title: Дело T-383/03: Определение на Първоинстанционния съд от 17 ноември 2008 г.  — Hynix Semiconductor/Съвет

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/42

         Определение на Първоинстанционния съд от 17 ноември 2008 г. — Hynix Semiconductor/Съвет
   (Дело T-383/03) (1)

   (2009/C 6/83)

      Език на производството: английски

   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 21, 24.1.2004 г.


title: Дело C-277/12: Решение на Съда (втори състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Латвия) — Vitālijs Drozdovs/AAS „Baltikums“ (Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Директива 72/166/ЕИО — Член 3, параграф 1 — Директива 90/232/ЕИО — Член 1 — Пътнотранспортно произшествие — Смърт на родителите на ненавършилия пълнолетие ищец — Право на обезщетение на детето — Неимуществени вреди — Обезщетение — Покриване от задължителната застраховка)

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/17

         Решение на Съда (втори състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Латвия) — Vitālijs Drozdovs/AAS „Baltikums“
   (Дело C-277/12) (1)

   (Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Директива 72/166/ЕИО - Член 3, параграф 1 - Директива 90/232/ЕИО - Член 1 - Пътнотранспортно произшествие - Смърт на родителите на ненавършилия пълнолетие ищец - Право на обезщетение на детето - Неимуществени вреди - Обезщетение - Покриване от задължителната застраховка)
   2013/C 367/28
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vitālijs Drozdovs

      Ответник: AAS „Baltikums“

      Предмет

   Преюдициално запитване — Augstakas tiesas Senats — Тълкуване на член 3 от Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10) и на член 1, параграф 2 от Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104) — Застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Определяне на вредите, които задължително се покриват от застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Възможност за включване на неимуществените вреди в задължителното обезщетение за телесни повреди — Национална правна уредба, предвиждаща размер на обезщетението за болки и душевни страдания, който е значително по-нисък от определения в директивите размер на обезщетението за телесни повреди.

      Диспозитив

               1.

               Член 3, параграф 1 от Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка и член 1, параграфи 1 и 2 от Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година за сближаване на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (МПС), трябва да се тълкуват в смисъл, че задължителната застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства трябва да покрива обезщетението за неимуществените вреди, претърпени от близките на лица, загинали при пътнотранспортно произшествие, доколкото обезщетението се дължи по силата на гражданската отговорност на застрахования съгласно приложимото към спора по главното производство национално право.

               2.

               Член 3, параграф 1 от Директива 72/166 и член 1, параграфи 1 и 2 от Втора директива 84/5 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която задължителната застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства покрива обезщетението за неимуществени вреди, дължимо съгласно националната правна уредба на гражданската отговорност за смъртта на близки членове на семейството, настъпила при пътнотранспортно произшествие, само до определена максимална сума, която е по-малка от посочените в член 1, параграф 2 от Втора директива 84/5.

      (1)  ОВ C 235, 4.8.2012 г.


title: Дело C-522/15 P: Жалба, подадена на 28 септември 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 15 юли 2015 г. по съединени дела T-389/10 и T-419/10

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/26

         Жалба, подадена на 28 септември 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 15 юли 2015 г. по съединени дела T-389/10 и T-419/10
   (Дело C-522/15 P)
   (2015/C 406/26)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: P. Rossi, V. Bottka)

      Други страни в производството: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM), Ori Martin SA

      Искания на жалбоподателя

   Комисията моли Съда:

               (i)

               да отмени обжалваното решение в частта, в която намалява основния размер на наложената глоба на SLM, като установи, че обжалваното решение не отчита факта, че по отношение на част от нарушението SLM не участвало във външния аспект на Club Italia;

               (ii)

               да отмени обжалваното решение в частта, в която намалява размера на глобата за сметка на SLM на 1,956 милиона EUR, като отменя глобата за сметка на SLM солидарно с Ori Martin;

               (iii)

               упражнявайки компетентността си за пълен съдебен контрол, да преизчисли размера на глобата, която трябва да бъде наложена съгласно исканията на Комисията;

               (iv)

               да осъди жалбоподателите на първа инстанция да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               (i)

               Общият съд е изопачил фактите, като неправилно е приел, че основният размер на глобата, наложена с обжалваното решение за сметка на SLM, е 19,8 милиона EUR, а не 15  965 милиона EUR, както е установено във второто решение за корекция, от които 14 милиона EUR солидарно с Ori Martin.

               (ii)

               Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото във връзка с прилагането на нормите относно солидарната отговорност за глоби и изчисляването на 10 %-ния таван, тъй като е определил окончателния размер на глобата, дължима от SLM, на 1,956 милиона EUR в съответствие със законовото ограничение за 10 % от общия оборот на SLM за референтната година съгласно член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (1). В разглежданото положение в решението е следвало да се посочи, че SLM не само е била длъжна да заплати 1,956 милиона EUR като индивидуална санкция, но и допълнително 13,3 милиона EUR солидарно с Ori Martin. Действително, изчисляването на таваните е трябвало да бъде направено по различен начин за SLM, като индивидуална санкция, за периода на участие в нарушението, през който не е било дъщерно дружество на Ori Martin (тавана, отнасящ се до световния оборот на SLM), а по отношение на SLM солидарно с Ori Martin, за периода, в който дъщерното дружество е било контролирано от дружеството майка (тавана, отнасящ се до световния оборот на Ori Martin, който в разглеждания случай не е достигнат).

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (OB L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-141/12: Жалба, подадена на 26 март 2012 г. — Pro-Duo/СХВП — El Corte Inglés (GO!)

text:
               9.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/26

         Жалба, подадена на 26 март 2012 г. — Pro-Duo/СХВП — El Corte Inglés (GO!)
   (Дело T-141/12)
   2012/C 165/46
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pro-Duo (Ghent, Белгия) (представител: T. Alkin, Barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се спре производството до приключване на производството по отмяна № 5011 C;

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 януари 2012 г. по преписка R 1373/2011-4, в частта му, с която е отказано да се спре производството до приключване на производството по отмяна, или обжалваното решение да се отмени изцяло, и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка в черно, бяло и сиво „GO !“ за стоки от клас 3 — заявка за марка на Общността № 8859712

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка на Общността „GO GLORIA ORTIZ“, регистрирана под № 6070981 за стоки от клас 3

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Апелативният състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар е допуснал грешка при прилагане на правото като не е спрял производството и е нарушил член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като неправилно е приел, че е налице вероятност от объркване между двете марки.


title: Съединени дела T-289/11, T-290/11 и T-521/11: Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Deutsche Bahn и др./Комисия (Конкуренция — Административно производство — Решение за извършване на проверка — Правомощия на Комисията за проверка — Право на защита — Пропорционалност — Задължение за мотивиране)

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/15

         Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Deutsche Bahn и др./Комисия
   (Съединени дела T-289/11, T-290/11 и T-521/11) (1)

   (Конкуренция - Административно производство - Решение за извършване на проверка - Правомощия на Комисията за проверка - Право на защита - Пропорционалност - Задължение за мотивиране)
   2013/C 304/25
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Deutsche Bahn AG (Берлин, Германия), DB Mobility Logistics AG (Берлин), DB Energie GmbH (Франкфурт на Майн, Германия), DB Netz AG (Франкфурт на Майн), DB Schenker Rail GmbH (Майнц, Германия), DB Schenker Rail Deutschland AG (Майнц), Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (Боденхайм, Германия) (представители: W. Deselaers, O. Mross и J. Brückner, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Malferrari, N. von Lingen и R. Sauer)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представители: първоначално по дела T-289/11 и T-290/11, M. Muñoz Pérez, впоследствие по дела T-289/11, T-290/11 и T-521/11, S. Centeno Huerta, abogados del Estado), Съвет на Европейския съюз (представители: M. Simm и F. Florindo Gijón) и Надзорен орган на ЕАСТ (представители: X. A. Lewis, M. Schneider и M. Moustakali)

      Предмет

   Искания за отмяна на Решение C(2011) 1774 от 14 март 2011 г., Решение C(2011) 2365 от 30 март 2011 г. и Решение C(2011) 5230 от 14 юли 2011 г. на Комисията, с които в съответствие с член 20, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета се разпореждат проверки в Deutsche Bahn AG, както и във всички негови дъщерни дружества (преписки COMP/39.678 и COMP/39.731).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбите.

               2.

               Осъжда Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG и Deutsche Umschlaggesellsschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) да понесат направените от Европейската комисия съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от тях.

               3.

