201806150861955342018/C 231/593002018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180513464831Дело T-300/18: Жалба, подадена на 13 май 2018 г. — Yanukovych/Съвет
 ---documentbreak--- C2312018BG4610120180513BG0059461483Жалба, подадена на 13 май 2018 г. — Yanukovych/Съвет
   (Дело T-300/18)2018/C 231/59Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Viktor Feodorovych Yanukovych (Ростов на Дон, Русия) (представител: T. Beazley, QC)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени Решение (ОВППС) 2018/333 на Съвета от 5 март 2018 г. (
                  1
               ) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/326 на Съвета от 5 март 2018 г. (
                  2
               ) в частта, в която засягат жалбоподателя, и

            —

            да осъди Съвета да понесе съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.

            1.

            Първото основание е, че жалбоподателят не отговарял на приложимите към съответния момент критерии за вписване в списъка. Съветът на Европейския съюз не разгледал надлежно всички предоставени му документи, а подходил към тях твърде селективно. Доводите в подкрепа на това основание били следните: по отношение на жалбоподателя се водело само досъдебно разследване, по което обаче нямало никакво развитие, така че това обстоятелство очевидно било недостатъчно за удовлетворяване на изискваните критерии, а документите, въз основа на които Съветът оставил името му в списъка, били изцяло неотносими, противоречиви, неверни и неподкрепени от каквито и да било доказателства.

            2.

            Второто основание е, че Съветът допуснал явни грешки в преценката, като наложил на жалбоподателя спорните мерки. Като отново вписал жалбоподателя в списъка въпреки очевидното несъответствие между „изложението на мотивите“ и релевантните критерии Съветът допуснал явна грешка. Мотивите, изложени в подкрепа на първото основание, били освен това относими и за второто основание.

            3.

            Третото основание е, че Съветът не изпълнил задължението си за мотивиране. Съветът не посочил специфични и конкретни съображения за вписването на жалбоподателя. „Изложението на мотивите“ за вписването на жалбоподателя в шестото решение за изменение и в шестия регламент за изменение съдържало (освен неправилни) стереотипни, неподходящи и недостатъчно конкретизирани мотиви.

            4.

            Четвъртото основание е, че правото на защита на жалбоподателя било нарушено и/или че той бил лишен от ефективна съдебна защита. По-специално Съветът не изслушал надлежно жалбоподателя, преди отново да го впише, като не му предоставил подходяща или справедлива възможност да поправи грешки или да предостави доказателства, свързани с личното му положение. На нито един етап на Съвета/жалбоподателя не били предоставени сериозни, достоверни или конкретни доказателства, обосноваващи налагането на ограничителните мерки.

            5.

            Петото основание е липса на подходящо правно основание за приемането на шестите по ред актове за изменение. Доводите в подкрепа на това основание били следните: а) условията Съветът да се основе на член 29 ДЕС не били изпълнени от шестите по ред актове за изменение. По-специално: i) изрично посочените от Съвета цели били просто неясни твърдения, ii) основанието не отговаряло на изисквания при настоящите обстоятелства стандарт за съдебен контрол и iii) налагането на ограничителни мерки в действителност подкрепяло и легитимирало действията на новия режим в Украйна, които сами по себе си нарушавали правото на защита и върховенството на закона и водели до систематични нарушения на правата на човека, б) не били изпълнени условията за позоваване на член 215 ДФЕС, тъй като нямало валидно решение по дял V, глава 2 от ДЕС, в) липсвала достатъчна връзка за целите на позоваване на член 215 ДФЕС срещу жалбоподателя.

            6.

            Шестото основание е, че Съветът злоупотребил с правомощията си. С прилагането на шестите по ред актове за изменение Съветът по същество искал да спечели благоволението на настоящия режим в Украйна (така че Украйна да продължи да поддържа по-тесни връзки с Европейския съюз), а не да следва посочените в тези актове цели и принципи. Критериите за вписване отговаряли на вписващото се в целта на Съвета предоставяне на извънредно и изключително правомощие.

            7.

            Седмото основание е нарушение на правата на собственост на жалбоподателя, предвидени в член 17, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като по-специално ограничителните мерки представлявали неоснователно и непропорционално ограничение на тези права, поради това че: i) нищо не сочело, че средствата, за които се твърдяло, че са присвоени от жалбоподателя, били прехвърлени извън Украйна, и ii) не било нито необходимо, нито целесъобразно да се замразяват всички активи на жалбоподателя, след като във висящите наказателни производства по отношение на жалбоподателя властите в Украйна вече били определили размера на твърдените загуби.

      (
         1
      )	Решение (ОВППС) 2018/333 на Съвета от 5 март 2018 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 63, 2018 г., стр. 48).
   (
         2
      )	Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/326 на Съвета от 5 март 2018 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 63, 2018 г., стр. 5).


201806150561955272018/C 231/442612018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180426353511Дело T-261/18: Жалба, подадена на 26 април 2018 г. — Roxtec/EUIPO — Wallmax (Изображение на черен квадрат, съдържащ седем концентрични сини кръга)
 ---documentbreak--- C2312018BG3510120180426BG0044351351Жалба, подадена на 26 април 2018 г. — Roxtec/EUIPO — Wallmax (Изображение на черен квадрат, съдържащ седем концентрични сини кръга)
   (Дело T-261/18)2018/C 231/44Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Roxtec AB (Карлскрона, Швеция) (представители: J. Olsson и J. Adamsson, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Wallmax Srl (Милано, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз, която представлява черен квадрат, съдържащ седем концентрични сини кръга — заявка за регистрация № 14 338 735

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 8 януари 2018 г. по преписка R 940/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, както и разходите в производството пред EUIPO.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент № 2017/1001.


201806150471954952018/C 231/192802018CJC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180424161721Дело C-280/18: Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 24 април 2018 г. — Alain Flausch, Andrea Bosco, Estienne Roger Jean Pierre Albrespy, Somateio „Syndesmos Iiton“, Somateio „Elliniko Diktyo — Filoi tis Fisys“, Somateio „Syllogos Prostasias kai Perithalpsis Agias Zonis — SPPAZ“/Ypourgos Perivallontos kai Energeias, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Tourismou, Ypourgos Naftilias kai Nisiotikis Politikis
 ---documentbreak--- C2312018BG1610120180424BG0019161172Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 24 април 2018 г. — Alain Flausch, Andrea Bosco, Estienne Roger Jean Pierre Albrespy, Somateio „Syndesmos Iiton“, Somateio „Elliniko Diktyo — Filoi tis Fisys“, Somateio „Syllogos Prostasias kai Perithalpsis Agias Zonis — SPPAZ“/Ypourgos Perivallontos kai Energeias, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Tourismou, Ypourgos Naftilias kai Nisiotikis Politikis
   (Дело C-280/18)2018/C 231/19Език на производството: гръцки
      Запитваща юрисдикция

   Symvoulio tis Epikrateias

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Alain Flausch, Andrea Bosco, Estienne Roger Jean Pierre Albrespy, Somateio „Syndesmos Iiton“, Somateio „Elliniko Diktyo — Filoi tis Fisys“, Somateio „Syllogos Prostasias kai Perithalpsis Agias Zonis — SPPAZ“

      Ответници: Ypourgos Perivallontos kai Energeias, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Tourismou, Ypourgos Naftilias kai Nisiotikis Politikis

      Встъпила страна: 105 Anonymi Touristiki kai Techniki Etaireia Ekmetallefsis Akiniton

      Преюдициални въпроси

            1)

            Могат ли членове 6 и 11 от Директива 2011/92/ЕО (
                  1
               ), тълкувани във връзка с разпоредбите на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че са съвместими с тях разпоредбите от националното законодателство, както са изложени в точки 8, 9 и 10 [от акта за преюдициално запитване], в които се предвижда, че процедурите преди приемане на решението за одобряване на екологичните изисквания към строежите и дейностите, които имат съществени последици върху околната среда (публикуване на проучванията във връзка с въздействието върху околната среда, информиране и участие на обществеността в консултациите), се започват и прилагат основно от най-голямата административна единица в региона, а не от съответната община?

            2)

            Могат ли членове 6 и 11 от Директива 2011/92/ЕО, тълкувани във връзка с разпоредбите на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че е съвместима с тях националната правна уредба, изложена в същите точки, която в крайна сметка предвижда, че публикуването на решенията за одобряване на екологичните изисквания към строежите и дейностите, които имат съществени последици върху околната среда, и публикуването им на съответния уебсайт, съставлява презумпция за пълно запознаване от страна на всяко заинтересовано лице с цел прилагането на предвидената от действащото законодателство съдебна процедура (жалба за отмяна пред Държавния съвет) в срок от шестдесет (60) дни, като се вземат предвид законовите разпоредби за публикуването на проучванията във връзка с въздействието върху околната среда, информирането и участието на обществеността в процедурата за одобряване на екологичните изисквания към съответните строежи и дейности, които поставят в центъра на тези процедури най-голямата административна единица в региона, а не съответната община?

      (
         1
      )	Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 26, 2012 г., стр. 1).


