title: Дело T-176/13: Жалба, подадена на 22 март 2013 г. — DTL Corporación/СХВП — Vallejo Rosell (Generia)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/46

         Жалба, подадена на 22 март 2013 г. — DTL Corporación/СХВП — Vallejo Rosell (Generia)
   (Дело T-176/13)
   2013/C 156/85
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател DTL Corporación, SL (Мадрид, Испания) (представители: A. Zuazo Araluze, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Mar Vallejo Rosell (Pinto, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени Решение на четвърти апелативен състав от 24 януари 2013 г. по преписка R 661/2012-4, с което е отхвърлена жалбата срещу отказа за регистрация на марка на Общността № 8 830 821„Generia“ за всички стоки и услуги от класове 9, 37, 40, 41–42 и за част от услугите от клас 35,

               —

               да осъди на основание член 87 от Процедурния правилник на Общия съд СХВП и останалите участници в настоящото производство, които оспорват жалбата, да заплатят направените в това производство съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „Generia“ за стоки и услуги от класове 9, 11, 35, 37, 40, 41 и 42 — заявка за регистрация на марка на Общността № 8 830 821

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Mar Vallejo Rosell

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна марка в сиво и бяло, съдържаща словните елементи „Generalia generación renovable“, за стоки и услуги от класове 7, 35 и 40

      Решение на отдела по споровете: Частично уважава възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б), член 63, параграф 2 и член 75 от Регламент № 207/2009


title: Дело C-549/11: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 2 ноември 2011 година — Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ Бургас/ „Орфей България“ ЕООД

text:
               14.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/7

         Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 2 ноември 2011 година — Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ Бургас/„Орфей България“ ЕООД
   (Дело C-549/11)
   2012/C 13/14
   Език на производството: български

      Препращаща юрисдикция

   Върховен административен съд

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ Бургас

      Ответник:„Орфей България“ ЕООД

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли чл.63 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, да се тълкува в смисъл, че не допуска изключение, при което данъчното събитие за доставката на строителна услуга за изграждането на определени самостоятелни обекти в сграда да възникне преди момента на фактическото извършване на строителната услуга и то (данъчното събитие) да се свързва с момента на осъществяване на данъчното събитие на насрещната сделка, изразяваща се в учредяване право на строеж а други обекти в тази сграда, което е и насрещната престация за строителната услуга.

               2.

               Съвместима ли е с чл.73 и чл.80 от Директива 2006/112 на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност национална разпоредба, която предвижда, че във всички случаи, когато възнаграждението е определено изцяло или частично в стоки или услуги данъчната основа на доставката е пазарната цена на предоставяната стока или услуга.

               3.

               Трябва ли чл.65 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкува в смисъл, че не допуска да възникне изискуемост на данъка върху добавената стойност върху стойността на авансовото плащане тогава, когато плащането не е извършено в пари или следва разпоредбата да се тълкува разширително и да се приеме, че и в тези случаи настъпва изискуемостта на ДДС и данъкът следва да се начисли върху паричната равностойност на насрещната доставка.

               4.

               В случай че отговорът на третия въпрос е втората формулирана хипотеза, може ли с оглед конкретните обстоятелства, учреденото право на строеж в конкретния случай да се възприеме като авансово плащане по смисъла на чл.65 от Директива 2006/112 на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.

               5.

               Разпоредбите на чл.63, 65 и 73 от Директива 2006/112 на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност имат ли директен ефект.

      (1)  OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


title: Дело C-500/14: Преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Torino (Italia), постъпило на 10 ноември 2014 г.  — Ford Motor Company/Wheeltrims srl

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/22

         Преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Torino (Italia), постъпило на 10 ноември 2014 г. — Ford Motor Company/Wheeltrims srl
   (Дело C-500/14)
   (2015/C 046/28)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale ordinario di Torino

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ford Motor Company

      Ответник: Wheeltrims srl

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместимо ли е с общностното право такова прилагане на член 14 от Директива 98/71 (1) и на член 110 от Регламент (ЕО) № 6/2002 (2), при което тези норми дават на производителите на резервни части и принадлежности правото да използват марки, регистрирани от трети лица, с цел да дадат възможност на крайния купувач да получи възстановяване на първоначалната естетика на съставния продукт, а следователно също и в случаите, когато притежателят на правото върху марка поставя въпросния отличителен знак върху резервната част или принадлежност, предназначена за монтиране върху съставния продукт, по такъв начин, че да е външно видим и така да допринесе за външния вид на съставния продукт?

               2)

               Трябва ли клаузата за ремонт по член 14 от Директива 98/71 и член 110 от Регламент (ЕО) 6/2002 да се тълкува в смисъл, че представлява субективно право на трети лица — производители на резервни части и принадлежности, включва ли това субективно право правото на такива трети лица да използват регистрираната от други лица марка върху резервни части и принадлежности, чрез дерогация на разпоредбите, установени с Регламент 207/09 (3) и с Директива (ЕО) 89/104 (4), а следователно и в случаите, когато притежателят на правото върху марка поставя въпросния отличителен знак и върху резервната част или принадлежността, предназначена за монтиране върху съставния продукт, по такъв начин, че да е външно видим и така да допринесе за външния вид на съставния продукт?

      (1)  Директива 98/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1998 година относно правната защита на индустриални дизайни (ОВ L 289, стр. 28; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 24, стр. 106).

      (2)  Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).

      (3)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).

      (4)  Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92).


title: Дело T-465/17: Жалба, подадена на 26 юли 2017 г. — VKR Holding/EUIPO (VELUX)

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/37

         Жалба, подадена на 26 юли 2017 г. — VKR Holding/EUIPO (VELUX)
   (Дело T-465/17)
   (2017/C 309/49)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: VKR Holding A/S (Søborg, Дания) (представител: J. Heebøll, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „VELUX“ — заявка за регистрация № T 2 299 611

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 23 май 2017 г. по преписка R 1927/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на апелативния състав, с което се отхвърля подадената до него жалба, и съответно да одобри заявка за регистрация № T 2 299 611 относно EUTM 000651869 (VELUX),

               —

               при условията на евентуалност, да върне преписката на апелативния състав за ново разглеждане.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 34, параграф 2 и на правило 28 от Регламента за прилагане на уредбата относно марката на Европейския съюз (EUTMIR).


title: Дело C-88/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Palermo (Италия) на 15 февруари 2010 г. — Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale/Seasoft Spa

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/30

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Palermo (Италия) на 15 февруари 2010 г. — Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale/Seasoft Spa
   (Дело C-88/10)
   2010/C 100/46
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Palermo

      Страни в главното производство

      Ищец: Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale

      Ответник: Seasoft Spa

      Преюдициални въпроси

               1.

               Дали като със свое Решение № 95/С 343/11 от 14 ноември 1995 г. разрешава прилагането на схема за помощи, (идентификационен № NN 91/A/95), въведена от Регион Сицилия с член 10 от Регионален закон № 27 от 15 май 1991 г., която предвижда механизъм за субсидиране за определен брой години от най-малко две и най-много пет (две години за наемане с договор за ученичество, плюс още най-много три години в случай на преобразуване на договора за ученичество в безсрочен договор) Европейската комисия е имала намерение:

                           —

                           да даде разрешение за такова изменение във времево и икономическо отношение на помощите (две + три години) или напротив,

                           —

                           да разреши, изключително и алтернативно, предоставянето на субсидии за наемането с договор за ученичество (за неговата двугодишна продължителност) или субсидии за преобразуването в безсрочни договори на договорите на работници или служители, които преди това са били наети с договор за ученичество (за предвидените три години, считано от датата на преобразуване)?

               2.

               Дали посоченият от Европейската комисия в свое Решение № 95/С 343/11 от 14 ноември 1995 г. срок за финансовата 1997 година за прилагането на държавната помощ, по отношение на въведената с член 10 от Регионален закон 27/91 схема, трябва да се тълкува:

                           —

                           като срок за първоначално предвиждане на разходите за помощите, които при всички случаи следва да бъдат платени през следващите години (в зависимост от различните, посочени по-горе възможни тълкувания на разрешените помощи) или по-скоро

                           —

                           като краен срок за фактическото изплащане на самите субсидии от страна на компетентните регионални органи?

               3.

