title: Дело C-20/16: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 15 януари 2016 г. — Wolfram Bechtel и Marie-Laure Bechtel/Finanzamt Offenburg

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/10

         Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 15 януари 2016 г. — Wolfram Bechtel и Marie-Laure Bechtel/Finanzamt Offenburg
   (Дело C-20/16)
   (2016/C 118/12)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в първоинстанционното и в ревизионното производство: Wolfram Bechtel, Marie-Laure Bechtel

      Ответник в първоинстанционното и в ревизионното производство: Finanzamt Offenburg

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допуска ли член 39 ЕО (понастоящем член 45 ДФЕС) разпоредба на германското право, съгласно която данъчната основа на данъка върху доходите не се намалява с вноски за френското пенсионно и здравно осигуряване, направени от наето лице, пребиваващо в Германия и работещо за администрацията на френската държава — за разлика от сравними вноски за социално осигуряване, направени от наето лице, работещо в Германия — когато според спогодбата между Германия и Франция за избягване на двойното данъчно облагане работната заплата не се облага в Германия и само увеличава приложимата към други доходи данъчна ставка?

               2.

               Трябва ли отговорът на първи въпрос да е утвърдителен дори и ако в рамките на облагането на работната заплата от френската държава въпросните осигурителни вноски, конкретно или общо,

                           a)

                           са взети предвид, за да се намали размерът на дължимите данъци, или

                           б)

                           e можело да бъдат взети предвид, за да се намали размерът на дължимите данъци, но не е направено позоваване в този смисъл, поради което не са били отчетени?


title: Съединени дела T-231/06 и Т-237/06: Решение на Общия съд от 16 декември 2010 г. — Нидерландия/Комисия ( „Държавни помощи — Обществено радио- и телевизионно разпространение — Мерки, приети от нидерландските власти — Решение, с което помощите се обявяват отчасти за съвместими и отчасти за несъвместими с общия пазар — Нова или съществуваща помощ — Понятие за държавна помощ — Понятие за предприятие — Свръхкомпенсация на разходите за мисията за предоставяне на обществени услуги — Пропорционалност — Задължение за мотивиране — Право на защита“ )

text:
               5.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/9

         Решение на Общия съд от 16 декември 2010 г. — Нидерландия/Комисия
   (Съединени дела T-231/06 и Т-237/06) (1)

   (Държавни помощи - Обществено радио- и телевизионно разпространение - Мерки, приети от нидерландските власти - Решение, с което помощите се обявяват отчасти за съвместими и отчасти за несъвместими с общия пазар - Нова или съществуваща помощ - Понятие за държавна помощ - Понятие за предприятие - Свръхкомпенсация на разходите за мисията за предоставяне на обществени услуги - Пропорционалност - Задължение за мотивиране - Право на защита)
   2011/C 38/11
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: H. Sevenster и M. de Grave) (Дело T-231/06); и Nederlandse Omroep Stichting (NOS) (Hilversum, Нидерландия) (представители: J. Feenstra и H. Speyart van Woerden, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: N. Khan и H. van Vliet)

      Предмет

   Искания за отмяна на Решение 2008/136/ЕО на Комисията от 22 юни 2006 година относно ad hoc финансирането на обществените радио- и телевизионни разпространители в Нидерландия C 2/2004 (ex NN 170/2003) (ОВ L 49, 2008 г., стр. 1).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбите.

               2.

               По дело T-231/06 осъжда Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.

               3.

               По дело T-237/06 осъжда Nederlandse Omroep Stichting (NOS) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 261, 28.10.2006 г.


title: Дело T-494/12: Решение на Общия съд от 9 септември 2014 г.  — Biscuits Poult/СХВП — Banketbakkerij Merba (Бисквита) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ разчупена бисквита — Основание за недействителност — Липса на оригиналност — Членове 4 и 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002)

text:
               20.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/16

         Решение на Общия съд от 9 септември 2014 г. — Biscuits Poult/СХВП — Banketbakkerij Merba (Бисквита)
   (Дело T-494/12) (1)

   ((Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ разчупена бисквита - Основание за недействителност - Липса на оригиналност - Членове 4 и 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002))
   2014/C 372/20
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Biscuits Poult SAS (Монтобан, Франция) (представител: C. Chapoullié, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител:: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Banketbakkerij Merba BV (Остерхаут, Нидерландия) (представител: M. Abello, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на трети апелативен състав на СХВП от 2 август 2012 г.(преписка R 914/2011-3), относно производство за обявяване на недействителност между Banketbakkerij Merba BV и Biscuits Poult SAS.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Biscuits Poult SAS понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и от Banketbakkerij Merba BV

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г.


title: Дело C-341/07: Решение на Съда (шести състав) от 15 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2004/48/CE — Спазване на правата върху интелектуална собственост — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/11

         Решение на Съда (шести състав) от 15 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция
   (Дело C-341/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/48/CE - Спазване на правата върху интелектуална собственост - Липса на транспониране в определения срок)
   (2008/C 171/18)
   Език на производството: шведски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Wils и P. Dejmek)

      Ответник: Кралство Швеция (представител: A. Kruse)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — В предвидения срок не са приети необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, стр. 45 и — поправка — ОВ L 195, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               2)

               Осъжда Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело C-554/14: Решение на Съда (голям състав) от 8 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Софийски градски съд — България) — Наказателно производство срещу Атанас Огнянов (Преюдициално запитване — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2008/909/ПВР — Член 17 — Право, приложимо към изпълнението на наказанието — Тълкуване на национална норма на изпълняващата държава, която предвижда намаляване на наказанието лишаване от свобода поради положен от осъденото лице труд по време на задържането му в издаващата държава — Правно действие на рамковите решения — Задължение за съответстващо тълкуване)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/6

         Решение на Съда (голям състав) от 8 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Софийски градски съд — България) — Наказателно производство срещу Атанас Огнянов
   (Дело C-554/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2008/909/ПВР - Член 17 - Право, приложимо към изпълнението на наказанието - Тълкуване на национална норма на изпълняващата държава, която предвижда намаляване на наказанието лишаване от свобода поради положен от осъденото лице труд по време на задържането му в издаващата държава - Правно действие на рамковите решения - Задължение за съответстващо тълкуване))
   (2017/C 006/07)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Софийски градски съд (България)

      Страна в главното производство

   Атанас Огнянов

      в присъствието на: Софийска градска прокуратура

      Диспозитив

               1)

               Член 17, параграфи 1 и 2 от Рамково решение 2008/909/ПВР на Съвета от 27 ноември 2008 година за прилагане на принципа за взаимно признаване към съдебни решения по наказателни дела, с които се налагат наказания лишаване от свобода или мерки, включващи лишаване от свобода, за целите на тяхното изпълнение в Европейския съюз, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска такова тълкуване на национална разпоредба, което да оправомощава изпълняващата държава да намали наказанието на осъденото лице поради положен от него труд по време на задържането му в издаващата държава, когато компетентните органи на последната, при спазване на нейното законодателство, не са извършили подобно намаляване на наказанието.

               2)

               Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че националният съд трябва да вземе предвид всички норми от националното право и да ги тълкува, доколкото е възможно, в съответствие с Рамково решение 2008/909, изменено с Рамково решение 2009/299, за да постигне търсения с това решение резултат, като при необходимост по собствена инициатива не приложи тълкуването, дадено от националния съд, действащ като последна инстанция, когато това тълкуване не е съвместимо с правото на Съюза.

      (1)  ОВ C 73, 2.3.2015 г.


title: Дело C-514/06 P: Жалба, подадена на 18 декември 2006 г. от Armacell Entreprise GmbH срещу решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 10 октомври 2006 г. по дело T-172/05: Armacell Entreprise GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/17

         Жалба, подадена на 18 декември 2006 г. от Armacell Entreprise GmbH срещу решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 10 октомври 2006 г. по дело T-172/05: Armacell Entreprise GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   (Дело C-514/06 P)
   (2007/C 56/30)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Armacell Entreprise GmbH (представлявано от: O.Spuhler, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар
   Искания на ищеца
   Ищецът предявява искания Съдът:

               —

               Да отмени решение на Първоинстанционния съд от 10 октомври 2006 г. по дело Т-172/05;

               —

               Да възложи на Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати разноските, направени за нуждите на производството пред Съда;

               —

               Да отмени решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 23 февруари 2005 г. по дело R 552/2004-1;

               —

               Да възложи на Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати разноските, направени за нуждите на производството пред Първоинстанционния съд, както и разноските, направени за нуждите на производството пред Службата за хармонизация във вътрешния пазар.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът претендира, че оспорваното решение на Първоинстанционния съд е основано на неправилно тълкуване на установеното изискване за прилика на марка съгласно член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1) на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (наричан по-долу РМО). Ищецът претендира също, че пропускът на Първоинстанционния съд да разгледа въпроса за прилика на марка от гледна точка на англоезичното население съставлява нарушение на съществено процедурно изискване по смисъла на член 63, параграф 2 от РМО.