201806150461954922018/C 231/101782018CJC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL201803079911Дело C-178/18 P: Жалба, подадена на 7 март 2018 г. от MSD Animal Health Innovation GmbH, Intervet international BV срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 5 февруари 2018 г. по дело T-729/15, MSD Animal Health Innovation GmbH и Intervet international BV/Европейска агенция по лекарствата
 ---documentbreak--- C2312018BG910120180307BG00109191Жалба, подадена на 7 март 2018 г. от MSD Animal Health Innovation GmbH, Intervet international BV срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 5 февруари 2018 г. по дело T-729/15, MSD Animal Health Innovation GmbH и Intervet international BV/Европейска агенция по лекарствата
   (Дело C-178/18 P)2018/C 231/10Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподатели: MSD Animal Health Innovation GmbH, Intervet international BV (представители: P. Bogaert, адвокат, B. Kelly, Solicitor, J. Stratford QC, C. Thomas, Barrister)

      Друга страна в производството: Европейска агенция по лекарствата

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Съда:

            —

            да уважи жалбата им и да отмени решението на Общия съд,

            —

            да отмени решението да се оповестят някои сведения съгласно Регламента относно прозрачността (
                  1
               ), съобщено от EMA на жалбоподателите на 3 декември 2015 г., и

            —

            да осъди EMA да заплати съдебните и други разноски на жалбоподателите във връзка с настоящото дело.

      Основания и основни доводи

   Съдебното решение следва да се отмени по следните причини:

            —

            Общият съд не е установил, че спорните документи са защитени от обща презумпция за поверителност,

            —

            Общият съд не е установил, че спорните документи в тяхната цялост представляват поверителна търговска информация, защитена с член 4, параграф 2 от Регламента относно прозрачността,

            —

            Общият съд не е установил, че спорните документи трябва да бъдат защитени от член 4, параграф 3 от Регламента относно прозрачността, и

            —

            EMA не е претеглила интересите, както изисква законодателството.

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията
   (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76)..


201806150821955332018/C 231/232832015TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180508202121Дело T-283/15: Решение на Общия съд от 8 май 2018 г. — Esso Raffinage/ECHA (REACH — Оценка на досиета — Проверка за съответствие на регистрациите — Проверка на представената информация и последващи действия след оценката на досиетата — Обявяване на несъответствие — Компетентност на Общия съд — Жалба за отмяна — Обжалваем акт — Пряко и лично засягане — Допустимост — Правно основание — Членове 41, 42 и 126 от Регламент (ЕО) № 1907/2006)
 ---documentbreak--- C2312018BG2010120180508BG0023201212Решение на Общия съд от 8 май 2018 г. — Esso Raffinage/ECHA
   (Дело T-283/15) (
         1
      )
   „(REACH — Оценка на досиета — Проверка за съответствие на регистрациите — Проверка на представената информация и последващи действия след оценката на досиетата — Обявяване на несъответствие — Компетентност на Общия съд — Жалба за отмяна — Обжалваем акт — Пряко и лично засягане — Допустимост — Правно основание — Членове 41, 42 и 126 от Регламент (ЕО) № 1907/2006)“2018/C 231/23Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Esso Raffinage (Курбвоа, Франция) (представител: M. Navin-Jones, solicitor)

      Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA) (представители: C. Jacquet, C. Schultheiss, W. Broere и M. Heikkilä)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представител: T. Henze), Френска република (представители: D. Colas и J. Traband) и Кралство Нидерландия (представители: M. de Ree, M. Bulterman и M. Noort)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на писмото на ECHA от 1 април 2015 г., изпратено до френското Министерство на околната среда, устойчивото развитие, транспорта и жилищното настаняване и озаглавено „Обявяване на несъответствие след решение за оценка на досието по Регламент (ЕО) № 1907/2006“

      Диспозитив

            1)

            Отменя писмото на Европейската агенция по химикалите (ECHA) от 1 април 2015 г., изпратено до френското Министерство на околната среда, устойчивото развитие, транспорта и жилищното настаняване и озаглавено „Обявяване на несъответствие след решение за оценка на досието по Регламент (ЕО) № 1907/2006“.

            2)

            Esso Raffinage и ECHA понасят направените от тях съдебни разноски.

            3)

            Федерална република Германия, Френската република и Кралство Нидерландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 320, 28.9.2015 г.


201806150371954942018/C 231/112032018CJC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180320101011Дело C-203/18: Преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Германия), постъпило на 20 март 2018 г. — Deutsche Post AG, Klaus Leymann/Land Nordrhein-Westfalen
 ---documentbreak--- C2312018BG1010120180320BG0011101101Преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Германия), постъпило на 20 март 2018 г. — Deutsche Post AG, Klaus Leymann/Land Nordrhein-Westfalen
   (Дело C-203/18)2018/C 231/11Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Страни в главното производство

      Ищци: Deutsche Post AG, Klaus Leymann

      Ответник: Land Nordrhein-Westfalen

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли дерогиращата разпоредба на член 13, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 561/2006 (
                  1
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г., изменен с член 45, точка 2 от Регламент (ЕС) № 165/2014 (
                  2
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 г., да се тълкува в смисъл, че се отнася само до превозни средства или комбинации от превозни средства, използвани изключително за доставка на пратки като част от универсална услуга, или тя може да е приложима и когато превозните средства или комбинациите от превозни средства се използват предимно или в определена по друг начин степен за доставката на пратки като част от универсалната услуга?

            2)

            Трябва ли в рамките на посочената в първия въпрос дерогираща разпоредба преценката дали превозни средства или комбинации от превозни средства се използват изключително, или според случая, също така предимно или в определена по друг начин степен за доставката на пратки като част от универсалната услуга, да се извършва въз основа на общото използване на превозно средство или комбинация от превозни средства, или на конкретното използване на превозно средство или комбинация от превозни средства при отделно пътуване?

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета, (ОВ. L 102, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214).
   (
         2
      )	Регламент (ЕС) № 165/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година относно тахографите в автомобилния транспорт, за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт и за изменение на Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, (ОВ. L 60, стр. 1).


201806150761955042018/C 231/242052016TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180517212111Дело T-205/16: Решение на Общия съд от 17 май 2018 г. — Литва/Комисия (Кохезионен фонд — Разходи, изключени от финансиране — Техническа подкрепа за управлението на Кохезионния фонд в Литва — ДДС — Член 11, параграфи 1 и 3 от Регламент (ЕО) № 16/2003 — Намаляване на финансовата помощ)
 ---documentbreak--- C2312018BG2110120180517BG0024211211Решение на Общия съд от 17 май 2018 г. — Литва/Комисия
   (Дело T-205/16) (
         1
      )
   „(Кохезионен фонд — Разходи, изключени от финансиране — Техническа подкрепа за управлението на Кохезионния фонд в Литва — ДДС — Член 11, параграфи 1 и 3 от Регламент (ЕО) № 16/2003 — Намаляване на финансовата помощ)“2018/C 231/24Език на производството: литовски
      Страни

      Жалбоподател: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė и D. Stepanienė)

      Ответник: Европейска комисия (представители: B.-R. Killmann и J. Jokubauskaitė)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2016)969 окончателен на Комисията от 23 февруари 2016 година относно намаляване на помощта от Кохезионния фонд за проект „Техническа подкрепа за управлението на Кохезионния фонд в Република Литва“ в частта, в която предвижда намаляване на помощта със съответстващата на разходите за ДДС сума от 137864,61 EUR.

      Диспозитив

            1)

            Решение C(2016)969 окончателен на Комисията от 23 февруари 2016 година относно намаляване на помощта от Кохезионния фонд за проект „Техническа подкрепа за управлението на Кохезионния фонд в Република Литва“ е отменено в частта, в която предвижда намаляване на помощта със съответстващата на разходите за ДДС сума от 137864,61 EUR.

            2)

            Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Република Литва.

      (
         1
      )	ОВ C 251, 11.7.2016 г.


201806150451954832018/C 231/122102018CJC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180323101122Дело C-210/18: Преюдициално запитване от Schienen-Control Kommission (Австрия), постъпило на 23 март 2018 г. — WESTbahn Management GmbH/ÖBB-Infrastruktur AG
 ---documentbreak--- C2312018BG1020120180323BG0012102112Преюдициално запитване от Schienen-Control Kommission (Австрия), постъпило на 23 март 2018 г. — WESTbahn Management GmbH/ÖBB-Infrastruktur AG
   (Дело C-210/18)2018/C 231/12Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Schienen-Control Kommission

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: WESTbahn Management GmbH

      Ответник: ÖBB-Infrastruktur AG

      Преюдициални въпроси

            1)

            Следва ли точка 2, буква а) от приложение II към Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година за създаване на единно европейско железопътно пространство (
                  1
               ) да се тълкува в смисъл, че съдържащото се в нея понятие „пътнически гари, техните сгради и други съоръжения“ включва елементите на железопътната инфраструктура „пътнически перони“ съгласно приложение I, второ тире от тази директива?

            2)

            Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен:
            Следва ли точка 1, буква в) от приложение II към Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година за създаване на единно европейско железопътно пространство (ОВ L 343, 2012 г., стр. 32) да се тълкува в смисъл, че съдържащото се в нея понятие „използване на железопътната инфраструктура“ обхваща използването на пътнически перони съгласно второто тире от приложение I към тази директива?

      (
         1
      )	ОВ L 343, 2012 г., стр. 32.


