title: Дело T-310/14: Жалба, подадена на 30 април 2014 г.  — Fritz Winter Eisengießerei/Комисия

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/59

         Жалба, подадена на 30 април 2014 г. — Fritz Winter Eisengießerei/Комисия
   (Дело T-310/14)
   2014/C 223/61
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Fritz Winter Eisengießerei GmbH & Co. KG (Щадалендорф, Германия) (представители: D. Greinacher, J. Martin и B. Scholtka, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               на основание член 263, параграф 1 ДФЕС да отмени решението на Комисията за откриване на официална процедура по разследване срещу Федерална република Германия във връзка с подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и от рудничен газ съгласно Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители — държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) от 18 декември 2013 г., публикувано в Официален вестник на ЕС от 7 февруари 2014 г., C 37, стр. 73, доколкото Комисията квалифицира особения компенсационен режим по членове 40 и 41 от EEG като държавна помощ по смисъла на член 107 ДФЕС,

               —

               на основание член 87, параграф 3 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първо правно основание: нарушение на член 107 ДФЕС
               Жалбоподателят твърди, че Комисията неправилно е квалифицирала като помощ насърчаването на електроенергията от възобновяеми източници чрез системата за допълнителна такса, както и особения компенсационен режим за намалена допълнителна такса по EEG и поради това не е трябвало да открива официална процедура по разследване.

                           —

                           Във връзка с това жалбоподателят твърди, че при предварителния анализ на въпроса дали особеният компенсационен режим представлява помощ Комисията е допуснала явна грешка в преценката, тъй като с особения компенсационен режим, като изключение от режима на допълнителната такса по EEG, не се предоставя предимство, което енергоемките потребители не биха могли да получат при нормални пазарни условия.

                           —

                           Освен това жалбоподателят твърди, че не са засегнати държавни ресурси. Тъй като приходите от таксата по EEG не представляват държавен ресурс, тези ресурси не могат да бъдат засегнати от предвиденото за енергоемките потребители изключение.

                           —

                           По-нататък жалбоподателят посочва, че особеният компенсационен режим не нарушава конкуренцията. В краен случай той може да доведе до конкурентни условия, които съществуват и без таксата по EEG.

               2.

               Второ правно основание: нарушение на принципа за защита на оправданите правни очаквания
               Жалбоподателят твърди, че с приемането на решението Комисията е нарушила и принципа за защита на оправданите правни очаквания. Германското законодателство за насърчаване на електроенергията от възобновяеми източници вече е било предмет на задълбочена проверка за наличие на държавна помощ. При тази проверка през 2002 г. Комисията е стигнала до извода, че то не е свързано с прехвърляне на държавни ресурси. Тъй като в това отношение EEG от 2012 г. не съдържа съществени изменения спрямо тогава действалата правна уредба, то засегнатите стопански субекти би трябвало да очакват не повторна проверка, а че съществуващите правила ще продължат да се прилагат.

               3.

               Трето правно основание: злоупотреба с власт
               В заключение жалбоподателят смята, че Комисията е злоупотребила с предоставеното ѝ в членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС право на свободна преценка. С откриването на процедура по разследване Комисията има за основна цел да хармонизира насърчаването на електроенергията от възобновяеми източници. Тази основна цел се проявява и в новия проект на Насоки за държавни помощи в областта на енергетиката и околната среда, в които Комисията за първи път установява подробни правила за насърчаване на енергията от възобновяеми източници. За да постигне хармонизация обаче, Комисията би трябвало да приложи предвидената за тази цел процедура за сближаване на законодателствата по членове 116 ДФЕС и 117 ДФЕС.


title: Дело T-230/10: Решение на Общия съд от 6 март 2012 г. — Испания/Комисия (ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — Изключване от финансиране на някои разходи — Плодове и зеленчуци — Задължение за доказване на разходите — Условия за признаването на организациите на производители)

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/24

         Решение на Общия съд от 6 март 2012 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-230/10) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Изключване от финансиране на някои разходи - Плодове и зеленчуци - Задължение за доказване на разходите - Условия за признаването на организациите на производители)
   2012/C 118/40
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: първоначално г-н M. Muñoz Pérez и г-н A. Rubio González, abogados del Estado, впоследствие, г-н A. Rubio González)

      Ответник: Европейска комисия (представител: F. Jimeno Fernández)

      Предмет

   Частична отмяна на Решение 2010/152/ЕС на Комисията от 11 март 2010 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 63, стр. 7) в частта, в която с него се изключват някои разходи, направени от Кралство Испания в отрасъла на плодовете и зеленчуците.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 209, 31.7.2010 г.


title: Дело C-101/08: Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Велико херцогство Люксембург) на 5 март 2008 г. — Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine de Schorlemer, Jacques Funck, Marc Meyer и Jean Petitdidier/Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group SA, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ) — Встъпили страни: Dexia Luxpart SA и др.

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/14

         Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Велико херцогство Люксембург) на 5 март 2008 г. — Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine de Schorlemer, Jacques Funck, Marc Meyer и Jean Petitdidier/Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group SA, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ) — Встъпили страни: Dexia Luxpart SA и др.
   (Дело C-101/08)
   (2008/C 116/25)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Cour de cassation
   Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine de Schorlemer, Jacques Funck, Marc Meyer и Jean Petitdidier

      Ответници: Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group SA, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ)
   Преюдициални въпроси

               1)

               Позоваванията на равното третиране на акционерите и по-конкретно, защитата на малцинствените акционери:

                           а)

                           във Втора Директива за дружествата 77/91/ЕИО от 13 декември 1976 година (1), в членове 20 и 42 от нея;

                           б)

                           в Препоръка на Комисията от 25 юли 1977 г. за създаване на европейски кодекс за поведение относно сделките с ценни книжа (2), в „Трети общ принцип“ и в „Седемнадесета допълнителна разпоредба“ от нея;

                           в)

                           в Директива 79/279/ЕИО на Съвета от 5 март 1979 година относно координирането на условията за допускане на ценни книжа до официална регистрация на фондова борса (3) в приложение — списък В, точка 2, буква а) към нея, възпроизведено в консолидираната директива от 28 май 2001 г.,

                           г)

                           в Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане (4) в член 3, параграф 1, буква a) от нея, в светлината на нейното осмо съображение

                     представляват ли израз на общ принцип на правото на Общността?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е положителен, трябва ли този общ принцип на общностното право да се прилага само в отношенията между дружеството и неговите акционери или напротив, той трябва също да се прилага в отношенията между мнозинството от акционерите, упражняващи или придобиващи контрол върху дружество и малцинствените акционери на това дружество, по-специално в случай на дружество, чиито акции са регистрирани на фондова борса?

               3)

               Ако отговорът на двата предходни въпроса е положителен, трябва ли този общ принцип на общностното право, предвид развитието във времето на позоваванията, посочени в първия въпрос, да се разглежда като съществуващ и приложим в отношенията между мнозинството от акционерите и малцинствените акционери по смисъла на втория въпрос, още преди влизане в сила на Директива 2004/25/ЕО, посочена по-горе, и в конкретния случай — още преди настъпването на спорните факти през първото шестмесечие на 2001 година?

      (1)  Втора директива 77/91/ЕИО на Съвета от 13 декември 1976 година за съгласуване на гаранциите, които се изискват в държавите-членки за дружествата по смисъла на член 58, втора алинея от Договора, за защита на интересите както на съдружниците, така и на трети лица по отношение учредяването на акционерни дружества и поддържането и изменението на техния капитал (ОВ L 26, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 8).

      (2)  ОВ L 212, стр. 37.

      (3)  ОВ L 66, стр. 21.