      (1)  ОВ L 11, стр. 1.


title: Дело T-157/16 P: Решение на Общия съд от 17 ноември 2016 г. — Fedtke/ЕИСК (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Чисто потвърдителен акт — Съществени нови обстоятелства — Тежест на доказване)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/36

         Решение на Общия съд от 17 ноември 2016 г. — Fedtke/ЕИСК
   (Дело T-157/16 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Чисто потвърдителен акт - Съществени нови обстоятелства - Тежест на доказване))
   (2017/C 006/45)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподателка: Ingrid Fedtke (Везембек-Опем, Белгия) (представител: M.-A. Lucas, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК) (представители: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, A. Carvajal и L. Camarena Januzec, подпомагани от B. Wägenbaur, адвокат)

      Предмет

   Жалба за отмяна на определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 5 февруари 2016 г., Fedtke/ЕИСК (F-107/15, EU:F:2016:15)

      Диспозитив

               1)

               Отменя на определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 5 февруари 2016 г., Fedtke/ЕИСК (F-107/15).

               2)

               Препраща делото на състав на Общия съд, различен от този, който се е произнесъл по настоящата жалба.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 191, 30.5.2016 г.


title: Дело T-351/09: Жалба, подадена на 4 септември 2009 г. — Acetificio Marcello de Nigris/Комисия

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/36

         Жалба, подадена на 4 септември 2009 г. — Acetificio Marcello de Nigris/Комисия
   (Дело T-351/09)
   2009/C 256/64
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Acetificio Marcello de Nigris Srl (Afragola, Италия) (представители: P. Perani и P. Pozzi, avvocati)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се установи, че допускането на вписването на наименованието „Aceto Balsamico di Modena“ като защитено географско указание в Регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания представлява нарушение на член 3 от Регламент № 510/2006, както и нарушение на процесуалните гаранции, изрично предвидени от общностния правен ред,

               —

               да се отмени Регламент № 583/2009 на Комисията от 3 юли 2009 година, публикуван на 4 юли 2009 г., за вписване на наименование в Регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания (Aceto Balsamico di Modena (ЗГУ),

               —

               като последица от посочената отмяна, да се приемат всички необходими разпоредби и мерки за заличаване на вписването на защитеното географско указание „Aceto Balsamico di Modena“ от Регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят по настоящото дело, който осъществява дейност в сектора на производството и продажбата на винен оцет и други подправки, сред които балсамовия оцет от Модена, се противопоставя на вписването като защитено географско указание на наименованието „Aceto Balsamico di Modena“, извършено със спорния регламент.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят се позовава на:

               —

               нарушението на член 3 от Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (1), доколкото историческите факти, свързани с развитието на производството на балсамовия оцет от Модена показват точно, че не съществува връзка между тези продукти и специфична географска зона. Всъщност е безспорно, че от десетилетия голяма част от балсамовия оцет от Модена, продаван в Италия и в чужбина, се произвежда извън територията, от която той произхожда исторически. В този контекст въпросното наименование описва продукт, изготвен в съответствие със специфичен метод на производство и разполагащ със специфични характеристики, които обаче не зависят от мястото на производство.

               —

               невъзможността на жалбоподателя да се противопостави на вписването на наименованието „Aceto Balsamico di Modena“ като защитено географско указание. В това отношение се приема, че поради последователното настъпване във времето на релевантните в случая факти географското указание, предмет на настоящото дело, е било вписано, без да бъде да дадена възможност на жалбоподателя да представи мотивирано възражение, в нарушение на процесуалните гаранции, предвидени както в член 7, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2081/1992 на Съвета от 14 юли 1992 година относно защитата на географските указания и наименованията за произход на селскостопанските и хранителни продукти (2), така и в член 5, параграф 5 от действащия Регламент № 510/2006.

      (1)  ОВ L 93, 31.3.2006 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 71, стр. 114.

      (2)  ОВ L 208, 24.7.1992 г., стр. 1.


title: Дело C-90/09 P: Жалба, подадена на 3 март 2009 г. от General Química, S.A., Repsol Química, S.A., Repsol YPF, S.A. срещу Решение на Първоинстанционния съд (шести състав), постановено на 18 декември 2008 г. по дело T-85/06, General Química y otros/Комисия на Европейските общности

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/20

         Жалба, подадена на 3 март 2009 г. от General Química, S.A., Repsol Química, S.A., Repsol YPF, S.A. срещу Решение на Първоинстанционния съд (шести състав), постановено на 18 декември 2008 г. по дело T-85/06, General Química y otros/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-90/09 P)
   2009/C 90/32
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: General Química, S.A., Repsol Química, S.A., Repsol YPF, S.A. (представители: J.M. Jiménez-Laiglesia Oñate и J. Jiménez-Laiglesia Oñate, abogados)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателите

               1)

               да се отмени Решение от 18 декември 2008 г. по дело T-85/06 в частта, с която не е приет изтъкнатият в подкрепа на искането за отмяна довод, основан на явна грешка при преценката и на липса на мотиви относно солидарната отговорност на жалбоподелите;

               2)

               да се отменят член 1, букви ж) и з) и член 2, буква г) от решението на Комисията по отношение на Repsol YPF и Repsol Química, приети за солидарно отговорни за извършено от General Química нарушение на член 81, параграф 1 ЕО, и евентуално — по отношение на Repsol YPF, като и в двата случая санкцията се намали по подходящ начин.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбата е насочена срещу неприемането на довода, изтъкнат в подкрепа на искането за отмяна на решението на Комисията, че Repsol Química и Repsol YPF носят отговорност за поведението на General Química, S.A. В решението на Първоинстанционния съд неправилно е възприет критерий за възлагане на отговорността, който няма връзка с фактите или обстоятелствата по делото, нито с извършеното от General Química нарушение. Първоинстанционният съд допуска грешка като приема, че дружеството майка носи отговорност за дъщерното дружество, тъй като само въз основа на възможността за дружеството майка да упражнява решаващо влияние върху дъщерното дружество счита, че те представляват една стопанска единица. Той също така не обяснява защо доказателствата, на които основава изводите си, сочат за съществуването на решаващо влияние, и освен това не кредитира или изопачава представените по делото доказателства. Освен това неправилно прилага презумпцията, установена от съдебната практика за случаите, в които дружеството майка притежава целия капитал, и размества тежестта на доказване, при това без да уточни какво трябва да се докаже, за да се обори презумпцията. Съдебното решение предоставя на Комисията неограничена свобода за преценка и анализ на доказателствата, представени за оборване на презумпцията. Вследствие на това презумпцията на практика става необорима. Също така, освен че не разграничава ясно отговорността на Repsol YPF, Първоинстанционният съд допуска грешка като автоматично разширява по отношение на дружеството майка, което стои начело на групата, презумпцията, свързана само с възможността за упражняване на решаващо влияние. Приема се, че отговорност носи групата от дружества, а не предприятието като стопанска единица, като отговорността освен това е необорима.


title: Дело T-208/09: Определение на Общия съд от 14 декември 2009 г. — Mars/СХВП — Marc (MARC Marlon Abela Restaurant Corporation)

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/49

         Определение на Общия съд от 14 декември 2009 г. — Mars/СХВП — Marc (MARC Marlon Abela Restaurant Corporation)
   (Дело T-208/09) (1)

   2010/C 37/77

      Език на производството: английски

   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г.


title: Дело C-403/14: Определение на председателя на Съда от 4 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна (България) — „Векос Трейд“ АД/Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/24

      Определение на председателя на Съда от 4 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна (България) — „Векос Трейд“ АД/Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите
      (Дело C-403/14) (1)

      (2015/C 016/40)
      Език на производството: български
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 395, 10.11.2014 г.


title: Дело T-287/10: Определение на Общия съд от 8 ноември 2011 г. — Unilever España и Unilever/СХВП — Med Trans G. Poulias-S. Brakatselos (MED FRIGO S.A.)