201806150751955192018/C 231/331992018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180316262722Дело T-199/18: Иск, предявен на 16 март 2018 г. — SCF Terminal (Кипър) и S H B/Съвет и др.
 ---documentbreak--- C2312018BG2620120180316BG0033262272Иск, предявен на 16 март 2018 г. — SCF Terminal (Кипър) и S H B/Съвет и др.
   (Дело T-199/18)2018/C 231/33Език на производството: английски
      Страни

      Ищци: SCF Terminal (Кипър) LTD (Лимасол, Кипър) и S H B, Inc. (Монровия, Либерия) (представители: P. Tridimas, Barrister, K. Kakoulli, P. Panayides и C. Pericleous, lawyers)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Европейска централна банка, Еврогрупа и Европейски съюз

      Искания на ищците

   Ищците искат от Общия съд:

            —

            да осъди ответниците да заплатят на жалбоподателите посочените в приложените към исковата молба таблици суми, ведно с лихви, считано от 26 март 2013 г. до постановяването на решението на Общия съд,

            —

            да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски.

      При условията на евентуалност жалбоподателите искат от Общия съд:

            —

            да установи, че Европейският съюз и/или ответните институции носят извъндоговорна отговорност,

            —

            да определи процедурата, по която трябва да се определят действително понесените от ищците загуби, и

            —

            да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищците излагат четири основания, които по същество са идентични или сходни с тези по дело T-197/18, JV Voscf и др./Съвет и др.


201806150601955282018/C 231/342302018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180406272821Дело T-230/18: Жалба, подадена на 6 април 2018 г. — Czarnecki/Парламент
 ---documentbreak--- C2312018BG2710120180406BG0034271282Жалба, подадена на 6 април 2018 г. — Czarnecki/Парламент
   (Дело T-230/18)2018/C 231/34Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Ryszard Czarnecki (Варшава, Полша) (представител: M. Casado García-Hirschfeld, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да обяви жалбата за допустима,

            —

            да отмени обжалваното решение на Европейския парламент от 7 февруари 2018 г.,

            —

            да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

            1.

            Първото основание е, от една страна, несъобразяване с презумпцията за невиновност, накърняване на правото на защита и нарушаване на принципа на равни процесуални възможности, и, от друга страна, нарушаване на принципите на добра администрация и на пропорционалност, и незачитане на правото на свобода на изразяване на мнения.

            2.

            Второто основание е явна грешка в преценката, „fumus persecutionis“ и злоупотреба с власт.

            3.

            Третото основание е нарушаване на принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания.


201806150661955242018/C 231/352382018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180412282921Дело T-238/18: Жалба, подадена на 12 април 2018 г. — Netflix International и Netflix/Комисия
 ---documentbreak--- C2312018BG2810120180412BG0035281292Жалба, подадена на 12 април 2018 г. — Netflix International и Netflix/Комисия
   (Дело T-238/18)2018/C 231/35Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподатели: Netflix International BV (Амстердам, Нидерландия), Netflix, Inc. (Los Gatos, Калифорния, Съединени американски щати) (представители: E. Batchelor, Solicitor, N. Niejahr, B. Hoorelbeke и A. Patsa, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

            —

            да отмени Решението на Комисията от 8 ноември 2017 г. за държавна помощ SA.48950 (2017/N) относно удължаване на нотифицираната от Франция схема за помощ, предоставена за цифровизирането на произведения, които са филмовото наследство;

            —

            да отмени Решението на Комисията от 20 ноември 2017 г. за държавна помощ SA.48907 (2017/N) относно удължаване на нотифицираната от Франция автоматична схема за помощ, предоставена за аудиовизуални произведения (художествени и документални);

            —

            да отмени Решението на Комисията от 20 ноември 2017 г. за държавна помощ SA.48699 (2017/N) относно удължаване на нотифицираната от Франция автоматична схема за производство и подготовка на филмови произведения; и

            —

            да осъди Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски и разноските на Netflix, направени в това производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват само едно основание.
   Според тях Комисията нарушила член 108, параграф 3 ДФЕС, тъй като не започнала официалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС, когато разглеждала нотифицираните от Франция схеми за държавна помощ, които са предмет на обжалваните решения. Комисията била длъжна да започне официална процедура по разследване за всяка от трите схеми за държавна помощ предвид сериозните затруднения, на които се натъкнала при оценяването на всяка от тях за съответствие с вътрешния пазар. Тъй като не започнала официална процедура по разследване, Комисията нарушила процесуалните права на жалбоподателите, предвид член 108, параграф 2 ДФЕС.
   Според жалбоподателите наличието на сериозни затруднения се потвърждава от:

            —

            обстоятелствата и продължителността на процедурите по предварителна проверка, довели до приемането на обжалваните решения; и

            —

            съдържанието на обжалваните решения, и по-специално що се отнася до механизмите за финансиране на схемите за държавна помощ и съвместимостта на схемите за държавна помощ с разпоредбите на правото на ЕС, различни от тези за държавните помощи


201806150571955212018/C 231/362392018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180417292911Дело T-239/18: Жалба, подадена на 17 април 2018 г. — SKS Import Export/Комисия
 ---documentbreak--- C2312018BG2910120180417BG0036291291Жалба, подадена на 17 април 2018 г. — SKS Import Export/Комисия
   (Дело T-239/18)2018/C 231/36Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Société Kammama Saber (S.K.S) Import Export (Sousse Jawhara, Тунис) (представител: H. Chelly, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да приеме, че искането е допустимо и основателно,

      да го уважи, като:

            —

            отмени частично Делегиран регламент (EС) 2018/212 на Комисията от 13 декември 2017 г. в частта, която се отнася до включването на Тунис в списъка на високорисковите трети държави, които според нейната декларация имат стратегически слабости в националните си уредби за борба с изпирането на пари и финансирането на тероризма,

            —

            осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

            1.

            Първото основание е изведено от липсата на компетентност на Комисията и нарушение на съществени процесуални изисквания, тъй като Комисията превишила правомощията си от гледна точка на Споразумението за асоцииране между Тунис и Европейския съюз, според които тя трябвало да постави въпроса пред съвета за асоцииране, за да може той да разреши спора или евентуално да даде възможност на страните да вземат необходимите мерки, за да защитят интересите си.

            2.

            Второто основание е изведено от явна грешка в преценката, от една страна, по отношение на приетата от Европейския съюз оценка на Тунис и от друга страна, по отношение на оценката на Тунис, приета от Специалната група за финансови действия. Във връзка с това жалбоподателят смята, че Комисията не е взела мерките, подходящи за справяне със засилването на опасността за процеса на икономическото развитие в Тунис, до която води делегираният регламент.

            3.

            Третото основание е изведено от нарушение на Договора за Европейския съюз, по-конкретно на член 216, параграф 2, на Договора за функционирането на Европейския съюз, който предвижда, че международните договори са задължителни за институциите.


201806290551986492018/C 249/331632017TC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180531272711Дело T-163/17: Решение на Общия съд от 31 май 2018 г. — Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Едновременни кампании за популяризиране на зехтина в трети страни, едната финансирана от ЕФГЗ и предназначена за популяризиране на зехтина с европейски произход, а другата — финансирана от ЕФРР и предназначена за популяризиране на зехтина с испански произход — Липса на координация между службите на Комисията, които отговарят за управлението на двете програми — Имуществени вреди — Изгубване на поръчката и пропуснати ползи — Неимуществена вреда — Накърняване на търговския имидж)
 ---documentbreak--- C2492018BG2710120180531BG0033271271Решение на Общия съд от 31 май 2018 г. — Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità/Комисия
   (Дело T-163/17) (
         1
      )
   „(Извъндоговорна отговорност — Едновременни кампании за популяризиране на зехтина в трети страни, едната финансирана от ЕФГЗ и предназначена за популяризиране на зехтина с европейски произход, а другата — финансирана от ЕФРР и предназначена за популяризиране на зехтина с испански произход — Липса на координация между службите на Комисията, които отговарят за управлението на двете програми — Имуществени вреди — Изгубване на поръчката и пропуснати ползи — Неимуществена вреда — Накърняване на търговския имидж)“2018/C 249/33Език на производството: италиански
      Страни

      Жалбоподател: Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità (Рим, Италия) (представители: първоначално A. Fratini и G. Pandolfi, впоследствие A. Fratini, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Lewis, D. Bianchi и F. Moro)

      Предмет

   Искане на основание член 268 ДФЕС за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял главно поради липсата на координация между службите на Комисията, които отговарят за управлението на кампаниите за популяризиране на европейския и испанския зехтин в трети страни (Индия, Русия и Китай), съвместно финансирани от европейски фондове, както и поради неотстраняването на нарушенията на конкуренцията и на вредоносните последици, които били произтекли от това

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità понася направените от него съдебни разноски.

            3)

            Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 129, 24.4.2017 г.


201807130562004392018/C 268/493252018TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180528404121Дело T-325/18: Жалба, подадена на 28 май 2018 г. — VI.TO./EUIPO — Bottega (Форма на розова бутилка)
 ---documentbreak--- C2682018BG4010120180528BG0049401412Жалба, подадена на 28 май 2018 г. — VI.TO./EUIPO — Bottega (Форма на розова бутилка)
   (Дело T-325/18)2018/C 268/49Език на жалбата: италиански
      Страни

      Жалбоподател: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Требазелеге, Италия) (представител: L. Giove, avvocato)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: (Colle Umberto, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: Триизмерна марка на Европейския съюз (Форма на розова бутилка) — Марка на Европейския съюз № 12 309 795

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 14 март 2018 г. по преписка R 1037/2017-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

            —

            Неправилна преценка на основанието за отказ по член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.

