства, натоварени на плавателни съдове без разтоварване на животните, зависи от това дали е превишена или не максималната продължителност от 28 часа за транспортиране с ро-ро кораб, посочена в точка 48, точка 4, буква г) от приложението към Директива 91/628.

               —

               Когато продължителността на транспортирането с ро-ро кораб по редовна и директна връзка между две географски точки на Европейската общност с превозни средства, натоварени на плавателни съдове без разтоварване на животните, е по-малка от максималната продължителност от 28 часа, период на транспортиране по суша може да започне веднага след разтоварването на пристанището на местоназначението. За да се изчисли продължителността на този период, следва да се вземе предвид продължителността на периода на транспортиране по суша, който е предшествал транспортирането с ро-ро кораб, освен ако, в изпълнение на точка 48, точка 5 от приложението към Директива 91/628, период на почивка от най-малко 24 часа не е неутрализирал периода на транспортиране по суша, осъществен преди транспортирането по море. Препращащата юрисдикция е тази, която следва да провери дали в спора го главното производство разглежданото пътуване отговаря на горепосочените условия.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело T-259/07: Иск, предявен на 17 юли 2007 г. — Algusa Algodonera Utrerana/Съвет и Комисия

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/51

         Иск, предявен на 17 юли 2007 г. — Algusa Algodonera Utrerana/Съвет и Комисия
   (Дело T-259/07)
   (2007/C 211/97)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Algusa Algodonera Utrerana, S.A. (Sevilla, Испания) (представител: г-н L. Ortiz Blanco, abogado)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз и Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се постанови решение, с което да се уважи настоящият иск за обезщетение на вреди по член 288 ЕО и да се постанови, че ищецът има право да получи парично обезщетение от Съвета и Комисията солидарно в размер на седемстотин двадесет и едно хиляди триста петдесет и пет еуро (721 355) и

               —

               да се осъдят ответните институции да заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основните доводи са същите като посочените по дело Т-217/07 Las Palmeras/Съвет и Комисия.


title: Дело T-282/06: Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2007 г. — Sun Chemical Group и др./Комисия ( Конкуренция — Концентрации — Европейски пазар на колофонови смоли, предназначени за използване в сектора на печатарски мастила — Решение за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар — Насоки относно оценката на хоризонталните концентрации — Пазарни дялове и степени на концентрация — Координирани ефекти — Задължение за мотивиране )

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/37

         Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2007 г. — Sun Chemical Group и др./Комисия
   (Дело T-282/06) (1)

   („Конкуренция - Концентрации - Европейски пазар на колофонови смоли, предназначени за използване в сектора на печатарски мастила - Решение за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар - Насоки относно оценката на хоризонталните концентрации - Пазарни дялове и степени на концентрация - Координирани ефекти - Задължение за мотивиране“)
   (2007/C 199/72)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищци: Sun Chemical Group BV (Weesp, Нидерландия); Siegwerk Druckfarben AG (Siegburg, Германия); и Flint Group Germany GmbH (Щутгарт, Германия) (представители: N. Dodoo и K. H. Eichhorn, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: A. Whelan, S. Noë и V. Bottka)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: The Apollo Group (New-York, New York, Съединени американски щати); и Hexion Specialty Chemicals, Inc. (Columbus, Ohio (Съединени американски щати) [представители: I. M. Sinan, barrister, и J. Uphoff, solicitor]
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение на Комисията от 29 май 2006 г. за обявяване за съвместима с общия пазар и със Споразумението за ЕИП концентрацията, насочена към придобиване на пълен контрол от Hexion Specialty Chemicals (The Apollo Group) върху отдел „Мастила и адхезивни смоли“ на Akzo Nobel (преписка COMP/M.4071 — Apollo/Akzo Nobel, IAR).
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Sun Chemical Group BV, Siegwerk Druckfarben AG и Flint Group Germany GmbH поемат направените от тях разноски, както и тези на Комисията и встъпилите страни.

      (1)  ОВ C 281, 18.11.2006 г.


title: Дело C-101/10: Преюдициално запитване, отправено от Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (Австрия) на 23 февруари 2010 г. — Генчо Павлов и Gregor Famira/Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/18

         Преюдициално запитване, отправено от Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (Австрия) на 23 февруари 2010 г. — Генчо Павлов и Gregor Famira/Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien
   (Дело C-101/10)
   2010/C 134/28
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Генчо Павлов, Gregor Famira

      Ответник: Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 38, параграф 1 от Европейското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните страни членки, от една страна, и Република България, от друга страна (1) да се прилага непосредствено в периода от 2 януари 2004 г. до 31 декември 2006 г. в рамките на процедурата по вписване на български гражданин в списъка на стажант-адвокатите?
               При положителен отговор на въпрос 1,

               2.

               Не допуска ли член 38, параграф 1 от Европейското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните страни членки, от една страна, и Република България, от друга страна, прилагането на член 30, параграфи 1 и 5 от австрийската Rechtsanwaltsordnung (австрийска наредба за професията на адвоката) — който предвижда като условие за вписване наред с другото доказването на австрийско гражданство или на гражданство, което се счита за еквивалентно на него — по отношение на подадена на 2 януари 2004 г. молба от български гражданин, нает на работа от австрийски адвокат, за вписване в списъка на австрийските стажант-адвокати и за издаване на удостоверение за правоспособност съгласно член 15, параграф 3 от австрийската наредба за професията на адвоката, както и отхвърлянето на тази молба само въз основа на гражданството, независимо че другите изисквания са били изпълнени и жалбоподателят е разполагал с разрешително за постоянно пребиваване и за работа в Австрия?

      (1)  ОВ L 358, 31.12.1994 г., стр. 3.


title: Дело T-303/07: Определение на Първоинстанционния съд от 12 ноември 2008 г.  — Nölle/СХВП — Viña Carta Vieja (Puzzle)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/43

         Определение на Първоинстанционния съд от 12 ноември 2008 г. — Nölle/СХВП — Viña Carta Vieja (Puzzle)
   (Дело T-303/07) (1)

   (2009/C 6/86)

      Език на производството: немски

   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 235, 6.10.2007 г.


title: Дело T-669/11: Жалба, подадена на 27 декември 2011 г. — Spirlea и Spirlea/Комисия

text:
               3.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/17

         Жалба, подадена на 27 декември 2011 г. — Spirlea и Spirlea/Комисия
   (Дело T-669/11)
   2012/C 65/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Darius Nicolai Spirlea (Cappezzano Piamore, Италия) и Mihaela Spirlea (Cappezzano Piamore) (представители: V. Foerster и T. Pahl, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да приеме настоящата жалба, основана на член 263 ДФЕС;

               —

               да обяви жалбата за допустима, както и

               —

               да я обяви за основателна, като установи, че Комисията е допуснала съществени процесуални нарушения и други материалноправни нарушения;

               —

               на това основание да отмени решението на генералния секретар на Комисията от 9 ноември 2011 г. (SG.B.5/MKu/rc-Ares[2011]);

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат девет правни основания.

               1.

               Неспазване на поредността на проверката съгласно Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1)

               Във връзка с това жалбоподателите изтъкват, че ответникът не е изпълнил задължението си да извърши проверка съгласно член 4, параграф 4 от Регламент № 1049/2001 и не е спазил предвидената в този регламент императивна поредност на проверката.

               2.

               Нарушение на принципа за равни процесуални възможности
               Във връзка с това жалбоподателите посочват, че заинтересованата държава членка е била информирана за изложените в подкрепа на исканията им доводи за предоставяне на достъп до изисканите документи, но независимо от това, в обжалваното решение се съдържат единствено обобщаващи изявления относно отговора на германските власти в това отношение.

               3.