               Може ли (и трябва ли) за наемането с договора за ученичество по смисъла на член 10 от Регионален закон 27/91, извършено например на 1 януари 1996 г. и следователно по време на предвидения с Решение № 95/С 343/11 от 14 ноември 1995 г. срок за прилагане на помощта, Регион Сицилия да приложи конкретно въпросната схема за помощ за всички години, за които е получено разрешение (т.е. 2+3), включително и когато, както при посочения пример, прилагането на разрешената схема включва фактическо изплащане на субсидията до 31 декември 2001 г. (т.е. 1996 г. + 5 години = 2001 г.)?

               4.

               Дали с Решение 2003/195/ЕО (1) от 16 октомври 2002 г., чийто член 1 гласи: „предвидената в член 11, параграф 1 от Регионален закон № 16 от 27 май 2007 г. на регион Сицилия схема за помощ, която Италия възнамерява да приведе в изпълнение, е несъвместима с общия пазар. Следователно тази схема не може да бъде приведена в изпълнение“, Европейската комисия е имала намерение да:

                           —

                           откаже разрешение за „новата“ схема за помощи, предвидена в член 11 от Регионален закон 16/97, тъй като я счита за „автономна“ система, която има за цел да удължи периода на прилагане на въведената с член 10 от Регионален закон 27/91 схема след 31 декември 1996 г., включвайки в нея и свързаните с наемането и/или преобразуването разходи, направени през 1997 г. и 1998 г. или

                           —

                           напротив, с въпросното решение е имала намерение реално да попречи на регион Сицилия да разпредели фактически икономическите средства, с цел да блокира конкретното изплащане на въведените с член 10 от Регионален закон 27/91 държавни помощи, включително и за наемането и/или преобразуването, извършени преди 31 декември 1996 г.?

               5.

               Ако тълкуването на решението на Комисията съответства на това по точка 4, първата хипотеза, съвместимо ли е това решение с тълкуването на член 87 от Договора, на което се позовава Комисията като основа за аналогични случаи, свързани с освобождаването от данъчни и социални тежести за договорите за ученичество, посочени в Решение 2000/128/ЕО (2) от 11 май 1999 година (с предмет законите на италианската държава, изрично припомнено в мотивите на решението за отказ от 2003 г.) и Решение 2003/739/ЕО (3) от 13 май 2003 година (с предмет законите на регион Сицилия)?

               6.

               Ако тълкуването на решението на Комисията е в съответствие с това по точка 4, втората хипотеза, как следва да се тълкува предходното решение за разрешение за мерките за помощ, като се има предвид двойното значение на прилагателното „последващ“: „последващ спрямо определения с решението на Комисията бюджет“ или „последващ спрямо финансирането, предвидено от Региона само за бюджета за 1996 г.“?

               7.

               В крайна сметка кои помощи трябва да се считат за правомерни и кои за неправомерни според Комисията?

               8.

               Върху коя от страните в главното производство (предприятието или регионалната дирекция по труда) пада тежестта да докаже, че определеният от самата Комисия бюджет не е бил превишен?

               9.

               Дали евентуалното признаване в полза на предприятията получатели на законите лихви за забавеното плащането на счетените за правомерни и допустими субсидии се включва при определянето на потенциалното превишаване на одобрения първоначално, с Решение № 95/С 343/11 от 14 октомври 1995 г., бюджет?

               10.

               Какъв лихвен процент следва да се приложи в случай, че то се включва при определяне на превишаването?

      (1)  ОВ L 77, стр. 57.

      (2)  ОВ L 42, стр. 1.

      (3)  ОВ L 267, стр. 29.


title: Дело C-212/12: Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Düsseldorf (Германия) на 4 май 2012 г. — Butz, Helmut, Bachman-Butz, Christel, Butz, Frederike/Société Air France SA

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/16

         Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Düsseldorf (Германия) на 4 май 2012 г. — Butz, Helmut, Bachman-Butz, Christel, Butz, Frederike/Société Air France SA
   (Дело C-212/12)
   2012/C 287/28
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Ищци: Helmut Butz, Christel Bachman-Butz, Frederike Butz

      Ответник: Société Air France SA

      Преюдициален въпрос

   Разполагат ли пътниците с право на обезщетение по член 7 от Регламента (1), ако при първия им полет закъснението при излитане е с по-кратка от посочената в член 6, параграф 1 от Регламента максимална продължителност, но закъснението при свързващия им полет е с по-дълга от посочената в член 6, параграф 1 от Регламента максимална продължителност и те са пристигнали в крайното местоназначение поне три часа след времето за пристигане по разписание?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-454/16 P: Жалба, подадена на 12 август 2016 г. от Global Steel Wire, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 2 юни 2016 г. по съединени дела T-426/10—T-429/16 и T-438/12—T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias и други/Комисия

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/12

         Жалба, подадена на 12 август 2016 г. от Global Steel Wire, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 2 юни 2016 г. по съединени дела T-426/10—T-429/16 и T-438/12—T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias и други/Комисия
   (Дело C-454/16 P)
   (2016/C 392/16)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Global Steel Wire, S.A. (представители: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, abogados)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Общия съд от 2 юни 2016 г. по дела T-438/12—T-441/12 и по-специално по дело T-438/12, Global Steel Wire S.A. срещу Европейска комисия,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски както в настоящото производство, така и в производството пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

               1.

               Общият съд е допуснал грешка в правото, като е обявил за недопустимо основанието, изведено от нарушаване на правото на защита на жалбоподателя.

               2.

               Общият съд е допуснал грешка в правото при прилагането на неправилен правен стандарт към преценката на второто искане за неспособност за плащане, а оттам и на допустимостта на жалбата.

               3.

               Общият съд е допуснал грешка в правото при преценката на доказателствата или като е изопачил явно доказателствата, като е нарушил задължението за упражняване на пълен съдебен контрол и правото на ефективна съдебна защита, както и задължението за мотивиране.


title: Дело C-162/13: Решение на Съда (трети състав) от 4 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Словения) — Damijan Vnuk/Zavarovalnica Triglav d.d. (Преюдициално запитване — Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Директива 72/166/ЕИО — Член 3, параграф 1 — Понятие за използване на превозни средства — Произшествие, предизвикано от трактор с ремарке при събирането на бали сено в плевня)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/11

      Решение на Съда (трети състав) от 4 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Словения) — Damijan Vnuk/Zavarovalnica Triglav d.d.
      (Дело C-162/13) (1)

      ((Преюдициално запитване - Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Директива 72/166/ЕИО - Член 3, параграф 1 - Понятие за използване на превозни средства - Произшествие, предизвикано от трактор с ремарке при събирането на бали сено в плевня))
      (2014/C 395/14)
      Език на производството: словенски

         Запитваща юрисдикция

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Страни в главното производство

         Ищец: Damijan Vnuk

         Ответник: Zavarovalnica Triglav d.d.

         Диспозитив

      Член 3, параграф 1 от Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка трябва да се тълкува в смисъл, че съдържащото се в него понятие „използване на превозни средства“ включва всяко използване на превозно средство, което отговаря на обичайната функция на това превозно средство. Така в това понятие би могла да се включи маневрата на трактор в стопански двор, за да вкара в хамбар прикачено към него ремарке, като разглежданата по делото в главното производство, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

         (1)  ОВ C 156, 1.6.2013 г.


title: Дело T-403/15: Решение на Общия съд от 4 май 2017 г. — JYSK/Комисия (Жалба за отмяна — ЕФРР — Член 41, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 — Отказ за отпускане на финансов принос за голям проект — Предприятие, отговарящо за изпълнението на проекта — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/20

         Решение на Общия съд от 4 май 2017 г. — JYSK/Комисия
   (Дело T-403/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - ЕФРР - Член 41, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 - Отказ за отпускане на финансов принос за голям проект - Предприятие, отговарящо за изпълнението на проекта - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
   (2017/C 195/26)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: JYSK sp. Z o.o. (Радомско, Полша) (представител: H. Sønderby Christensen, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално R. Lyal, B.-R. Killmann и M. Clausen, впоследствие R. Lyal и B.-R. Killmann)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2015) 3228 на Комисията от 11 май 2015 г., с което се отказва да се отпусне финансов принос от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за големия проект „Европейски център за споделени услуги — интелигентни логистични системи“, представляващ част от оперативна програма „Иновационна икономика“ на Република Полша за периода 2007—2013 г.

      Диспозитив

               1)

               Жалбата е недопустима.

               2)

               JYSK sp. z o.o. понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 311, 21.9.2015 г.


title: Дело C-472/12: Преюдициално запитване, отправено от Corte Suprema di Cassazione (Италия) на 22 октомври 2012 г. — Panasonic Italia SpA/Agenzia delle Dogane

text:
               22.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/15

         Преюдициално запитване, отправено от Corte Suprema di Cassazione (Италия) на 22 октомври 2012 г. — Panasonic Italia SpA/Agenzia delle Dogane
   (Дело C-472/12)
   2012/C 399/25
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte Suprema di Cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Panasonic Italia SpA

      Ответник: Agenzia delle Dogane

      Преюдициални въпроси

               1.