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/24

         Определение на Общия съд от 8 ноември 2011 г. — Unilever España и Unilever/СХВП — Med Trans G. Poulias-S. Brakatselos (MED FRIGO S.A.)
   (Дело T-287/10) (1)

   2012/C 6/44
   Език на производството: английски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 234, 28.8.2010 г.


title: Дело T-397/11: Жалба, подадена на 26 юли 2011 г. — Symfiliosi/АОП

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/36

         Жалба, подадена на 26 юли 2011 г. — Symfiliosi/АОП
   (Дело T-397/11)
   2011/C 282/70
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Symfiliosi (Nicosia, Република Кипър) (представител: L. Christodoulou)

      Ответник: Агенция на Европейския съюз за основните права (АОП)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Агенцията на Европейския съюз за основните права от 23 май 2011 г. за възлагане на първия рамков договор по процедура за представяне на оферти F/SE/10/03 — лот 12 Кипър на First Elements, а на втория рамков договор на Symfiliosi,

               —

               да осъди Агенцията на Европейския съюз за основните права да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Главното правно основание, посочено в подкрепа на жалбата, се отнася до твърдяната липса на мотиви в решението на Агенцията. Жалбоподателят освен това оспорва по същество оценката на наддавателните предложения, посочвайки, че тя е била произволна, неоснователна и неправомерна.


title: Дело T-86/09: Решение на Общия съд от 22 септември 2011 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Предоставяне на компютърни услуги, включително поддръжката и развитието на информационна система на Генерална дирекция Морско дело и рибарство — Отхвърляне на офертата на оферент — Задължение за мотивиране — Равно третиране — Прозрачност — Критерии за възлагане — Конфликт на интереси — Явна грешка в преценката — Извъндоговорна отговорност)

text:
               29.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/15

         Решение на Общия съд от 22 септември 2011 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
   (Дело T-86/09) (1)

   (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Предоставяне на компютърни услуги, включително поддръжката и развитието на информационна система на Генерална дирекция „Морско дело и рибарство“ - Отхвърляне на офертата на оферент - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Прозрачност - Критерии за възлагане - Конфликт на интереси - Явна грешка в преценката - Извъндоговорна отговорност)
   2011/C 319/28
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател:: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis, P. Katsimani и M. Dermitzakis, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: N. Bambara и E. Manhaeve, подпомагани от J. Stuyck, avocat)

      Предмет

   От една страна, отмяна на Решението на Комисията от 12 декември 2008 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя оферта в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка MARE/2008/01 за предоставяне на компютърни услуги, включително поддръжката и развитието на информационна система на Генерална дирекция „Морско дело и рибарство“ на Комисията (ОВ 2008/S 115), както и на решението за възлагане на поръчката на друг оферент, и от друга страна, искане за обезщетение за вреди.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 113, 16.5.2009 г.


title: Дело F-100/15: Жалба, подадена на 6 юли 2015 г. — ZZ/ЕИБ

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/41

         Жалба, подадена на 6 юли 2015 г. — ZZ/ЕИБ
   (Дело F-100/15)
   (2015/C 414/51)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: L. Isola и G. Isola, avvocati)

      Ответник: Европейска инвестиционна банка

      Предмет на производството

   Отмяна, от една страна на доклада за атестиране на жалбоподателя за 2013 г. и, от друга страна, на последващите и свързани решения на ЕИБ, като например решението за неповишаване в степен D, както и поправяне на имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да отмени решението от 8 декември 2014 г. на комитета по жалбите и да върне преписката на този комитет с посочване на критериите, които трябва да спази при приемането на ново решение;

               —

               Да отмени насоките, определени от Дирекция „Човешки ресурси“ в известието „Насоки за бюджетната 2013 г. за атестиране на персонала“ в частта, в която предвиждат, че окончателната оценка трябва да се изразява в словесно обобщение, без изобщо да определя съответните декларации;

         При условията на евентуалност:

               —

               Да отмени доклада за атестиране за 2013 г. в неговата цялост (в частта оценка, доколкото на жалбоподателя не е поставена оценка „изключително изпълнение на задачите“ или „много добро изпълнение на задачите“ и той не се предлага за повишение във функция D, и на последно място, доколкото не предвижда развитието на кариерата му и не определя цели за 2014 г.);

               —

               Да отмени всички свързани, последващи и предварителни актове, включително обявените повишения в известие „Performance Evaluation exercise 2013 — List of promotions and awards“, разпространено на 31 март 2014 г.;

               —

               Да установи упражнения срещу него тормоз;

               —

               Да установи отговорността на Европейския съюз за подбуждане към тормоз и нарушаване на правилата относно „справедливия процес“;

               —

               Да осъди ответниците да заплатят обезщетение по справедливост за телесните, имуществени и неимуществени вреди, подробно посочени в точки 112 — 120 по-горе;

               —

               Да осъди ответниците да заплатят солидарно компенсационни и мораторни лихви и компенсация за паричната обезценка на присъдените суми;

               —

               Да осъди двата ответници да заплатят съдебните разноски, които подлежат на точно установяване.


title: Дело T-342/11: Жалба, подадена на 30 юни 2011 г. — CEEES и Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio/Комисия

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/40

         Жалба, подадена на 30 юни 2011 г. — CEEES и Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio/Комисия
   (Дело T-342/11)
   2011/C 252/90
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio (CEEES) (Испания) и Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio (Мадрид, Испания) (представители: A. Hernández Pardo, abogado и B. Marín Corral, abogada)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени обжалвания акт, и

               —

               вследствие на това да разпореди на Комисията да наложи глоба или периодична имуществена санкция на REPSOL за нарушението на член 9 от Регламент (ЕО) № 1/2003.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу Решение на Комисията от 28 април 2011 г. по преписка COMP/39.461/CEES AOP — REPSOL, с което Комисията се е произнесла по допустимостта на жалбата, подадена от жалбоподателите на 30 май 2007 г. Тази жалба се опира на три основни довода:

               а)

               наличието на хоризонтални споразумения между Asociación de Operadores Petrolíferos (AOP) и неговите членове, които ограничават конкуренцията между тях.

               б)

               нарушението на членове 101 и 102 ДФЕС поради запазване на цените на дребно.

               в)

               неизпълнението от страна на REPSOL на Решение на Комисията от 12 април 2006 г. (2006/446/ЕО) относно производство за прилагане на член 81 ЕО, прието съгласно член 9 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (преписка COMP/B-1/38.348 — Repsol CPP); както и санкционните последици от това неизпълнение.

         В обжалваното решение Комисията приема, че няма достатъчно основания за приемането спрямо REPSOL на някоя от мерките, предвидени в Регламент (ЕО) № 1/2003 в случай, че страните не изпълняват задълженията си.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите се позовават на две правни основания.

               1.

               Първо правно основание, изведено от нарушението на член 9 от Регламент (ЕО) № 1/2003 във връзка с неспазването на принципа на непосредственото действие на общностното право.

                           —

                           Поддържа се по-специално, че с оглед на изводите на националния орган по конкуренция Комисията не може да не вземе предвид неизпълнението на поетото от REPSOL задължение да преустанови практиката си на определяне на цени. Всъщност доказаните от националния орган по конкуренция факти относно нарушението на член 101 ДФЕС са достатъчни за Комисията, за да приеме, че неизпълнението на поетото от REPSOL задължение е напълно доказано, и че

                           —

                           ненамесата на Комисията при неизпълнение на решението във връзка с поемането на задължения, тъй като счита че разполага с оперативна самостоятелност в това отношение, застрашава самата същност на механизмите, които са в основата на приемането на задължения като алтернативно решение спрямо започването на производство за налагане на санкции, и превръща оперативната самостоятелност на Комисията в неограничена власт, която може да доведе до явно засягане на правото на защита.

               2.

               Второ правно основание, изведено от нарушението на член 23, параграф 2, буква в) и член 24, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 1/2003.

                           —

                           Според жалбоподателите при нарушение на член 9 от Регламент (ЕО) № 1/2003 като разглежданото в настоящото производство Комисията би трябвало да наложи глобите и периодичните имуществени санкции, предвидени в посочените по-горе разпоредби.


title: Дело C-67/12: Решение на Съда (десети състав) от 16 януари 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2002/91/ЕО — Енергийни характеристики на сградите — Членове 3, 7 и 8 — Непълно транспониране)

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/2

         Решение на Съда (десети състав) от 16 януари 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-67/12) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2002/91/ЕО - Енергийни характеристики на сградите - Членове 3, 7 и 8 - Непълно транспониране)
   2014/C 85/03
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и I. Galindo Martin)

      Ответник: Кралство Испания (представители: A. Rubio González и S. Centeno Huerta)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане или несъобщаване в предвидения срок на всички необходими мерки за съобразяване с членове 3, 7 и 8 от Директива 2002/91/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно енергийните характеристики на сградите (ОВ L 1, стр. 65; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 44) във връзка с член 29 от Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 година относно енергийните характеристики на сградите (ОВ L 153, стр. 13)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приело в предписания срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за да се съобрази с членове 3, 7 и 8 от Директива 2002/91/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно енергийните характеристики на сградите, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по тези разпоредби.

