title: Дело C-513/18: Преюдициално запитване от Commissione Tributaria Provinciale di Palermo (Италия), постъпило на 3 август 2018 г. — Autoservizi Giordano società cooperativa/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli — Ufficio di Palermo

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/16

      Преюдициално запитване от Commissione Tributaria Provinciale di Palermo (Италия), постъпило на 3 август 2018 г. — Autoservizi Giordano società cooperativa/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli — Ufficio di Palermo
      (Дело C-513/18)
      (2018/C 436/21)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Commissione Tributaria Provinciale di Palermo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Autoservizi Giordano società cooperativa

         Ответник: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli — Ufficio di Palermo

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 7 от Директива 2003/96/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че в приложното му поле попадат всички предприятия и правни субекти, публични или частни, които извършват дейност в сектора на пътническия автобусен превоз, включително отдаването под наем на автобуси с водач, и допуска ли тази разпоредба националната правна уредба за транспониране на Директивата, доколкото тя не включва сред правните субекти, използващи газьол с търговско приложение, и тези, които осъществяват дейност по отдаване под наем на автобуси с водач?

                  2)

                  Признатата на държавите свобода на преценка в член 7, параграф 2 от Директива 2003/96/ЕО („Държавите членки могат да разглеждат диференцирано търговското и нетърговското приложение на газьола, използван като гориво, при условие че се съблюдават минималните нива, определени за Общността и ставката за търговския газьол, използван като гориво не е под националните прагове на данъчно облагане в сила от 1 януари 2003 година“) означава ли, че разпоредбата, включваща в газьола за търговско приложение и газьола, предназначен за „случаен превоз на пътници“, не е непосредствено приложима и безусловна?

                  3)

                  От гледна точка на съдържанието му член 7 от Директивата, от една страна, достатъчно точен ли е, и от друга — безусловен, за да може частноправен субект да се позове директно на него срещу органите на съответната държава членка?

         (1)  Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (ОВ L 283, 2003 г., стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98).


title: Дело T-26/17: Решение на Общия съд от 17 октомври 2018 г. — Jalkh/Парламент (Привилегии и имунитети — Член на Европейския парламент — Решение за снемане на депутатския имунитет — Връзка с изпълнението на задълженията на депутат — Равно третиране — Правна сигурност — Оправдани правни очаквания — Производство за сваляне на имунитета — Право на защита — Злоупотреба с власт — Извъндоговорна отговорност)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/40

      Решение на Общия съд от 17 октомври 2018 г. — Jalkh/Парламент
      (Дело T-26/17) (1)

      ((Привилегии и имунитети - Член на Европейския парламент - Решение за снемане на депутатския имунитет - Връзка с изпълнението на задълженията на депутат - Равно третиране - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания - Производство за сваляне на имунитета - Право на защита - Злоупотреба с власт - Извъндоговорна отговорност))
      (2018/C 436/56)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Франция) (представители: първоначално J.-P. Le Moigne, впоследствие M. Ceccaldi и накрая F. Wagner, avocats)

         Ответник: Европейски парламент (представители: първоначално M. Dean и S. Alonso de León, впоследствие S. Alonso de León, N. Görlitz и S. Seyr)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение P8_TA(2016)0429 на Парламента от 22 ноември 2016 г. за снемане на депутатския имунитет на жалбоподателя, а от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Г-н Jean-François Jalkh понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейския парламент, включително разноските по обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 70, 6.3.2017 г.


title: Дело C-515/18: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Италия), постъпило на 6 август 2018 г. — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Regione autonoma della Sardegna

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/17

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Италия), постъпило на 6 август 2018 г. — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Regione autonoma della Sardegna
      (Дело C-515/18)
      (2018/C 436/22)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato [Орган за защита на конкуренцията и на пазара]

         Ответник: Regione autonoma della Sardegna [Автономен регион Сардиния]

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 (1) от 23 октомври 2007 г. да се тълкува в смисъл, че изисква от компетентния орган, който възнамерява да пристъпи към пряко възлагане на обществената поръчка, да предприеме нужните мерки за публикуване на необходимата информация или за предоставянето ѝ на всички потенциално заинтересовани от управлението на услугата оператори, за да подготвят сериозно и разумно предложение?

                  2)

                  Трябва ли член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 от 23 октомври 2007 г. да се тълкува в смисъл, че преди да пристъпи към пряко възлагане на обществената поръчка, компетентният орган трябва в съответствие с член 7, параграф 4 да направи сравнителна оценка на всички оферти за управление на услугата, получени след публикуването на обявлението за предварителна информация?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (ОВ L 315, 2007 г., стр. 1).


title: Дело C-593/18 P: Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. от ABB Ltd, ABB AB срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 юли 2018 г. по дело T-445/14, ABB Ltd, ABB AB/Европейска комисия

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/27

      Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. от ABB Ltd, ABB AB срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 юли 2018 г. по дело T-445/14, ABB Ltd, ABB AB/Европейска комисия
      (Дело C-593/18 P)
      (2018/C 436/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: ABB Ltd, ABB AB (представители: I. Vandenborre, advocaat, S. Dionnet, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Съда:

                  —

                  да отмени решението или да предприеме всяко друго действие, което справедливостта налага, и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски

         Основания и основни доводи

      Първо основание. Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че Комисията е спазила тежестта на доказване при установяването на нарушението от страна на жалбоподателя, включващо всички подземни кабели и съоръжения с напрежение между 110 kV и 220 kV. Общият съд е пропуснал да провери дали Решението (1) установява нарушението „достатъчно точно“ и съгласно изискуемите правни стандарти. Общият съд също така е приложил неправилно условията за установяване на наличието на знание, за да реши, че е налице участие в нарушението от страна на жалбоподателя.
      Второ основание. Общият съд не е приложил принципа на равно третиране и презумпцията за невиновност, когато е потвърдил заключението на Комисията, че периодът на нарушението за жалбоподателя започва на 1 април 2000 г.
      Трето основание. Общият съд е нарушил задължението си да изложи достатъчно мотиви във връзка с преценката си на оплакването на жалбоподателя за неравно третиране, заключавайки погрешно, че жалбоподателят е приел такова различие в хода на административното производство и придавайки на това приемане характера на съображение по същество при преценката си.

         (1)  Решение от 2 април 2014 година на Комисията относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT.39610 — Power Cables) (нотифицирано като документ C(2014) 2139 окончателен) (OВ C 319, 2014 г., стp. 10).


title: Дело T-27/17: Решение на Общия съд от 17 октомври 2018 г. — Jalkh/Парламент (Привилегии и имунитети — Член на Европейския парламент — Решение за снемане на депутатския имунитет — Връзка с изпълнението на задълженията на депутат — Равно третиране — Правна сигурност — Оправдани правни очаквания — Производство за сваляне на имунитета — Право на защита — Злоупотреба с власт — Извъндоговорна отговорност)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/41

      Решение на Общия съд от 17 октомври 2018 г. — Jalkh/Парламент
      (Дело T-27/17) (1)

      ((Привилегии и имунитети - Член на Европейския парламент - Решение за снемане на депутатския имунитет - Връзка с изпълнението на задълженията на депутат - Равно третиране - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания - Производство за сваляне на имунитета - Право на защита - Злоупотреба с власт - Извъндоговорна отговорност))
      (2018/C 436/57)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Франция) (представители: първоначално J.-P. Le Moigne, впоследствие M. Ceccaldi и накрая F. Wagner, avocats)

         Ответник: Европейски парламент (представители: първоначално M. Dean и S. Alonso de León, впоследствие S. Alonso de León, N. Görlitz и S. Seyr)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение P8_TA(2016)0429 на Парламента от 22 ноември 2016 г. за снемане на депутатския имунитет на жалбоподателя, а от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Г-н Jean-François Jalkh понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейския парламент, включително разноските по обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 70, 6.3.2017 г.


