title: Дело C-481/11 P: Жалба, подадена на 21 септември 2011 г. от Alcide Djédjé срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 13 юли 2011 г. по дело T-351/11, Djédjé/Съвет

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/5

         Жалба, подадена на 21 септември 2011 г. от Alcide Djédjé срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 13 юли 2011 г. по дело T-351/11, Djédjé/Съвет
   (Дело C-481/11 P)
   2012/C 6/06
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Alcide Djédjé (представители: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas и M. Ceccaldi, avocats)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се обяви, че жалбата на г-н Alcide Djédjé е допустима,

               —

               да се отмени Определение по дело T-351/11 от 13 юли 2011 г., с което се установява, че жалбата е недопустима,

               —

               да се върне делото за разглеждане от Общия съд, за да може жалбоподателят да защити правата си,

               —

               да се осъди Съвета на Европейския съюз да понесе съдебните разноски на основание членове 69 и 73 от Процедурния правилник на Съда.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага следните правни основания в подкрепа на жалбата си:

               —

               Настъпване на непреодолима сила поради военни действия, прекъсващи давността. Настъпилите за жалбоподателя събития от месец ноември 2010 г. в Кот д'Ивоар, представлявали случай на непреодолима сила по смисъла на член 45 от Статута на Съда на Европейския съюз поради военното положение, което водело до прекъсване на давностните срокове на актовете, приети по отношение на него от Съвета.

               —

               Настоящият случай на непреодолима сила поради война бил пречка за жалбоподателя да упражни свободно своето право да подаде жалба срещу актове, които явно нарушават основни права.

               —

               Основните права и свободи стояли над принципа на правна сигурност. Като изтъквал принципа на правна сигурност, за да обяви искането на жалбоподателя за недопустимо, Общият съд засягал основното право на достъп до съд и правото на защита. По този начин жалбоподателят бил лишен от правото да бъде изслушан от компетентна юрисдикция.

               —

               Непротивопоставимост на срока поради отдалеченост и на срока за обжалване в случай на война. Срокът за отдалеченост и срокът за обжалване не можели да се изтъкват срещу адресат, пребиваващ в държава, в която се води война. Подобни срокове били приложими единствено в мирно време и на европейския континент. Жалбоподателят обаче се намира на друг континент и поради тази причина стриктното прилагане на член 102 от Процедурния правилник на Общия съд в настоящия случай безспорно е нарушение на член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи и на член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз.

               —

               По-високият ранг на член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Член 102 от Процедурния правилник на Общия съд обезсилвал задължението за уведомяване, предвидено от Договора за функционирането на Европейския съюз, което гласи, че срокът за обжалване тече, считано от публикуването на акта, от неговото съобщаване или от деня, в който заинтересованото лице е узнало за него. Всъщност член 102 от Процедурния правилник пренебрегвал задължението за уведомяване и не вземал предвид деня, в който жалбоподателят действително е узнал за акта, като така стеснявал буквата и духа на член 263 ДФЕС. По този начин член 102 поставял под въпрос правата, предвидени и защитени от Договора, който има по-висша правна сила и е задължителен за институциите на Европейския съюз. Следователно тъй като обжалваните актове не са били съобщени на жалбоподателя, в нарушение на член 263, параграф 5 от Договора за функционирането на Европейския съюз, срокът за обжалване може да започне да тече едва считано от момента, в който той е узнал за приетите спрямо него актове.

               —

               Сериозно засягане на основните права и свободи. Прогласеният от Общия съд принцип на правна сигурност сериозно поставял под въпрос правната сигурност в цялост, тъй като на правните субекти, пребиваващи извън Европейския съюз и то в страна, в която се води война, се налагат санкции, срещу които те не могат надлежно да упражнят своето право на обжалване, тъй като не са узнали за санкцията.

               —

               При условията на евентуалност жалбоподателят иска отмяна на актовете, приети от Съвета спрямо него, поради тежестта на нарушението на основните права и свободи. Като се има предвид, че обжалваните актове нарушавали основни свободи, защитени от различни международни договори, Съдът трябвало да ги отмени, тъй като тяхната незаконосъобразност нарушавала установения европейски правов ред, както и поради съображението, че срок за обжалване не можел да бъде противопоставен на толкова сериозно нарушение на защитените основни права и свободи.


title: Дело T-283/04: Решение на Първоинстанционния съд от 17 януари 2007 г. — Georgia-Pacific/СХВП ( Марка на Общността — Триизмерна марка — Релефен мотив — Отказ на регистрация — Отличителни белези — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 )

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/26

         Решение на Първоинстанционния съд от 17 януари 2007 г. — Georgia-Pacific/СХВП
   (Дело T-283/04) (1)

   („Марка на Общността - Триизмерна марка - Релефен мотив - Отказ на регистрация - Отличителни белези - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94“)
   (2007/C 56/51)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Georgia-Pacific Sàrl (представител: R. Delorey, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) [представител: A. Rassat]
   Предмет
   Иск, предявен срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 11 май 2004 г. (преписка R 493/2003-1) относно регистрацията на триизмерна марка под формата на релефен мотив.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Ищецът Georgia-Pacific Sàrl се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 262, 23.10.2004 г.


title: Дело T-474/07: Иск, предявен на 21 декември 2007 г. — Комисия/CAE Consulting

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/28

         Иск, предявен на 21 декември 2007 г. — Комисия/CAE Consulting
   (Дело T-474/07)
   (2008/C 79/56)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. M. Rouchaud-Joët, S. Lejeune, представители, O. Prost, avocat)

      Ответник: CAE Consulting GmbH (Sexau, Германия)
   Искания на ищеца

               —

               да се обяви исковата молба на Комисията за допустима и основателна, и да се уважи,

               —

               да се осъди ответникът да заплати на Комисията сумата от 25 574 EUR като главница, увеличена със сумата от 10 189,31 EUR като лихви за забава до 31 декември 2007 г., и със сумата от 3,67 EUR за всеки ден на забава от 1 януари 2008 г. до погасяване на цялото задължение, като тези лихви също следва да се капитализират, считано от 31 май 2001 г.,

               —

               да се осъди CAE Consulting GmbH да заплати всички съдебни разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящия иск ищецът иска ответникът да бъде осъден да възстанови салдото по авансовото плащане, което е получил от Комисията, заедно с лихви за забава поради неизпълнение от негова страна на договор за субсидиране („Cost reimbursement contract“) EP № 26970, сключен с консорциума, чийто член той е бил и който е свързан с проекта, наречен „Neutral Archiving of EDA Data (ARCHIVE )“, включен в рамките на Четвъртата европейска стратегическа програма за изследване и развитие в информационните технологии (ESPRIT) (1994-1998 г.).


title: Дело T-125/13: Жалба, подадена на 4 март 2013 г. — Италия/Комисия

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/44

         Жалба, подадена на 4 март 2013 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-125/13)
   2013/C 114/67
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri и S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение № C(2012) 9448 окончателен на Европейската комисия от 19 декември 2012 г. относно увеличенията на капитала, извършени от дружеството SEA S.p.A. в полза на SEA Handling SpA, нотифицирано на 20 декември,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   По настоящото дело държавата жалбоподател оспорва Решението на Европейската комисия, с което се обявява, че мерките, предприети от SEA SpA, концесионер на летищата Милано Malpensa и Милано Linate, в полза на контролираното от него дружество SEA Handling SpA, натоварено с управлението на наземното обслужване на същите летища — мерки, които по същество се изразяват в многократни капиталови вноски за покриване на оперативните загуби — представляват несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят извежда четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на принципите на добра администрация и правна сигурност.

                           —

                           –В това отношение се твърди, че обжалваното решение е прието в нарушение на принципите на добра администрация и правна сигурност, като това впоследствие е породило оправдано правно очакване у адресатите по отношение на законосъобразността на мерките както с оглед на прекомерната продължителност на цялата процедура и по-специално на предварителното разследване, така и с оглед на неяснотата на решенията и поведението, възприето от Комисията в хода на самата процедура.

               2.

               Второто правно основание е изведено от съществени процесуални нарушения под формата на нарушение на правото на изслушване и липса на събиране на доказателства.

                           —

                           В това отношение се твърди, че обжалваното решение е прието в нарушение на правото на изслушване и на правото на защита на страните поради разширяване на предмета на контрол на Комисията към период, който не е предмет на решението за започване на официално разследване.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на член 107 и член 108, параграф 3 ДФЕС и от неправилно възпроизвеждане на фактическата обстановка, както и от липса на мотиви за възможността спорните мерки да бъдат вменени на публичните органи.

                           —

                           Според правителството жалбоподател обжалваното решение е неправилно, тъй като приема, че оспорваните мерки могат да бъдат вменени на публичните органи и при всички положения не предоставя подходящо доказателство и достатъчни мотиви в това отношение.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на член 107 и член 108, параграф 3 ДФЕС и от неправилно възпроизвеждане на фактическата обстановка, както и от липса на мотиви за възможността спорните мерки да бъдат вменени на публичните органи.