               На първо място, дали преди влизане в сила на Регламент (ЕО) № 754/2004 (1) е трябвало да бъде класиран по позиция 8471 или по позиция 8528 цветен плазмен екран с ширина по диагонал 106,6 сантиметра, снабден с два високоговорителя и дистанционно управление и с входящо устройство, пригодено за въвеждане на видеокарта (на много ниска цена, лесна за намиране и за въвеждане), която не е внесена едновременно с екрана и с чието въвеждане екранът е годен да приема композитни видеосигнали AV и може да се свързва, освен към автоматични машини за обработка на информация, и към апарати за видеофонично записване и възпроизвеждане, DVD четци, видеокамери и сателитни приемници;

               2.

               при отрицателен отговор на посочения в точка 1) въпрос дали класирането на подобен екран по позиция 8528 не се налага по силата на Регламент (ЕО) № 754/2004;

               3.

               при утвърдителен отговор на въпроса по точка 2) дали предвидените в посочения регламент разпоредби следва да се считат за тълкувателни и следователно имащи обратно действие, освен ако е установено друго в приложимите изрични предходни разпоредби.

      (1)  Регламент (ЕО) № 754/2004 на Комисията от 21 април 2004 година относно класирането на определени стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 118, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 17, стр. 23).


title: Дело C-50/13: Определение на Съда (осми състав) от 12 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Aosta — Италия) — Rocco Papalia/Comune di Aosta (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Клауза 5 от Рамковото споразумение относно срочната работа — Публичен сектор — Последователни договори — Злоупотреба — Поправяне на вредата — Условия за обезщетение в случай на незаконно определяне на срок по трудов договор — Принципи на равностойност и ефективност)

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/23

         Определение на Съда (осми състав) от 12 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Aosta — Италия) — Rocco Papalia/Comune di Aosta
   (Дело C-50/13) (1)

   (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Клауза 5 от Рамковото споразумение относно срочната работа - Публичен сектор - Последователни договори - Злоупотреба - Поправяне на вредата - Условия за обезщетение в случай на незаконно определяне на срок по трудов договор - Принципи на равностойност и ефективност)
   2014/C 52/39
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale ordinario di Aosta

      Страни в главното производство

      Ищец: Rocco Papalia

      Ответник: Comune di Aosta

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale ordinario di Aosta — Тълкуване на Клауза 5 от Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стp. 43; Специално издание на български език, глава 5, том 5, стр. 129) — Публична администрация — Обезщетение в случай на незаконно определяне на срок по трудов договор — Условия — Доказване на претърпените вреди — Необходимост да се докаже отказ от по-добри предложения за работа

      Диспозитив

               1.

               Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 година, което е включено в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между CES, UNICE и CEEP, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска мерки, предвидени в национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която, в случай на използване при условията на злоупотреба от публичен работодател на последователни срочни трудови договори, предвижда само правото на съответния работник да получи обезщетение за вредите, които счита, че е претърпял вследствие на това, с изключение на всяко трансформиране на срочното трудово правоотношение в трудово правоотношение с неопределена продължителност, когато правото на това обезщетение е обусловено от задължението за този работник да докаже, че е трябвало да се откаже от по-добри възможности за работа, ако това задължение има за последица да направи на практика невъзможно или прекомерно трудно упражняването от посочения работник на правата, предоставени от правото на Съюза.

               2.

               Запитващата юрисдикция следва да прецени до каква степен вътрешноправните разпоредби, целящи да санкционират злоупотребата на публичната администрация с последователни срочни трудови договори или правоотношения, съответстват на тези принципи.

      (1)  ОВ C 147, 25.5.2013 г.


title: Съединени дела C-148/13 — C-150/13: Решение на Съда (голям състав) от 2 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — A (C-148/13), B (C-149/13), C (C-150/13)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Директива 2004/83/ЕО — Минимални стандарти относно условията за предоставяне на статут на бежанец или статут на субсидиарна закрила — Член 4 — Оценяване на фактите и обстоятелствата — Правила за преценка — Приемане на някои доказателства — Обхват на правомощията на компетентните национални органи — Опасение от преследване поради сексуалната ориентация — Разлики между ограниченията при проверката на изявленията и писмените или други доказателства за твърдяната сексуална ориентация на лице, търсещо убежище, от една страна, и ограниченията, приложими при проверката на изявленията и доказателствата за други мотиви за преследване, от друга страна — Директива 2005/85/ЕО — Минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки — Член 13 — Условия, на които трябва да отговаря личното интервю — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 1 — Човешко достойнство — Член 7 — Зачитане на личния и семейния живот)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/4

         Решение на Съда (голям състав) от 2 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — A (C-148/13), B (C-149/13), C (C-150/13)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Съединени дела C-148/13 — C-150/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Директива 2004/83/ЕО - Минимални стандарти относно условията за предоставяне на статут на бежанец или статут на субсидиарна закрила - Член 4 - Оценяване на фактите и обстоятелствата - Правила за преценка - Приемане на някои доказателства - Обхват на правомощията на компетентните национални органи - Опасение от преследване поради сексуалната ориентация - Разлики между ограниченията при проверката на изявленията и писмените или други доказателства за твърдяната сексуална ориентация на лице, търсещо убежище, от една страна, и ограниченията, приложими при проверката на изявленията и доказателствата за други мотиви за преследване, от друга страна - Директива 2005/85/ЕО - Минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки - Член 13 - Условия, на които трябва да отговаря личното интервю - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 1 - Човешко достойнство - Член 7 - Зачитане на личния и семейния живот))
   (2015/C 046/05)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: A (C-148/13), B (C-149/13), C (C-150/13)

      Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      в присъствието на: United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR)

      Диспозитив

               1)

               Член 4, параграф 3, буква в) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила и член 13, параграф 3, буква a) от Директива 2005/85/ЕО на Съвета от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат компетентните национални органи, чиито действия подлежат на съдебен контрол, при разглеждането на фактите и обстоятелствата във връзка с твърдяната сексуална ориентация на търсещо убежище лице, чиято молба се основава на опасение от преследване поради тази ориентация, да оценяват изявленията на това лице, както и представените в подкрепа на молбата му писмени или други доказателства чрез разпити, основаващи се единствено на стереотипни схващания за хомосексуалните лица.

               2)

               Член 4 от Директива 2004/83 във връзка с член 7 от Хартата трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска при това разглеждане компетентните национални органи да провеждат подробни разпити за сексуалните практики на търсещото убежище лице.

               3)

               Член 4 от Директива 2004/83 във връзка с член 1 от Хартата трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска при това разглеждане посочените органи да приемат доказателства като извършване на хомосексуални актове от съответното търсещо убежище лице, подлагането му на „тестове“ с цел установяване на хомосексуалността му или представянето от него на видеозаписи на такива актове.

               4)

               Член 4, параграф 3 от Директива 2004/83 и член 13, параграф 3, буква a) от Директива 2005/85 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат при това разглеждане компетентните национални органи да заключат, че изявленията на търсещото убежище лице не са достоверни, като се мотивират единствено с това, че лицето не се е позовало на твърдяната си сексуална ориентация при първия повод да изложи мотивите за преследване, който му е бил предоставен.