               Нарушение на правото на изслушване на жалбоподателите
               Във връзка с това жалбоподателите твърдят, че ответникът не ги е уведомил за съдържанието на отговора на германските власти и че не е имал право да се произнесе по основателността на възражението на държавата членка с оглед на необходимите в това отношение изключения, предвидени в член 4, параграфи 1 и 2 от Регламент № 1049/2001.

               4.

               Пропуск да се отхвърли второто изключение
               Според жалбоподателите ответникът не е изпълнил задължението си да отхвърли посоченото от германските власти изключение (член 4, параграф 1, буква a), трето тире от Регламент № 1049/2001).

               5.

               Липса на идентификация на документите, до които жалбоподателите искат да им бъде предоставен достъп
               Според жалбоподателите ответникът не е изпълнил задължението си да посочи точно обхвата и автора на документа, до който се отказва достъп.

               6.

               Нарушение на правото на изслушване в рамките на процедурата по консултиране
               Във връзка с това жалбоподателите твърдят, че бездействието на ответника по отношение на молбата да им бъде предоставено адресираното до германските власти искане за консултиране е в противоречие със съображение 2 от Регламент № 1049/2001. Жалбоподателите оспорват също така и обстоятелството, че не им е предоставен отговора на германските власти.

               7.

               Незаконосъобразно приложение на член 4, параграф 5 от Регламент № 1049/2001
               Във връзка с това жалбоподателите оспорват обстоятелството, че Комисията разширява приложното поле на член 4, параграф 5 от Регламент № 1049/2001 и по отношение на „германските власти“ и в допълнение на това допуска очевидни грешки в преценката при проверката и обосноваване на наличието на фактическия състав по член 4, параграф 5 от Регламент № 1049/2001.

               8.

               Пропуск да се извърши конкретна проверка в съответствие с член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001
               Във връзка с това жалбоподателите твърдят, че Комисията не съобразява обстоятелството, че съгласно член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001 имат право на достъп до части от документите, доколкото Комисията се ограничава да разглежда документа изцяло с оглед на разпоредбата на член 4, параграф 2 от този регламент.

               9.

               Наличие на по-висш обществен интерес за оповестяването на съответните документи (член 4, параграф 2 от Регламент № 1049/2001).

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-505/10: Решение на Съда (трети състав) от 10 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Partrederiet Sea Fighter/Skatteministeriet (Директива 92/81/ЕИО — Акцизи върху минералните масла — Освобождаване — Понятието „корабоплаване“ — Гориво, използвано за екскаватор, който е прикрепен към кораб и работи независимо от двигателя на този кораб)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/19

      Решение на Съда (трети състав) от 10 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Partrederiet Sea Fighter/Skatteministeriet
      (Дело C-505/10) (1)

      (Директива 92/81/ЕИО - Акцизи върху минералните масла - Освобождаване - Понятието „корабоплаване“ - Гориво, използвано за екскаватор, който е прикрепен към кораб и работи независимо от двигателя на този кораб)
      (2012/C 25/31)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Højesteret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Partrederiet Sea Fighter

         Ответник: Skatteministeriet

         Предмет

      Преюдициално запитване — Højesteret — Тълкуване на член 8, параграф 1, буква в) от Директива 92/81/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране структурата на акцизите върху минералните масла (ОВ L 316, стр. 12) — Освобождаване на минералните масла, използвани като гориво за целите на корабоплаването — Понятие „за целите на корабоплаването“ — Минерални масла, използвани като гориво за екскаватор, който е прикрепен към кораб, но има собствен двигател и резервоар за моторно масло, като по този начин работи независимо от двигателя, задвижващ кораба

         Диспозитив

      Член 8, параграф 1, буква в) от Директива 92/81/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акциза върху минералните масла, изменена с Директива 94/74/ЕО на Съвета от 22 декември 1994 година, трябва да се тълкува в смисъл, че не се освобождава от акциз доставката на минералните масла, използвани от екскаватор, който е прикрепен трайно към кораб, но поради това че има отделен двигател и отделен резервоар за гориво, работи независимо от двигателя, задвижващ кораба.

         (1)  ОВ C 13, 15.1.2011 г.


title: Дело F-42/10: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 16 май 2012 г. — Skareby/Комисия ( „Публична служба — Задължение за съдействие — Членове 12а и 24 от Правилника — Психически тормоз от страна на прекия началник“ )

text:
               21.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/30

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 16 май 2012 г. — Skareby/Комисия
   (Дело F-42/10) (1)

   (Публична служба - Задължение за съдействие - Членове 12а и 24 от Правилника - Психически тормоз от страна на прекия началник)
   2012/C 217/62
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Carina Skareby (Louvain, Belgique) (представители: адв. S. Rodrigues и адв. C. Bernard-Glanz)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и J. Baquero Cruz)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на ответната страна за отхвърляне на искането на жалбоподателката за съдействие във връзка с психическия тормоз, на който последната счита, че е била подложена.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-жа Skareby да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и три четвърти от съдебните разноски на Европейската комисия.

               3.

               Европейската комисия понася една четвърт от направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 209, 31.7.2010 г., стр. 55.


title: Дело C-84/16 P: Решение на Съда (пети състав) от 26 юли 2017 г. — Continental Reifen Deutschland GmbH/Compagnie générale des établissements Michelin, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 8, параграф 1, буква б) — Фигуративна марка, съдържаща словния елемент „XKING“ — Възражение на притежателя на националните марки и на международната регистрация, съдържащи словния елемент „X“ — Отхвърляне на възражението от апелативния състав — Вероятност от объркване — Изопачаване на доказателства)

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/8

         Решение на Съда (пети състав) от 26 юли 2017 г. — Continental Reifen Deutschland GmbH/Compagnie générale des établissements Michelin, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   (Дело C-84/16 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 8, параграф 1, буква б) - Фигуративна марка, съдържаща словния елемент „XKING“ - Възражение на притежателя на националните марки и на международната регистрация, съдържащи словния елемент „X“ - Отхвърляне на възражението от апелативния състав - Вероятност от объркване - Изопачаване на доказателства))
   (2017/C 309/10)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Continental Reifen Deutschland GmbH (представители: S. O. Gillert, K. Vanden Bossche, Köhn-Gerdes и J. Schumacher, Rechtsanwalwälte)

      Други страни в производството: Compagnie générale des établissements Michelin (представител: E. Carrillo, abogada), Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Continental Reifen Deutschland GmbH да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Compagnie générale des établissements Michelin.

               3)

               Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 211, 13.6.2016 г.


title: Дело T-344/10: Иск, предявен на 20 август 2010 г. — UPS Europe и United Parcel Service Deutschland/Комисия

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/50

      Иск, предявен на 20 август 2010 г. — UPS Europe и United Parcel Service Deutschland/Комисия
      (Дело T-344/10)
      ()
      (2010/C 288/94)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищци: UPS Europe NV/SA (Брюксел, Белгия) и United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Германия) (представители: T.R. Ottervanger и E.V.A. Henny, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на ищците

                  —

                  да се обяви на основание член 265 ДФЕС, че Комисията е бездействала като не се е произнесла по преписка C-36/07 (ex NN 25/07), Германия/Deutsche Post; и

                  —

                  да се осъди ответникът да заплати всички направени от ищците съдебни разноски.