      (4)  ОВ L 142, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 44.


title: Дело C-390/14: Определение на председателя на Съда от 5 юни 2015 г. — (преюдициално запитване от Eparchiako Dikastirio Larnakas — Кипър) — Наказателно производство срещу Masoud Mehrabipari

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/25

         Определение на председателя на Съда от 5 юни 2015 г. — (преюдициално запитване от Eparchiako Dikastirio Larnakas — Кипър) — Наказателно производство срещу Masoud Mehrabipari
   (Дело C-390/14) (1)

   (2015/C 320/37)
   Език на производството: гръцки
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 372, 20.10.2014 г.


title: Дело C-242/13: Решение на Съда (втори състав) от 17 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Commerz Nederland NV/Havenbedrijf Rotterdam NV (Преюдициално запитване — Конкуренция — Държавни помощи — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Понятие за помощ — Гаранции, предоставени от публично предприятие пред банка с цел отпускане на кредити на кредитополучатели, трети лица — Гаранции, предоставени от директора на публичното предприятие при умишлено нарушаване на разпоредбите на устава на това предприятие — Презумпция за противопоставяне от страна на публичния орган, собственик на посоченото предприятие — Възможност да се счита, че гаранциите са предоставени от държавата)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/11

         Решение на Съда (втори състав) от 17 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Commerz Nederland NV/Havenbedrijf Rotterdam NV
   (Дело C-242/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Конкуренция - Държавни помощи - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Понятие за помощ - Гаранции, предоставени от публично предприятие пред банка с цел отпускане на кредити на кредитополучатели, трети лица - Гаранции, предоставени от директора на публичното предприятие при умишлено нарушаване на разпоредбите на устава на това предприятие - Презумпция за противопоставяне от страна на публичния орган, собственик на посоченото предприятие - Възможност да се счита, че гаранциите са предоставени от държавата))
   2014/C 421/14
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Commerz Nederland NV

      Ответник: Havenbedrijf Rotterdam NV

      Диспозитив

   Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че за да се определи дали предоставените от публично предприятие гаранции може да се считат за предоставени от контролиращия го публичен орган, са релевантни — заедно с всички признаци, следващи от обстоятелствата на конкретния случай, както и от контекста, в който последните са настъпили — също и обстоятелствата, от една страна, че предоставилият тези гаранции единствен управител на посоченото предприятие е действал неправомерно, като умишлено е запазил в тайна отпускането на тези гаранции и по този начин е нарушил разпоредбите на устава на това предприятие, а от друга страна, че посоченият публичен орган е щял да се противопостави на предоставянето на тази гаранция, ако е разполагал с информация за това. В случай като разглеждания в главното дело обаче тези обстоятелства сами по себе си не изключват възможността да се счита, че съответните действия са извършени от посочения публичен орган.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело C-424/06: Определение на председателя на шести състав на Съда от 7 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/30

         Определение на председателя на шести състав на Съда от 7 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-424/06) (1)

   (2008/C 171/49)

      Език на производството: италиански

   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 310 от 16.12.2006 г.


title: Дело C-298/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance d'Orléans (Франция) на 30 май 2013 г. — Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA/Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant

text:
               27.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/11

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance d'Orléans (Франция) на 30 май 2013 г. — Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA/Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant
   (Дело C-298/13)
   2013/C 215/15
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Страни в главното производство

      Ищци: Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA

      Ответници: Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли Директива 2008/48 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити (1), да се тълкува в смисъл, че съдът следва служебно да установи дали са спазени нейните разпоредби и произтичащите от нея разпоредби на националното право?

               2.

               Трябва ли Директива 2008/48 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити да се тълкува в смисъл, че кредиторът се счита за изпълнил преддоговорните задължения, възложени му в приложение на националното право, с което се транспонира Директивата, когато представи пред съда единствено договора за кредит, изготвен съгласно член 10 от директивата, без да представи нито един документ, който установява, че е изпълнил преддоговорните си задължения?

               3.

               Трябва ли Директива 2008/48 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити да се тълкува в смисъл, че ако кредиторът не представи на съда документите, които установяват съдържанието на предоставената на потребителя информация и събраната информация за оценка на неговата кредитоспособност, не е доказано изпълнението на задълженията на кредитора по отношение на потребителя, предвидени в националното право, с което се транспонира Директивата, без да е необходимо потребителят да носи тежестта да докаже тяхното неизпълнение?

               4.

               Представлява ли неизпълнението от кредитора на преддоговорните задължения за информация или за оценка на кредитоспособността на потребителя — предвидени в националното право, произтичащо от Директива 2008/48 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити — нелоялна търговска практика по смисъла на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар (2)?

               5.

               Трябва ли в Директива 2008/48 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити, евентуално в светлината на Директива 2005/29/ЕО за нелоялни търговски практики, да се тълкува в смисъл, че неизпълнението на задълженията за преддоговорна информация или за оценка на кредитоспособността на потребителя, изисквани от националното право, с което се транспонира Директивата, не позволява на кредитора да събира останалите неплатени суми от кредитополучателя, чиято неизправност може да се дължи на това, че кредиторът не е изпълнил своите задължения?

      (1)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, стр. 66).

      (2)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).


title: Дело T-537/17: Жалба, подадена на 11 август 2017 г. — De Loecker/ЕСВД

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/40

         Жалба, подадена на 11 август 2017 г. — De Loecker/ЕСВД
   (Дело T-537/17)
   (2017/C 347/53)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Stéphane De Loecker (Брюксел, Белгия) (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, адвокати)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да постанови решение, с което

                           —

                           да отмени решение от 10 октомври 2016 г., с което Европейската служба за външна дейност е отхвърлила искането за съдействие на основание член 12а и член 24 от Правилника за длъжностните лица, отправено от г-н De Loecker,

                           —

                           да осъди Европейската служба за външна дейност да заплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 250 000 EUR за претърпените от него неимуществени вреди,

                           —

                           да постанови, че Европейската служба за външна дейност ще понесе направените от нея съдебни разноски и да я осъди да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е нарушение на член 266 ДФЕС, състоящо се в това, че при приемането на решението от 10 октомври 2016 г., с което е отхвърлено отправеното от жалбоподателя искане за съдействие (наричано по-нататък „обжалваното решение“), ответникът не се съобразил с мотивите на решението на Съда на публичната служба от 16 декември 2015 г., De Loecker/ЕСВД (F-34/15, EU:F:2015:153). Жалбоподателят счита също така, че ответникът не взел предвид процедурата, образувана от Службата за разследвания и дисциплинарни въпроси на Комисията (IDOC) след постановяване на решение от 14 февруари 2017 г., Kerstens/Комисия (T-270/16 P, непубликувано, EU:T:2017:74).

               2.

               Второто основание е нарушение на правото на защита и по-специално на правото на жалбоподателя да бъде изслушан и на правото му на достъп до преписката, произтичащи от член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.


title: Дело T-477/08: Жалба, подадена на 3 ноември 2008 г.  — Mundipharma/СХВП — ALK-Abelló (AVANZALENE)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/39

         Жалба, подадена на 3 ноември 2008 г. — Mundipharma/СХВП — ALK-Abelló (AVANZALENE)
   (Дело T-477/08)
   (2009/C 6/77)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Mundipharma AG (Базел, Швейцария) (представител: F. Nielsen, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: ALK-Abelló A/S (Hørsholm, Дания)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 28 август 2008 г. по преписка № R 1694/2007-4, и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „AVANZALENE“ за стоки от клас 5 — заявление № 4 632 501

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка на Общността „AVANZ“ за стоки от клас 5, регистрационен № 3 331 444

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението в неговата цялост

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав е допуснал грешка, достигайки до заключението, че съществува вероятност от объркване на засегнатите марки.


title: Дело T-169/06: Решение на Първоинстанционния съд от 8 ноември 2007 г. — Charlott/СХВП — Charlo (Charlott France Entre Luxe et Tradition) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за национална фигуративна марка на Charlott France Entre Luxe et Tradition — По-ранна фигуративна марка на Общността Charlot — Реално използване на по-ранна марка — Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/38

         Решение на Първоинстанционния съд от 8 ноември 2007 г. — Charlott/СХВП — Charlo (Charlott France Entre Luxe et Tradition)
   (Дело T-169/06) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за национална фигуративна марка на Charlott France Entre Luxe et Tradition - По-ранна фигуративна марка на Общността Charlot - Реално използване на по-ранна марка - Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2007/C 315/72)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Charlott SARL (Chaponost, Франция) (представители: L. Conrad, T. Parisot и L. Tremeaud, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Charlo — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA.
   Предмет
   Жалба срещу решението на Втори апелативен състав на СХВП от 24 април 2006 г. (преписка № R 223/2005-2) относно производство по възражение между Charlo — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA и Charlott SARL.
   Диспозитив

               1)

               Жалбата се отхвърля.

