title: Дело C-140/17: Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 17 март 2017 г. — Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Gmina Ryjewo

text:
               26.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 202/10

         Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 17 март 2017 г. — Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Gmina Ryjewo
   (Дело C-140/17)
   (2017/C 202/16)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

      Ответник: Gmina Ryjewo

      Преюдициални въпроси

               1)

               Предвид членове 167, 168, както и 184 и сл. от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) и предвид принципа на неутралитет ще има ли общината право да приспадне (чрез корекция) данъка върху инвестиционните си разходи, при положение че:

                           —

                           в началния период след производството (придобиването) дълготрайният актив е използван за целите на необлагаема дейност (във връзка с изпълнението от общината на публични задачи в кръга на предоставените ѝ властнически правомощия),

                           —

                           предназначението на дълготрайния актив е променено и общината ще го използва и за извършване на облагаеми сделки?

               2)

               За отговора на първия въпрос има ли значение, че към момента на производството или придобиването на дълготрайния актив намерението на общината да използва в бъдеще този актив за извършване на облагаеми сделки не е било изрично изразено?

               3)

               За отговора на първия въпрос има ли значение, че дълготрайният актив ще се използва за извършване както на облагаеми, така и на необлагаеми сделки (във връзка с изпълнението на публични задачи) и че не е възможно конкретните инвестиционни разходи да бъдат обективно отнесени към едната от посочените по-горе категории сделки?

      (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-438/13: Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel București (Румъния) на 2 август 2013 г. — SC BCR Leasing IFN SA/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/13

         Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel București (Румъния) на 2 август 2013 г. — SC BCR Leasing IFN SA/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor
   (Дело C-438/13)
   2013/C 325/22
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel București

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC BCR Leasing IFN SA

      Ответник: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor

      Преюдициален въпрос

   Може ли да се разглежда като възмездна доставка по смисъла на член 16 от Директива 2006/[112]/ЕО (1) или евентуално като възмездна доставка на стоки по смисъла на член 18 на Директива 2006/[112]/ЕО положението на стоки — предмет на договор за финансов лизинг, които след разваляне на договора по вина на ползвателя не са върнати на лизинговото дружество от ползвателя на стоките, независимо от обстоятелството, че лизинговото дружество е предприело действия за прилагане на предвидените в закона процедури за връщане на стоките и че след развалянето на договора на лизинговото дружество не е платена каквато и да било парична сума за ползването на тези стоки?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-195/17: Жалба, подадена на 27 март 2017 г. — CeramTec/EUIPO — C5 Medical Werks (Нюанс на розово)

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/44

         Жалба, подадена на 27 март 2017 г. — CeramTec/EUIPO — C5 Medical Werks (Нюанс на розово)
   (Дело T-195/17)
   (2017/C 151/57)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: CeramTec (Плохинген, Германия) (представител: A. Renck и E. Nicolás Gómez, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: C5 Medical Werks (Гранд Джънкшън, Колорадо, Съединени американски щати)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка в розово—марка на Европейския съюз № 10 214 195

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 февруари 2017 г. по преписка R 930/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO и другата страна в производството, в случай че встъпи, да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на членове 59 и 83 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-33/09: Жалба, подадена на 26 януари 2009 г.  — Португалска република/Комисия

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/30

         Жалба, подадена на 26 януари 2009 г. — Португалска република/Комисия
   (Дело T-33/09)
   (2009/C 82/53)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и J. A. de Oliveira)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               главно искане за отмяна на Решение C(2008) 7419 от 25 ноември 2008 г., с което Комисията иска от Португалската република да заплати периодичната имуществена санкция, наложена с Решение на Съда по дело C-70/06 с действие от 10 януари 2008 г.

               —

               евентуално искане за отмяна на посоченото решение, доколкото поражда действие след 29 януари 2008 г.