                           —

                           В това отношение се твърди, че обжалваното решение неправилно приема, че поведението на SEA не съответства на критерия за съобразителния инвеститор в условията на пазарна икономика и при всички положения не предоставя подходящо доказателство и достатъчно мотиви в това отношение.


title: Дело T-24/17: Жалба, подадена на 17 януари 2017 г. — LA Superquimica/EUIPO — D-Tack (D-TACK)

text:
               20.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/30

         Жалба, подадена на 17 януари 2017 г. — LA Superquimica/EUIPO — D-Tack (D-TACK)
   (Дело T-24/17)
   (2017/C 086/39)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: LA Superquimica, SA (Барселона, Испания) (представител: A. Canela Giménez, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: D-Tack GmbH (Хютлинген, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: Словна марка на Европейския съюз „D-TACK“ — заявка за регистрация № 9 650 847

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 ноември 2016 г. по преписка R 1983/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на EUIPO от 15 ноември 2016 г.,

               —

               да осъди EUIPO и лицата, подали възражение срещу тази жалба, да заплатят съдебните разноски.

      Изложени основани

               —

               апелативният състав не е взел предвид представените от жалбоподателя извлечения от Sitadex относно регистрацията на марка в Испания под № 2515958, № 2516679, 2542249, № 2591412 и № 2668711,

               —

               апелативният състав не е взел предвид доказателството за използване, представено от жалбоподателя.


title: Дело C-523/15 P: Жалба, подадена на 30 септември 2015 г. от Westfälische Drahtindustrie GmbH и др. срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 15 юли 2015 г. по дело T-393/10, Westfälische Drahtindustrie GmbH и др./Европейска комисия

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/21

         Жалба, подадена на 30 септември 2015 г. от Westfälische Drahtindustrie GmbH и др. срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 15 юли 2015 г. по дело T-393/10, Westfälische Drahtindustrie GmbH и др./Европейска комисия
   (Дело C-523/15 P)
   (2015/C 389/23)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG, Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (представител: C. Stadler, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Съда:

               1.

               да отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която е неблагоприятно за жалбоподателите;

               2.

               при условията на евентуалност, изцяло да отмени обжалваното съдебно решение, а също и член 2, точка 8 от Решение С(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 година относно производство съгласно член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/38.344 — Prestressing Steel), изменено с Решение С(2010) 6676 окончателен на Комисията от 30 септември 2010 г. и с Решение C(2011) 2269 окончателен на Комисията от 4 април 2011 г., както и писмото на генералния директор на генерална дирекция „Конкуренция“ от 14 февруари 2011 г., доколкото се отнасят до жалбоподателите;
               при условията на евентуалност, да намали размера на глобата, наложена на жалбоподателите с член 2, точка 8 от упоменатото решение на Комисията;

               3.

               при условията на евентуалност спрямо исканията по точки 1 и 2, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане;

               4.

               да осъди ответника в първоинстанционното производство да заплати всички съдебни разноски във връзка със спора.

      Основания и основни доводи

   Обжалва се решението на шести състав на Общия съд на Европейския съюз от 15 юли 2015 г.
   Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG и Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG обжалват това съдебно решение на следните основания:
   Първо, Общият съд се е произнесъл в нарушение на член 261 ДФЕС и член 31 от Регламент № 1/2003 (1), в противоречие с режима на разпределение на правомощията и институционалното равновесие, както и в противоречие с изискването за гарантиране на ефективна правна защита, доколкото не е преценил правилно пределите на предоставеното му правомощие за пълен съдебен контрол и не е упражнил контрол по същество по отношение на спорното решение на Комисията, а е взел самостоятелно решение за глобата. Така той изцяло е заместил административния орган и е лишил жалбоподателите от възможността да оспорят неправилните му фактически констатации, доколкото решението на Общия съд подлежи на обжалване само по правни въпроси.
   Второ, обжалваното съдебно решение е постановено в нарушение на член 261 ДФЕС и член 31 от Регламент № 1/2003, доколкото Общият съд неправилно е определил меродавния момент, спрямо който трябва да се преценяват фактите и приложимото право, и при упражняването на правомощието си за пълен съдебен контрол — което само по себе си не е направил надлежно, както бе посочено по-горе — е взел предвид фактическата обстановка и правната уредба към момента на произнасянето си или от периода 2011 — 2013 г., тоест произнесъл се е въз основа на факти, настъпили след издаването на спорното решение на Комисията. Решенията, на които Общият съд се е позовал „в този смисъл“, не подкрепят неговите изводи, а напротив — от практиката на европейските съдилища ясно личи, че допълнителни факти може се вземат предвид, първо, само ако са в полза на съответните предприятия и второ, само ако са били налице към датата на решението на Комисията.
   Трето, Общият съд се е произнесъл в нарушение на принципа на пропорционалност и изискването за равно третиране, което съставлява нарушение на основни права на жалбоподателите. Тъй като не е взел предвид правилото, закрепено в точка 35 от Насоките за определяне на глобите, а именно че предприятията, които са принудени да плащат разсрочено глобата, трябва по принцип да са в състояние да платят в рамките на три до пет години, Общият съд е наложил на жалбоподателите несъразмерна глоба, която те в най-добрия случай биха могли да изплатят едва след дълъг период от време. Освен това при анализа на изискването за равно третиране във връзка с прилагането на правилото по точка 35 от Насоките за определяне на глобите и във връзка с определянето на меродавния момент Общият съд не е съобразил факта, че съответните положения са сходни.
   Накрая, обжалваното съдебно решение е постановено в нарушение на основното процесуално право на жалбоподателите на ефективна правна защита, доколкото при упражняването на правомощието си за пълен съдебен контрол Общият съд се опрял единствено на изготвените от Комисията изчисления на глобата и изложените от страните факти. Това не би могло да е достатъчно, за да е налице пълен и неограничен контрол от страна на неутрална инстанция, какъвто предполага ефективната правна защита срещу налаганите от Комисията глоби.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (OB L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-566/11: Жалба, подадена на 31 октомври 2011 г. — Viejo Valle/СХВП — Etablissements Coquet (Сервиз за кафе с орнаментация)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/26

         Жалба, подадена на 31 октомври 2011 г. — Viejo Valle/СХВП — Etablissements Coquet (Сервиз за кафе с орнаментация)
   (Дело T-566/11)
   2012/C 32/55
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Viejo Valle, SA (L'Olleria, Испания) (представител: I. Temiño Ceniceros, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Etablissements Coquet SA (Saint Léonard de Noblat, Франция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да обяви настоящата жалба за допустима, заедно с нейните приложения;

               —

               да отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 юли 2011 г. по дело R 1054/2010-3;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Промишлен дизайн № 384.912-0001, изобразяващ сервиз с орнаментация; чаша за кафе с чинийка

      Притежател на промишления дизайн на Общността: Жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: Etablissements Coquet SA

      Основание на искането за обявяване на недействителност: Нарушение на член 25, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 6/2002, доколкото промишленият дизайн на Общността представлява неразрешено използване на произведение, защитено от авторското право на държава членка.

      Решение на отдела по отмяна: Уважава искането за обявяване на недействителност.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 25, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 6/2002 и на член 28, параграф 1, буква б), точка iii) от Регламент № 2245/2002, доколкото жалбоподателят не е документирал подробно нито защитеното с авторското право произведение, на което се основава искането за обявяване за недействителност, нито правото върху него и неговия предмет.


title: Дело C-168/11: Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhofs (Германия) на 6 април 2011 г. — Manfred Beker/Christa Beker gegen Finanzamt Heilbronn

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/10

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhofs (Германия) на 6 април 2011 г. — Manfred Beker/Christa Beker gegen Finanzamt Heilbronn
   (Дело C-168/11)
   2011/C 211/18
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Ищец: Manfred Beker und Christa Beker

      Ответник: Finanzamt Heilbronn

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли член 56 ЕО правна уредба на държава членка, според която — във връзка с междудържавните спогодби за избягване на двойното данъчно облагане, в случай на неограничено данъчнозадължени лица, чиито доходи от източник в чужбина са обложени с данък, съответстващ на националния данък за облагане доходите на физическите лица, в държавата, от която произхожда доходът — чуждестранният данък се приспада от националния данък за облагане доходите на физическите лица, с който се облага доходът от източник в тази държава, по начин че при изчисляване на подлежащия на облагане доход — включително доходите от източник в чужбина — така установеният германски данък за облагане доходите на физическите лица се раздробява в съотношението доходи от източник в чужбина към сумата на доходите, като по този начин не се отчитат особените и извънредни разходи като разходите за издръжка за живот, както и личните и семейни обстоятелства?


title: Дело T-290/12: Жалба, подадена на 29 юни 2012 г. — Република Полша/Комисия

text:
               18.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 250/18

         Жалба, подадена на 29 юни 2012 г. — Република Полша/Комисия
   (Дело T-290/12)
   2012/C 250/34
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Република Полша (представители: B. Majczyna и M. Szpunar)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 1, точки 2—4, 6, 12 и 13, приложения I и II, както и член 2, параграфи 1—3 във връзка с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 302/2012 на Комисията от 4 април 2012 година относно изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (ОВ L 99, стр. 21);

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               първото правно основание е изведено от нарушение на принципа на правна сигурност и на принципа на защита на оправданите правни очаквания;

               2.