title: Дело C-652/16: Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — Нигяр Рауф Къзъ Ахмедбекова, Рауф Емин Оглъ Ахмедбеков/Заместник-председател на Държавна агенция за бежанците (Преюдициално запитване — Обща политика в областта на убежището и субсидиарната закрила — Стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила — Директива 2011/95/ЕС — Членове 3, 4, 10 и 23 — Молби за международна закрила, подадени поотделно от членове на едно и също семейство — Индивидуално оценяване — Отчитане на заплахите, отнасящи се до един от членовете на семейството, при индивидуалното оценяване на молбата на друг член на семейството — По-благоприятни стандарти, които държавите членки могат да запазват или да въвеждат, за да разпрострат убежището или субсидиарната закрила по отношение на членовете на семейството на лицето, на което е предоставена международна закрила — Оценяване на мотивите за преследване — Участие на азербайджански гражданин в подаването на жалба срещу неговата държава до Европейския съд по правата на човека — Общи стандарти за процедурите — Директива 2013/32/ЕС — Член 46 — Право на ефективни правни средства за защита — Цялостно и ex nunc разглеждане — Мотиви за преследване или факти, непосочени пред решаващия орган, но изтъкнати в производството по обжалване на решението му)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/4

      Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — Нигяр Рауф Къзъ Ахмедбекова, Рауф Емин Оглъ Ахмедбеков/Заместник-председател на Държавна агенция за бежанците
      (Дело C-652/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обща политика в областта на убежището и субсидиарната закрила - Стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила - Директива 2011/95/ЕС - Членове 3, 4, 10 и 23 - Молби за международна закрила, подадени поотделно от членове на едно и също семейство - Индивидуално оценяване - Отчитане на заплахите, отнасящи се до един от членовете на семейството, при индивидуалното оценяване на молбата на друг член на семейството - По-благоприятни стандарти, които държавите членки могат да запазват или да въвеждат, за да разпрострат убежището или субсидиарната закрила по отношение на членовете на семейството на лицето, на което е предоставена международна закрила - Оценяване на мотивите за преследване - Участие на азербайджански гражданин в подаването на жалба срещу неговата държава до Европейския съд по правата на човека - Общи стандарти за процедурите - Директива 2013/32/ЕС - Член 46 - Право на ефективни правни средства за защита - Цялостно и ex nunc разглеждане - Мотиви за преследване или факти, непосочени пред решаващия орган, но изтъкнати в производството по обжалване на решението му))
      (2018/C 436/04)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд София-град

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Нигяр Рауф Къзъ Ахмедбекова, Рауф Емин Оглъ Ахмедбеков

         Ответник: Заместник-председател на Държавна агенция за бежанците

         Диспозитив

                  1)

                  Член 4 от Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила, трябва да се тълкува в смисъл, че при индивидуалното оценяване на молба за международна закрила следва да се вземат предвид отнасящите се до член на семейството на молителя заплахи от преследване и тежки посегателства, за да се определи дали и самият молител не е изложен на такива заплахи поради семейната си връзка с въпросното заплашено лице.

                  2)

                  Директива 2011/95 и Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат прилагането на мерки за уреждане на евентуалните случаи на свързаност между молбите за международна закрила, подадени поотделно от членове на едно и също семейство, но не допускат тези молби да се оценяват общо. Те също така не допускат оценяването на една от посочените молби да се спира до приключването на процедурата по разглеждане на друга от тези молби.

                  3)

                  Член 3 от Директива 2011/95 трябва да се тълкува в смисъл, че позволява на държавите членки в случаите, в които предоставят международна закрила на един от членовете на дадено семейство съгласно въведения с тази директива режим, да предвидят разпростиране на тази закрила и по отношение на други членове на това семейство, стига за тях да не е налице някое от основанията за изключване по член 12 от същата директива и стига положението им да има връзка с логиката на международната закрила поради необходимостта от запазване на целостта на семейството.

                  4)

                  Основанието за недопустимост по член 33, параграф 2, буква д) от Директива 2013/32 не обхваща хипотеза като обсъжданата в главното производство, при която пълнолетно лице подава за себе си и за непълнолетното си дете молба за международна закрила, основана в частност на наличието на семейна връзка с друго лице, което е подало отделно молба за международна закрила.

                  5)

                  При оценяването на мотивите за преследване по член 10 от Директива 2011/95 участието на молителя за международна закрила в подаването на жалба срещу неговата държава на произход до Европейския съд по правата на човека по принцип не може да се разглежда като доказателство за принадлежност на молителя към „определена социална група“ по смисъла на параграф 1, буква г) от този член, но трябва да се разглежда като мотив за преследване поради „политическо мнение“ по смисъла на параграф 1, буква д) от същия член, ако са налице основателни опасения, че въпросната държава възприема участието в подаването на тази жалба като акт на политическо дисидентство, срещу който би могла да реши да упражни репресивни мерки.

                  6)

                  Член 46, параграф 3 от Директива 2013/32, разглеждан във връзка със споменаването на производствата по обжалване в член 40, параграф 1 от тази директива, трябва да се тълкува в смисъл, че съдът, сезиран с жалба срещу решение за отказ да се предостави международна закрила, по принцип е длъжен да прецени — като „нови сведения“ и след като поиска те да бъдат разгледани от решаващия орган — основанията за международна закрила или фактите, които са изтъкнати за първи път по време на производството по обжалване, макар да са свързани със събития или заплахи, за които се твърди, че са настъпили преди приемането на това решение за отказ или даже преди подаването на молбата за международна закрила. Посоченият съд обаче няма такова задължение, ако установи, че тези основания или тези факти са изтъкнати на твърде късен етап от производството по обжалване или не са изложени по достатъчно конкретен начин, за да може да бъдат надлежно разгледани, или пък ако установи, когато става дума за факти, че те не са съществени или не са достатъчно различни от фактите, които решаващият орган вече е могъл да вземе предвид.

         (1)  ОВ C 86, 20.3.2017 г.


title: Дело C-599/18 P: Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. от Silec Cable, General Cable Corp. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 юли 2018 г. по дело T-438/14, Silec Cable, General Cable Corp./Европейска комисия

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/28

      Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. от Silec Cable, General Cable Corp. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 юли 2018 г. по дело T-438/14, Silec Cable, General Cable Corp./Европейска комисия
      (Дело C-599/18 P)
      (2018/C 436/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Silec Cable, General Cable Corp. (представители: I. Sinan, Barrister, C. Renner, Rechtsanwältin)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите молят Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение;

                  —

                  да отмени член 1 от Решението (1) в частта относно Silec Cable и General Cable,

                  —

                  при условията на евентуалност — да отмени член 2 от Решението и да намали размера на глобата, наложена на Silec Cable и General Cable, с оглед на доводите, изложени в подкрепа на настоящата жалба,

                  —

                  при условията на евентуалност — да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В рамките на първото основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, тъй като не е приложил правилно правилата за доказване и е изопачил представените му доказателства във връзка с участието на жалбоподателя Silec в твърдяното нарушение.
      Общият съд приложил неправилно критерия за открито и публично разграничаване, за да прехвърли тежестта на доказване във връзка с установяването на нарушението, което се твърди, че жалбоподателят е извършил. Жалбоподателите изтъкват, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото и като се основал само на субективното усещане на другите участници в твърдяното нарушение, за да докаже участието на жалбоподателя Silec. Жалбоподателите твърдят освен това, че Общият съд изопачил представените му доказателства и нарушил задължението за професионална тайна (член 339 ДФЕС), като констатирал, че жалбоподателят Silec участвал в твърдяното нарушение.
      В рамките на второто основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд нарушил принципа на равно третиране, като отказал да квалифицира участието на жалбоподателя Silec в твърдяното нарушение като на „участник с малко значение“.
      Жалбоподателите сочат, че Общият съд незаконосъобразно взел предвид комуникационните навици на Safran/Sagem/Sagem при преценката на индивидуалното участие на жалбоподателя Silec, за да определи размера на глобата. Жалбоподателите изтъкват, че мотивите, които самият Общ съд е изложил в това отношение, са противоречиви. Освен това жалбоподателите твърдят, че Общият съд не сравнява фактическите положения, които трябва да сравни, стигайки до заключението, че Комисията не дискриминира жалбоподателя Silec, като отказва да го квалифицира като „участник с малко значение“.