               2)

               Charlott SARL се осъжда да заплати разноските, с изключение на тези, направени от встъпилата страна.

               3)

               Charlo — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA понася собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело C-163/09: Преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax) (Обединено кралство) на 8 май 2009 г. — Repertoire Culinaire Ltd/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/27

         Преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax) (Обединено кралство) на 8 май 2009 г. — Repertoire Culinaire Ltd/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-163/09)
   2009/C 180/47
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   First-tier Tribunal (Tax) (Обединено кралство)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Repertoire Culinaire Ltd

      Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Преюдициални въпроси

               1)

               Подлежат ли на облагане с акциз вино за готвене и вино Porto съгласно Директива 92/83/ЕИО (1) в държавата-членка по вноса на основание, че попадат в определението за „етилов алкохол“ по член 20, първо тире от Директива 92/83?

               2)

               Съвместим ли е със задължението на държавата-членка да прилага освобождаването по член 27, параграф 1, буква е) от Директива 92/83 във връзка с член 27, параграф 6 и/или с член 28 ЕО, и/или с непосредственото действие на тези задължения, и/или с принципите за равно третиране и пропорционалност фактът на ограничаване на освобождаването на виното за готвене, на виното Porto за готвене и на коняка за готвене до случаи, когато алкохолните напитки се използват като съставка и с факта на ограничаване на желаещите да ползват освобождаването до тези лица, които са използвали алкохолните напитки като съставка в продуктите и/или до тези лица, които осъществяват икономическа дейност като търговци на едро на такива продукти и/или те изработват или произвеждат такива продукти за целите на тази икономическа дейност и отговарят на следните условия: подали са заявления в рамките на четиримесечен период от плащането на акциза и размерът на акциза за възстановяване не е по-малък от £ 250?

               3)

               Трябва ли виното за готвене и виното Porto за готвене, ако подлежат на облагане с акциз съгласно член 20, първо тире от Директива 92/83 и/или конякът за готвене — предмет на настоящата жалба — да бъдат освободени от акциз към момента на производство съгласно член 27, параграф 1, буква е), евентуално по член 27, параграф 1, буква д) от Директива 92/83?

               4)

               С оглед член 10 и член 28 ЕО каква е последицата, ако е налице такава, за задълженията на държавите-членки по член 20 и член 27, параграф 1, буква е), евентуално член 27, параграф 1, буква д) от Директива 92/83, ако виното за готвене, виното Porto за готвене и конякът за готвене се освобождават от системата за движение на акцизните стоки по Директива 92/12 от държавата-членка на производството за свободно движение в рамките на Европейския съюз?

      (1)  Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (ОВ L 316, стр. 21; Специално издание на български език 2007 г., глава 9, том 1, стр. 152)


title: Дело C-299/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial de Amares (Португалия) на 17 юни 2010 г. — Cristiano Marques Vieira/Companhia de Seguros Tranquilidade SA

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/25

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial de Amares (Португалия) на 17 юни 2010 г. — Cristiano Marques Vieira/Companhia de Seguros Tranquilidade SA
   (Дело C-299/10)
   ()
   2010/C 234/41
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Judicial de Amares

      Страни в главното производство

      Ищец: Cristiano Marques Vieira

      Ответник: Companhia de Seguros Tranquilidade SA

      Преюдициален въпрос

   Когато при сблъсък между моторни превозни средства отговорност за произшествието, в резултат на което са причинени телесна повреда и имуществени вреди на един от водачите (пострадалото лице, което иска обезщетение и е непълнолетно), не носи нито един от водачите поради виновното си поведение, противоречи ли на общностното право и по-конкретно на член 3, параграф 1 от Първа директива (72/166/ЕИО) (1), на член 2, параграф 1 от Втора директива (84/5/ЕИО) (2) и на член 1 от Трета директива (90/232/ЕИО) (3), в съответствие с даденото им тълкуване от Съда, възможността за разпределяне на отговорността за риска (член 506, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс), пряко отразяващо се върху размера на обезщетението, което трябва да се предостави на пострадалото лице за имуществените и неимуществените вреди, настъпили в резултат от причинената телесна повреда, доколкото това разпределяне води до пропорционално намаляване на размера на обезщетението?

      (1)  Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10).

      (2)  Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104).

      (3)  Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240).


title: Дело F-44/15: Жалба, подадена на 18 март 2015 г. — ZZ/Комисия

text:
               6.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/27

         Жалба, подадена на 18 март 2015 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-44/15)
   (2015/C 221/36)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: G. Bellotti, avvocatto)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за назначаване на длъжността началник на отдел C4 („Legal Advice“) на лице, различно от жалбоподателя, който е изпълнявал длъжността началник на този отдел от момента на прекратяване на служебното правоотношение на предишния началник отдел, и който се е кандидатирал в рамките на обявата за свободно работно място за длъжността.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението с референтен номер Ares (2015)43686 от 7 януари 2015 г. за отхвърляне на жалбата, подадена по административен ред на 30 септември 2014 г. (№ R/994/14) съгласно член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица,

               —

               да се отмени решението от 30 юни 2014 г., прието от Генералния директор на OLAF в качеството му на орган по назначаването, отнасящо се до назначаването на началник на отдел OLAF.C4 („Legal advice“),

               —

               да се обяви, че въз основа на отмяната на горепосочените две решения процедурата за подбор на началник на отдел OLAF.C4 („Legal advice“) е незаконосъобразна, считано от момента на констатирането на незаконосъобразността,

               —

               да се осъди Европейската комиcия да заплати обезщетение — ex aequo et bono — за вредата във връзка с пропусната възможност на жалбоподателя, в размер не по-малко от 10  000 EUR,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-6/09: Определение на Общия съд от 24 март 2010 г. — Hansen/Комисия (Иск за обезщетение — Последици за общественото здраве от ядрения инцидент в Туле (Гренландия) — Директива 96/29/Евратом — Неприемане от страна на Комисията на мерки срещу държава членка — Иск, явно лишен от всякакво правно основание)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/35

         Определение на Общия съд от 24 март 2010 г. — Hansen/Комисия
   (Дело T-6/09) (1)

   (Иск за обезщетение - Последици за общественото здраве от ядрения инцидент в Туле (Гренландия) - Директива 96/29/Евратом - Неприемане от страна на Комисията на мерки срещу държава членка - Иск, явно лишен от всякакво правно основание)
   2010/C 134/60
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Bent Hansen (Aarslev, Дания) (представител: I. Anderson, avocat)

      Ответник: Европейската комисия (представители: E. White и M. Patakia)

      Предмет

   Иск за обезщетение за вреди, които се твърди, че са претърпени поради неприемането от страна на Комисията на необходимите мерки, за да задължи Кралство Дания да приеме законовите и административните разпоредби, чрез които да се съобрази с Директива 96/29/Евратом на Съвета от 13 май 1996 година относно постановяване на основните норми на безопасност за защита на здравето на работниците и населението срещу опасностите, произтичащи от йонизиращото лъчение (ОВ L 159, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 166), и да приложи тези разпоредби по отношение на работниците, пострадали в ядрения инцидент в Туле (Гренландия)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда г-н Bent Hansen да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело C-603/11: Преюдициално запитване, отправено от Juridiction de Proximité de Chartres (Франция) на 25 ноември 2011 г. — Hervé Fontaine/Mutuelle Générale de l'Éducation Nationale

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/10

         Преюдициално запитване, отправено от Juridiction de Proximité de Chartres (Франция) на 25 ноември 2011 г. — Hervé Fontaine/Mutuelle Générale de l'Éducation Nationale
   (Дело C-603/11)
   2012/C 39/19
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Juridiction de Proximité de Chartres

