title: Дело C-459/09 P: Жалба, подадена на 24 ноември 2009 г. от Dominio de la Vega, S.L. срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 16 септември 2009 г. по дело T-458/07, Dominio de la Vega, S.L./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и Ambrosio Velasco, S.A.

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/35

         Жалба, подадена на 24 ноември 2009 г. от Dominio de la Vega, S.L. срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 16 септември 2009 г. по дело T-458/07, Dominio de la Vega, S.L./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и Ambrosio Velasco, S.A.
   (Дело C-459/09 P)
   2010/C 24/64
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Dominio de la Vega, S.L. (представители: E. Caballero Oliver и A. Sanz-Bermell y Martínez, abogados)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и Ambrosio Velasco, S.A.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло обжалваното решение, постановено на 16 септември 2009 г. по дело T-458/07; и вследствие на това

               —

               да се реши окончателно спора като се обяви, че липсва сходство между конфликтните знаци и следователно липсва вероятност от объркване, и като се разреши регистрацията на марката на Общността „Dominio de la Vega“ № 2 789 576 в клас 33, тъй като тя не попада под забраната на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94, понастоящем Регламент № 207/2009;

               —

               ако е необходимо и при условията на евентуалност, да се върне делото на Първоинстанционния съд на Европейските общности за постановяване на решение в съответствие с обвързващите критерии, формулирани от Съда на Европейските общности;

               —

               да се осъдят изрично СХВП и встъпилото предприятие да заплатят както направените по настоящото производство съдебни разноски, така и тези, направени в производството пред Първоинстанционния съд на Европейските общности.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 2, буква а), i) и ii) по-рано от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), а понастоящем от Регламент (ЕО) № 207/09 (2). По-ранната марка, на която се основава възражението в конкретния случай, е марка на Общността. Обжалваното решение съдържа грешка при прилагане на правото, доколкото не е взет предвид общностния характер на марката и като последица от това при преценката на вероятността от объркване между конфликтните марки е взет предвид погрешен кръг от потребители в противоречие с предвиденото в приложимия в конкретния случай регламент относно марката на Общността.

               2.

               Грешка при прилагане на правото, допусната при преценката на релевантността и допустимостта на представените доказателства, и довела до погрешна преценка на вероятността от объркване в съзнанието на испанския потребител. Първоинстанционният съд е изопачил доказателствените средства, установяващи съвместното съществуване на марките в Испания, като тази грешка при прилагане на правото е довела до нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94, понастоящем Регламент № 207/09.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).

      (2)  Регламент (ЕО) № 207/09 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-292/07: Иск, предявен на 15 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/18

         Иск, предявен на 15 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-292/07)
   (2007/C 211/34)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Stromsky и D. Kukovec, agents)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания на ищеца

               1.

               Да се приеме за установено, че като не е приело в предвидения срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (1), Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си съгласно член 80 от тази директива;
               Субсидиарно:

                           Да се приеме за установено, че като не е уведомило Комисията за законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си съгласно член 80 от тази директива;

               2.

               Да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2004/18/ЕО в националното право е изтекъл на 31 януари 2006 г.

      (1)  ОВ L 134, стр. 114.


title: Дело C-312/07: Решение на Съда (седми състав) от 5 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunal d'instance de Paris — Франция) — JVC France SAS/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières) (Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Записващи видеокамери — Обяснителни бележки — Правен режим)

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/4

         Решение на Съда (седми състав) от 5 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunal d'instance de Paris — Франция) — JVC France SAS/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   (Дело C-312/07) (1)

   (Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Записващи видеокамери - Обяснителни бележки - Правен режим)
   (2008/C 183/07)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal d'instance de Paris
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: JVC France SAS

      Ответник: Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   Предмет
   Преюдициално запитване — Tribunal d'instance de Paris — Тълкуване на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3) в редакцията, която е приложима към фактите в главното производство — Подпозиции 8525 40 91 (записващи видеокамери, позволяващи единствено записването на звук и на образ, заснети от телевизионна камера) и 8525 40 99 (други) — Класиране на записващи видеокамери, които към момента на внасянето им не могат да записват външни видеофонични сигнали (DV OUT), но чиито видео интерфейс може да бъде активиран впоследствие посредством софтуер или разблокиращо устройство (DV IN & OUT), без производителят и продавачът да са посочили или осигурили тази възможност — Възможност за извършване на промяна на общностната практика на тарифно класиране посредством прилагащи се с обратна сила последователни изменения на обяснителните бележки към Комбинираната номенклатура, вместо чрез приемане на регламент за тарифно класиране, приложим само за в бъдеще
   Диспозитив

               1.

               Записваща видеокамера може да бъде класирана в подпозиция 8525 40 99 от Комбинираната номенклатура, представляваща приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменена с Регламент (ЕО) № 2261/98 на Комисията от 26 октомври 1998 година, с Регламент (ЕО) № 2204/1999 на Комисията от 12 октомври 1999 година, с Регламент (ЕО) № 2388/2000 на Комисията от 13 октомври 2000 година и с Регламент (ЕО) № 2031/2001 на Комисията от 6 август 2001 година, само ако функцията по запис на образи и звуци от различни от вградените камера и микрофон източници е активирана към момента на митническото оформяне или ако дори производителят да не е възнамерявал да укаже тази характеристика, посочената функция може да бъде активирана и след този момент посредством лесна манипулация на апарата от потребител, който не разполага с особени познания, без записващата видеокамера да бъде физически изменена. В случай на последващо активиране е необходимо също така, от една страна, след като е активирана функцията DV-in, записващата видеокамера да функционира аналогично на друга записваща видеокамера, при която функцията по записване на образи и звуци от различни от вградените камера и микрофон източници е активирана към момента на митническото оформяне, и от друга страна, записващата видеокамера да функционира самостоятелно. Наличието на тези условия трябва да може да бъде проверено към момента на митническото оформяне. Националният съд трябва да прецени дали условията са изпълнени. Ако условията не са изпълнени, записващата видеокамера трябва да бъде класирана в подпозиция 8525 40 91 от Комбинираната номенклатура.

               2.

               Обяснителните бележки към посочената комбинирана номенклатура относно подпозиция 8525 40 99, публикувани на 6 юли 2001 г. и на 23 октомври 2002 г., имат тълкувателен характер и нямат задължителна правна сила. Те са съобразени с текста на Комбинираната номенклатура и не изменят нейния обхват. От това следва, че приемането на нов регламент за класиране не е било необходимо.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело C-275/12: Решение на Съда (трети състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Hannover — Германия) — Samantha Elrick/Bezirksregierung Köln (Гражданство на Съюза — Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС — Право на свободно движение и на пребиваване — Гражданин на държава членка — Курс на обучение в друга държава членка — Помощ за обучение — Условия — Обучение с продължителност две или повече години — Придобиване на професионална квалификация)

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/16

         Решение на Съда (трети състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Hannover — Германия) — Samantha Elrick/Bezirksregierung Köln
   (Дело C-275/12) (1)

   (Гражданство на Съюза - Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС - Право на свободно движение и на пребиваване - Гражданин на държава членка - Курс на обучение в друга държава членка - Помощ за обучение - Условия - Обучение с продължителност две или повече години - Придобиване на професионална квалификация)
   2013/C 367/26
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Samantha Elrick

      Ответник: Bezirksregierung Köln

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Hannover — Тълкуване на членове 20 и 21 ДФЕС — Помощ за обучение („BaföG“) — Правна уредба на държава членка, съгласно която посочената помощ се отпуска за определено обучение с продължителност от една година, провеждано на територията на страната, но не и за сходно обучение в друга държава членка.

      Диспозитив

   Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка като разглежданата по делото в главното производство, която обвързва отпускането на помощ за обучение на гражданка на държавата членка с местожителство в нея за следване в друга държава членка с условието в края на следването след поне двугодишен курс на обучение да се придобива професионална квалификация, която да е еквивалентна на предоставяната от професионално училище в държавата платец, при положение че предвид индивидуалното ѝ положение на тази гражданка би била отпусната помощ, ако бе избрала да следва курс на обучение в последната държава с продължителност под две години, еквивалентно на това, което желае да следва в друга държава членка.