         Правни основания и основни доводи

      С настоящия иск ищецът претендира да се обяви на основание член 265 ДФЕС, че Комисията е бездействала като не се е произнесла по преписка C 36/07 (ex NN 25/07) — Германия/Deutsche Post (ОВ C 245, 2007 г., стр. 21).
      В подкрепа на иска си ищците поддържат, че като не се е произнесла в разумен срок в горепосочената процедура по разследване, Комисията е нарушила членове 7 и 13 от Регламент (ЕО) № 659/1999 (1).
      Освен това, като не се е произнесла в разумен срок Комисията е нарушила и принципите на добра администрация и правна сигурност. Според ищците принципът на добра администрация е следвало да бъде спазен като един от общите за конституционните традиции на държавите членки основни принципи. Освен това този принцип е ясно закрепен в член 41, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ C 83, 2010 г., стр. 389).

         (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело T-383/16: Определение на Общия съд от 17 март 2017 г. — Tri Ocean Energy/Съвет

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/33

         Определение на Общия съд от 17 март 2017 г. — Tri Ocean Energy/Съвет
   (Дело T-383/16) (1)

   (2017/C 178/51)
   Език на производството: английски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 350, 26.9.2016 г.


title: Дело C-268/07: Решение на Съда (седми състав) от 31 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2004/17/ЕО — Процедури за възлагане на обществени поръчки във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/10

         Решение на Съда (седми състав) от 31 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-268/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/17/ЕО - Процедури за възлагане на обществени поръчки във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги - Липса на транспониране в определения срок)
   (2008/C 79/17)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Stromsky и D. Kukovec)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 134, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приело в определения срок необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               2)

               Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело C-612/16: Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 28 ноември 2016 г. — C & J Clark International Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/13

         Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 28 ноември 2016 г. — C & J Clark International Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-612/16)
   (2017/C 038/17)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: C & J Clark International Ltd

      Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Преюдициални въпроси

               1)

               Прилага ли се давност към събирането на антидъмпингово мито, наложено с Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1395 на Комисията от 18 август 2016 година и с Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1647 на Комисията от 13 септември 2016 година (наричани заедно „оспорваните регламенти“) и ако е така, на основание на коя правна разпоредба?

               2)

               Невалидни ли са оспорваните регламенти поради липса на валидно правно основание и нарушават ли те като такива членове 5, параграф 1 и 5, параграф 2 ДЕС?

               3)

               Невалидни ли са оспорваните регламенти, тъй като нарушават член 266 ДФЕС, поради това, че не са взети необходимите мерки за изпълнение на решението на Съда на ЕС по съединени дела C-659/13 и C-34/14 C&J Clark International?

               4)

               Невалидни ли са оспорваните регламенти поради нарушение на член 10, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/1036 (1) или на принципа на правна сигурност (недопускане на прилагане с обратна сила) чрез налагането на антидъмпингово мито върху вноса на някои обувки от естествена кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам, извършен през периода на прилагане на Регламент (ЕО) 1472/2006 (2) и Регламент (ЕС) 1294/2009 на Съвета (3)?

               5)

               Невалидни ли са оспорваните регламенти поради нарушение на член 21 от Регламент (ЕС) 2016/1036 в резултат на повторното налагане на антидъмпингово мито без да е извършена нова проверка на интереса на Съюза?

      (1)  Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз ОВ L 176, стр. 21

      (2)  Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета от 5 октомври 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателното събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам, ОВ L 275, стр. 1

      (3)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 на Съвета от 22 декември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Виетнам и с произход от Китайската народна република, приложимо и към вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа, доставяни от Административен район със специален статут Макао, декларирани или не с произход от Административен район със специален статут Макао, след преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета, ОВ L 352, стр. 1


title: Дело T-522/12: Определение на Общия съд от 14 февруари 2014 г.  — Alfa-Beta Vassilopoulos/СХВП — Henkel (AB terra Leaf)

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/54

         Определение на Общия съд от 14 февруари 2014 г. — Alfa-Beta Vassilopoulos/СХВП — Henkel (AB terra Leaf)
   (Дело T-522/12) (1)

   2014/C 142/69
   Език на производството: английски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело C-62/16: Определение на председателя на Съда от 8 юли 2016 г. — Европейска комисия/Румъния

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/20

      Определение на председателя на Съда от 8 юли 2016 г. — Европейска комисия/Румъния
      (Дело C-62/16) (1)

      (2016/C 454/36)
      Език на производството: румънски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 145, 25.4.2016 г.


title: Дело C-358/14: Жалба, подадена на 22 юли 2014 г.  — Република Полша/Европейски парламенти и Съвет на Европейския съюз

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/42

         Жалба, подадена на 22 юли 2014 г. — Република Полша/Европейски парламенти и Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-358/14)
   2014/C 315/69
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Република Полша (представител: B. Majczyna)

      Ответници: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се обявят за недействителни член 2, точка 25, член 6, параграф 2, буква б), член 7, параграфи 1 — 5, параграф 7, първо изречение и параграфи 12 — 14, както и член 13, параграф 1, буква в) от Директива 2014/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия и за отмяна на Директива 2001/37/ЕО (1),

               —

               да се осъдят Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В жалбата си Република Полша твърди, че обжалваните разпоредби съдържали нови комплексни правила, въведени за първи път с Директива 2014/40/ЕС, които имали за цел — посредством забраната за пускането на пазара на тютюневи изделия с характерни вкусово-ароматни качества, както и на съпътстващите я мерки — пълното изключване от общия пазар на такива изделия, включително на ментолови цигари. Предвид пазарния дял на ментоловите цигари на пазара на тютюневи изделия в Европейския съюз посочената забрана имала най-тежки последици за производството на ментолови цигари.
   Република Полша излага следните основания против обжалваните разпоредбите:

               Първото основание е свързано с наличието на нарушение на член 114 ДФЕС. Забраната за пускане на пазара на ментолови цигари била приета въпреки отсъствието на различия в националните законодателства, които биха могли да ограничат движението на стоки. Забраната не допринасяла за по-доброто функциониране на общия пазар, а напротив, водела до създаване на пречки, които не съществували преди приемането на директивата.

               Второто основание е свързано с наличието на нарушение на принципа на пропорционалност. Забраната за пускане на пазара на ментолови цигари не била подходяща за постигането на преследваните с директивата цели. Освен това посочената забрана нарушавала изискването взетите мерки да са необходими с оглед на заложените цели. Разходите за въвеждането на забраната значително надвишавали евентуално произтичащите от нея предимства.

               Третото основание е свързано с нарушение на принципа на субсидиарност. Забраната за пускане на пазара на ментолови цигари била в нарушение на принципа на субсидиарност, тъй като въпросът относно употребата на ментолови цигари както от гледна точка на въздействието върху публичното здраве, така и от гледна точка на евентуалните социални и икономически разходи във връзка със забраната за продажба, бил регионален по характер и се ограничавал до тясна група държави членки. Следователно този въпрос трябвало да се разреши на национално ниво и единствено в държавите членки, в които производството и употребата на такива изделия били високи.

      (1)  ОВ L 127, стр. 1.


title: Дело C-517/09: Преюдициално запитване, отправено от Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel (Белгия) на 11 декември 2009 г. — RTL Belgium SA (по-рано TVI SA)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/19

         Преюдициално запитване, отправено от Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel (Белгия) на 11 декември 2009 г. — RTL Belgium SA (по-рано TVI SA)
   (Дело C-517/09)
   2010/C 51/30
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel

      Страна по делото:

   RTL Belgium SA (по-рано TVI SA)

      Преюдициален въпрос

   Може ли понятието „ефективен контрол както върху избора на предавания, така и върху тяхната организация“, съдържащо се в член 1, буква в) от Директивата от 3 октомври 1989 година за координирането на някои разпоредби, установени в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудиовизуални медийни услуги (1) (Директива за аудиовизуалните медийни услуги), да се тълкува в смисъл, че позволява да се приеме, че дружество, което е установено в държава членка и на което е разрешено чрез лицензиране от правителството на тази държава членка да предоставя аудиовизуални медийни услуги, действително упражнява такъв контрол, след като то делегира, с възможност за пределегиране, на трето дружество, установено в друга държава членка, срещу плащане на неопределена сума, съответстваща на общия оборот от реклама, осъществен от излъчването на тези услуги, реализирането и произвеждането на всички програми, характерни за тези услуги, информирането на обществеността в областта на програмните схеми, както и финансовите услуги, правните услуги, услугите, свързани с човешките ресурси, услугите, свързани с управлението на инфраструктурите и други услуги, свързани с персонала, и след като изглежда, че в седалището на това трето дружество се решава и се осъществява съединяването на програми, евентуалното сваляне от програмата и промените в телевизионните излъчвания, свързани с текущите събития?