      (1)  ОВ C 171, 15.6.2013 г.


title: Дело T-281/13: Решение на Общия съд от 11 юни 2014 г.  — Golam/СХВП — meta Fackler Arzneimittel (METABIOMAX) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „METABIOMAX“  — По-ранна национална словна марка „metabiarex“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               28.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/14

         Решение на Общия съд от 11 юни 2014 г. — Golam/СХВП — meta Fackler Arzneimittel (METABIOMAX)
   (Дело T-281/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „METABIOMAX“ - По-ранна национална словна марка „metabiarex“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2014/C 245/19
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Sofia Golam (Атина, Гърция) (представител: N. Trovas, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: meta Fackler Arzneimittel GmbH (Springe, Германия)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 14 март 2013 г. (преписка R 2022/2011-2), постановено в производство по възражение със страни meta Fackler Arzneimittel GmbH и г-жа Sofia Golam.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-жа Sofia Golam да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 215, 27.7.2013 г.


title: Дело T-183/12: Жалба, подадена на 25 април 2012 г. — European Dynamics Luxembourg и Evropaïki Dynamiki-Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis/Европейска полицейска служба (Европол)

text:
               7.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/17

         Жалба, подадена на 25 април 2012 г. — European Dynamics Luxembourg и Evropaïki Dynamiki-Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis/Европейска полицейска служба (Европол)
   (Дело T-183/12)
   2012/C 200/36
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподатели: European Dynamics Luxembourg SA (Етелбрук, Люксембург) и Evropaïki Dynamiki-Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представител: B. Christianos, dikigoros)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол)

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската полицейска служба (наричана по-нататък „Европол“) от 16 февруари 2012 година за възлагане на рамков договор на предприятието Capgemini Nederland BV в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка № D/C3/1104,

               —

               да осъди Европол да заплати обезщетение за вредите, причинени на жалбоподателите от загубване на възможността да им бъде възложен рамковия договор, които те оценяват на 161 887 EUR плюс лихвите, считано от датата на постановяване на решението, и

               —

               да осъди Европол да заплати всички направени от жалбоподателите съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Според жалбоподателите обжалваното решение трябва да се отмени на основание член 263 ДФЕС, с мотива че в хода на процедурата за възлагане на поръчката Европол е променил много от критериите за възлагане при преценката както на техническата, така и на икономическата оферта на оферентите, в явно нарушение на действащите разпоредби на Финансовия регламент № 1605/2002 (1) и на Регламента за неговото прилагане № 2342/2002 (2), както и на установената съдебна практика.

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (OB L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).

      (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (OB L 357, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


title: Дело C-662/13: Преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия) на 13 декември 2013 г. — Surgicare — Unidades de Saúde SA/Fazenda Pública

text:
               15.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/3

         Преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия) на 13 декември 2013 г. — Surgicare — Unidades de Saúde SA/Fazenda Pública
   (Дело C-662/13)
   2014/C 78/06
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Ищец: Surgicare — Unidades de Saúde SA

      Ответник: Fazenda Pública

      Преюдициален въпрос

   В случай че данъчната администрация има съмнения за злоупотреба, насочена към получаването на възстановяване на ДДС и като се има предвид, че португалското право предвижда задължително предварително производство при данъчни злоупотреби, трябва ли да се приеме, че това производство не се прилага по отношение на ДДС с оглед на общностния характер на посочения данък?


title: Дело T-41/08: Определение на Първоинстанционния съд от 2 юли 2008 г. — Vakakis/Комисия

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/67

         Определение на Първоинстанционния съд от 2 юли 2008 г. — Vakakis/Комисия
   (Дело T-41/08) (1)

   (2008/C 209/121)

      Език на производството: английски

   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 92, 12.4.2008 г.


title: Дело C-426/14: Определение на председателя на Съда от 19 март 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Италия) — Heart Life Croce Amica Srl/Regione Piemonte

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/22

         Определение на председателя на Съда от 19 март 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Италия) — Heart Life Croce Amica Srl/Regione Piemonte
   (Дело C-426/14) (1)

   (2015/C 213/38)
   Език на производството: италиански
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 431, 1.12.2014 г.


title: Дело C-312/08: Иск, предявен на 14 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/37

         Иск, предявен на 14 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-312/08)
   (2008/C 223/60)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: H. Støvlbæk)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2006/100/ЕО на Съвета от 20 ноември 2006 г. за адаптиране на някои директиви в областта на свободното движение на хора поради присъединяването на България и Румъния (1), или във всеки случай като не е съобщило на Комисията за тях, Обединеното кралство не е изпълнило задълженията си по директивата,

               —

               да се осъди Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 1 януари 2007 г.

      (1)  ОВ L 363, стр. 141; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 10, стр. 194.


title: Дело T-538/14: Решение на Общия съд от 1 март 2016 г. — Peri/СХВП (Multiprop) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „Multiprop“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 — Задължение за мотивиране)

text:
               18.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 136/30

         Решение на Общия съд от 1 март 2016 г. — Peri/СХВП (Multiprop)
   (Дело T-538/14) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Multiprop“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 - Задължение за мотивиране))
   (2016/C 136/42)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Peri GmbH (Weißenhorn, Германия) (представители: M. Eck и A. Bognár, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално A. Pohlmann, впоследствие S. Hanne)

      Предмет

   Жалба за отмяна, насочена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 29 април 2014 г. (преписка R 1661/2013-1) относно заявка за регистрация на словния знак „Multiprop“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Peri GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 329, 22.9.2014 г.


title: Дело T-343/08: Жалба, подадена на 19 август 2008 г. — Arkema France/Комисия

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/44

         Жалба, подадена на 19 август 2008 г. — Arkema France/Комисия
   (Дело T-343/08)
   (2008/C 285/81)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Arkema France (Colombes, Франция) (представители: A. Winckler, S. Sorinas Jimeno и H. Kanellopoulos, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени на основание член 230 ЕО решението, прието от Комисията на Европейските общности с дата 11 юни 2008 г. по преписка СОМР/38.695 в частта, в която то засяга Arkema,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени или намали на основание член 229 ЕО размерът на глобата, която му е била наложена с това решение,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба жалбоподателят иска частичната отмяна на Решение C (2008) 2626 окончателен на Комисията от 11 юни 2008 г. по преписка COMP/38.695 — Натриев хлорат, с което Комисията е установила, че някои предприятия, между които жалбоподателят, са нарушили член 81, параграф 1 ЕО и член 53, параграф 1 от Споразумението за създаване на Европейско икономическо пространство, като са разпределили обемите на продажба, определили са цени, обменили са търговски чувствителни данни за цените и обемите на продажба и са надзиравали изпълнението на тези антиконкурентни споразумения на пазара на натриев хлорат в Европейското икономическо пространство.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва четири правни основания, изведени от:

               —

               нарушение на правилата, свързани с вменяването на извършени от дъщерно дружество нарушения на неговото дружество майка, доколкото Комисията била допуснала фактически грешки, като твърди, че Elf Aquitaine има определящо въздействие върху търговската политика на жалбоподателя,

               —

               нарушение на правото на защита на жалбоподателя, както и на принципите на пропорционалност, на non bis in idem, на равно третиране и на добра администрация, тъй като размерът на глобата на жалбоподателя е бил увеличен с 90 % на основание на рецидив,

               —

               подценяване на стойността на предоставените от жалбоподателя данни на основание известието за освобождаване или намаляване на санкции от 2002 г. (1), доколкото жалбоподателят е трябвало да се ползва от намаление на глобата между 30 и 50 %, и

               —

               грешки при прилагане на правото и фактически грешки, както и нарушение на принципите на добра администрация, на пропорционалност и на равно третиране, тъй като Комисията не е предоставила на жалбоподателя намаляване на глоба въз основа на съдействието му в хода на административното производство.

      (1)  Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 45, 2002 г., стр. 3).


title: Дело C-51/11: Определение на председателя на Съда от 6 ноември 2012 (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV/Sonnthurn Vertriebs GmbH

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/17

         Определение на председателя на Съда от 6 ноември 2012 (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV/Sonnthurn Vertriebs GmbH
   (Дело C-51/11) (1)

   2013/C 38/25
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 139, 7.5.2011 г.


title: Дело T-120/08: Жалба, подадена на 6 март 2008 г. — Arch Chemicals Inc. и др./Комисия

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/34

         Жалба, подадена на 6 март 2008 г. — Arch Chemicals Inc. и др./Комисия
   (Дело T-120/08)
   (2008/C 128/74)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, САЩ), Arch Timber Protection Ltd (Castleford, Обединено кралство), Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH (Kirchheimbolanden, Германия), Rhodia UK Ltd (Watford, Обединено кралство), Sumitomo Chemical (Обединено кралство) plc (Лондон, Обединено кралство) и Troy Chemical Company BV (Maassluis, Нидерландия) (представители: C. Mereu, K. Van Maldegem, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се обяви настоящата жалба за допустима и основателна, или, при условия на евентуалност, да се разгледат едновременно въпросите, отнасящи се до допустимостта и тези по същество, или, отново при условия на евентуалност, да се спре решаването на делото до постановяването на решение по главното производство,

               —

               да се отмени член 3, параграф 2 (и Приложение II), член 4, член 7, параграф 3, член 14, параграф 2, втора алинея, член 15, параграф 3 и член 17 от Регламент (ЕО) № 1451/2007 на Комисията от 4 декември 2007 година относно втората фаза на 10-годишната работна програма, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на биоциди,