      (1)  ОВ C 250, 18.8.2012 г.


title: Дело F-92/13: Определение на Съда на публичната служба от 4 май 2016 г. — Corman/Комисия

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/47

         Определение на Съда на публичната служба от 4 май 2016 г. — Corman/Комисия
   (Дело F-92/13) (1)

   (2016/C 222/67)
   Език на производството: френски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 336, 16.11.2013 г., стр. 32.


title: Дело C-321/13: Иск, предявен на 11 юни 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/8

         Иск, предявен на 11 юни 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-321/13)
   (2013/C 226/15)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J. Hottiaux и N. Yerrell)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

               —

               да се приеме за установено, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни мерки за транспониране на Директива 2010/61/ЕС на Комисията от 2 септември 2010 година за първоначално изменение с цел привеждане в съответствие с научно-техническия прогрес на приложенията към Директива 2008/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно вътрешния превоз на опасни товари (1) или във всеки случай, като не ги е съобщило на Комисията, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си, произтичащи от член 2, параграф 1 от посочената директива;

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2010/61/ЕС на Комисията от 2 септември 2010 г. е изтекъл на 30 юни 2011 г.

      (1)  ОВ L 233, стр. 27.


title: Дело T-247/14: Решение на Общия съд от 4 февруари 2016 г. — Meica/СХВП — Salumificio Fratelli Beretta („STICK MiniMINI Beretta“) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „STICK MiniMINI Beretta“ — По-ранна словна марка на Общността „MINI WINI“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 216/96)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/32

         Решение на Общия съд от 4 февруари 2016 г. — Meica/СХВП — Salumificio Fratelli Beretta („STICK MiniMINI Beretta“)
   (Дело T-247/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „STICK MiniMINI Beretta“ - По-ранна словна марка на Общността „MINI WINI“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 216/96))
   (2016/C 106/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (Едевехт, Германия) (представител: S. Labesius, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Salumificio Fratelli Beretta SpA (Барцано, Италия) (представители: G. Ghisletti, F. Braga и P. Pozzi, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 14 февруари 2014 г. (преписка R 1159/2013-4) относно производство по възражение между Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG и Salumificio Fratelli Beretta SpA

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 14 февруари 2014 г. (преписка R 1159/2013 4) в частта, в която се отхвърлят исканията на Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG за изменение на решението на отдела по споровете относно услугите от клас 43.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG, Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и Salumificio Fratelli Beretta SpA понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 235, 21.7.2014 г.


title: Дело T-594/14: Определение на Общия съд от 15 септември 2015 г. — Makhlouf/Съвет

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/59

         Определение на Общия съд от 15 септември 2015 г. — Makhlouf/Съвет
   (Дело T-594/14) (1)

   (2015/C 381/76)
   Език на производството: френски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 361, 13.10.2014 г.


title: Дело T-304/16: Жалба, подадена на 15 юни 2016 г. — bet365 Group/EUIPO — Hansen („BET365“)

text:
               16.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 296/25

         Жалба, подадена на 15 юни 2016 г. — bet365 Group/EUIPO — Hansen („BET365“)
   (Дело T-304/16)
   (2016/C 296/34)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: bet365 Group Limited (Стоук он Трент, Обединено кралство) (представители: S. Malynicz, QC (Queen's Counsel), R. Black и J. Bickle, Solicitors)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Robert Hansen (Мюнхен, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „BET365“

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 21 март 2016 г. по преписка R 3243/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO и другата страна да заплатят направените от тях съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-339/14: Жалба, подадена на 15 май 2014 г.  — Kurchenko/Съвет

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/36

         Жалба, подадена на 15 май 2014 г. — Kurchenko/Съвет
   (Дело T-339/14)
   2014/C 253/51
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Serhiy Vitaliyovych Kurchenko (Chuhuiv, Украйна) (представители: B. Kennelly и J. Pobjoy, Barristers, M. Drury и A. Swan, Solicitors)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (OВ L 66, стp. 26) и на Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (OВ L 66, стp. 1), доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателя, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага седем правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че Съветът не е посочил надлежното правно основание. Член 29 ДЕС не е надлежното правно основание за решението, тъй като жалбата срещу жалбоподателя не го е посочила като лице, което е накърнило върховенството на закона в Украйна (по смисъла на членове 21, параграф 2 и 23 ДЕС). Тъй като решението е било невалидно, Съветът не е могъл да се позове на член 215, параграф 2 ДФЕС, за да издаде регламента. Към момента на налагане на ограничителните мерки не е било налице обвинение или жалба срещу жалбоподателя в никоя юрисдикция заради това, че неговите действия са представлявали заплаха за накърняване на върховенството на закона или са нарушили някакви човешки права в Украйна.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че Съветът не е изпълнил критерият за включването му в списъка, а именно лицето да е било „идентифицирано като отговорно“ за присвояване на украински държавни активи или нарушения на човешките права в Украйна или да е лице, свързано с някой, който е бил признат за такъв. Единствената посочена причина за включването на жалбоподателя в списъка е била тази, че той е бил обект на „разследване“ в Украйна за участие в престъпления във връзка с присвояването на украински държавни активи и тяхното незаконно прехвърляне извън Украйна. Поради това не е налице дори твърдение (в приложение на мотивите на Общия съд по дело T-256/11 Ezz), че жалбоподателят е бил лице, отговорно за присвояването на украински държавни активи или нарушения на човешките права в Украйна или е бил свързан с лице, което е било надлежно признато за такова.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че Съветът е нарушил правото на жалбоподателя на защита и правото на ефективна съдебна защита. В никакъв момент на жалбоподателя не е била предоставена конкретна информация относно „разследването“, за което се твърди, че обосновава включването му в списъка, а само по-малко „сериозни и убедителни“ или „конкретни“ доказателства за тази цел. Въпреки исканията, Съветът не е предоставил тази информация.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че Съветът не е предоставил на жалбоподателя достатъчни мотиви за включването му в списъка. Предоставените мотиви са били недостатъчно подробни и точни. Не са били посочени подробности относно естеството на поведението на жалбоподателя, заради което се твърди, че той е „участвал“ в „престъпления“ или относно начина, по който твърдяното „участие в престъпления“ е било свързано по някакъв начин едновременно с „присвояването на украински държавни активи“ и „тяхното незаконно прехвърляне извън Украйна“. Не са били предоставени подробности относно „разследването“, органът, за който се твърди, че го провежда, неговото естество или датата, на която се предполага, че то е започнало.

               5.

               Петото правно основание е изведено от твърдението, че Съветът грубо е нарушил основните права на жалбоподателя на собственост и на репутация. Ограничителните мерки не са били „предвидени от закон“; те са били наложени без подходящи гаранции, даващи възможност на жалбоподателя да изложи действително случая си пред Съвета; те не са ограничени до някакво конкретно имущество, за което се счита, че представлява незаконно присвояване на държавни активи, нито дори до сумата на активите, за които се твърди, че са били присвоени.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от твърдението, че Съветът се е основал на неточни факти по същество. Противно на единственото съображение за включването на жалбоподателя в списъка, не е налице информация или доказателства, че жалбоподателят е бил фактически обект на „разследване“ в Украйна от вида, посочен в решението и регламента.

               7.

               Седмото правно основание е изведено от твърдението, че Съветът не се е убедил в релевантността и валидността на доказателствата, на които се основава включването на жалбоподателя в списъка: той не е съобразил дали настоящият действащ главен прокурор на Украйна е имал правомощието по силата на Конституцията на Украйна да започне разследване срещу жалбоподателя и Съветът не е оценил факта, че жалбоподателят не е бил фактически обект на твърдяното „разследване“.


title: Дело C-652/15: Решение на Съда (първи състав) от 29 март 2017 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Darmstadt — Германия) — Furkan Tekdemir, със законни представители Derya Tekdemir и Nedim Tekdemir/Kreis Bergstraße (Преюдициално запитване — Споразумение за асоцииране между Европейския съюз и Турция — Решение № 1/80 — Член 13 — Клауза „standstill“ — Право на пребиваване на членовете на семейството на турски работник, който се труди законно на трудовия пазар на държава членка — Евентуално наличие на императивно съображение от общ интерес, обосноваващо нови ограничения — Ефективно управление на миграционните потоци — Задължение на гражданите на трети държави, които не са навършили 16 години, да притежават разрешение за пребиваване — Пропорционалност)