         (1)  Решение на Комисията от 2 април 2014 година относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело AT.39610 — Електропроводи) (нотифицирано под номер C(2014) 2139 final) (ОВ C 319, 2014 г., p. 10).


title: Дело T-109/17: Решение на Общия съд от 18 октомври 2018 г. — FCA US/EUIPO — Busbridge (VIPER) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „VIPER“ — По-ранна национална словна марка „VIPER“ — Реално използване на по-ранната марка — Стоки, за които е използвана по-ранната марка — Обхват на използването на по-ранната марка — Член 57, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 64, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/41

      Решение на Общия съд от 18 октомври 2018 г. — FCA US/EUIPO — Busbridge (VIPER)
      (Дело T-109/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „VIPER“ - По-ранна национална словна марка „VIPER“ - Реално използване на по-ранната марка - Стоки, за които е използвана по-ранната марка - Обхват на използването на по-ранната марка - Член 57, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 64, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001))
      (2018/C 436/58)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: FCA US LLC (City of Auburn Hills, Мичиган, Съединените щати) (представител: C. Morcom, QC)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Robert Dennis Busbridge (Хокуд, Обединеното кралство)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 1 декември 2016 г. (преписка R 554/2016-1) относно производство за обявяване на недействителност между M. Busbridge и FCA US

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда FCA US LLC да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 121, 18.4.2017 г.


title: Дело C-668/16: Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2006/40/ЕО — Емисии от климатичните системи на моторните превозни средства — Член 5, параграфи 4 и 5 — Директива 2007/46/ЕО — Одобрение на моторните превозни средства — Членове 12, 29, 30 и 46 — Превозни средства, несъответстващи на техническите изисквания — Отговорност на националните органи)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/6

      Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
      (Дело C-668/16) (1)

      ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2006/40/ЕО - Емисии от климатичните системи на моторните превозни средства - Член 5, параграфи 4 и 5 - Директива 2007/46/ЕО - Одобрение на моторните превозни средства - Членове 12, 29, 30 и 46 - Превозни средства, несъответстващи на техническите изисквания - Отговорност на националните органи))
      (2018/C 436/05)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes, D. Kukovec и C. Becker)

         Ответник: Федерална република Германия (представители: T. Henze и D. Klebs)

         Диспозитив

                  1)

                  Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си, произтичащи:

                              —

                              от Директива 2006/40/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно емисиите на климатични системи в моторни превозни средства и за изменение на Директива 70/156/ЕИО на Съвета, както и от членове 12 и 30 от Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива), изменена с Регламент (ЕС) № 371/2010 на Комисията от 16 април 2010 година, като не е взела в предвидения в мотивираното становище срок необходимите мерки за възстановяване на съответствието с техните одобрени типове на 133 713 превозни средства от типове 246, 176 и 117, пускани на пазара от Daimler AG от 1 януари до 26 юни 2013 г., тъй като те са били зареждани не с хладилния агент R1234yf, деклариран за тези одобрени типове, а с хладилен агент, чийто потенциал за глобално затопляне е надвишавал 150, в нарушение на максималната допустима стойност, предвидена в член 5, параграф 4 от Директива 2006/40, и

                              —

                              от Директива 2006/40, както и от разпоредбите на член 46 във връзка с членове 5 и 18 от Директива 2007/46, изменена с Регламент № 371/2010, като не е взела необходимите мерки за налагане на санкциите, посочени в член 46 от последната директива в предвидения в мотивираното становище срок, за да гарантира, че производителите спазват членове 5 и 18 от посочената директива, отнасящи се до съответствието на производството и до издаването на сертификат за съответствие.

                  2)

                  Отхвърля иска в останалата му част.

                  3)

                  Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски на Европейската комисия.

                  4)

                  Европейската комисия понася половината от направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 70, 6.3.2017 г.


title: Дело T-164/17: Решение на Общия съд от 15 октомври 2018 г. — Apple and Pear Australia и Star Fruits Diffusion/EUIPO — Pink Lady America (WILD PINK) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „WILD PINK“ — По-ранни словни и фигуративни национални марки и марки на Европейския съюз „PINK LADY“ — По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „Pink Lady“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009(понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/42

      Решение на Общия съд от 15 октомври 2018 г. — Apple and Pear Australia и Star Fruits Diffusion/EUIPO — Pink Lady America (WILD PINK)
      (Дело T-164/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „WILD PINK“ - По-ранни словни и фигуративни национални марки и марки на Европейския съюз „PINK LADY“ - По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „Pink Lady“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009(понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001))
      (2018/C 436/59)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Apple and Pear Australia Ltd (Виктория, Австралия) и Star Fruits Diffusion (Льо Понте, Франция) (представители: T. de Haan, P. Péters и H. Abraham, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Pink Lady America LLC (Якима, Вашингтон, САЩ) (представители: първоначално R. Manno и S. Travaglio, впоследствие R. Manno, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 10 януари 2017 г. (преписка R 87/2015-4), постановено в производство по възражение между Apple and Pear Australia и Star Fruits Diffusion, от една страна, и Pink Lady America, от друга страна.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 10 януари 2017 г. (преписка R 87/2015-4).

                  2)

                  EUIPO понася направените от нея разноски, както и половината от съдебните разноски на Apple and Pear Australia Ltd и Star Fruits Diffusion, включително половината от необходимите разноски на последните в производството пред апелативния състав на EUIPO.

                  3)

                  Pink Lady America LLC понася направените от него разноски, както и половината от съдебните разноски на Apple and Pear Australia и Star Fruits Diffusion, включително половината от необходимите разноски на последните в производството пред апелативния състав на EUIPO.

         (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело T-564/18: Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. — Bernis и др./ЕЦБ

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/53

      Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. — Bernis и др./ЕЦБ
      (Дело T-564/18)
      (2018/C 436/75)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Ernests Bernis (Юрмала, Латвия), Oļegs Fiļs (Юрмала), OF Holding SIA (Рига, Латвия) и Cassandra Holding Company SIA (Юрмала) (представители: O. Behrends, M. Kirchner и L. Feddern, lawyers)

         Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени решение ECB-SSM-2018-LVABL-2 WOANCA-2018-0007 от 11 юли 2018 г., с което се отнема лиценза на ABLV Bank, AS за извършване на банкова дейност;

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат седем основания.

                  1.

                  С първото основание се твърди, че ЕЦБ погрешно приела, че били изпълнени условията за отнемане на лиценза.

                  2.

                  С второто основание се твърди, че ЕЦБ не взела предвид, че по своето естество постановеното решение попадало в дискреционните ѝ правомощия.

                  3.

                  С третото основание се твърди, че ЕЦБ нарушила принципа на пропорционалност.

                  4.

                  С четвъртото основание се твърди, че ЕЦБ допуснала злоупотреба с власт.

                  5.

                  С петото основание се твърди, че решението на ЕЦБ ненадлеждно мотивирано.

                  6.

                  С шестото основание се твърди, че ЕЦБ нарушила съществени процесуални изисквания.

                  7.

                  Със седмото основание се твърди, че бил нарушен принципът nemo auditor.


title: Дело C-519/18: Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 7 август 2018 г. — TB/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/18

      Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 7 август 2018 г. — TB/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Дело C-519/18)
      (2018/C 436/23)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TB

         Ответник: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (Служба за имиграция и убежище, Унгария)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 10, параграф 2 от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (1) да се тълкува в смисъл, че ако въз основа на посочената разпоредба държава членка разрешава влизането на член на семейството, който не фигурира сред посочените в член 4, спрямо него тя може да приложи единствено изискването по член 10, параграф 2 (да бъде „на […] издръжка на бежанеца“)?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: означава ли качеството лице „на издръжка“ („dependency“) по смисъла на член 4, параграф 2, буква а) от Директивата фактическо положение, при което трябва кумулативно да са налице различните аспекти на зависимостта, или е достатъчно да е налице който и да било от тези аспекти, съобразно конкретните обстоятелства във всеки отделен случай, за да може това качество да бъде потвърдено? В този контекст съвместима ли е с изискването по член 10, параграф 2 (лицето да бъде „на […] издръжка на бежанеца“) национална разпоредба, в която извършването на индивидуална преценка се изключва и се отчита само един фактически елемент (показател за зависимостта: лицето да бъде „обективно […] неспособн[о] да задовол[и] собствените си нужди по причина на здравословното си състояние“) като условие за спазването на това изискване?