            —

            Неправилна преценка на основанието за отказ по член 7, параграф 1, буква д), подточки i), ii) и iii) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807130542004272018/C 268/383622016TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180619323211Дело T-362/16: Решение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — Tillotts Pharma/EUIPO — Ferring (XENASA) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „XENASA“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „PENTASA“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2682018BG3210120180619BG0038321321Решение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — Tillotts Pharma/EUIPO — Ferring (XENASA)
   (Дело T-362/16) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „XENASA“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „PENTASA“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)“2018/C 268/38Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Tillotts Pharma AG (Райнфелден, Швейцария) (представител: M. Douglas, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: J. Ivanauskas и D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Ferring BV (Хофдорп, Нидерландия) (представители: първоначално I. Fowler, solicitor, и D. Slopek, адвокат, впоследствие I. Fowler)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 29 април 2016 г. (преписка R 3264/2014-4), постановено в производство по възражение със страни Ferring и Tillotts Pharma.

      Диспозитив

            1)

            Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 29 април 2016 г. (преписка R 3264/2014-4).

            2)

            Осъжда EUIPO да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Tillotts Pharma AG.

            3)

            Ferring BV понася направените от него съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 314, 29.8.2016 г.


201807130182003572018/C 268/026122015CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL201806052321Дело C-612/15: Решение на Съда (голям състав) от 5 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Специализиран наказателен съд — България) — Наказателно производство срещу Николай Колев, Милко Христов, Стефан Костадинов (Преюдициално запитване — Член 325 ДФЕС — Измама или друга незаконна дейност, която засяга финансовите интереси на Европейския съюз в митническата област — Ефективност на наказателното преследване — Прекратяване на наказателното производство — Разумен срок — Директива 2012/13/ЕС — Право на информация относно обвинението — Право на достъп до материалите по делото — Директива 2013/48/ЕС — Право на достъп до адвокат)
 ---documentbreak--- C2682018BG210120180605BG00022132Решение на Съда (голям състав) от 5 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Специализиран наказателен съд — България) — Наказателно производство срещу Николай Колев, Милко Христов, Стефан Костадинов
   (Дело C-612/15) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Член 325 ДФЕС — Измама или друга незаконна дейност, която засяга финансовите интереси на Европейския съюз в митническата област — Ефективност на наказателното преследване — Прекратяване на наказателното производство — Разумен срок — Директива 2012/13/ЕС — Право на информация относно обвинението — Право на достъп до материалите по делото — Директива 2013/48/ЕС — Право на достъп до адвокат)“2018/C 268/02Език на производството: български
      Запитваща юрисдикция

   Специализиран наказателен съд

      Страни в главното производство

   Николай Колев, Милко Христов, Стефан Костадинов

      Диспозитив

            1)

            Член 325, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която въвежда процедура за прекратяване на наказателното производство като предвидената в членове 368 и 369 от Наказателно-процесуалния кодекс, доколкото тази уредба се прилага към производства, образувани за тежка измама или друга тежка форма на незаконна дейност, която засяга финансовите интереси на Съюза в митническата област. Националният съд следва да осигури пълното действие на член 325, параграф 1 ДФЕС, като при необходимост не приложи посочената правна уредба, но същевременно следи за спазването на основните права на обвиняемите лица.

            2)

            Член 6, параграф 3 от Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство трябва да се тълкува в смисъл, че допуска подробна информация относно обвинението да бъде предоставена на защитата след внасяне на обвинителния акт в съда, но преди съдът да започне да разглежда обвинението по същество и преди началото на пренията пред него, или, когато така предоставената информация впоследствие е изменена, след началото на тези прения, но преди съвещанието, при условие че съдът вземе всички необходими мерки, за да гарантира спазването на правото на защита и справедливия процес.
            Член 7, параграф 3 от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че националният съд следва да се увери, че на защитата е предоставена ефективна възможност за достъп до материалите по делото, като при необходимост този достъп може да се предостави след внасяне на обвинителния акт в съда, но преди съдът да започне да разглежда обвинението по същество и преди началото на пренията пред него, или, когато в хода на производството са представени нови доказателства по делото, след началото на тези прения, но преди съвещанието, при условие че съдът вземе всички необходими мерки, за да гарантира спазването на правото на защита и справедливия процес.

            3)

            Член 3, параграф 1 от Директива 2013/48/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година относно правото на достъп до адвокат в наказателното производство и в производството по европейска заповед за арест и относно правото на уведомяване на трето лице при задържане и на осъществяване на връзка с трети лица и консулски органи през периода на задържане трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която задължава националния съд против волята на двама обвиняеми да отстрани упълномощения от тях адвокат, поради това че интересите на тези обвиняеми са противоречиви, и допуска този съд да позволи на посочените лица да упълномощят нов адвокат или при необходимост сам да назначи служебно двама адвокати на мястото на първия.

      (
         1
      )	ОВ C 48, 8.2.2016 г.


201807130632003722018/C 268/503282018TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180528414221Дело T-328/18: Жалба, подадена на 28 май 2018 г. — Gas Natural/Комисия
 ---documentbreak--- C2682018BG4110120180528BG0050411422Жалба, подадена на 28 май 2018 г. — Gas Natural/Комисия
   (Дело T-328/18)2018/C 268/50Език на производството: испански
      Страни

      Жалбоподател: Gas Natural SDG, SA (Мадрид, Испания) (представители: F. González Díaz и V. Romero Algarra, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да допусне и уважи по същество изложените в настоящата жалба основания за отмяна.

            —

            съгласно член 263 ДФЕС да отмени Решение на Комисията от 27 ноември 2017 г. по преписка SA.47912 (2017/NN) за започване на официалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС във връзка със стимула за инвестиции за опазването на околната среда, предоставян от Испания на въглищните електроцентрали,

            —

            да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   С решението, което се обжалва в настоящото производство, се започва предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС официална процедура по разследване във връзка със стимула за инвестиции за опазването на околната среда, предоставян от Испания на въглищните електроцентрали.
   Според жалбоподателя от обжалваното решение следва, че Комисията изпитва съмнения дали максимално допустимите стойности на емисиите, наложени за съоръженията, които получават посочения стимул за инвестиции за опазването на околната среда, имат за цел само да се прилагат равнищата на защита, които се изискват съгласно правната уредба на Съюза, и, по-специално съгласно Директива 2001/80/ЕО, която се е прилагала спрямо въглищните електроцентрали. Ако случаят е такъв, стимулът за инвестиции за опазването на околната следа не е имал никакъв стимулиращ елемент. Освен това стимулът за инвестиции за опазването на околната следа бил в противоречие с принципа на правото на Съюза в областта на държавните помощи, който гласи, че държавите членки не могат предоставят държавни помощи на предприятия с цел те да изпълняват задължителните норми на Съюза.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателя посочва две основания.

            1.

            Първо основание, в рамките на което се твърди нарушение на задължението за мотивиране, що се отнася до селективния характер на помощта.

                     —

                     В това отношение се твърди, че Комисията не посочва никакви данни, които дават възможност ясно и недвусмислено да се установи защо разглежданата мярка е със селективен характер по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. По-специално Комисията не обяснява дали въглищните електроцентрали се намират в положение, което от фактическа и правна страна е сравнимо с положението на останалите електроцентрали, и дали, ако това е така, разглежданият стимул може по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС да постави в по-благоприятно положение „определени предприятия“ спрямо други предприятия, които се намират в сходно положение от фактическа и правна страна, като се има предвид преследваната цел с въпросната мярка.

            2.

            Второ основание, в рамките на което при условията на евентуалност се твърди наличието на нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, що се отнася до селективния характер на мярката.

                     —

                     В това отношение се твърди, че заплащането, предоставяно на въглищните електроцентрали, за да продължават да подпомагат инвестициите, в никакъв случай не може да има селективен характер, тъй като въпросното заплащане се свежда до създаването на равни условия за всички значими инвестиции след 1998 г., независимо от технологията и/или от обстоятелството дали въпросното съоръжение е с комбиниран цикъл или е въглищно съоръжение, като размерът на заплащането действително се определя в зависимост от неговото значение.

                     —

                     Във всички случаи и включително ако се приеме, че заключенията на Комисията в обжалваното решение са правилни, като в случая това не е вярно, жалбоподателят отбелязва, че предвид икономическите им условия и правното им положение въглищните електроцентрали не били в положение, което от фактическа и правна страна е сравнимо с положението на електроцентралите, които използват друг вид енергия. Всъщност въглищните електроцентрали били единствените, които са изградени преди 1998 г. и които е трябвало да извършват твърде значителни инвестиции, за да продължат да работят, както и че без въпросното заплащане, те са щели да бъдат закрити, като това би поставило в опасност сигурността на снабдяването в испанската енергийна система.