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/3

         Решение на Съда (първи състав) от 29 март 2017 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Darmstadt — Германия) — Furkan Tekdemir, със законни представители Derya Tekdemir и Nedim Tekdemir/Kreis Bergstraße
   (Дело C-652/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Споразумение за асоцииране между Европейския съюз и Турция - Решение № 1/80 - Член 13 - Клауза „standstill“ - Право на пребиваване на членовете на семейството на турски работник, който се труди законно на трудовия пазар на държава членка - Евентуално наличие на императивно съображение от общ интерес, обосноваващо нови ограничения - Ефективно управление на миграционните потоци - Задължение на гражданите на трети държави, които не са навършили 16 години, да притежават разрешение за пребиваване - Пропорционалност))
   (2017/C 161/03)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Darmstadt

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Furkan Tekdemir, със законни представители Derya Tekdemir и Nedim Tekdemir

      Ответник: Kreis Bergstraße

      Диспозитив

   Член 13 от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране от 19 септември 1980 година относно развитието на асоциирането, приложено към Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, подписано в Анкара на 12 септември 1963 г. от Република Турция, от една страна, и от държавите — членки на ЕИО, и от Общността, от друга страна, и което е сключено, одобрено и утвърдено от името на последната с Решение 64/732/ЕИО на Съвета от 23 декември 1963 г., трябва да се тълкува в смисъл, че целта за ефективно управление на миграционните потоци може да бъде императивно съображение от общ интерес, годно да обоснове национална мярка, въведена след влизането в сила на това решение в съответната държава членка и предвиждаща задължение за гражданите на трети държави, които не са навършили 16 години, да притежават разрешение за пребиваване, за да влязат и да пребивават в тази държава членка.
   Такава мярка обаче не е пропорционална с оглед на преследваната цел, тъй като условията за прилагането ѝ за децата, които както жалбоподателя в главното производство са граждани на трета държава, родени са в съответната държава членка и на които единият родител е турски работник, пребиваващ законно в последната държава, надхвърлят необходимото за постигането на тази цел.

      (1)  ОВ C 118, 4.4.2016 г.


title: Дело T-52/08 P: Жалба, подадена на 5 февруари 2008 г. от Комисия на Европейските общности срещу решение, постановено на 22 ноември 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-110/06, Carpi Badía/Комисия

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/38

         Жалба, подадена на 5 февруари 2008 г. от Комисия на Европейските общности срещу решение, постановено на 22 ноември 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-110/06, Carpi Badía/Комисия
   (Дело T-52/08 P)
   (2008/C 92/76)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: G. Berscheid и K. Herrmann)

      Друга страна в производството: José María Carpi Badía (Люксембург, Великото херцогство Люксембург)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Съда на публичната служба от 22 ноември 2007 г. по дело F-110/06, Carpi Badía/Комисия и да се върне делото на Съда на публичната служба,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба Комисията иска отмяна на Решение от 22 ноември 2007 г., постановено по дело F-110/06, Carpi Badía/Комисия, с което Съдът на публичната служба (СПС) отменя решението й, присъждащо на ищеца в първата инстанция недостатъчен брой точки за предимство за неговото повишаване в рамките на процедурата за повишаване за 2005 г. и решението й, с което се обявява списъкът на длъжностни лица, повишени в посочената процедура за повишаване, доколкото в него не е включено името на същия.
   В подкрепа на жалбата си Комисията изтъква три правни основания за отмяна, еднакви с тези, изтъкнати във връзка с дело T-51/08 P, Комисия/Dittert.


title: Дело C-396/15 P: Жалба, подадена на 21 юли 2015 г. от Shoe Branding Europe BVBA срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 21 май 2015 г. по дело T-145/14 — adidas AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/2

         Жалба, подадена на 21 юли 2015 г. от Shoe Branding Europe BVBA срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 21 май 2015 г. по дело T-145/14 — adidas AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   (Дело C-396/15 P)
   (2016/C 118/02)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Shoe Branding Europe BVBA (представител: J. Løje, адвокат)

      Други страни в производството: adidas AG, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   С определение от 17 февруари 2016 г. Съдът (шести състав) обявява жалбата за недопустима.


title: Дело T-161/16: Жалба, подадена на 18 април 2016 г. — Puma/EUIPO — CMS (CMS Italy)

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/23

         Жалба, подадена на 18 април 2016 г. — Puma/EUIPO — CMS (CMS Italy)
   (Дело T-161/16)
   (2016/C 222/29)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Puma SE (Herzogenaurach, Германия) (представител: P. González-Bueno Catalán de Ocón, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Costruzione Macchine Speciali Srl (CMS) (Alonte, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративната марка, съдържаща словните елементи „CMS ITALY“ – посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 150 538

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 29 януари 2016 г. по преписка R 229/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, тъй като не е приложен член 8, параграф 5 от Регламента за марката на Европейския съюз,

               —

               да осъди EUIPO и Costruzione Macchine Speciali Srl (CMS) да платят съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 5, член 76, параграфи 1 и 2 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на правило 19, параграф 2 от Регламент № 2868/95,

               —

               Нарушение на принципите на правна сигурност и на добра администрация.


title: Дело T-723/16: Жалба, подадена на 12 октомври 2016 г. — Mapei/EUIPO — Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø)

text:
               12.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/32

         Жалба, подадена на 12 октомври 2016 г. — Mapei/EUIPO — Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø)
   (Дело T-723/16)
   (2016/C 462/41)
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Mapei SpA (Милано, Италия) (представител: F. Caricato, avvocato)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Белгия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „RE-CONzerø“— заявка за регистрация № 13 031 661.

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 21 юли 2016 г. по преписка R 2374/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и като последица да регистрира марка № 130311661 за всички заявени класове стоки, без да се засягат вече регистрираните или, при условията на евентуалност, да върне преписката на EUIPO, за да измени тя своето решение и да допусне регистрацията на марката в съответствие с постановеното от Общия съд

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-42/15: Решение на Съда (трети състав) от 9 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Okresný súd Dunajská Streda — Словакия) — Home Credit Slovakia a.s./Klára Bíróová (Преюдициално запитване — Директива 2008/48/EО — Защита на потребителите — Потребителски кредит — Член 1, член 3, буква м), член 10, параграфи 1 и 2, член 22, параграф 1 и член 23 — Тълкуване на изразите „на хартиен носител“ и „на друг траен носител“ — Договор, препращащ към друг документ — Изискване за „писмена форма“ по смисъла на националното право — Предоставяне на изискуемата информация чрез посочване на обективни критерии — Данни, които трябва да съдържа срочният договор за кредит — Последици от липсата на задължителната информация — Пропорционалност)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/11

         Решение на Съда (трети състав) от 9 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Okresný súd Dunajská Streda — Словакия) — Home Credit Slovakia a.s./Klára Bíróová
   (Дело C-42/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2008/48/EО - Защита на потребителите - Потребителски кредит - Член 1, член 3, буква м), член 10, параграфи 1 и 2, член 22, параграф 1 и член 23 - Тълкуване на изразите „на хартиен носител“ и „на друг траен носител“ - Договор, препращащ към друг документ - Изискване за „писмена форма“ по смисъла на националното право - Предоставяне на изискуемата информация чрез посочване на обективни критерии - Данни, които трябва да съдържа срочният договор за кредит - Последици от липсата на задължителната информация - Пропорционалност))
   (2017/C 006/12)
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Okresný súd Dunajská Streda

      Страни в главното производство

      Ищец: Home Credit Slovakia a.s.

      Ответник: Klára Bíróová

      Диспозитив

               1)

               Член 10, параграфи 1 и 2 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета, във връзка с член 3, буква м) от тази директива, трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           договорът за кредит не трябва непременно да бъде изготвен в един-единствен документ, но всички данни по член 10, параграф 2 от посочената директива трябва да са на хартиен или друг траен носител,

                           —

                           допуска държавата членка да предвиди в националната си правна уредба, от една страна, че договорът за кредит, който попада в приложното поле на Директива 2008/48 и е изготвен на хартиен носител, трябва да бъде подписан от страните и от друга страна, че това изискване за подпис важи за всички елементи на този договор, изброени в член 10, параграф 2 от тази директива.

               2)

               Член 10, параграф 2, буква з) от Директива 2008/48 трябва да се тълкува в смисъл, че в договора за кредит не е необходимо да се посочват точните дати на падежа на отделните вноски на потребителя, стига условията по този договор да позволяват на потребителя да установи лесно и със сигурност падежите на тези вноски.