                  3)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос — тоест, ако държавата членка може да прилага други изисквания, освен предвиденото в член 10, параграф 2 (лицето да бъде „на […] издръжка на бежанеца“) — означава ли това, че ако счете за необходимо държавата членка може да въведе всякакви изисквания, включително предвидените за други членове на семейството в член 4, параграфи 2 и 3, или може да прилага единствено изискването по член 4, параграф 3 от Директивата? В този случай какво фактическо положение предполага изискването лицата да са „objectively unable to provide for their own needs on account of their state of health“ по член 4, параграф 3 от Директивата? Следва ли същото да се тълкува в смисъл, че съответният член на семейството не може [да задоволи] „собствените си нужди“, или в смисъл, че е „неспособeн“ да се грижи „за себе си“, или пък то следва да се тълкува по друг начин?

         (1)  Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (ОВ L 251, 2003 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164).


title: Дело T-567/18: Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. — VE/ESMA

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/54

      Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. — VE/ESMA
      (Дело T-567/18)
      (2018/C 436/76)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: VE (представители: N. Flandin и L. Levi, адвокати)

         Ответник: Европейски орган за ценни книжа и пазари (ESMA)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ESMA от 11 юни 2018 г., с което се отхвърля подадената от него жалба по административен ред срещу решението на ESMA от 14 ноември 2017 г. за прекратяване на трудовия му договор с ESMA,

                  —

                  доколкото е необходимо, да отмени и решението на ESMA от 14 ноември 2017 г.,

                  —

                  да му присъди обезщетение за претърпените от него неимуществени вреди,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.

                  1.

                  Първо основание: решението за прекратяване на трудовия договор не е било връчено на жалбоподателя в съответния срок на предизвестието, определен в договора

                  2.

                  Второ основание: нарушение на правото на изслушване

                  3.

                  Трето основание: неизпълнение на задължението за мотивиране по член 41, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, предвиждащ задължението на администрацията да мотивира решенията си

                  4.

                  Четвърто основание: решението за отхвърляне на исканията на жалбоподателя, както и решението за прекратяване на договора му са приети на неправилно правно основание, доколкото са приети въз основа на атестационния доклад за 2016 г., който е опорочен поради явни грешки в преценката

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа на пропорционалност

                  6.

                  Шесто основание: неизпълнение на задължението на ответника за полагане на грижа с оглед на здравословните проблеми на жалбоподателя и на общите му условия на труд


title: Дело T-171/17: Решение на Общия съд от 16 октомври 2018 г. — M & K/EUIPO — Genfoot (KIMIKA) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „KIMIKA — По-ранна словна марка на Европейския съюз „KAMIK“ — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Реално използване — Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 47, параграфи 2 и 3 от Регламент 2017/1001)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/43

      Решение на Общия съд от 16 октомври 2018 г. — M & K/EUIPO — Genfoot (KIMIKA)
      (Дело T-171/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „KIMIKA - По-ранна словна марка на Европейския съюз „KAMIK“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Реално използване - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 47, параграфи 2 и 3 от Регламент 2017/1001))
      (2018/C 436/60)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: M & K Srl (Прато, Италия) (представители: първоначално F. Caricato, впоследствие M. Cartella и B. Cartella, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Markakis и A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Genfoot, Inc. (Монреал, Квебек, Канада) (представители: E. Saarmann и P. Baronikians, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 12 януари 2017 г. (преписка R 1206/2016-4), постановено в производство по възражение със страни Genfoot и M & K.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда M & K Srl да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело C-12/17: Решение на Съда (голям състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — Tribunalul Botoşani, Ministerul Justiţiei/Maria Dicu (Преюдициално запитване — Социална политика — Организация на работното време — Директива 2003/88/EО — Право на платен годишен отпуск — Директива 2010/18/EС — Ревизирано рамково споразумение за родителския отпуск — Родителски отпуск, който не се счита за период на действително полагане на труд)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/7

      Решение на Съда (голям състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — Tribunalul Botoşani, Ministerul Justiţiei/Maria Dicu
      (Дело C-12/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Социална политика - Организация на работното време - Директива 2003/88/EО - Право на платен годишен отпуск - Директива 2010/18/EС - Ревизирано рамково споразумение за родителския отпуск - Родителски отпуск, който не се счита за период на действително полагане на труд))
      (2018/C 436/06)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Cluj

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Tribunalul Botoșani, Ministerul Justiţiei

         Ответник: Maria Dicu

         в присъствието на: Curtea de Apel Suceava, Consiliul Superior al Magistraturii

         Диспозитив

      Член 7 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че допуска разпоредба от националното право като разглежданата в главното производство, според която за целите на определянето на правото на платен годишен отпуск, гарантиран от този член на работник за референтен период, периодът на ползван от този работник през същия период родителски отпуск, не се взема предвид като период на действително полагане на труд.

         (1)  ОВ C 104, 3.4.2017 г.


title: Дело T-569/18: Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — W. Kordes’ Söhne Rosenschulen/EUIPO (Kordes’ Rose Monique)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/54

      Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — W. Kordes’ Söhne Rosenschulen/EUIPO (Kordes’ Rose Monique)
      (Дело T-569/18)
      (2018/C 436/77)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: W. Kordes’ Söhne Rosenschulen GmbH & Co KG (Клайн Офензет-Шпариесхоп, Германия) (представител: G. Würtenberger, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „Kordes’ Rose Monique“ — заявка за регистрация № 15 856 743

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 12 юли 2018 г. по преписка R 1929/2017-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  нарушение на член 7, параграф 1, буква м) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на член 95 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-600/18: Преюдициално запитване от Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 24 септември 2018 г. — UTEP 2006. SRL/Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/29

      Преюдициално запитване от Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 24 септември 2018 г. — UTEP 2006. SRL/Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály
      (Дело C-600/18)
      (2018/C 436/40)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UTEP 2006. SRL

         Ответник: Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли разпоредбата на [член] 92 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че не допуска тълкуване на член 12/A от a kis- és középvállalkozásokról, fejlődésük támogatásáról szóló 2004. [évi] XXXIV. törvény (Закон номер XXXIV от 2004 г. за малките и средните предприятия и помощите за тяхното развитие; наричан по-нататък „Закон KKV“) и административната практика, прилагана във връзка с този член, съгласно които член 12/A от Закон KKV не може да се прилага по отношение на предприятия (юридически лица), които не са регистрирани в Унгария, а в друга държава членка, но в останалите аспекти отговарят на понятието за малко и средно предприятие, определено в посочения закон?


title: Дело C-602/18 P: Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. от Star Television Productions Ltd срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 13 юли 2018 г. по дело T-797/17 — Star Television Productions/EUIPO — Marc Dorcel (STAR)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/30

      Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. от Star Television Productions Ltd срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 13 юли 2018 г. по дело T-797/17 — Star Television Productions/EUIPO — Marc Dorcel (STAR)
      (Дело C-602/18 P)
      (2018/C 436/41)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Star Television Productions Ltd (представител: D. Farnsworth, Solicitor)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Marc Dorcel
      С определение от 18 октомври 2018 г. Съдът (шести състав) реши да отхвърли жалбата.


title: Дело T-577/18: Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — Crédit agricole Corporate and Investment Bank/ЕЦБ

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/56

      Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — Crédit agricole Corporate and Investment Bank/ЕЦБ
      (Дело T-577/18)
      (2018/C 436/79)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Монруж, Франция) (представители: A. Champsaur и A. Delors, avocats)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени на основание членове 256 и 263 от ДФЕС решение ECB-SSM-2018-FRCAG-76, прието от ЕЦБ на 16 юли 2018 г.,

                  —

                  да осъди ЕЦБ да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква две основания, които по същество са идентични с основанията, изтъкнати по дело T-576/18, Crédit agricole/ЕЦБ.