               2.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 118, 21.4.2012 г.


title: Дело C-597/12 P: Жалба, подадена на 19 декември 2012 г. от Isdin, SA срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 9 октомври 2012 г. по дело T-366/11 — Bial-Portela & Ca, SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               23.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/8

         Жалба, подадена на 19 декември 2012 г. от Isdin, SA срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 9 октомври 2012 г. по дело T-366/11 — Bial-Portela & Ca, SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-597/12 P)
   2013/C 86/12
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Isdin, SA (представители: адв. H. L. Mosback; G. Marín Raigal, P. López Ronda, G. Macias Bonilla, abogados)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Bial-Portela & Ca, SA

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение;

               —

               да се потвърди решението от 6 април 2001 г. на първи апелативен състав на СХВП, с което възражението се отхвърля изцяло;

               —

               да се осъди Bial-Portela & Ca, SA да плати съдебните разноски.

      Основания и доводи

   Жалбоподателят твърди, че е налице изопачаване на доказателствата от Общия съд, тъй като в точка 34 от обжалваното съдебно решение той счита, че „апелативният състав е допуснал грешка, приемайки, че липсва фонетично сходство между знаците“. Апелативният състав обаче не е допуснал грешка, като за разлика от Общия съд е приел, че липсва фонетично сходство между знаците, и правилно е анализирал фонетичното сходство между знаците като е решил, че въпреки фонетичните прилики между тях, цялостното им звучене е различно. Настоящото представителство счита, че горното заключение на апелативния състав, което е изопачено от Общия съд, следва да бъде потвърдено.
   В допълнение жалбоподателят твърди, че е налице изопачаване на фактите от Общия съд, тъй като в точка 40 от обжалваното съдебно решение той е приел, че стоките от клас 3 и голяма част от стоките от клас 5 (…) обикновено се търгуват чрез излагане в супермаркетите и поради това се избират от купувачите след зрителна преценка на техните опаковки. Тази фактическа преценка не е подкрепена от никакви доказателства и поради това изопачава фактите, на които решението би трябвало да бъде основано. Освен това този факт не се изтъква от никоя от страните, поради което може да се вземе предвид, само ако е общоизвестен (и предвид твърденията за неправдоподобност на този факт, да се разгледа така, като че ли сам по себе си той представлява изопачаване на фактите). Следователно този факт не може да бъде използван като основание на преценката за наличие на вероятност от объркване.
   Жалбоподателят твърди също, че принципът на състезателност, установен в член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009 (1) (предишен член 74, параграф 1 от Регламент № 40/94 (2)), е нарушен, тъй като Общият съд е допуснал грешка при прилагането на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 и на относимата съдебна практика, нарушавайки по този начин правото на Съюза. Общият съд не е извършил цялостна преценка на конфликтните марки, взимайки предвид всички фактори от значение за обстоятелствата по настоящото дело.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1)

      (2)  Регламент (ЕО) № 40/1994 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1 стр. 146)


title: Дело C-204/13: Решение на Съда (шести състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Saarlouis/Heinz Malburg (Данъчни въпроси  — Данък върху добавената стойност  — Възникване и обхват на правото на приспадане  — Прекратяване на дружество от съдружник  — Придобиване на част от клиентелата на това дружество  — Непарична вноска в друго дружество  — Плащане на данък по получени доставки  — Евентуално приспадане)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/18

         Решение на Съда (шести състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Saarlouis/Heinz Malburg
   (Дело C-204/13) (1)

   ((Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Възникване и обхват на правото на приспадане - Прекратяване на дружество от съдружник - Придобиване на част от клиентелата на това дружество - Непарична вноска в друго дружество - Плащане на данък по получени доставки - Евентуално приспадане))
   2014/C 135/19
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Finanzamt Saarlouis

      Ответник: Heinz Malburg

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 4, параграфи 1 и 2, както и на член 17, параграф 2, буква a) от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ, L 145, стр. 1) — Възникване и обхват на правото на приспадане — Придобиване на част от клиентелата на прекратено дружество от негов съдружник с цел нейното внасяне като апорт в ново дружество — Възможност за приспадане на данъка, платен по получена доставка

      Диспозитив

   Предвид принципа на неутралитет на данъка върху добавената стойност член 4, параграфи 1 и 2, както и член 17, параграф 2, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 95/7/ЕО на Съвета от 10 април 1995 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че съдружник в гражданско дружество за данъчноконсултантска дейност, който придобива от това дружество част от клиентелата с единствената цел непосредствено след това безвъзмездно да я пренасочи към новоучредено с неговото решаващо участие гражданско дружество за данъчноконсултантска дейност, което да я ползва за целите на търговската си дейност, без обаче тази клиентела да е включена в имуществото на новоучреденото дружество, няма право да приспадне данъка върху добавената стойност, който е платил при придобиването на въпросната клиентела.

      (1)  ОВ C 178, 22.6.2013 г.


title: Дело C-615/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 7 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — производство, образувано от Insinööritoimisto InsTiimi Oy (Директива 2004/18/ЕО — Обществени поръчки в областта на отбраната — Член 10 — Член 296, параграф 1, буква б) ЕО — Защита на основните интереси на сигурността на държава членка — Търговия с оръжие, муниции и военни материали — Продукт, който възлагащият орган придобива за строго военни цели — Наличие по отношение на този продукт на възможност за до голяма степен сходно гражданско приложение — Въртяща се платформа ( „tiltable turntable“ ) за електромагнитни измервания — Непровеждане на процедура за възлагане на обществена поръчка в съответствие с Директива 2004/18)

text:
               21.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/3

         Решение на Съда (четвърти състав) от 7 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — производство, образувано от Insinööritoimisto InsTiimi Oy
   (Дело C-615/10) (1)

   (Директива 2004/18/ЕО - Обществени поръчки в областта на отбраната - Член 10 - Член 296, параграф 1, буква б) ЕО - Защита на основните интереси на сигурността на държава членка - Търговия с оръжие, муниции и военни материали - Продукт, който възлагащият орган придобива за строго военни цели - Наличие по отношение на този продукт на възможност за до голяма степен сходно гражданско приложение - Въртяща се платформа („tiltable turntable“) за електромагнитни измервания - Непровеждане на процедура за възлагане на обществена поръчка в съответствие с Директива 2004/18)
   2012/C 217/04
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

      Ищец: Insinööritoimisto InsTiimi Oy
   в присъствието на: Puolustusvoimat

      Предмет

   Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Преюдициално запитване — Тълкуване на член 10 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116) и на член 346 ДФЕС — Списък на оръжията, мунициите и военните материали, приет с Решение № 255/58 на Съвета на 15 април 1958 г. — Приложно поле на Директивата — Материали, предназначени за строго военни цели — Система на въртяща се платформа за извършване на електромагнитни измервания

      Диспозитив

   Член 10 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки, във връзка с член 296, параграф 1, буква б) ЕО, трябва да се тълкува в смисъл, че позволява държава членка да не приложи предвидените в посочената директива процедури по отношение на обществена поръчка, която възлагащ орган възлага в областта на отбраната, за придобиване на материал, който макар да е предназначен за строго военни цели, предоставя възможности за по същество сходно гражданско приложение, само ако с оглед на самите си характеристики този материал може да се счита за специално проектиран и разработен, включително след съществени изменения, за такива цели — обстоятелство, което запитващата юрисдикция следва да провери.

      (1)  ОВ C 72, 5.3.2011 г.


title: Дело C-594/10: Решение на Съда (трети състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — T.G. van Laarhoven/Staatssecretaris van Financiën (Шеста директива ДДС — Право на приспадане на данъка, платен за получена доставка — Ограничаване — Използване на движима вещ, която е част от стопанските активи на предприятието, за лични нужди на данъчнозадълженото лице — Данъчно третиране на използването за лични нужди на вещ, която е част от имуществото на предприятието)

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/8

         Решение на Съда (трети състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — T.G. van Laarhoven/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-594/10) (1)

   (Шеста директива ДДС - Право на приспадане на данъка, платен за получена доставка - Ограничаване - Използване на движима вещ, която е част от стопанските активи на предприятието, за лични нужди на данъчнозадълженото лице - Данъчно третиране на използването за лични нужди на вещ, която е част от имуществото на предприятието)
   2012/C 98/10
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: T.G. van Laarhoven

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 17, параграф 6 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Изключване на правото на приспадане — Национална правна уредба, която ограничава приспадането на данъка за превозни средства, използвани от предприемач, както за целите на икономическата му дейност, така и за лични нужди

      Диспозитив

   Член 6, параграф 2, първа алинея, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 95/7/ЕО на Съвета от 10 април 1995 година, във връзка с член 11, A, параграф 1, буква в) от същата директива трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална данъчна уредба, която най-напред позволява на данъчнозадълженото лице, чиито леки автомобили са използвани както за целите на икономическата дейност, така и за лични нужди, да приспадне незабавно и изцяло платения данък върху добавената стойност по получени доставки, но след това по отношение на използването на тези превозни средства за лични нужди предвижда годишно данъчно облагане, което във връзка с определянето на данъчната основа на дължимия за дадена данъчна година данък върху добавената стойност се основава на метод за изчисляване във фиксиран размер на разходите за посоченото използване, който не отчита съразмерно степента на реално използване.