               Съветът на Европейския съюз, Надзорният орган на ЕАСТ и Кралство Испания понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 238, 13.8.2011 г.


title: Дело T-461/12: Решение на Общия съд от 9 септември 2014 г.  — Hansestadt Lübeck/Комисия (Държавни помощи — Летищни такси — Летище Любек — Решение за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Явна грешка в преценката — Член 10 от Регламент (ЕО) № 659/1999)

text:
               20.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/15

         Решение на Общия съд от 9 септември 2014 г. — Hansestadt Lübeck/Комисия
   (Дело T-461/12) (1)

   ((Държавни помощи - Летищни такси - Летище Любек - Решение за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Явна грешка в преценката - Член 10 от Регламент (ЕО) № 659/1999))
   2014/C 372/19
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Hansestadt Lübeck (Германия), правоприемник на Flughafen Lübeck GmbH (представители: M. Núñez Müller, J. Dammann de Chapto и T. Becker, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2012) 1012 окончателен на Комисията от 22 февруари 2012 година относно държавни помощи SA.27585 и SA.31149 (2012/C) (ex NN/2012, ex CP 31/2009 и CP 162/2010) — Германия, в частта му относно правилника за летищните такси на летище Любек (Германия), приет през 2006 г.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение C(2012) 1012 окончателен на Комисията от 22 февруари 2012 година относно държавни помощи SA.27585 и SA.31149 (2012/C) (ex NN/2012, ex CP 31/2009 и CP 162/2010) — Германия, в частта му относно правилника за летищните такси на летище Любек, приет през 2006 г.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и половината от разноските на Hansestadt Lübeck.

      (1)  ОВ C 379, 8.12.2012 г.


title: Дело T-453/13: Решение на Общия съд от 12 февруари 2015 г. — Klaes/СХВП — Klaes Kunststoffe (Klaes) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „Klaes“ — По-ранна фигуративна марка на Общността „Klaes“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/26

      Решение на Общия съд от 12 февруари 2015 г. — Klaes/СХВП — Klaes Kunststoffe (Klaes)
      (Дело T-453/13) (1)

      ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Klaes“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „Klaes“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
      (2015/C 107/35)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Horst Klaes GmbH & Co. KG (Бад Нойенар-Арвайлер, Германия) (представител: B. Dix, адвокат)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Klaes Kunststoffe GmbH (Нойенраде, Германия) (представители: първоначално J. Schneider, впоследствие S. Schweyer, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 6 юни 2013 г. (преписка R 1206/2012-1), постановено в производство по възражение със страни Horst Klaes GmbH & Co. KG и Klaes Kunststoffe GmbH.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Horst Klaes GmbH & Co. KG понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

                  3)

                  Klaes Kunststoffe GmbH понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 313, 26.10.2013 г.


title: Дело T-387/12: Решение на Общия съд от 5 февруари 2015 г.  — Италия/Комисия (ФЕОГА — Секция „Гарантиране“  — ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Плодове и зеленчуци — Сектор на преработката на домати — Подпомагане на организациите на производители — Разходи, направени от Италия — Член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1258/1999 — Член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 — Фиксирана корекция)

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/11

         Решение на Общия съд от 5 февруари 2015 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-387/12) (1)

   ((ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Плодове и зеленчуци - Сектор на преработката на домати - Подпомагане на организациите на производители - Разходи, направени от Италия - Член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1258/1999 - Член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 - Фиксирана корекция))
   (2015/C 096/13)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Rossi и D. Bianchi)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение за изпълнение 2012/336/ЕС на Комисията от 22 юни 2012 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 165, стр. 83).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 319, 20.10.2012 г.


title: Дело T-410/03: Решение на Първоинстанционния съд от 18 юни 2008 г. — Hoechst/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на сорбати — Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО — Изчисляване на размера на глобите — Задължение за мотивиране — Тежест и продължителност на нарушението — Отегчаващи обстоятелства — Принцип non bis in idem — Сътрудничество по време на административното производство — Достъп до преписката — Продължителност на производството)

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/19

         Решение на Първоинстанционния съд от 18 юни 2008 г. — Hoechst/Комисия
   (Дело T-410/03) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на сорбати - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Изчисляване на размера на глобите - Задължение за мотивиране - Тежест и продължителност на нарушението - Отегчаващи обстоятелства - Принцип non bis in idem - Сътрудничество по време на административното производство - Достъп до преписката - Продължителност на производството)
   (2008/C 197/31)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Hoechst GmbH, по рано известно като Hoechst AG (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: първоначално M. Klusmann и V. Turner, впоследствие M. Klusmann, V. Turner и M. Rüba, и накрая M. Klusmann и V. Turner, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално W. Mölls, O. Beynet и K. Mojzesowicz, впоследствие W. Mölls и K. Mojzesowicz, подпомагани от A. Böhlke, avocat)
   Предмет
   Искане за отмяна по отношение на жалбоподателя на Решение 2005/493/ЕО на Комисията от 1 октомври 2003 година относно производство съгласно член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП срещу Chisso Corporation, Daicel Chemical Industries Ltd, Hoechst AG, The Nippon Synthetic Chemical Industry Co. Ltd и Ueno Fine Chemicals Industry Ltd (дело COMP/E-1/37.370 — Сорбати) (обобщение в ОВ 2005 г., L 182, стр. 20) или, при условията на евентуалност, за намаляване на подходящо ниво на размера на наложената на жалбоподателя глоба.
   Диспозитив

               1)

               Определя размера на глобата, наложена на Hoechst GmbH, на 74,25 милиона EUR.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 59, 6.3.2004 г.


title: Дело C-136/08 P: Жалба, подадена на 3 април 2008 г. от Japan Tobacco, Inc. срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 30 януари 2008 г. по дело T-128/06, Japan Tobacco, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) — Torrefacção Camelo

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/18

         Жалба, подадена на 3 април 2008 г. от Japan Tobacco, Inc. срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 30 януари 2008 г. по дело T-128/06, Japan Tobacco, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) — Torrefacção Camelo
   (Дело C-136/08 P)
   (2008/C 209/26)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Japan Tobacco, Inc. (представители: адв. A. Ortiz López, abogada, адв. S. Ferrandis González, abogado, адв. E. Ochoa Santamaría, abogada)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Torrefacção Camelo Lda

   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменени Решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 30 януари 2008 г., постановено по дело T-128/06 и да се постанови решение, с което, като бъде изменено посоченото решение, да се приеме, че е необходимо по това дело да се приложи съдържащата се в член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността (1) забрана и следователно, като бъдат преценени представените от Japan Tobacco доводи, да бъде постановено решение, с което да се откаже регистрацията на марка на Общността № 1 469 121,

               —

               да се осъди СХВП да заплати направените в тези две производства разноски.

         Правни основания и основни доводи
   В жалбата си жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд е нарушил Регламента относно марката на Общността и по-конкретно, разпоредбите на член 8, параграф 5 от него. Всъщност, независимо от обстоятелството, че Първоинстанционният съд признал известността на по-ранната марка, приликата между разглежданите марки и връзката между означаваните с марките стоки, той изискал ефективно, реално и актуално доказателство за нарушение на правата върху по-ранната марка, при положение че посоченият по-горе член изисквал просто опасност от нарушение на правата върху тази марка, неоснователно извлечена от нейния отличителен характер полза или нанесена на същия вреда.

      (1)  Регламент (EО) №40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (OВ 1994, L 11, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-345/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Montreuil (Франция) на 4 юли 2011 г. — Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co./Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/35

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Montreuil (Франция) на 4 юли 2011 г. — Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co./Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Дело C-345/11)
   2011/C 269/71
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal administratif de Montreuil

      Страни по главното производство

      Жалбоподател: Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co.

      Ответник: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли положението на притежателите на дялове да се отчита наред с това на предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК)?

               2.