title: Дело C-616/18: Преюдициално запитване от Tribunal d'instance d’Épinal (Франция), постъпило на 1 октомври 2018 г. — Cofidis SA/YU, ZT

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/30

      Преюдициално запитване от Tribunal d'instance d’Épinal (Франция), постъпило на 1 октомври 2018 г. — Cofidis SA/YU, ZT
      (Дело C-616/18)
      (2018/C 436/42)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal d'instance d’Épinal

         Страни в главното производство

         Ищец: Cofidis SA

         Ответници: YU, ZT

         Преюдициален въпрос

      Защитата, която Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (1) осигурява на потребителите, допуска ли национална разпоредба, която при иск, предявен от търговец срещу потребител и основаващ се на сключен между тях договор за кредит, забранява на националния съд след изтичането на петгодишен давностен срок, който започва да тече от сключването на договора, да обяви и да санкционира, служебно или по повдигнато от потребителя възражение, неизпълнението на разпоредбите относно задължението да се провери кредитоспособността на потребителя, предвидени в член 8 от директивата, на тези относно информацията, която трябва да се съдържа ясно и кратко в договора за кредит, предвидени в членове 10 и следващите от Директивата, и по-общо на всички разпоредби за защита на потребителите, предвидени в посочената директива?

         (1)  ОВ L 133, стр. 66.


title: Дело T-578/18: Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — CA Consumer Finance/ЕЦБ

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/56

      Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — CA Consumer Finance/ЕЦБ
      (Дело T-578/18)
      (2018/C 436/80)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: CA Consumer Finance (Маси, Франция) (представители: A. Champsaur и A. Delors, avocats)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени на основание членове 256 ДФЕС и 263 ДФЕС решение ECB-SSM-2018-FRCAG-77, прието от ЕЦБ на 16 юли 2018 г.,

                  —

                  да осъди ЕЦБ да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания, които по същество са идентични на изтъкнатите по дело T-576/18, Crédit agricole/ЕЦБ.


title: Дело T-367/17: Решение на Общия съд от 18 октомври 2018 г. — Linak/EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical (Eлектрически задвижвана повдигаща колона) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ електрически задвижвана повдигаща колона — По-ранен промишлен дизайн на Общността — Основание за обявяване на недействителност — Липса на оригиналност — Информиран потребител — Липса на различно цялостно впечатление — Член 6 от Регламент (EО) № 6/2002)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/44

      Решение на Общия съд от 18 октомври 2018 г. — Linak/EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical (Eлектрически задвижвана повдигаща колона)
      (Дело T-367/17) (1)

      ((Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ електрически задвижвана повдигаща колона - По-ранен промишлен дизайн на Общността - Основание за обявяване на недействителност - Липса на оригиналност - Информиран потребител - Липса на различно цялостно впечатление - Член 6 от Регламент (EО) № 6/2002))
      (2018/C 436/61)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Linak A/S (Нордборг, Дания) (представители: V. von Bomhard и J. Fuhrmann, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално G. Sakalaite-Orlovskiene и A. Folliard-Monguiral, впоследствие G. Sakalaite-Orlovskiene и J. Ivanauskas)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Чанджоу, Китай)

         Предмет

      Жалба срещу решение на трети апелативен състав на EUIPO от 21 март 2017 г. (преписка R 1412/2015-3) относно производство за обявяване на недействителност между Linak и ChangZhou Kaidi Electrical

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Linak A/S да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 249, 31.7.2018 г.


title: Дело C-56/17: Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — Бахтияр Фатхи/Председател на Държавна агенция за бежанците (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Граници, убежище и имиграция — Регламент (ЕС) № 604/2013 — Член 3 — Определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава — Разглеждане на молба за международна закрила без изрично решение относно определянето на държавата членка, компетентна за разглеждането — Директива 2011/95/ЕС — Членове 9 и 10 — Мотиви за преследване, основани на религията — Доказване — Иранско законодателство за апостасията — Директива 2013/32/ЕС — Член 46, параграф 3 — Ефективна правна защита)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/7

      Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — Бахтияр Фатхи/Председател на Държавна агенция за бежанците
      (Дело C-56/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Граници, убежище и имиграция - Регламент (ЕС) № 604/2013 - Член 3 - Определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава - Разглеждане на молба за международна закрила без изрично решение относно определянето на държавата членка, компетентна за разглеждането - Директива 2011/95/ЕС - Членове 9 и 10 - Мотиви за преследване, основани на религията - Доказване - Иранско законодателство за апостасията - Директива 2013/32/ЕС - Член 46, параграф 3 - Ефективна правна защита))
      (2018/C 436/07)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд София-град

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Бахтияр Фатхи

         Ответник: Председател на Държавна агенция за бежанците

         Диспозитив

                  1)

                  В случай като разглеждания по главното производство член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска органите на държава членка да извършват разглеждането по същество на молба за международна закрила по смисъла на член 2, буква г) от същия регламент, без да е налице изрично решение на тези органи, от което да става ясно, че съгласно критериите, предвидени от посочения регламент, тази държава членка е компетентната да извърши такова разглеждане.

                  2)

                  В случай като разглеждания по главното производство член 46, параграф 3 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила трябва да се тълкува в смисъл, че когато кандидат за международна закрила обжалва решение, с което се установява, че молбата му за международна закрила е неоснователна, компетентният съд на държавата членка не е длъжен служебно да провери дали правилно са били приложени предвидените с Регламент № 604/2013 критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна да разгледа посочената молба.

                  3)

                  Член 10, параграф 1, буква б) от Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила, трябва да се тълкува в смисъл, че молителят за международна закрила, който в подкрепа на молбата си се позовава на опасност от преследване поради мотиви, основани на религията, не е длъжен, за да подкрепи твърденията си относно религиозните си вярвания, да прави декларации или да представя документи за всички елементи на понятието „религия“ по тази разпоредба. Молителят обаче трябва да подкрепи тези твърдения с достоверни данни, като представи елементи, въз основа на които компетентният орган може да се увери в истинността на посочените твърдения.

                  4)

                  Член 9, параграфи 1 и 2 от Директива 2011/95 трябва да се тълкува в смисъл, че забраната, под страх от екзекуция или лишаване от свобода, на действия срещу държавната религия на страната на произход на молителя за международна закрила може да представлява „действие на преследване“ по смисъла на този член, стига органите на тази страна да налагат на практика такива наказания във връзка с посочената забрана, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 112, 10.4.2017 г.


title: Дело C-622/18: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 4 октомври 2018 г. — AR/Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA, St Dalfour SAS

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/30

      Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 4 октомври 2018 г. — AR/Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA, St Dalfour SAS
      (Дело C-622/18)
      (2018/C 436/43)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AR

         Ответници: Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA, St Dalfour SAS

         Преюдициален въпрос

      Следва ли член 5, параграф 1, буква б), член 10 и член 12 от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (1) да се тълкуват в смисъл, че притежател, който никога не е използвал своята марка и чиито права върху нея са били прекратени след изтичане на петгодишен срок след публикуване на регистрацията, може да получи обезщетение за вреди от нарушение, като се позове на нарушение на основната функция на марката, извършено чрез използването от трето лице преди датата на прекратяване на правата върху знак, който е сходен с посочената марка, за обозначаване на стоки или услуги, идентични или сходни с тези, за които е регистрирана марката?

         (1)  ОВ L 299, стр. 25.


title: Дело C-73/17: Решение на Съда (голям състав) от 2 октомври 2018 г. — Френска република/Европейски парламент (Жалба за отмяна — Институционално право — Протокол за местоположението на седалищата на институциите и някои органи, служби и агенции на Европейския съюз — Европейски парламент — Понятие „заседание относно бюджета“, което се провежда в Страсбург (Франция) — Член 314 ДФЕС — Упражняване на бюджетното правомощие в допълнително пленарно заседание в Брюксел (Белгия)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/8

      Решение на Съда (голям състав) от 2 октомври 2018 г. — Френска република/Европейски парламент
      (Дело C-73/17) (1)

      ((Жалба за отмяна - Институционално право - Протокол за местоположението на седалищата на институциите и някои органи, служби и агенции на Европейския съюз - Европейски парламент - Понятие „заседание относно бюджета“, което се провежда в Страсбург (Франция) - Член 314 ДФЕС - Упражняване на бюджетното правомощие в допълнително пленарно заседание в Брюксел (Белгия))
      (2018/C 436/08)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Френска република (представители: F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda и E. de Moustier)

         Ответник: Европейски парламент (представители: R. Crowe и U. Rösslein)

         Встъпила страна, подпомагаща жалбоподателя: Велико херцогство Люксембург (представители: D. Holderer и C. Schiltz)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Френската република да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейския парламент.