      (1)  ОВ C 80, 12.3.2011 г.


title: Дело T-222/12: Определение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — National Trust for Scotland/СХВП — Comhairle nan Eilean Siar (ST KILDA)

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/30

         Определение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — National Trust for Scotland/СХВП — Comhairle nan Eilean Siar (ST KILDA)
   (Дело T-222/12) (1)

   2013/C 336/64
   Език на производството: английски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 227, 28.7.2012 г.


title: Дело T-833/14: Жалба, подадена на 23 декември 2014 г. — Søndagsavisen/Комисия

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/51

         Жалба, подадена на 23 декември 2014 г. — Søndagsavisen/Комисия
   (Дело T-833/14)
   (2015/C 138/68)
   Език на производството: датски

      Страни

      Жалбоподател: Søndagsavisen A/S (Сьоборг, Дания) (представител: M. Honoré, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията от 9 юли 2014 г. да не повдигне възражения по отношение на освобождаването от данък за някои реклами (SA.35683),

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят, който е конкурент на получателя на помощта, поддържа, че Комисията е трябвало да констатира, че са налице съмнения дали освобождаването от данък, предвидено за рекламите в неразпространяваните по домовете печатни материали и в абонаментните вестници, не съставлява помощ.
   Поради това според жалбоподателя Комисията е трябвало да образува официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС и член 4, параграф 4 от Регламент № 659/1999 (1). Тъй като не постъпила така, Комисията нарушила процесуалните права на жалбоподателя по член 108, параграф 2 ДФЕС.
   Жалбоподателят излага следните доводи в подкрепа на твърдението си, че са налице основателни съмнения:

               —

               времето, през което Комисията се е занимавала със случая, е изключително дълго и само по себе си сочи, че е налице основателно съмнение — не на последно място и защото става дума за схема за помощ, за която е постъпило уведомление съгласно член 108, параграф 3 ДФЕС,

               —

               решението на Комисията е порочно, тъй като не е мотивирано по отношение на освобождаването от данък, предвидено за рекламите в неразпространяваните по домовете печатни материали и в абонаментните вестници, и

               —

               Комисията е изследвала непълно и неправилно датското законодателство относно данъците върху рекламата за целите на преценката дали освобождаването от данък, предвидено за рекламите в неразпространяваните по домовете печатни материали и в абонаментните вестници, представлява държавна помощ.

      (1)  Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело C-220/08: Определение на председателя на Съда от 26 ноември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/33

         Определение на председателя на Съда от 26 ноември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-220/08) (1)

   (2009/C 69/77)

      Език на производството: гръцки

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело C-148/10: Решение на Съда (трети състав) от 13 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel — Белгия) — DHL International NV, по-рано Express Line NV/Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie (Пощенски услуги — Външни процедури за разглеждане на жалбите на ползвателите — Директива 97/67/ЕО — Член 19 — Приложно поле — Допълнителен характер на възможностите за обжалване, предвидени в националното право и в правото на Съюза — Свобода на действие на държавите членки — Граници — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване)

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/6

         Решение на Съда (трети състав) от 13 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel — Белгия) — DHL International NV, по-рано Express Line NV/Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie
   (Дело C-148/10) (1)

   (Пощенски услуги - Външни процедури за разглеждане на жалбите на ползвателите - Директива 97/67/ЕО - Член 19 - Приложно поле - Допълнителен характер на възможностите за обжалване, предвидени в националното право и в правото на Съюза - Свобода на действие на държавите членки - Граници - Член 49 ДФЕС - Свобода на установяване)
   2011/C 355/08
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Brussel

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: DHL International NV, по-рано Express Line NV

      Ответник: Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van Cassatie van België — Тълкуване на член 19 от Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (ОВ L 15, 1998 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12), съответно изменена с Директива 2002/39/ЕО (ОВ L 176, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 178) и Директива 2008/6/ЕО (ОВ L 52, стp. 3) — Процедури за обработка на административните жалби на ползвателите на пощенски услуги — Външна система за обработка

      Диспозитив

               1.

               Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, в нейната първоначална редакция и в редакциите ѝ след измененията с Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година и с Директива 2008/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 година, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, с която по отношение на доставчиците на невключени в универсалната услуга пощенски услуги се придава задължителен характер на външна процедура за разглеждане на жалбите на ползвателите на тези услуги.

               2.

               Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, с която по отношение на доставчиците на невключени в универсалната услуга пощенски услуги се придава задължителен характер на външна процедура за разглеждане на жалбите на ползвателите на тези услуги.

      (1)  ОВ C 161, 19.6.2010 г.


title: Дело T-506/16: Решение на Общия съд от 6 юли 2017 г. — Bodson и др./ЕИБ (Публична служба — Персонал на ЕИБ — Договорен характер на трудовото правоотношение — Възнаграждение — Реформа на системата на заплащане и за увеличаване на заплатите — Оправдани правни очаквания — Правна сигурност — Явна грешка в преценката — Пропорционалност — Задължение за полагане на грижа — Член 11, параграф 3 от вътрешния правилник на ЕИБ)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/44

         Решение на Общия съд от 6 юли 2017 г. — Bodson и др./ЕИБ
   (Дело T-506/16) (1)

   ((Публична служба - Персонал на ЕИБ - Договорен характер на трудовото правоотношение - Възнаграждение - Реформа на системата на заплащане и за увеличаване на заплатите - Оправдани правни очаквания - Правна сигурност - Явна грешка в преценката - Пропорционалност - Задължение за полагане на грижа - Член 11, параграф 3 от вътрешния правилник на ЕИБ))
   (2017/C 277/66)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Jean-Pierre Bodson (Люксембург, Люксембург) и още 483 жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложения към настоящото решение списък (представител: L. Levi, avocat)

      Ответник: Европейска инвестиционна банка (представители: първоначално C. Gómez de la Cruz, G. Nuvoli и T. Gilliams, впоследствие T. Gilliams и G. Faedo, подпомагани от P.-E. Partsch, avocat)

      Предмет

   Жалба на основание член 270 ДФЕС, с която се иска, от една страна, да се отменят решенията, съдържащи се в извлеченията от платежните ведомости, считано от април 2013 г. нататък, и прилагащи решението от 18 декември 2012 г. на съвета на директорите на ЕИБ и решението от 29 януари 2013 г. на управителния комитет на ЕИБ, както и да се отмени документът, публикуван онлайн на 5 февруари 2013 г., информиращ персонала за приемането на тези две решения, и от друга страна, да се осъди ЕИБ да заплати на жалбоподателите сума, съответстваща на разликата между изплатените им съгласно посочените решения възнаграждения и възнагражденията, които им се дължат съгласно приложимия преди това режим, както и обезщетение за вредите, които те твърдят, че са претърпели поради загубата на покупателната им способност

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Jean-Pierre Bodson и другите членове на персонала на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), чиито имена са посочени в приложения към настоящото решение списък, да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г. (регистрирано първоначално под номер F-45/13 пред Съда на публичната служба на Европейския съюз и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1 септември 2016 г.).


title: Дело C-97/12: Жалба, подадена на 23 февруари 2012 г. от Louis Vuitton Malletier срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 14 декември 2011 г. по дело T-237/10 — Louis Vuitton Malletier/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Friis Group International ApS

text:
               28.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 126/8

         Жалба, подадена на 23 февруари 2012 г. от Louis Vuitton Malletier срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 14 декември 2011 г. по дело T-237/10 — Louis Vuitton Malletier/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Friis Group International ApS
   (Дело C-97/12)
   2012/C 126/16
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Louis Vuitton Malletier (представители: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto, E. Gavuzzi, avvocati)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Friis Group International ApS

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение, доколкото с него се отхвърля жалбата срещу спорното решение на апелативния състав, и съответно да отмени решението на първи апелативен състав, доколкото с него фигуративната марка на Общността, регистрирана под № 3693116, е обявена за невалидна за „оптични апарати и инструменти, включително очила, слънчеви очила и калъфи за очила“ (клас 9), „кутии за бижута от благородни метали и техните сплави или с такова покритие“ (клас 14), „пътни чанти, пътнически несесери (кожени изделия), пътнически сандъци и чанти, пътнически чанти за облекло, дамски чантички за тоалетни принадлежности, раници, чанти с презрамки, ръчни дамски чанти, дипломатически куфарчета за книжа, кожени куфарчета и чанти за документи, торби, портфейли, портмонета, ключодържатели, визитници“ (клас 18),