               3)

               Член 10, параграф 2, букви з) и и) от Директива 2008/48 трябва да се тълкува в смисъл, че в срочния договор за кредит, предвиждащ погасяването на главницата чрез последователни вноски, не трябва да се уточнява под формата на погасителен план каква част от съответната вноска е предназначена за погасяването на тази главница. Тези разпоредби, тълкувани във връзка с член 22, параграф 1 от тази директива, не допускат държавата членка да предвижда такова изискване в националната си правна уредба.

               4)

               Член 23 от Директива 2008/48 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държавата членка да предвиди в националната си правна уредба, че когато не съдържа всички изисквани данни по член 10, параграф 2 от тази директива, договорът за кредит се счита за сключен без лихви и без разноски само ако става въпрос за данни, чиято липса би могла да попречи на потребителя да прецени обхвата на своето задължение.

      (1)  ОВ C 155, 11.5.2015 г.


title: Дело T-10/15 P: Определение на Общия съд от 21 септември 2015 г. — De Nicola/ЕИБ (Обжалване — Публична служба — Персонал на ЕИБ — Психически тормоз — Процедура по разследване — Доклад на комисията по разследване — Неправилно определяне на психическия тормоз — Решение на председателя на ЕИБ да не предприема никакви действия по жалбата)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/40

         Определение на Общия съд от 21 септември 2015 г. — De Nicola/ЕИБ
   (Дело T-10/15 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Персонал на ЕИБ - Психически тормоз - Процедура по разследване - Доклад на комисията по разследване - Неправилно определяне на психическия тормоз - Решение на председателя на ЕИБ да не предприема никакви действия по жалбата))
   (2015/C 381/48)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: L. Isola, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: G. Nuvoli и E. Raimond, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 11 ноември 2014 г., De Nicola/ЕИБ (F-52/11, СбСП, EU:F:2014:243), с която се иска частична отмяна на това решение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Carlo De Nicola понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 73, 2.3.2015 г.


title: Дело C-173/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Германия) — Emirates Airlines Direktion für Deutschland/Diether Schenkel (Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Обезщетяване на пътниците при отмяна на полет — Приложно поле — Член 3, параграф 1, буква a) — Понятие за полет)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/14

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Германия) — Emirates Airlines Direktion für Deutschland/Diether Schenkel
   (Дело C-173/07) (1)

   (Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Обезщетяване на пътниците при отмяна на полет - Приложно поле - Член 3, параграф 1, буква a) - Понятие за полет)
   (2008/C 223/21)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Oberlandesgericht Frankfurt am Main
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Emirates Airlines Direktion für Deutschland

      Ответник: Diether Schenkel
   Предмет
   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Тълкуване на член 3, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стp. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218) — Понятие за „излитане“ — Двупосочен билет от държава-членка до трета държава — Отмяна на обратния полет
   Диспозитив
   Член 3, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към случай на пътуване с отиване и връщане, в който пътниците, първоначално заминали от летище, намиращо се на територията на държава-членка, по отношение на която се прилага Договорът за ЕО, се връщат на това летище с полет, излитащ от летище, което се намира в трета страна. Обстоятелството, че полетът на отиване и обратният полет са предмет на една резервация, не влияе на тълкуването на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 155, 7.7.2007 г.


title: Дело C-288/16: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 23 май 2016 г. — IK „L.Č.“

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/35

         Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 23 май 2016 г. — IK „L.Č.“
   (Дело C-288/16)
   (2016/C 260/42)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: IK „L.Č.“

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 146, параграф 1, буква д) от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкува в смисъл, че освобождаване от облагане е приложимо само в случай че съществува пряка правна връзка или договорно правоотношение между доставчика на услугите и получателя или изпращача на стоките?

               2)

               На какви критерии трябва да отговаря посочената в същата разпоредба пряка връзка, за да може да се приеме, че дадена услуга, свързана с вноса или износа на стоки, е освободена от облагане?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-619/13 P: Жалба, подадена на 28 ноември 2013 г. от Mamoli Robinetteria SpA срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-376/10, Mamoli Robinetteria/Комисия

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/20

         Жалба, подадена на 28 ноември 2013 г. от Mamoli Robinetteria SpA срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-376/10, Mamoli Robinetteria/Комисия
   (Дело C-619/13 P)
   2014/C 45/36
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Mamoli Robinetteria SpA (представители: F. Capelli и M. Valcada, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се уважи настоящата жалба и в изменение на Решение от 16 септември 2013 г., постановено от Общия съд по дело T-376/10, Mamoli spa/Европейска комисия:

                           —

                           да се отмени член 1 от нотифицираното Решение C(2010) 4185 окончателен на Европейската комисия от 23 юни 2010 година относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.092 — Оборудване за баня) в частта, в която се установява, че Mamoli Robinetteria spa е нарушило член 101 от ДФЕС, и вследствие на това да се отмени член 2 от същото решение, доколкото с него се налага глоба на Mamoli Robinetteria spa в размер на 10 % от общия оборот за 2009 г., по-късно намалена на 1 041 531 EUR поради специфичното положение на Mamoli,

               —

               по същество, при условията на евентуалност:

                           —

                           да се измени член 2 от нотифицираното Решение C(2010) 4185 окончателен на Европейската комисия от 23 юни 2010 година относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.092 — Оборудване за баня), да се преизчисли и намали глобата до размер от 0,3 % от оборота на Mamoli Robinetteria за 2003 г., или във всеки случай до по-нисък от наложената санкция размер, който според Съда на Европейския съюз е подходящо да се приеме.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква седем основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на процесуалните принципи, които уреждат формулирането на основанията на жалбата.
               Жалбоподателят поддържа, че Общият съд е допуснал съществена грешка, като е смесил основанията на жалбата и доводите, формулирани в подкрепа на посочените основания на жалбата. Тази грешка е довела до недопустимост на част от претенциите на жалбоподателя.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на правото на защита.
               Жалбоподателят поддържа, че преди приемането на решението останалите страни в производството са имали възможност да изложат доводи в своя защита по отношение на обстоятелства, които не са съобщени на Mamoli. Общият съд не е преценил надлежно този аспект.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на принципа на законност при приемането на Известията относно програмата за сътрудничество, от гледна точка на нарушението на членове 101—105 от ДФЕС, както и на член 23 от Регламент № 1/2003 (1) на Съвета.
               Цялото производство възниква и се основава на Известията на Комисията, които създават т. нар. Програма за сътрудничество. Жалбоподателят поддържа, че при липсата на акт на европейския законодател Комисията изобщо няма правомощие да предоставя пълен или частичен имунитет на предприятията, както и въз основа на такова известие да започва производство в областта на картелите, което приключва с налагането на тежки санкции. Общият съд не е отговорил по подходящ начин на възраженията на жалбоподателя, като не е разгледал подробно различни повдигнати правни въпроси.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение на член 101 ДФЕС и на член 2 от Регламент № 1/2003.
               Жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала съществени грешки при разследването. Тя пренебрегнала спецификите на италианския пазар (например неговата структура, характеристиките му, ролята на продавачите на едро) и за положението на този пазар е препратила към положението на германския пазар. Тази грешка опорочила изводите на Комисията за наличието на италианския пазар на картел за определяне на цените. Освен това, според жалбоподателя поради твърдените грешки Комисията не е освободена от тежестта за доказване, която тя носи. Всъщност не е било разгледано значението на ролята на Ideal Standard на италианския пазар. Общият съд напълно е пренебрегнал възраженията и доводите на жалбоподателя.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушение на принципите на пропорционалност, равно третиране и индивидуализация на наказанието при налагането на глобата на жалбоподателя Mamoli и при определянето на нейния размер.
               Като налага на жалбоподателя максималния размер на глобата, Комисията е нарушила посочените принципи. Фактическото поведение на жалбоподателя не е било преценено по необходимия начин от Комисията, която определила размера на санкцията за нарушението без да вземе предвид поведението на Mamoli и реалното въздействие на поведението му върху оспорваното нарушение. Комисията допуснала грешка и като не признала на Mamoli никакви смекчаващи обстоятелства. Макар Общият съд да е приел някои от възраженията на Mamoli относно допуснатите от Комисията грешки при определянето на глобата, той не разпорежда намаляването ѝ.