201807130642004522018/C 268/394082016TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180619323322Дело T-408/16: Решение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — HX/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства — Принцип ne bis in idem — Право на защита — Право на справедлив съдебен процес — Задължение за мотивиране — Право на ефективни правни средства за защита — Явна грешка в преценката — Право на собственост — Пропорционалност — Право на нормални условия на живот — Засягане на репутацията)
 ---documentbreak--- C2682018BG3220120180619BG0039322332Решение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — HX/Съвет
   (Дело T-408/16) (
         1
      )
   „(Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства — Принцип ne bis in idem — Право на защита — Право на справедлив съдебен процес — Задължение за мотивиране — Право на ефективни правни средства за защита — Явна грешка в преценката — Право на собственост — Пропорционалност — Право на нормални условия на живот — Засягане на репутацията)“2018/C 268/39Език на производството: български
      Страни

      Жалбоподател: HX (Дамаск, Сирия) (представители: Ст. Коев и Св. Клуковска, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално Ив. Гюров и G. Étienne, а впоследствие Ив. Гюров и A. Vitro)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2016/850 на Съвета от 27 май 2016 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 141, 2016 г., стр. 125), на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/840 на Съвета от 27 май 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 141, 2016 г., стр. 30), на Решение (ОВППС) 2017/917 на Съвета от 29 май 2017 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 139, 2017 г., стр. 62) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/907 на Съвета от 29 май 2017 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 139, 2017 г., стр. 15) в частта, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда г-н HX да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

      (
         1
      )	ОВ C 419, 14.11.2016 г.


201807130232004192018/C 268/251972018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180319192021Дело C-197/18: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wien (Австрия), постъпило на 19 март 2018 г. — Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland и др.
 ---documentbreak--- C2682018BG1910120180319BG0025191202Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wien (Австрия), постъпило на 19 март 2018 г. — Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland и др.
   (Дело C-197/18)2018/C 268/25Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Wien

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf

      Ответник: Bundesministerin für Nachhaltigkeit und Tourismus, преди Bundesminister für Land und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли член 288 ДФЕС във връзка с член 5, параграф 4 или с член 5, параграф 5 във връзка с приложение I, точка 2 от Директива 91/676/ЕИО (
         1
      ) на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници (наричана по-нататък „Директивата за нитратите“) да се тълкува в смисъл, че

            a)

            публично водоснабдително предприятие — което предоставя водоснабдителни услуги, като, преди да подаде питейна вода към (задължително свързаните към водопроводната мрежа) потребители, пречиства водата с повишено съдържание на нитрати, добивана от предоставения му на разположение за тази цел кладенец, за да се намали под 50 милиграма на литър концентрацията на нитратите във водата, преди да бъде подадена към потребителите, и което по закон е длъжно да снабдява с вода потребителите в определен район — е пряко засегнато лице по смисъла на практиката на Съда на Европейския съюз (в случая поради евентуално неправилно транспониране на Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г.), тъй като поради — по негово твърдение — недостатъчни планове за действие (защото в обслужвания от него район концентрацията на нитрати във водата превишава 50 милиграма на литър) то трябва да извършва мерки за пречистване на водата и поради това Директивата за нитратите му предоставя следните субективни права:

                     a.1)

                     за изменение на национална програма за действие, приета с цел транспонирането на Директивата за нитратите (съгласно член 5, параграф 4 от тази директива), по такъв начин, че да се приемат по-строги мерки, за да се постигнат целите по член 1 от Директивата за нитратите, и по-конкретно да се постигне максимална концентрация на нитрати в подземните води до 50 милиграма на литър в отделните водоизточници?

                     a.2)

                     за предприемане на всякакви допълнителни мерки или засилени действия (съгласно член 5, параграф 5 от Директивата за нитратите), насочени към постигане на целите по член 1 от Директивата за нитратите, и по-конкретно за постигане на максимална концентрация на нитрати в подземните води до 50 милиграма на литър в отделните водоизточници?

            б)

            потребител — който притежава законоустановено право да ползва водата от кладенеца в собствения си имот за лични нужди, но не я ползва поради повишеното съдържание на нитрати в нея (не е могъл да я ползва към момента на предявяване на искането, което е в основата на производството, и макар да е могъл да я ползва към момента на постановяване на настоящия акт за преюдициално запитване до Съда на Европейския съюз, безспорно е могло да се очаква ново повишаване на съдържанието на нитрати във водата над 50 милиграма на литър), като вместо това ползва подаваната от публичния водоснабдител вода — е пряко засегнато лице по смисъла на практиката на Съда на Европейския съюз (в случая поради евентуално неправилно транспониране на Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г.), доколкото поради — по негово твърдение — недостатъчни планове за действие с оглед на обстоятелството, че концентрацията на нитрати във водата от неговия водоизточник (кладенец в имота му) превишава 50 милиграма на литър, той е засегнат, поради факта че не може да упражнява законното си ограничено право на ползване на подземната вода в своя поземлен имот и поради това Директивата за нитратите му предоставя следните субективни права:

                     б.1)

                     за изменение на национална програма за действие, приета с цел транспонирането на Директивата за нитратите (съгласно член 5, параграф 4 от тази директива), по такъв начин, че да се приемат по-строги мерки, за да се постигнат целите по член 1 от Директивата за нитратите, и по-конкретно за да се постигне максимална концентрация на нитрати в подземните води до 50 милиграма на литър в отделните водоизточници?

                     б.2)

                     за предприемане на всякакви допълнителни мерки или засилени действия (съгласно член 5, параграф 5 от Директивата за нитратите), насочени към постигане на целите по член 1 от Директивата за нитратите, и по-конкретно за постигане на максимална концентрация на нитрати в подземните води до 50 милиграма на литър в отделните водоизточници?

            в)

            община, която като юридическо лице на публичното право ползва или предоставя стопанисван от нея общински водоем за снабдяване с питейна вода като източник на вода само за битови нужди поради повишената концентрация на нитрати във водата от над 50 милиграма на литър, без по-този начин да се накърнява снабдяването с питейна вода, е пряко засегнато лице по смисъла на практиката на Съда на Европейския съюз (в случая поради евентуално неправилно транспониране на Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г.) с оглед на обстоятелството, че концентрацията на нитрати във водата превишава 50 милиграма на литър във въпросния водоизточник, поради което е невъзможно да се консумира като питейна вода, и поради това Директивата за нитратите ѝ предоставя следните субективни права:

                     в.1)

                     за изменение на национална програма за действие, приета с цел транспонирането на Директивата за нитратите (съгласно член 5, параграф 4 от тази директива), по такъв начин, че да се въведат по-строги мерки, за да се постигнат целите по член 1 от Директивата за нитратите, и по-конкретно за да се постигне максимална концентрация на нитрати в подземните води до 50 милиграма на литър в отделните водоизточници?

                     в.2)

                     за предприемане на всякакви допълнителни мерки или засилени действия (съгласно член 5, параграф 5 от Директивата за нитратите), насочени към постигане на целите по член 1 от Директивата за нитратите, и по-конкретно за постигане на максимална концентрация на нитрати в подземните води до 50 милиграма на литър в отделните водоизточници?

               Следва да се отбележи, че и в трите горепосочени хипотези във всички случаи е било гарантирано опазването на здравето на потребителите, като в случаите по букви б) и в) потребителите (като носители на задължението и правото да бъдат свързани с водопроводната мрежа) получават вода от съответното водоснабдително предприятие, а в случая по буква а) водата е подлагана на мерки за пречистване.

      (
         1
      )	Директива на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници (ОВ L 375, 1991 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 81).


201807130422003962018/C 268/194632017CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180607151511Дело C-463/17 P: Решение на Съда (трети състав) от 7 юни 2018 г. — Ori Martin SA/Съд на Европейския съюз (Обжалване — Иск за отговорност — Недостатъчни мотиви на решение, постановено от Съда в производство по обжалване — Изопачаване на предмета на искането за обезщетение)
 ---documentbreak--- C2682018BG1510120180607BG0019151151Решение на Съда (трети състав) от 7 юни 2018 г. — Ori Martin SA/Съд на Европейския съюз
   (Дело C-463/17 P) (
         1
      )
   „(Обжалване — Иск за отговорност — Недостатъчни мотиви на решение, постановено от Съда в производство по обжалване — Изопачаване на предмета на искането за обезщетение)“2018/C 268/19Език на производството: италиански
      Страни

      Жалбоподател: Ori Martin SA (представител: G. Belotti, avvocato)

      Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз (представители: J. Inghelram и Á. M. Almendros Manzano)

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Ori Martin SA понася, освен собствените си съдебни разноски, и тези на Съда на Европейския съюз.

      (
         1
      )	ОВ C 392, 20.11.2017 г.


201808030112050052018/C 294/263512018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180530192021Дело C-351/18: Преюдициално запитване от Vredegerecht te Antwerpen (Белгия), постъпило на 30 май 2018 г. — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)/Jean-Louis Anita Dedroog
 ---documentbreak--- C2942018BG1910120180530BG0026191202Преюдициално запитване от Vredegerecht te Antwerpen (Белгия), постъпило на 30 май 2018 г. — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)/Jean-Louis Anita Dedroog
   (Дело C-351/18)2018/C 294/26Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Vredegerecht te Antwerpen

      Страни в главното производство

      Ищец: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

      Ответник: Jean-Louis Anita Dedroog

      Преюдициални въпроси

            1)

            Следва ли член 9, параграф 4 от [Регламент (EО) № 1371/2007] (
                  1
               ) от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт във връзка с член 2, буква а) и член 3 от Директива 93/13 (
                  2
               ) да се тълкуват в смисъл, че между предприятието превозвач и пътника винаги възниква договорно правоотношение, дори и когато пътникът ползва предоставяната от превозвача услуга, без да е закупил билет?