                  3)

                  Великото херцогство Люксембург понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 104, 3.4.2017 г.


title: Дело C-633/18 P: Жалба, подадена на 11 октомври 2018 г. от Apple Distribution International срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 27 юли 2018 г. по дело T-101/17, Apple Distribution International/Европейска комисия

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/31

      Жалба, подадена на 11 октомври 2018 г. от Apple Distribution International срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 27 юли 2018 г. по дело T-101/17, Apple Distribution International/Европейска комисия
      (Дело C-633/18 P)
      (2018/C 436/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Apple Distribution International (представители: S. Schwiddessen, H. Lutz, Rechtsanwälte, N. Niejahr, Rechtsanwältin, A. Patsa, Advocate)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно определение изцяло,

                  —

                  да обяви, че Apple е пряко и лично засегнато от оспореното решение,

                  —

                  да върне делото на Общия съд за постановяване на решение по същество, и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати собствените си разноски и разноските на Apple във връзка с настоящото производство и в производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Apple твърди, че обжалваното съдебно определение е опорочено от грешки в правото:

                  —

                  Първо, Общият съд е изопачил и пренебрегнал относими доказателства при преценката дали конкурентното положение на Apple на пазара за доставка на услуги за домашни видео развлечения в Германия е съществено засегнато от оспореното решение (1).

                  —

                  Второ, Общият съд е приложил неправилно правните критерии за преценка на личното засягане, като е приел, че Apple не принадлежи на затворена група от предприятия, които са можели да бъдат идентифицирани при приемането на оспореното решение поради специфични за тази група критерии.

                  —

                  Трето, Общият съд е нарушил член 119 от Процедурния си правилник и член 36 oт Статута на Съда, като не е изложил мотиви, за да приеме, че: (i) приведеното от Apple доказателство за преценка на въздействието, което тази помощ е могла да има върху конкурентното му положение на пазара за доставка на услуги за домашни видео развлечения в Германия, е недостатъчно; и (ii) наличието на лично засягане трябва да бъде установено с оглед на момента, в който оспорената мярка е била замислена, приета и приложена на национално ниво.

                  —

                  Четвърто, Общият съд е нарушил правото на Apple на защита, като се е позовал на съображения на Комисията, изложени в отговор на въпроси от Общия съд, които Apple не е имало възможност да коментира.

         (1)  Решение (ЕС) 2016/2042 на Комисията от 1 септември 2016 година относно схемата за помощи SA.38418 — 2014/C (ex 2014/N), която Германия възнамерява да приведе в действие за финансирането на производство и разпространение на филми (нотифицирано под номер С(2016) 5551) (ОВ L 314, 2016 г., стр. 63).


title: Дело C-521/18: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 6 август 2018 г. — Pegaso Srl Servizi Fiduciari r и др./Poste Tutela SpA

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/19

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 6 август 2018 г. — Pegaso Srl Servizi Fiduciari r и др./Poste Tutela SpA
      (Дело C-521/18)
      (2018/C 436/24)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Pegaso Srl Servizi Fiduciari, Sistemi di Sicurezza Srl, YW

         Ответник: Poste Tutela SpA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли дружеството Poste Italiane s.p.a. да се квалифицира въз основа на горепосочените характеристики като „публичноправна организация“ по смисъла на член 3, алинея 1, буква d) от Законодателен декрет № 50 от 2016 г. и на съответните общностни директиви (2014/23/ЕС (1), 2014/24/ЕС (2) и 2014/25/ ЕС (3))?

                  2)

                  Отнася ли се посочената квалификация за дружеството Poste Tutela s.p.a., притежавано изцяло от първото, с което освен това вече e обявено сливане, като се има предвид съображение 46 от Директива 2014/23/ЕС относно контролираните юридически лица (вж. също в този смисъл решение на Съда на ЕС, (четвърти състав), от 5 октомври 2017 г., [С-]567[/15]: задължение за провеждане на процедура по възлагане за дружествата, контролирани от публичната администрация; решение № 6211 от 24 ноември 2011 г. на Cons. Stato (Държавен съвет), шести състав)?

                  3)

                  Задължени ли са посочените дружества да провеждат процедури за обществени поръчки само за възлагането на обществените поръчки, които са свързани с дейностите, извършвани в специалните сектори съгласно Директива 2014/25/ЕС, като възложители, за които поради характера им на публичноправни организации следва да се счита, че попадат в обхвата от правилата на част II от Кодекса за обществените поръчки, и които от друга страна разполагат с пълна автономия на волята — и изключително частноправна уредба — за договорните дейности, които не се отнасят до тези сектори, като се имат предвид принципите, залегнали в съображение 21 и член 16 от Директива 2014/23/ЕС?

                  4)

                  При договорите извън областта на специалните сектори, когато тези дружества отговарят на изискванията за публичноправни организации, продължава ли за тях обаче да се прилага общата Директива 2014/24/ЕС (и следователно правилата за възлагане на обществените поръчки), дори ако поради развитието си след първоначалното учредяване извършват основно дейности с предприемачески характер и в условията на конкуренция?

                  5)

                  При наличието на служби, в които се извършват едновременно дейности, присъщи на универсалната услуга, и дейности извън нея, може ли понятието за свързаност да се счита при всички положения за изключено — по отношение на услугата от конкретен обществен интерес — за договори за редовна и извънредна поддръжка, почистване, обзавеждане, както и за портиерски услуги и охрана на самите служби?

                  6)

                  Накрая, ако твърдението на Poste Italiane s.p.a. бъде прието, следва ли провеждането на процедура за възлагане на обществена поръчка само по собствена инициатива, за което не се прилагат всички гаранции за прозрачност и равно третиране, уредени от Кодекса за обществените поръчки, надлежно оповестено без допълнителни предупреждения в това отношение в Държавен вестник на Италианската република и в Официален вестник на Европейския съюз, да се счита за противоречащо на утвърдения принцип на оправданите правни очаквания на участниците в процедурата за възлагане на обществената поръчка?

         (1)  Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за възлагане на договори за концесия (ОВ L 94, 2014 г., стр. 1 и поправки в ОВ L 114, 2015 г., стр. 24 и ОВ L 82, 2018 г., стр. 17)

         (2)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65 и поправка в ОВ L 275, 2015 г., стр. 68).

         (3)  Директива 2014/25/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година относно възлагането на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги и за отмяна на Директива 2004/17/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 243).


title: Дело C-105/17: Решение на Съда (пети състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Административен съд Варна — България) — Комисия за защита на потребителите/Евелина Каменова (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 2005/29/ЕО — Член 2, букви б) и г) — Директива 2011/83/ЕС — Член 2, точка 2 — Понятията „търговец“ и „търговски практики“)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/9

      Решение на Съда (пети състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Административен съд Варна — България) — Комисия за защита на потребителите/Евелина Каменова
      (Дело C-105/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 2005/29/ЕО - Член 2, букви б) и г) - Директива 2011/83/ЕС - Член 2, точка 2 - Понятията „търговец“ и „търговски практики“))
      (2018/C 436/09)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд Варна

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Комисия за защита на потребителите

         Ответник: Евелина Каменова

         с участието на: Варненска окръжна прокуратура

         Диспозитив

      Член 2, букви б) и г) от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) и член 2, точка 2 от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета трябва да се тълкуват в смисъл, че физическо лице, което публикува на интернет сайт едновременно известен брой обяви за продажба на нови и употребявани стоки, като ответницата в главното производство, би могло да бъде квалифицирано като „търговец“ и такива действия биха могли да представляват „търговска практика“ само когато това лице действа за цели, които влизат в рамките на неговата търговска или стопанска дейност, занаят или професия, което запитващата юрисдикция трябва да провери с оглед на всички релевантни за случая обстоятелства.