               6.

               Шестото основание е изведено от нарушение на член 23 от Регламент № 1/2003 във връзка с точка 35 от Насоките относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (2006/C210/02).
               Жалбоподателят поддържа, че макар Комисията да е била наясно, че Mamoli действително се намира в тежко икономическо положение, което застрашава платежоспособността на това дружество, тя е приела решение, което не е подходящо, за да се постигне определената в него цел. Общият съд не е преценил изложените от Mamoli доводи.

               7.

               Седмото основание е изведено от нарушение на процесуалните норми.
               Общият съд незаконосъобразно е отхвърлил приведените от Mamoli доказателства.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/2

         Определяне на съдията, който ще замества председателя в качеството на съдия по обезпечителното производство
   2009/C 153/02
   На 16 юни 2009 г., съгласно член 106 от Процедурния правилник, Първоинстанционният съд реши да определи съдия Papasavvas за заместник на председателя на Първоинстанционния съд, в случай че последният отсъства или е възпрепятстван да изпълнява задълженията си на съдия по обезпечителното производство в периода от 1 юли 2009 г. и 30 юни 2010 г.


title: Дело C-550/07 P: Жалба, подадена на 8 декември 2007 г. от Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd срещу решението, постановено на 17 септември 2007 г. по дело T-253/03, Akzo Nobel Chemicals Ld and Akcros Chemicals Ltd/Комисия на Европейските общности

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/19

         Жалба, подадена на 8 декември 2007 г. от Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd срещу решението, постановено на 17 септември 2007 г. по дело T-253/03, Akzo Nobel Chemicals Ld and Akcros Chemicals Ltd/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-550/07 P)
   (2008/C 37/28)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd (представители: C. Swaak, advocaat, M. Mollica и M. van der Woude, avocats)

      Други страни в производството: Комисия на Европейските общности, Council of the Bars and Law Societies of the European Union, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, International Bar Association
   Искания на жалбоподателите
   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               да отмени Решение на Първоинстанционния съд от 17 септември 2007 г. по дело T-253/03, доколкото с него се отхвърля искането за прилагане на принципа за защита на професионалната тайна към обмяната на съобщения с юрисконсулта на Akzo Nobel;

               —

               да отмени решението за отказ от 8 май 2003 г. на Комисията, доколкото с него се отказва връщане на кореспонденцията от електронни съобщения с юрисконсулта на Akzo Nobel (част от серия Б на документите);

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство и по производството пред Първоинстанционния съд, доколкото те са свързани с посочените в настоящото дело правни основания.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателите поддържат, че с отхвърлянето на жалбата Първоинстанционният съд е нарушил общностното право. В частност жалбоподателите твърдят, че като прави стриктно частично и буквално тълкуване на няколко точки от решението по дело AM&S Europe/Комисия (1), Първоинстанционният съд:

               1.

               дал неточно тълкуване на принципа за защита на професионалната тайна, както той бил признат в решението по дело AM&S и по този начин нарушава принципа за равенство (раздел Б)

               2.

               евентуално, нарушил общите принципи за закрила на правата на защита и за правна сигурност с отказа си да тълкува принципа за защита на професионалната тайна в светлината на настъпилото значително развитие в сферата на правото (раздел В); и

               3.

               при по-голяма евентуалност, нарушил член 5 ЕО (принцип на предоставяне на компетентност) и принципа за национална процесуална автономия (раздел Г).

      (1)  Дело 155/79, 1982 г., стр. 1575.


title: Дело T-167/15: Жалба, подадена на 2 април 2015 г. — Bundesverband Souvenir — Geschenke — Ehrenpreise/СХВП — Freistaat Bayern (NEUSCHWANSTEIN)

text:
               1.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/23

         Жалба, подадена на 2 април 2015 г. — Bundesverband Souvenir — Geschenke — Ehrenpreise/СХВП — Freistaat Bayern (NEUSCHWANSTEIN)
   (Дело T-167/15)
   (2015/C 178/23)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Bundesverband Souvenir — Geschenke — Ehrenpreise e.V. (Вайтсброн, Германия) (представител: Rechtsanwalt B. Bittner)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Freistaat Bayern (Мюнхен, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Общността „NEUSCHWANSTEIN“

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 22 януари 2015 г. по преписка R 28/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да обяви за недействителен знака „NEUSCHWANSTEIN“ — Марка на Общността № 10 144 392,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-124/16: Преюдициално запитване от Amtsgericht München (Германия), постъпило на 29 февруари 2016 г. — Наказателно производство срещу Ianos Tranca

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/15

         Преюдициално запитване от Amtsgericht München (Германия), постъпило на 29 февруари 2016 г. — Наказателно производство срещу Ianos Tranca
   (Дело C-124/16)
   (2016/C 260/20)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht München

      Страни в главното производство

   Ianos Tranca

      Друга страна: Staatsanwaltschaft München I (Прокуратура, Мюнхен I)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допускат ли член 2 и член 6, параграфи 1 и 3 от Директива 2012/13/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година законодателна разпоредба на държава членка, която задължава обвиняемия в наказателното производство, който няма местоживеене в тази държава членка, да посочи съдебен адресат за целите на връчването на постановено срещу него наказателно определение, макар и вследствие на това да се окаже, че обвиняемият не разполага с пълния срок за подаване на възражение против постановеното срещу него наказателно определение, при положение че освен това обвиняемият няма и адрес, на който може по доказуем начин да бъде уведомен за постановеното срещу него наказателно определение, като поименното посочване на съдебния адресат и на неговия адрес би позволило на обвиняемия да държи съдебния адресат информиран за това къде той може да му предаде наказателното определение с доказателство за извършеното съобщаване?

               2)

               Допускат ли член 2, параграф 1 и член 6, параграфи 1 и 3 от Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година законодателна разпоредба на държава членка, която задължава обвиняемия в наказателното производство, който няма местоживеене в тази държава членка, да посочи съдебен адресат за целите на връчването на постановено срещу него наказателно определение, като за целите на изчисляването на срока, в който направеното възражение е допустимо, поначало е достатъчно съдебният акт да е връчен на съдебен адресат, при положение че при изпускане на така изчисления срок обвиняемият може да поиска неговото възстановяване и в тази хипотеза е достатъчно като уважителна причина да се посочи обстоятелството, че постановеното срещу него наказателно определение му е било препратено, като след неговото получаване той е подал възражение в съответния срок, тоест, когато той може да се ползва от пълния срок за подаване на възражения, след като този срок е бил възстановен, дори и законът да предвижда, че в случай на изпускане на срока по правило постановеното срещу него наказателно определение подлежи на изпълнение?

      (1)  Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство (ОВ L 142, стр. 1).


title: Дело T-156/14: Жалба, подадена на 7 март 2014 г.  — Volkswagen/СХВП (StartUp)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/58

         Жалба, подадена на 7 март 2014 г. — Volkswagen/СХВП (StartUp)
   (Дело T-156/14)
   2014/C 135/76
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Volkswagen AG (Волфсбурк, Германия) (представител: U. Sander, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 7 януари 2014 г., постановено по преписка R 1335/2013-4,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „StartUp“ за стоки и услуги от класове 12, 28, 35 и 37 — заявка за регистрация на марка на Общността № 11 792 009.

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-533/14 P: Жалба, подадена на 16 юли 2014 г. от Десислава Коларова срещу определението, постановено на 30 април 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-88/13, Коларова/REA

text:
               6.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 351/13

         Жалба, подадена на 16 юли 2014 г. от Десислава Коларова срещу определението, постановено на 30 април 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-88/13, Коларова/REA
   (Дело T-533/14 P)
   2014/C 351/14
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Десислава Коларова (Брюксел, Белгия) (представител: F. Frabetti, avocat)

      Друга страна в производството: Изпълнителна агенция за научни изследвания

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени определението на Съда на публичната служба от 30 април 2014 година по дело F-88/13, Десислава Коларова срещу Изпълнителна агенция за научни изследвания, с предмет искане за отмяна на решението на PMO.l, съобщено на 28 ноември 2012 г., с което се отхвърля молбата на жалбоподателката от 20 юли 2012 г. за третиране на майка ѝ, г-жа Анна Борисова ПЕТРОВА, като дете на издръжка съгласно член 2, параграф 4 от приложение VII към Правилника, за периода от 1 ноември 2012 г. до 31 октомври 2013 г.,

               —

               да обяви за допустима жалбата от 17 септември 2013 г. и да се уважат исканията, формулирани от жалбоподателката в рамките на първоинстанционното производство,

               —

               вследствие на това, да върне делото на Съда на публичната служба,

               —

               да се произнесе по съдебните разноски и да осъди REA и/или Комисията да ги заплати.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателката излага три правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е нарушение на правото и ограничаване на правото на защита на жалбоподателката, доколкото Съдът на публичната служба (наричан по-нататък „СПС“) неправилно приел, че разполага с достатъчно данни от предоставените от страните материали по преписката, поради което счел, че не следва да започва устното производство.