      Страни в главното производство

      Ищец: Hervé Fontaine

      Ответник: Mutuelle Générale de l'Éducation Nationale

      Преюдициален въпрос

   Препятстват ли членове 101 и 102 от Договора за функционирането на Европейския съюз, подписан в Лисабон на 13 декември 2007 г. и влязъл в сила на територията на Франция на 1 декември 2009 г., национална правна уредба като тази по член L 112-1 от френския Code de la Mutualité (Кодекс за взаимоспомагателните каси), доколкото тълкуването ѝ забранява на взаимоспомагателните каси за допълнително здравно осигуряване да адаптират изплащаните от тях обезщетения в зависимост от условията на извършване на дейностите или на предоставяне на услугите, докато такова ограничение не е наложено на останалите предприятия, които също извършват допълнително здравно осигуряване и чието правно положение се урежда от Code des Assurances (Кодекс за застраховането) или от Code de la Sécurité Sociale (Кодекс за социалната сигурност?


title: Съединени дела T-102/11 и Т-369/12–Т-371/12: Решение на Общия съд от 12 март 2014 г.  — American Express Marketing & Development/СХВП (IP ZONE) (Марка на Общността — Заявки за словни марки на Общността „IP ZONE“ , „EUROPE IP ZONE“ , „IP ZONE EUROPE“ и „EUROPEAN IP ZONE“  — Относително основани за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/17

         Решение на Общия съд от 12 март 2014 г. — American Express Marketing & Development/СХВП (IP ZONE)
   (Съединени дела T-102/11 и Т-369/12–Т-371/12) (1)

   ((Марка на Общността - Заявки за словни марки на Общността „IP ZONE“, „EUROPE IP ZONE“, „IP ZONE EUROPE“ и „EUROPEAN IP ZONE“ - Относително основани за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2014/C 129/21
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: American Express Marketing & Development Corp. (Ню Йорк, Ню Йорк, САЩ) (представители: V. Spitz, A. Gaul, T. Golda и S. Kirschstein-Freund, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: J. Crespo Carrillo и P. Bullock)

      Предмет

   Жалби срещу решенията на втори апелативен състав на СХВП от 1 декември 2010 г. (преписка R 1125/2010–2) и от 12 юни 2012 г. (преписки R 1451/2011–2, R 1452/2011–2 и R 1453/2011–2) относно заявки за регистрация съответно на знака „IP ZONE“ и знаците „EUROPE IP ZONE“, „IP ZONE EUROPE“ и „EUROPEAN IP ZONE“ като марки на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда American Express Marketing & Development Corp. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 130, 30.4.2011 г.


title: Дело T-111/14: Жалба, подадена на 17 февруари 2014 г.  — Unitec Bio/Съвет

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/55

         Жалба, подадена на 17 февруари 2014 г. — Unitec Bio/Съвет
   (Дело T-111/14)
   2014/C 112/71
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Unitec Bio SA (Буенос Айрес, Аржентина) (представители: J.-F. Bellis и R. Luff, lawyer)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1194/2013 на Съвета от 19 ноември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия (OВ L 315, стp. 2), доколкото засяга жалбоподателя, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че институциите са допуснали явна грешка в преценката на фактите, като са заключили, че е имало нарушаване на цените на соята и соевото масло, оправдаващо приложението на втора алинея на член 2, параграф 5 от основния антидъмпингов регламент (1).

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че втората алинея на член 2, параграф 5 от основния антидъмпингов регламент, съгласно тълкуването на институциите в настоящия случай, може да не се прилага за внос от член на СТО, тъй като противоречи на Антидъмпинговото споразумение на СТО.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че при оценката на вредата не са взети предвид фактори, които нарушават причинно-следствената връзка между твърдяната вреда и твърдения дъмпингов внос в нарушение на член 3, параграф 7 от основния антидъмпингов регламент.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (OВ L 343, стp. 51).


title: Дело T-126/14: Решение на Общия съд от 24 ноември 2015 г. — Нидерландия/Комисия (ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Финансова корекция, приложена с оглед на неотчитането на лихви — Задължение за мотивиране — Задължение за осчетоводяване на лихви — Член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 — Принцип на равностойност — Задължение за полагане на дължима грижа)

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/30

         Решение на Общия съд от 24 ноември 2015 г. — Нидерландия/Комисия
   (Дело T-126/14) (1)

   ((ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Финансова корекция, приложена с оглед на неотчитането на лихви - Задължение за мотивиране - Задължение за осчетоводяване на лихви - Член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 - Принцип на равностойност - Задължение за полагане на дължима грижа))
   (2016/C 016/36)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: M. K. Bulterman, J. Langer и M. Noort)

      Ответник: Европейска комисия (представители: H. Kranenborg и P. Rossi)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение за изпълнение 2013/763/ЕС на Комисията от 12 декември 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 338, стр. 81)

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение за изпълнение на Комисията 2013/763/ЕС на Комисия от 12 декември 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта, с която на Кралство Нидерландия се налага финансова корекция в размер на 4 703 231,78 EUR за неотчетени лихви, отнасящи се до вземания, свързани с късно изплатени преди 1 април 1993 г. допълнителни такси и за недължимо внесени преди 1 април 1995 г. възстановявания при износ.

               2)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, които са направени от Кралство Нидерландия.

      (1)  ОВ C 112, 14.4.2014 г.


title: Дело C-545/13: Преюдициално запитване, отправено от Stockholms tingsrätt (Швеция) на 21 октомври 2013 г. — Abcur AB/Apoteket AB и Apoteket Farmaci AB

text:
               18.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 15/7

         Преюдициално запитване, отправено от Stockholms tingsrätt (Швеция) на 21 октомври 2013 г. — Abcur AB/Apoteket AB и Apoteket Farmaci AB
   (Дело C-545/13)
   2014/C 15/09
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Stockholms tingsrätt

      Страни в главното производство

      Ищец: Abcur AB

      Ответници: Apoteket AB and Apoteket Farmaci AB

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли лекарствен продукт за хуманна употреба — отпускан само по лекарско предписание, който се приготвя и доставя при разглежданите в производството пред Stockholms tingsrätt (Стокхолмски окръжен съд) обстоятелства, за който няма разрешение за търговия, издадено от компетентния орган в държава членка или в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2309/93 (1) — да се счита за лекарствен продукт по смисъла на член 3, параграф 1 или член 3, параграф 2 от Директива 2001/83 (2) за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, и по-специално, ако съществува и друг разрешен лекарствен продукт със същото активно вещество, същата дозировка и форма?

               2.

               Ако лекарствен продукт за хуманна употреба, отпускан по лекарско предписание, който е приготвен и доставен при разглежданите в производството пред Stockholms tingsrätt обстоятелства, попада в приложното поле на Директива 2001/83, може ли Директива 2005/29 (3) относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар да се прилага успоредно с Директива 2001/83 по отношение на твърдяната реклама?

               3.

               Ако лекарствен продукт за хуманна употреба, отпускан по лекарско предписание, който е приготвен и доставен при разглежданите в производството пред Stockholms tingsrätt обстоятелства, попада в приложното поле на член 3, параграф 1, член 3, параграф 2 или член 5, параграф 1 от Директива 2001/83, може ли да се счита, че законодателството относно рекламата на лекарствени продукти не е хармонизирано или че видът на дейностите, чието извършване се твърди в това дело, представлява реклама, регламентирана от (i) Директива 2006/114 (4) относно заблуждаващата и сравнителната реклама и/или (ii) Директива 2005/29 относно нелоялни търговски практики на търговци към потребители?

               4.