         (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело T-584/18: Жалба, подадена на 27 септември 2018 г. — Ukrselhosprom PCF и Versobank/ЕЦБ

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/57

      Жалба, подадена на 27 септември 2018 г. — Ukrselhosprom PCF и Versobank/ЕЦБ
      (Дело T-584/18)
      (2018/C 436/81)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Ukrselhosprom PCF LLC (Солоне, Украйна) и Versobank AS (Талин, Естония) (представители: O. Behrends, L. Feddern и M. Kirchner, адвокати)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение ECB/SSM/2018–EE-2 WHD-2017-0012 от 17 юли 2018 г. за отнемане на лиценза на Versobank AS за извършване на банкова дейност,

                  —

                  съответно да отмени Решение ECB-SSM-2018-EE-3 от 14 август 2018 г. относно разноските по вътрешния административен преглед,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите излагат двадесет и четири основания в подкрепа на жалбата си.

                  1.

                  Първо основание: ЕЦБ не е компетентна да вземе решение относно ликвидацията на Versobank AS.

                  2.

                  Второ основание: ЕЦБ не е извършила собствена преценка по основните въпроси, свързани с борбата с изпирането на пари (БИП) и финансирането на тероризма (ФТ).

                  3.

                  Трето основание: ЕЦБ не е разследвала и преценила надлежно и безпристрастно всички релевантни аспекти на случая.

                  4.

                  Четвърто основание: незаконосъобразно позоваване на твърдяното представяне на невярна информация относно дейностите на Versobank в Латвия.

                  5.

                  Пето основание: ЕЦБ е пропуснала да вземе предвид положителната роля на високо квалифицирания и утвърден ръководен екип.

                  6.

                  Шесто основание: ЕЦБ е пропуснала да определи релевантните нормативни изисквания, които се твърди, че Versobank не е изпълнила.

                  7.

                  Седмо основание: пропуск да се вземе предвид обстоятелството, че съществена част от дейността не е била свързана с риск от гледна точка на БИП.

                  8.

                  Осмо основание: пропуск да се отдаде достатъчна тежест на същественото намаление на броя клиенти в категориите с по-висок риск.

                  9.

                  Девето основание: неправилен извод, че всяко допълнително корективно действие би било нереалистично.

                  10.

                  Десето основание: неправилни съображения по отношение на потенциален нов ръководен екип.

                  11.

                  Единадесето основание: неправилни съображения по отношение на потенциално временно лишаване от право на глас.

                  12.

                  Дванадесето основание: неправилно позоваване на твърдяното несъобразяване с указание.

                  13.

                  Тринадесето основание: неправилни съображения по отношение на възможността за ново указание.

                  14.

                  Четиринадесето основание: незаконосъобразно отхвърляне на възможността за доброволна ликвидация.

                  15.

                  Петнадесето основание: незаконосъобразно отхвърляне на възможността за продажба.

                  16.

                  Шестнадесето основание: допуснати нарушение на принципа на равно третиране и дискриминация.

                  17.

                  Седемнадесето основание: нарушение на принципа на пропорционалност.

                  18.

                  Осемнадесето основание: нарушение на принципите на оправдани правни очаквания и правна сигурност.

                  19.

                  Деветнадесето основание: нарушение на член 19 и съображение 75 от Регламент № 1024/2013 (1) и злоупотреба с правомощия.

                  20.

                  Двадесето основание: нарушение на правото на Versobank и на акционерите да бъдат изслушани поради прекалено кратък срок за представяне на становища.

                  21.

                  Двадесет и първо основание: други нарушения на правото на защита на Versobank и на правото на изслушване.

                  22.

                  Двадесет и второ основание: пропуск да бъде надлежно мотивирано решението.

                  23.

                  Двадесет и трето основание: нарушение на правото на Versobank за достъп до преписката.

                  24.

                  Двадесет и четвърто основание: нарушение на правата на акционерите във връзка с прегледа, извършен от Административния съвет за преглед съгласно член 24 от Регламент № 1024/2013.

         (1)  Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 2013 г., стр. 63).


title: Дело T-585/18: Жалба, подадена на 27 септември 2018 г. — Şanli/Съвет

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/59

      Жалба, подадена на 27 септември 2018 г. — Şanli/Съвет
      (Дело T-585/18)
      (2018/C 436/82)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподател: Dalokay Şanli (Ротердам, Нидерландия) (представител: D. Gürses, Rechtsanwalt)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решение на Съвета от 31 юли 2018 г.,

                  —

                  да го заличи от списъка по Регламент (ЕО) № 2580/2001, и

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  Нарушение на съществени процесуални разпоредби и на Договорите.

                  2.

                  В производството не били представени никакви доказателства, че жалбоподателят е извършвал терористична дейност.

                  3.

                  На жалбоподателя не била дадена възможност за подходяща защита в производството, завършило с постановяване на оспорваното решение.

                  4.

                  Решението било недостатъчно мотивирано.

                  5.

                  С решението се нарушавали принципите на субсидиарност и на пропорционалност.

                  6.

                  Регламент № 2580/2001 бил неприложим, тъй като ПКК не била терористична организация.

                  7.

                  С решението се нарушавала забраната за прекомерност.


title: Дело C-541/18: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 21 август 2018 г. — AS/Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/20

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 21 август 2018 г. — AS/Deutsches Patent- und Markenamt
      (Дело C-541/18)
      (2018/C 436/25)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AS

         Ответник: Deutsches Patent- und Markenamt

         Преюдициален въпрос

      Има ли даден знак отличителен характер в случаите, когато са налице практически значими и логични възможности той да се използва като указание за произход на стоките и услугите, дори и да не става дума за най-вероятната форма на използване на знака (1)?

         (1)  Тълкуване на член 3, параграф 1, буква б) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, 2008 г., стр. 25).


title: Дело C-242/17: Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA/Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (Преюдициално запитване — Околна среда — Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници — Течни горива от биомаса, използвани в топлоцентрала — Директива 2009/28/ЕО — Член 17 — Критерии за устойчивост за течните горива от биомаса — Член 18 — Национални схеми за сертифициране на устойчивостта — Решение за изпълнение 2011/438/ЕС — Доброволни схеми за сертифициране на устойчивостта на биогоривата и на течните горива от биомаса, одобрени от Европейската комисия — Национална правна уредба, която предвижда задължение на операторите посредници да представят сертификати за устойчивост — Член 34 ДФЕС — Свободно движение на стоки)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/10

      Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA/Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
      (Дело C-242/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Околна среда - Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници - Течни горива от биомаса, използвани в топлоцентрала - Директива 2009/28/ЕО - Член 17 - Критерии за устойчивост за течните горива от биомаса - Член 18 - Национални схеми за сертифициране на устойчивостта - Решение за изпълнение 2011/438/ЕС - Доброволни схеми за сертифициране на устойчивостта на биогоривата и на течните горива от биомаса, одобрени от Европейската комисия - Национална правна уредба, която предвижда задължение на операторите посредници да представят сертификати за устойчивост - Член 34 ДФЕС - Свободно движение на стоки))
      (2018/C 436/11)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA

         Ответници: Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

         Диспозитив

                  1)

                  Член 18, параграф 7 от Директива № 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО, във връзка с Решение за изпълнение 2011/438/ЕС на Комисията от 19 юли 2011 година относно признаването на схемата „International Sustainability and Carbon Certification“ за доказване на спазването на критериите за устойчивост в съответствие с директиви 2009/28/ЕО и 2009/30/ЕО, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която налага на икономическите оператори специфични условия за сертифицирането на устойчивостта на течните горива от биомаса, които са различни и по-широки от предвидените в доброволна схема за сертифициране на устойчивостта, като схемата ISCC, призната с посоченото решение за изпълнение, прието от Европейската комисия съгласно член 18, параграф 4 от споменатата директива, тъй като тази схема е била одобрена само за биогоривата и посочените условия се отнасят само до течните горива от биомаса.