               2.

               Второто правно основание е грешка при прилагане на правото доколкото СПС неправилно приел доводът на жалбоподателката, че споразумение като това за предоставяне на услуги „не премахва отговорността на възложителя“ за явно несъобразен с текста на член 2, параграф 2 и на член 91а от Правилника.

               3.

               Третото правно основание е нарушаване на правото на жалбоподателката на ефективен достъп до съд.


title: Дело F-119/12: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 25 юни 2014 г.  — Sumberaz Sotte-Wedemeijer/Европол (Публична служба — Персонал на Европол — Конвенция за Европол — Правилник за персонала на Европол — Решение 2009/371/ПВР — Прилагане на УРДС към служителите на Европол — Неподновяване на договор за определен срок на срочно нает служител — Отказ да се сключи договор за неопределено време на срочно нает служител)

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/67

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 25 юни 2014 г. — Sumberaz Sotte-Wedemeijer/Европол
   (Дело F-119/12) (1)

   ((Публична служба - Персонал на Европол - Конвенция за Европол - Правилник за персонала на Европол - Решение 2009/371/ПВР - Прилагане на УРДС към служителите на Европол - Неподновяване на договор за определен срок на срочно нает служител - Отказ да се сключи договор за неопределено време на срочно нает служител))
   2014/C 253/94
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Stephanie Sumberaz Sotte-Wedemeijer (Voorburg, Нидерландия) (представител: J.-J. Ghosez, avocat)

      Ответник: Европейска полицейска служба (представители: първоначално D. Neumann и D. El Khoury, впоследствие J. Arnould, D. Neumann и D. El Khoury)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Европол да не поднови договора на жалбоподателката за неопределено време и искане за осъждането на Европол да заплати разликата във възнаграждението, което тя е можела да продължи да получава в Европол и всяко друго обезщетение, което тя действително е получила

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-жа Sumberaz Sotte-Wedemeijer понеся направените от нея съдебни разноски и се осъжда да понесе съдебните разноски, направени от Европейската полицейска служба.

      (1)  ОВ C 379, 8.12.2012 г., стр. 36.


title: Дело T-590/15: Определение на Общия съд от 24 юни 2016 г. — Onix Asigurări/ЕОЗППО (Иск за установяване на неправомерно бездействие, жалба за отмяна и иск за обезщетение — Искане за започване на разследване за предполагаемо нарушение на правото на Съюза — Решение на председателя на ЕОЗППО да не започне разследване — Решение на апелативния съвет да отхвърли оспорването като недопустимо — Срокове за предявяване на иск — Акт, неподлежащ на обжалване — Неспазване на изискванията за форма — Иск, отчасти явно недопустим и отчасти явно лишен от всякакво правно основание)

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/36

         Определение на Общия съд от 24 юни 2016 г. — Onix Asigurări/ЕОЗППО
   (Дело T-590/15) (1)

   ((Иск за установяване на неправомерно бездействие, жалба за отмяна и иск за обезщетение - Искане за започване на разследване за предполагаемо нарушение на правото на Съюза - Решение на председателя на ЕОЗППО да не започне разследване - Решение на апелативния съвет да отхвърли оспорването като недопустимо - Срокове за предявяване на иск - Акт, неподлежащ на обжалване - Неспазване на изискванията за форма - Иск, отчасти явно недопустим и отчасти явно лишен от всякакво правно основание))
   (2016/C 305/50)
   Език на производството: румънски

      Страни

      Ищец: Onix Asigurări SA (Букурещ, Румъния) (представител: M. Vladu, avocat)

      Ответник: Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване (ЕОЗППО) (представители: C. Coucke и S. Dispiter, подпомагани от H.-G. Kamman, avocat)

      Предмет

   От една страна, като главно искане, на основание на член 265 ДФЕС да се установи, че ЕОЗППО се е въздържал незаконосъобразно да приеме решение срещу погрешното прилагане на разпоредбите на член 40, параграф 6 от Директива 92/49/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, свързани с прякото застраховане, различно от животозастраховането и за изменение на Директиви 73/239/EИО и 88/357/EИО (Трета директива за застраховането) (ОВ L 228, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 53) от Istituto per la Vigilanza sulle Assicurazioni (IVASS, италиански надзорен орган в застрахователния сектор), и при условията на евентуалност, искане на основание на член 263 ДФЕС за отмяна на решение EIOPA-14 267 на председателя на ЕОЗППО от 6 юни 2014 г. за започване на разследване съгласно член 17 от Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за създаване на Европейски надзорен орган (ЕОЗППО), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/79/ЕО на Комисията (ОВ L 331, 2010 г., стр. 48) и на решение BOA 2015 001 на апелативния съвет от 3 август 2015 г., с което се отхвърля като недопустима жалбата, подадена от Onix Asigurări на основание на член 60 от Регламент № 1094/2010, и от друга страна, искане на основание на член 268 ДФЕС за обезщетяване на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради посоченото по-горе неправомерно бездействие и поради приемането на тези решения.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Onix Asigurări SA понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейския орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване (ЕОЗППО).

      (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г.


title: Дело C-269/11: Иск, предявен на 31 май 2011 г. — Европейска комисия/Чешка република

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/19

         Иск, предявен на 31 май 2011 г. — Европейска комисия/Чешка република
   (Дело C-269/11)
   2011/C 232/31
   Език на производството: чешки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и M. Šimerdová)

      Ответник: Чешка република

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че след като в съответствие с член 89 от Закон № 235/2004 г. за данъка върху добавената стойност Чешката република е дала възможност туристическите агенции да прилагат специалния режим за туристически агенти при предоставянето на туристически услуги на различни от пътуващите лица, тя не е изпълнила задълженията си по членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност,

               —

               да се осъди Чешката република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В Чешката република специалният режим за ДДС за туристическите агенти, въведен с членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета, се прилага не само за доставките, направени от туристически агенти на пътуващи лица, но и за доставките, направени на различни от тези лица. Съгласно член 89 от Закон № 235/2004 г. за данъка върху добавената стойност в Чешката република специалният режим се прилага и когато туристическа услуга се предоставя на юридическо лице, което я препродава на други туристически агенти. По мнение на Комисията това противоречи на разпоредбите на членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета, която изисква специалният режим за туристически агенти да се използва само в случаи на доставяне на туристическа услуга на пътуващо лице. Комисията намира основание за заеманата от нея позиция във формулировката на членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета и в целите, преследвани от тези разпоредби.


title: Дело F-59/09 RENV: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 18 ноември 2014 г. — De Nicola/ЕИБ (Публична служба — Препращане на Общия съд след отмяна — Персонал на ЕИБ — Годишно оценяване — Вътрешен правилник — Производство по обжалване — Право на изслушване — Нарушаване от страна на комитета по жалбите — Незаконосъобразност на решението на комисията по жалбите — Психически тормоз — Непроизнасяне по исканията за обезщетение)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/48

      Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 18 ноември 2014 г. — De Nicola/ЕИБ
      (Дело F-59/09 RENV) (1)

      (Публична служба - Препращане на Общия съд след отмяна - Персонал на ЕИБ - Годишно оценяване - Вътрешен правилник - Производство по обжалване - Право на изслушване - Нарушаване от страна на комитета по жалбите - Незаконосъобразност на решението на комисията по жалбите - Психически тормоз - Непроизнасяне по исканията за обезщетение)
      (2015/C 016/71)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Carlo De Nicola (Strassen, Люксембург) (представител: L. Isola, адвокат)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: MM. T. Gilliams и G. Nuvoli, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)

         Предмет

      От една страна, отмяна на решенията за повишения от 29 април 2008 г., в които не е включено името на жалбоподателя, както и на оценката на жалбоподателя за 2007 г. От друга страна, решението на апелативния комитет да продължи да разглежда жалбата въпреки направено искане за отвод. И накрая, установяване на обстоятелството, че жалбоподателят е жертва на психически тормоз, както и осъждане на ответника да преустанови тормоза и да поправи неимуществените и имуществените вреди.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на комисията по жалбите на Европейската инвестиционна банка от 14 ноември 2008 г.

