title: Дело T-373/17: Жалба, подадена на 9 юни 2017 г. — Louis Vuitton Malletier/EUIPO — Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/37

         Жалба, подадена на 9 юни 2017 г. — Louis Vuitton Malletier/EUIPO — Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)
   (Дело T-373/17)
   (2017/C 256/41)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Louis Vuitton Malletier (Париж, Франция) (представители: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi и N. Parrotta, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Fulia Trading Ltd (Лондон, Великобритания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE“ — Заявка за регистрация № 13 514 534

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 29 март 2017 г. по преписка R 1567/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и така да откаже са регистрира спорната марка,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в това производство;

               —

               да осъди Fulia да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в това производство.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009 и на принципа на правна сигурност.


title: Дело T-79/10 R: Определение на председателя на Общия съд от 9 юни 2010 г. — COLT Télécommunications France/Комисия (Обезпечително производство — Държавни помощи — Експлоатиране на електронна съобщителна мрежа с много висока скорост при пренос на данни — Компенсиране на свързани с предоставянето на обществена услуга разходи — Решение, с което се установява, че мярката, предмет на уведомлението, не съставлява помощ — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/39

         Определение на председателя на Общия съд от 9 юни 2010 г. — COLT Télécommunications France/Комисия
   (Дело T-79/10 R)
   (Обезпечително производство - Държавни помощи - Експлоатиране на електронна съобщителна мрежа с много висока скорост при пренос на данни - Компенсиране на свързани с предоставянето на обществена услуга разходи - Решение, с което се установява, че мярката, предмет на уведомлението, не съставлява помощ - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   2010/C 209/60
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: COLT Télécommunications France SAS (Париж, Франция) (представител: M. Debroux, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и C. Urraca Caviedes)

      Предмет

   Искане за спиране на изпълнението на Решение C(2009) 7426 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 година относно проекта за компенсиране на свързаните с предоставянето на обществена услуга разходи в размер на 59 милиона евро за създаване и експлоатиране на електронна съобщителна мрежа с много висока скорост при пренос на данни в департамента Hauts-de-Seine (Франция)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Общият съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-143/10: Жалба, подадена на 30 март 2010 г. — Ben Ri Electrónica/СХВП — Sacopa (LT LIGHT-THECNO)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/48

         Жалба, подадена на 30 март 2010 г. — Ben Ri Electrónica/СХВП — Sacopa (LT LIGHT-THECNO)
   (Дело T-143/10)
   2010/C 134/78
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Ben Ri Electrónica, SA (Мадрид, Испания) (представител: A. Alejos Cutuli, abogada)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Sacopa, SAU [Sant Jaume de Llierca (Girona), Испания]

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решението на четвърти апелативен състав на СХВП и да се откаже регистрацията на марка на Общността, заявка № 4.520.193;

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Sacopa, S.A.U

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която съдържа словесния елемент „LT“ (заявка за регистрация № 4.520.193), за стоки от класове 7, 9 и 11

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка на Общността (№ 13.375) и испански фигуративни марки (№ 1.719.729 и № 1.719.730), съставени от противопоставянето на „L“ и „T“, поставени в кръг, за стоки от класове 9 и 11

      Решение на отдела по споровете: частично отхвърляне на възражението

      Решение на апелативния състав: отмяна на обжалваното решение и отхвърляне на възражението

      Изложени правни основания: неправилно тълкуване на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 относно марката на Общността


title: Дело F-68/10: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 13 септември 2011 г. — Behnke/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Процедура за оценяване и повишаване за 2009 г. — Мотиви на становището на Съвместния комитет за оценяване и повишаване — Явна грешка в преценката)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/37

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 13 септември 2011 г. — Behnke/Комисия
   (Дело F-68/10) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Процедура за оценяване и повишаване за 2009 г. - Мотиви на становището на Съвместния комитет за оценяване и повишаване - Явна грешка в преценката)
   2011/C 340/74
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Thorsten Behnke (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и C. Berardis-Kayser)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението жалбоподателят да бъде класиран в група по успех II и да му се предоставят 5 точки за повишаване за доклада за развитието на неговата кариера, отнасящ се до периода от 1 януари до 31 декември 2008 г.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Европейската комисия понася, освен направените от нея съдебни разноски, една четвърт от тези на г-н Behnke.

               3.

               Г-н Behnke понася три четвърти от направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г., стр. 74.


title: Дело C-120/13: Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Wedding (Германия) на 14 март 2013 г. — Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. m.b.H./Tetyana Bonchyk

text:
               8.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/9

         Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Wedding (Германия) на 14 март 2013 г. — Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. m.b.H./Tetyana Bonchyk
   (Дело C-120/13)
   2013/C 164/15
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Wedding

      Страни в главното производство

      Молител: Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. m.b.H.

      Длъжник: Tetyana Bonchyk

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли Регламент (ЕО) № 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане (1), да се тълкува в смисъл, че длъжникът може да поиска преглед по съдебен ред на европейската заповед за плащане и в случаите, в които заповедта за плащане не му е връчена или не е валидно връчена? Може ли по-специално в тези случаи да се прилага съответно член 20, параграф 1 или член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1896/2006?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:
               Какви са процесуалноправните последици, в случай че молбата за преглед бъде уважена; може ли при това по-специално да се прилага съответно член 20, параграф 3 или член 17, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1896/2006?

      (1)  ОВ L 399, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 9, стр. 108.


title: Дело T-348/03 RENV: Определение на Общия съд от 14 януари 2010 г. — Koninklijke FrieslandCampina/Комисия

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/51

         Определение на Общия съд от 14 януари 2010 г. — Koninklijke FrieslandCampina/Комисия
   (Дело T-348/03 RENV) (1)

   2010/C 63/89

      Език на производството: нидерландски

   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 21, 24.1.2004 г.


title: Дело C-419/16: Преюдициално запитване от Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen (Италия), постъпило на 28 юли 2016 г. — Sabine Simma Federspiel/Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/8

         Преюдициално запитване от Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen (Италия), постъпило на 28 юли 2016 г. — Sabine Simma Federspiel/Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA
   (Дело C-419/16)
   (2016/C 392/10)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sabine Simma Federspiel

      Ответник: Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 2, параграф 1, буква в) от Директива 75/363/ЕИО (1), изменена с Директива 82/76/ЕИО (2), и приложението към нея да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна разпоредба, като приложимата в главното производство, която обуславя изплащането на възнаграждението за лекари специализанти от представянето на декларация за поемане на задължение от лекаря, получател на възнаграждението, да работи най-малко пет години в системата на общественото здравеопазване на автономна провинция Болцано в рамките на период от десет години след датата на придобиване на специалност, и която в случай на пълно неизпълнение на това задължение изрично разрешава на автономна провинция Болцано — образувание, което финансира възнаграждението — да получи обратно сума в размер до 70 % от предоставените средства, ведно със законните лихви, начислявани от момента, в който административният орган е изплатил отделните вноски?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос: допуска ли принципът на свободно движение на работници, установен с член 45 ДФЕС, национална правна разпоредба, като приложимата в главното производство, която обуславя изплащането на възнаграждението за лекари специализанти от представянето на декларация за поемане на задължение от лекаря, получател на възнаграждението, да работи най-малко пет години в системата на общественото здравеопазване на автономна провинция Болцано в рамките на период от десет години след датата на придобиване на специалност, и която в случай на пълно неизпълнение на това задължение изрично разрешава на автономна провинция Болцано — образувание, което финансира възнаграждението — да получи обратно сума в размер до 70 % от предоставените средства, ведно със законните лихви, начислявани от момента, в който административният орган е изплатил отделните вноски?