      (1)  Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215).


title: Дело T-487/13: Жалба, подадена на 6 септември 2013 г. — Navarra de Servicios y Tecnologías/Комисия

text:
               26.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/34

         Жалба, подадена на 6 септември 2013 г. — Navarra de Servicios y Tecnologías/Комисия
   (Дело T-487/13)
   2013/C 313/64
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Navarra de Servicios y Tecnologías SA (Памплона, Испания) (представител: A. Andérez González, abogado)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд да отмени обжалваното решение, в частта относно дружеството жалбоподател, като изрично осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС.
               В това отношение се изтъква, че

                           —

                           не била налице държавна помощ, тъй като в настоящия случай не била предприета намеса от страна на държавата посредством предоставянето на държавни средства, нито било налице предимство в полза на субекти, извършващи икономическа дейност, както и че нямало нарушаване на конкуренцията и застрашаване на търговията между държавите членки.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 2 ДФЕС, както и на приложения към Договора от Амстердам Протокол за системата на публичното радиоразпръскване в държавите членки от 2 октомври 1997 г.
               В това отношение се изтъква

                           —

                           правната уредба на услугите от общ икономически интерес, по отношение на уредбата, организацията и финансирането на които на държавите членки се признава широко право на преценка.

                           —

                           липсата на по-благоприятно конкурентно положение, придобито от дружеството жалбоподател; и

                           —

                           спазването в настоящия случай на установените с Решение по дело Altmark критерии, тъй като са налице ясно определени и изрично поети задължения по обществената услуга и е направен подробен и обективен финансов разчет, който не надхвърля разходите, направени за изпълнението на задълженията по обществената услуга.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, тъй като в настоящия случай е налице цел от общ интерес и въпросната мярка се явява подходяща и пропорционална за нейното постигане и не води до ненужни нарушения на пазара.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от наличието на злоупотреба с власт с оглед на целта на обжалваното решение и преследваната с него крайна цел, както и очевидната непропорционалност между преследваната на теория цел и последиците, до които води прилагането му, които се оказват в противоречие с общия интерес и благоприятстващи търговските и икономически интереси на един или повече конкретни стопански субекти.


title: Дело C-130/08: Иск, предявен на 31 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/25

         Иск, предявен на 31 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-130/08)
   (2008/C 128/46)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: М. Kontou-Durande)

      Ответник: Република Гърция
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни мерки, за да гарантира във всички случаи разглеждането по същество на молба за убежище, подадена от гражданин на трета страна, който в приложение на член 16, параграф 1, буква г) от Регламент № 343/2003 е бил прехвърлен в Гърция, за да бъде приет обратно за целите на преразглеждане на молба му, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 343/2003.

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

               1.

               Върховният комисариат на ООН за бежанците (наричан по-нататък „Върховния комисариат“) насочва вниманието на Комисията към въпроса за съвместимостта на гръцкото законодателство относно процедурата по признаване на статута на бежанци на чужди граждани с разпоредбите на Регламент № 343/2003, в случаите когато чуждият гражданин е напуснал самоволно страната, вследствие на което е издадено решение за прекратяване на процедурата по разглеждане на молбата за убежище.

               2.

               Проблемът произтича от член 2, параграф 8 от указ № 61/99 (FEK A'63) на президента на Републиката от 6 април 1999 г. относно прекратяването на процедурата по разглеждане на молбата за убежище. Тази разпоредба приравнява самоволното напускане, без предизвестие на търсещия убежище, на оттегляне на молбата за убежище и предвижда прекратяване на процедурата по разглеждане на молбата с решение на главния секретар на Министерството на обществения ред, за което адресатът е уведомен съгласно процедурата, предвидена за случаите на неизвестно местожителство. Това решение може да бъде отменено само в случай, че търсещият убежище се яви отново пред компетентните органи най-късно три месеца след уведомлението за решението за прекратяване на процедурата по разглеждане на молбата му и ако представи доказателства, че причина за отсъствието му са били форсмажорни обстоятелства.

               3.

               Прехвърлянето, без предизвестие, на търсещ убежище от държавата-членка, в която е подадена молбата за убежище в друга държава-членка е една от типичните хипотези, които Регламент № 343/2003 има за цел да уреди, за да гарантира разглеждането по същество на такава молба от държавата, която се счита за компетентна да я разгледа по силата на член 16, параграф 1 от регламента.

               4.

               Съвкупността от изисквания, установени в член 2, параграф 8 от указа на президента на Републиката обаче прави на практика невъзможно оспорването по съдебен ред на решението за прекратяване и ефективния достъп до процедурата по признаване на статута на бежанец.

               5.

               Република Гърция признава, че гръцкото законодателство може да породи проблеми по отношение на Регламент № 343/2003 и декларира, че е готова да вземе мерки в това отношение. Така, тя предлага да разреши проблема, като приеме указ на президента на Републиката, който да транспонира в националния правов ред Директива 2005/85/ЕО на Съвета и да уточни, че спорните разпоредби няма да се прилагат в случите, когато е приложим Регламент № 343/2003.

               6.

               Наред с това тя гарантира, че ще разгледа по същество всяка една молба за убежище на лица, които са прехвърлени за преразглеждане по силата на Регламент № 343/2003 и че ще отмени евентуално приетите решения за прекратяване.

               7.

               Комисията взема предвид тези уверения на Република Гърция. Въпреки това, тя поддържа че те не са достатъчни, за да се гарантира необходимата правна сигурност, що се отнася до правилното прилагане на разпоредбите на регламента към всички случаи на молби за убежище, и по-специално на разглеждането по същество на всяка една молба за убежище, така че да бъде гарантиран реален и ефективен достъп на бежанците до процедурата по признаване.

               8.

               С оглед на гореизложеното, Комисията поддържа, че като не е приела необходимите мерки, за да гарантира, че ще пристъпи към разглеждане по същество на молбата за убежище, подадена от гражданин на трета страна, по отношение на който е било издадено решение за прекратяване на основание самоволното му напускане на страната и който е бил приет обратно в приложение на член 3, параграф 1 от Регламент № 343/2003, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по силата на тази разпоредба.


title: Дело T-442/16: Иск, предявен на 4 август 2016 г. — Šroubárna Ždánice/Съвет

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/42

         Иск, предявен на 4 август 2016 г. — Šroubárna Ždánice/Съвет
   (Дело T-442/16)
   (2016/C 392/55)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Ищец: Šroubárna Ždánice a.s. (Кийов, Чешка република) (представител: M. Osladil, lawyer)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да приеме, че Европейският съюз е длъжен да му заплати сумата 75 502 534 CZK като обезщетение за вреди,

               —

               да осъди Европейския съюз да заплати съдебните му разноски.