               второто правно основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност;

               3.

               третото правно основание е изведено от нарушение на член 296 ДФЕС поради недостатъчно мотивиране на обжалваните разпоредби;

               4.

               четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципа на солидарност и на принципа на лоялно сътрудничество.


title: Дело C-384/10: Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België на 29 юли 2010 г. — Jan Voogsgeerd/Navimer SA

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/14

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België на 29 юли 2010 г. — Jan Voogsgeerd/Navimer SA
   (Дело C-384/10)
   ()
   2010/C 317/26
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Cassatie van België

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Jan Voogsgeerd

      Ответник: Navimer SA

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли държавата, в която се намира мястото на дейност на работодателя, който е наел работника по смисъла на член 6, параграф 2, буква б) от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 година (1), да се разбира като държавата, в която се намира мястото на дейност на работодателя, в което работникът е назначен съгласно трудовия договор, или трябва да се разбира като държавата, в която се намира мястото на дейност на работодателя, с което работникът е свързан предвид действителната си месторабота, макар че този работник по принцип не извършва работата си само в една държава?

               2.

               Трябва ли мястото, където е длъжен да се отчита работникът, който по принцип не извършва работата си само в една държава, и където получава административна информация и указания за работата си, да се разглежда като действителната месторабота на този работник по смисъла на първия въпрос?

               3.

               Трябва ли мястото, с което работникът е свързан предвид действителната си месторабота по смисъла на първия въпрос, да отговаря на определени формални изисквания, например да е налице правосубектност, или за целта е достатъчно наличието на фактическо място на дейност?

               4.

               Може ли мястото на дейност на друго дружество, с което дружеството работодател е свързано, да се разглежда като мястото на дейност по смисъла на третия въпрос, въпреки че другото дружество не се явява работодател на съответния работник?

      (1)  ОВ L 266, 1980 г., стр. 1; текстът на български език е публикуван в ОВ L 347, 2007 г., стр. 3.


title: Дело C-415/13: Определение на председателя на Съда от 22 май 2014 г.  — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Impexmetal S.A.

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/19

         Определение на председателя на Съда от 22 май 2014 г. — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Impexmetal S.A.
   (Дело C-415/13) (1)

   2014/C 261/32
   Език на производството: полски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г.


title: Дело C-573/14: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 11 декември 2014 г.  — Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides/Mostafa Lounani

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/36

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 11 декември 2014 г. — Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides/Mostafa Lounani
   (Дело C-573/14)
   (2015/C 046/43)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Ответник: Mostafa Lounani

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 12, параграф 2, буква в) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (1), да се тълкува в смисъл, че за да може да се приложи предвидената в него клауза за изключване, е необходимо непременно търсещото убежище лице да е било осъдено за едно от терористичните престъпления, предвидени в член 1, параграф 1 от Рамково решение 2002/475/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно борбата срещу тероризма (2), транспонирано в Белгия със Закона от 19 декември 2003 г. за терористичните престъпления?

               2)

               При отрицателен отговор, могат ли деяния като посочените в точка 5.9.2. от обжалваното решение № 96.933 на Съвета по споровете във връзка с режима на чужденците, прието на 12 февруари 2013 г., за които ответникът носи отговорност съгласно присъда от 16 февруари 2006 г. на наказателния съд на Брюксел и във връзка с които е осъден за участие в терористична организация, да се считат за деяния, противоречащи на целите и принципите на Организацията на обединените нации по смисъла на член 12, параграф 2, буква в) от посочената по-горе Директива 2004/83/ЕО?

               3)

               В рамките на разглеждането във връзка с изключването на търсещо международна закрила лице поради участието му в терористична организация, осъждането му като член на ръководството на терористична организация, с което се установява, че търсещото международна закрила лице нито е извършило, нито се е опитвало да извърши, нито е заплашвало да извърши терористичен акт, достатъчно ли е, за да се установи наличието на вменен на търсещото закрила лице акт на участие или подбудителство по смисъла на член 12, параграф 3 от Директива 2004/83/ЕО, или е необходимо да се извърши отделно разглеждане на деянията по случая и да се докаже участието му в извършването на терористично престъпление или в подбудителство към терористично престъпление, посочено в член 1 от Рамково решение 2002/475/ПВР от 13 юни 2002 година относно борбата срещу тероризма?

               4)

               В рамките на разглеждането във връзка с изключването на търсещо международна закрила лице поради участието му, евентуално като ръководител, в терористична организация, актът на подбудителство или на участие, посочен в член 12, параграф 3 от Директива 2004/83/ЕО, трябва ли да се отнася до извършването на терористично престъпление, така както то е посочено в член 1 от Рамково решение 2002/475/ПВР от 13 юни 2002 година относно борбата срещу тероризма, или може да се отнася до участието в терористична група по член 2 от посоченото рамково решение?

               5)

               Що се отнася до тероризма, възможно ли е да се извърши предвиденото в член 12, параграф 2, буква в) от Директива 2004/83/ЕО изключване от международната закрила при липсата на извършване, на подбудителство или на участие в акт на насилие, характеризиращ се с особена жестокост, като посочените в член 1 от Рамково решение 2002/475/ПВР от 13 юни 2002 година относно борбата срещу тероризма?

      (1)  ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52.

      (2)  ОВ L 164, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 252.


title: Дело T-75/12: Жалба, подадена на 16 февруари 2012 г. — Nu Air Polska/Комисия

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/28

         Жалба, подадена на 16 февруари 2012 г. — Nu Air Polska/Комисия
   (Дело T-75/12)
   2012/C 118/48
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Nu Air Polska sp. z o.o. (Варшава, Полша) (представител: R. MacLean, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима,

               —

               да отмени частично член 1 от Решение K(2011) 8826 на Комисията, член 1 от Решение C(2011) 8803 на Комисията и член 1 от Решение K(2011) 8801 на Комисията, всичките от 6 декември 2011 г., доколкото предоставят само частично възстановяване на платените от жалбоподателя антидъмпингови мита и доколкото незаконосъобразно задържат допълнителен размер антидъмпингови мита за възстановяване, законно дължими на жалбоподателя,

               —

               да разпореди обжалваните решения да останат в сила докато Европейската комисия приеме необходимите мерки за изпълнение на решението на Общия съд, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че ответникът е допуснал явна грешка в преценката, като е приложил подходящ и приемлив марж на печалбата на несвързан вносител в ЕС, като по този начин не е успял да определи надеждна експортна цена за целите на изчисляването на правилния размер на антидъмпинговите мита за възстановяване, което е довело до нарушение на член 2, параграф 9 и на член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета (1).

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че ответникът е допуснал явна грешка в преценката, като е приспаднал антидъмпинговите мита като разход при изчисляването на експортната цена, като по този начин не е успял да определи надежден дъмпингов марж за целите на изчисляването на правилния размер на антидъмпинговите мита за възстановяване, което е довело до нарушение на член 2, параграфи 9 и 11 и на член 11, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че ответникът не е информирал навреме и по подходящ начин жалбоподателя за изискванията, необходими за изпълнението на член 11, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета, като по този начин е извършил нарушение на правото на защита, установено от общото право на ЕС, както и на принципа на добра администрация, също предвиден от общото право на ЕС и посочен в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 2009 г., стр. 51).


title: Дело C-408/12 P: Решение на Съда (втори състав) от 4 септември 2014 г. — YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH/Европейска комисия (Обжалване — Картели — Пазари на циповете и на другите закопчалки, както и на машините за поставяне — Последователна отговорност — Законна горна граница на глобата — Член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 — Понятие за предприятие — Лична отговорност — Принцип на пропорционалност — Възпиращ коефициент)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/5

      Решение на Съда (втори състав) от 4 септември 2014 г. — YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH/Европейска комисия
      (Дело C-408/12 P) (1)

      ((Обжалване - Картели - Пазари на циповете и на другите закопчалки, както и на машините за поставяне - Последователна отговорност - Законна горна граница на глобата - Член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 - Понятие за предприятие - Лична отговорност - Принцип на пропорционалност - Възпиращ коефициент))
      (2014/C 395/05)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH (представители: D. Arts, W. Devroe, E. Winter и F. Miotto, адвокати)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Bouquet и R. Sauer)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз по дело YKK и др./Комисия (EU:T:2012:322) в частта относно прилагането с оглед на определянето на максимален размер на глобата и в рамките на сътрудничеството в базелско-вуперталски и амстердамски кръгове на пазара на металните и пластмасови закопчалки и на машините за поставяне, на горна граница от 10 %, изчислена въз основа на оборота на групата YKK през годината, предхождаща приемането на Решение C(2007) 4257 окончателен на Комисията от 19 септември 2007 година относно производство съгласно член [81 ЕО] (дело COMP/39.168 — PO/Твърда кинкалерия: Закопчалки), що се отнася до периода на нарушението, за който само YKK Stocko Fasteners GmbH носи отговорност.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Отменя член 2, параграф 2 от посоченото Решение C(2007) 4257 окончателен в частта относно изчисляването на глобата, за която само YKK Stocko Fasteners GmbH е отговорно, в рамките на сътрудничеството в базелско-вуперталски и амстердамски кръгове.