                  2)

                  Не се произнася по искането за поправяне на твърдените вреди от психическия тормоз.

                  3)

                  Отхвърля жалбата в останалата й част.

                  4)

                  Европейската инвестиционна банка понася направените от нея съдебни разноски и се осъжда да запрати съдебните разноски, направени от г-н De Nicola в производствата по дела F-59/09, T-264/11 P и F-59/09 RENV.

         (1)  ОВ C 205, 29.8.2009 г., стр. 49


title: Дело T-256/14: Жалба, подадена на 23 април 2014 г.  — Giuntoli/СХВП — Société des produits Nestlé (CREMERIA TOSCANA)

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/32

         Жалба, подадена на 23 април 2014 г. — Giuntoli/СХВП — Société des produits Nestlé (CREMERIA TOSCANA)
   (Дело T-256/14)
   2014/C 253/46
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Andrea Giuntoli (Барселона, Испания) (представител: A. Canela Giménez, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Société des produits Nestlé SA (Вьове, Швейцария)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) oт 12 февруари 2014 г., постановено по преписка R 886/2013-2,

               —

               да осъди СХВП и оспорващите настоящата жалба да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка, съдържаща словните елементи „CREMERIA TOSCANA“, за стоки и услуги от класове 30, 35 и 43 — заявка за марка на Общността № 9 5 49  346

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Société des produits Nestlé SA

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна регистрация за фигуративната марка, съдържаща словния елемент „la Cremeria“

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението частично

      Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение, уважава възражението и частично отхвърля заявката за марка на Общността

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) oт Регламент № 207/2009


title: Дело T-618/15: Жалба, подадена на 31 юли 2015 г. — Voigt/Парламент

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/35

         Жалба, подадена на 31 юли 2015 г. — Voigt/Парламент
   (Дело T-618/15)
   (2016/C 106/41)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Udo Voigt (Брюксел, Белгия) (представител: Rechtsanwalt P. Richter)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени отказа на председателя на Европейския парламент да предостави помещенията на Европейския парламент за планираната на 16 юни 2015 г. пресконференция на жалбоподателя,

               —

               да отмени забраната за достъп на председателя на Европейския парламент спрямо руските участници в конференцията на 16 юни 2015 г.,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: нарушение на Договорите

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че забраната за ползване на заявените помещения, както и забраната за достъп спрямо руските участници в конференцията нарушават Договорите, съответно приложимите правни норми за изпълнението им.

                           —

                           Съгласно уредбата на президиума на Европейския парламент за съвещанията на политическите фракции от 4 юли 2005 г. жалбоподателят имал право да му бъдат предоставени заявените помещения. Не били налице никакви изключителни основания за отказ, тъй като през въпросното време помещенията не са били заети и заплануваната пресконференция не представлявала опасност нито за сигурността, нито за функционирането на Парламента. По този начин било нарушено правото на жалбоподателя да информира обществеността за парламентарната си работа.

                           —

                           Забраната за достъп спрямо руските гости нарушавала забраната да не се допуска дискриминация на основание на етническия произход, както и на гражданството (член 21, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз).

               2.

               Второ основание: злоупотреба с право на преценка

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че актовете на председателя на Европейския парламент са изцяло произволни и в диаметрално противоречие със забраната за недопускането на дискриминация, установена в първичното право.


title: Дело F-61/14: Жалба, подадена на 7 юли 2014 г.  — ZZ/Комисия

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/61

         Жалба, подадена на 7 юли 2014 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-61/14)
   2014/C 421/88
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: A. Salerno, адвокат)

      Ответник: Европейска Комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението да не се повишава жалбоподателя в степен AD13 в рамките на процедурата по повишаване за 2013 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението да не се повишава жалбоподателя в степен AD13 в рамките на процедурата по повишаване за 2013 г.;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-501/15: Решение на Общия съд от 29 март 2017 г. — Нидерландия/Комисия (ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Интегрирана система за администриране и контрол — Намаления или изключване от плащания в случай на неспазване на правилата за кръстосано спазване — Маловажно неспазване — Член 24, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009 — Член 71, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 — Доказателствена тежест — Тълкуване на приложение II към Регламент (ЕО) № 73/2009)

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/32

         Решение на Общия съд от 29 март 2017 г. — Нидерландия/Комисия
   (Дело T-501/15) (1)

   ((ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Интегрирана система за администриране и контрол - Намаления или изключване от плащания в случай на неспазване на правилата за кръстосано спазване - Маловажно неспазване - Член 24, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009 - Член 71, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 - Доказателствена тежест - Тълкуване на приложение II към Регламент (ЕО) № 73/2009))
   (2017/C 151/40)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman, B. Koopman и H. Stergiou)

      Ответник: Европейска комисия (представители: H. Kranenborg и D. Triantafyllou)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално C. Brodie, впоследствие J. Kraehling, и накрая J. Kraehling и G. Brown)

      Предмет

   Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2015/1119 на Комисията от 22 юни 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 182, 2015 г., стр. 39), в частта му, която се отнася до направените от Кралство Нидерландия разходи

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Кралство Нидерландия понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

               3)

               Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 346, 19.10.2015 г.


title: Дело T-130/10: Жалба, подадена на 17 март 2010 г. — Lux Management/СХВП — Zeis Excelsa (KULTE)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/46

         Жалба, подадена на 17 март 2010 г. — Lux Management/СХВП — Zeis Excelsa (KULTE)
   (Дело T-130/10)
   2010/C 134/75
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lux Management Holding SA (Люксембург, Люксембург) (представител: S. Mas, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Zeis Excelsa SPA (Montegranaro, Италия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 януари 2010 г. по преписка № R 712/2008-4 за безпредметно;

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 януари 2010 г. по преписка № R 712/2008-4, тъй като в него не са взети предвид представените от жалбоподателя доказателства;

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 януари 2010 г. по преписка № R 712/2008-4, поради липса на мотиви по въпроса за търпимостта от другата страна в производството пред апелативния състав по отношение на регистрираната марка на Общността, предмет на искането за обявяване на недействителност, и

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративната марка „KULTE“ за стоки от класове 14, 18 и 25

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: италианска фигуративна марка „CULT“ за стоки от клас 25, международна фигуративна марка „CULT“ за стоки от класове 14, 18 и 25, с действие във Франция и Бенелюкс.

      Решение на отдела по заличаването: частична отмяна на марката на Общността, предмет на искането за обявяване на недействителност

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 43 от Регламент № 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав не е признал, че решението му е лишено от предмет, тъй като страните са постигнали споразумение за едновременното съществуване на разглежданите марки и за последвалото искане за оттегляне; нарушение на член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, тъй като апелативният състав е отказал да допусне нови доказателства, представени от жалбоподателя; нарушение на член 57, параграф 2 от Регламент № 207/2009, доколкото апелативният състав е преценил погрешно значението на представените доказателства и не е изложил мотиви във връзка с доказателството за търпимост на регистрираната марка на Общността, предмет на искането за обявяване на недействителност.


title: Дело C-507/13: Определение на председателя на Съда от 9 декември 2014 г. — Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз, встъпила страна: Европейска комисия

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/31

         Определение на председателя на Съда от 9 декември 2014 г. — Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз, встъпила страна: Европейска комисия
   (Дело C-507/13) (1)

   (2015/C 146/38)
   Език на производството: английски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 359, 7.12.2013 г.


title: Дело T-128/05: Решение на Първоинстанционния съд от 13 ноември 2008 г.  — SPM/Съвет и Комисия (Извъндоговорна отговорност на Общността — Обща организация на пазарите — Банани — Режим на внос на банани с произход от страните от АКТБ на територията на Европейския съюз — Правомерно или неправомерно поведение — Вреди, за които се твърди, че са претърпени от независим производтиел от АКТБ)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/20