               Ако предвид третия въпрос Директива 2006/114 относно заблуждаващата и сравнителната реклама се окаже приложима, кои са основните условия, при които разглежданата пред Stockholms tingsrätt дейност (използване или посочване на продуктово наименование, продуктов номер и ATC код за лекарствения продукт, прилагане на фиксирана цена за лекарствения продукт, предоставяне на информация за лекарствения продукт в Националния регистър на веществата, използвани в лекарствени продукти (NPL), посочване на NPL идентификатора върху лекарствения продукт, разпространяване на информационна листовка за лекарствения продукт и информация за него чрез система за електронно заявяване на здравни услуги и чрез собствена страница на предприятия, предоставяне на информация за лекарствения продукт чрез публикация, издадена от национална търговска организация, предоставяне на информация за лекарствения продукт в Главния продуктов регистър на Apoteket и свързания регистър (JACA), предоставяне на информация за лекарствения продукт в друга национална информационна база данни за лекарствени продукти (SIL), предоставяне на информация чрез Системата от терминали на Apoteket (ATS) или подобна система за разпространение, предоставяне на информация за собствения лекарствен продукт на предприятието или за лекарствен продукт на конкурентен доставчик в кореспонденция с лекарски кабинети и пациентски организации, маркетинг на лекарствения продукт, дейности, свързани с фармацевтични проверки на лекарствения продукт и на конкурентни лекарствени продукти, неуведомяване за документирани и значими разлики между продуктите, неуведомяване за съдържанието на собствения лекарствен продукт на предприятието и за оценката на лекарствения продукт от Läkemedelsverket (шведската агенция за лекарствени продукти), неуведомяване на службата по здравеопазване за оценката на конкурентни продукти, извършена от научния консултативен съвет на Läkemedelsverket, поддържане на фиксирана цена за лекарствения продукт, определяне на тримесечен срок на валидност за рецепта, отпускане от аптека на лекарствения продукт вместо на конкурентен лекарствен продукт, въпреки че пациентът има рецепта за този конкурентен продукт, както и възпрепятстване и недопускане на преориентирането на пазара от стандартизирани препарати към конкурентния лекарствен продукт, включително отказ за доставяне на конкурентния лекарствен продукт от страна на местни аптеки и прилагане на фиксирана цена като част от програма, съгласно която лекарства могат да бъдат субсидирани без предварително решение от националния орган) представлява реклама по смисъла на Директива 2006/114?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2309/93 от 22 юли 1993 г. на Съвета за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция за оценка на лекарствените продукти (ОВ L 214, 1993 г., стр. 1).

      (2)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).

      (3)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).

      (4)  Директива 2006/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама (ОВ L 376, 2006 г., стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 229).


title: Дело T-529/12 P: Жалба, подадена на 5 декември 2012 г. от Moises Bermejo Garde срещу решението, постановено на 25 септември 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-51/10, Bermejo Garde/ЕИСК

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/15

         Жалба, подадена на 5 декември 2012 г. от Moises Bermejo Garde срещу решението, постановено на 25 септември 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-51/10, Bermejo Garde/ЕИСК
   (Дело T-529/12 P)
   2013/C 55/27
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Moises Bermejo Garde (Брюксел, Белгия) (представител: L. Levi, avocat)

      Друга страна в производството: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба от 25 септември 2012 г. по дело F-51/10, доколкото (i) с него се отхвърлят като недопустими исканията за отмяна на всички решения, взети въз основа на обявление за свободна длъжност на ЕИСК № 43/09, (ii) с него не се постановява осъждане на ответника да заплати 1 000 EUR в качеството им на обезщетение за вреди, (iii) то не съдържа произнасяне по правните основания по същество, изтъкнати в подкрепа на първите искания за отмяна на обявлението за свободна длъжност на ЕИСК № 43/09;

               —

               като последица,

                           —

                           да уважи изтъкнатите от жалбоподателя в хода на първоинстанционното производство второ и трето искане и съответно

                                       —

                                       да отмени всички решения, взети въз основа на обявление за свободна длъжност на ЕИСК № 43/09;

                                       —

                                       да осъди ответника да заплати 1 000 EUR в качеството им на обезщетение за вреди;

                           —

                           да уважи първото отправено от жалбоподателя в хода на първоинстанционното производство искане въз основа също на изтъкнатите от него правни основания по същество и съответно да отмени обявление за свободна длъжност на ЕИСК № 43/09 също с оглед на тези правни основания по същество;

               —

               да осъди ответника да заплати всички разноски, направени в хода на двете производства.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от несъблюдаване на изискването за провеждане на предварителна досъдебна процедура и от нарушаване на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, доколкото СПС отхвърля като недопустимо основното искане на жалбоподателя за отмяна на всички решения, взети въз основа на обявление за свободна длъжност на ЕИСК № 43/09.

               2.

               Второто правно основание е изведено от отказ от правосъдие, от нарушаване на основното право на достъп до правосъдие и от нарушаване на задължението за мотивиране, доколкото СПС не се е произнесъл по основното искане на жалбоподателя за обезщетяване на претърпени вреди.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушаване на задължението за мотивиране и от нарушаване на принципа на добро правораздаване, доколкото СПС не се е произнесъл по правните основания по същество, изтъкнати в първоинстанционното производство в подкрепа на исканията на жалбоподателя за отмяна на обявление за свободна длъжност на ЕИСК № 43/09.


title: Дело C-239/05: Решение на Съда (втори състав) от 15 февруари 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Hof van beroep te Brussel — Белгия) — BVBA Management, Training en Consultancy/Benelux-Merkenbureau (Марки — Директива 89/104/ЕИО — Заявка за регистрация на марка за съвкупност от стоки и услуги — Проверка на знака от компетентния орган — Разглеждане на всички релевантни факти и обстоятелства — Компетентност на националната юрисдикция, която е сезирана с жалба)

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/4

         Решение на Съда (втори състав) от 15 февруари 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Hof van beroep te Brussel — Белгия) — BVBA Management, Training en Consultancy/Benelux-Merkenbureau
   (Дело C-239/05) (1)

   (Марки - Директива 89/104/ЕИО - Заявка за регистрация на марка за съвкупност от стоки и услуги - Проверка на знака от компетентния орган - Разглеждане на всички релевантни факти и обстоятелства - Компетентност на националната юрисдикция, която е сезирана с жалба)
   (2007/C 82/06)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hof van beroep te Brussel
   Страни в главното производство

      Ищец: BVBA Management, Training en Consultancy

      Ответник: Benelux-Merkenbureau
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Hof van beroep te Brussel — Тълкуване на член 3 от Директива 89/104/ЕИО: Първа директива на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1) — Заявка за регистрация на марката „The Kitchen Company “— Проверка на знака от компетентния орган — Разглеждане на всички релевантни факти и обстоятелства — Решение по дело Koninklijke KPN Nederland
   Диспозитив
   Първа директива на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките, трябва да се тълкува в смисъл, че:

               —

               когато отказва регистрацията на марка, компетентният орган е длъжен да посочи в своето решение изводите, до които е стигнал по отношение на всяка от стоките и услугите, за които се отнася заявката за регистрация, независимо от начина, по който е формулирана заявката. При все това, когато едно и също основание за отказ се противопоставя на една категория или група от стоки или услуги, компетентният орган може да се ограничи до общи мотиви относно всички стоки или услуги, за които става въпрос,

               —

               тя не се противопоставя на национална правна уредба, която създава пречка за юрисдикцията, сезирана с жалба срещу решение на компетентния орган, да се произнесе относно отличителния характер на марката за всяка от посочените в заявката за регистрация стоки и услуги поотделно, ако нито решението, нито заявката не се отнасят до категории стоки или услуги или до стоки или услуги, които се разглеждат отделно,

               —

               тя не се противопоставя на национална правна уредба, която създава пречка за юрисдикцията, сезирана с жалба срещу решение на компетентния орган, да вземе предвид факти и обстоятелства, настъпили след датата на приемане на това решение.

      (1)  ОВ C 217, 3.9.2005 г.


title: Определение на председателя от 28 август 2015 година по дело E-22/14 — Schenker North AB, Schenker Privpak AB, Schenker Privpak AS срещу Надзорния орган на ЕАСТ

text:
               29.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/32

         ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ПРЕДСЕДАТЕЛЯ
   от 28 август 2015 година
   по дело E-22/14
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB, Schenker Privpak AS срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (2016/C 357/12)
   В отговор на молбата на Schenker North AB, Schenker Privpak AB и Schenker Privpak AS от 10 ноември 2014 г., с която се търси отмяна на Решение на Надзорния орган на ЕАСТ от 9 септември 2014 г., на 28 август 2015 г. председателят на Съда издаде определение, чийто диспозитив гласи:

               1.