                  4)

                  Определя на 2 792 800 EUR размера на глобата, наложена на YKK Stocko Fasteners GmbH за нарушението, за което само то отговаря, в рамките на сътрудничеството в базелско-вуперталски и амстердамски кръгове.

                  5)

                  Осъжда YKK Corporation, YKK Holding Europe BV и YKK Stocko Fasteners GmbH да понесат направените от тях съдебни разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване и да заплатят три четвърти от тези на Европейската комисия.

                  6)

                  Осъжда Европейската комисия да понесе една четвърт от съдебните разноски, направени от нея както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване.

         (1)  ОВ C 343, 10.11.2012 г.


title: Дело C-80/10: Определение на председателя на Съда от 12 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция

text:
               19.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/13

         Определение на председателя на Съда от 12 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-80/10) (1)

   2011/C 89/25
   Език на производството: гръцки
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 100, 17.4.2010 г.


title: Дело T-52/03: Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2008 г. — Knauf Gips/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на гипсокартоните — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Достъп до преписката — Едно и също продължавано нарушение — Приспадане — Глоба — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите — Сътрудничество по време на административното производство)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/40

         Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2008 г. — Knauf Gips/Комисия
   (Дело T-52/03) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на гипсокартоните - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Достъп до преписката - Едно и също продължавано нарушение - Приспадане - Глоба - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите - Сътрудничество по време на административното производство)
   (2008/C 209/68)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Knauf Gips KG, по-рано Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG (Iphofen, Германия) (представители: първоначално M. Klusmann и F. Wiemer, впоследствие M. Klusmann, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално F. Castillo de la Torre и S. Rating, впоследствие F. Castillo de la Torre и R. Sauer)
   Предмет
   Жалба за отмяна на Решение 2005/471/ЕО на Комисията от 27 ноември 2002 година относно процедура за прилагане на член 81 ЕО срещу BPB plc, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA и Gyproc Benelux NV (преписка COMP/E-1/37.152 — Гипсови плочи) (ОВ 2005 г., L 166, стp. 8) или, при условията на евентуалност, искане за намаляване на наложената на жалбоподателя глоба.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Knauf Gips KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 124, 24.5.2003 г.


title: Дело T-304/08: Жалба, подадена на 5 август 2008 г. — Smurfit Kappa Group/Комисия

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/30

         Жалба, подадена на 5 август 2008 г. — Smurfit Kappa Group/Комисия
   (Дело T-304/08)
   (2008/C 272/57)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Smurfit Kappa Group plc (Дъблин, Ирландия) (представители: T. Ottervanger, E. Henny, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията в съответствие с член 230 ЕО,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, които жалбоподателят е направил в съдебното производство.

         Правни основания и основни доводи
   В съответствие с член 230 ЕО жалбоподателят иска отмяна на Решение на Комисията № 582/2007 от 2 април 2008 г. („Помощ за Propapier PM2 GmbH & Co. KG-LIP“ C(2008) 1107), с което Комисията одобрява предоставянето на Propapier PM2 GmbH & Co. KG на държавна помощ, за която Германия е направила уведомление.
   Жалбоподателят, ирландско дружество за пакетиране, подава неофициална жалба до Комисията срещу отпускането на съществена субсидия за изграждането (в германския регион Brandenburg-Nordost) на това, което според жалбоподателя ще представлява най-големият завод за хартия в Европейския съюз. Жалбоподателят твърди, че макар да е имало ясни индикации за това, че субсидираната инвестиция би имала сериозни и несъразмерни последици върху него и върху сектора като цяло, Комисията приема, че не е необходима официална процедура по разследване, тъй като регионалната помощ не достига праговете на пазарен дял и увеличаване на капацитета, предвидени в параграф 68, букви (a) и (б) от Насоките за държавните помощи за 2007-2013 г. (1) („Насоки за регионалните помощи“) и в резултат на това обявява тази помощ за съвместима с Договора за ЕО.
   Жалбоподателят, пряк конкурент на бенефициера на помощта, оспорва решението на Комисията да не открива официалната процедура, предвидена в член 88, параграф 2 ЕО, въз основа на следните съображения:
   На първо място, според жалбоподателя Комисията е трябвало да започне официалната процедура по член 88, параграф 2 ЕО и член 4, параграф 4 от Регламент№ 659/1999 (2) и да разгледа помощта по-задълбочено в светлината на съмненията, възникващи във връзка със сериозните структурни затруднения на пазара и с по-подходяща оценка на пазара. Жалбоподателят твърди, че Комисията неправилно се е ограничила до прилагането на строгите прагове по параграф 68 от Насоките за регионалните помощи и е допуснала явна грешка в преценката, когато е изчислила увеличаването на капацитета.
   На второ място, жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила член 87, параграф 3 ЕО и Насоките за регионалните помощи, тъй като обжалваното решение i) изобщо не съдържа анализ на неблагоприятното въздействие на помощта върху условията на търговията и ii) тълкува неправилно Насоките за регионалните помощи. Въз основа на това се твърди, че вместо да прецени ползата за региона и последиците от една съществена помощ за сектора като цяло, Комисията се въздържа от икономически анализ и просто прилага тест в размер на 5 % към увеличението на капацитета. Твърди се също, че прилагането на предвидения в параграф 68 от Насоките за регионалните помощи тест противоречи на Договора за ЕО, тъй като посочената разпоредба не изисква Комисията автоматично да одобрява всяка помощ, която е под предвидените в нея прагове.
   На трето място, според жалбоподателя обжалваното решение е опорочено от фактическа грешка и явна грешка в преценката по отношение на определянето на пазара и увеличаването на капацитета.
   На четвърто място се твърди, че Комисията е нарушила член 87, параграф 3 ЕО и Насоките за регионалните помощи, доколкото обжалваното решение съдържа явна грешка в преценката що се отнася до квалификацията на помощта.
   На пето място се твърди, че решението е опорочено и от сериозни грешки при прилагане на правото, доколкото в него се приема, че Картата на държавните помощи за 2007-2013 г. на Германия е съвместима с Договора за ЕО, като така се допуска регион Brandenburg-Nordost да получи регионална помощ съгласно дерогацията, предвидена в член 87, параграф 3, буква а) ЕО за целия период от 2007 г. до 2013 г. Освен това обжалваното решение е порочно и тъй като пренебрегва други помощи, свързани със същия проект.
   На последно място, жалбоподателят изтъква, че Комисията не е изпълнила своите задължения във връзка с предварителното разглеждане да изложи в достатъчна степен мотивите, на които е основала своето решение.

      (1)  OВ C 54,2006 г., стр. 13.

      (2)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело T-64/15: Решение на Общия съд от 15 декември 2015 г. — Shoe Branding Europe/СХВП (Успоредни ленти върху панталон) (Марка на Общността — Заявка за марка на Общността, представляваща две успоредни ленти върху панталон — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/49

         Решение на Общия съд от 15 декември 2015 г. — Shoe Branding Europe/СХВП (Успоредни ленти върху панталон)
   (Дело T-64/15) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за марка на Общността, представляваща две успоредни ленти върху панталон - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 048/56)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Shoe Branding Europe BVBA (Ауденарде, Белгия) (представител: J. Løje, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално P. Geroulakos, впоследствие D. Gája)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 3 декември 2014 г. (преписка R 2563/2013-5) относно заявка за регистрация като марка на Общността на знак, представляващ две успоредни ленти върху панталон

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Shoe Branding Europe BVBA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 107, 30.3.2015 г.


title: Дело C-668/13: Определение на Съда (девети състав) от 22 април 2015 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Suceava — Румъния) — Casa Judeţeană de Pensii Botoşani/Evangeli Paraskevopoulou (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Идентичен преюдициален въпрос — Социално осигуряване на работниците мигранти — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — член 7, параграф 2, буква в) — Приложимост на спогодбите в областта на социалното осигуряване между държавите членки — Репатрирал се бежанец от държава членка — Завършване на периоди на заетост на територията на друга държава членка — Искане за отпускане на обезщетение за старост — Отказ)