               В такъв случай, при какви условия спорното удържане при източника може да се счита за съответстващо на принципа на свободно движение на капитали?


title: Дело F-3/06: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 16 януари 2007 г. — Frankin и други/Комисия (Длъжностни лица — Задължение на администрацията за оказване на съдействие — Отказ — Прехвърляне на пенсионни права, придобити в Белгия)

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/47

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 16 януари 2007 г. — Frankin и други/Комисия
   (Дело F-3/06) (1)

   (Длъжностни лица - Задължение на администрацията за оказване на съдействие - Отказ - Прехвърляне на пенсионни права, придобити в Белгия)
   (2007/C 42/83)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Jacques Frankin (Sorée, Белгия) [представители: G. Bouneou и F. Frabetti, адвокати]

      Ответник: Комисия на Европейските общности [представители: L. Lozano Palacios и D. Martin]
   Предмет
   От една страна, отмяна на решението на Комисията, с което се отхвърлят молбите за оказване на съдействие, предявени от ищците във връзка с прехвърлянето на пенсионните им права, придобити в Белгия, и от друга страна, искане за обезщетение
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Всяка страна следва да заплати своите съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 74, 25.3.2006 г., стр. 33.


title: Дело T-358/07: Определение на Първоинстанционния съд от 28 април 2008 г. — PubliCare Marketing Communications/СХВП (Publicare) ( Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността Publicare — Срок за подаване на жалба — Случайно събитие — Извинима грешка — Явна недопустимост )

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/17

         Определение на Първоинстанционния съд от 28 април 2008 г. — PubliCare Marketing Communications/СХВП (Publicare)
   (Дело T-358/07) (1)

   („Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Publicare“ - Срок за подаване на жалба - Случайно събитие - Извинима грешка - Явна недопустимост“)
   (2008/C 158/27)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: PubliCare Marketing Communications GmbH (Франкфурт, Германия) (представител: B. Mohr, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Предмет
   Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 27 юни 2007 г. (преписка R 157/2007-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Publicare“ като марка на Общността.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               PubliCare Marketing Communications GmbH понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


title: Дело C-43/06: Решение на Съда (шести състав) от 24 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 85/384/ЕИО — Архитекти — Взаимно признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация — Необходимост от полагане на приемен изпит в съюза на архитектите)

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/4

         Решение на Съда (шести състав) от 24 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-43/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 85/384/ЕИО - Архитекти - Взаимно признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация - Необходимост от полагане на приемен изпит в съюза на архитектите)
   (2007/C 155/06)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и P. Guerra e Andrade, agents)

      Ответник: Португалска република (представител: L. Fernandes, agent)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 2 и на член 10 от Директива 85/384/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 година относно взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация в областта на архитектурата и за мерките за улесняване на ефективното упражняване на правото на установяване и свободното предоставяне на услуги (ОВ L 223, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 117) — Изискване за упражняване на професията архитект — приемен изпит в съюза на архитектите в приемащата държава за архитекти от други държави-членки, които не са вписани в съответния национален съюз
   Диспозитив

               1)

               Като изисква от притежателите на придобити в други държави-членки квалификации в областта на архитектурата да се явяват на приемен изпит в португалския съюз на архитектите, ако не са вписани в съюз на архитектите на друга държава-членка, Португалската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи по силата на член 2 и член 10 от Директива 85/384/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 година относно взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация в областта на архитектурата и за мерките за улесняване на ефективното упражняване на правото на установяване и свободното предоставяне на услуги, изменена с Директива 2001/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 май 2001 година.

               2)

               Португалската република се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 86, 8.04.2006 г.


title: Дело T-292/16: Жалба, подадена на 7 юни 2016 г. — Kaane American International Tobacco v EUIPO — Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims)

text:
               1.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/36

         Жалба, подадена на 7 юни 2016 г. — Kaane American International Tobacco v EUIPO — Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims)
   (Дело T-292/16)
   (2016/C 279/51)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Джебел Али, Обединени арабски емирства) (представители: G. Hinarejos Mulliez, I. Valdelomar Serrano, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Global Tobacco FZCO (Дубай, Обединени арабски емирства)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: Фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „GOLD MONT ORIGINAL Super Slims“ — Марка на Европейския съюз № 11 361 714

      Производство пред EUIPO: Производство за обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: Решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 април 2016 г. по преписка R 2492/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да допусне настоящата жалба,

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да спре производството по преписка R 2492/2014-4 до влизане в сила на решението по паралелното производство по преписка R 1857/2015-4 (понастоящем висящо пред Общия съд),

               —

               да осъди EUIPO (апелативните състави) или, при условията на евентуалност, другата страна в производството да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на принципите на равенство пред закона и на безпристрастност.


title: Дело C-11/08: Определение на председателя на Съда от 3 октомври 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Република Малта

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/18

         Определение на председателя на Съда от 3 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Малта
   (Дело C-11/08) (1)

   (2009/C 6/33)

      Език на производството: английски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 51, 23.2.2008 г.


title: Дело C-279/14: Преюдициално запитване от Landgericht Hannover (Германия), постъпило на 6 юни 2014 г.  — Catharina Smets, Franciscus Vereijken срещу TUIfly GmbH

text:
               8.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/18

         Преюдициално запитване от Landgericht Hannover (Германия), постъпило на 6 юни 2014 г. — Catharina Smets, Franciscus Vereijken срещу TUIfly GmbH
   (Дело C-279/14)
   2014/C 303/23
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Catharina Smets, Franciscus Vereijken

      Ответник: TUIfly GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли с оглед на съображение 15 от Регламент № 261/2004 (1) същият да се тълкува в смисъл, че настъпването на извънредно обстоятелство, което принуждава въздушният превозвач целенасочено да премести полетите след неговото настъпване и първо да изпълни полетите, пряко засегнати от извънредното обстоятелство, може да обоснове закъснение по смисъла на член 5 от Регламента и да освободи въздушния превозвач от задължението му за обезщетяване съгласно член 5, параграф 1, буква в) от Регламент № 261/2004 спрямо пътник, чийто полет е осъществен, след като е преодоляно посоченото обстоятелство и е можело да се изпълнят всички полети?

               2)

               В този контекст следва ли член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 да се тълкува в смисъл, че въздушният превозвач, който изпълнява полетите съгласно системата на ротация, е взел всички необходими мерки и поради това е освободен от задължението си за обезщетяване, когато, на първо място, превозва пътниците, чийто полет вече е закъснял значително въз основа непосредствено на извънредното обстоятелство, с машините, които всъщност се използват по друг начин в системата на ротация?

               3)

               Следва ли с оглед на съображение 15 да се приеме, че извънредните обстоятелства са налице само по отношение на самолета, пряко засегнат от стачката, от която може да бъдат засегнати един или повече полети на този самолет, или кръгът на въпросните самолети обхваща повече машини?

               4)

               В рамките на разумните мерки по член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 позволено ли е на авиокомпанията с цел да сведе до минимум последиците от стачката за пътниците, които са пряко засегнати, да използва незасегнати самолети и по този начин да разпредели последиците от стачката между повече самолети и пътници?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело T-44/06: Решение на Общия съд от 7 юли 2010 г. — Комисия/Hellenic Ventures и др. (Арбитражна клауза — Действие по учредяването и развитието на фонд за начален капитал — Прекратяване на договора — Иск, насочен срещу акционерите на дадено дружество — Недопустимост — Възстановяване на авансово платените суми — Лихви)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/34

         Решение на Общия съд от 7 юли 2010 г. — Комисия/Hellenic Ventures и др.
   (Дело T-44/06) (1)

   (Арбитражна клауза - Действие по учредяването и развитието на фонд за начален капитал - Прекратяване на договора - Иск, насочен срещу акционерите на дадено дружество - Недопустимост - Възстановяване на авансово платените суми - Лихви)
   2010/C 221/53
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia, подпомаган от S. Chatzigiannis, avocat)

      Ответници: Hellenic Ventures — Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE (Атина, Гърция); Konstantinos Katsigiannis (Атина); Panagiotis Chronopoulos (Атина); и Nikolaos Poulakos (Атина) (представители: V. Christianos и V. Vlassi, avocats)

      Предмет

   Иск, предявен на основание член 238 ЕО, с който Комисията иска ответниците да бъдат осъдени да възстановят авансова сума, изплатена в изпълнение на договора „Seed Fund 601“, сключен между Комисията и дружеството ответник

      Диспозитив

               1.

               Осъжда Hellenic Ventures — Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE да заплати на Европейската комисия сумата от 70 000 EUR заедно с лихвите за забава, изчислени въз основа на законния лихвен процент в Белгия, считано от 25 април 1999 г. до пълното изплащане на дълга.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Осъжда Hellenic Ventures да заплати съдебните разноски с изключение на разноските, направени от г-н Konstantinos Katsigiannis, г-н Panagiotis Chronopoulos и г-н Nikolaos Poulakos.

               4.

               Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски на г-н Katsigiannis, г-н Chronopoulos и г-н Poulakos.