               Дело E-22/14 се заличава от регистъра.

               2.

               Жалбоподателите и Надзорният орган на ЕАСТ понасят направените от тях съдебни разноски.

               3.

               Встъпилата страна понася направените от нея съдебни разноски.


title: Дело T-248/11: Жалба, подадена на 12 май 2011 г. — International Engine Intellectual Property Company/СХВП (PURE POWER)

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/28

         Жалба, подадена на 12 май 2011 г. — International Engine Intellectual Property Company/СХВП (PURE POWER)
   (Дело T-248/11)
   2011/C 211/60
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: International Engine Intellectual Property Company, LLC (Warrenville, Съединени щати) (представители: C. Thomas и B. Reiter, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 февруари 2011 г. по преписка R 2310/2010-2;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски;

               —

               да насрочи дата за устно производство в случай, че Общият съд не може да вземе решение без провеждането на такова производство.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „PURE POWER“ за стоки от клас 12

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 2 от Регламент № 207/2009 на Съвета, както и на „общите принципи на правото на марките“, доколкото апелативният състав е приел, че заявената марка има описателен характер за стоките, за които се иска регистрацията и че е напълно лишена от отличителен характер.


title: Дело T-185/14: Жалба, подадена на 14 март 2014 г.  — Freitas/Парламент и Съвет

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/34

         Жалба, подадена на 14 март 2014 г. — Freitas/Парламент и Съвет
   (Дело T-185/14)
   2014/C 184/56
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: José Freitas (Порто, Португалия) (представител: J.-P. Hordies, avocat)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз и Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да приеме, че жалбата е допустима и основателна

               —

               да отмени член 1, параграф 2, буква б) от Директива 2013/55/EС на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Директива 2005/36/ЕО относно признаването на професионалните квалификации и на Регламент (ЕС) № 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар („Регламент за ИСВП“) публикуван в Официален вестник на Европейския съюз на 28 декември 2013 г. (L 354/132),

               —

               да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 49 ДФЕС, тъй като професията на нотариус попадала в приложното поле на член 49 ДФЕС относно свободата на установяване и не била свързана с упражняването на публичната власт по смисъла на член 51 ДФЕС. При това положение не могло професията на нотариус да се изключи от приложното поле на Директива 2005/36/ЕО (1).

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушаване на принципа на пропорционалност, тъй като нотариусите, назначени с официален акт на публичната власт били изобщо и абсолютно изключени от приложното поле на Директива 2005/36/ЕО.

      (1)  Директива 2005/36/EО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (ОВ L 255, стр. 22; Специално издание на български език, 2007, глава 5, том 8, стр. 3).


title: Дело T-462/15: Жалба, подадена на 11 август 2015 г. — Asia Leader International (Cambodia)/Комисия

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/49

         Жалба, подадена на 11 август 2015 г. — Asia Leader International (Cambodia)/Комисия
   (Дело T-462/15)
   (2015/C 320/67)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd (Tai Seng SEZ, Камбоджа) (представители: R. MacLean, Solicitor, и A. Bochon, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима,

               —

               да отмени член 1, параграф 1 и член 1, параграф 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/776 на Комисията от 18 май 2015 година за разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено с Регламент (ЕС) № 502/2013 на Съвета върху вноса на велосипеди с произход от Китайската народна република, към вноса на велосипеди, изпращани от Камбоджа, Пакистан и Филипините, независимо дали са декларирани с произход от Камбоджа, Пакистан и Филипините, в частта относно жалбоподателя (ОВ L 122/4),

               —

               да осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски и разходи, както и да понесе направените от нея съдебни разноски, и

               —

               да осъди евентуално встъпилите в производството страни да заплатят направените от жалбоподателя във връзка с встъпването съдебни разноски и разходи, както и да понесат направените от тях съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага три основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първо основание: нарушение на член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (кодифицирана версия), в резултат на допуснатата от Комисията явна грешка в преценката на правото и фактите, що се отнася до наличието на заобикаляне и естеството на изложените факти.

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че Комисията не разполага с доказателства в подкрепа на извода, че въпросните рамки са с произход от Китай.

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че, напротив, всички представени от него доказателства удостоверяват, че въпросните рамки за велосипеди са с произход от Виетнам.

                           —

                           На последно място, според жалбоподателя Комисията няма правомощие нито на основание Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета, нито на основание практиката на Общия съд просто да заключи, при липса на други данни, че жалбоподателят е участвал в трансбордирането на въпросната стока от Китай.

               2.

               Второ основание: нарушение на член 13, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (кодифицирана версия) в резултат на допуснатата от Комисията явна грешка в преценката на правото и фактите, що се отнася до извършването на комплектоване от страна на жалбоподателя и неизпълнение на задължението за полагане на дължима грижа.

                           —

                           Жалбоподателят изтъква, че Комисията е трябвало да използва представените от него реални данни като основа за преценката на положението му. Следователно според жалбоподателя употребата за тази цел на показателите на трето лице не е допустима, когато е дадено разумно и обосновано обяснение за реалните данни.

                           —

                           Жалбоподателят твърди още, че Комисията не е изпълнила задължението за правилна преценка на производствените му разходи и когато е преквалифицирала частите, използвани за осъществяване на първата продажба на жалбоподателя в Европейския съюз като части с произход от Китай, при положение че те са с произход от Виетнам. По този начин Комисията не изпълнила и задължението си за полагане на дължимата грижа.

                           —

                           Също така съгласно твърденията на жалбоподателя Комисията изчислила неправилно разходите за енергия и наем, като използвала неправилно различни фактори при разпределяне на съответните разходи. Същата грешка била допусната и когато Комисията изчислила, че предприятието работило на 13 % от производствения си капацитет през релевантния период.

                           —

                           На последно място, според жалбоподателя Комисията е отказала да приеме каквото и да е амортизационно отчисление за дълготрайните активи, макар той да е представил доказателства за това, че е върнал сумите на притежателя на дяловете в дружеството.

               3.

               Трето основание: ненадлежно отчитане от Комисията на значението на данните, представени от жалбоподателя в отговор на последното разгласяване в противоречие с член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (кодифицирана версия).

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че пълното неотчитане от Комисията на всички допълнителни данни, предоставени от него, доказва, че на тези данни не е отдадено необходимото значение.

                           —

                           Според жалбоподателя допълнителните данни и доказателства, представени от него с цел да се обори изводът на Комисията за трансбордиране, са почерпени от няколко различни източника.

                           —

                           На последно място, съгласно твърденията на жалбоподателя, при положение че не е разполагала с доказателства или индиции за произход на рамките от Китай, Комисията е трябвало да заключи, че доказателствата указват по-скоро, че рамките са с произход от Виетнам.


title: Дело C-480/13: Решение на Съда (девети състав) от 17 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Sysmex Europe GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen (Преюдициално запитване — Тарифно класиране — Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Позиции 3204, 3212 и 3822 — Вещество, което при химична реакция и облъчване с лазерен лъч произвежда флуоресцентен ефект, предназначен за анализ на бели кръвни телца)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/24

         Решение на Съда (девети състав) от 17 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Sysmex Europe GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Дело C-480/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Тарифно класиране - Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Позиции 3204, 3212 и 3822 - Вещество, което при химична реакция и облъчване с лазерен лъч произвежда флуоресцентен ефект, предназначен за анализ на бели кръвни телца))
   2014/C 315/35
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sysmex Europe GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Диспозитив

   Комбинираната номенклатура, включена в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменено с Регламент (ЕО) № 1810/2004 от 7 септември 2004 г., следва да се тълкува в смисъл, че стока, състояща се от разтворители и полиметиново вещество, което, въпреки че може да има слабо и нетрайно оцветяващо действие върху текстилни изделия, практически не се използва заради багрилните му свойства и е предназначено изключително за анализ на бели кръвни телца, посредством йонно свързване с определени съставни части на посочените кръвни телца, които при облъчване с лазерен лъч придобиват флурохромни свойства за ограничено време, се класира в позиция 3822 за лабораторни реактиви от посочената комбинирана номенклатура.