      (1)  Директива 75/363/ЕИО на Съвета от 16 юни 1975 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно дейността на лекарите (ОВ L 167, стр. 14). [неофициален превод]

      (2)  Директива 82/76/ЕИО на Съвета от 26 януари 1982 година за изменение на Директива 75/362/ЕИО на Съвета от 16 юни 1975 година за взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация в областта на медицината, включваща и мерки за улесняване на действителното упражняване на правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги и на Директива 75/363/ЕИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно дейността на лекарите (ОВ L 43, стр. 21). [неофициален превод]


title: Дело T-384/09: Жалба, подадена на 1 октомври 2009 г. — SKW Stahl-Metallurgie Holding и SKW Stahl-Metallurgie/Комисия

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/23

         Жалба, подадена на 1 октомври 2009 г. — SKW Stahl-Metallurgie Holding и SKW Stahl-Metallurgie/Комисия
   (Дело T-384/09)
   2009/C 297/35
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: SKW Stahl-Metallurgie Holding AG (Unterneukirchen, Германия) и SKW Stahl-Metallurgie GmbH (Unterneukirchen, Германия) (представители: A. Birnstiel, S. Janka и S. Dierckens, Rechtsanwälte)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателите

               —

               Да се отмени обжалваното решение в частта му, която засяга жалбоподателите,

               —

               при условията на евентуалност, да се измени член 2 от обжалваното решение, с който на жалбоподателите се налага глоба, в смисъл глобата да бъде отменена или поне значително намалена,

               —

               да се осъди Комисията да заплати собствените си съдебни разноски и тези на жалбоподателите.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите оспорват Решение C (2009) 5791 окончателен на Комисията от 22 юли 2009 година по преписка COMP/39.396 — реактиви с основа калциев карбид и магнезий за стоманената и газовата промишленост. С обжалваното решение на жалбоподателите и на други предприятия е наложена глоба за нарушение на член 81 ЕО, както и на член 53 от Споразумението за ЕИП. По мнение на Комисията жалбоподателите са участвали в едно единствено и продължено нарушение в сектора на калциевия карбид и на магнезия в ЕИП, с изключение на Испания, Португалия, Ирландия и Обединеното кралство, което се състояло в подялба на пазара, уговаряне на квоти, разпределяне на клиентите, определяне на цени и обмен на поверителна търговска информация за цени, клиенти и обеми на продажба.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите посочват шест правни основания.
   На първо място ответникът е упрекнат, че е нарушил правото на изслушване като не е предоставил на жалбоподателите възможност доводите им да бъде изложени също устно в рамките на изслушване.
   Второ, жалбоподателите изтъкват, че Комисията била приложила неправилно член 81, параграф 1 ЕО. В тази връзка се твърди, че ответникът приписвал поведението на SKW Stahl-Metallurgie GmbH на SKW Stahl-Metallurgie Holding AG. По-нататък жалбоподателите изтъкват, че изискванията за оборването на презумпцията, според която дружеството майка оказва определящо влияние върху дъщерното си дружество, били невъзможни за изпълнение. Заедно с това посредством подхода си ответникът нарушил принципа на служебното дирене на обективната истина.
   Трето, жалбоподателите изтъкват, че Комисията била нарушила задължението си за мотивиране по член 253 ЕО, тъй като не обяснила защо доводите на жалбоподателите не били достатъчни, за да се обори предполагаемото определящо влияние на SKW Stahl-Metallurgie Holding AG върху SKW Stahl-Metallurgie GmbH.
   По-нататък се твърди, че ответникът в много отношения бил нарушил изискването за равно третиране във връзка с определянето на глобата.
   На пето място, жалбоподателите изтъкват, че Комисията нарушила член 7 и член 23 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (1), както и принципа на пропорционалността и законосъобразността на глобите във връзка с изчисляването на глобите.
   Накрая, жалбоподателите посочват нарушение на член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003, тъй като за SKW Stahl-Metallurgie GmbH Комисията определила глоба, която надвишава 10 % от оборота на това дружество.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 176.


title: Дело T-499/10: Решение на Общия съд от 12 ноември 2013 г. — MOL/Комисия (Държавни помощи — Споразумение между унгарската държава и дружеството за добив на нефт и газ MOL относно такси за минни дейности във връзка с добив на въглеводород — Последващо изменение на правния режим на таксите — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Селективен характер)

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/11

         Решение на Общия съд от 12 ноември 2013 г. — MOL/Комисия
   (Дело T-499/10) (1)

   (Държавни помощи - Споразумение между унгарската държава и дружеството за добив на нефт и газ MOL относно такси за минни дейности във връзка с добив на въглеводород - Последващо изменение на правния режим на таксите - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Селективен характер)
   2013/C 377/25
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Будапеща, Унгария) (представители: N. Niejahr, avocat, F. Carlin, barrister, и C. van der Meer, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn и K. Talabér-Ritz)

      Предмет

   Като главно искане отмяна на Решение 2011/88/ЕС на Комисията от 9 юни 2010 година относно държавна помощ C 1/09 (ex NN 69/08), предоставена от Унгария на MOL Nyrt.(ОВ L 34, 2011 г., стр. 55), и при условията на евентуалност — отмяна на посоченото решение в частта относно разпореждането за възстановяване на съответните суми от жалбоподателя

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение 2011/88/ЕС на Европейската комисия от 9 юни 2010 година относно държавна помощ C 1/09 (ex NN 69/08), предоставена от Унгария на MOL Nyrt.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Дело C-575/12: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa — Латвия) — Air Baltic Corporation AS/Valsts robežsardze (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Регламент (ЕО) № 810/2009 — Член 24, параграф 1 и член 34 — Единна виза — Анулиране или отмяна на единна виза — Валидност на единна виза, положена в обявен за невалиден документ за задгранично пътуване — Регламент (ЕО) № 562/2006 — Член 5, параграф 1 и член 13, параграф 1 — Гранични проверки — Условия за влизане — Национална правна уредба, която изисква притежание на валидна виза, положена във валиден документ за задгранично пътуване)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/8

      Решение на Съда (четвърти състав) от 4 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa — Латвия) — Air Baltic Corporation AS/Valsts robežsardze
      (Дело C-575/12) (1)

      ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Регламент (ЕО) № 810/2009 - Член 24, параграф 1 и член 34 - Единна виза - Анулиране или отмяна на единна виза - Валидност на единна виза, положена в обявен за невалиден документ за задгранично пътуване - Регламент (ЕО) № 562/2006 - Член 5, параграф 1 и член 13, параграф 1 - Гранични проверки - Условия за влизане - Национална правна уредба, която изисква притежание на валидна виза, положена във валиден документ за задгранично пътуване))
      (2014/C 395/09)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Administratīvā apgabaltiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Air Baltic Corporation AS

         Ответник: Valsts robežsardze

         Диспозитив

                  1)

                  Член 24, параграф 1 и член 34 от Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) трябва да се тълкуват в смисъл, обявяването от орган на трета страна на документ за задгранично пътуване за невалиден не води автоматично до невалидност на положената в този документ единна виза.

                  2)

                  Член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекса на шенгенските граници), изменен с Регламент (ЕС) № 265/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 25 март 2010 година, във връзка с член 13, параграф 1 от същия този регламент, трябва да се тълкува в смисъл, че не предвижда като условие за влизане на граждани на трети страни на територията на държавите членки представената при граничната проверка валидна виза задължително да е положена във валиден документ за задгранично пътуване.

                  3)

                  Член 5, параграф 1 от Регламент № 562/2006, изменен с Регламент № 265/2010, във връзка с член 13, параграф 1 от същия този регламент, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като тази по главното производство, която като условие за влизане на граждани на трети страни на територията на съответната държава членка предвижда представената при граничната проверка валидна виза задължително да е положена във валиден документ за задгранично пътуване.

         (1)  ОВ C 38, 9.2.2013 г.


title: Дело T-436/10: Жалба, подадена на 15 септември 2010 г. — Hit Groep/Комисия

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/41

         Жалба, подадена на 15 септември 2010 г. — Hit Groep/Комисия
   (Дело T-436/10)
   ()
   2010/C 317/75
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Hit Groep BV (Haarlem, Нидерландия) (представители: G. van der Wal, G. Oosterhuis и H. Albers, advocaten)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението в частта, която се отнася до жалбоподателя, по-специално член 1, точка 9, буква б), член 2, точка 9 и член 4, точка 22 и при условията на евентуалност, да се отмени наложената на жалбоподателя глоба в член 2, точка 9 или да се намали по справедливост,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в рамките на настоящото и производство, включително разноските за правна помощ.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбата на жалбоподателя е срещу решението C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 г. по преписка COMP/38.344 — Армировъчна стомана.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва пет правни основания.

               —

               На първо място, в член 1 от решението Комисията е установила неправилно, допускайки грешка при прилагането на правото или без да представи мотиви или недостатъчни мотиви, че жалбоподателят е нарушил член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП за периода от 1 януари 1998 г. до 17 януари 2002 г.
               Според жалбоподателя Комисията не е мотивирала в достатъчна степен причините, поради които приема, че жалбоподателят е нарушил член 101 от ДФЕС и поради които счита, че е участвал в разследваното от Комисията дело не в качеството си на акционер със „значително влияние“ за периода от 1 януари 1998 г. до 17 януари 2002 г.

               —

               На второ място, Комисията неправилно и допускайки грешка при прилагането на правото е наложила глоба на жалбоподателя. Според жалбоподателя налагането на глоба с решението от 30 юни 2010 г. на предприятие като това на жалбоподателя, което не упражнява икономическа дейност от 1 ноември 2004 г., противоречи на целта на член 101 от ДФЕС, на общностната политика в областта на налагането на глоби и на принципа на пропорционалност.