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/12

         Определение на Съда (девети състав) от 22 април 2015 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Suceava — Румъния) — Casa Judeţeană de Pensii Botoşani/Evangeli Paraskevopoulou
   (Дело C-668/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Идентичен преюдициален въпрос - Социално осигуряване на работниците мигранти - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - член 7, параграф 2, буква в) - Приложимост на спогодбите в областта на социалното осигуряване между държавите членки - Репатрирал се бежанец от държава членка - Завършване на периоди на заетост на територията на друга държава членка - Искане за отпускане на обезщетение за старост - Отказ))
   (2015/C 213/17)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Suceava

      Страни в главното производство

      Въззивник: Casa Judeţeană de Pensii Botoşani

      Въззиваема страна: Evangeli Paraskevopoulou

      Диспозитив

   Следва ли разпоредбите на член 7, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, изменен с Регламент № 1992/2006 на Европейския парламент и Съвета от 18 декември 2006 година, да се тълкуват в смисъл, че двустранна спогодба относно социалноосигурителните обезщетения на граждани на една от двете подписали я държави, които имат качеството на политически бежанци на територията на другата подписала я държава, сключена към момент, в който едната от двете подписали я държави все още не се е била присъединила към Европейския съюз — спогодба, която не е посочена в Приложение III към този регламент — не продължава да се прилага в хипотезата на политически бежанци, репатрирали се в държавата си по произход преди сключването на двустранната спогодба и влизането в сила на посочения регламент?

      (1)  ОВ C 85, 22.3.2014 г.


title: Дело F-3/07: Определение на Съда на публичната служба от 5 декември 2007 г. — Moschonaki/Европейската фондация за подобряване на условията на живот и труд (ЕФПУЖТ)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/58

         Определение на Съда на публичната служба от 5 декември 2007 г. — Moschonaki/Европейската фондация за подобряване на условията на живот и труд (ЕФПУЖТ)
   (Дело F-3/07) (1)

   (2008/C 22/112)

      Език на производството: френски

   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра поради уреждане на спора по взаимно съгласие.

      (1)  ОВ C 56, 10.3.2007 г., стр. 43.


title: Дело C-458/07: Иск, предявен на 10 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/30

         Иск, предявен на 10 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-458/07)
   (2007/C 297/48)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Andrade и G. Braun)

      Ответник: Португалска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е гарантирала за това поне едно подробно указание и поне една комплексна телефонна справочна услуга да бъдат предоставени на практика за всички крайни потребители в съответствие с член 5, параграфи 1 и 2 и член 25, параграфи 1 и 3 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (1), Португалската република не е изпълнила задълженията си по въпросната директива и,

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   В Португалия абонатите на Vodafone, които са упражнили волята си да бъде включено името им в указателя на универсалната услуга, продължават да не са включени в него.
   Регулаторният орган ANACOM никога не се е произнасял за формата и условията по предоставяне на данните, предмет на спора. Отговорността за настоящото правно положение се носи от Португалската държава.

      (1)  ОВ L 108, стр. 51.


title: Дело C-283/08: Определение на председателя на Съда от 17 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/35

         Определение на председателя на Съда от 17 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
   (Дело C-283/08) (1)

   2009/C 141/66

      Език на производството: нидерландски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 223, 30.08.2008 г.


               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/1

         (2008/C 92/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 79, 29.3.2008 г.

   Предишни публикации

      ОВ C 64, 8.3.2008 г.

      ОВ C 51, 23.2.2008 г.

      ОВ C 37, 9.2.2008 г.

      ОВ C 22, 26.1.2008 г.

      ОВ C 8, 12.1.2008 г.

      ОВ C 315, 22.12.2007 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело C-446/08: Решение на Съда (трети състав) от 29 април 2010 г. (преюдициално запитване от Conseil d’État, Франция) — Solgar Vitamin’s France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L’Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires/Ministre de l’Economie, des Finances et de l’Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l’Agriculture et de la Pêche (Директива 2002/46/ЕО — Сближаване на законодателствата на държавите членки по отношение на добавките към храните — Витамини и минерали, които могат да се използват при производството на добавки към храните — Максимални количества — Хармонизиране на равнище на Съюза — Липса — Компетентност на държавите членки — Условия, които трябва да се спазват, и критерии, които следва да се вземат предвид при определянето на тези количества — Национална правна уредба, определяща тези количества — Определяне на нулево количество)

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/8

      Решение на Съда (трети състав) от 29 април 2010 г. (преюдициално запитване от Conseil d’État, Франция) — Solgar Vitamin’s France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L’Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires/Ministre de l’Economie, des Finances et de l’Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l’Agriculture et de la Pêche
      (Дело C-446/08) (1)

      (Директива 2002/46/ЕО - Сближаване на законодателствата на държавите членки по отношение на добавките към храните - Витамини и минерали, които могат да се използват при производството на добавки към храните - Максимални количества - Хармонизиране на равнище на Съюза - Липса - Компетентност на държавите членки - Условия, които трябва да се спазват, и критерии, които следва да се вземат предвид при определянето на тези количества - Национална правна уредба, определяща тези количества - Определяне на нулево количество)
      (2010/C 161/10)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires

         Ответници: Ministre de l'Economie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche

         В присъствието на: Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires

         Предмет

      Преюдициално запитване — Conseil d'État (Франция) — Тълкуване на Директива 2002/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година за сближаване на законодателствата на държавите членки по отношение на добавките към храни (ОВ L 183, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 39) и по-конкретно на член 5, параграф 4 и на член 11, параграф 2 от нея — Компетентност на държавите членки да определят максималните допустими стойности от витамини и минерали, разрешени в добавките за храни, в отсъствие на актове на Общността в тази област — Критерии, които трябва да се отчитат при определяне на максимално допустимото съдържание — Пълна забрана на флуора, наложена от властите на държава членка, извън правилата на член 12 от горепосочената директива — Количествено ограничение върху търговията в противоречие с членове 28 и 30 ЕО

         Диспозитив

                  1.

                  Директива 2002/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година за сближаване на законодателствата на държавите членки по отношение на добавките към храни трябва да се тълкува в смисъл, че без да се засягат разпоредбите от Договора, държавите членки запазват своята компетентност да приемат правна уредба относно максималните и минималните количества от витамини и минерали, които могат да се използват при производството на добавки към храните, доколкото Комисията не е определила тези количества в съответствие с член 5, параграф 4 от тази директива.

                  2.

                  При определянето на максималните количества от витамини и минерали, които могат да бъдат използвани при производството на добавки към храните, освен от задължението за спазване на членове 28 ЕО и 30 ЕО, държавите членки са длъжни да се ръководят и от критериите, предвидени в член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 2002/46, включително и от изискването за оценка на риска, основаваща се на общопризнати научни данни, до приемането от Комисията на тези количества на основание на параграф 4 от посочения член 5.

                  3.

                  Директива 2002/46 трябва да се тълкува в смисъл, че в положение като това в главното производство, при което при определянето на максималното количество от минерал, което може да се използва при производството на добавки към храните, не е възможно да се определи в цифрово изражение приемът на този минерал от други хранителни източници, и доколкото Комисията не е приела максималните количества от витамини и минерали, които могат да бъдат използвани при производството на добавки към храните в съответствие с член 5, параграф 4 от тази директива, държавата членка може, ако е налице доказан риск, че този прием достига горната граница на безопасност, определена за съответния минерал, и при условие че бъдат спазени членове 28 ЕО и 30 ЕО, да определи посоченото максимално количество на нулева стойност, без да прибягва до процедурата, предвидена в член 12 от същата тази директива.

                  4.

                  Член 5 от Директива 2002/46 трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че едно подходящо етикетиране би могло да възпре групата потребители, която е негов адресат, да прибегне до хранително вещество, благоприятно за нея в малка доза, не съставлява релевантен критерий за определяне на максималните количества от витамини и минерали, които могат да бъдат използвани при производството на добавки към храните. Отчитането на разликата в степента на чувствителност на различните групи потребители би могло да позволи на държавите членки да прилагат по отношение на цялото население такова максимално количество, подходящо за специфична група потребители, като например тази на децата, единствено в случаите, в които тази мярка е ограничена до необходимото, за да се гарантира закрилата на здравето на лицата, принадлежащи към тази група, и ако посочената мярка е пропорционална на преследваната от нея цел, като последната не е могло да бъде постигната посредством мерки, които ограничават в по-малка степен търговския обмен в рамките на Европейския съюз, което следва да бъде проверено от запитващата юрисдикция.

                  5.