               —

               да се прогласи незаконосъобразността и неприложимостта спрямо жалбоподателите на член 9, буква a), член 10, параграф 3, член 11 и член 16, параграф 1 от Директива 98/8/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета относно пускането на пазара на биоциди,

               —

               да се прогласи незаконосъобразността и неприложимостта спрямо жалбоподателите на член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1896/2000 на Комисията oт 7 септември 2000 година oтносно първата фаза на програмата, посочена в член 16, параграф 2 oт Директива 98/8/EО на Европейския парламент и на Съвета относно биоцидите,

               —

               да бъде осъден ответникът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателите искат частична отмяна на Регламент (ЕО) № 1451/2007 на Комисията от 4 декември 2007 година относно втората фаза на 10-годишната работна програма, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на биоциди (1) (наричан по-нататък „регламента за втория преглед“ или „РВП“) и отмяна на Регламент (EО) № 2032/2003 на Комисията (2), поради това, че оспорваните разпоредби:

               (i)

               запазват буквата и/или съдържанието на разпоредбите, първоначално въведени с Регламент (ЕО) № 2032/2003 и обжалвани по-рано от жалбоподателите (дела T-75/04 — T-79/04) в текущия преглед на вещества по начин, който засяга техните права и оправдани правни очаквания съгласно Директива 98/8/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно пускането на пазара на биоциди (наричана по-нататък „ДБ“) (3);

               (ii)

               са както вътрешно противоречиви, така и в противоречие с ДБ, и

               (iii)

               нарушават разпоредбите от Договора за ЕО и редица висши принципи на общностното право, като принципа на ненарушаване на конкуренцията, на правната сигурност и оправданите правни очаквания, на пропорционалност, равно третиране и недопускане на дискриминация, както и правото на собственост и свободата да се търгува.

         Освен това жалбоподателите претендират, че като участници в регламента за втория преглед те имат право да се ползват от процесуални гаранции и права за защита на данните (т.е. изключително използване) по отношение на данните в техните нотификаци и пълни преписки във всички държави-членки, в съответствие с член 12 от ДБ. Въпреки това според жалбоподателите член 4 от РВП, като не изисква от държавите-членки да заличат регистрациите на биоциди, съответстващи на нотифицираните от жалбоподателите комбинации от активно вещество/видове продукти, притежавани от конкурентни дружества, които не участват в прегледа и нямат достъп до данните, предоставени от жалбоподателите за целите на прегледа, de jure и de facto нарушава правото на изключително използване, предоставено на жалбоподателите от член 12 от ДБ. Освен това, жалбоподателите твърдят, че ответникът е злоупотребил с възложените му от основната ДБ правомощия, като умишлено е приложил ДБ по начин, който надхвърля нейния текст и накърнява правата и очакванията на жалбоподателите. По-нататък се твърди, че оспорваната мярка нарушава разпоредбите на Договора за ЕО за лоялната конкуренция, като позволява на дружества, които не участват в прегледа и не понасят инвестиционни разходи, да останат на пазара и пак да спечелят конкурентно предимство спрямо жалбоподателите.
   Накрая жалбоподателите повдигат правно основание за незаконосъобразност по отношение на член 6, параграф 2 от Регламента за първия преглед и член 9, буква a), член 10, параграф 3, член 11 и член 16, параграф 1 от ДБ.

      (1)  ОВ L 325, 2007 г., стp. 3.

      (2)  Регламент (EО) № 2032/2003 на Комисията от 4 ноември 2003 година относно втората фаза на 10-годишната работна програма, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 98/8/EО на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на биоциди и за изменение на Регламент (EО) № 1896/2000 (ОВ L 307, 2003 г., стp. 1).

      (3)  ОВ L 123, 1998 г., стp. 1.


title: Дело C-433/07: Иск, предявен на 18 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/38

         Иск, предявен на 18 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-433/07)
   (2007/C 269/64)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Zadra и M. Telles Romão)

      Ответник: Португалска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за транспониране на Директива 2005/30/ЕО на Комисията от 22 април 2005 година за изменение с цел адаптиране към техническия прогрес на Директиви 97/24/ЕО и 2002/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно типовото одобрение на дву- и триколесни моторни превозни средства (1) и във всеки случай, като не е съобщила на Комисията за това, Португалската република не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 17 май 2006 г.

      (1)  ОВ L 106, стр. 17.


title: Дело T-112/07: Иск, предявен на 17 април 2007 г. — Hitachi и други/Комисия

text:
               9.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/22

         Иск, предявен на 17 април 2007 г. — Hitachi и други/Комисия
   (Дело T-112/07)
   (2007/C 129/38)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищци: Hitachi Ltd (Токио, Япония), Hitachi Europe Ltd (Maidenhead, Обединено кралство), Japan AE Power Systems Corp. (Токио, Япония) (представители: M. Reynolds, P. Mansfield и D. Arts, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищците
   Ищците почтително искат от Съда:

               —

               да отмени оспорваното решение, доколкото засяга всеки един от тях;

               —

               като следствие — да премахне глобите, наложени на всеки един от тях;

               —

               алтернативно — да отмени член 2 от оспорваното решение, доколкото засяга всеки един от тях или поне да премахне или намали глобите, наложени на всеки един от тях;

               —

               да осъди Комисията на Европейските общности да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищците предявяват иск на основание на членове 225 и 230 ЕО за отмяна на Решение на Комисията от 24 януари 2007 година (дело COMP/F/38.899 –Комутационна апаратура с газова изолация — C(2006) 6762 окончателен), на основата на което Комисията установява, че ищците, наред с други предприятия, са нарушили член 81 ЕО и член 53 ЕИП в областта на комутационната апаратура с газова изолация (наричана по-нататък „КАГИ“) посредством споразумения и съгласувани практики, състоящи се в: а) разделяне на пазара, б) разпределяне на квоти и поддържане на съответните пазарни дялове, в) разпределяне на индивидуални КАГИ проекти (тръжна манипулация) на избрани производители и манипулиране на процедурата за възлагане на обществена поръчка за тези проекти, г) фиксиране на цени, д) споразумения за прекратяване на лицензни споразумения с не-членове на картели и е) размяна на поверителна информация за пазара. Алтернативно, ищците искат на основание на член 31 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (1) да бъдат отменени или намалени наложените на всеки един от тях глоби.
   Основанията на ищците могат да бъдат обобщени както следва. Ищците твърдят, че Комисията е нарушила основни правила във връзка с правото на защита, член 2 от Регламент 1/2003 и член 81 ЕО, както и основни принципи на правото на Общността по отношение на следното:
   На първо място се твърди, че Комисията е нарушила правото на защита на ищците като не им е предоставила достъп до някои доказателства, за които се твърди, че са обвинителни, както и до някои потенциално оправдателни документи.
   На второ място ищците претендират, че Комисията не е доказала наличието на нарушение на член 81, параграф 1 ЕО съгласно правния критерий, изискван от член 2 от Регламент 1/2003. В това отношение ищците твърдят по-специално, че Комисията не е успяла да докаже наличието на общи споразумения между европейски и японски предприятия, така както се твърди в решението или че някое общо споразумение съставлява ограничително споразумение и/или ограничителна практика.
   На трето място ищците твърдят, че Комисията не е успяла да докаже, че ищците са взели участие в едно единствено продължаващо нарушение.
   На четвърто място се твърди, че Комисията е допуснала очевидни грешки при преценката по отношение на наложените на ищците глоби като не е успяла да прецени специфичната тежест на нарушенията, за които се твърди, че са извършени от ищците.
   На пето място, според ищците, Комисията е допуснала явна грешка при определяне на размера на техните глоби като не е взела предвид фактори, свързани с продължителността.
   В заключение ищците твърдят, че използваният от Комисията метод за определяне на размера на глобите с оглед на възпиращия коефициент нарушава общите принципи на правото на Общността за равно третиране и за пропорционалност както що се отнася до риска ищците да могат да причинят някакви значителни вреди на европейския пазар, така и що се отнася до това, че не е взет предвид рецидивизма.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 4.1.2003 г., стр. 1-25).


title: Дело T-373/08: Иск, предявен на 3 септември 2008 г.  — Nuova Agricast/Комисия

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/50

         Иск, предявен на 3 септември 2008 г. — Nuova Agricast/Комисия
   (Дело T-373/08)
   (2008/C 285/90)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Nuova Agricast Srl (Cerignola, Италия) (представител: M. A. Calabrese, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца
   Ищецът иска от Първоинстанционния съд да осъди ответника да му изплати:

               —

               1 447 249 EUR или друга по-малка или по-голяма сума като обезщетение за вреди, която сума да бъде определена в настоящото производство, тъй като към края на финансовата година, на 30 юни 2003 г., ищецът е постигнал стопански резултат, по-нисък от този, който би постигнал, ако беше довършил инвестиционната програма, като сумата бъде актуализирана след 1 юли 2003 г. до произнасяне на съдебното решение, и

               —

               1 432 497 EUR или друга по-малка или по-голяма сума като обезщетение за вреди, която сума да бъде определена в настоящото производство, тъй като към края на финансовата година, на 30 юни 2004 г., ищецът е постигнал стопански резултат, по-нисък от този, който би постигнал, ако беше довършил инвестиционната програма, като сумата бъде актуализирана след 1 юли 2004 г. до произнасяне на съдебното решение,

               —

               2 009 197 EUR или друга по-малка или по-голяма сума като обезщетение за вреди, която сума да бъде определена в настоящото производство, тъй като към края на финансовата година, на 30 юни 2005 г., ищецът е постигнал стопански резултат, по-нисък от този, който би постигнал, ако беше довършил инвестиционната програма, като сумата бъде актуализирана след 1 юли 2005 г. до произнасяне на съдебното решение,

               —

               1 830 564 EUR или друга по-малка или по-голяма сума като обезщетение за вреди, която сума да бъде определена в настоящото производство, тъй като към края на финансовата година, на 30 юни 2006 г., ищецът е постигнал стопански резултат, по-нисък от този, който би постигнал, ако беше довършил инвестиционната програма, като сумата бъде актуализирана след 1 юли 2006 г. до произнасяне на съдебното решение,

               —

               1 947 081 EUR или друга по-малка или по-голяма сума като обезщетение за вреди, която сума да бъде определена в настоящото производство, тъй като към края на финансовата година, на 30 юни 2007 г., ищецът е постигнал стопански резултат, по-нисък от този, който би постигнал, ако беше довършил инвестиционната програма, като сумата бъде актуализирана след 1 юли 2007 г. до произнасяне на съдебното решение

               —

               лихвите върху така актуализираните суми, изчислени от датата на произнасяне на съдебното решение до окончателното изплащане съгласно определения от ЕЦБ лихвен процент за основните операции по рефинансиране, завишен с брой процентни пунктове, определени по справедливост от Първоинстанционния съд, който брой според ищеца не следва да бъде по-малък от два, и

               —

               свързаните с производството съдебни разноски, включително разноските за ангажираните от ищеца през 2008 г. вещи лица.

         Правни основания и основни доводи
   Настоящият иск съставлява естествено продължение на иска по дело T-362/05, с който ищецът е поискал, между другото, да бъде осъдена Комисията да изплати обезщетение за пропусната полза, която се равнява на разликата между стопанските резултати съгласно счетоводните отчети, приключени на 30 юни 2003 г., и впоследствие, на 30 юни 2004 г., 2005 г., 2006 г., 2007 г. и съответните стопански резултати, които биха били постигнати, ако беше осъществена инвестиционната програма.
   С настоящия иск ищецът упреква Комисията за същите (или почти същите) правонарушения, за които я упреква в иска по дело T-362/05. Също така, оплакванията във връзка с актовете и поведението на ответника са идентични с изложените по дело T-362/05, съобразени обаче с констатациите на Съда на Европейските общности в Решение от 15 април 2008 г. по дело C-390/06 P, Nuova Agricast/Комисия.


title: Дело F-7/06: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 11 юли 2007 г. В/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Заплата — Надбавка за експатриране — Условия, предвидени в член 4, параграф 1 от Приложение VII към Правилника)

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/58

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 11 юли 2007 г. В/Комисия
   (Дело F-7/06) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Заплата - Надбавка за експатриране - Условия, предвидени в член 4, параграф 1 от Приложение VII към Правилника)
   (2007/C 211/107)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: В (Брюксел, Белгия) [първоначално представляван от S. Rodrigues и A. Jaume, avocats, впоследствие от S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats]

      Ответник: Комисия на Европейските общности [представители: J. Currall и D. Martin]
   Предмет
   Публична служба — отмяна на решението на органа по назначаването от 10 октомври 2005 г., с което се отхвърля жалбата на ищеца ведно с решението на същия орган от 26 април 2005 г. за отказ същия да се ползва от надбавката за експатриране.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Всяка от страните поема собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 96, 22.4.2006 г., стр. 35.


title: Дело C-414/13 P: Определение на Съда (седми състав) от 20 май 2014 г.  — Reber Holding GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Anna Klusmeier (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Словна марка „Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM“  — Възражение на притежателя на по-ранните национални фигуративни марки „W. Amadeus Mozart“ )

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/9

         Определение на Съда (седми състав) от 20 май 2014 г. — Reber Holding GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Anna Klusmeier
   (Дело C-414/13 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Словна марка „Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM“ - Възражение на притежателя на по-ранните национални фигуративни марки „W. Amadeus Mozart“))
   2014/C 261/14
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Reber Holding GmbH & Co. KG (представител: M. Geitz, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: D. Walicka), Anna Klusmeier (представител: G. Schmitt-Gaedke, Rechtsanwalt)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Reber Holding GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 298, 12.10.2013 г.


title: Дело C-383/17: Иск, предявен на 26 юни 2017 г. — Европейска комисия/Португалска република

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/28

         Иск, предявен на 26 юни 2017 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-383/17)
   (2017/C 277/41)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и L. Nicolae)

      Ответник: Португалска република

      Искания на ищеца

               —

               да обяви, че като не е представила на Комисията какъвто и да било доклад относно резултатите от мониторинга на всички признати организации, които действат от нейно име, Португалската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 9, параграф 2 от Директива 2009/15/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно общите правила и стандарти за организациите за проверка и преглед на кораби и за съответните дейности на морските администрации,

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Член 9, параграф 2 от Директивата предвижда ясно, че всяка държава членка най-малко на всеки две години провежда мониторинг на всяка призната организация, действаща от нейно име, и представя на останалите държави членки и на Комисията доклад с резултати от тази дейност по провеждане на мониторинг най-късно до 31 март на годината, следваща годината, през която е бил проведен мониторингът.
   Тъй като срокът за транспониране на Директивата в националното право изтича на 17 юни 2011 г., съгласно разпоредбата на член 13, параграф 1 Португалската република е трябвало да представи първия доклад най-късно на 31 март 2013 г., доколко е можела да реши да осъществи първия мониторинг през 2011 г. или през 2012.
   Към момента, юни 2017 г., Португалската република все още не е представила никакъв доклад.

      (1)  ОВ L 131, 2009 г., стр. 47.


title: Дело T-181/08: Решение на Общия съд от 19 май 2010 г. — Tay Za/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки по отношение на Мианмар — Замразяване на средства — Жалба за отмяна — Правно основание член 60 ЕО във връзка с член 301 ЕО — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на ефективен съдебен контрол — Право на зачитане на собствеността — Пропорционалност)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/34

         Решение на Общия съд от 19 май 2010 г. — Tay Za/Съвет
   (Дело T-181/08) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки по отношение на Мианмар - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Правно основание член 60 ЕО във връзка с член 301 ЕО - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективен съдебен контрол - Право на зачитане на собствеността - Пропорционалност)
   2010/C 179/58
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pye Phyo Tay Za (Yangon, Мианмар) (представители: D. Anderson, QC, M. Lester, barrister и G. Martin, solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и E. Finnegan)

      Встъпили страни в подкрепа ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално S. Behzadi-Spencer, впоследствие I. Rao, подпомаган от D. Beard, barrister) и Европейска комисия (представители: A. Bordes, P. Aalto и S. Boelaert)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Регламент (ЕО) № 194/2008 на Съвета от 25 февруари 2008 година за подновяване и засилване на ограничителните мерки по отношение на Бирма/Мианмар и за отмяна на Регламент (ЕО) № 817/2006 (ОВ L 66, стр. 1) в частта, в която името на жалбоподателя е включено в списъка с лицата, образуванията и органите, към които се прилага този регламент

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Pye Phyo Tay Za да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3.

               Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 171, 5.7.2008 г.


title: Дело F-119/10: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 29 ноември 2011 г. — Di Tullio/Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — Отпуск за национална служба — Член 18 от Условията за работа на другите служители — Професионален военнослужещ — Ръководство на териториално военно формирование за определен срок — Отказ)

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/26

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 29 ноември 2011 г. — Di Tullio/Комисия
   (Дело F-119/10) (1)

   (Публична служба - Срочно наети служители - Отпуск за национална служба - Член 18 от Условията за работа на другите служители - Професионален военнослужещ - Ръководство на териториално военно формирование за определен срок - Отказ)
   2012/C 138/54
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Di Tullio (Rovigo, Италия) (представители: адв. É. Boigelot и адв. S. Woog)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и V. Joris)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на службите на OLAF, с което на жалбоподателя не се разрешава отпуск за национална служба на основание член 18 от Условията за работа на другите служители.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата на г-н Di Tullio.

               2.

               Г-н Di Tullio понася изцяло направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 30, 29.1.2011 г., стр. 66.


title: Дело C-32/12: Решение на Съда (първи състав) от 3 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n °2 de Badajoz — Испания) — Soledad Duarte Hueros/Autociba SA, Automóviles Citroen España SA (Директива 1999/44/ЕО — Права на потребителя при несъответствие на стоката с договора — Незначително несъответствие — Невъзможност за разваляне на договора — Правомощия на националния съд)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/19

         Решение на Съда (първи състав) от 3 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz — Испания) — Soledad Duarte Hueros/Autociba SA, Automóviles Citroen España SA
   (Дело C-32/12) (1)

   (Директива 1999/44/ЕО - Права на потребителя при несъответствие на стоката с договора - Незначително несъответствие - Невъзможност за разваляне на договора - Правомощия на националния съд)
   2013/C 344/32
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz

      Страни в главното производство

      Ищец: Soledad Duarte Hueros

      Ответник: Autociba SA, Automóviles Citroen España SA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Juzgado de Primera Instancia — Badajoz — Тълкуване на член 3 от Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно някои аспекти на продажбата на потребителски стоки и свързаните с тях гаранции (ОВ L 171, стp. 12; Специално издание на български език, глава 15, том 5, стр. 89) — Права на потребителя — Стока с незначителен недостатък — Липса на поправяне на тази стока — Искане за разваляне на договора за покупко-продажба — Недопустимост — Липса на направено при условията на евентуалност искане за подходящо намаление на цената — Възможност за националния съд да разгледа служебно въпроса за подходящо намаление на цената

      Диспозитив

   Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно някои аспекти на продажбата на потребителски стоки и свързаните с тях гаранции трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, съгласно която, когато потребителят, имащ право на подходящо намаление на определената с договора за покупко-продажба цена на стока, поиска по съдебен ред само разваляне на този договор, а разваляне не е възможно поради незначителността на несъответствието на тази стока с договора, на сезирания национален съд не е разрешено служебно да намали цената, и то въпреки че въпросният потребител няма право нито да уточни първоначалната си претенция, нито да предяви за тази цел нов иск.

      (1)  ОВ C 98, 31.3.2012 г.


title: Дело C-101/11 P: Жалба, подадена на 28 февруари 2011 г. от Herbert Neuman и Andoni Galdeano del Sel срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 декември 2010 г. по дело T-513/09, José Manuel Baena Grupo, S.A./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и Herbert Neuman и Andoni Galdeano de Sel

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/13

         Жалба, подадена на 28 февруари 2011 г. от Herbert Neuman и Andoni Galdeano del Sel срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 декември 2010 г. по дело T-513/09, José Manuel Baena Grupo, S.A./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и Herbert Neuman и Andoni Galdeano de Sel
   (Дело C-101/11 P)
   2011/C 130/24
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Herbert Neuman и Andoni Galdeano del Sel (представител: S. Míguez Pereira, abogada)

      Други страни в производството: Manuel Baena Grupo, S.A. и Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

               —

               да се отмени изцяло решението на Общия съд (седми състав), постановено на 16 декември 2010 по дело T-513/09,

               —

               да се обяви за недействителен модел на Общността № 000 426 895-0002,

               —

               при условията на евентуалност, делото да бъде върнато на Общия съд за ново разглеждане и постановяване на съобразено с правото решение,

               —

               да се осъди José Manuel Baena Grupo, S.A, притежател на промишления дизайн, предмет на искането за обявяване на недействителност, да заплати направените в първоинстанционното производство съдебни разноски, както и тези в производството по обжалване, ако бъде конституиран като подпомагаща страна.

      Правни основания и основни доводи

               а)

               Нарушение на член 25, буква б) от Регламент № 6/2002 на Съвета и свързаните с него членове
               Общият съд допуска грешка, като приема, че спорният дизайн създава у осведомения потребител различно общо впечатление от създаденото с по-ранния дизайн, на който се основава искането за обявяване на недействителност.

               б)

               Нарушение на член 25, буква д) от Регламент № 6/2002 на Съвета и свързаните с него членове
               Неправилно прилагане от страна на Общия съд на член 25, буква д) от Регламент № 6/2002 на Съвета.

               в)

               Нарушение на Общия съд поради липсата на мотиви в обжалваното решение
               При постановяването на обжалваното решение Общият съд е нарушил задължението си за мотивиране и обосноваване и е надхвърли правомощията си.


title: Дело C-30/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunalul Suceava (Румъния) на 17 януари 2011 г. — Adrian Ilaș/Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/5

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunalul Suceava (Румъния) на 17 януари 2011 г. — Adrian Ilaș/Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Дело C-30/11)
   2011/C 113/09
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Suceava

      Страни в главното производство

      Ищец: Adrian Ilaș

      Ответник: Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 110 от Договора за функционирането на Европейския съюз (предишен член 90 от Договора за Европейската общност), параграф 1, съгласно който нито една държава-членка не може да налага, пряко или косвено, каквито и да било вътрешни данъци върху стоките на други държави-членки, които надвишават наложените пряко или косвено върху подобните местни стоки, да се тълкува в смисъл, че той не допуска държава членка да въвежда такса с характеристиките на таксата за замърсяване, въведена с Ordonanța de Urgență a Guvernului № 50/2008 с последващите изменения и допълнения, такса, налагана при първата регистрация на територията в Румъния на вносните употребявани автомобили, регистрирани преди това в други държави членки, при условие, че на регистрираните в Румъния употребявани автомобили не се налага такава такса в случаите, в които те са предмет на сделка и вследствие на това се пререгистрират?

               2.

               Допуска ли член 110 от Договора за функционирането на Европейския съюз (предишен член 90 от Договора за Европейската общност), параграф 2, чиято цел е да се отстранят факторите, които по своето естество дават закрила на националния пазар и нарушават принципите на конкуренцията, въвеждането на такса за замърсяване за автомобилите, такса, която се налага при първата регистрация в Румъния на вносните употребявани автомобили, регистрирани преди това в други държави членки, като се има пред вид, че с Ordonanța de Urgență a Guvernului № 218/2008 от задължението за плащане на таксата за замърсяване са освободени „автомобилите M1 с норма на замърсяване Евро 4, чиито обем на двигателя не надвишава 2 000 cm3, както и автомобилите N1 с норма на замърсяване Евро 4, регистрирани за първи път в държава-членка на Европейския съюз в периода 15 декември 2008 г. — 31 декември 2009 г. включително”, съответно категорията автомобили, чиито технически характеристики съответстват на техническите характеристики на произвежданите в Румъния автомобили, като по този начин се благоприятства националният отрасъл на автомобилостроенето?


title: Дело T-567/08 Р: Определение на Общия съд от 17 декември 2009 г. — Nijs/Сметна палата (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Решение да не се повишава жалбоподателя в рамките на процедурата за повишаване за 2005 г. — Жалба отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/38

         Определение на Общия съд от 17 декември 2009 г. — Nijs/Сметна палата
   (Дело T-567/08 Р) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Решение да не се повишава жалбоподателя в рамките на процедурата за повишаване за 2005 г. - Жалба отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
   2010/C 37/52
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Bart Nijs (Bereldange, Люксембург) (представител: F. Rollinger, avocat)

      Ответник: Сметна палата на Европейския съюз (представители: T. Kennedy, J.-M. Stenier и G. Corstens)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 9 октомври 2008 г. по дело Nijs/Сметна палата (F-49/06, все още непубликувано в Сборника) и с която се иска отмяна на това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Bart Nijs понася собствените си съдебни разноски, както и тези направени от Сметната палата на Европейския съюз в хода на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 55, 7.3.2009 г.


title: Дело C-316/13: Решение на Съда (първи състав) от 26 март 2015 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Gérard Fenoll/Centre d'aide par le travail „La Jouvene“, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI) d’Avignon (Преюдициално запитване — Социална политика — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 31, параграф 2 — Директива 2003/88/ЕО — Член 7 — Понятие „работник“ — Лице с увреждания — Право на платен годишен отпуск — Национална правна уредба, противоречаща на правото на Съюза — Роля на националния съд)

text:
               26.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/3

         Решение на Съда (първи състав) от 26 март 2015 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Gérard Fenoll/Centre d'aide par le travail „La Jouvene“, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI) d’Avignon
   (Дело C-316/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 31, параграф 2 - Директива 2003/88/ЕО - Член 7 - Понятие „работник“ - Лице с увреждания - Право на платен годишен отпуск - Национална правна уредба, противоречаща на правото на Съюза - Роля на националния съд))
   (2015/C 171/03)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Gérard Fenoll

      Ответници: Centre d'aide par le travail „La Jouvene“, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI) d’Avignon

      Диспозитив

   Понятието „работник“ по смисъла на член 7 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време и на член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че може да обхваща лице, прието в център за подпомагане чрез работа като разглеждания в главното производство.