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да понесе всички съдебни разноски или, в случай че Съдът само намали размера на периодичната имуществена санкция, всяка от страните да се осъди да понесе направените от нея съдебни разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят иска отмяна на обжалваното решение на основание член 230 ЕО, като се позовава на нарушение на Договора за ЕО или на правните норми, отнасящи се до неговото прилагане от Комисията.
   Според жалбоподателя Комисията всъщност е нарушила Договора за ЕО или правните норми, отнасящи се до неговото прилагане, като е поискала той да заплати дневната периодична имуществена санкция, наложена му с Решение по дело C-70/06, за периода от 10 януари до 17 юли 2008 г., когато жалбоподателят вече е бил изпълнил изцяло задължението за транспониране на Директива 89/665.
   Когато на 10 януари 2008 г. Съдът постановява Решение по дело C-70/06 — с което осъжда жалбоподателя да заплаща периодична имуществена санкция за всеки ден на забава във връзка с приемането на мерките, необходими за изпълнение на Решение от 14 октомври 2004 г. по дело Комисия/Португалия, C-275/03, състоящи се в отмяна на Декрет-закон № 48051 от 21 ноември 1967 г., който поставя изискване за доказване на умисъл или небрежност като условие за обезщетяване на увредените лица за вредите, претърпени поради нарушение на общностното право в областта на обществените поръчки или на националните разпоредби, с които то е транспонирано — Португалската република вече е приела Закон № 67/2007, отменящ горепосочения декрет-закон и установяващ нов режим на извъндоговорната гражданска отговорност на държавата и другите публични образувания, и го е обнародвала в Diário da República, 1a Serie, № 251 на 31 декември 2007 г. Посоченият закон е влязъл в сила тридесет дни след обнародването му, т.е. на 30 януари 2008 г.
   На 4 януари 2008 г. уведомява Съда за това обстоятелство и иска копие от посочения закон да се приложи към материалите по дело C-70/06. Въпреки това, предвид напредналия стадий на производството Съдът вече не може да вземе предвид това обстоятелство и на 10 януари 2008 г. постановява решението си.
   Следователно жалбоподателят счита, че периодичната имуществена санкция може да обхване само периода до 9 януари 2008 г. или в най-лошия случай, тъй като датата на влизане в сила на Закон № 67/2007 не съвпада с тази на обнародването му — до 29 януари 2008 г. Поради това искането на Комисията е напълно неоснователно в частта относно последващи периоди.


title: Дело C-212/15: Преюдициално запитване от Tribunalul Mureș (Румъния), постъпило на 8 май 2015 г. — ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Mureș

text:
               10.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 262/4

         Преюдициално запитване от Tribunalul Mureș (Румъния), постъпило на 8 май 2015 г. — ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Mureș
   (Дело C-212/15)
   (2015/C 262/05)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Mureș

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt

      Ответник: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov

      Преюдициални въпроси

               1)

               С тълкуване на член 4, параграфи 1 и 2, букви е) и л) от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (1) да се уточни дали последиците от производството по несъстоятелност, уредени в законодателството на държавата, в която е открито производството по несъстоятелност, могат да включват погасяване на правото на кредитор, който не е страна в производството по несъстоятелност, да претендира своето вземане в друга държава членка или да иска спиране на принудителното изпълнение върху такова вземане в същата държава членка.

               2)

               Релевантно ли е обстоятелството, че вземането, което е предмет на принудително изпълнение в държава, различна от държавата, в която е открито производството по несъстоятелност, е данъчно?

      (1)  ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143.


title: Дело T-28/12: Жалба, подадена на 21 януари 2012 г. — PT Ecogreen Oleochemicals и др./Съвет

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/29

         Жалба, подадена на 21 януари 2012 г. — PT Ecogreen Oleochemicals и др./Съвет
   (Дело T-28/12)
   2012/C 73/57
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: PT Ecogreen Oleochemicals (Kabil-Batam, Индонезия), Ecogreen Oleochemicals (Сингапур), Pte Ltd (Сингапур, Република Сингапур), Ecogreen Oleochemicals GmbH (Dessau-Rosslau, Германия) (представители: F. Graafsma и J. Cornelis, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               Да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1138/2011 на Съвета от 8 ноември 2011 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои мастни алкохоли и техните смеси с произход от Индия, Индонезия и Малайзия (ОВ L 293, 2011 г., стр. 1), в частта му, която се отнася до жалбоподателите;

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от

                           —

                           нарушение на член 2, параграф 10, точка и) от Регламент (ЕО) № 1225/2009 от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1) (наричан по-нататък „основния регламент“); доколкото Съветът допуснал явна грешка в преценката като отхвърлил искането на жалбоподателите PTEO и EOS да бъдат разглеждани като единен стопански субект. В резултат на това при определянето на експортната цена Съветът извършил неправомерно приспадане на сума за комисионни съгласно член 20, параграф 10, буква и) от основния регламент, при все че според постоянната съдебна практика при наличието на единен стопански субект не се прави подобно приспадане;

               2.

               Второто правно основание е изведено от

                           —

                           това, че включването на абстрактен марж на печалбата от 5 % при извършването на корекция съгласно член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент представлява неправилно тълкуване на член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент. Само реалната надценка, получена от търговеца, може да бъде приспадната от експортната цена. Второто правно основание се изтъква при условията на евентуалност, единствено ако Съдът приеме, че Съветът не е допуснал явна грешка в преценката като е отхвърлил искането на жалбоподателите PTEO и EOS да бъдат разглеждани като единен стопански субект.