                  Директива 2002/46 трябва да се тълкува в смисъл, че тя не допуска определянето на максимални количества от витамини и минерали, които могат да се използват при производството на добавки към храните, когато в случаите, в които не е налице доказана опасност за здравето на хората, за тези витамини и тези минерали не е установена горна граница на безопасност, освен ако такава мярка не е обоснована по силата на принципа на предпазните мерки, в случай че научна оценка на рисковете показва, че продължава да съществува неяснота по отношение на наличието или на мащабите на реалните рискове за здравето. След като горната граница на безопасност е установена, възможността тези максимални количества да се определят на чувствително по-ниско равнище от равнището на посочената граница не може да се изключи, щом като определянето на тези максимални количества може да бъде обосновано с отчитането на критериите, съдържащи се в член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 2002/46 и то е в съответствие с принципа на пропорционалност. Тази преценка трябва да се направи от запитващата юрисдикция и тя трябва да бъде извършвана за всеки отделен случай.

         (1)  ОВ C 327, 20.12.2008 г.


title: Дело C-527/06: Искане за даване на преюдициално заключение, направено от Hoge Raad der Nederlanden на 27 декември 2006 г. — R.H.H. Renneberg/Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/20

         Искане за даване на преюдициално заключение, направено от Hoge Raad der Nederlanden на 27 декември 2006 г. — R.H.H. Renneberg/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-527/06)
   (2007/C 56/35)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: R.H.H. Renneberg

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën
   Преюдициални въпроси
   Трябва ли членове 39 ЕО и 56 ЕО да се тълкуват, в смисъл че според единия от тези членове, или според и двата, не се допуска положението на данъчно задължено лице, имащо, в страната му на пребиваване, (като салдо) отрицателен доход от обитаваното от него собствено жилище и получаващо всички положителни доходи, по-конкретно свързаните с труд доходи, в държава-членка, различна от тази на пребиваване, да се отказва от тази друга държава (държавата на заетост) приспадане на отрицателните му доходи от обложените с данък свързани с труд доходи дори тогава, когато държавата на заетост разрешава такова приспадане по отношение на лицата, пребиваващи в нея?


title: Дело C-203/09: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 8 юни 2009 г. — Volvo Car Germany GmbH/Autohof Weidensdorf GmbH

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/34

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 8 юни 2009 г. — Volvo Car Germany GmbH/Autohof Weidensdorf GmbH
   (Дело C-203/09)
   2009/C 180/59
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Volvo Car Germany GmbH

      Ответник: Autohof Weidensdorf GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 18, буква а) от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите-членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която на търговския представител не се дължи обезщетение дори когато принципалът е прекратил договора с предизвестие, ако към момента на прекратяването на договора с предизвестие е било налице съществено основание за незабавно прекратяване на договора поради виновно неизпълнение от страна на търговския представител, без обаче това основание да е било причина за прекратяването на договора?

               2)

               Ако такава национална правна уредба е съвместима с директивата:
               Забранява ли член 18, буква а) от директивата изключващата правото на обезщетение национална правна уредба да се прилага по аналогия към случаите, при които същественото основание за незабавно прекратяване на договора поради виновно неизпълнение от страна на търговския представител е възникнало едва след изпращането на предизвестието за прекратяване, а принципалът е узнал за това основание едва след прекратяването на договора, така че вече не е можел да упражни правото си на незабавно прекратяване на договора поради виновно неизпълнение от страна на търговския представител?

      (1)  ОВ L 382, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 176.


title: Дело C-199/08: Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 15 май 2008 г. — Dr. Erhard Eschig/UNIQA Sachversicherung AG

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/10

         Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 15 май 2008 г. — Dr. Erhard Eschig/UNIQA Sachversicherung AG
   (Дело C-199/08)
   (2008/C 197/16)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Oberster Gerichtshof (Австрия)
   Страни в главното производство

      Ищец: Dr. Erhard Eschig

      Ответник: UNIQA Sachversicherung AG
   Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 4, параграф 1 от Директива 87/344/ЕИО на Съвета от 22 юни 1987 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно застраховките за съдебни разноски (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска клауза, която се съдържа в общите застрахователни условия на даден застраховател на съдебни разноски, по силата на която същият има право да избира юридически представител при настъпване на застрахователно събитие, от което са засегнати голям брой застраховани лица (например несъстоятелност на предприятие, предоставящо услуги по посредничество и търговия с ценни книжа) и която клауза поради това ограничава правото на отделното застраховано лице на свободен избор на адвокат (т.нар. „клауза за колективни вреди“)?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос:
               при какви условия са налице „колективни вреди“, които по смисъла (или в допълнение) на посочената директива дават право на застрахователя да избере юридически представител вместо застрахованото лице?

      (1)  ОВ L 185, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 186.


               5.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/13

         Дело, заведено на 9 март 2011 г. от VTM Fundmanagement AG срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (Дело E-6/11)
   2011/C 135/07
   На 9 март 2011 г. пред Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ от VTM Fundmanagement AG, представлявано от д-р Michael Sánchez Rydelski, Rechtsanwalt, от Steptoe & Johnson LLP, Avenue Louise 240, BE-1050 Brussels, Белгия и д-р Hans-Michael Pott, Rechtsanwalt, от Sernetz Schäfer Rechtsanwälte, Berliner Allee 10, 40212 Düsseldorf, Германия.
   The VTM Fundmanagement AG изисква от Съда на ЕАСТ:

               1.

               да отмени Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 416/10/COL от 3 ноември 2010 г. относно данъчното облагане на инвестиционни дружества съгласно данъчния закон на Лихтенщайн;

               2.

               като алтернативна възможност да обяви за невалидни членове 3 и 4 от Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 416/10/COL от 3 ноември 2010 г., дотолкова доколкото те нареждат възстановяването на помощта по член 1 от това решение;
               както и

               3.

               да нареди на Надзорния орган на ЕАСТ да поеме разходите по съдебното производство.

      Правна и фактическа предистория и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 416/10/COL от 3 ноември 2010 г. което постанови, че мярката за помощ, приложена от органите на Лихтенщайн в полза на инвестиционните дружества, и отменена, считано от 30 юни 2006 г., не е съвместимо с член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП.

               —

               Освен това Надзорният орган на ЕАСТ постанови, че предполагаемата помощ представлява неправомерна помощ, която подлежи на възстановяване от инвестиционните дружества, получаващи я от 15 март 1997 г. до датата, на която получателите за последен път са се възползвали от данъчното освобождаване след неговата отмяна през 2006 г.

               —

               Ищецът твърди, че Надзорният орган на ЕАСТ:

                           —

                           неправилно е приложил член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП,

                           —

                           е допуснал грешка при нареждането на възстановяването на предполагаемата помощ,

                           —

                           не е предоставил добра обосновка съгласно изискването на член 16 от Споразумението за надзор и съд.


title: Дело T-78/17: Жалба, подадена на 30 януари 2017 г. — Jumbo Africa/EUIPO — ProSiebenSat.1 Licensing (JUMBO)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/60

         Жалба, подадена на 30 януари 2017 г. — Jumbo Africa/EUIPO — ProSiebenSat.1 Licensing (JUMBO)
   (Дело T-78/17)
   (2017/C 104/84)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Jumbo Africa, SL (L'Hospitalet de Llobregat, Испания) (представители: M. Buganza González и E. Torner Lasalle, abogadas)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: ProSiebenSat.1 Licensing GmbH (Унтерфьоринг, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „JUMBO“ — Марка на Европейския съюз № 10 492 131

      Производство пред EUIPO: Производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 26 октомври 2016 г. по преписка R 227/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7 от Регламент № 207/2009. По-конкретно жалбоподателят твърди, че марката „JUMBO“ не попада под нито една от забраните по параграф 1 от този член. Тази марка не е описателна за продуктите, които обозначава.


title: Дело F-81/07: Решение на Съда на публичната служба от 8 октомври 2008 г. — Barbin/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура за повишаване за 2006 година — Съпоставяне на заслугите)

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/58

         Решение на Съда на публичната служба от 8 октомври 2008 г. — Barbin/Парламент
   (Дело F-81/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2006 година - Съпоставяне на заслугите)
   (2008/C 313/104)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Florence Barbin (Люксембург, Люксембург) (представители: адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейски парламент (представители: A. Lukošiūtė и R. Ignătescu, впоследствие C. Burgos, A. Lukošiūtė и R. Ignătescu)
   Предмет
   Отмяна на решението на Европейския парламент да не повиши жалбоподателката в степен AD 12 в процедурата за повишаване за 2006 година.
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Европейския парламент от 20 ноември 2006 година да не повиши г-жа Barbin в процедурата за повишаване за 2006 година.