            2)

            При отрицателен отговор на предходния въпрос предоставяната от учението за неравноправните клаузи защита разпростира ли се и по отношение на пътник, който ползва обществено превозно средство без билет и поради това съгласно общите условия на превозвача, считани за общо задължителни, тъй като са с нормативен характер или тъй като са обнародвани чрез официалното им публикуване от държавата, той е длъжен да заплати надбавка към билета за превоз?

            3)

            Изключва ли член 6 от Директива 93/13 относно неравноправните клаузи в потребителските договори — съгласно който: „[д]ържавите членки определят изискването, включените неравноправни клаузи в договори между потребители и продавачи или доставчици да не са обвързващи за потребителя, при условията на тяхното национално право, и че договорът продължава да действа за страните по останалите условия, когато може да се изпълнява и без неравноправните клаузи“ — във всички случаи възможността съдът да изменя по своя преценка квалифицираната като неравноправна клауза, или да прилага вместо нея общата правна уредба?

            4)

            При отрицателен отговор на предходния въпрос, при какви обстоятелства националният съд може да пристъпи към изменяне на квалифицирана като неравноправна клауза или към прилагане на общата правна уредба[?]

            5)

            Ако не е възможно да се даде абстрактен отговор на предходните въпроси, се поставя въпросът дали в случай че националният железопътен превозвач констатира, че даден пътник е нередовен и му наложи гражданскоправна санкция — чрез начисляването на добавка, платима в зависимост от конкретния случай като допълнение към редовния билет — но сезираният съд стигне до заключението, че изискването за добавка е неравноправно по смисъла на член 2, буква а) във връзка с член 3 от Директива 93/13, изключва ли член 6 от Директива 93/13 възможността съдът да обяви тази клауза за нищожна и да приложи общата правна уредба относно гражданската отговорност, за да бъдат обезщетени претърпените от националния железопътен превозвач вреди?

      (
         1
      )	ОВ L 315, 2007 г., стр. 14.
   (
         2
      )	Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


201808030192050472018/C 294/393812018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180611282922Дело C-381/18: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 11 юни 2018 г. — G.S., друга страна: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 ---documentbreak--- C2942018BG2820120180611BG0039282292Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 11 юни 2018 г. — G.S., друга страна: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Дело C-381/18)2018/C 294/39Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: G.S

      Друга страна: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли член 6, параграф 2 от Директива 2003/86/ЕО (
                  1
               ) […] да се тълкува в смисъл, че ако се отнеме или се откаже подновяването на разрешение за пребиваване на член на семейството на основания, свързани с обществения ред, трябва да се посочат мотиви, че личното поведение на съответния член на семейството представлява действителна, настояща и достатъчно сериозна заплаха за основен обществен интерес?

            2)

            Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: какви изисквания за мотивиране се прилагат съгласно член 6, параграф 2 от Директива 2003/86/EО […] спрямо отнемането или отказа да се поднови разрешение за пребиваване на член на семейство на основания, свързани с обществения ред?
            Трябва ли член 6, параграф 2 от Директива 2003/86/ЕО […] да се тълкува в смисъл, че не допуска национална практика, съгласно която на основания, свързани с обществения ред, може да се отнеме разрешението за пребиваване на член на семейството или да се откаже подновяването му, ако наказанието или мярката, изискваща задържане, които са наложени на съответния член на семейството, са достатъчно тежки („прогресивна скала“) с оглед на продължителността на законното пребиваване в Нидерландия, като при това въз основа на критериите в решения на Европейския съд за правата на човека (ЕСПЧ) от 2 август 2001 г., Boultif с/у Швейцария, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300 и 18 октомври 2006 г., Üner с/у Нидерландия, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, се извършва претегляне на интереса на съответния член на семейството да упражни правото на събиране на семейството в Нидерландия и интереса на нидерландската държава от опазване на обществения ред?

      (
         1
      )	Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (ОВ L 251, 2003 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164, наричана по-нататък „Директива относно събирането на семейството).


201808030652050922018/C 294/57882017TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180705434421Дело T-88/17: Решение на Общия съд от 5 юли 2018 г. — Испания/Комисия (ЕЗФРСР — Последна година от изпълнението на програмния период 2007 — 2013 г. — Уравняване на сметките на разплащателните агенции на държавите членки — Решение, с което се обявява, че определена сума не може да се използва повторно в рамките на програмата за развитие на селските райони на автономна област Естремадура — Метод на изчисляване — Член 69, параграф 5б от Регламент (ЕО) № 1698/2005 — Оправдани правни очаквания)
 ---documentbreak--- C2942018BG4310120180705BG0057431442Решение на Общия съд от 5 юли 2018 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-88/17) (
         1
      )
   „(ЕЗФРСР — Последна година от изпълнението на програмния период 2007 — 2013 г. — Уравняване на сметките на разплащателните агенции на държавите членки — Решение, с което се обявява, че определена сума не може да се използва повторно в рамките на програмата за развитие на селските райони на автономна област Естремадура — Метод на изчисляване — Член 69, параграф 5б от Регламент (ЕО) № 1698/2005 — Оправдани правни очаквания)“2018/C 294/57Език на производството: испански
      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: M. A. Sampol Pucurull и M. J. García-Valdecasas Dorrego)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Aquilina и M. Morales Puerta)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2016/2113 на Комисията от 30 ноември 2016 година относно уравняването на сметките на разплащателните агенции на държавите членки във връзка с разходите, финансирани от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) през последната година (16 октомври 2014 г.—31 декември 2015 г.) от изпълнението на програмния период 2007—2013 г. на ЕЗФРСР (ОВ L 327, 2016 г., стр. 79), с което Комисията е квалифицирала като „сума, която не може да бъде използвана повторно“ сумата от 5364682,52 EUR в рамките на уравняването на сметките на разплащателната агенция на Естремадура

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 95, 27.3.2017 г.


201808030442049922018/C 294/403822018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180611293021Дело C-382/18: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 11 юни 2018 г. — V.G., друга страна: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 ---documentbreak--- C2942018BG2910120180611BG0040291302Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 11 юни 2018 г. — V.G., друга страна: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Дело C-382/18)2018/C 294/40Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: V.G.

      Друга страна: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Преюдициални въпроси

            1)

            С оглед на член 3, параграф 3 от Директива 2003/86/ЕО (
                  1
               ) […] и решение Nolan (ECLI:EU:C:2012:638) компетентен ли е Съдът да отговори на отправени от нидерландски съд въпроси относно тълкуването на разпоредби от посочената директива в правен спор по заявление за влизане и пребиваване на член на семейството на кандидат за събиране на семейството с нидерландско гражданство, ако в нидерландското право директивата е обявена за пряко и безусловно приложима спрямо такива членове на семейството?

            2)

            Трябва ли член 6, параграф 1 от Директива 2003/86/ЕО […] да се тълкува в смисъл, че при отхвърлянето на заявление за влизане и пребиваване на член на семейството на основания, свързани с обществения ред, трябва да се посочат мотиви, че личното поведение на съответния член на семейството представлява действителна, настояща и достатъчно сериозна заплаха за основен обществен интерес?

            3)

            Ако на втория въпрос трябва да се отговори отрицателно: какви изисквания за мотивиране се прилагат съгласно член 6, параграф 1 от Директива 2003/86/EО спрямо отхвърлянето на заявлението за влизане и пребиваване на член на семейството на основания, свързани с обществения ред?
            Трябва ли член 6, параграф 1 от Директива 2003/86/EО […] да се тълкува в смисъл, че не допуска национална практика, съгласно която на основания, свързани с обществения ред, може да се отхвърли заявление за влизане и пребиваване на член на семейството поради осъждането му при предишно пребиваване в съответната държава членка, като при това въз основа на критериите от решения на Европейския съд за правата на човека (ЕСПЧ) от 2 август 2001 г., Boultif с/у Швейцария, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, и от 18 октомври 2006 г., Üner с/у Нидерландия, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, се извършва претегляне на интереса на съответния член на семейството и на кандидата за събиране на семейството да упражнят правото на събиране на семейството в Нидерландия и интереса на нидерландската държава от опазване на обществения ред?

      (
         1
      )	Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (ОВ L 251, 2003 т., стр. 12.; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164).


title: Дело C-395/18: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 14 юни 2018 г. — Tim SpA — Direzione e coordinamento Vivendi SA/Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/16

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 14 юни 2018 г. — Tim SpA — Direzione e coordinamento Vivendi SA/Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Дело C-395/18)
      (2018/C 301/22)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Tim SpA — Direzione e coordinamento Vivendi SA

         Ответник: Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли член 57 и член 71, параграф 6 от Директива 2014/24/ЕС (1) национална правна уредба, като тази в член 80, алинея 5 от Законодателен декрет № 50 от 2016 г., която предвижда изключването на икономически оператор — оферент, когато по време на процедура за възлагане на обществена поръчка се установи основание за изключване на един от тримата подизпълнители, посочени в офертата, вместо да задължи оферента да замени този подизпълнител?