      (1)  ОВ C 86, 8.4.2006 г.


title: Дело C-122/12 P: Жалба, подадена на 5 март 2012 г. от Bernhard Rintisch срещу Решение на Общия съд (седми състав) от 16 декември 2011 г. по дело T-152/09 — Bernhard Rintisch/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

text:
               9.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/10

         Жалба, подадена на 5 март 2012 г. от Bernhard Rintisch срещу Решение на Общия съд (седми състав) от 16 декември 2011 г. по дело T-152/09 — Bernhard Rintisch/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   (Дело C-122/12 P)
   2012/C 165/17
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bernhard Rintisch (представител: A. Dreyer, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на седми състав на Общия съд (първоинстанционен съд) от 16 декември 2011 г. по дело T-152/09,

               —

               да осъди СХВП да плати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят посочва, че обжалваното съдебно решение следва да се отмени поради това, че Общият съд е нарушил член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета (1) (CMTR) (понастоящем член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета (2)), както и поради злоупотреба с власт. Според жалбоподателя Общият съд е изтълкувал неправилно член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94, като е постановил, че апелативният състав е имал право да не вземе предвид представени от жалбоподателя документи и доказателства. Общият съд приел неправилно, че апелативният състав законосъобразно е отказал да упражни правото си на преценка, когато е отказал да вземе предвид горепосочените документи.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).

      (2)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-382/13: Преюдициално запитване, отправено от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия) на 4 юли 2013 г. — C.E. Franzen u. a./Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/8

         Преюдициално запитване, отправено от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия) на 4 юли 2013 г. — C.E. Franzen u. a./Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)
   (Дело C-382/13)
   2013/C 274/14
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Centrale Raad van Beroep

      Страни в главното производство

      Жалбоодател: C. E. Franzen, H. D. Giesen, F. van den Berg

      Ответник: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)

      Преюдициални въпроси

               1a.

               Следва ли член 13, параграф 2, буква a) от Регламент № 1408/71 (1) да се тълкува в смисъл, че местните лица на дадена държава членка, спрямо които се прилага този регламент и които въз основа на договор за временно наемане на помощен персонал упражняват трудова дейност като наети лица не повече от два или три дни месечно на територията на друга държава членка, са подчинени на това основание на социалноосигурителното законодателство на държавата по тяхната месторабота?

               1б.

               При положителен отговор на въпрос 1a, в този случай посочените местни лица подчинени ли са на социалноосигурителното законодателство на държавата по тяхната месторабота както през дните, в които упражняват, така и през дните, в които не упражняват трудова дейност, и при положителен отговор в какъв срок след приключването на последната действително упражнявана трудова дейност се прилагат посочените разпоредби?

               2.

               Допуска ли член 13, параграф 2, буква a) във връзка с член 13, параграф 1 от Регламент № 1408/71 работник мигрант, който е подчинен на социалноосигурителното законодателство на държавата по неговата месторабота, да бъде разглеждан като осигурено лице в държавата по неговото местопребиваване съгласно разпоредби от законодателство на последната държава, каквито разпоредби се съдържат в AOW [Algemene ouderdomswet (Закон за общото социално осигуряване за старост)]?

               3a.

               Следва ли правото на Съюза и по-специално разпоредбите относно свободното движение на работници и/или граждани на Съюза, да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелствата по настоящото производство правото на Съюза не допуска да се прилагат национални разпоредби като член 6a от AOW и/или от AKW, според която (които) пребиваващ в Нидерландия работник мигрант се изключва в тази държава от осигуряването по реда на AOW и/или на AKW, тъй като е подчинен изключително на германското социалноосигурително законодателство, дори и тогава, когато този работник е изключен от социалното осигуряване за старост в Германия, тъй като е работил при условията на минимално платена или кратковременна трудова заетост и няма право да иска да му бъдат изплащани детски надбавки?

               3б.

               За отговора на въпрос 3a от значение ли е освен това обстоятелството, че е било възможно лицето да се осигурява доброволно по реда на AOW или да отправи искане до Svb за сключване на споразумение по смисъла на член 17 от Регламент № 1408/71.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ. L 149, стр. 2; Специално издание на български език, глава 5, том 1, стр. 26).


title: Дело T-572/11: Жалба, подадена на 4 ноември 2011 г. — Hassan/Съвет

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/54

      Жалба, подадена на 4 ноември 2011 г. — Hassan/Съвет
      (Дело T-572/11)
      (2012/C 25/106)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Samir Hassan (Дамаск, Сирия) (представители: E. Morgan de Rivery и E. Lagathu, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) да отмени:

                              —

                              Решение за изпълнение 2011/515/ОВППС на Съвета от 23 август 2011 година за изпълнение на Решение 2011/273/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия в частта, в която г-н Samir Hassan е добавен в списъка, съдържащ се в приложението към посоченото Решение 2011/273/ОВППС на Съвета от 9 май 2011 година относно ограничителни мерки срещу Сирия,

                              —

                              Регламент за изпълнение (ЕС) № 843/2011 на Съвета от 23 август 2011 година за изпълнение на Регламент (ЕС) № 442/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия, в частта, в която г-н Samir Hassan е добавен в списъка, съдържащ се в приложение II към Регламент (ЕС) № 442/2011 на Съвета от 9 май 2011 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия,

                  —

                  на основание членове 268 и 340 ДФЕС да присъди обезщетение за причинените на г-н Hassan вреди в резултат на предприемането на посочените по-горе ограничителни мерки срещу него и на това основание:

                              —

                              да признае извъндоговорната отговорност на Съвета на Европейския съюз за понесените и бъдещи имуществени вреди и за неимуществените вреди,

                              —

                              да присъди на г-н Hassan сумата от 250 000 EUR месечно, считано от 1 септември 2011 г., като обезщетение за претърпените имуществени вреди,

                              —

                              да присъди на г-н Hassan символичната сума от 1 евро като обезщетение за претърпените неимуществени вреди и

                              —

                              да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати обезщетение за бъдещите имуществени вреди,

                  —

                  във всеки случай, да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати всички разноски.

         Правни основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем правни основания.

                  1.

                  Първото правно основание е изведено от явна грешка на Съвета при преценката на фактите и произтичаща от нея грешка при прилагане на правото.

                  2.

                  Второто правно основание е изведено от нарушаване на задължението за мотивиране, на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита.

                  3.

                  Третото правно основание е изведено от нарушаване на правото на собственост и на принципа на пропорционалност.

                  4.

                  Четвъртото правно основание е изведено от нарушаване на презумпцията за невиновност на жалбоподателя.

                  5.

                  Петото правно основание е изведено от нарушаване от страна на Съвета на собствените му насоки относно прилагането и оценяването на ограничителните мерки в рамките на общата външна политика и политика на сигурност.

                  6.

                  Шестото правно основание е изведено от допусната от Съвета злоупотреба с власт.

                  7.

                  Седмото правно основание е относно обезщетяването за вредите, причинени от взетите от Съвета незаконни мерки.


title: Дело T-221/07: Иск, предявен на 26 юни 2007 г. — Република Унгария/Комисия на Европейските общности

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/41

         Иск, предявен на 26 юни 2007 г. — Република Унгария/Комисия на Европейските общности
   (Дело T-221/07)
   (2007/C 199/77)
   Език на производството: унгарски
   Страни

      Ищец: Република Унгария [представител: Fazekas J., meghatalmazott]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение С (2007) 1689 окончателен на Комисията от 16 април 2007 г. относно националния план за разпределение на квотите за емисии на парникови газове, за който Унгария е уведомила Комисията съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът оспорва Решение на Комисията от 16 април 2007 г. относно националния му разпределителен план на квотите за емисии на парникови газове по смисъла на Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета (1). Съгласно оспорваното решение националният разпределителен план на Унгария не отговаря на определени критерии, посочени в приложение III към Директива 2003/87/ЕО.
   В подкрепа на иска си ищецът посочва, че Директива 2003/87/ЕО е по-специално член 9, параграф 3 от нея не предоставя правомощие на Комисията да определя общото количество на подлежащите на разпределение квоти на държавите-членки, без изобщо да взима предвид изготвените и представени от държавите-членки национални разпределителни планове съгласно член 9, параграф 1 и член 11, параграф 3 от тази директива, както и определените в тях от държавите-членки квоти, които подлежат на разпределение.
   В случай, че Първоинстанционният Съд приеме, че Директива 2003/87/ЕО предоставя посоченото правомощие на Комисията, ищецът застъпва становището, че при проверката на посоченото в националния разпределителен план общо количество на квотите за емисии, които подлежат на разпределяне, Комисията е допуснала явна грешка в преценката. Според Унгария при тази преценка Комисията от една страна не е взела предвид наличните в разпределителния план данни и изчисления, като така е нарушила принципа на пропорционалност, и от друга страна, е използвала явно неправилни данни и неподходящи изчисления, които по необходимост са довели до неправилното определяне на общото количество.
   Ищецът също така смята, че в хода на процедурата ответникът е нарушил принципа на лоялното сътрудничество, доколкото от една страна, е определил метод за изчисляване и данни, използвани за установяването на общото количество на квотите, които подлежат на разпределение, без да се консултира с държавите-членки, между които и Унгария, и от друга страна, не е взел предвид допълнителната информация, предоставена от ищеца, които самият ответник е поискал в рамките на процедурите.
   В заключение ищецът твърди, че Комисията не е изпълнила задължението си за мотивиране на актовете: на първо място, тъй като не е обосновала, защо не е взела предвид разпределителния план, за който Унгария я е уведомила, нито данните и изчисленията в него; на второ място, тъй като Комисията не е обосновала и пригодността на използваните от нея данни и изчисления и на трето място, тъй като изобщо не е обосновала, защо не е взела предвид поисканата от нея в хода на процедурата допълнителна информация.