               2)

               Осъжда Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 247, 20.10.2007 г., стр. 43.


title: Дело T-54/15: Решение на Общия съд от 28 април 2016 г. — Jääkiekon SM-liiga/EUIPO („Liiga“) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Liiga“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в), и параграф 2 от Регламент (EО) №° 207/2009)

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/49

      Решение на Общия съд от 28 април 2016 г. — Jääkiekon SM-liiga/EUIPO („Liiga“)
      (Дело T-54/15) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Liiga“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в), и параграф 2 от Регламент (EО) №o 207/2009))
      (2016/C 211/62)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Jääkiekon SM-liiga Oy (Хелзинки, Финландия) (представител: L. Laaksonen, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: A. Schifko и E. Śliwińska)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 1 декември 2014 г. (преписка R 576/2014-2), относно заявка за регистрация на фигуративния знак „Liiga“ като марка на Европейския съюз.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Jääkiekon SM-liiga Oy да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 107, 30.3.2015 г.


title: Дело C-234/16: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 25 април 2016 г. — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/22

         Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 25 април 2016 г. — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias
   (Дело C-234/16)
   (2016/C 260/28)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Ответник: Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат въвеждането на регионален данък, с който се облага експлоатацията на големи търговски обекти с площ за излагане и продажба на стоките, равна или по-голяма от 4 000 м2, поради въздействието, което тези обекти могат да окажат върху съответната територия, околната среда и градските търговски зони в този регион, но който се прилага независимо от това дали тези търговски обекти действително се намират извън или в рамките на консолидираната градска зона и в повечето случаи засяга предприятията от други държави членки, предвид обстоятелството, че: (i) не се прилага спрямо търговци, които имат няколко търговски обекта, самостоятелни или колективни, всеки от които има площ за излагане и продажба на стоките, по-малка от 4 000 м2, без оглед на общата търговска площ на всички обекти; (ii) не се прилага спрямо самостоятелни големи търговски обекти, чиято площ за излагане и продажба на стоките не надхвърля 10 000 м2, когато тяхната единствена дейност е озеленяване, продажба на автомобили, строителни материали, промишлени машини и оборудване?

               2)

               Следва ли член 107, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че представляват държавни помощи, забранени с посочената разпоредба, необлагането с астурийския IGEC на самостоятелни или колективни търговски обекти с площ за излагане и продажба на стоките, по-малка от 4 000 м2 и на самостоятелни големи търговски обекти, чиято площ за излагане и продажба на стоките не надхвърля 10 000 м2, когато тяхната единствена дейност е озеленяване, продажба на автомобили, строителни материали, промишлени машини и оборудване?


title: Съединени дела C-184/13 — C-187/13, C-194/13, C-195/13 и C-208/13: Решение на Съда (пети състав) от 4 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — API — Anonima Petroli Italiana SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-184/13), ANCC-Coop — Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti и др. (C-185/13), Air Liquide Italia SpA и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-186/13), Confetra — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti — Osservatorio sulle Attività di Trasporto, Ministero dello Sviluppo economico (C-187/13), Esso Italiana Srl/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-194/13), Confindustria — Confederazione generale dell’industria italiana и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo económico (C-195/13), Autorità garante della concorrenza e del mercato/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo económico (C-208/13) (Преюдициално запитване — Автомобилен транспорт — Размер на минималните експлоатационни разходи, определен от представителен орган на съответните оператори — Сдружение на предприятия — Ограничаване на конкуренцията — Цел от общ интерес — Безопасност на движението по пътищата — Пропорционалност)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/12

      Решение на Съда (пети състав) от 4 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — API — Anonima Petroli Italiana SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-184/13), ANCC-Coop — Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti и др. (C-185/13), Air Liquide Italia SpA и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-186/13), Confetra — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti — Osservatorio sulle Attività di Trasporto, Ministero dello Sviluppo economico (C-187/13), Esso Italiana Srl/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-194/13), Confindustria — Confederazione generale dell’industria italiana и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo económico (C-195/13), Autorità garante della concorrenza e del mercato/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo económico (C-208/13)
      (Съединени дела C-184/13 — C-187/13, C-194/13, C-195/13 и C-208/13) (1)

      ((Преюдициално запитване - Автомобилен транспорт - Размер на минималните експлоатационни разходи, определен от представителен орган на съответните оператори - Сдружение на предприятия - Ограничаване на конкуренцията - Цел от общ интерес - Безопасност на движението по пътищата - Пропорционалност))
      (2014/C 395/15)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

      (Дело C-184/13)

         Ищец/Жалбоподател: API — Anonima Petroli Italiana SpA

         Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico

         В присъствието на: FEDIT — Federazione Italiana Trasportatori, Bertani Remo di Silvio Bertani и C. Srl, Transfrigoroute Italia Assotir, Confartigianato Trasporti
      (Дело C-185/13)

         Жалбоподатели: ANCC-Coop — Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori, ANCD — Associazione Nazionale Cooperative Dettaglianti, Sviluppo Discount SpA, Centrale Adriatica Soc. coop., Coop Consorzio Nord Ovest Soc. cons. arl, Coop Italia Consorzio Nazionale non Alimentari Soc. coop., Coop Centro Italia Soc. coop., Tirreno Logistica Srl, Unicoop Firenze Soc. coop., Conad — Consorzio Nazionale Dettaglianti Soc. coop., Conad Centro Nord Soc. coop., Commercianti Indipendenti Associati Soc. coop., Conad del Tirreno Soc. coop., Pac2000A Soc. coop., Conad Adriatico Soc. coop., Conad Sicilia Soc. coop., Sicilconad Mercurio Soc. coop.

         Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico, Consulta generale per l’autotrasporto e la logistica, Osservatorio sulle attività di autotrasporto, Autorità garante della concorrenza e del mercato

         В присъствието на: Unatras — Unione Nazionale Associazioni Autostrasporto Merci, Brt SpA, Coordinamento Interprovinciale FAI, FIAP — Federazione Italiana Autotrasporti Professionali
      (Дело C-186/13)

         Жалбоподатели: Air Liquide Italia SpA и др., Omniatransit Srl, Rivoira SpA, SIAD — Società Italiana Acetilene и Derivati SpA

         Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico,

         В присъствието на: TSE Group Srl
      (Дело C-187/13)

         Жалбоподатели: Confetra — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica, Fedespedi — Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali, Assologistica — Associazione Italiana Imprese di Logistica Magazzini Generali Frigoriferi Terminal Operators Portuali, FISI — Federazione Italiana Spedizionieri Industriali, Federagenti — Federazione Nazionale Agenti Raccomandatari Marittimi e Mediatori Marittimi, Assofer — Associazione Operatori Ferroviari e Intermodali, Anama — Associazione Nazionale Agenti Merci Aeree, ACA Trasporti Srl, Automerci Srl, Eurospedi Srl, Safe Watcher Srl, Sogemar SpA, Number 1 Logistic Group SpA

         Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti — Osservatorio sulle Attività di Trasporto, Ministero dello Sviluppo economico,

         В присъствието на: Legacoop Servizi, Mancinelli Due Srl, Intertrasporti Srl, Confartigianato Trasporti
      (Дело C-194/13)

         Жалбоподател: Esso Italiana Srl

         Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico,

         В присъствието на: Autosped G SpA, Transfrigoroute Italia Assotir, Confartigianato Trasporti
      (Дело C-195/13)

         Жалбоподатели: Confindustria — Confederazione generale dell’industria italiana, Unione Petrolifera, AITEC — Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento, ANCE — Associazione Nazionale Costruttori Edili, ANFIA — Associazione Nazionale Filiera Industria Automobilistica, Assocarta — Associazione Italiana Fra Industriali della Carta Cartoni e Paste per Carta, Assografici — Associazione Nazionale Italiana Industrie Grafiche Cartotecniche e Trasformatrici, Assovetro — Associazione Nazionale degli Industriali del Vetro, Confederazione Italiana Armatori, Confindustria Ceramica, Federacciai — Federazione imprese siderurgiche italiane, Federalimentare — Federazione Italiana Industria Alimentare, Federchimica — Federazione Nazionale Industria Chimica, Italmopa — Associazione Industriale Mugnai d’Italia, Burgo Group SpA, Cartesar SpA, Carteria Lucchese SpA, Cartiera del Garda SpA, Cartiera Modesto Cardella SpA, Eni SpA, Polimeri Europa SpA, Reno De Medici SpA, Sca Packaging Italia SpA, Shell Italia SpA, Sicem Saga SpA, Tamoil Italia SpA, Totalerg SpA

         Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico,

         В присъствието на: FEDIT — Federazione Italiana Trasporti, Autosped G SpA, Consorzio Trasporti Europei Genova, Transfrigoroute Italia Assotir, Coordinamento Interprovinciale FAI, FIAP — Federazione Italiana Autotrasporti Professionali, Semenzin Fabio Autotrasporti, Conftrasporto, Confederazione generale italiana dell’artigianato
      (Дело C-208/13)

         Жалбоподател: Autorità garante della concorrenza e del mercato

         Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico,

         В присъствието на: Legacoop Servizi, Mancinelli Due Srl, Intertrasporti Srl, Roquette Italia SpA, Coordinamento Interprovinciale FAI, Conftrasporto, Confartigianato Trasporti, Transfrigoroute Italia Assotir, FIAP — Federazione Italiana Autotrasporti

         Диспозитив

      Член 101 ДФЕС във връзка с член 4, параграф 3 ДЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска приемането на национална правна уредба като разглежданата в главните производства, съгласно която цените на услугите, свързани с автомобилен превоз на товари за чужда сметка, не могат да бъдат по-ниски от минималните експлоатационни разходи, определени от орган, съставен основно от представители на съответните икономически оператори.