               —

               На трето място, в член 1, точка 9 от обжалваното решение Комисията е приела неправилно и допускайки грешка при прилагането на правото, че жалбоподателят е нарушил член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП и поради тази причина му е наложила глоба в размер на 6 934 000 EUR, защото според Комисията той е солидарно отговорен с Nedri Spanstaal BV за периода от 1 януари 1998 г. до 17 януари 2002 г.
               Жалбоподателят поддържа, че за периода от 1 януари 1998 г. до 17 януари 2002 г. е бил холдингово дружество, което не е имало „решаващо влияние“ върху Nedri Spanstaal и следователно не може да бъде отговорно за нарушението на общностното право, извършено от Nedri Spanstaal.

               —

               На четвърто място и при условията на евентуалност, Комисията е наложила на жалбоподателя глоба в размер на 6 934 000 EUR неправилно и допускайки грешка при прилагане на правото, при положение че не е трябвало да му налага глоба или поне в значително по-малък размер.

               —

               Според жалбоподателя Комисията не е трябвало да вземе оборота му за 2003 г. като основа при определяне на горната граница от 10 % от наложената на жалбоподателя глоба, а в хипотезата, в която се е отклонила от общото правило на член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003, Комисията е трябвало поне да предвиди последиците в конкретния случай в светлината на целта на тази разпоредба. Следователно глобата не е пропорционална на значението на предприятието и не съответства на предпоставките, наложени от съдебната практика.

                           —

                           Комисията е трябвало да предостави на жалбоподателя освобождаване от глоба, каквото е предоставила на Nedri Spanstaal.

                           —

                           Комисията неправилно е изчислила отделно глобата на жалбоподателя, а е трябвало да ограничи глобата до част от наложената на Nedri Spanstaal глоба. Решението срещу жалбоподателя се основава на факта, че притежава дял, равен на дробта 48/224 за целия период, в рамките на който Nedri Spanstaal е извършило нарушението; глобата не отговаря на принципа на пропорционалност.

                           —

                           Комисията е нарушила принципа на пропорционалност като не е взела предвид след прилагането на горната граница от 10 % относително ограничената продължителност на периода, през който жалбоподателят е считан за отговорен за нарушението, извършено от Nedri Spanstaal, сравнително ограниченото качество на отговорността на жалбоподателя и ограничения му оборот.

                           —

                           Комисията е нарушила принципа на равно третиране като не е взела предвид след прилагането на горната граница от 10 % ограничения период от време, през който HIT се счита за отговорно за нарушението, извършено от Nedri Spanstaal. От съдебната практика следва, че размерът на глобата се определя също според продължителността на нарушението, за което санкционираното предприятие е солидарно отговорно. Фактът, че наложената на жалбоподателя глоба е по-голяма от наложената на Nedri Spanstaal, не съответства на този принцип.

               —

               На пето място и при условията на евентуалност, жалбоподателят поддържа, че Комисията е нарушила задължението си да вземе решение в разумен срок в съответствие с член 6, параграф 1 от ЕКПЧ и член 41, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз. При определяне на размера на глобата Комисията неправилно е пропуснала да вземе предвид надхвърлянето на разумния срок. В конкретния случай продължителността на посоченото производство е 94 месеца, което е неразумно дълъг срок.


title: Дело C-492/15: Определение на председателя на трети състав на Съда от 21 юни 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof — Австрия) — R/S, T

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/19

         Определение на председателя на трети състав на Съда от 21 юни 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof — Австрия) — R/S, T
   (Дело C-492/15) (1)

   (2016/C 326/34)
   Език на производството: немски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 398, 30.11.2015 г.


title: Съединени дела C-55/11, С-57/11 и С-58/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2012 г. (преюдициални запитвания от Tribunal Supremo — Испания) — Vodafone España, SA/Ayuntamiento de Santa Amalia (C-55/11), Ayuntamiento de Tudela (C-57/11) и France Telecom España SA/Ayuntamiento de Torremayor (C-58/11) (Директива 2002/20/ЕО — Електронни съобщителни мрежи и услуги — Разрешение — Член 13 — Такси за правата за използване и за правата за изграждане на инфраструктура)

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/8

         Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2012 г. (преюдициални запитвания от Tribunal Supremo — Испания) — Vodafone España, SA/Ayuntamiento de Santa Amalia (C-55/11), Ayuntamiento de Tudela (C-57/11) и France Telecom España SA/Ayuntamiento de Torremayor (C-58/11)
   (Съединени дела C-55/11, С-57/11 и С-58/11) (1)

   (Директива 2002/20/ЕО - Електронни съобщителни мрежи и услуги - Разрешение - Член 13 - Такси за правата за използване и за правата за изграждане на инфраструктура)
   2012/C 287/13
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Vodafone España, SA (C-55/11 и C-57/11), France Telecom España SA (C-58/11)

      Ответници: Ayuntamiento de Santa Amalia (C-55/11), Ayuntamiento de Tudela (C-57/11), Ayuntamiento de Torremayor (C-58/11)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Supremo — Тълкуване на член 13 от Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183) — Такси за правата за използване и за правата за изграждане на съоръжения — Имоти, публична общинска собственост

      Диспозитив

               1.

               Член 13 от Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска такса за правата за изграждане на инфраструктура върху, над или под обществен или частен имот да се налага на операторите, които, без да са собственици на тази инфраструктура, я използват за предоставяне на мобилни телефонни услуги.

               2.

               Член 13 от Директива 2002/20 има непосредствено действие, поради което частноправните субекти могат да се позовават непосредствено на него пред националните юрисдикции, за да оспорят прилагането на решение на публичноправния орган, което е несъвместимо с този член.

      (1)  ОВ C 139, 7.5.2011 г.


title: Дело T-580/15: Жалба, подадена на 6 октомври 2015 г. — Flamagas/СХВП — MatMind (CLIPPER)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/62

         Жалба, подадена на 6 октомври 2015 г. — Flamagas/СХВП — MatMind (CLIPPER)
   (Дело T-580/15)
   (2016/C 038/84)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Flamagas, SA (Барселона, Испания) (представители: I. Valdelomar Serrano, G. Hinarejos Mulliez и D. Gabarre Armengol, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: MatMind Srl (Formello, Италия)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: триизмерна марка на Общността (Форма на запалка, съдържаща словния елемент „CLIPPER“) — марка на Общността № 4 758 652

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 30 юли 2015 г. по преписка R 924/2013-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да потвърди решението на отдела по отмяна от 22 март 2013 г. в производство № C 5642 срещу регистрацията на марка на Общността № 4 758 652;

               —

               да осъди другата страна в производството да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква д), ii) от Регламент № 207/2009.


title: Дело F-39/15: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 15 юни 2016 г. — Marinozzi/Комисия (Публична служба — Договорно наети служители — Пенсии — Прехвърляне на национални пенсионни права — Предложения за бонус за осигурителен стаж за пенсия — Акт, който не е увреждащ — Недопустимост на жалбата — Искане за произнасяне, без да се разглежда спорът по същество — Член 83 от Процедурния правилник)

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/40

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 15 юни 2016 г. — Marinozzi/Комисия
   (Дело F-39/15) (1)

   ((Публична служба - Договорно наети служители - Пенсии - Прехвърляне на национални пенсионни права - Предложения за бонус за осигурителен стаж за пенсия - Акт, който не е увреждащ - Недопустимост на жалбата - Искане за произнасяне, без да се разглежда спорът по същество - Член 83 от Процедурния правилник))
   (2016/C 410/71)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Gabrio Marinozzi (Санто Доминго, Доминиканска република) (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и G. Gattinara, впоследствие G. Gattinara, накрая G. Gattinara и F. Simonetti)

      Предмет

   Искане за отмяна на предложението за прехвърляне на националните пенсионни права на жалбоподателя в пенсионната схема на Съюза, в което се прилагат новите общи разпоредби за изпълнение (ОРИ) на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника от 3 март 2011 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Gabrio Marinozzi понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 178, 1.6.2015 г., стр. 27.


title: Дело C-231/15: Решение на Съда (втори състав) от 13 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku/Polkomtel sp. z o.o. (Преюдициално запитване — Електронни съобщителни мрежи и услуги — Директива 2002/21/ЕО — Член 4, параграф 1 — Право на обжалване на решение на национален регулаторен орган — Ефективен механизъм за обжалване — Оставяне в сила на решение на национален регулаторен орган до приключване на производството по обжалване — Действие във времето на решението на национален съд за отмяна на решение на национален регулаторен орган — Възможност да се отмени с обратно действие решение на национален регулаторен орган — Принципи на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания)

text:
               12.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/5

         Решение на Съда (втори състав) от 13 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku/Polkomtel sp. z o.o.
   (Дело C-231/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Електронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/21/ЕО - Член 4, параграф 1 - Право на обжалване на решение на национален регулаторен орган - Ефективен механизъм за обжалване - Оставяне в сила на решение на национален регулаторен орган до приключване на производството по обжалване - Действие във времето на решението на национален съд за отмяна на решение на национален регулаторен орган - Възможност да се отмени с обратно действие решение на национален регулаторен орган - Принципи на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания))
   (2016/C 462/06)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Najwyższy

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku

      Ответник: Polkomtel sp. z o.o.