      (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на унгарски език, глава 15, том 7, стр. 63).


title: Дело C-208/09: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 10 юни 2009 г. — Ilonka Sayn-Wittgenstein

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/12

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 10 юни 2009 г. — Ilonka Sayn-Wittgenstein
   (Дело C-208/09)
   2009/C 193/15
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Ilonka Sayn-Wittgenstein

      Ответник: Landeshauptmann von Wien

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли член 18 ЕО правна уредба, съгласно която компетентните органи на държава-членка отказват да признаят фамилното име на осиновено дете (пълнолетно лице), определено в друга държава-членка, при положение че това име включва благородническа титла, която не се допуска (и въз основа на конституционното право) в първата държава-членка?


title: Дело C-161/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Италия) на 29 март 2013 г. — Idrodinamica Spurgo Velox и др./Acquedotto Pugliese SpA

text:
               29.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/3

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Италия) на 29 март 2013 г. — Idrodinamica Spurgo Velox и др./Acquedotto Pugliese SpA
   (Дело C-161/13)
   2013/C 189/04
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Idrodinamica Spurgo Velox и др.

      Ответник: Acquedotto Pugliese SpA

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли членове 1, 2а, 2в и 2е от Директива 1922/13/ЕИО (1) да се тълкуват в смисъл, че срокът за подаване на жалба за установяване на нарушение на правната уредба в областта на възлагането на обществени поръчки започва да тече от датата, на която жалбоподателят е узнал или е трябвало да узнае, при полагане на обичайната грижа, за наличието на това нарушение?

               2.

               Допускат ли членове 1, 2а, 2в и 2е от Директива 1922/13/ЕИО национални процесуалноправни норми или тълкувателни практики, […] които позволяват съдът да обяви за недопустима жалба за установяване на нарушение на правната уредба в областта на възлагането на обществени поръчки, когато поради действията на възлагащия орган жалбоподателят е узнал за нарушението след като е бил уведомен официално за съществените елементи на решението за окончателно възлагане на поръчката?

      (1)  Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор (ОВ L 76, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 43).


title: Дело C-327/08: Иск, предявен на 17 юли 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/15

         Иск, предявен на 17 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-327/08)
   (2008/C 285/26)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Rozet и D. Kukovec)

      Ответник: Френска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че:
               като е приела и оставила в сила член 44-1 от декрет № 2005-1308 от 20 октомври 2005 г., член 46-1 от Декрет № 2005-1742 от 30 декември 2005 г. и член 80-1-1 от Декрет № 2006-975 от 1 август 2006 г., доколкото тези разпоредби предвиждат възможност за възлагащите органи и/или възлагащите образувания да намалят разумния срок, който трябва да се спази между уведомлението на оферентите и подписването на договора за обществена поръчка, без никакво ограничение във времето и без никакво обективно и предварително определено в националната правна уредба условие
               и
               като е приела и оставила в сила член 1441-1 от новия Гражданско-процесуален кодекс, изменен с Декрет № 2005-1308 от 20 октомври 2005 г., доколкото тази разпоредба предвижда срок от десет дни за отговора на съответните възлагащ орган и/или възлагащо образувание, като се забранява всякакво преддоговорно обезпечение преди посочения отговор и без този срок да спира срока, който трябва да се спази между уведомлението на оферентите и подписването на договора за обществена поръчка,
               Френската република не е изпълнила задълженията си по силата на Директива 89/665/ЕИО (1) и Директива 92/13/ЕИО (2), както те са изтълкувани от Съда в Решение по дело Alcatel, C-81/98, и Решение по дело Комисия/Австрия, C-212/02, и по-специално задълженията по член 2, параграф 1 от Директива 89/665/ЕИО и член 2, параграф 1 от Директива 92/13/ЕИО,

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията посочва две оплаквания в подкрепа на иска си.
   С първото си оплакване Комисията упреква ответника в това, че позволява на възлагащите органи при неотложни случаи да намалят на по-малко от 10 дни минималния срок, който трябва да се спази между уведомлението на всички оференти относно решението за възлагане на обществената поръчка и подписването на договора, свързан с тази обществена поръчка. От една страна, действително неотложността, за която става въпрос във френското законодателство, била предоставена на преценката на възлагащия орган в условията на оперативна самостоятелност, без да е поставено никакво обективно условие. От друга страна, в същото законодателство не съществувала никаква гаранция, че намаляването на броя на дните от срока е съобщено на оферентите, което можело да има за последица посочените оференти да търсят преддоговорна правна защита срещу решение за възлагане на обществена поръчка на етап, на който свързаният с нея договор вече е бил подписан. Подобно положение очевидно противоречало на посочената в директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО и затвърдена от практиката на Съда цел, състояща се във въвеждането на ефикасни и бързи средства за правна защита срещу незаконните решения на възлагащия орган на етап, на който нарушенията все още могат да бъдат поправени.
   С второто си оплакване Комисията, от друга страна, упреква ответника в незачитане на полезното действие на посочените директиви чрез предвиждане във френската правна уредба на фаза, която предхожда задължителното официално уведомително писмо на възлагащия орган и която не спира срока, който трябва да се спази между уведомлението за решението за възлагане на обществената поръчка и подписването на договора, свързан с нея. Доколкото, действително, обжалването от отстранен оферент било изключено в срока за отговор на официалното уведомително писмо от десет дни, то отговор, даден от възлагащия орган при изтичането на този срок, лишавал отстранения оферент от всякаква възможност за ефективно обжалване, тъй като към тази дата договорът щял да бъде подписан.

      (1)  Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237).

      (2)  Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор (ОВ L 76, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 43).


title: Дело C-225/08 P: Жалба, подадена на 23 май 2008 г. от Nuova Agricast Srl срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети състав) на 12 март 2008 г. по дело T-443/07, Nuova Agricast Srl/Комисия на Европейските общности

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/24

         Жалба, подадена на 23 май 2008 г. от Nuova Agricast Srl срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети състав) на 12 март 2008 г. по дело T-443/07, Nuova Agricast Srl/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-225/08 P)
   2009/C 267/41
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Nuova Agricast Srl (представител: адв. M. A. Calabrese)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   С Определение от 29 юни 2009 г. Съдът (осми състав) отхвърля жалбата.


title: Дело C-372/07: Решение на Съда (първи състав) от 2 октомври 2008 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — Nicole Hassett/South Eastern Health Board, Cheryl Doherty/North Western Health Board (Съдебна компетентност — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 22, точка 2 — Спорове относно действителността на решения на органи на дружества — Изключителна компетентност на юрисдикциите на държавата по седалището — Професионален лекарски съюз)

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/10

         Решение на Съда (първи състав) от 2 октомври 2008 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — Nicole Hassett/South Eastern Health Board, Cheryl Doherty/North Western Health Board
   (Дело C-372/07) (1)

   (Съдебна компетентност - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 22, точка 2 - Спорове относно действителността на решения на органи на дружества - Изключителна компетентност на юрисдикциите на държавата по седалището - Професионален лекарски съюз)
   (2008/C 301/19)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   Supreme Court
   Страни в главното производство

      Ищци: Nicole Hassett, Cheryl Doherty

      Ответници: South Eastern Health Board, North Western Health Board

      В присъствието на: Raymond Howard, Medical Defence Union Ltd, MDU Services Ltd, Brian Davidson
   Предмет
   Преюдициално запитване — Supreme Court — Тълкуване на член 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Професионален лекарски съюз, учреден под формата на дружество съгласно правото на държава-членка, който предоставя помощ и гаранция на членовете си, практикуващи в държавата-членка и в друга държава-членка — Предоставянето на помощта/гаранцията зависи от решение на управителния орган на това дружество, взето при условията на абсолютна оперативна самостоятелност — Оспорване на решение, с което се отказва помощ или обезщетение на лекар, практикуващ в друга държава-членка — Изключителна компетентност на юрисдикциите на държавата по седалището въз основа на член 22, точка 2 от регламента
   Диспозитив
   Член 22, точка 2 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да бъде тълкуван в смисъл, че иск като разглеждания в главното производство, във връзка с който страна поддържа, че решение, прието от орган на дружество, нарушава правата, които посочената страна твърди, че притежава на основание на дружествения договор на това дружество, не се отнася до действителността на решенията на органи на дружество по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


title: Дело C-497/12: Решение на Съда (четвърти състав) от 2 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Италия) — Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas/Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (Преюдициално запитване — Членове 49 ДФЕС, 102 ДФЕС и 106 ДФЕС — Свобода на установяване — Принцип на недопускане на дискриминация — Злоупотреба с господстващо положение — Член 15 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Недопустимост)