      Основания и основни доводи

   Ищецът основава иска си на твърдението, че всички условия за ангажиране на извъндоговорната отговорност за вреди на Европейския съюз, които трябва да бъдат установени съгласно член 268 ДФЕС във връзка с член 340, алинея втора ДФЕС, са изпълнени:

               —

               чрез налагането на антидъмпингови мита върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република, чийто обхват впоследствие е разширен с включването на вноса от Малайзия, Европейският съюз е нарушил задълженията си, произтичащи от членството му в СТО, изрично установени в Антидъмпинговото споразумение,

               —

               чрез нарушаването на Антидъмпинговото споразумение е нарушил член 216, параграф 2 ДФЕС,

               —

               в резултат на незаконните действия на Европейския съюз ищецът е претърпял вреди в размер на 75 502 534 CZK,

               —

               налице е причинно-следствена връзка между размера на вредите и незаконните действия на Европейския съюз.


title: Съединени дела C-217/13 и С-218/13: Решение на Съда (трети състав) от 19 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Bundespatentgericht — Германия) — Oberbank AG (C-217/13), Banco Santander SA (C-218/13), Santander Consumer Bank AG (C-218/13)/Deutscher Sparkassen- und Giroverband eV (Преюдициално запитване — Марки — Директива 2008/95/ЕО — Член 3, параграфи 1 и 3 — Регистрирана за банкови услуги марка, представляваща червен цвят без очертания — Искане за обявяване на недействителност — Отличителен характер, придобит чрез използване — Доказване — Проучване на общественото мнение — Момент, към който трябва да е придобит отличителният характер чрез използване — Тежест на доказване)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/12

         Решение на Съда (трети състав) от 19 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Bundespatentgericht — Германия) — Oberbank AG (C-217/13), Banco Santander SA (C-218/13), Santander Consumer Bank AG (C-218/13)/Deutscher Sparkassen- und Giroverband eV
   (Съединени дела C-217/13 и С-218/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Марки - Директива 2008/95/ЕО - Член 3, параграфи 1 и 3 - Регистрирана за банкови услуги марка, представляваща червен цвят без очертания - Искане за обявяване на недействителност - Отличителен характер, придобит чрез използване - Доказване - Проучване на общественото мнение - Момент, към който трябва да е придобит отличителният характер чрез използване - Тежест на доказване))
   2014/C 282/17
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundespatentgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Oberbank AG (C-217/13) Banco Santander SA (C-218/13), Santander Consumer Bank AG (C-218/13)

      Ответник: Deutscher Sparkassen- und Giroverband eV

      Диспозитив

               1)

               Член 3, параграфи 1 и 3 от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска тълкуване на националното право, съгласно което в производствата, в които се поставя въпросът дали дадена цветна марка без очертания е придобила отличителен характер в резултат на използването ѝ, при всички случаи е необходимо проучването на общественото мнение да сочи като резултат степен на разпознаване на тази марка от минимум 70 %.

               2)

               Когато дадена държава членка не се е възползвала от възможността, предвидена в член 3, параграф 3, второ изречение от Директива 2008/95, член 3, параграф 3, първо изречение от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че в производство за обявяване на недействителност на марка, която поначало няма отличителен характер, за да се прецени дали тази марка е придобила отличителен характер в резултат на използване, следва да се провери дали такъв характер е придобит преди датата на подаване на заявката за регистрация на марката. В това отношение е без значение твърдението на притежателя на оспорваната марка, че при всички случаи последната е придобила отличителен характер в резултат на използване след датата на подаване на заявката за регистрация, но преди регистрацията ѝ.

               3)

               Когато дадена държава членка не се е възползвала от възможността, предвидена в член 3, параграф 3, второ изречение от Директива 2008/95, член 3, параграф 3, първо изречение от посочената директива трябва да се тълкува в смисъл, че допуска в производство за обявяване на недействителност оспорваната марка да бъде обявена за недействителна, когато тя поначало няма отличителен характер и притежателят ѝ не е доказал, че преди датата на подаване на заявката за регистрация тя е придобила отличителен характер в резултат на използването ѝ.

      (1)  ОВ C 189, 29.6.2013 г.


title: Дело C-189/08: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 8 май 2008 г. — Zuid-Chemie B.V./Philippo's Mineralenfabriek N.V./S.A., понастоящем PMF Productions

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/13

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 8 май 2008 г. — Zuid-Chemie B.V./Philippo's Mineralenfabriek N.V./S.A., понастоящем PMF Productions
   (Дело C-189/08)
   (2008/C 183/25)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: Zuid-Chemie BV

      Ответник: Philippo's Mineralenfabriek N.V./S.A.
   Преюдициални въпроси

               1)

               Когато е налице непозволено увреждане като увреждането, на което Zuid-Chemie основава претенцията си, коя вреда трябва да се приеме за първоначалната вреда от това увреждане: вредата, възникнала с доставката на дефектната стока, или вредата, възникнала при обичайната употреба на стоката за целите, за които е предвидена?

               2)

               В последния посочения случай: може ли мястото на настъпване на тази вреда да се приеме за „мястото, където е настъпило вредоносното събитие“ по смисъла на член 5, initio и точка 3 от Регламент № 44/2001 (1), само тогава, когато вредата се изразява във физическо увреждане на лица и вещи, или това е възможно и когато (най-напред) е претърпяна само имуществена вреда?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ 2001 г., L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело T-315/13: Определение на Общия съд от 16 юли 2014 г. — Kompas MTS/Парламент и др. (Иск за обезщетение — Вреди, за които се твърди, че са претърпени вследствие на транспонирането в австрийското право на директива относно производството, представянето и продажбата на тютюневи изделия — Етикетиране на тютюневи изделия — Ограничителни мерки спрямо вноса на тютюневи изделия — Иск, явно лишен от всякакво правно основание)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/60

         Определение на Общия съд от 16 юли 2014 г. — Kompas MTS/Парламент и др.
   (Дело T-315/13) (1)

   ((Иск за обезщетение - Вреди, за които се твърди, че са претърпени вследствие на транспонирането в австрийското право на директива относно производството, представянето и продажбата на тютюневи изделия - Етикетиране на тютюневи изделия - Ограничителни мерки спрямо вноса на тютюневи изделия - Иск, явно лишен от всякакво правно основание))
   2014/C 315/101
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Kompas mejni turistični servis d.d. (Kompas MTS d.d.) (Любляна, Словения) (представител: J. Tischler, avocat)

      Ответници: Европейски парламент (представители: L. Visaggio и P. Schonard); Съвет на Европейския съюз (представители: M. Simm и J. Herrmann) и Европейска комисия (представители: първоначално C. Cattabriga и F. Schatz, след това C. Cattabriga и S. Grünheid)

      Предмет

   Иск за обезщетение с правно основание член 268 ДФЕС във връзка с член 340, втора алинея ДФЕС за поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял вследствие на прилагането на количествени ограничения на вноса на тютюневи изделия на територията на Австрия след приемането на Директива 2001/37/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2001 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи изделия (ОВ L 194, стр. 26, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 125).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Kompas mejni turistični servis d.d. (Kompas MTS d.d.) понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейския парламент, Съвета на Европейския съюз и Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 233, 10.8.2013 г.


title: Дело C-86/10: Преюдициално запитване, отправено от Arbeitsgerichts Siegburg (Германия) на 12 февруари 2010 г. — Hüseyin Balaban/Zelter GmbH

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/24

         Преюдициално запитване, отправено от Arbeitsgerichts Siegburg (Германия) на 12 февруари 2010 г. — Hüseyin Balaban/Zelter GmbH
   (Дело C-86/10)
   2010/C 113/38
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Arbeitsgericht Siegburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Hüseyin Balaban

      Ответник: Zelter GmbH

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли член 6 от Директива 2000/78/ЕО (1) на Съвета от 27 ноември 2000 г. да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба от националното право, която при избор кои работници от дадено предприятие трябва да бъдат уволнени по причини, свързани с функционирането на предприятието, позволява, с оглед гарантиране на балансирана възрастова структура, да се установят групи в зависимост от възрастта и изборът измежду заетите лица да се извърши по такъв начин, че съотношението между броя заети лица, които следва да се изберат във всяка възрастова група, и общия брой на сравнимите заети лица, които трябва да бъдат уволнени, съответства на съотношението между броя заети лица, наети на работа във всяка от посочените възрастови групи, и общия брой сравними заети лица в предприятието?