      Диспозитив

   Член 4, параграф 1, първа алинея, първо и трето изречение и втора алинея от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива), изменена с Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г., във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че национален съд, сезиран с жалба срещу решение на национален регулаторен орган, трябва да може да отмени с обратно действие решението, ако смята, че това е необходимо за предоставянето на ефективна правна защита на предприятието, подало жалбата.

      (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело C-371/08: Решение на Съда (първи състав) от 8 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Германия) — Nural Ziebell, по-рано Nural Örnek/Land Baden-Württemberg (Споразумение за асоцииране ЕИО — Турция — Свободно движение на работници — Член 7, първа алинея, второ тире и член 14, параграф 1 от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране — Директиви 64/221/ЕИО, 2003/109/ЕО и 2004/38/ЕО — Право на пребиваване на турски гражданин, роден на територията на приемащата държава членка и пребивавал законно в нея повече от десет години без прекъсване като дете на турски работник — Осъдителни присъди — Законосъобразност на решение за експулсиране — Условия)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/2

         Решение на Съда (първи състав) от 8 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Германия) — Nural Ziebell, по-рано Nural Örnek/Land Baden-Württemberg
   (Дело C-371/08) (1)

   (Споразумение за асоцииране ЕИО - Турция - Свободно движение на работници - Член 7, първа алинея, второ тире и член 14, параграф 1 от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране - Директиви 64/221/ЕИО, 2003/109/ЕО и 2004/38/ЕО - Право на пребиваване на турски гражданин, роден на територията на приемащата държава членка и пребивавал законно в нея повече от десет години без прекъсване като дете на турски работник - Осъдителни присъди - Законосъобразност на решение за експулсиране - Условия)
   2012/C 32/03
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Nural Ziebell, по-рано Nural Örnek

      Ответник: Land Baden-Württemberg

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Тълкуване на член 14, параграф 1 от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране от 19 септември 1980 година относно развиване на асоциирането между Европейската икономическа общност и Турция — Разширяване по отношение на турските граждани на приложното поле на член 28, параграф 3, буква a) от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56), който позволява експулсирането на граждани на Съюза само в случай на сериозни основания, свързани с обществената сигурност — Решение за експулсиране, прието вследствие на множество осъдителни присъди срещу турски гражданин, роден и пребиваващ в Германия от 34 години

      Диспозитив

   Член 14, параграф 1 от Решение № 1/80 от 19 септември 1980 година относно развиване на асоциирането, прието от Съвета по асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, подписано на 12 септември 1963 г. в Анкара от Република Турция, от една страна, и от държавите — членки на ЕИО, и Общността, от друга страна, и сключено, одобрено и утвърдено от името на Общността с Решение 64/732/ЕИО на Съвета от 23 декември 1963 година, трябва да се тълкува в смисъл, че:

               —

               защитата срещу експулсиране, предоставена с тази разпоредба на турските граждани, няма същия обхват като предоставената на гражданите на Съюза с член 28, параграф 3, буква a) от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, поради което предвиденият за тези граждани режим за защита срещу експулсиране не може да бъде приложен mutatis mutandis за турските граждани с оглед на определянето на смисъла и обхвата на член 14, параграф 1,

               —

               тази разпоредба на Решение № 1/80 допуска мярка за експулсиране, основана на свързани с обществения ред съображения, да бъде приета за турски гражданин, който се ползва с предоставените от член 7, първа алинея, второ тире от посоченото решение права, доколкото личното поведение на заинтересованото лице представлява настояща, действителна и достатъчно сериозна заплаха, засягаща основен интерес на обществото на приемащата държава членка, и тази мярка е абсолютно необходима за запазване на такъв интерес. Запитващата юрисдикция следва да прецени с оглед на всички релевантни обстоятелства, свързани с положението на съответния турски гражданин, дали подобна мярка е обоснована от правна гледна точка в случая по главното производство.

      (1)  ОВ C 285, 8.11.2008 г.


title: Дело T-199/14: Решение на Общия съд от 29 октомври 2015 г. — Vanbreda Risk & Benefits/Комисия (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Доставка на услуги за застраховане на имущество и лица — Отхвърляне на офертата на оферент — Възлагане на поръчката на друг оферент — Равно третиране — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Извъндоговорна отговорност — Загуба на възможност — Междинно решение)

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/19

         Решение на Общия съд от 29 октомври 2015 г. — Vanbreda Risk & Benefits/Комисия
   (Дело T-199/14) (1)

   ((Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Доставка на услуги за застраховане на имущество и лица - Отхвърляне на офертата на оферент - Възлагане на поръчката на друг оферент - Равно третиране - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Извъндоговорна отговорност - Загуба на възможност - Междинно решение))
   (2015/C 429/25)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Vanbreda Risk & Benefits (Антверпен, Белгия) (представители: първоначално P. Teerlinck и P. de Bandt, впоследствие P. Teerlinck, P. de Bandt и M. Gherghinaru, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: S. Delaude и L. Cappelletti)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на решението от 30 януари 2014 г, с което Комисията отхвърля подадената от жалбоподателя оферта по обособена позиция № 1 в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка OIB.DR.2/PO/2013/062/591 за застраховането на имущество и лица (ОВ 2013/S 155-269617), и възлага тази позиция на друго дружество, а от друга страна, искане на обезщетение за вреди и загуби

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението от 30 януари 2014 г., с което Европейската комисия отхвърля офертата, представена от Vanbreda Risk & Benefits по обособена позиция № 1 в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка OIB.DR.2/PO/2013/062/591 за застраховане на имущество и лица (ОВ 2013/S 155 — 269617), и с което възлага тази обособена позиция на друго дружество.

               2)

               Европейският съюз трябва да поправи вредата, претърпяна от Vanbreda Risk & Benefits поради загубата на възможност да му бъде възложена посочената по-горе поръчка и да получи съответните референции за възлагането на тази поръчка.

               3)

               Отхвърля искането за обезщетение в останалата му част.

               4)

               В срок от шест месеца, считано от датата на обявяване на настоящото решение, страните да уведомят Общия съд за определената по общо съгласие сума на обезщетенията, дължими за поправянето на тази вреда.

               5)

               В случай че страните не постигнат съгласие, в същия срок да съобщят на Общия съд размера на исканите от тях суми.

               6)

               Общият съд не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 159, 26.5.2014 г.


title: Дело F-114/10: Жалба, подадена на 4 ноември 2010 г. — Bowles и др./ЕЦБ

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/37

         Жалба, подадена на 4 ноември 2010 г. — Bowles и др./ЕЦБ
   (Дело F-114/10)
   2011/C 55/69
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Carlos Bowles и др. (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, avocats)

      Ответник: Европейска централна банка

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на фишовете за заплата на жалбоподателите за януари 2010 г. и следващите месеци, тъй като те отразяват увеличение на заплатата с 2 % вследствие на извършената корекция на заплатите за 2010 г., както и обезщетение за претърпените от жалбоподателите имуществени вреди.

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отменят фишовете за заплата за януари 2010 г. и следващите месеци, тъй като те отразяват увеличение на заплатата с 2 %, с цел да се извърши увеличение от 2,1 %, изчислено въз основа на корекция от 3,6 % за Комисията;

               —

               доколкото е необходимо, да се отменят решенията, с които се отхвърлят исканията за преразглеждане и жалбите, подадени от жалбоподателите по административен ред;

               —

               да се обезщетят жалбоподателите за имуществените вреди, състоящи се в разликата между увеличението на заплатата от 2 %, неправомерно предоставено от януари 2010 г. и увеличението от 2,1 %, на което те е трябвало да имат право, или увеличение на заплатата от 0,1 % на месец от януари 2010 г. и на другите свързани със заплатата права (сред които пенсионните права). Към тези суми трябва да се прибави лихва от момента, в който е трябвало да бъдат платени, съответно до деня на действителното им плащане, изчислена въз основа на процента, определен от Централната европейска банка за основните операции по рефинансиране, приложим през съответния период, увеличен с два пункта;

               —

               да се обезщетят нанесените на покупателната способност вреди, чийто размер е определен ex aequo et bono и неокончателно на 5 000 евро за всеки от жалбоподателите;

               —

               да се обезщетят неимуществените вреди, оценени ex aequo et bono на 5 000 евро за всеки от жалбоподателите;

               —

               да се осъди Централната европейска банка да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-331/13: Решение на Съда (голям състав) от 15 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Sibiu — Румъния) — Ilie Nicolae Nicula/Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu (Преюдициално запитване — Възстановяване на такси, събрани от държава членка в нарушение на правото на Съюза)

text:
               22.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/7

         Решение на Съда (голям състав) от 15 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Sibiu — Румъния) — Ilie Nicolae Nicula/Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu
   (Дело C-331/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Възстановяване на такси, събрани от държава членка в нарушение на правото на Съюза))
   (2014/C 462/12)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Sibiu

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ilie Nicolae Nicula

      Ответник: Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

      Диспозитив

   Правото на Съюза следва да се тълкува в смисъл, че не допуска система, като разглежданата в главното производство, на възстановяване на такса, събрана в нарушение на правото на Съюза.