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 2 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Италия) — Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas/Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania
   (Дело C-497/12) (1)

   ((Преюдициално запитване - Членове 49 ДФЕС, 102 ДФЕС и 106 ДФЕС - Свобода на установяване - Принцип на недопускане на дискриминация - Злоупотреба с господстващо положение - Член 15 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Недопустимост))
   (2015/C 294/02)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas

      Ответници: Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

      Диспозитив

   Въпросите, поставени в преюдициалното запитване, отправено от Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia (Италия) с акт от 9 октомври 2012 г., и поддържани от тази юрисдикция, са недопустими.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г.


title: Дело C-241/16 P: Жалба, подадена на 26 април 2016 г. от Darko Graf срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 26 февруари 2016 г. по дело T-507/14, Vedran Vidmar и Darko Graf/Европейска комисия

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/14

         Жалба, подадена на 26 април 2016 г. от Darko Graf срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 26 февруари 2016 г. по дело T-507/14, Vedran Vidmar и Darko Graf/Европейска комисия
   (Дело C-241/16 P)
   (2016/C 251/16)
   Език на производството: хърватски

      Страни

      Жалбоподател: Darko Graf (представител: L. Duvnjak, odvjetnik)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               изцяло да отмени решението на Общия съд на ЕС от 26 февруари 2016 г. по дело T-507/14 и да уважи искането, предявено от жалбоподателя в първоинстанционното производство с исковата молба от 1 юли 2014 г., както и да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски, направени от жалбоподателя в това производство,

               —

               при условията на евентуалност, изцяло да отмени решението на Общия съд на ЕС от 26 февруари 2016 г. по дело T-507/14 и да върне делото на Общия съд за ново разглеждане, както и да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, направени от жалбоподателя в това производство.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят оспорва следните части от обжалваното решение:

               —

               точка 40, в която се приема, че активното противоправно поведение на институциите на ЕС е само една от предпоставките за ангажиране на извъндоговорната отговорност на ЕС за причинени вреди, доколкото това становище на първоинстанционния съд е в противоречие с член 340, втора алинея от Договора за функционирането на ЕС и практиката на Съда на ЕС (решение на Съда от 19 май 1992 г. по дело Mulder/Съвет и Комисия, C-104/89 и C-37/90),

               —

               точка 47, в която противно на разпоредбите на член 36 от Акта за присъединяване на Република Хърватия към Европейския съюз и приложение VII към него поетите от Хърватия ангажименти спрямо ЕС в хода на преговорите за присъединяването ѝ към ЕС погрешно са наречени „принципи“, доколкото в конкретния случай не става дума за принципи, а за 11 конкретни договорни ангажимента на Хърватия спрямо ЕС, всичките в сила от 9 декември 2011 г.,

               —

               точки 48—52, доколкото член 36 от Акта за присъединяване и точка 1 от приложение VII към него влизат в сила на 9 декември 2011 г., когато са били в сила и са се прилагали Стратегията на Република Хърватия от 15 декември 2010 г. за реформа на съдебната система за периода 2011—2015 г. и Ревизираният план за действие на правителството на Република Хърватия за реформа на съдебната система от 20 май 2010 г., така че последващата отмяна на тези правни актове от Хърватия, изрично одобрена преди това от Европейската комисия в точка 3 от нейния Общ доклад за мониторинга на Хърватия от 10 октомври 2012 г., с който от Хърватия се изисква да приеме ново законодателство в областта на принудителното изпълнение, е в противоречие с общите принципи за защита на оправданите правни очаквания и правна сигурност, доколкото по отношение на жалбоподателите отмяната на тези правни актове очевидно е имала обратно действие, а след 9 декември 2011 г. Хърватия не е приела нито една нова стратегия за реформа на съдебната система, а само стратегия за развитие на съдебната система за периода 2013—2018 г., така че последната Стратегия за реформа на съдебната система, приета от Република Хърватия, е именно онази, която е била в сила към 9 декември 2011 г. (вж. например решения на Съда от 30 януари 1974 г., Louwage/Комисия, C-148/73, т. 12 и 28, от 17 декември 1998 г., Embassy Limousines & Services/Парламент, T-203/96, т. 74—88 и от 14 май 1975 г., CNTA/Комисия, C-74/74, т. 41—44), като се има предвид, че в точка 53 от решението си първоинстанционният съд постановява, че „не може да се приеме, че хърватските власти […] са били свободни да изменят Стратегията за реформа на съдебната система за 2011—2015 г. и плана за действие от 2010 г. С оглед на разпоредбите на Акта за присъединяване, и конкретно член 36 и приложение VII, хърватските власти са били длъжни да изпълняват не само ангажимент 1, но и всички останали ангажименти по това приложение“, с което той потвърждава основателността на предявеното искане за обезщетение,

               —

               точки 54—57 и 59—63 във връзка с неизпълнението на задължението на Комисията по член 36 от Акта за присъединяване да осигури изпълнението на ангажимента на Хърватия по точка 3 от приложение VII към Акта за присъединяване, а именно да продължи да работи за повишаването на ефективността на съдебната си система, доколкото от приложенията към исковата молба е видно, че Комисията е включила в мониторинговите си таблици за периода от 1 септември 2012 г. до 28 февруари 2013 г. погрешните данни от министерството на правосъдието на Хърватия за намаляване на броя на нерешените дела и неприключените изпълнителни производства пред хърватските общински и търговски съдилища без никаква експертна и изчислителна проверка, съответно анализ, с което е допуснала груба небрежност при съставянето на тези таблици,

               —

               точка 68, доколкото с неизпълнението на задължението си по член 36, параграфи 1 и 2 от Акта за присъединяване да осигури изпълнението на ангажимента на Хърватия да въведе длъжността държавен съдебен изпълнител от 1 януари 2012 г. Комисията нарушава и задължението си по член 17 ДЕС да следи за изпълнението на Договора за присъединяването на Хърватия към ЕС като един от основополагащите договори на ЕС,

               —

               точки 69—82, доколкото след 9 декември 2011 г. не е било необходимо последващо съответно изрично действие от страна на Комисията, за да възникнат у жалбоподателя оправдани правни очаквания, тъй като такива оправдани очаквания вече са възникнали у жалбоподателя още в предходния период.


title: Дело T-41/14: Решение на Общия съд от 28 януари 2015 г.  — Argo Development and Manufacturing/СХВП — Clapbanner (Представяне на рекламни материали) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ рекламен материал — Предходни промишлени дизайни на Общността — Основания за недействителност — Новост — Оригиналност — Информиран потребител — Степен на свобода на автора — Различно цялостно впечатление — Членове 4, 5, 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002)

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/23

         Решение на Общия съд от 28 януари 2015 г. — Argo Development and Manufacturing/СХВП — Clapbanner (Представяне на рекламни материали)
   (Дело T-41/14) (1)

   ((Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ рекламен материал - Предходни промишлени дизайни на Общността - Основания за недействителност - Новост - Оригиналност - Информиран потребител - Степен на свобода на автора - Различно цялостно впечатление - Членове 4, 5, 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002))
   (2015/C 089/26)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Argo Development and Manufacturing Ltd (Раанана, Израел) (представител: B. Brisset, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално A. Pohlmann, после S. Hanne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Clapbanner Ltd (Лондон, Обединено кралство)

      Предмет

   Жалба срещу решението на трети апелативен състав на СХВП от 22 октомври 2013 г. (преписка R 981/2012-3), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Argo Development and Manufacturing Ltd и Clapbanner Ltd.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Argo Development and Manufacturing Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 129, 28.4.2014 г.


title: Дело C-239/16 P: Жалба, подадена на 25 април 2016 г. от Ante Šumelj и др. срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 26 февруари 2016 г. по съединени дела T-546/13, T-108/14 и T-109/14, Ante Šumelj и др./Европейска комисия

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/11

         Жалба, подадена на 25 април 2016 г. от Ante Šumelj и др. срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 26 февруари 2016 г. по съединени дела T-546/13, T-108/14 и T-109/14, Ante Šumelj и др./Европейска комисия
   (Дело C-239/16 P)
   (2016/C 251/14)
   Език на производството: хърватски

      Страни

      Жалбоподатели: Ante Šumelj, Dubravka Bašljan, Đurđica Crnčević, Miroslav Lovreković, Drago Burazer, Nikolina Nežić, Blaženka Bošnjak, Bosiljka Grbašić, Tea Tončić, Milica Bjelić, Marijana Kruhoberec, Davor Škugor, Ivan Gerometa, Kristina Samardžić, Sandra Cindrić, Sunčica Gložinić, Tomislav Polić, Vlatka Pižeta (представител: M. Krmek, odvjetnik)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Съда:

               —

               да уважи жалбата срещу решението на Общия съд, както и иска, предявен в първоинстанционното производство,

               —

               да осъди другата страна в производството да заплати съдебните разноски в първоинстанционното и в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си срещу решението на Общия съд жалбоподателите сочат следните основания:

               1.