      (1)  ОВ C 352, 30.11.2013 г.


title: Дело T-407/10: Жалба, подадена на 14 септември 2010 г. — Унгария/Комисия

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/33

         Жалба, подадена на 14 септември 2010 г. — Унгария/Комисия
   (Дело T-407/10)
   ()
   2010/C 317/61
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Жалбоподател: Република Унгария (представители: M. Fehér, K. Szíjjártó)

      Ответник: Европейска Комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени член 1, параграфи 3 и 4 и приложение 2 от Решение на Комисията C(2010) 4593 от 8 юли 2010 г. относно голям проект „Реконструкция на железопътната линия Budapest Kelenföld Székesfehérvár Boba, секция I, фаза 1“ в рамките на оперативна програма „Транспорт“ за предоставяне на структурна помощ от Европейския фонд за регионално развитие и Кохезионния фонд, доколкото посочените разпоредби установяват максималната сума, към която следва да се приложи процентът на съфинансиране, по такъв начин че изключват от допустимите разходи плащанията във връзка с ДДС.

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят обжалва частично Решение на Комисията C(2010) 4593 от 8 юли 2010 г. относно голям проект „Реконструкция на железопътната линия Budapest Kelenföld Székesfehérvár Boba, секция I, фаза 1“ в рамките на оперативна програма „Транспорт“ за предоставяне на структурна помощ от Европейския фонд за регионално развитие и Кохезионния фонд. С посоченото решение Комисията разрешава да се изплати помощ за посочения проект от Европейския фонд за регионално развитие и от Кохезионния фонд. Освен това Комисията приема, че възстановимият ДДС не може да се включи в максималната сума, към която се прилага процентът за приоритетно съфинансиране на оперативната програма в случая с разглеждания голям проект.
   Жалбоподателят твърди, че при приемане на обжалваното решение Комисията е нарушила приложимите в тази област разпоредби от правото на Съюза и по-специално член 56, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 (1) и член 3 от Регламент (ЕО) № 1084/2006 (2).
   Жалбоподателят счита, че член 3, буква е) от Регламент № 1084/2006 ясно установява, че възстановимият ДДС не подлежи на финансиране от Кохезионния фонд. Според него от тази разпоредба със сигурност следва, че подлежи на финансиране ДДС, който не е възстановим. Следователно и като се има предвид, че съгласно правната уредба на Съюза и националната правна уредба в областта на ДДС бенефициерът на големия проект, за който се отнася обжалваното решение (Nemzeti Infrastruktúra Fejlesztő Zrt.), не е данъчнозадължено лице, поради което не може да иска връщане на данъка по получени доставки, в обжалваното решение Комисията не е следвало да изключва от помощта разходите във връзка с посочения данък.
   Освен това жалбоподателят твърди, че като приема, че не са допустими разходи, които не са включени в тази категория от Регламент № 1084/2006 и които в съответната национална правна уредба изрично са определени като допустими, с обжалваното решение Комисията отнема на държавите членки компетентността, предоставена с член 56, параграф 4 от Регламент № 1083/2006.
   Жалбоподателят твърди също така, че подходът на Комисията, според който понесеният от бенефициера ДДС е „възстановим“ посредством ДДС, който управляващият инфраструктурата, построена от бенефициера, начислява върху събираните от него такси, представлява много широко тълкуване на понятието „възстановим данък добавена стойност“, използвано в член 3, буква e) от Регламент № 1084/2006, което не се подкрепя от текста на тази разпоредба и противоречи на правната уредба на Съюза в областта на ДДС. Според жалбоподателя бенефициерът, който извършва строителството, и образуванията, които управляват построената инфраструктура, са независими и влизат в отношения помежду си непряко, по силата на съответните правни разпоредби, а не вследствие на стопанска дейност. В този контекст жалбоподателят твърди, че бенефициерът трябва да понесе фактически и окончателно ДДС по получени доставки.
   На последно място жалбоподателят твърди, че нито Регламент № 1083/2006, нито Регламент № 1084/2006 позволяват тълкуване, според което Комисията може да основе решението си относно допустимите разходи, включително допустимият ДДС, на обстоятелството, че държавата членка е могла да избере друго правно разрешение във връзка с осъществяването на проекта и управлението на инфраструктурата. В този смисъл жалбоподателят твърди, че организацията на управлението на инфраструктурите и на свързаните с тях обществени услуги е основно от компетентността на държавите членки. Жалбоподателят счита също така, че когато са изпълнени условията, предвидени от правната уредба на Съюза, Комисията трябва да приеме избрания от държавата членка вариант с произтичащите от него последици при преценката за допустимостта на разходите и за това дали бенефициерът е данъчнозадължено лице във връзка с ДДС.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1260/1999 (ОВ L 210, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1084/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за създаване на Кохезионен фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) 1164/94 (ОВ L 210, стр. 79; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 118).


title: Дело C-48/12: Определение на председателя на Съда от 8 януари 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/18

         Определение на председателя на Съда от 8 януари 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-48/12) (1)

   2013/C 108/44
   Език на производството: полски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 80, 17.3.2012 г.


title: Дело T-262/08: Жалба, подадена на 8 юли 2008 г. — Canon Communications/СХВП — Messe Düsseldorf (MEDTEC)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/55

         Жалба, подадена на 8 юли 2008 г. — Canon Communications/СХВП — Messe Düsseldorf (MEDTEC)
   (Дело T-262/08)
   (2008/C 223/97)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Canon Communications LLC (Los Angеles, Съединени щати) (представител: M. Mak, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Messe Düsseldorf GmbH (Düsseldorf, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 30 април 2008 година по преписка № R 817/2005-1; и

               —

               да се осъдят СХВП и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Canon Communications LLC

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „MEDTEC“ за стоки и услуги от класове 16, 35 и 41

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Германска словна марка № 39 975 563 „Metec“ за стоки и услуги от класове 16, 35 и 41; международна словна марка № 752 637 „Metec“ за стоки и услуги от класове 16, 35 и 41

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението по отношение на всички стоки и услуги

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Решението на апелативния състав трябва да бъде отменено на основание, че съществува голяма вероятност посочените във възражението национални марки да са нищожни; на допълнително основание, поради нарушение на член 8, параграф 1 от Регламент на Съвета № 40/94, тъй като не съществува никаква прилика между съответните услуги и следователно няма никаква опасност от объркване между конфликтните марки, или, алтернативно, тъй като съответните услуги не са сходни в достатъчна степен, за да позволят да се направи извода, че съществува опасност от объркване. Алтернативно следва да се посочи, че апелативният състав е допуснал грешка, като не е отчел обстоятелството, че съответните потребители са високоспециализирани и следователно няма да допуснат объркване между марките. И накрая, като допълнително правно основание следва да се изтъкне, че апелативният състав е допуснал грешка, като не е отчел обстоятелството, че другата страна в производството пред апелативния състав е толерирала използването от жалбоподателя на въпросната общностна марка в продължение на повече от пет години.


title: Дело C-327/10: Решение на Съда (първи състав) от 17 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Okresní soud v Chebu — Чешка република) — Hypoteční banka, a.s./Udo Mike Lindner (Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Договор за ипотечен кредит, сключен от потребител, който е гражданин на държава членка, с банка, установена в друга държава членка — Законодателство на държава членка, позволяващо при неизвестно местоживеене на потребителя иск срещу него да се предяви пред съд на тази държава)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/12

      Решение на Съда (първи състав) от 17 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Okresní soud v Chebu — Чешка република) — Hypoteční banka, a.s./Udo Mike Lindner
      (Дело C-327/10) (1)

      (Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Договор за ипотечен кредит, сключен от потребител, който е гражданин на държава членка, с банка, установена в друга държава членка - Законодателство на държава членка, позволяващо при неизвестно местоживеене на потребителя иск срещу него да се предяви пред съд на тази държава)
      (2012/C 25/19)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Okresní soud v Chebu

         Страни в главното производство

         Ищец: Hypoteční banka, a.s.