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски на Louis Vuitton Malletier S.A. в това производство,

               —

               да осъди Friis Group International ApS да заплати съдебните разноски на Louis Vuitton Malletier S.A. в това производство.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата се твърди, че Общият съд се е произнесъл в нарушение на член 7, параграф l, буква б) от Регламента за марката на Общността (1), като е приел, че абсолютното основание за отказ, предвидено в тази разпоредба, се прилага за фигуративната марка на Общността, регистрирана под № 3693116 (известна като „FERMOIR S“, или „S-образната закопчалка“), за всички стоки от класове 9, 14 и 18, за които е регистрирана, с изключение на „бижутерия, в това число пръстени, халки за ключове, токи, обици и клипсове, копчета за ръкавели, гривни, дребни украшения, брошки, колиета, игли за вратовръзки, украшения, медальони; часовници и хронометрични инструменти уреди, включително ръчни часовници, кутии за часовници, будилници; лешникотрошачки от благородни метали и техните сплави или с такова покритие, свещници от благородни метали и техните сплави или с такова покритие“ от клас 14 и „кожа и имитации на кожа“ и „чадъри“ от клас 18.
   Първо, жалбоподателят поддържа, че Общият съд е приложил неправилно съдебната практика във връзка с триизмерните марки към настоящия случай (поне що се отнася до по-голямата част от стоките, за които е регистрирана спорната марка), доколкото като изискване за отличителност е приел, че марката „FERMOIR S“ трябва „съществено да се различава от стандартното или обичайното в този сектор“, което е по-високо изискване в сравнение с общото правило (а именно за „минимална степен на отличителност“).
   Всъщност според жалбоподателя съдебната практика ясно сочи, че за да се приложи изискването за „съществено различие“, което първоначално е установено само за триизмерните марки, съответният знак трябва недвусмислено да е свързан със стоките, за които се регистрира, което означава, че този знак трябва да представлява достоверно и непосредствено разпознаваемо изображение или на целия продукт, или на основните му части, и потребителите да го възприемат по този начин.
   В противоречие с това Общият съд приел, че принципите, установени за триизмерните марки, следва да се прилагат към всеки знак, който изобразява формата на част от продукта, освен ако не е напълно невъзможно от концептуална гледна точка знакът да се разглежда като част от обозначавания с него продукт. В резултат вместо да провери дали потребителите биха възприели спорната марка като основна част от обозначаваните с нея стоки, Общият съд преценил единствено дали тази марка теоретично може да се използва като закопчалка за стоки от класове 9, 14 и 18.
   Второ, жалбоподателят твърди, че Общият съд е преценил неправилно действителността на спорната марка във връзка със стоките, за които се констатира, че биха могли да имат закопчалка, като е нарушил правилата за разпределяне на доказателствената тежест и е изопачил доказателствата.
   По-конкретно, Общият съд не съобразил надлежно презумпцията за действителност на регистрираните по Регламента марки, а изискал от жалбоподателя „да представи конкретни доказателства, че марката има вътрешноприсъщ отличителен характер“, и по този начин освободил Friis от тежестта да докаже недействителността на спорната марка.
   Предвид всички изложени съображения жалбоподателят иска от Съда да отмени обжалваното съдебно решение, доколкото с него частично се потвърждава решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 24 февруари 2010 г. по преписка R 1590/2008-1, с което спорната марка е обявена за недействителна за стоките от класове 9, 14 и 18, за които е регистрирана.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-478/07: Решение на Съда (голям състав) от 8 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Handelsgericht Wien, Австрия) — Budejovicky Budvar National Corporation/Rudolf Ammersin GmbH (Двустранни договори между държавите членки — Закрила в една държава членка на указания за географски произход на друга държава членка — Означение Bud — Използване на марката American Bud — Членове 28 ЕО и 30 ЕО — Регламент (ЕО) № 510/2006 — Общностен режим на закрила на географски указания и наименования за произход — Присъединяване на Чешката република — Преходни мерки — Регламент (ЕО) № 918/2004 — Приложно поле на общностния режим — Изчерпателен характер)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/12

         Решение на Съда (голям състав) от 8 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Handelsgericht Wien, Австрия) — Budejovicky Budvar National Corporation/Rudolf Ammersin GmbH
   (Дело C-478/07) (1)

   (Двустранни договори между държавите членки - Закрила в една държава членка на указания за географски произход на друга държава членка - Означение „Bud“ - Използване на марката American Bud - Членове 28 ЕО и 30 ЕО - Регламент (ЕО) № 510/2006 - Общностен режим на закрила на географски указания и наименования за произход - Присъединяване на Чешката република - Преходни мерки - Регламент (ЕО) № 918/2004 - Приложно поле на общностния режим - Изчерпателен характер)
   2009/C 267/21
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Handelsgericht Wien

      Страни в главното производство

      Ищец: Budejovicky Budvar National Corporation

      Ответник: Rudolf Ammersin GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Handelsgericht Wien — Тълкуване на членове 28 ЕО и 30 ЕО, на Регламент (ЕО) № 918/2004 на Комисията от 29 април 2004 г. относно приемане на преходни разпоредби за закрила на наименованията за произход и на географските указания на земеделски продукти и храни вследствие на присъединяването Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия (ОВ L 163, стp. 88) и на Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (ОВ L 93, стp. 12) — Наименование, с което не се обозначава нито район, нито място на територията в държавата по произход, защитено в тази държава членка като квалифицирано географско указание и ползващо се със закрила като марка — Условия, определени от Съда с Решение от 18 ноември 2003 г. по дело Budejovicky Budvar (C-216/01), при които абсолютната закрила на подобно наименование като географско указание може да се приеме за съвместима с член 28 ЕО — Последици от липсата на регистрация на общностно равнище на подобно наименование относно запазването на предварително съществуваща национална закрила и гарантираната с двустранно споразумение в друга държава членка закрила

      Диспозитив

               1.

               От точка 101 от Решение по дело Budějovický Budvar (С-216/01) следва, че:

                           —

                           за да определи дали означение като разглежданото в главното производство може да се приеме за просто и непряко указание за географски произход, чиято закрила съгласно разглежданите двустранни договори може да се обоснове с оглед на критериите на член 30 ЕО, запитващата юрисдикция трябва да провери дали съгласно преобладаващите в Чешката република фактическо положение и схващания това означение, макар като такова да не е географско наименование, е най-малкото в състояние да информира потребителя, че обозначеният с него продукт произхожда от район или място на територията на тази държава членка,

                           —

                           запитващата юрисдикция трябва освен това да провери, също с оглед на преобладаващите в Чешката република фактическо положение и схващания, дали, както е посочено в точка 99 от споменатото решение, към датата на влизане в сила на разглежданите в главното производство двустранни договори или след нея разглежданото в главното производство означение не е придобило родов характер в тази държава членка, след като в точки 99 и 100 от същото решение Съдът на Европейските общности е постановил, че целта на установения с тези договори режим на закрила е свързана с опазването на индустриалната и търговска собственост по смисъла на член 30 ЕО,

                           —

                           при липса на каквито и да е общностни разпоредби по въпроса, запитващата юрисдикция трябва да реши в съответствие със своето национално право дали следва да възложи проучване на общественото мнение за изясняване на преобладаващите в Чешката република фактическо положение и схващания с цел да провери дали разглежданото в главното производство означение „Bud“ може да се квалифицира като просто и непряко указание за географски произход и дали то не е придобило родов характер в тази държава членка. Също така с оглед на националното право, ако приеме за необходимо да възложи проучване на общественото мнение, запитващата юрисдикция трябва за целите на тези проверки да определи процента от потребители, който се счита за достатъчно показателен, и

                           —

                           член 30 ЕО не поставя конкретно изискване относно качеството и продължителността на използване на дадено означение в държавата членка по произход, за да бъде неговата закрила обоснована с оглед на посочения член. Въпросът дали такова изискване се прилага в рамките на делото по главното производство трябва да се реши от запитващата юрисдикция с оглед на приложимото национално право, в частност с оглед на предвидения с разглежданите в главното производство двустранни договори режим на закрила.

               2.

               Предвиденият в Регламент № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни общностен режим на закрила има изчерпателен характер, така че този регламент не допуска прилагането на режим на закрила, предвиден с договори между две държави членки, като разглежданите в главното производство двустранни договори, който предоставя на означение, признато съгласно правото на държава членка като наименование за произход, закрила в друга държава членка, в която тази закрила се търси действително, макар да не е била подавана заявка за регистрация на наименованието за произход съгласно посочения регламент.