                  2)

                  При условията на евентуалност, ако Съдът приеме, че изключването на оферента е сред признатите възможности за държавата членка, допуска ли принципът на пропорционалност, установен в член 5 ДЕС, посочен в съображение 101 от Директива 2014/24/ЕС и прогласен от Съда за основен принцип на правото на Съюза, национална правна уредба, като тази в член 80, алинея 5 от Законодателен декрет № 50 от 2016 г., която предвижда, че когато по време на процедура за възлагане на обществена поръчка се установи основание за изключване на посочен подизпълнител, във всички случаи се разпорежда изключването на икономическия оператор — оферент, дори когато има и други подизпълнители — които не са изключени и които отговарят на изискванията за изпълнение на работите, които ще бъдат възложени на подизпълнител — или когато икономическият оператор — оферент е декларирал, че се отказва от подизпълнителите, тъй като той самият покрива всички изисквания за изпълнение на поръчката?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).


title: Дело C-532/17: Решение на Съда (трети състав) от 4 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Landgericht Hamburg — Германия) — Wolfgang Wirth и др./Thomson Airways Ltd. (Преюдициално запитване — Транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Член 2, буква б) — Приложно поле — Понятие за опериращ въздушен превозвач — Договор за лизинг на самолет заедно с екипажа („мокър лизинг“)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/10

      Решение на Съда (трети състав) от 4 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Landgericht Hamburg — Германия) — Wolfgang Wirth и др./Thomson Airways Ltd.
      (Дело C-532/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Член 2, буква б) - Приложно поле - Понятие за опериращ въздушен превозвач - Договор за лизинг на самолет заедно с екипажа („мокър лизинг“))
      (2018/C 301/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder, Gisela Wirth

         Ответник: Thomson Airways Ltd.

         Диспозитив

      Понятието „опериращ въздушен превозвач“ по смисъла на Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, и по-специално на член 2, буква б) от него, следва да се тълкува в смисъл, че не обхваща въздушен превозвач, който, както този в главното производство, отдава под наем на друг въздушен превозвач въздухоплавателното средство заедно с неговия екипаж, съгласно предвиденото в договор за лизинг на въздухоплавателно средство с екипажа („мокър лизинг“), но не поема отговорност за изпълнението на тези полети, при положение че в издадено на пътниците потвърждение за резервацията на място на полета се посочва, че този полет се изпълнява от първия превозвач.

         (1)  ОВ C 402, 27.11.2017 г.


title: Дело C-400/18: Преюдициално запитване от Hof van Cassatie (Белгия), постъпило на 18 юни 2018 г. — Infohos/Belgische Staat

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/17

      Преюдициално запитване от Hof van Cassatie (Белгия), постъпило на 18 юни 2018 г. — Infohos/Belgische Staat
      (Дело C-400/18)
      (2018/C 301/23)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van Cassatie

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в касационното производство: Infohos

         Ответник в касационното производство: Belgische Staat

         Преюдициален въпрос

      Следва ли член 13, част А, параграф 1, буква е) от Шеста директива 77/388/ЕИО (1) от 17 май 1977 г., понастоящем член 132, параграф 1, буква е) от Директива 2006/112/ЕО от 28 ноември 2006 г., да се тълкува в смисъл, че позволява на държавите членки да определят условие за изключване на предвиденото в тази разпоредба освобождаване от данъчно облагане, по силата на което самостоятелна група, предоставяща услуги и на лица извън своя членски състав, става задължено лице по ДДС в пълен обем и във връзка с услугите, които предоставя на своите членове?

         (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, 1977 г., стр. 1).


title: Дело C-402/18: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 5 юни 2018 г. — Tedeschi Srl от свое име и като представител на Rti, Consorzio Stabile Istant Service от свое име и като представител на Rti/C.M. Service Srl, Università degli Studi di Roma La Sapienza

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/17

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 5 юни 2018 г. — Tedeschi Srl от свое име и като представител на Rti, Consorzio Stabile Istant Service от свое име и като представител на Rti/C.M. Service Srl, Università degli Studi di Roma La Sapienza
      (Дело C-402/18)
      (2018/C 301/24)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Tedeschi Srl от свое име и като представител на Rti, Consorzio Stabile Istant Service от свое име и като представител на Rti

         Ответник: Università degli Studi di Roma La Sapienza

         Жалбоподател и ответник по насрещната жалба: C.M. Service Srl

         Преюдициален въпрос

      Допускат ли принципите на свобода на установяване и на свобода на предоставяне на услуги съгласно членове 49 и 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), член 25 от Директива 2004/18 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. и член 71 от Директива 2014/24 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г., които не съдържат ограничения по отношение на дяла на подизпълнителите и намалението, което може да се прилага към подизпълнителите, както и принципът на пропорционалност в правото на ЕС, прилагането на национална правна уредба в областта на обществените поръчки, като италианската правна уредба в член 118, параграфи 2 и 4 от Законодателен декрет № 163 от 12 април 2006 г., съгласно който делът на подизпълнителите не може да надвишава тридесет процента от общата стойност на договора, а по отношение на възложени на подизпълнители дейности изпълнителят трябва да прилага същите единични цени, произтичащи от възлагането, с намаление не повече от двадесет процента?

         (1)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).

         (2)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, стр. 65).


title: Дело C-320/18 P: Жалба, подадена на 14 май 2018 г. от Crocs, Inc. срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 14 март 2018 г. по дело T-651/16 — Crocs/EUIPO

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/12

      Жалба, подадена на 14 май 2018 г. от Crocs, Inc. срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 14 март 2018 г. по дело T-651/16 — Crocs/EUIPO
      (Дело C-320/18 P)
      (2018/C 319/15)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Crocs, Inc. (представители: J. Guise, Solicitor, D. Knight, Solicitor)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Gifi Diffusion

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение.

                  —

                  Ако Съдът уважи първото основание, жалбоподателят иска той да отмени също решението на апелативния състав и да потвърди решението на отдела по отмяна.

                  —

                  Ако Съдът уважи второто основание, жалбоподателят иска той да отмени обжалваното съдебно решение и да даде указания на Общия съд да ограничи преценката си до фактическите и правните въпроси, разгледани в решението на апелативния състав. Ако Общият съд приеме, че не може да потвърди решението на апелативния състав, когато оповестяването на уебсайт е разгледано изолирано, тогава жалбоподателят иска Общият съд да върне преписката на апелативния състав за допълнителна преценка по въпроса дали с оглед на представените доказателства оповестяването във Форт Лодърдейл и оповестяването чрез продажби попадат в обхвата на изключението по член 7 (1).

                  —

                  Ако Съдът уважи третото основание, жалбоподателят иска той да отмени обжалваното съдебно решение, що се отнася до прилагането на член 7, и да даде указания на Общия съд отново да прецени доказателствата, като приложи правилно текста на член 7 и приложи критерия за претегляне на вероятностите.

                  —

                  Ако Съдът уважи четвъртото основание, жалбоподателят иска той да отмени обжалваното съдебно решение и да върне делото за ново разглеждане от друг състав на Общия съд.

                  —

                  Освен това жалбоподателят иска съдебните разноски да бъдат присъдени в негова полза съгласно членове 137 и 184 от Процедурния правилник на Съда.

         Основания и основни доводи

                  1)

                     Първо основание — нарушение на член 63 от Регламента за промишления дизайн

                  Общият съд е допуснал грешка при тълкуването и прилагането на член 63, като не е отменил решението на апелативния състав, който е допуснал представянето на нови доказателства.

                  2)

                     Второ основание — нарушение на член 61 от Регламента за промишления дизайн

                  Общият съд е нарушил член 61, като на практика се е произнесъл по фактически въпроси, които не са били разгледани в решението на апелативния състав и не са били обхванати от жалбата до Общия съд. Затова последният е надвишил правомощията си за отмяна или изменение на решението на апелативния състав.

                  3)

                     Трето основание — нарушение на член 7 от Регламента за промишления дизайн

                  Общият съд е нарушил член 7, като грешно е приложил правилата относно необходимата степен на доказване. Така Общият съд е приел, че критерият изисква точно определени доказателства, вместо да приложи правния критерий спрямо наличните по делото доказателства. Накрая, Общият съд неправилно е отхвърлил довода на жалбоподателя, че при прилагането на член 7 от значение може да бъде и количествен фактор.

                  4)

                     Четвърто основание — обжалваното съдебно решение не е постановено от надлежен състав на Общия съд (седми състав)

                  Седми състав на Общия съд не е формиран надлежно. Съдия Корнезов преминава към Общия съд от Съда на публичната служба през 2016 г. Впоследствие обаче е установено, че назначаването на съдия Корнезов в Съда на публичната служба е опорочено от процедурна грешка. Ако съдия Корнезов не беше член на Съда на публичната служба през 2016 г., назначаването му в Общия съд нямаше да бъде възможно преди 2019 г. Следователно изглежда, че назначаването му в Общия съд също е опорочено от процедурна грешка. Затова обжалваното съдебно решение трябва да бъде отменено и делото да бъде върнато за ново разглеждане от друг състав на Общия съд.