      (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело C-386/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 25 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg, Германия) — Firma Brita GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen (Споразумение за асоцииране ЕО—Израел — Териториален обхват — Споразумение за асоцииране ЕО—ООП — Отказ преференциалният тарифен режим, предоставен в полза на продуктите с произход от Израел, да се прилага за продуктите с произход от Западния бряг на река Йордан — Съмнения относно произхода на продуктите — Одобрен износител — Последваща проверка на декларации върху фактури от митническите органи на държавата вносител — Виенска конвенция за правото на договорите — Принцип на относително действие на договорите)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/4

         Решение на Съда (четвърти състав) от 25 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg, Германия) — Firma Brita GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Дело C-386/08) (1)

   (Споразумение за асоцииране ЕО—Израел - Териториален обхват - Споразумение за асоцииране ЕО—ООП - Отказ преференциалният тарифен режим, предоставен в полза на продуктите с произход от Израел, да се прилага за продуктите с произход от Западния бряг на река Йордан - Съмнения относно произхода на продуктите - Одобрен износител - Последваща проверка на декларации върху фактури от митническите органи на държавата вносител - Виенска конвенция за правото на договорите - Принцип на относително действие на договорите)
   2010/C 100/06
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Firma Brita GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Предмет

   Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на Евро-средиземноморско споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и държавата Израел, от друга страна, подписано в Брюксел на 20 ноември 1995 г. (ОВ L 147, стp. 3), и по-специално на членове 32 и 33 от протокол № 4 към посоченото споразумение, както и на Евро-средиземноморско временно споразумение за асоцииране в областта на търговията и сътрудничеството между Европейската общност, от една страна, и Организацията за освобождение на Палестина (ООП), действаща в полза на палестинската администрация на Западния бряг и Ивицата Газа, от друга, подписано в Брюксел на 24 февруари 1997 г. (ОВ L 187, стp. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 15, стр. 19) — Отказ да се приложи преференциален митнически режим, признат в полза на стоки с произход от Израел към стоките с произход от израелска колония, установена на Западния бряг на река Йордан — Правомощие на властите на държава-членка на вноса да контролират след издаване на сертификатите за произход при липса на друго съмнение относно произхода на разглежданите стоки, различно от произтичащото от различия в тълкуването, между страните по споразумението за асоцииране ЕИО—Израел, на понятието „територия на държавата Израел“ и без предварително да се прибягва, за целите на тълкуване на това понятие, до производството за уреждане на спорове, предвидено в член 33 от протокол № 4 към посоченото споразумение

      Диспозитив

               1.

               Митническите органи на държавата членка вносител могат да откажат предоставянето на преференциалното третиране, въведено с Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Държавата Израел, от друга страна, подписано в Брюксел на 20 ноември 1995 г., когато разглежданите стоки са с произход от Западния бряг на река Йордан. Освен това митническите органи на държавата членка вносител не могат да дават повече от една квалификация, като оставят открит въпроса кое от разглежданите споразумения, а именно Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Държавата Израел, от друга страна, и Евро-средиземноморското временно споразумение за асоцииране в областта на търговията и сътрудничеството между Европейската общност, от една страна, и Организацията за освобождение на Палестина (ООП), действаща в полза на палестинската администрация на Западния бряг и Ивицата Газа, от друга, подписано в Брюксел на 24 февруари 1997 г., се прилага в конкретния случай и дали доказателството за произход трябва да бъде издадено от израелските или от палестинските власти.

               2.

               В рамките на предвидената в член 32 от Протокол 4, приложен към Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Държавата Израел, от друга страна, процедура, митническите органи на държавата вносител не са обвързани от представеното доказателство за произход и от отговора на митническите органи на държавата износител, когато посоченият отговор не съдържа достатъчно данни по смисъла на член 32, параграф 6 от този протокол, за да се определи реалният произход на продуктите. Освен това митническите органи на държавата вносител не са задължени да отнесат до Комитета за митническо сътрудничество, създаден по силата на член 39 от този протокол, спор относно тълкуването на териториалния обхват на това споразумение.

      (1)  ОВ C 285, 8.11.2008 г.


title: Дело C-303/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Liège (Белгия) на 21 юни 2012 г. — Guido Imfeld, Nathalie Garcet/État belge

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/18

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Liège (Белгия) на 21 юни 2012 г. — Guido Imfeld, Nathalie Garcet/État belge
   (Дело C-303/12)
   2012/C 287/33
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Liège

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Guido Imfeld, Nathalie Garcet

      Ответник: État belge

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли член [39 ЕО] като последица от прилагането на белгийската данъчна уредба, по-конкретно на член 155 от CIR/92 и на член 134 § 1, втора алинея от CIR/92, независимо дали се прилага или не циркулярното писмо от 12 март 2008 г. относно № Ci.RH.331/575.420, доходите на жалбоподателя от професионална дейност в Германия, освободени от данъчно облагане по силата на член 17 от Спогодбата за избягване на двойното данъчно облагане между Германия и Белгия, да бъдат отчитани при изчисляването на размера на белгийския данък, да служат за основа за предоставянето на данъчни предимства, предвидени в CIR/92, и правото на ползване на тези данъчни предимства като правото на освободена от данъчно облагане част от доходите на основание семейното положение на жалбоподателя да бъде намалено или предоставено в по-малка степен, отколкото ако и двамата жалбоподатели биха имали доходи с белгийски произход и ако по-високи доходи би получавала жалбоподателката, а не жалбоподателят, щом като в Германия жалбоподателят е облаган индивидуално за неговите доходи от професионална дейност и той не може да получи всички данъчни предимства, свързани с неговото лично и семейно положение, отчитано само частично от германските данъчни служби?


title: Дело C-118/09: Преюдициално запитване, отправено от Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (Австрия) на 1 април 2009 г. — Mag. lic. Robert Koller/Rechtsanwaltsprüfungskommission beim Oberlandesgericht Graz

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/28

         Преюдициално запитване, отправено от Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (Австрия) на 1 април 2009 г. — Mag. lic. Robert Koller/Rechtsanwaltsprüfungskommission beim Oberlandesgericht Graz
   (Дело C-118/09)
   2009/C 141/48
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mag. lic. Robert Koller

      Ответник: Rechtsanwaltsprüfungskommission beim Oberlandesgericht Graz

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли Директива 89/48/ЕИО (1) да се прилага към австрийски гражданин, който

                           а)

                           успешно е завършил университетско образование по правни науки, като с дипломата му е предоставена образователна степен „Magister der Rechtswissenschaften“,

                           б)

                           след това с акт за признаване, издаден от министерството на образованието и науката на Кралство Испания след полагането на допълнителни изпити в испански университет, в който обаче курсът на обучение е бил с продължителност по-малко от три години, е получил испанската степен „Licenciado en Derecho“, която съответства на посочената австрийска степен, и

                           в)

                           чрез вписване в Мадридската адвокатска колегия е получил право да носи професионалната титла „abogado“ и фактически е упражнявал адвокатската професия в Испания в продължение на три седмици преди подаването на искането, а спрямо датата на постановяването на първоинстанционното решение — в продължение на не повече от пет месеца?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:
               Съвместимо ли е с Директива 89/48/ЕИО тълкуване на § 24 от Bundesgesetz über den freien Dienstleistungsverkehr und die Niederlassung von europäischen Rechtsanwälten in Österreich (Федерален закон за свободното движение на услуги и за установяването на европейски адвокати в Австрия, наричан по-нататък „EuRAG“) в смисъл, че завършването на австрийско университетско образование по право, както и получаването на испанската степен „Licenciado en Derecho“ след полагането на допълнителни изпити в испански университет при курс на обучение с продължителност по-малко от три години, не са достатъчни, за да се получи достъп до изпита за правоспособност в Австрия съгласно § 24, алинея 1 от EuRAG, без да се доказва изискваният по националното право стаж (§ 2, алинея 2 от Rechtsanwaltsordnung (Закон за адвокатурата), дори когато съответното лице е било допуснато да практикува като „abogado“ в Испания без подобно изискване за стаж и е упражнявало там тази професия в продължение на три седмици преди подаването на искането, а спрямо датата на постановяването на първоинстанционното решение — в продължение на не повече от пет месеца?