      (1)  ОВ C 22, 26.1.2008 г.


title: Дело C-604/14 P: Жалба, подадена на 27 декември 2014 г. от Alcoa Trasformazioni Srl срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 октомври 2014 г. по дело T-177/10, Alcoa Trasformazioni/Комисия

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/8

         Жалба, подадена на 27 декември 2014 г. от Alcoa Trasformazioni Srl срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 октомври 2014 г. по дело T-177/10, Alcoa Trasformazioni/Комисия
   (Дело C-604/14 P)
   (2015/C 089/09)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Alcoa Trasformazioni Srl (представители: O. W. Brouwer, advocaat, T. Salonico и M. Siragusa, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят точки 50, 81-90 и 92 и вследствие на това — обжалваното съдебно решение;

               —

               Съдът да се произнесе окончателно по спора и да отмени оспорваното решение, и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство и в първоинстанционното производство пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят преценява, че обжалваното съдебно решение е неправилно и следователно трябва да бъде отменено на следните основания:

               1.

               Сериозно изопачаване на доказателствата, свързани с неправилния извод, потвърден от Общия съд, че разглежданата мярка е изменила по същество тарифата Alumix, въведена с декрета от 1995, и вследствие на това — нарушение на член 107, параграф 1, ДФЕС и на принципа на правната сигурност. В точки 81 — 83 от обжалваното съдебно решение Общият съд е дал неправилен прочит на разпоредбите, приложими в настоящия случай и по-конкретно на член 15 от решение № 204/99 на l’Autorità per l’energia elettrica e il gas, което доказва ясно и недвусмислено, че дори и след въвеждането на компенсаторния компонент тарифата Alumix не е изменена по същество нито от гледна точка на нетната цена на заплащаната от Alcoa електроенергия, нито от гледна точка на финансирането на механизма, който тази цена е осигурявала на Alcoa.

               2.

               Нарушение на член 107, параграф 1, ДФЕС, противоречие с решенията, произнесени по дела T 332/06 и C 149/09 P, и сериозно изопачаване на първия основен довод, буква б), представен от Alcoa, относно извода на Комисията, според който не е било необходимо извършването на икономически анализ, за да се докаже, че мярката е предоставяла икономическо предимство на жалбоподателя. Решението на Общия съд е неправилно, тъй като i) противоречи на предишни решения, постановени по същия въпрос (T 332/06 и C 194/09 P); ii) прибягвайки към прилагане на член 107, параграф 1, ДФЕС, то води до смесване на двата критерия, необходими едновременно, за да бъде налице помощ, като намира, че предимството за Alcoa произтича от обикновената констатация за държавния характер на използваните средства; iii) не съдържа подходящи мотиви, тъй като не посочва, че Комисията неоснователно е изхождала от презумпцията, че мярката е предоставяла предимство на Alcoa и вследствие на това не извършва подходящия икономически анализ, за да прецени в този случай размера на това предимство.

               3.

               Процесуална грешка, която се дължи на обстоятелството, че Общият съд изменя и изопачава второто основание на Alcoa и вследствие на това не се произнася по него и излага неподходящи мотиви. Общият съд неоснователно се е произнесъл по въпрос, който не е повдигнат от Alcoa в неговата първоинстанционна жалба, докато той изобщо не се произнася по един съществен въпрос, повдигнат от дружеството, според който дори да се допусне, че е установено наличието на икономическо предимство, методът, използван от Комисията за определяне на стойността на това предимство, е неправилен и води до надценяване на размера на подлежащата на възстановяване помощ.


title: Дело T-201/13 R: Определение на председателя на Общия съд от 5 юни 2013 г. — Rubinum/Комисия (Обезпечително производство — Разрешаване на фуражните добавки — Регламент за спиране на действието на разрешенията за препарата от Bacillus cereus var. toyoi — Молба за спиране на изпълнението — Неотложност — Претегляне на интереси)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/82

         Определение на председателя на Общия съд от 5 юни 2013 г. — Rubinum/Комисия
   (Дело T-201/13 R)
   (Обезпечително производство - Разрешаване на фуражните добавки - Регламент за спиране на действието на разрешенията за препарата от Bacillus cereus var. toyoi - Молба за спиране на изпълнението - Неотложност - Претегляне на интереси)
   2013/C 225/183
   Език на производството: немски

      Страни

      Молител: Rubinum SA (Барселона, Испания) (представители: C. Bittner и P.-C. Scheel, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi, G. von Rintelen и B. Schima)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Регламент за изпълнение (ЕС) № 288/2013 на Комисията от 25 март 2013 година относно спиране на действието на разрешенията за препарата от Bacillus cereus var. toyoi (NCIMB 40112/CNCM I-1012), предоставени с регламенти (ЕО) № 256/2002, (ЕО) № 1453/2004, (ЕО) № 255/2005, (ЕО) № 1200/2005, (ЕО) № 166/2008 и (ЕО) № 378/2009 (ОВ L 86, стр. 15)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Отменя определението от 15 април 2013 г. по дело Rubinum/Комисия (T-201/13 R).

               3.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-343/08: Решение на Съда (трети състав) от 14 януари 2010 г. — Европейска комисия/Чешка република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2003/41/ЕО — Дейности и надзор на институциите за професионално пенсионно осигуряване — Частично нетранспониране в предвидения срок — Липса на институции за професионално пенсионно осигуряване, установени на територията на страната — Компетентност на държавите членки да организират своята национална система за пенсионно осигуряване)

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/9

         Решение на Съда (трети състав) от 14 януари 2010 г. — Европейска комисия/Чешка република
   (Дело C-343/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2003/41/ЕО - Дейности и надзор на институциите за професионално пенсионно осигуряване - Частично нетранспониране в предвидения срок - Липса на институции за професионално пенсионно осигуряване, установени на територията на страната - Компетентност на държавите членки да организират своята национална система за пенсионно осигуряване)
   2010/C 63/13
   Език на производството: чешки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Šimerdová и N. Yerrell)

      Ответник: Чешка република (представител: M. Smolek)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на всички разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2003/41/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 юни 2003 година относно дейностите и надзора на институциите за професионално пенсионно осигуряване (ОВ L 235, 2003 г., стр. 10; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 6, стр. 219)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приела в предвидения срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с членове 8, 9, 13, 15—18 и член 20, параграфи 2—4 от Директива 2003/41/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 юни 2003 година относно дейностите и надзора на институциите за професионално пенсионно осигуряване, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 22, параграф 1 от тази директива.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Осъжда Чешката република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело T-88/11: Определение на Общия съд от 4 май 2011 г. — BIA Separations/Комисия

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/32

         Определение на Общия съд от 4 май 2011 г. — BIA Separations/Комисия
   (Дело T-88/11) (1)

   2011/C 186/59
   Език на производството: английски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 103, 2.4.2011 г.


title: Дело F-85/11: Жалба, подадена на 29 август 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/42

         Жалба, подадена на 29 август 2011 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-85/11)
   2011/C 340/88
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A.. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението на Комисията жалбоподателят да не бъде повишен в степен AST 5 от 1 март 2009 г. в рамките на процедурата по повишаване за 2009 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията жалбоподателят да не бъде повишен в степен AST 5 от 1 март 2009 г. в рамките на процедурата по повишаване за 2009 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-280/13: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca (Испания) на 22 май 2013 г. — Barclays Bank S.A./Sara Sánchez García и Alejandro Chacón Barrera

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/3

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca (Испания) на 22 май 2013 г. — Barclays Bank S.A./Sara Sánchez García и Alejandro Chacón Barrera
   (Дело C-280/13)
   (2013/C 226/05)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Barclays Bank S.A.

      Ответници: Sara Sánchez García и Alejandro Chacón Barrera

      Преюдициални въпроси

               1.

               Дали Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи и принципите на общностното право за защита на потребителите и за договорно равновесие трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат испанската правна уредба в областта на ипотеките, която въпреки че предвижда, че ипотекарният кредитор може да поиска увеличаване на гаранциите, ако данъчната стойност на ипотекирания имот се намали с 20 %, не предвижда в рамките на производството за принудително изпълнение върху ипотекирания имот, че потребителят-длъжник-лице, срещу което е насочено изпълнението, може да иска след повторна оценка, изменението на подобна данъчна стойност поне за целите, предвидени в член 671 LEC (2), когато тази оценка се е увеличила със същия или по-висок процент през периода, изтекъл между учредяването на ипотеката и изпълнение върху ипотекирания имот?

               2.

               Дали Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи и принципите на общностното право за защита на потребителите и за договорно равновесие трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат испанският процесуален режим относно изпълнението върху ипотекиран имот, който предвижда че кредиторът-взискател може да си възложи ипотекирания имот на цена, равна на 50 % (понастоящем 60 %) от неговата данъчна стойност, което води до необосновано ощетяване на потребителя-длъжник-лицето, срещу което е насочено изпълнението, равно на 50 % (понастоящем 40 %) от посочената данъчна стойност?