         Ответник: Udo Mike Lindner

         Предмет

      Преюдициално запитване — Okresní soud v Chebu — Тълкуване на член 81 ДФЕС, на член 16, параграф 2, член 17, параграф 3 и член 24 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74), както и на член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) — Компетентност относно договор за жилищен кредит, сключен от потребител — гражданин на държава членка, с банка, установена в друга държава членка — Законодателство на държава членка, позволяващо когато местоживеенето на потребителя е неизвестно да се предяви иск или да се подаде жалба срещу него пред съд на тази държава

         Диспозитив

                  1.

                  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че прилагането на установените от него правила предполага, че ситуацията, разглеждана в спора, с който е сезирана юрисдикция на държава членка, е от естество да повдигне въпроси, свързани с определянето на международната компетентност на тази юрисдикция. Такава ситуация възниква в случай като този по главното производство, когато съд на една държава членка е сезиран с иск срещу гражданин на друга държава членка, като местоживеенето на последния не е известно на този съд.

                  2.

                  Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че

                              —

                              в ситуация като разглежданата по главното производство, когато потребител, който е страна по договор за дългосрочен ипотечен кредит, съдържащ задължение за уведомяване на съдоговорителя за всяка промяна на адреса, прекрати местоживеенето си, преди срещу него да бъде заведено дело за нарушаване на договорните му задължения, съдилищата на държавата членка, на чиято територия се намира последното известно местоживеене на потребителя, са компетентни по силата на член 16, параграф 2 от посочения регламент да разгледат това дело, когато не успяват да определят в приложение на член 59 от същия регламент настоящото местоживеене на ответника и не разполагат също така с доказателствени факти, позволяващи им да направят извод, че ответникът в действителност има местоживеене извън територията на Европейския съюз;

                              —

                              този регламент допуска прилагането на разпоредба от вътрешното процесуално право на държава членка, която поради заинтересованост да се избегне ситуация на отказ на правосъдие позволява провеждането на производство срещу и в отсъствието на лице, чието местоживеене не е известно, ако юрисдикцията, сезирана със спора, се увери преди произнасянето по него, че за откриването на ответника са предприети всички проучвания, изисквани от принципите на дължимата грижа и на добросъвестността.

         (1)  ОВ C 246, 11.9.2010 г.


title: Дело F-23/15: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 18 март 2016 г. — Kerstens/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Задължения — Действия, уронващи престижа на публичната служба — Разпространяване на обидни твърдения за друго длъжностно лице — Член 12 от Правилника — Дисциплинарно производство — Разследване под формата на проверка на фактите — Забележка — Член 9, параграф 1, буква б) от приложение IX към Правилника — Общи разпоредби за изпълнение — Процесуално нарушение — Последици от нарушението)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/55

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 18 март 2016 г. — Kerstens/Комисия
   (Дело F-23/15) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Задължения - Действия, уронващи престижа на публичната служба - Разпространяване на обидни твърдения за друго длъжностно лице - Член 12 от Правилника - Дисциплинарно производство - Разследване под формата на проверка на фактите - Забележка - Член 9, параграф 1, буква б) от приложение IX към Правилника - Общи разпоредби за изпълнение - Процесуално нарушение - Последици от нарушението))
   (2016/C 156/77)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Petrus Kerstens (Оверейсе, Белгия) (представител: C. Mourato, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. S. Bohr и C. Ehrbar)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението, с което на жалбоподателя се налага дисциплинарно наказание забележка

      Диспозитив на решението

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Petrus Kerstens да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 127, 20.4.2015 г., стр. 42


title: Дело T-309/17: Жалба, подадена на 15 май 2017 г. — Optile/Комисия

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/30

         Жалба, подадена на 15 май 2017 г. — Optile/Комисия
   (Дело T-309/17)
   (2017/C 249/46)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Organisation professionnelle des transports d’Ile de France (Optile) (Париж, Франция) (представители: F. Thiriez и M. Dangibeaud, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               главно искане за частична отмяна на член 1 на Решението на Европейската комисия от 2 февруари 2017 г., SA.26763 относно предполагаема помощ, предоставена на предприятията за обществен транспорт в региона на Ile-de-France, но единствено доколкото в него е прието, че схемата за помощи, въведена от регион Île-de-France от 1979 г. до 2008 г., представлява „незаконно приведена в действие“ нова схема за помощи;

               —

               при условията на евентуалност, искане за частична отмяна на член 1 от Решението на Европейската комисия от 2 февруари 2017 г., SA.26763 относно предполагаема помощ, предоставена на предприятията за обществен транспорт в региона на Ile-de-France, доколкото в него се приема схемата за помощи е била „незаконно приведена в действие“ в периода между май 1994 г. и 25 декември 2008 г.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание, изведено от това, че в решението на Комисията от 2 февруари 2017 г. относно схемите за помощи SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), приведени в действие от Франция в полза на предприятията за автобусен превоз в регион Île-de-France [C (2017) 439 окончателен] (наричано по-нататък „обжалваното решение“) е прието, че разглежданият механизъм представлява нова схема за помощи. В това отношение жалбоподателят изтъква следните твърдения за нарушения:

                           —

                           нарушение на член 1, буква б), подточка i) от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9) (наричан по-нататък „Регламент № 2015/1589“), доколкото правната база на разглежданата схема е по-ранна от Римския договор;

                           —

                           недостатъчни мотиви с оглед на член 1, буква б), подточка v) от Регламент № 2015/1589;

                           —

                           фактическа и правна грешка относно възприетата дата за либерализиране на пазара.

               2.

               Второ основание, изведено от това, че в обжалваното решение механизмът е квалифициран като нова схема за помощи за периода от 1994 г. до 1998 г. В тази връзка жалбоподателят изтъква:

                           —

                           нарушението на процесуалните права на страните и на принципите на правна сигурност и на оправданите правни очаквания доколкото Комисията е разширила сферата на своето разследване извън рамката, определена в решението за откриване на процедурата;

                           —

                           нарушението на член 17 от Регламент № 2015/1589, доколкото Комисията е приела, че искане за отмяна от частноправен субект прекъсва погасителната давност.


title: Дело T-517/10: Решение на Общия съд от 12 юли 2012 г. — Pharmazeutische Fabrik Evers/СХВП — Ozone Laboratories Pharma (HYPOCHOL) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „HYPOCHOL“ — По-ранна национална фигуративна марка „HITRECHOL“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/18

         Решение на Общия съд от 12 юли 2012 г. — Pharmazeutische Fabrik Evers/СХВП — Ozone Laboratories Pharma (HYPOCHOL)
   (Дело T-517/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „HYPOCHOL“ - По-ранна национална фигуративна марка „HITRECHOL“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 258/31
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG (Пинеберг, Германия) (представители: адв. R. Kaase и адв. R. Möller)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Ozone Laboratories Pharma SA (Букурещ, Румъния)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 септември 2010 г. (преписка R 1332/2009-4) относно производство по възражение между Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG и Ozone Laboratories Pharma SA.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 13, 15.1.2011 г.


               25.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 334/31

         Дело, заведено на 17 юли 2014 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-11/14)
   (2014/C 334/12)
   На 17 юли 2014 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Markus Schneider и Janne Tysnes Kaasin в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че като не е приела в предвидения срок и/или не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ незабавно за мерките, необходими за прилагането на акта, посочен в точка 2 от приложение XII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2011/7/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. относно борбата със забавяне на плащането по търговски сделки), адаптиран към Споразумението за ЕИП посредством Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 12 от посочения акт и по член 7 от Споразумението за ЕИП.

               2.

               Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 18 февруари 2014 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 18 декември 2013 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2011/7/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. относно борбата със забавяне на плащането по търговски сделки (наричана по-долу „актът“), посочена в точка 2 от приложение XII към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела и/или не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ в предписания срок за мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 12 от акта и член 7 от Споразумението за ЕИП.