         Решение на Първоинстанционния съд от 13 ноември 2008 г. — SPM/Съвет и Комисия
   (Дело T-128/05) (1)

   (Извъндоговорна отговорност на Общността - Обща организация на пазарите - Банани - Режим на внос на банани с произход от страните от АКТБ на територията на Европейския съюз - Правомерно или неправомерно поведение - Вреди, за които се твърди, че са претърпени от независим производтиел от АКТБ)
   (2009/C 6/39)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Société des plantations de Mbanga SA (SPM) (Douala, Камерун) (представители: първоначално P. Soler Couteaux и S. Cahn, впоследствие S. Cahn, B. Doré и A. Farache, avocats)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: A. De Gregorio Merino, M. Balta и A. Westerhof Löfflerova) и Комисия на Европейските общности (представители: F. Clotuche-Duvieusart и L. Visaggio, agents)
   Предмет
   Иск за обезщетение съгласно член 235 ЕО и член 288, втора алинея ЕО, в който основно се твърди, че е налице неправомерно поведение от страна на Съвета и на Комисията при установяване на правната уредба относно вноса на банани в Общността и, при условията на евентуалност, отговорност на Общността, при липса на неправомерно поведение на тези две институции.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда Société des plantations de Mbanga SA (SPM) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 171 от 9.7.2005 г.


title: Дело C-332/11: Решение на Съда (първи състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België — Белгия) — ProRail NV/Xpedys NV, DB Schenker Rail Nederland NV, Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV, FAG Kugelfischer GmbH (Регламент (ЕО) № 1206/2001 — Сътрудничество при събирането на доказателства по граждански и търговски дела — Директно събиране на доказателства — Назначаване на вещо лице — Задача, изпълнена отчасти на територията на държавата членка на запитващата юрисдикция и отчасти на територията на друга държава членка)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/11

         Решение на Съда (първи състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België — Белгия) — ProRail NV/Xpedys NV, DB Schenker Rail Nederland NV, Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV, FAG Kugelfischer GmbH
   (Дело C-332/11) (1)

   (Регламент (ЕО) № 1206/2001 - Сътрудничество при събирането на доказателства по граждански и търговски дела - Директно събиране на доказателства - Назначаване на вещо лице - Задача, изпълнена отчасти на територията на държавата членка на запитващата юрисдикция и отчасти на територията на друга държава членка)
   2013/C 114/15
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Cassatie van België

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ProRail BV

      Ответници: Xpedys NV, DB Schenker Rail Nederland NV, Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV, FAG Kugelfischer GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van Cassatie van België — Тълкуване на членове 1 и 17 от Регламент (ЕО) № 1206/2001 на Съвета от 28 май 2001 година относно сътрудничеството между съдилища на държавите членки при събирането на доказателства по граждански или търговски дела (ОВ L 174, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 138) и на член 33, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела („Брюксел I“) (ОВ L 12, стp. 1) — Директно събиране на доказателства от запитващата юрисдикция — Назначаване на вещо лице и възлагане на същото от юрисдикциите на държава членка на задача, която трябва да бъде изпълнена отчасти на територията на въпросните юрисдикции и отчасти на територията на друга държава членка — Задължително или незадължително прилагане на механизма, предвиден в член 17 от Регламент № 1206/2001

      Диспозитив

   Член 1, параграф 1, буква б) и член 17 от Регламент (ЕО) № 1206/2001 на Съвета от 28 май 2001 година относно сътрудничеството между съдилища на държавите членки при събирането на доказателства по граждански или търговски дела трябва да се тълкуват в смисъл, че съдът на държава членка, който иска възложеното на вещо лице събиране на доказателства да се извърши на територията на друга държава членка, не е длъжен обезателно да прибегне до начина за събиране на доказателства, предвиден в тези разпоредби, за да може да разпореди събирането на доказателствата.

      (1)  ОВ C 269, 10.09.2011 г.


title: Дело T-480/12: Жалба, подадена на 5 ноември 2012 г. — Coca-Cola/СХВП — Mitico (Master)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/52

         Жалба, подадена на 5 ноември 2012 г. — Coca-Cola/СХВП — Mitico (Master)
   (Дело T-480/12)
   2013/C 26/105
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Coca-Cola Company (Атланта, САЩ) (представители: S. Malynicz, Barrister, D. Stone и L. Ritchie, Solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Дамаск, Сирия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 август 2012 г. по преписка R 2156/2011-2, и

               —

               да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „Master“ за стоки от класове 29, 30 и 32 — заявка за марка на Общността № 9091612.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка на Общността „Coca-Cola“, регистрирана с № 8792475; фигуративна марка на Общността „Coca-Cola“, регистрирана с № 3021086; фигуративна марка на Общността „Coca-Cola“, регистрирана с № 2117828; фигуративна марка на Общността „Coca-Cola“, регистрирана с № 2107118; фигуративна марка „C“, регистрирана в Обединеното кралство с № 2428468.

      Решение на отдела по споровете: изцяло отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-3/09: Решение на Съда (осми състав) от 18 март 2010 г. (преюдициално запитване от Hof van Beroep te Gent, Белгия) — Erotic Center BVBA/Belgische Staat (Шеста директива ДДС — Член 12, параграф 3, буква a) — Приложение З — Намалена ставка на ДДС — Понятие „входен билет за кино“ — Кабина за самостоятелно гледане на филми по избор)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/7

         Решение на Съда (осми състав) от 18 март 2010 г. (преюдициално запитване от Hof van Beroep te Gent, Белгия) — Erotic Center BVBA/Belgische Staat
   (Дело C-3/09) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 12, параграф 3, буква a) - Приложение З - Намалена ставка на ДДС - Понятие „входен билет за кино“ - Кабина за самостоятелно гледане на филми по избор)
   2010/C 134/11
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Beroep te Gent

      Страни в главното производство

      Ищец: Erotic Center BVBA

      Ответник: Belgische Staat

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van Beroep te Gent — Тълкуване на категория 7 от приложение З към Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година за хармонизиране на законодателството на държавите членки във връзка с данъците върху оборота — обща система на данък върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) (междувременно точка 7 от приложение III към Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Намалена ставка за някои доставки на стоки и услуги — Кина — Понятие — Кабина за самостоятелно гледане на филми по избор

      Диспозитив

   Понятието „входен билет за кино“, съдържащо се в категория 7, първа алинея от приложение З към Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година за хармонизиране на законодателството на държавите членки във връзка с данъците върху оборота — обща система на данък върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2001/4/ЕО на Съвета от 19 януари 2001 година, трябва да се тълкува в смисъл, че не се отнася за плащане, извършено от потребител, за да може да гледа самостоятелно един или няколко филма или откъси от филми в специално помещение като разглежданите в главното производство кабини.

      (1)  ОВ C 82, 4.4.2009 г.


title: Дело C-48/07: Искане за преюдициално заключение, представено от Cour d'Appel de Liège (Апелативен съд, град Liège) на 5 февруари 2007 г. — Белгийска държава/Les Vergers du Vieux Tauves SA

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/21

         Искане за преюдициално заключение, представено от Cour d'Appel de Liège (Апелативен съд, град Liège) на 5 февруари 2007 г. — Белгийска държава/Les Vergers du Vieux Tauves SA
   (Дело C-48/07)
   (2007/C 82/38)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Cour d'Appel de Liège (Апелативен съд, град Liège)
   Страни в главното производство

      Ищец: Белгийска държава

      Ответник: Les Vergers du Vieux Tauves SA
   Преюдициален въпрос
   Съвместим ли е Законът от 28 декември 1992 г., който, като се позовава на Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 г. (1), изменя текста на член 202 от code des impôts sur les revenus 1992 (Кодекса за данък върху доходите 1992) и налага на получателя на дивидент запазване на участие в капитала на дружеството, разпределящо дивидента, доколкото този закон не възпроизвежда expressis verbis необходимостта от запазване на пълното право на собственост върху ценните книги, и имплицитно позволявал, според тълкуването на ответника, запазване единствено на правото на плодоползване върху ценните книги, представляващи капитала, с оглед на ползване от режим на освобождаване от данък върху дивидента, с разпоредбите на цитираната директива относно участието в капитала и по-специално с членове 3, 4 и 5 от същата?

      (1)  Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества–майки и дъщерни дружества от различни държави-членки (ОВ L 225, стр. 6).