                  2)

                  Правото на Съюза, по-специално член 34 ДФЕС и член 18, параграфи 1 и 3 от Директива 2009/28, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство да установява национална схема за проверка на устойчивостта на течните горива от биомаса, която предвижда, че всички икономически оператори, които участват в снабдителната верига на продукта, дори когато става въпрос за посредници, които не придобиват физически партидите течни горива от биомаса, са обвързани от определени задължения за сертифициране, уведомяване и предоставяне на информация, произтичащи от посочената схема.

         (1)  ОВ C 283, 28.8.2017 г.


title: Дело C-544/18: Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Обединено кралство), постъпило на 20 август 2018 г. — HM Revenue & Customs/HD

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/20

      Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Обединено кралство), постъпило на 20 август 2018 г. — HM Revenue & Customs/HD
      (Дело C-544/18)
      (2018/C 436/26)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Upper Tribunal

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: HM Revenue & Customs

         Ответник: HD

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 49 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че това лице — преустановило дейност като самостоятелно заето лице поради физически ограничения, свързани с последните етапи на бременността и с последиците от раждането — запазва качеството си на самостоятелно заето лице по смисъла на този член, стига в разумен период след раждането на детето си да започне отново да упражнява икономическа дейност или да си търси друга работа?


title: Дело C-635/18: Иск, предявен на 11 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/32

      Иск, предявен на 11 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
      (Дело C-635/18)
      (2018/C 436/45)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes и A. C. Becker, Bevollmächtigte)

         Ответник: Федерална република Германия

         Искания на ищеца

      Комисията иска от Съда

                  —

                  да установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 13, параграф 1 във връзка с приложение ХI към Директива 2008/50/ЕО (1), тъй като от 2010 г. годишната пределно допустима стойност за азотен диоксид (NO2) в 26 зони за оценка и управление на качеството на атмосферния въздух (DEZBXX0001A агломерация Берлин, DEZCXX0007A агломерация Щутгарт, DEZCXX0043S район Тюбинген, DEZCXX0063S район Щутгарт, DEZCXX0004A агломерация Фрайбург, DEZCXX0041S район Карлсруе [без агломерации], DEZCXX0006A агломерация Манхайм/Хайделберг, DEZDXX0001A агломерация Мюнхен, DEZDXX0003A агломерация Нюрнберг/Фюрт/Ерланген, DEZFXX0005S област III Среден и Северен Хесен, DEZFXX0001A агломерация I [Рейн-Майн], DEZFXX0002A агломерация II [Касел], DEZGLX0001A агломерация Хамбург, DEZJXX0015A Гревенбройх [находище на кафяви въглища в област Рейн], DEZJXX0004A Кьолн, DEZJXX0009A Дюселдорф, DEZJXX0006A Есен, DEZJXX0017A Дуисбург, Оберхаузен, Мюлхайм, DEZJXX0005A Хаген, DEZJXX0008A Дортмунд, DEZJXX0002A Вупертал, DEZJXX0011A Ахен, DEZJXX0016S Градски и селски райони в Северен Рейн Вестфалия, DEZKXX0006S Майнц, DEZKXX0007S Вормс/Франкентал/Лудвигсхафен, DEZKXX0004S Кобленц/Нойвийд), както и часовата пределна стойност за NO2 в две от тези области (DEZCXX0007A агломерация Щутгарт, DEZFXX0001A агломерация I [Рейн Майн]), системно и трайно са надхвърляни,

                  —

                  да установи, че от 11 юни 2010 г. Федерална република Германия не изпълнява задълженията си по член 23, параграф 1, втора и трета алинея във връзка с приложение ХV, част А към същата директива, и в частност задължението периодът на превишаване в тези 26 области да бъде възможно най-кратък,

                  —

                  да осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      От 2010 г. Федерална република Германия системно и трайно превишавала установените в приложение ХV годишни и часови пределни стойности за NO2 в 26, респ. 2 области. Това обстоятелство обосновавало нарушение на член 13, параграф 1 във връзка с приложение ХV към Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа.
      От 11 юни 2010 г. в нарушение на член 23, параграф 1, втора и трета алинея във връзка с приложение ХV към Директивата Федерална република Германия не е включила в плановете за качеството на въздуха на въпросните 26 области подходящи мерки, така че периодът за превишаване да бъде възможно най-кратък. Негодността на мерките следвала освен това от продължителността, тенденцията и степента на надхвърляне на граничните стойности, както и от проверката на изготвените за въпросните области планове за качеството на въздуха.

         (1)  ОВ L 152, 2008 г., стр. 1.


title: Дело C-337/17: Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Szczecinie — Полша) — Feniks Sp. z o.o./Azteca Products & Services SL (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Специална компетентност — Член 7, точка 1, буква a) — Понятие за дела, „свързани с договор“ — Павлов иск)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/11

      Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Szczecinie — Полша) — Feniks Sp. z o.o./Azteca Products & Services SL
      (Дело C-337/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Специална компетентност - Член 7, точка 1, буква a) - Понятие за дела, „свързани с договор“ - Павлов иск))
      (2018/C 436/12)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Szczecinie

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Feniks Sp. z o.o.

         Ответник: Azteca Products & Services SL

         Диспозитив

      В случай като разглеждания в главното производство делото по Павлов иск, с който носителят на произтичащо от договор право на вземане моли да се обяви за недействително спрямо него увреждащото го по негови твърдения действие, с което неговият длъжник е прехвърлил свое имущество на трето лице, попада в обхвата на правилото за международна компетентност, предвидено в член 7, точка 1, буква a) от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела.

         (1)  ОВ C 300, 11.9.2017 г.


title: Дело C-548/18: Преюдициално запитване от Saarländisches Oberlandesgericht (Германия), постъпило на 23 август 2018 г. — BGL BNP Paribas SA/TeamBank AG Nürnberg

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/20

      Преюдициално запитване от Saarländisches Oberlandesgericht (Германия), постъпило на 23 август 2018 г. — BGL BNP Paribas SA/TeamBank AG Nürnberg
      (Дело C-548/18)
      (2018/C 436/27)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Saarländisches Oberlandesgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BGL BNP Paribas SA

         Ответник: TeamBank AG Nürnberg

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Приложим ли е член 14 от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) (1) по отношение на действието спрямо трети лица при многократно прехвърляне на вземания?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: от кое право се урежда в този случай действието спрямо трети лица?

                  3)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос: прилага ли се разпоредбата по аналогия?

                  4)

                  При утвърдителен отговор на третия въпрос: от кое право се урежда в този случай действието спрямо трети лица?

         (1)  ОВ L 177, 2008 г., стр. 6.


title: Дело T-368/17: Решение на Общия съд от 18 октомври 2018 г. — Linak/EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical (Eлектрически задвижвана повдигаща колона) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ електрически задвижвана повдигаща колона — По-ранен промишлен дизайн на Общността — Основание за обявяване на недействителност — Липса на оригиналност — Информиран потребител — Липса на различно цялостно впечатление — Член 6 от Регламент (EО) № 6/2002)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/44

      Решение на Общия съд от 18 октомври 2018 г. — Linak/EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical (Eлектрически задвижвана повдигаща колона)
      (Дело T-368/17) (1)

      ((Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ електрически задвижвана повдигаща колона - По-ранен промишлен дизайн на Общността - Основание за обявяване на недействителност - Липса на оригиналност - Информиран потребител - Липса на различно цялостно впечатление - Член 6 от Регламент (EО) № 6/2002))
      (2018/C 436/62)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Linak A/S (Нордборг, Дания) (представители: V. von Bomhard и J. Fuhrmann, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално G. Sakalaite-Orlovskiene и A. Folliard-Monguiral, впоследствие G. Sakalaite-Orlovskiene и J. Ivanauskas)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Чанджоу, Китай)

         Предмет

      Жалба срещу решение на трети апелативен състав на EUIPO от 21 март 2017 г. (преписка R 1412/2015-3) относно производство за обявяване на недействителност между Linak и ChangZhou Kaidi Electrical

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Linak A/S да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 249, 31.7.2017 г.