               Жалбоподателите смятат, че Общият съд допуска в техен ущърб грешка при прилагането на правото, като не констатира, че Комисията не е изпълнила задължението си да следи за изпълнението на Договора за присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз в частта му относно въвеждането на длъжността държавен съдебен изпълнител в правния ред на Република Хърватия в съответствие с член 36 от Акта за присъединяване, който изрично гласи: „Комисията наблюдава отблизо всички ангажименти, поети от Хърватия в хода на преговорите за присъединяване, включително онези, които трябва да бъдат изпълнени преди датата на присъединяване или до тази дата“. Наблюдението от страна на Комисията е специално насочено към поетите от Хърватия ангажименти в областта на правосъдието и основните права (приложение VII).

               2.

               Общият съд допуска грешка при прилагането на правото, като в точка 57 от решението си (противно на констатацията в точка 52 от решението) приема, че нито един от ангажиментите по приложение VII към Акта за присъединяване, на които се позовават ищците, не установява задължение за Република Хърватия да въведе професията държавен съдебен изпълнител и следователно тези ангажименти не водят и до задължение на Комисията да прибегне на това основание до предвидените в член 36 от Акта за присъединяване начини за намеса с оглед да предотврати отмяната на Закона за държавните съдебни изпълнители.
               Преговорите на Република Хърватия с Европейския съюз продължават дълго и за разлика от останалите глави последната, най-трудна глава 23 е съобразена с най-добрите практики на ЕС. Става дума за политическите критерии за членството на Република Хърватия в Европейския съюз, като преговорите са приключени на 30 юни 2011 г., след като на 12 май 2011 г. правителството на Република Хърватия предава на председателството на ЕС доклад за изпълнението на ангажиментите по глава 23. В десет точки от посочения доклад Република Хърватия поема точно определени ангажименти, които се е задължила да изпълни и съгласно Договора за присъединяване (член 36 от Акта за присъединяване). Ангажименти 1 и 3, чиито разпоредби (отнасящи се до въвеждането на длъжността държавен съдебен изпълнител) жалбоподателите цитират през целия ход на делото, изрично задължават Република Хърватия да въведе длъжността държавен съдебен изпълнител.

               3.

               По-нататък Общият съд допуска грешка при прилагането на правото (произнася се в нарушение на изискването за правна сигурност), като въз основа на постановеното преди това в точки 47—51 от решението си приема, че ангажимент 1 не се отнася до конкретната стратегия за реформа на съдебната система и план за действие, които са били в сила към момента на приключването на преговорите и до отмяната на закона, с който се е уреждала длъжността държавен съдебен изпълнител. Жалбоподателите твърдят, че е опасен прецедент, противоречащ на всяко смислено правно тълкуване, да се взема предвид другата стратегия за реформа на съдебната система, спомената впоследствие от Комисията в нейните документи, вместо стратегията за реформа на съдебната система от 2011 г. и плана за действие от 2010 г., които задължават Република Хърватия да въведе длъжността държавен съдебен изпълнител.

               4.

               Също така, Общият съд допуска грешка при прилагането на правото, като в точка 55 приема, че ищците не сочат нито едно конкретно нарушение, освен на принципа на защита на оправданите правни очаквания, докато ищците всъщност сочат наличието на дискриминация, нарушение на правото на труд и през целия ход на делото — нарушение на принципа на правна сигурност. Просто е невероятно, че в обжалваното решение Общият съд съвсем е игнорирал (изобщо не е споменал) принципа на правна сигурност (правна предвидимост), от който в съответствие с постоянната съдебна практика се извежда и принципът на защита на оправданите правни очаквания.

               5.

               Общият съд допуска грешка при прилагането на правото, като приема, че член 13 от Договора за Европейския съюз е ирелевантен за делото. Всъщност, за да е незаконно дадено действие, не трябва непременно да е налице нарушение на позитивното право на Европейския съюз, тоест на писаните му норми, а може и да е налице нарушение на общите принципи на правото (сред които принципът на правна сигурност), което е и нарушение на член 13 ДЕС. Съюзът разполага с институционална рамка, която има за цел да насърчава неговите ценности, да служи на неговите интереси, на интересите на неговите граждани и на тези на държавите членки, както и да осигурява съгласуваност, ефикасност и последователност на неговите политики и дейности. Общите принципи на правото са част от правния ред на Европейския съюз.

               6.

               Общият съд допуска грешка при прилагането на правото и като не взема предвид в съответствие с член 17 от Договора за Европейския съюз, че ищците са назначени, съответно определени да изпълняват длъжността държавен съдебен изпълнител към момента на затварянето на глава 23, съответно към момента на одобряването на реформата на съдебната система, част от която реформа е и въпросът за държавните съдебни изпълнители. Като се има предвид и член 26 от Виенската конвенция, именно с приключването на преговорите между Република Хърватия и Европейския съюз относно присъединяването и членството, съответно с одобряването на определените мерки, за ищците възниква правна сигурност относно назначаването им на избраната от тях длъжност.

               7.

               Общият съд допуска грешка при прилагането на правото, като не приема — предвид императивната норма на член 36 от Акта за присъединяване — че Комисията е трябвало да гарантира нейното прилагане и да вземе всички мерки, така че Република Хърватия да изпълни своите ангажименти. Тъй като Комисията не е действала в съответствие с член 17 от Договора за Европейския съюз, налице е нарушение на този член в ущърб на ищците.

               8.

               Общият съд допуска грешка при прилагането на правото, като не констатира, че Договорът за присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз е резултат от преговорите и като такъв е задължителен и произвежда правни последици в съответствие със законодателството и правната система на Европейския съюз. В конкретния случай Договорът за присъединяване гарантира на ищците право на труд и въвеждане на длъжността, за която са били избрани. В съответствие с разпоредбите на Договора ищците имат пълното право да очакват да започнат да изпълняват длъжността, на която са били назначени, след като преди това са изпълнили всички необходими условия съгласно закона (положили са изпитите, напуснали са дотогавашната си работа, подготвили са съответни кантори).


title: Дело T-346/15: Решение на Общия съд от 14 март 2017 г. — Bank Tejarat/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Повторно включване на жалбоподателя в списъците — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката — Сила на пресъдено нещо — Злоупотреба с власт — Основни права)

text:
               24.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/17

         Решение на Общия съд от 14 март 2017 г. — Bank Tejarat/Съвет
   (Дело T-346/15) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Повторно включване на жалбоподателя в списъците - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката - Сила на пресъдено нещо - Злоупотреба с власт - Основни права))
   (2017/C 129/28)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bank Tejarat (Техеран, Иран) (представители: S. Zaiwalla, P. Reddy и A. Meskarian, solicitors, M. Brindle, QC, и R. Blakeley, barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и A. Vitro)

      Предмет

   Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2015/556 на Съвета от 7 април 2015 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 92, 2015 г., стр. 101) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/549 на Съвета от 7 април 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 92, 2015 г., стр. 12) в частта относно жалбоподателя

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Bank Tejarat да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 302, 14.9.2015 г.


title: Дело C-385/10: Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 30 юли 2010 г. — Elenca Srl/Ministero dell’Interno

text:
               9.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/14

         Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 30 юли 2010 г. — Elenca Srl/Ministero dell’Interno
   (Дело C-385/10)
   ()
   2010/C 274/21
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Ищец: Elenca Srl

      Ответник: Ministero dell’Interno

      Преюдициални въпроси

               1)