      (1)  ОВ C 215, 27.7.2013 г.


title: Дело C-365/12 P: Жалба, подадена на 31 юли 2012 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 22 май 2012 г. по дело T-344/08, EnBW Energie Baden-Württemberg AG/Европейска комисия

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/29

         Жалба, подадена на 31 юли 2012 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 22 май 2012 г. по дело T-344/08, EnBW Energie Baden-Württemberg AG/Европейска комисия
   (Дело C-365/12 P)
   2012/C 287/56
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Smulders, P. Costa de Oliveira и A. Antoniadis)

      Други страни в производството: EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Кралство Швеция, Siemens AG, ABB Ltd

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени точка 1 от диспозитива на решението на Общия съд от 22 май 2012 г. по дело T-344/08,

               —

               да се отхвърли жалбата, по която е образувано дело T-344/08,

               —

               ответникът по настоящата жалба и жалбоподател в първоинстанционното производство да бъде осъден да заплати съдебните разноски по производствата пред двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   Според Комисията Общият съд не е взел предвид необходимостта от хармонизирано тълкуване на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (наричан по-нататък „Регламентът за прозрачност“) (1), установена в принципните решения на Съда по дело Technische Glaswerke Ilmenau (2), дело API (3) и дело Bavarian Lager (4) и неотдавна потвърдена в решенията на Съда по дело Agrofert (5) и по дело Odile Jacob (6), и в противоречие с тази съдебна практика неправилно е приел, че правото на достъп по Регламента за прозрачност се ползва с предимство. Даденото от Общия съд тълкуване на правото на достъп по Регламента за прозрачност и съответно на приложимите в случая изключения от това право накърнявало предвидената в картелното право система на достъп до преписката и установения от това право баланс на интересите, а именно балансът между интереса на Комисията от ефективно изпълнение на възложената ѝ с член 108 ДФЕС задача, от една страна, и интереса на предприятията от ефективна защита на информацията, предоставена от тях в производствата срещу картели, от друга.
   Комисията твърди, че Общият съд неправилно е отказал да приложи в случая общата презумпция за необходимостта от защита на документите от административното производство, установена в частност в Решение по дело Technische Glaswerke Ilmenau и потвърдена в Решение по дело Odile Jacob. По този начин Общият съд не съобразил обстоятелството, че предвидената в картелното право система на достъп до преписката, а и предвиденото в това право ограничение за използването на документите, получени в хода на разследването, обосновават подобна обща презумпция.
   Според Комисията Общият съд е тълкувал неправилно разпоредбата на член 4, параграф 2, трето тире от Регламента за прозрачност, която установява изключение от правото на достъп с оглед защитата на целите на дейностите по разследване. Този съд неправилно приел, че действието на това изключение е ограничено до приключването на конкретното разследване. Той не съобразил, че целите на дейностите по разследване не се свеждат само до ефективно провеждане на отделните разследвания (и то при всички случаи до влизането в сила на решението, с което се слага край на съответното производство), но обхващат и ефективното упражняване на правомощията на Комисията в областта на картелното право като цяло (което включва и релевантните в случая правни гаранции, произтичащи от върховенството на закона).
   Комисията поддържа, че Общият съд е тълкувал неправилно разпоредбата на член 4, параграф 2, първо тире от Регламента за прозрачност, която установява изключение от правото на достъп с оглед защитата на търговските интереси. Този съд неправилно приел, че действието на това изключение по същество е ограничено до защитата на търговската тайна. Той не съобразил, че в обхвата на защита попада и поверителната информация, която е предоставена на Комисията единствено в рамките на проведеното разследване срещу конкретни предприятия и до която третите лица иначе не биха могли да получат достъп.
   Според Комисията Общият съд неправилно е тълкувал и приложил разпоредбата на член 4, параграф 3, втора алинея от Регламента за прозрачност, която установява изключение от правото на достъп с оглед защитата на процеса на вземане на решения от Комисията. Този съд не съобразил, че Комисията е овластена да отказва достъп до вътрешни документи, съдържащи становища за вътрешно ползване като част от предварителни обсъждания и консултации, именно защото тяхното оповестяване би ограничило възможностите на Комисията за вземане на решение при евентуално възобновяване на разследването. Като констатирал, че Комисията не е имала право да откаже достъп до вътрешните документи, Общият съд не взел предвид обстоятелството, че вътрешните документи при всички случаи попадат в обхвата на изключението по член 4 от Регламента за прозрачност и съответно на признатата от Съда презумпция за необходимост от защита.

      (1)  ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.

      (2)  Решение на Съда от 29 юни 2010 г. (C-39/07 Р, Сборник, стр. I-5885).

      (3)  Решение на Съда от 21 септември 2010 г. (C-514/07 P, C-528/07 P и C-532/07 P, Сборник, стр. I-8533).

      (4)  Решение на Съда от 29 юни 2010 г. (C-28/08 P, Сборник, стр. I-6055).

      (5)  Решение на Съда от 28 юни 2012 г. (C-477/10 P, все още непубликувано в Сборника).

      (6)  Решение на Съда от 28 юни 2012 г. (C-404/10 P, все още непубликувано в Сборника).


title: Дело F-56/13: Определение на Съда на публичната служба от 26 февруари 2016 г. — McArdle/Комисия

text:
               18.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 136/49

         Определение на Съда на публичната служба от 26 февруари 2016 г. — McArdle/Комисия
   (Дело F-56/13) (1)

   (2016/C 136/71)
   Език на производството: френски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г., стр. 29.


title: Дело C-547/07: Определение на председателя на Съда от 29 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/52

         Определение на председателя на Съда от 29 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-547/07) (1)

   2009/C 267/86

      Език на производството: полски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 51, 23.2.2008 г.


title: Дело C-620/15: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 23 ноември 2015 г. — A-Rosa Flussschiff GmbH/Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), правоприемник на Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/18

         Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 23 ноември 2015 г. — A-Rosa Flussschiff GmbH/Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), правоприемник на Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden
   (Дело C-620/15)
   (2016/C 048/24)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: A-Rosa Flussschiff GmbH

      Ответници: Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), правоприемник на Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherunganstalt des Kantons Graubünden

      Преюдициален въпрос

   Задължително ли е [удостоверителното] действие на формуляр „E 101“, издаден в съответствие с член 11, параграф 1 и член 12а, параграф 1а от Регламент № 574/72 (ЕИО) от 21 март 1972 година относно определяне на реда за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1408/71 от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и техните семейства, които се движат в рамките на Общността от институцията (1), определена от органа на държавата членка, чието законодателство остава приложимо за заетото лице, от една страна, за институциите и органите на приемащата държава, и от друга страна, за юрисдикциите на същата държава членка, когато се установи, че условията на дейността на заетото лице очевидно не попадат в материалното приложно поле на дерогационните правила по член 14, параграфи 1 и 2 от Регламент № 1408/71 (2)?

      (1)  ОВ L 74, стр. 1, Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26.

      (2)  ОВ L 149, стр. 2, Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 1, стр. 74.


               25.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 334/30

         Дело, заведено на 17 юли 2014 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-12/14)
   (2014/C 334/11)
   На 17 юли 2014 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Markus Schneider и Catherine Howdle в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че като не е приела в предвидения срок и/или не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ незабавно за мерките, необходими за прилагането на акта, посочен в глава IV, точка 6 от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за създаване на рамка за определяне на изискванията за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.

               2.

               Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 3 септември 2013 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 3 юли 2013 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за създаване на рамка за определяне на изискванията за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението (наричана по-долу „актът“), посочена в глава IV, точка 6 от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела и/или не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ в предписания срок за мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 23 от акта и член 7 от Споразумението за ЕИП.