         (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело T-480/16: Жалба, подадена на 30 август 2016 г. — Lidl Stiftung/EUIPO — Amedei (For you)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/50

         Жалба, подадена на 30 август 2016 г. — Lidl Stiftung/EUIPO — Amedei (For you)
   (Дело T-480/16)
   (2016/C 402/59)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Некарсулм, Германия) (представители: A. Berger, M. Wolter, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Amedei Srl (Pontedera, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „For you“ — заявка за регистрация № 12 267 571

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 28.4.2016 г. по преписка R 851/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да отхвърли възражение № B 2 342 452 срещу заявката за регистрация на марка на Европейския съюз № 12 267 571,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

               —

               да осъди встъпилата страна да заплати разноските, направени в производството пред EUIPO.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-317/14: Жалба, подадена на 7 май 2014 г.  — Klement/СХВП — Bullerjan (форма на фурна)

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/24

         Жалба, подадена на 7 май 2014 г. — Klement/СХВП — Bullerjan (форма на фурна)
   (Дело T-317/14)
   2014/C 261/47
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Toni Klement (Dippoldiswalde, Германия) (представител: J. Weiser, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да измени решението на първи апелативен състав от 27 февруари 2014 г. по преписка R 1656/2013-1, като уважи жалбата на жалбоподателя и отмени изцяло марка на Общността № 4 0 87  731;

               —

               алтернативно, да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди СХВП и притежателя на марката на Общността/възможна встъпила страна, в случай, че встъпи, да заплати разноските в настоящото производство и в производството пред СХВП.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: триизмерна марка, изобразяваща фурна, за стоки от клас 11 — регистрация на марка на Общността № 4 0 87  731

      Притежател на марката на Общността: Bullerjan GmbH

      Страна, която иска отмяна на марката на Общността: жалбоподателят

      Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за отмяна

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 51, параграф 1, буква a) oт Регламент № 207/2009 във връзка с член 15 oт Регламент № 207/2009


title: Дело C-514/14 P: Жалба, подадена на 14 ноември 2014 г. от Éditions Odile Jacob SAS срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 5 септември 2014 г. по дело T-471/11, Odile Jacob/Комисия

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/14

         Жалба, подадена на 14 ноември 2014 г. от Éditions Odile Jacob SAS срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 5 септември 2014 г. по дело T-471/11, Odile Jacob/Комисия
   (Дело C-514/14 P)
   (2015/C 026/19)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Éditions Odile Jacob SAS (представители: J.-F. Bellis, O. Fréget и Л. Ескенази, avocats)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Lagardère SCA, Wendel.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

               —

               да се отмени решението на Общия съд от 5 септември 2014 г. по дело T-471/11, Editions Odile Jacob SAS/Европейска комисия, и Съдът да се произнесе по спора, предмет на това решение,

               —

               да се уважат исканията, направени от жалбоподателя в първа инстанция, и при това положение да се отмени Решение №oSG-Greffe(2011) D/C(2011)3503 от 13 май 2011 г., взето по преписка COMP/M.2978 Lagardère/Natexis/VUP вследствие на решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. по дело T-452/04, Editions Odile Jacob/Европейска комисия, с което Комисията отново одобрява Wendel за приобретател на активите, прехвърляни въз основа на ангажиментите по решението на Комисията от 7 януари 2004 г. за разрешаване на концентрацията Lagardère/Natexis/VUP,

               —

               Европейската комисия и встъпилите страни да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски, направени в двете инстанции, включително тези по обезпечителното производство и по производството по извършване на поправка.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата си.
   На първо място, жалбоподателят поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е пропуснал да констатира, че Комисията е нарушила член 266 ДФЕС и член 47 от Хартата на основните права. Порокът, отразил се на законосъобразността на първото решение за одобрение, е довел до незаконосъобразност и на обжалваното решение, тъй като то не е отстранило последиците от липсата на независимост на довереника през целия период на изпълнение на задълженията му. Затова според жалбоподателя приемането от Комисията на обжалваното решение представлява нарушение на правилата за справедлив процес и отнема ефективността на съдебния контрол над нейните актове.
   На второ място, жалбоподателят смята, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че решението за разрешаване на концентрация при определени условия може да представлява правно основание за приемане на ново решение за одобрение.
   На последно място, жалбоподателят упреква Общия съд, че не се е съобразил с правните критерии за преценка на независимостта на приобретателя на прехвърляните активи спрямо прехвърлителя и че е допуснал грешки при прилагане на правото и изопачаване на свързаните с тази преценка факти.


title: Дело C-152/11: Преюдициално запитване, отправено от Arbeitsgericht München (Германия) на 28 март 2011 г. — Johann Odar/Baxter Deutschland GmbH

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/13

         Преюдициално запитване, отправено от Arbeitsgericht München (Германия) на 28 март 2011 г. — Johann Odar/Baxter Deutschland GmbH
   (Дело C-152/11)
   2011/C 204/24
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Arbeitsgericht München

      Страни в главното производство

      Ищец: Johann Odar

      Ответник: Baxter Deutschland GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

               С национална разпоредба, в която се предвижда, че може да се приема за допустимо различно третиране, основано на възраст, доколкото в рамките на професионалните схеми за социална сигурност социалните партньори в предприятието [работодателят и работническият съвет (Betriebsrat)] изключват определени работници от кръга нa лицата с право на обезщетениe по съответния социален план (Sozialplan), като приемат, че са финансово осигурени, поради обстоятелството, че имат право на пенсия, включително, след като са получавали обезщетение за безработица, нарушава ли се забраната за дискриминация, основана на възраст, съгласно членове 1 и 16 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1), или такова неравно третиране е обосновано съгласно член 6, параграф [1], второ изречение, буква а) от Директива 2000/78/ЕО?

               2.

               С национална разпоредба, в която се предвижда, че може да се приема за допустимо различно третиране, основано на възраст, доколкото в рамките на професионалните схеми за социална сигурност социалните партньори в предприятието [работодателят и работническият съвет (Betriebsrat)] изключват определени работници от кръга нa лицата с право на обезщетениe по съответния социален план, като приемат, че са финансово осигурени, поради обстоятелството, че имат право на пенсия, включително, след като са получавали обезщетение за безработица, нарушава ли се забраната за дискриминация, основана на увреждане, съгласно членове 1 и 16 от Директива 2000/78/ЕО?

               3.

               С разпоредба от професионална схема за социална сигурност, в която се предвижда различен начин на изчисляване на дължимото обезщетение при прекратяване на трудовото правоотношение на работниците на възраст над 54 години, уволнени поради наличие на производствени причини — като се взема предвид най-ранната възможна дата, на която тези работници могат да се пенсионират и за разлика от общия метод за изчисляване на дължимото обезщетение при прекратяване на трудово правоотношение, при който се взема по-специално предвид конкретната продължителност на трудовия стаж на лицето предприятието, на работниците [в първата хипотеза] се изплаща обезщетение при прекратяване на трудово правоотношение в по-малък размер, който обаче възлиза поне на половината от дължимото в общия случай обезщетение при прекратяване на трудово правоотношение — нарушава ли се забраната за дискриминация, основана на възраст, съгласно членове 1 и 16 от Директива 2000/78/ЕО, или такова неравно третиране е обосновано съгласно член 6, параграф [1], второ изречение, буква а) от Директива 2000/78/ЕО?

               4.

               С разпоредба от професионална схема за социална сигурност, в която се предвижда алтернативен начин на изчисляване на дължимото обезщетение при прекратяване на трудовото правоотношение на работниците на възраст над 54 години, уволнени поради наличие на производствени причини — като се взема предвид най-ранната възможна дата, на която тези работници могат да се пенсионират и за разлика от общия метод за изчисляване на дължимото обезщетение при прекратяване на трудово правоотношение, при който се взема по-специално предвид конкретната продължителност на трудовия стаж на лицето в предприятието, на работниците [в първата хипотеза] се изплаща по-малко обезщетение при прекратяване на трудово правоотношение, чийто размер обаче възлиза поне на половината от дължимото в общия случай обезщетение при прекратяване на трудово правоотношение, като при този алтернативен метод на изчисляване на дължимото обезщетение се взема предвид датата, на която се придобива право на пенсия за осигурителен стаж и възраст поради увреждане — нарушава ли се забраната за дискриминация, основана на увреждане съгласно членове 1 и 16 от Директива 2000/78/ЕО?

      (1)  OB L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.