               3)

               Спира производството до постановяването на решение от Съда на Европейските общности.

      (1)  Директива на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ L 19, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 76).


title: Дело C-262/13: Преюдициално запитване, отправено от Amtsgerichts Rüsselsheim (Германия) на 14 май 2013 г. — Ekkehard Aleweld/Condor Flugdienst GmbH

text:
               27.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/7

         Преюдициално запитване, отправено от Amtsgerichts Rüsselsheim (Германия) на 14 май 2013 г. — Ekkehard Aleweld/Condor Flugdienst GmbH
   (Дело C-262/13)
   2013/C 215/09
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ekkehard Aleweld

      Ответник: Condor Flugdienst GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

               Налице ли е право на обезщетение въз основа на член 7 от Регламента (1) и тогава, когато осъществяването на резервирания полет е станало със закъснение повече от 3 часа и пътникът е променил резервацията, избирайки друга въздухоплавателна компания, като по този начин закъснението при пристигането на първоначалния полет е било съществено намалено, при което както първоначалният полет, така и заместващият полет са достигнали до първоначалното местоназначение със закъснение от много повече от 3 часа?

               2.

               Ако отговорът на първия въпрос е положителен: От решаващо значение ли е фактът, че посоченото в член 6, параграф 1, подточка iii) време от 5 часа за целите на прилагането на член 8, параграф 1 от Регламента е изтекло или не?

               3.

               От значение ли е дали промяната на резервацията е извършена самостоятелно от пътника или с помощта на ответника?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 11, стр. 2; Специално издание на български език, глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело T-228/10: Жалба, подадена на 21 май 2010 г. — Telefónica/Комисия

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/28

         Жалба, подадена на 21 май 2010 г. — Telefónica/Комисия
   (Дело T-228/10)
   2010/C 195/44
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Telefónica, SA (Мадрид, Испания) (представители: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller и J. Domínguez Pérez, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени член 1, параграф 1 от обжалваното решение и

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Решението, предмет на настоящата жалба, е същото като това, което се обжалва по дела T-219/10 Autogrill España/Комисия, T-221/10 Iberdrola/Комисия, T-225/10, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Комисия и T-227/10, Banco Santander/Комисия.
   Правните основания и основните доводи са сходни с изтъкнатите в рамките на посочените дела.


title: Дело C-168/13 PPU: Решение на Съда (втори състав) от 30 май 2013 г. (преюдициално запитване от Conseil Constitutionnel — Франция) — Jeremy F/Premier ministre (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 27, параграф 4 и член 28, параграф 3, буква в) — Европейска заповед за арест и процедури за предаване между държави членки — Специално правило — Искане за разширяване на действието на европейската заповед за арест, въз основа на която е предадено лицето, или искане за последващо предаване на друга държава членка — Решение на съдебния орган на изпълняващата държава членка, с което той дава съгласие — Жалба със суспензивен ефект — Допустимост)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/38

         Решение на Съда (втори състав) от 30 май 2013 г. (преюдициално запитване от Conseil Constitutionnel — Франция) — Jeremy F/Premier ministre
   (Дело C-168/13 PPU) (1)

   (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 27, параграф 4 и член 28, параграф 3, буква в) - Европейска заповед за арест и процедури за предаване между държави членки - Специално правило - Искане за разширяване на действието на европейската заповед за арест, въз основа на която е предадено лицето, или искане за последващо предаване на друга държава членка - Решение на съдебния орган на изпълняващата държава членка, с което той дава съгласие - Жалба със суспензивен ефект - Допустимост)
   2013/C 225/65
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil Constitutionnel

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Jeremy F

      Ответник: Premier ministre

      Предмет

   Преюдициално запитване — Conseil constitutionnel — Тълкуване на членове 27 и 28 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3) — Разширяване на действието на европейската заповед за арест — Наличие в изпълняващата държава на правно средство за защита (жалба) срещу решението на изпълняващия съдебен орган, в случая следственото отделение на апелативен съд — Срок от тридесет дни

      Диспозитив

   Член 27, параграф 4 и член 28, параграф 3, буква в) от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат държавите членки да предвиждат възможност за подаване на жалба, която да спира изпълнението на решението на съдебния орган, който се произнася в срок от тридесет дни, считано от получаване на искането, за да даде съгласие дадено лице да бъде наказателно преследвано, съдено или задържано с оглед изтърпяване на наказание лишаване от свобода или изискваща задържане мярка за престъпление, извършено преди предаването му в съответствие с европейска заповед за арест и различно от престъплението, за което е постановено предаването, или съгласие дадено лице да бъде предадено на държава членка, различна от изпълняващата държава членка, в съответствие с европейска заповед за арест, издадена за извършено преди предаването му престъпление, стига окончателното решение да е прието в предвидените в член 17 от посоченото рамково решение срокове.

      (1)  ОВ C 156, 1.6.2013 г.


title: Дело C-439/08: Преюдициално запитване, отправено от Hof van Beroep te Brussel (Белгия) на 6 октомври 2008 г. — VZW Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Bankerbakkers, IJsbereiders en Chocoladebewerkers VEBIC , други страни: Raad voor de Mededinging и Minister van Economie

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/19

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van Beroep te Brussel (Белгия) на 6 октомври 2008 г. — VZW Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Bankerbakkers, IJsbereiders en Chocoladebewerkers „VEBIC“, други страни: Raad voor de Mededinging и Minister van Economie
   (Дело C-439/08)
   (2008/C 313/28)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hof van Beroep te Brussel
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: VZW Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Bankerbakkers, IJsbereiders en Chocoladebewerkers „VEBIC“

      Ответник: Raad voor de Mededinging и Minister van Economie
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли разпоредбите на [Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (1), и по-конкретно членове 2, 5, член 15, параграф 1 и член 35, параграф 3 от него] (…) да се тълкуват в смисъл, че последните непосредствено оправомощават националните органи по конкуренцията да внасят писмени възражения по представените в производство по обжалване на тяхно решение основания, както и сами да излагат правни и фактически основания, и че по тази причина посоченото правомощие не може да бъде отнето от държава-членка?

               2)

               Трябва ли същите разпоредби да се тълкуват в смисъл, че с оглед на ефективното прилагане на общностните норми на конкуренцията за защита на общия интерес публичните надзорни органи, компетентни като органи по конкуренцията, не само могат, но и са длъжни да участват в производството по обжалване на решението им, като изясняват своята позиция по изложените фактически и правни основания?

               3)

               Ако отговорът на въпроси 1 и 2 е утвърдителен, трябва ли тези разпоредби да се тълкуват в смисъл, че когато няма национални разпоредби относно участието на органа по конкуренцията в производството пред инстанцията, пред която е подадена жалба, и компетентност имат различни органи, органът, компетентен да вземе посочените в член 5 от Регламента решения, участва в процедурата по обжалване на решението му?