      (1)  ОВ C 260, 7.9.2013 г.


title: Дело T-395/13: Жалба, подадена на 31 юли 2013 г. — Miettinen/Съвет

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/23

         Жалба, подадена на 31 юли 2013 г. — Miettinen/Съвет
   (Дело T-395/13)
   2013/C 274/38
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Samuli Miettinen (Espoo, Финландия) (представители: O. Brouwer и E. Raedts, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               да отмени Решение на Съвета от 21 май 2013 г. за отказ да се предостави пълен достъп до документ 12979/12 във връзка с Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76), съобщен на жалбоподателя на 21 май 2013 г. с писмо под номер „06/c/02/1 3“ (обжалваното решение), както и да отмени неговият повторен отказ от 23 юли 2013 г.;

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя съгласно член 87 от Процедурния правилник на Общия съд, включително съдебните разноски на всички встъпили страни.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага две правни основания в подкрепа на своята жалба.
   С първото правно основание се твърди, че е нарушен член 4, параграф 2, второ тире и член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1049/2001, доколкото обжалваното решение се основава на погрешно тълкуване и прилагане на посочените разпоредби, които се отнасят съответно до защитата на съдебните процедури и правни становища, и до защитата на неприключилия процес на вземане на решение:

               първо, Съветът не успял да докаже, че оповестяването на документ 12979/12 би увредило способността на неговата правна служба да го защитава в предстоящи съдебни производства и би подкопало законодателния процес;

               второ, Съветът не успял да докаже, че документ 12979/12 засяга особено чувствителни въпроси и/или има широк обхват, които биха оправдали пренебрегването на презумпцията, благоприятстваща оповестяването на правни становища в законодателния контекст;

               трето, твърденията на Съвета за нанасянето на вреди били напълно хипотетични. От фактическа, както и от правна гледна точка, те били необосновани, тъй като към момента на приемане на обжалваното решение вече е имало обществен достъп до съдържащото се в документ 12979/12 становище; и

               четвърто, при позоваването на член 4, параграф 3, първа алинея Съветът не приложил критериите за наличие на по-висш обществен интерес, разглеждайки само свързаните с оповестяването възможни рискове за своя процес на вземане на решения, а не положителното въздействие от подобно оповестяване, по-специално по отношение на правомерността на процеса на вземане на решения, и не е приложил тези критериите при позоваването на член 4, параграф 2, второ тире.

         С второто правно основание се твърди, че е нарушено задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС, доколкото Съветът не изпълнил своето задължение да мотивира в достатъчна и задоволителна степен обжалваното решение.


title: Дело F-67/09: Жалба, подадена на 10 юли 2009 г. — Angulo Sanchez/Съвет

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/43

         Жалба, подадена на 10 юли 2009 г. — Angulo Sanchez/Съвет
   (Дело F-67/09)
   2009/C 220/90
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател(Жалбоподатели): Nicolas Angulo Sanchez (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Отмяна на решенията на ответника, с които се отхвърлят заявленията за специален отпуск, подадени от жалбоподателя поради тежкото заболяване, от което страдат неговите родители.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят решенията на Съвета от 8 октомври и 8 декември 2008 г., с които се отхвърлят заявленията на жалбоподателя за ползване на специален отпуск поради много тежкото заболяване, от което страдат неговите родители,

               —

               да се осъди Съвет да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-668/11 P: Жалба, подадена на 27 декември 2011 г. от Alliance One International, Inc, по-рано Agroexpansión, S.A.,срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 12 октомври 2011 г. по дело T-38/05, Agroexpansión S.A./Европейска комисия

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/5

         Жалба, подадена на 27 декември 2011 г. от Alliance One International, Inc, по-рано Agroexpansión, S.A.,срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 12 октомври 2011 г. по дело T-38/05, Agroexpansión S.A./Европейска комисия
   (Дело C-668/11 P)
   2012/C 89/07
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Alliance One International, Inc, по-рано Agroexpansión, S.A. (представители: M. Odriozola и A. Vide)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Общия съд по дело Agroexpansión S.A./Комисия, T-38/05,

               —

               да се намали наложената на жалбоподателя глоба,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати разноските по производството на двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Жалбоподателят смята, че Комисията и Общият съд са приложили неправилно член 101, параграф 1 ДФЕС и член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 (1), като са приели, че Dimon следва да отговаря солидарно за извършеното от Agroexpansión нарушение. Жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил правото му на защита и член 296 ДФЕС, като е определил с решението си (и следователно ex post facto) изискванията за доказване, приложени от Комисията в нейното решение (2). Поради това, доколкото други предприятия са били третирани по-благоприятно, Общият съд е нарушил принципа на равно третиране, предвиден в член 20 от Хартата на основните права. Освен това Общият съд не бивало да пренебрегва обстоятелството, че Комисията не е обосновала правилно решението си във връзка с доводите за оборване на презумпцията.

               2.

               Жалбоподателят смята, че е допусната грешка при прилагането на Известието за глобите и на принципите за индивидуализиране на наказанието и пропорционалност, що се отнася до периода, през който Agroexpansión не е било част от групата Dimon. Жалбоподателят смята, че при определянето на размера на глобата, наложена на Agroexpansión за периода преди включването му в групата Dimon, не би следвало да се прилага коригиращ коефициент върху основния размер на глобата на Agroexpansión, доколкото през този период дружеството не е било дъщерно дружество в многонационална група. При условията на евентуалност — в случай че Съдът приеме, че е следвало да се наложи обща глоба, жалбоподателят поддържа, че тази глоба трябва да бъде намалена, за да не се допусне непропорционално прилагане на коефициента на увеличение.

      (1)  Регламент на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 8, стр. 167).

      (2)  Решение C(2004) 4030 окончателен на Комисията от 20 октомври 2004 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 (ЕО) (дело COMP/C.38.238/B.2 — Суров тютюн — Испания).


title: Дело T-419/13: Жалба, подадена на 14 август 2013 г. — Unión de Almacenistas de Hierros de España/Комисия

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/20

         Жалба, подадена на 14 август 2013 г. — Unión de Almacenistas de Hierros de España/Комисия
   (Дело T-419/13)
   2013/C 304/35
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Мадрид, Испания) (представители: A. Creus Carreras, A. Valiente Martin, C. Maldonado Márquez, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение на Комисията от 18 юни 2013 г.;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски;

               —

               наред с това от Общия съд се иска в рамките на процесуално-организационните действия Комисията да представи на Общия съд документите, до които е отказала достъп, за да може Общият съд да извърши съответния анализ и да провери верността на твърденията в настоящата жалба.

      Правни основания и основни доводи

   През февруари 2013 г. Unión de Almacenistas de Hierro de España (UAHE) иска достъп до определени документи, които са на разположение на Европейската комисия въз основа на механизма за сътрудничество с националните органи, предвиден в член 11, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167). По-специално жалбоподателят иска достъп до всички документи и съобщения, разменени между генерална дирекция „Конкуренция“ на Комисията и Comisión Nacional de la Competencia (национална комисия по конкуренцията) във връзка с наказателно-административните производства S-106/08, Almacenes de Hierro и S-254/10, Hierros Extremadura.
   След първоначалното удължаване на срока до 11 април 2013 г. Комисията изпраща на съобщение, с което:

               а)

               разрешава достъпа до изпратените на националната комисия по конкуренцията потвърждения за получаване на съобщения във връзка с двете наказателно-административни производства;

               б)

               уведомява жалбоподателя, че не разполага с информация във връзка с посочените производства и че информацията, която е на нейно разположение, е защитена на основание на изключенията, предвидени в член 4 Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

         UAHE отправя отново своето искане и след удължаване на срока с 15 дни, Комисията изпраща ново писмо от 18 юни, с което го уведомява, че удължава за неопределено време срока за предоставяне на отговор по разглежданите искания.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания:

               1.