         (1)  Член 7 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70, наричан по-нататък „Регламентът за промишления дизайн“).


title: Дело C-629/16: Решение на Съда (втори състав) от 11 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — производство, образувано по жалба на CX (Преюдициално запитване — Международни автомобилни превози — Споразумение за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция — Член 9 — Допълнителен протокол — Членове 41 и 42 — Свободно предоставяне на услуги — Клауза „standstill“ — Решение № 1/95 на Съвета за асоцииране ЕО—Турция — Членове 5 и 7 — Свободно движение на стоки — Национална правна уредба, която ограничава правото на предприятията за товарни превози със седалище в Турция да изпращат свои автомобили да пътуват на територията на съответната държава членка — Задължение да се снабдят или с разрешително, предоставяно в рамките на квота, определяна въз основа на двустранна спогодба между държавата членка и Турция, или с разрешение за случаен превоз от значим обществен интерес)

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/4

      Решение на Съда (втори състав) от 11 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — производство, образувано по жалба на CX
      (Дело C-629/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Международни автомобилни превози - Споразумение за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция - Член 9 - Допълнителен протокол - Членове 41 и 42 - Свободно предоставяне на услуги - Клауза „standstill“ - Решение № 1/95 на Съвета за асоцииране ЕО—Турция - Членове 5 и 7 - Свободно движение на стоки - Национална правна уредба, която ограничава правото на предприятията за товарни превози със седалище в Турция да изпращат свои автомобили да пътуват на територията на съответната държава членка - Задължение да се снабдят или с разрешително, предоставяно в рамките на квота, определяна въз основа на двустранна спогодба между държавата членка и Турция, или с разрешение за случаен превоз от значим обществен интерес))
      (2018/C 319/04)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichtshof

         Страни в главното производство

      CX

         в присъствието на: Bezirkshauptmannschaft Schärding

         Диспозитив

      Разпоредбите на Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, подписано на 12 септември 1963 г. в Анкара от Република Турция, от една страна, и от държавите — членки на ЕИО, и от Общността, от друга, и сключено, одобрено и утвърдено от името на Общността с Решение 64/732/ЕИО на Съвета от 23 декември 1963 г., на Допълнителния протокол, подписан на 23 ноември 1970 г. в Брюксел и сключен, одобрен и утвърден от името на Общността с Регламент (ЕИО) № 2760/72 на Съвета от 19 декември 1972 г., и на Решение № 1/95 на Съвета за асоцииране ЕО—Турция от 22 декември 1995 година за осъществяване на заключителния етап на митническия съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка като приложимата в главното производство, съгласно която предприятията за автомобилни товарни превози със седалище в Турция могат да извършват такива превози с местоназначение в тази държава членка или през нейна територия само ако разполагат с разрешителни, които се предоставят в рамките на квота, определяна за този тип превози въз основа на двустранната спогодба между посочената държава членка и Република Турция, или ако им е издадено разрешение с оглед на наличието на значим обществен интерес, стига тази правна уредба да не въвежда ново ограничение на свободното предоставяне на услуги по смисъла на член 41, параграф 1 от Допълнителния протокол, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 104, 3.4.2017 г.


title: Дело C-89/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Обединено кралство) — Secretary of State for the Home Department/Rozanne Banger (Преюдициално запитване — Гражданство на Европейския съюз — Член 21 ДФЕС — Право на гражданите на Съюза на свободно движение и пребиваване на територията на Съюза — Директива 2004/38/ЕО — Член 3, параграф 2, първа алинея, буква б) — Партньор, с когото гражданинът на Съюза има трайна връзка, което е надлежно удостоверено — Връщане в държавата членка, чийто гражданин е гражданинът на Съюза — Заявление за разрешение за пребиваване — Подробен преглед на отнасящите се до заявителя лични обстоятелства — Членове 15 и 31 — Ефективна съдебна защита — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47)

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/9

      Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Обединено кралство) — Secretary of State for the Home Department/Rozanne Banger
      (Дело C-89/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Гражданство на Европейския съюз - Член 21 ДФЕС - Право на гражданите на Съюза на свободно движение и пребиваване на територията на Съюза - Директива 2004/38/ЕО - Член 3, параграф 2, първа алинея, буква б) - Партньор, с когото гражданинът на Съюза има трайна връзка, което е надлежно удостоверено - Връщане в държавата членка, чийто гражданин е гражданинът на Съюза - Заявление за разрешение за пребиваване - Подробен преглед на отнасящите се до заявителя лични обстоятелства - Членове 15 и 31 - Ефективна съдебна защита - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47))
      (2018/C 319/10)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Secretary of State for the Home Department

         Ответник: Rozanne Banger

         Диспозитив

                  1)

                  Член 21, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че задължава държавата членка, чийто гражданин е даден гражданин на Съюза, да улесни предоставянето на разрешение за пребиваване на гражданин на трета държава, който е нерегистриран партньор на споменатия гражданин на Съюза и има с него надлежно удостоверена трайна връзка, когато същият гражданин на Съюза, след като е упражнил правото си на свободно движение, за да работи във втора държава членка, в съответствие с условията, предвидени в Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, се връща да живее с партньора си в държавата членка, чийто гражданин е.

                  2)

                  Член 21, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че решение, постановяващо отказ да се предостави разрешение за пребиваване на гражданин на трета държава, нерегистриран партньор на гражданин на Съюза, който, след като е упражнил правото си на свободно движение, за да работи във втора държава членка, в съответствие с условията, предвидени в Директива 2004/38, се връща да живее с партньора си в държавата членка, чийто гражданин е, трябва да бъде основано на подробен преглед на отнасящите се до заявителя лични обстоятелства и трябва да бъде аргументирано.

                  3)

                  Член 3, параграф 2 от Директива 2004/38 трябва да се тълкува в смисъл, че посочените в тази разпоредба граждани на трети държави трябва да разполагат със способ за защита, за да могат да оспорят решение за отказ да им се предостави разрешение за пребиваване, след използването на който способ националният съдия трябва да може да провери дали решението за отказ почива на достатъчно солидна фактическа основа и дали процесуалните гаранции са спазени. Сред тези гаранции е и задължението за компетентните национални органи да извършат подробен преглед на отнасящите се до заявителя лични обстоятелства и да аргументират всеки отказ за влизане или пребиваване.

         (1)  ОВ C 129, 24.4.2017 г.


title: Дело T-419/18: Жалба, подадена на 10 юли 2018 г. — Crédit agricole и Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Комисия

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/19

      Жалба, подадена на 10 юли 2018 г. — Crédit agricole и Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Комисия
      (Дело T-419/18)
      (2018/C 319/23)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Crédit agricole SA (Montrouge, Франция) и Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (представители: J.-P. Tran Thiet, M. Powell, J. Jourdan и J.-J. Lemonnier, avocats)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението, доколкото с него се отхвърлят исканията на жалбоподателите за поверително третиране;

                  —

                  да се осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на своята жалба срещу Решение C(2018) 2743 окончателен на Комисията от 27 април 2018 година относно възражения срещу разкриването на информация, представена от жалбоподателите, на основание член 8 от Решение 2011/695/ЕС на председателя на Комисията от 13 октомври 2011 година (ОВ 2011, L 275, стр. 29) относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция [преписка AT.39914 — Лихвени деривати в евро (EIRD)], те изтъкват две основания.

                  1.

                  Първото основание, изведено от това, че оповестяването на информация за жалбоподателите по повод на обмен между трейдъри, извършен преди момента на извършване на престъплението, нарушавало презумпцията за невиновност. В това отношение Комисията нямала право да оповестява решение, съдържащо внушения за престъпно поведение, които жалбоподателите не могат да оспорят. Следователно, отхвърляйки исканията на жалбоподателите за поверително третиране на тази информация, в обжалваното решение била допусната грешка в прилагане на правото.

                  2.

                  Второто основание, изведено от това, че оповестяването преди Общият съд да е произнесъл решението по същество по дело T-113/17, Crédit agricole и Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Commission, на информация, в съдържаща внушения за престъпно поведение на жалбоподателите, която последните оспорват пред Общия съд, съставлява нарушение на презумпцията за невиновност. Следователно, отхвърляйки исканията на жалбоподателите за поверително третиране на тази информация, в обжалваното решение била допусната грешка в прилагане на правото.


title: Дело C-420/18: Преюдициално запитване от Gerechtshof 's-Hertogenbosch (Нидерландия), постъпило на 26 юни 2018 г. — IO, друга страна в производството: Inspecteur van de rijksbelastingsdienst

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/13

      Преюдициално запитване от Gerechtshof 's-Hertogenbosch (Нидерландия), постъпило на 26 юни 2018 г. — IO, друга страна в производството: Inspecteur van de rijksbelastingsdienst
      (Дело C-420/18)
      (2018/C 319/16)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Gerechtshof 's-Hertogenbosch

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: IO

         Друга страна в производството: Inspecteur van de rijksbelastingsdienst

         Преюдициални въпроси

      Извършва ли независима икономическа дейност по смисъла на членове 9 и 10 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) член на надзорен съвет на фондация, който във връзка с условията на работа и възнаграждението е подчинен на надзорния съвет, но иначе не се намира във взаимоотношение на работодател и наето лице с надзорния съвет или с фондацията?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-469/17: Определение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — The Scotch Whisky Association/EUIPO — José Estévez (JOHN COR)

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/26

      Определение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — The Scotch Whisky Association/EUIPO — José Estévez (JOHN COR)
      (Дело T-469/17) (1)

      (2018/C 319/32)
      Език на производството: испански
      Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 309, 18.9.2017 г.