               4)

               Дали предходните въпроси налагат различен отговор, когато съгласно националните разпоредби органът по конкуренция действа като юрисдикция и/или когато крайното решение се взема след проверка от орган към тази юрисдикция, който е длъжен да формулира твърденията за нарушение и да изготви проекторешение?

      (1)  ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167.


title: Дело F-52/08: Жалба, подадена на 4 юни 2008 г. — Plasa/Комисия

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/35

         Жалба, подадена на 4 юни 2008 г. — Plasa/Комисия
   (Дело F-52/08)
   (2008/C 183/69)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Wolfgang Plasa (Alger, Aлжир) (представител: G. Vandersanden, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет на производството
   От една страна, отмяна на Решение на Комисията от 8 май 2008 година за преназначаване на жалбоподателя на работа в седалището в Брюксел, считано от 1 август 2008 г., и от друга страна, искане за поправяне на имуществените и неимуществени вреди, понесени в резултат от това решение.
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Комисията от 8 май 2008 г. за преназначаване на жалбоподателя на работа в седалището в Брюксел, считано от 1 август 2008 г.;

               —

               да се разпореди поправяне на имуществените и неимуществени вреди, понесени в резултат от това решение, като първите са оценени на 150 000 EUR, а вторите — на едногодишната заплата в размер на 150 000 EUR, като тези оценки са направени предварително, при запазване на правото да бъдат променени;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


title: Решение на Съда от 22 декември 2016 година по дело E-6/16 — Fjarskipti hf. срещу Исландската администрация за пощенски и далекосъобщителни услуги (Предоставяне на далекосъобщителни услуги — Директива 2002/21/ЕО — Електронни съобщителни мрежи — Електронни съобщителни услуги — Обществена съобщителна мрежа)

text:
               27.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/6

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 22 декември 2016 година
   по дело E-6/16
   Fjarskipti hf. срещу Исландската администрация за пощенски и далекосъобщителни услуги
   (Предоставяне на далекосъобщителни услуги — Директива 2002/21/ЕО — Електронни съобщителни мрежи — Електронни съобщителни услуги — Обществена съобщителна мрежа)
   (2017/C 133/06)
   По дело E-6/16 Fjarskipti hf. срещу исландската администрация за пощенски и далекосъобщителни услуги — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд от Районния съд на Рейкявик (Héraðsdómur Reykjavíkur) относно тълкуването на член 2 от Директива № 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива), Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови решение на 22 декември 2016 г., чийто диспозитив е, както следва:

               1.

               Определението в член 2, буква а) от Директива 2002/21/ЕО на понятието „електронна съобщителна мрежа“ трябва да се тълкува като обхващащо система, позволяваща пренасянето на сигнали, записани като текстово съобщение на крайните устройства на ползвателите, свързани чрез браузър, посредством обществения интернет към ПОЗ софтуера в уеб домейн на далекосъобщително предприятие, който получава сигналите, обработва ги и ги предава на свой ред на сървъра за текстови съобщения (СМПК) в съобщителната система на предприятието, което след това ги препраща чрез телефонната мрежа на телефонния номер на получателя.

               2.

               Определението в член 2, буква в) от Директива 2002/21/ЕО на понятието „електронна съобщителна услуга“ включва услуга, която се състои в пренасянето на сигнали, което се осъществява по комуникационната мрежа, както е описано в първия въпрос, независимо от това дали се събира такса за такава услуга, при условие че услугата обикновено се предоставяна срещу възнаграждение.

               3.

               Определението в член 2, буква г) от Директива 2002/21/ЕО на термина „обществена съобщителна мрежа“ трябва да се тълкува като обхващащо мрежа, както е описано в първия въпрос, използвани за предоставяне на услуги като описаната в първия въпрос, независимо от това дали тези услуги са достъпни само за абонати на конкретното предприятие, при условие че мрежата е използвана изцяло или главно за осигуряване на обществено достъпни услуги.


title: Дело C-126/14: Решение на Съда (пети състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Sveda“ UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Преюдициално запитване — ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Член 168 — Право на приспадане — Приспадане на платения данък по получени доставки във връзка с придобиването или производството на дълготрайни активи — Развлекателна пътека, пряко предназначена да бъде безплатно използвана от гражданите — Използване на развлекателната пътека като средство за извършване на облагаеми сделки)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/3

         Решение на Съда (пети състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Sveda“ UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Дело C-126/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Член 168 - Право на приспадане - Приспадане на платения данък по получени доставки във връзка с придобиването или производството на дълготрайни активи - Развлекателна пътека, пряко предназначена да бъде безплатно използвана от гражданите - Използване на развлекателната пътека като средство за извършване на облагаеми сделки))
   (2015/C 414/04)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Sveda“ UAB

      Ответник: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      в присъствието на: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Диспозитив

   Член 168 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези по главното производство предоставя на данъчнозадължено лице правото да приспадне платения данък върху добавената стойност по получени доставки за придобиването или производството на дълготрайни активи с цел планирана икономическа дейност, свързана със селския и развлекателен туризъм, които, от една страна, са пряко предназначени да бъдат използвани безплатно от гражданите и могат, от друга страна, да бъдат средство за извършване на облагаеми сделки, ако се докаже наличието на пряка и непосредствена връзка между разходите, свързани с получените доставки, и една и повече извършени доставки, даващи право на приспадане, или с цялата икономическа дейност на данъчнозадълженото лице, което запитващата юрисдикция има задачата да провери въз основа на обективни елементи.

      (1)  ОВ C 175, 10.6.2014 г.


title: Дело T-265/16: Жалба, подадена на 27 май 2016 г. — Puratos и др./Комисия

text:
               1.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/33

         Жалба, подадена на 27 май 2016 г. — Puratos и др./Комисия
   (Дело T-265/16)
   (2016/C 279/47)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Puratos (Dilbeek, Белгия), Delta Light (Wevelgem, Белгия) и Ontex (Buggenhout, Белгия) (представители: H. Gilliams и J. Bocken, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията от 11 януари 2016 г. относно схема за помощ чрез освобождаване на свръхпечалбата SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), приведена в действие от Кралство Белгия;

               —

               при условията на евентуалност, да отмени членове 2—4 oт решението;

               —

               при всички случаи, да отмени членове 2—4 oт решението, доколкото тези членове (a) изискват възстановяване от образувания, различни от тези, за които е издадено „решение за свръхпечалба“, съгласно определението в решението и (б) изискват възстановяването на сума, равна на спестените от бенефициера данъци, без да се дава възможност на Белгия да вземе предвид завишаването в резултат на актуалната корекция от друга данъчна администрация;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

               1.

               Първото основание е явна грешка в преценката, превишаване на власт и липса на изложени адекватни мотиви, доколкото в решението на Комисията от 11 януари 2016 г. относно схема за помощ чрез освобождаване на свръхпечалбата SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), приведена в действие от Кралство Белгия се твърди наличието на схема за помощ.

               2.

               Второто основание е нарушение на член 107 ДФЕС и на задължението за излагане на мотиви и явна грешка в преценката, доколкото предполагаемата схема е квалифицирана в обжалваното решение като избрана мярка.

               3.

               Третото основание е нарушение на член 107 ДФЕС и на задължението за излагане на мотиви и явна грешка в преценката, доколкото в обжалваното решение се твърди, че предполагаемата схема създава предимство.

               4.

               Четвъртото основание е нарушение на член 107 ДФЕС, нарушение на оправданите правни очаквания, явна грешка в преценката, превишаване на власт и липса на адекватни мотиви относно разпореденото с обжалваното решение възстановяване на помощта от Белгия.