               Първото основание е изведено от грешка при прилагане на правото при тълкуването на член 4 от Регламент 1049/2001, тъй като Комисията не е извършила конкретен и индивидуализиран анализ на приложимостта на предвидените в посочената разпоредба изключения по отношение на разглежданите в настоящото производство искания за достъп.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на член 4, параграф 2, първо тире от Регламент 1049/2001, тъй като исканата информация не обхваща данни, които могат да засегнат търговските интереси на трети лица. Посочената информация би могла най-много да засегне интересите на самия жалбоподател.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на член 4, параграф 2, трето тире от Регламент 1049/2001, тъй като предвиденото в него понятие за разследване може да се отнася само до разследвания на институции и органи на Съюза, но не и на национални институции и органи. От друга страна, от настъпването на разследваните в двете производства факти бил изтекъл съответният давностен срок.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение на член 4, параграф 3, втора алинея от Регламент 1049/2001, доколкото в областта на поисканата документация Комисията не приема решения, тъй като нейното поведение е чисто пасивно и се състои само в получаването на документите или съставянето на становища. От друга страна и във всички случаи, посоченото изключение може да се прилага само по отношение на вътрешни документи.


               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/19

         Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), отправено на 25 юни 2009 г. — Hauptzollamt Oldenburg/1. Theodor Aissen, 2. Hermann Rohaan; встъпила страна: Bundesministerium der Finanzen
   (Case C-231/09)
   2009/C 220/36
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното прозводство

               Ищец

               :

               Hauptzollamt Oldenburg

               Ответник

               :

                           1.

                           Theodor Aissen,

                           2.

                           Hermann Rohaan

               Встъпила страна

               :

               Bundesministerium der Finanzen

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли общностното право, по-специално член 5, буква к) от Регламент (ЕО) № 1788/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година за въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти (1), да се тълкува в смисъл, че референтното количество на производител, който в хода на текущия дванадесетмесечен период е придобил стопанство от друг производител, не включва количеството, по отношение на което, през съответния дванадесетмесечен период, са били извършени доставки на мляко от другия производител преди прехвърлянето на стопанството?

               2.

               Противопоставят ли се разпоредбите на общностното право или общите принципи на общата организация на пазара на мляко и млечни продукти на национално правна уредба, която в рамките на предвиденото в член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1788/2003 балансиране на неизползваната част от националното референтно количество с доставките на свръхколичества, позволява на посочения в първия въпрос производител, придобил стопанството в течение на дванадесетмесечния период, да участва в разпределението на неизползваната част, включително с частта от референтното количество, вече доставена от другия производител?

      (1)  ОВ 2003 L 270, стp. 123: Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 5, стр. 22


title: Дело T-747/14: Жалба, подадена на 5 ноември 2014 г.  — Merck/СХВП — Nestlé ( „HEALTHPRESSO“ )

text:
               22.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/32

         Жалба, подадена на 5 ноември 2014 г. — Merck/СХВП — Nestlé („HEALTHPRESSO“)
   (Дело T-747/14)
   (2014/C 462/44)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Merck KGaA (Дармщат, Германия) (представители: M. Best, U. Pfleghar и S. Schäffner, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Société de Produits Nestlé SA (Вьове, Швейцария)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Общността „HEALTHPRESSO“ — заявка за регистрация № 1 0 0 03  028

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 7 август 2014 г. по преписка R 1880/2013-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение частично, доколкото с него апелативният състав уважава възражението и отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността за стоки от клас 30;

               —

               да отхвърли възражение № B 1 1 91  607;

               —

               да осъди СХВП и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят разноските.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 96, параграф 2 от Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 15, параграф 1 от Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-382/13: Жалба, подадена на 24 юли 2013 г. — Perfetti Van Melle/СХВП (MARGARITAS)

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/20

         Жалба, подадена на 24 юли 2013 г. — Perfetti Van Melle/СХВП (MARGARITAS)
   (Дело T-382/13)
   2013/C 274/34
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Италия) (представител: P. Testa, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав от 10 април 2013 г. по преписка R 430/2012-1, в частта му, с която се отхвърля заявката за регистрация на марката „MARGARITAS“ за следните стоки: сладкарски изделия, карамелки [бонбони], меки карамелени бонбони, дъвчащи бонбони, бонбони, приготвени от захар, дъвка, желета (захарни сладкарски изделия), сладък корен, близалки, таблетки със захарна глазура, захар, шоколад, какао;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка на Общността „MARGARITAS“ за стоки от клас 30 — Заявка за марка на Общността № 10 261 105

      Решение на проверителя: отхвърляне на заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009, тъй като думата „MARGARITA“ няма описателен характер,

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009, тъй като думата „DAISY“ не е описателна за характерна особеност на стоката,

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като думата „MARGARITAS“ има отличителен характер спрямо сладкарски изделия.


title: Дело C-117/09 P: Жалба, подадена на 31 март 2009 г. от Kronoply GmbH, по-рано Kronoply GmbH & Co.KG, срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети състав) на 14 януари 2009 г. по дело T-162/06, Kronoply GmbH & Co.KG/Комисия на Европейските общности

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/26

         Жалба, подадена на 31 март 2009 г. от Kronoply GmbH, по-рано Kronoply GmbH & Co.KG, срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети състав) на 14 януари 2009 г. по дело T-162/06, Kronoply GmbH & Co.KG/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-117/09 P)
   2009/C 141/47
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Kronoply GmbH, по-рано Kronoply GmbH & Co.KG (представители: R. Nierer и L. Gordalla, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               1.

               да се отмени решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети състав) на 14 януари 2009 г. по дело T-162/06;

               2.

               да се отмени решението на Комисията от 21 септември 2005 година относно държавна помощ C 5/2004 (ex N 609/2003), с което помощта, която Германия възнамерява да приведе в действие в полза на жалбоподателя, се обявява за несъвместима с общия пазар;

               3.

               при условията на евентуалност спрямо второто искане, делото да се върне Първоинстанционния съд;

               4.