               3.

               Дали Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи и принципите на общностното право за защита на потребителите и за договорно равновесие трябва да се тълкуват в смисъл, че е налице злоупотреба с право и неоснователно обогатяване, когато след като кредиторът-взискател си е възложил ипотекирания имот на цена, равна на 50 % (понастоящем 60 %) от неговата данъчна стойност, същият иска продължаване на изпълнението за остатъка от дълга до пълното му погасяване, въпреки че данъчната стойност и/или реалната стойност на възложения имот е по-висока от общата дължима сума и въпреки че подобно поведение е съобразено с националното процесуално право?

               4.

               Дали Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи и принципите на общностното право за защита на потребителите и за договорно равновесие трябва да се тълкуват в смисъл, че възлагането на ипотекирания имот на данъчна и/или реална цена, по-висока от общия размер на ипотечния кредит, води до прилагане на член 570 LEC, вместо на членове 579 и 671 LEC, и вследствие на това трябва да се приеме, че кредиторът-взискател е бил напълно удовлетворен?

      (1)  (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).

      (2)  Гражданскопроцесуален закон


title: Дело T-167/10: Жалба, подадена на 7 април 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/47

      Жалба, подадена на 7 април 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
      (Дело T-167/10)
      (2010/C 161/75)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и M. Dermitzakis, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отмени Решение от 27 януари 2010 г. на Генералния секретариат — SG.E.3/FM/psi — Ares (2010) 43764, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за преразглеждане, в което, съгласно Регламент (ЕО) № 1049/2001, той иска да бъде преразгледано становището на Генерална дирекция „Информатика“, изразено в писмото ѝ от 18 септември 2009 г., последвало първоначалното искане на жалбоподателя от 14 август 2009 г. за достъп до всички покани за представяне на оферти (RfQs) по лот 3A на ESP-DESIS;

                  —

                  да се отмени Решение от 11 март 2010 г. на Генералния секретариат — SG.E.3/FM/MIB/rc/psi — Ares (2010) 131966, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за преразглеждане, в което, съгласно Регламент (ЕО) № 1049/2001, той иска да бъде преразгледано становището на Генерална дирекция (ГД) „Информатика“, на Службата за публикации на Европейския съюз (OP, по-рано OPOCE) и на ГД „Бюджет“, изразено в съответните им писма от 11 декември 2009 г. след първоначалното искане на жалбоподателя от 9 октомври 2009 г. за достъп до всички RfQs по всички лотове относно договори ESP, ESP-DIMA и ESP-DESIS (с които се занимава ГД „Информатика“), относно Рамкови договори на OPOCE № 6011, 6102, 6103, 6020, 10042, 6121, 6031, 10030 и относно Рамков договор на ГД „Бюджет“ № BUDG/O101;

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните и други разноски, направени от жалбоподателя във връзка с настоящата жалба, дори ако тя бъде отхвърлена.

         Правни основания и основни доводи

      В подкрепа на исканията си жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила Регламент № 1049/2001, като не е извършила конкретна и индивидуална преценка на документите, посочени в неговото искане за достъп, за да реши дали се прилагат изключенията, на които се позовава, и дали може да се предостави частичен достъп. Освен това жалбоподателят твърди, че обосновката на Комисията, свързана със защитата на икономическата политика на ЕС, защитата на търговските интереси и на причини, свързани с обществената сигурност, трябва да бъде отхвърлена като изцяло неоснователна, тъй като според жалбоподателя основанията, на които Комисията се позовава, са общи и абстрактни по естеството си и не показват, че Комисията е извършила конкретна и индивидуална преценка на съдържанието на исканите документи.


title: Дела T-230/08 и T-231/08: Решение на Общия съд от 12 октомври 2010 г. — Asenbaum/СХВП (WIENER WERKSTÄTTE) (Марка на Общността — Заявки за регистрация на словна марка на Общността WIENER WERKSTÄTTE — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/28

         Решение на Общия съд от 12 октомври 2010 г. — Asenbaum/СХВП (WIENER WERKSTÄTTE)
   (Дела T-230/08 и T-231/08) (1)

   (Марка на Общността - Заявки за регистрация на словна марка на Общността „WIENER WERKSTÄTTE“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 328/47
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Paul Asenbaum (Виена, Австрия) (представители: P. Vögel и E. Ploil, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Schäffner, agent)

      Предмет

   Жалба срещу две решения на четвърти апелативен състав на СХВП от 10 април 2008 г. (преписки R 1573/2006-4 и R 1571/2006-4) относно две заявки за регистрация на словния знак „WIENER WERKSTÄTTE“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1.

               Съединява делата T-230/08 и T-231/08 за целите на постановяването на съдебното решение.

               2.

               Отхвърля жалбите.

               3.

               Осъжда г-н Paul Asenbaum да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 223, 30.08.2008 г.


title: Дело T-257/08: Жалба, подадена на 30 юни 2008 г. — Biotronik/СХВП

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/53

         Жалба, подадена на 30 юни 2008 г. — Biotronik/СХВП
   (Дело T-257/08)
   (2008/C 223/94)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Biotronik Meß- und Therapiegeräte GmbH (Берлин, Германия) (представители: U. Sander и R. Böhm, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение № R 466/2007-4 на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 24 април 2008 г.,

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „BioMonitor“ за стоки и услуги от класове 9, 10 и 38, като впоследствие обхватът на стоките е ограничен до стоки от клас 10 (заявка № 4 556 023).

      Решение на проверителя: Отказва регистрацията.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 40/94 (1), тъй като на заявената марка не липса отличителен характер, нито става дума за означение с описателен характер.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-106/14: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 6 март 2014 г.  — FCD — Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB — Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison/Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/28

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 6 март 2014 г. — FCD — Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB — Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison/Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie
   (Дело C-106/14)
   2014/C 142/35
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: FCD — Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB — Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison

      Ответник: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie

      Преюдициален въпрос

   Прилагат ли се задълженията, произтичащи от член 7, параграф 2 и член 33 от Регламент № 1907/2006 (REACH) (1), когато дадено „изделие“ по смисъла на регламента е съставено от няколко елемента, които сами по себе си отговарят на определението за изделие, дадено от регламента, единствено по отношение на съставното изделие или и по отношение на всеки един от елементите, които отговарят на определението за изделие?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).


title: Дело T-326/16: Жалба, подадена на 20 юни 2016 г. — Bundesverband Deutsche Tafel/EUIPO — Tiertafel Deutschland (Tafel)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/32

         Жалба, подадена на 20 юни 2016 г. — Bundesverband Deutsche Tafel/EUIPO — Tiertafel Deutschland (Tafel)
   (Дело T-326/16)
   (2016/C 287/39)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Bundesverband Deutsche Tafel e.V. (Берлин, Германия) (представители: Rechtsanwälte T. Koerl, E. Celenk, S. Vollmer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Tiertafel Deutschland e.V. (Ратенов, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Tafel“ — марка на Европейския съюз № 8 985 541

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 април 2016 г. по преписка R 248/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009

               —

               Нарушение на член 65, параграф 6 от Регламент № 207/2009.


title: Дело F-120/07: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 15 март 2011 г. — Strack/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Пренасяне на дни от годишен отпуск — Член 4 от Приложение V към Правилника — Причини, свързани с изискванията на службата — Член 73 от Правилника — Директива 2003/88/ЕО — Право на платен годишен отпуск — Отпуск по болест)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/48

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 15 март 2011 г. — Strack/Комисия
   (Дело F-120/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Пренасяне на дни от годишен отпуск - Член 4 от Приложение V към Правилника - Причини, свързани с изискванията на службата - Член 73 от Правилника - Директива 2003/88/ЕО - Право на платен годишен отпуск - Отпуск по болест)
   2011/C 252/102
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Guido Strack (Кьолн, Германия) (представител: H. Tettenborn)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers)

      Предмет

   Отмяна на няколко решения на Комисията относно молбата за пренасяне от 2004 година в 2005 година на дните неизползван годишен отпуск, надхвърлящи границата от 12 дни. Осъждане на Комисията да заплати компенсация за 26,5 дни неизползван и незаплатен годишен отпуск, заедно с лихва за забава в размер на 2 % годишно.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението от 15 март 2007 година на Европейската Комисия, с които се отхвърля молбата на г-н Strack за пренасяне на останалите му дни годишен отпуск от 2004 година.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Европейската Комисия понася наред с направените от нея съдебни разноски и тези на г-н Strack.

      (1)  ОВ C 315, 22.12.2007 г., стр. 50.