               Циркулярното писмо, обжалвано в първоинстанционното производство и вътрешните правни норми, на които то се позовава, съвместими ли са или не с общностното право и с посочените норми, по-конкретно, нарушават ли принципите и правилата, установени от Директива 89/106/ЕИО (1) по отношение на строителните продукти, която не изисква по никакъв начин маркировката „ЕО“ и дори предвижда (член 6, параграфи 1 и 2) че „[д]ържавите членки няма да създават пречки пред свободното движение, пускането на пазара или употребата на своя територия на продукти, които отговарят на разпоредбите“ на директивата, гарантират, че „при употребата по предназначение на такива продукти няма да бъдат създавани пречки чрез правила или условия, наложени от публични органи или от частни органи, действащи като публични предприятия или действащи като публичен орган въз основа на монополните си позиции“ и разрешават „необхванатите от член 4, параграф 2 продукти да бъдат пускани на пазара на техните територии, ако те отговарят на националните разпоредби в съответствие с Договора, докато европейските технически спецификации, упоменати в глави II и III, не предвидят друго“;

               2)

               Циркулярното писмо, обжалвано в първоинстанционното производство, и вътрешните правни норми, на които то се позовава, нарушават ли по-специално членове 28—31 от Договора за ЕО, които забраняват ограниченията върху вноса и мерките с равностоен ефект; доколкото фактът, че пускането на пазара на стока с произход от друга държава—членка на Общността, е подчинено на техническо условие както в настоящия случай, а именно полагането маркировката „ЕО“ — което би било възможно и законосъобразно само ако съществуваше съответна норма за хармонизация — на практика води до възпрепятстване на вноса и на разпространението на въпросната стока на италианска територия, в нарушение на принципите, установени от горепосочените разпоредби от Договора и общностното право, които гарантират свободата и конкуренцията, като изискват правила, годни да осигурят равно и недискриминационно третиране, както и прозрачност, пропорционалност и зачитане на правата на предприятието?

               3)

               На следващо място, произтичащата от общностното право правна уредба, предназначена да осигури ефективна конкуренция и в сектора, до който се отнася настоящия спор, не следва ли да наложи на националния законодател и на администрацията да се въздържат от приемане на регулаторните мерки, които се съдържат в циркулярното писмо и в Законодателен декрет № 152/2006, посочени по-горе?

               4)

               На последно място, национална правна уредба като Законодателен декрет № 152/2006 (по-специално с оглед на член 285 и на точки 2.7 и 3.4 от част II от приложение IX) — която предвижда и налага горепосочените ограничения, може ли да осигури защитата на плурализма и на конкуренцията, гарантирани от европейското право?

      (1)  ОВ L 40, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 3.


title: Дело C-334/08: Иск, предявен на 18 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Италия

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/39

         Иск, предявен на 18 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Италия
   (Дело C-334/08)
   (2008/C 223/65)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Aresu и A. Caeiros)

      Ответник: Република Италия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Република Италия не е изпълнила задълженията си по член 10 EО, по член 8 от Решение 2000/597/CО (1), Евратом на Съвета от 29 септември 2000 г. относно системата на собствените ресурси на Европейските общности и по членове 2, 6, 10, 11 и 17 от Регламент (EО, Евратом) № 1150/2000 (2) от 22 май 2000 г. за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите, като отказва да предостави на разположение на Комисията собствените ресурси, отговарящи на задължения за митни сборове, произтичащи от неправомерното издаване на разрешение за откриване и управление на митнически склад тип С в Taranto от Direzione compartimentale delle dogane per le Regioni Puglia e Basilicata [Районна митническа дирекция за регионите Puglia и Basilicata], със седалище в Bari, последвани от следващи разрешения за обработка под митнически контрол и активно усъвършенстване, до тяхната отмяна на 4 декември 2002 г.,

               —

               да се осъди Република Италия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящия иск Европейската комисия упреква италианското правителство, че то е отказало да предостави на разположение на Европейските общности собствени ресурса, оценявани на около 23 милиона евро, които са свързани с неправомерното издаване на митнически разрешения в Taranto за периода февруари 1997 г. — декември 2002 г.
   Предметът на иска се отнася по същество до отговорността за сумите, които отговарят на собствените средства, като последните не са могли да бъдат събрани поради разглежданите неправомерни деяния. Италианското правителство изтъква, че то не носи отговорност за пропуснатите приходи вследствие на посочените по-гори нередности, а че за извършването на последните могат да бъдат държани отговорни единствено длъжностните лица, причинили вредите, докато Комисията е убедена, че действащите общностноправни разпоредби задължават италианската държава да понесе всички имуществени последствия, които произтичат — дори и от неправомерни — деяния на длъжностните лица, които действат от нейно име и за нейна сметка.

      (1)  ОВ L 253, стp. 42, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 206.

      (2)  ОВ L 130, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр 184.


title: Дело C-43/13: Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 28 януари 2013 г. — Hauptzollamt Köln/Kronos Titan GmbH

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/10

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 28 януари 2013 г. — Hauptzollamt Köln/Kronos Titan GmbH
   (Дело C-43/13)
   2013/C 123/14
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Ответник по жалбата в първоинстанционното производство и жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: Hauptzollamt Köln

      Жалбоподател в първоинстанционното производство и ответник по ревизионната жалба: Kronos Titan GmbH

      Преюдициални въпроси

   Съдържа ли член 2, параграф 3 от Директива 2003/96/ЕО относно преструктурирането на правната рамка(…) на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (1) изискването при облагане на други енергийни продукти, различни от продуктите, за които в директивата е установен размер на данъка, да се прилага данъчна ставка, която съгласно националното законодателство се прилага за употребата на енергиен продукт като гориво за отопление, доколкото другият енергиен продукт също се използва като гориво за отопление? Или, когато при употребата му като гориво за отопление другият енергиен продукт е еквивалентен на определен енергиен продукт, може да се прилага установената в националното право данъчна ставка за този енергиен продукт, дори ако данъчната ставка е единна, независимо дали е налице употреба като моторно гориво или като гориво за отопление?

      (1)  ОВ L 283, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98.


title: Дело C-243/08: Преюдициално запитване, отправено от Budaörsi Városi Bíróság (Република Унгария) на 2 юни 2008 г. — Pannon GSM Zrt./Sustikné Győrfi Erzsébet

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/2

         Преюдициално запитване, отправено от Budaörsi Városi Bíróság (Република Унгария) на 2 юни 2008 г. — Pannon GSM Zrt./Sustikné Győrfi Erzsébet
   (Дело C-243/08)
   (2008/C 247/03)
   Език на производството: унгарски
   Препращаща юрисдикция
   Budaörsi Városi Bíróság
   Страни в главното производство

      Ищец: Pannon GSM Zrt.

      Ответник: Sustikné Győrfi Erzsébet
   Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1), по смисъла на който държавите-членки определят изискването включените неравноправни клаузи в договори между потребители и продавачи или доставчици да не са обвързващи за потребителя, при условията на тяхното национално право, да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че потребителят не е обвързан от неравноправна клауза, включена от продавача или доставчика, не произтича по право от закона, а предполага потребителят успешно да оспори посочената неравноправна клауза, като подаде иск с тази цел?

               2)

               Предоставената от Директива 93/13/ЕИО защита на потребителите изисква ли от националния съд да се произнася служебно, дори при отсъствие на искане в този смисъл, тоест без да е направено позоваване на неравноправния характер на клаузата — и независимо дали производството е исково или охранително — относно неравноправния характер на договорна клауза, с която е сезиран, и да разглежда също служебно, в рамките на проверката на собствената си териториална компетентност, включената от продавача или доставчика клауза?

               3)

               При утвърдителен отговор на втория въпрос, какви са елементите, които националният съд трябва да вземе предвид и да прецени в рамките на посоченото разглеждане?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело F-38/11: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 юли 2011 г. — Alari/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 2009 г. — Прехвърляне в друга институция в хода на процедура по повишаване, в резултат на която длъжностното лице е щяло да бъде повишено в своята първоначална институция — Институция, компетентна да вземе решение за повишаването на прехвърленото длъжностно лице)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/51

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 юли 2011 г. — Alari/Парламент
   (Дело F-38/11) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2009 г. - Прехвърляне в друга институция в хода на процедура по повишаване, в резултат на която длъжностното лице е щяло да бъде повишено в своята първоначална институция - Институция, компетентна да вземе решение за повишаването на прехвърленото длъжностно лице)
   2011/C 282/95
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Gianluigi Alari (Bertrange, Люксембург) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейски парламент (представители: S. Alves и M. Ecker)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението да не се повиши жалбоподателя в рамките на процедурата по повишаване за 2009 г.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2.

               Европейският парламент понася, наред с направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски на жалбоподателя.

      (1)  ОВ C 179, 18.6.2011 г., стр. 22.