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени в първоинстанционното производство и в производството по обжалване, и по-конкретно Комисията да понесе съдебните разноски, направени от жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   Предмет на настоящата жалба е решението на Първоинстанционния съд за отхвърляне на жалбата за отмяна, подадена от жалбоподателя срещу решението на Комисията от 21 септември 2005 година, с което държавната помощ, която Германия възнамерява да приведе в действие в полза на Kronoply GmbH & Co. KG, се обявява за несъвместима с общия пазар. Според обжалваното решение Комисията правилно счита, че спорната помощ не изисква от получателя нито насрещна престация, нито принос за постигане на цел от общ интерес, и че следователно става дума за оперативна помощ, предназначена да покрие текущите разходи, която не може да бъде разрешена. Първоинстанционният съд приел, че спорната помощ не е необходима, тъй като е насочена само към изграждането на производствено съоръжение, което все пак е предмет на по-ранно уведомление, и тъй като инвестиционният проект е изцяло изпълнен посредством разрешената помощ след това по-ранно уведомление, дълго преди уведомлението за спорната помощ.
   В подкрепа на жалбата се твърди, че обжалваното решение не е съвместимо с член 87, параграф 3, букви а) и в) ЕО, с Насоките за държавните регионални помощи, приети за целите на посочения член, както и с Многосекторната рамка за регионални помощи в полза на големи инвестиционни проекти от 1998 г. С това Първоинстанционният съд нарушил и принципите на защита на оправданите правни очаквания и на равно третиране.
   Според жалбоподателя член 87, параграф 3, букви а) и в) ЕО е нарушен, тъй като Първоинстанционният съд неправилно разтълкувал и преценил критерия за необходимост и за стимулиращия ефект.
   Що се отнася до преценката на необходимостта от спорната помощ, Първоинстанционният съд по недопустим начин ограничил приложното поле на член 87, параграф 3 ЕО, тъй като неправилно от правна гледна точка приел, че получателят на помощ за даден инвестиционен проект може да направи само едно уведомление, както и че всяко ново уведомление трябва да се отнася до нов инвестиционен проект. Освен това при преценката Първоинстанционният съд определил момент, който от една страна изобщо не бил релевантен с оглед решението на жалбоподателя да инвестира, по отношение на който момент, от друга страна, последният не можел да има никакво влияние. Според Комисията и Първоинстанционния съд определящият момент бил денят, в който държавата-членка е уведомила Комисията за спорната помощ. Като подал заявление за предоставяне на помощ пред националните органи обаче жалбоподателят вече бил направил всичко, което е необходимо и е в обхвата на правомощията му, за да докаже необходимостта. Жалбоподателят нямал никакво влияние по отношение на момента на уведомяване на Комисията за помощта. Това схващане на Първоинстанционния съд и на Комисията логично щяло да доведе до това, да се отхвърли необходимостта от предоставяне на помощта за какъвто и да е инвестиционен проект, след като решението на Комисията относно съвместимостта или несъвместимостта с общия пазар на планираната помощ е налице едва когато инвестиционният проект е завършен или приключен.
   Освен това следва да се отбележи, че жалбоподателят не могъл пряко да обжалва решението на Комисията относно помощта, за която първоначално е направено уведомление. Когато Комисията обяви дадена помощ за съвместима с общия пазар, чийто размер обаче не съответства на заявеното от получателя на помощта пред националните органи, той не можел обжалва пред Първоинстанционния съд решението на Комисията, което е в негова полза. Така периодът между първото решение на Комисията, с което се разрешава първоначалната помощ, и уведомлението за спорната помощ, се обяснявал с обстоятелството, че жалбоподателят е изчерпил правните способи за защита, с които смята, че разполага срещу съобщението на Комисията за отказ да измени първото си решение за разрешаване. Това, че по тази причина Федерална република Германия уведомила за спорната помощ едва след изпълнението на инвестиционния проект, се дължало единствено на инцидентния спор относно квалификацията на горепосоченото съобщение на Комисията. Ето защо доводът, че инвестиционният проект междувременно е приключен, не можел да служи като основа за преценката на необходимостта.
   Що се отнася до критерия за стимулиращ ефект, Първоинстанционният съд изрично оставил открит този въпрос. Дори да се предположи, обратно на мнението на жалбоподателя, че необходимостта и стимулиращият ефект се разглеждат като две отделни предпоставки за разрешаване на помощ, в конкретния случай били изпълнени и двете предпоставки.
   В точка 4.2, трета алинея от Насоките за държавните регионални помощи се предвиждало, че критерият за стимулиращ ефект е изпълнен, когато заявлението за помощ е подадено преди да започне изпълнението на проекта. В това отношение определящо можело да бъде — както е посочено по-горе — само заявлението за помощ, подадено пред националните органи. Жалбоподателят подал това заявление преди започване на изпълнението и следователно изпълнил този критерий. Първоинстанционният съд не отчел този факт, като така нарушил не само член 87 ЕО, но и Насоките за държавните регионални помощи.
   Обжалваното решение нарушавало и Многосекторната рамка за регионални помощи, както и принципа на равно третиране, тъй като Първоинстанционният съд одобрил непоследователното прилагане на неправилната оценка на пазара, направена от Комисията. Докато в процедурата по уведомяване във връзка с първоначалната помощ Комисията оставила впечатлението, че ще определи фактора „състояние на конкуренцията“ за пазара на разглежданите стоки с коефициент 0,75, само около три седмици по-късно в друго решение тя направила различна преценка относно същия разглеждан пазар и приела за обоснован, съгласно Многосекторната рамка за регионални помощи, коефициент 1,0. Въпреки че Комисията действително разполагала с широка свобода на преценка при икономическата оценка на дадено фактическо положение, тази свобода все пак била ограничена от обстоятелството, че за идентични стоки съществуват идентични пазари, и по-конкретно когато пазарите на една и съща група продукти са предмет на оценка в рамките на период от три седмици.
   На последно място, Първоинстанционният съд допуснал и друга грешка при прилагане на правото, като изобщо не разгледал довода на жалбоподателя, че е бил длъжен да изпълни инвестиционния проект в срок от 36 месеца, считано от подаване на заявлението. Ако жалбоподателят не бил изпълнил това задължение, той е щял да загуби цялата помощ. Той не можел да бъде упрекван за това, че го е спазил. Това довело до нарушение на член 87 ЕО, както и на принципа, според който Комисията трябва да се съобразява с разпоредбите за управление на помощите, приети и въведени в действие от нея.


title: Дело C-587/10: Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 15 декември 2010 г. — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)/Finanzamt Plauen, встъпила страна: Bundesministerium der Finanzen

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/10

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 15 декември 2010 г. — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)/Finanzamt Plauen, встъпила страна: Bundesministerium der Finanzen
   (Дело C-587/10)
   2011/C 80/19
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)

      Ответник: Finanzamt Plauen
   Встъпила страна: Bundesministerium der Finanzen

      Преюдициални въпроси

               1.

               Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота (1) позволява ли да се приеме, че освободена вътреобщностна доставка е налице само когато данъчнозадълженото лице счетоводно докаже кой е идентификационният номер по ДДС на получателя?

               2.

               За отговора на този въпрос от значение ли е:

                           —

                           дали получателят е установено в трета страна данъчнозадължено лице, което е изпратило предмета на доставката от една държава членка в друга в рамките на верижна сделка, но не е регистрирано за целите на ДДС в нито една държава членка,
                           и

                           —

                           дали данъчнозадълженото лице е доказало, че получателят е подал данъчна декларация за вътреобщностното придобиване?

      (1)  ОВ L 145, стр. 1


title: Дело C-279/16 P: Решение на Съда (шести състав) от 15 юни 2017 г. — Кралство Испания/Европейска комисия, Република Латвия (Обжалване — Жалба за отмяна — ФЕОГА, ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране от Европейския съюз — Разходи, направени от Кралство Испания)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/17

         Решение на Съда (шести състав) от 15 юни 2017 г. — Кралство Испания/Европейска комисия, Република Латвия
   (Дело C-279/16 P) (1)

   ((Обжалване - Жалба за отмяна - ФЕОГА, ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране от Европейския съюз - Разходи, направени от Кралство Испания))
   (2017/C 277/22)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: M. J. García-Valdecasas Dorrego и V. Ester Casas)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и I. Galindo Martín), Република Латвия

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 279, 1.8.2016 г.


title: Дело T-684/16: Жалба, подадена на 23 септември 2016 г. — Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością/EUIPO — Maan (кухненски аспиратор)

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/30

         Жалба, подадена на 23 септември 2016 г. — Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością/EUIPO — Maan (кухненски аспиратор)
   (Дело T-684/16)
   (2016/C 410/42)
   Език на жалбата: полски

      Страни

      Жалбоподател: Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością sp.k. (Санок, Полша) (представител: M. Żabińska, radca prawny)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Maan sp. z o.o. (Груец, Полша)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 1 775 792-0002

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 13 юли 2016 г. по преписка R 1212/2015-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 25, параграф 1, буква б), член 4, параграф 1 и член 6 от Регламент № 6/2002.


title: Дело C-140/07: Решение на Съда (първи състав) от 15 януари 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Hecht-Pharma GmbH/Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg (Директива 2001/83/ЕО — Член 1, точка 2 и член 2, параграф 2 — Понятие за лекарствен продукт според функцията му — Продукт, чието свойство на лекарствен продукт според функцията му не е установено — Вземане предвид на съдържанието на активни вещества)

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/2

         Решение на Съда (първи състав) от 15 януари 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Hecht-Pharma GmbH/Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg
   (Дело C-140/07) (1)

   (Директива 2001/83/ЕО - Член 1, точка 2 и член 2, параграф 2 - Понятие за „лекарствен продукт според функцията му“ - Продукт, чието свойство на лекарствен продукт според функцията му не е установено - Вземане предвид на съдържанието на активни вещества)
   (2009/C 55/02)
   Език на производството: немски
   Запитваща юрисдикция
   Bundesverwaltungsgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: Hecht-Pharma GmbH

      Ответник: Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg

      В присъствието на: Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   Предмет
   Преюдициално запитване — Bundesverwaltungsgericht — Тълкуване на член 1, точка 2 и член 2, параграф 2 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3), изменена с Директива 2004/27/EО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствените продукти за хуманна употреба (ОВ L 136, стр. 34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 116) — Квалифициране като лекарствен продукт на продукт, който съдържа вещество, което може да предизвика промяна на физиологичните функции при приемането на по-силна доза от предвидената за нормални условия на употреба — Приложимост на Директива 2001/83/ЕО за продукт, който евентуално може да бъде квалифициран като лекарствен продукт, но чието свойство на лекарствен продукт не е установено — Понятие за лекарствен продукт
   Диспозитив

               1)

               Член 2, параграф 2 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, изменена с Директива 2004/27/EО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г., трябва да се тълкува в смисъл, че Директива 2001/83, изменена с Директива 2004/27, не се прилага за продукт, чиито свойства на лекарствен продукт според функцията му не са научно установени, без те да могат да бъдат изключени.

               2)

               Член 1, точка 2, буква б) от Директива 2001/83, изменена с Директива 2004/27, трябва да се тълкува в смисъл, че критериите за начините на употреба на продукта, обхвата на разпространението му, познанията на потребителите за него и рисковете, до които може да доведе употребата му, все още са релевантни, за да се реши дали даден продукт попада в обхвата на дефиницията за лекарствен продукт според функцията му.

               3)

               Член 1, точка 2, буква б) от Директива 2001/83, изменена с Директива 2004/27, трябва да се тълкува в смисъл, че с изключение на случаите на вещества или комбинации, предназначени за поставяне на медицинска диагноза, даден продукт не може да се счита за лекарствен продукт по смисъла на тази разпоредба, когато предвид състава му — включително съдържанието на активни вещества в него — и при нормални условия на употреба той не може в значителна степен да възстановява, коригира или променя физиологичните функции чрез упражняване на фармакологично, имунологично или метаболитно действие.

      (1)  ОВ C 117, 26.5.2007 г.


title: Дело C-465/09 P: Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-30/01 — T-32/01 и T-86/02 — T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava и др./Комисия на Европейските общности

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/4

         Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-30/01 — T-32/01 и T-86/02 — T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava и др./Комисия на Европейските общности
   (Дело C-465/09 P)
   2010/C 37/07
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, abogados)

      Други страни в производството: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Комисия на Европейските общности и Comunidad Autónoma de la Rioja

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               да се уважи направеното в първоинстанционното производство искане,

               —

               при условията на евентуалност, да се върне делото на Първоинстанционния съд, като в този случай същият бъде задължен да уважи отхвърленото искане за събиране на доказателства,

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските, направени в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               В мотивите на обжалваното решение Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че дело T-31/01 е останало без предмет.

               2.

               Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че приключването на предварителната процедура по разследване на оспорваната данъчна мярка, предхождащо влизането в сила на Регламент (ЕО) № 659/1999 (1), предполага съществуването на изрично решение на Комисията в този смисъл (отправено до държавата членка).

               3.

               Първоинстанционният съд изопачава съдържанието на решението от 28 ноември 2000 г., като приема, че посоченото решение слага край на предварителната процедура по разследване на оспорваната данъчна мярка, която започнала по постъпил през април 1994 г. сигнал. Той допуска грешка при прилагане на правото, като не приема, че преразглеждането на оспорваната данъчна мярка през 2000 г. е трябвало да се извърши в рамките на процедурата, установена за съществуващите помощи.

               4.

               Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото, като не се съобразява с процесуалните правила за доказателствената тежест и за оценката на доказателствата, по-специално във връзка с представляващото писмено доказателство решение от 28 ноември 2000 г. (във връзка с неговата достоверност и доказателствена сила). Първоинстанционният съд допуска нарушение на правото на справедлив съдебен процес.

               5.

               Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото, като нарушава процесуалните правила за доказателствената тежест и за оценката на доказателствата във връзка с обективните, относими, непротиворечиви и убедителни улики/косвени доказателства по преписката, от които е видно, че преди решението от 28 ноември 2000 г. Комисията е извършила предварително разследване на оспорваната данъчна мярка. Той допуска грешка при прилагане на правото, като не приема, че преразглеждането на оспорваната данъчна мярка през 2000 г. е трябвало да се извърши в рамките на процедурата, установена за съществуващите помощи.

               6.

               Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото, като не се съобразява с процесуалните правила в областта на доказването и като отхвърля искането на жалбоподателя да задължи Комисията да представи определени документи, което има съществено значение за защитата на неговите интереси предвид направените от Първоинстанционния съд изводи, въз основа на които отхвърля искането на жалбоподателя. Първоинстанционният съд допуска нарушение на правото на справедлив съдебен процес, на принципа на равни процесуални възможности и на правото на защита.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело C-434/12: Решение на Съда (шести състав) от 12 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — Слънчева сила ЕООД/Изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“ Разплащателна агенция (Обща селскостопанска политика — ЕЗФРСР — Регламент (ЕС) № 65/2011 — Подпомагане на развитието на селските райони — Подкрепа за създаване и развитие на микропредприятие — Понятие за изкуствено създадени условия — Злоупотреба — Доказателства)

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/7

         Решение на Съда (шести състав) от 12 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — Слънчева сила ЕООД/Изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“ Разплащателна агенция
   (Дело C-434/12) (1)

   (Обща селскостопанска политика - ЕЗФРСР - Регламент (ЕС) № 65/2011 - Подпомагане на развитието на селските райони - Подкрепа за създаване и развитие на микропредприятие - Понятие за изкуствено създадени условия - Злоупотреба - Доказателства)
   2013/C 325/10
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд София-град — България

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Слънчева сила ЕООД

      Ответник: Изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“ Разплащателна агенция

      Предмет

   Преюдициално запитване — Административен съд София-град — Тълкуване на член 4, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 65/2011 на Комисията от 27 януари 2011 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета по отношение на прилагането на процедури за контрол, както и кръстосано спазване по отношение на мерките за подпомагане на развитието на селските райони (ОВ L 25, стр. 8) — Подпомагане на развитието на селските райони — Понятие за „изкуствено създаване на условия“ — Допустимост на национална съдебна практика, съгласно която за да се констатира „изкуствено създаване на условия“ следва да е налице правна свързаност между заявителите за помощта, а член 4, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 65/2011 е приложим при кумулативното наличие на три условия — Подаване на заявления за получаване на помощ от различни заявители, за които е налице фактическа свързаност и които използват съседни самостоятелни поземлени имоти, представлявали преди това един поземлен имот — Необходимост от установяване на умишлена координация между кандидатите и/или трети лица с цел осъществяване на предимство — Критерии за установяването на облага по смисъла на член 4, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 65/2011

      Диспозитив

               1.

               Член 4, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 65/2011 на Комисията от 27 януари 2011 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета по отношение на прилагането на процедури за контрол, както и кръстосано спазване по отношение на мерките за подпомагане на развитието на селските райони, трябва да се тълкува в смисъл, че условията за прилагането му имат обективен и субективен елемент. Във връзка с обективния елемент запитващата юрисдикция трябва да разгледа обективните обстоятелства в конкретния случай, въз основа на които може да се направи извод, че целта, преследвана със схемата за подпомагане от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), няма да може да бъде постигната. Във връзка със субективния елемент запитващата юрисдикция трябва да разгледа обективните доказателства, които позволяват да се направи изводът, че с изкуственото създаване на необходимите условия за получаване на плащане въз основа на схемата за подпомагане от ЕЗФРСР кандидатът за това плащане е смятал единствено да получи облага в противоречие с целите на тази схема. В това отношение запитващата юрисдикция може да се обоснове не само с обстоятелства като правните, икономическите и/или личните връзки между лицата, участващи в сходните инвестиционни проекти, но и на улики, свидетелстващи за наличието на умишлена координация между тези лица.

               2.

               Член 4, параграф 8 от Регламент № 65/2011 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска да бъде отказано плащане по схемата за подпомагане от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) единствено поради това че инвестиционен проект, който кандидатства за подпомагане по тази схема, е функционално несамостоятелен или че съществува правна свързаност между кандидатите за такова подпомагане, при това без да се вземат предвид другите обективни елементи по конкретния случай.

      (1)  ОВ C 366, 24.11.2012 г.


title: Дело C-118/10: Решение на Съда (голям състав) от 4 декември 2013 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Член 108, параграфи 1 и 2 ДФЕС — Помощ за закупуване на земеделска земя, предоставена от Република Латвия — Компетентност на Съвета на Европейския съюз — Съществуваща схема за помощи — Присъединяване на Република Латвия към Европейския съюз — Помощ, предоставена преди присъединяването — Подходящи мерки — Неразривна връзка между две схеми за помощи — Промяна в обстоятелствата — Извънредни обстоятелства — Икономическа криза — Явна грешка в преценката — Принцип на пропорционалност)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/3

         Решение на Съда (голям състав) от 4 декември 2013 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-118/10) (1)

   (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Член 108, параграфи 1 и 2 ДФЕС - Помощ за закупуване на земеделска земя, предоставена от Република Латвия - Компетентност на Съвета на Европейския съюз - Съществуваща схема за помощи - Присъединяване на Република Латвия към Европейския съюз - Помощ, предоставена преди присъединяването - Подходящи мерки - Неразривна връзка между две схеми за помощи - Промяна в обстоятелствата - Извънредни обстоятелства - Икономическа криза - Явна грешка в преценката - Принцип на пропорционалност)
   2014/C 45/04
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová и A. Stobiecka-Kuik)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Sitbon и F. Florindo Gijón)

      Встъпила страна, подпомагаща ответника: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas и L. Liubertaitė)

      Предмет

   Жалба за отмяна — Отмяна на Решение 2009/991/ЕС на Съвета от 16 декември 2009 година за предоставяне на държавна помощ от властите на Република Латвия за закупуване на земеделска земя между 1 януари 2010 г. и 31 декември 2013 г. (ОВ L 339, стр. 34) — Липса на компетентност — Злоупотреба с власт — Нарушение на принципа за лоялно сътрудничество между държавите членки и институциите — Явна грешка в преценката

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Република Литва понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.