      (1)  ОВ L 343, стр. 51 и Поправки в ОВ L 7, 12.1.2010 г., стр. 22 и в ОВ L 36, 10.2.2011 г., стр. 20.


title: Дело C-463/08: Определение на председателя на Съда от 10 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/35

         Определение на председателя на Съда от 10 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-463/08) (1)

   2009/C 141/71

      Език на производството: испански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 327, 20.10.2008 г.


title: Дело C-681/16: Преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 27 декември 2016 г. — Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group/Orifarm GmbH

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/30

         Преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 27 декември 2016 г. — Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group/Orifarm GmbH
   (Дело C-681/16)
   (2017/C 104/44)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group

      Ответник: Orifarm GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли притежателят на сертификат за допълнителна закрила, предоставен му с действие на територията на Федерална република Германия (ФРГ), като се позовава на разпоредбите на Специфичния механизъм, да предотврати вноса на продукти от присъединяващите се държави, а именно Чешката република, Естония, Латвия, Литва, Унгария, Полша, Словения, Словакия, България, Румъния и Хърватия (приложение IV към Акта за присъединяване от 2003 г., ОВ L 236, 2003 г., стр. 797, изменен в ОВ L 126, 2004 г., стр. 4 по отношение на Естония, Латвия, Литва, Полша, Словения, Унгария, Чешката република; част I, точка 1 от приложение V към Акта относно условията за присъединяване от 2005 г., ОВ L 157, 2005 г., стр. 268 по отношение на Румъния и България; приложение IV към Акта относно условията за присъединяване от 2011 г., ОВ L 112, 2012 г., стр. 60 по отношение на Хърватия) във ФРГ, когато за сертификата за допълнителна закрила е подадена заявка във ФРГ към момента, когато в присъединяващите се държави вече са съществували разпоредби относно получаването на сертификат за допълнителна закрила, но притежателят на сертификата за защита, издаден с действие на територията на ФРГ, нито е могъл да подаде заявка за такъв сертификат за допълнителна закрила, нито е било възможно да му бъде предоставен такъв сертификат в съответната присъединяваща се държава, тъй като е липсвал основен патент, представляващ условие за издаването на сертификата за закрила в присъединяващата се държава?

               2)

               Има ли значение за отговора на първия въпрос обстоятелството, че само към датата на подаване на заявката за основния патент, издаден с действие на територията на ФРГ, не е било възможно да се получи съответна закрила с основен патент в присъединяващата се държава, но е било възможно тя да се получи в периода до публикуването на заявката, която има за предмет патента, издаден с действие на територията на ФРГ?

               3)

               Може ли притежателят на сертификат за допълнителна закрила, предоставен му с действие на територията на Федерална република Германия (ФРГ), като се позовава на разпоредбите на Специфичния механизъм, да предотврати вноса на продукти от присъединяващите се държави, а именно Чешката република, Естония, Латвия, Литва, Унгария, Полша, Словения, Словакия, България, Румъния и Хърватия, когато вносът на продуктите се извършва след изтичането на срока на сертификата за допълнителна закрила, определен с първоначалното решение за издаване, но преди изтичането на удължения с шест месеца срок на действие на сертификата за закрила, предоставен му на основание на Регламент (ЕО) № 1901/2006 относно лекарствените продукти за педиатрична употреба и за изменение на Регламент (ЕИО) № 1768/92, Директива 2001/20/ЕО, Директива 2001/83/ЕО и Регламент (ЕО) № 726/2004? (1)

               4)

               Има ли значение за отговора на третия въпрос в случая на Хърватия обстоятелството, че поради присъединяването на Хърватия през 2013 г. Специфичният механизъм влиза в сила едва след влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1901/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно лекарствените продукти за педиатрична употреба и за изменение на Регламент (ЕИО) № 1768/92, Директива 2001/20/ЕО, Директива 2001/83/ЕО и Регламент (ЕО) № 726/2004 на 26 януари 2007 г., тоест за разлика от останалите държави членки, а именно Чешката република, Естония, Латвия, Литва, Унгария, Полша, Словения, Словакия, България и Румъния, присъединили се преди 26 януари 2007 г.?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1901/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно лекарствените продукти за педиатрична употреба и за изменение на Регламент (ЕИО) № 1768/92, Директива 2001/20/ЕО, Директива 2001/83/ЕО и Регламент (ЕО) № 726/2004 (ОВ L 378, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 83).


title: Дело C-530/15: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 8 октомври 2015 г. — Melitta France SAS и др./Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/23

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 8 октомври 2015 г. — Melitta France SAS и др./Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Дело C-530/15)
   (2015/C 414/29)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Délipapier, Gopack SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Lucart France, Paul Hartmann AG, SCA Hygiène Products, SCA Tissue France, Group’Hygiène syndicat professionnel

      Ответник: Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

      Преюдициален въпрос

   Съдът на Европейския съюз е призован да се произнесе по въпроса дали поради включването на „шпулите“, (ролки, тръби и цилиндрични вложки), около които се навиват гъвкави материали като хартия, пластмасово фолио, продавани на потребителите, сред примерите за опаковки, Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година (1) е в разрез с понятието за опакова, така както е определено в член 3 от Директива 94/62/ЕО от 20 декември 1994 година (2), и дали с нея се превишава обхватът на възложените на Европейската комисия изпълнителни правомощия?

      (1)  Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година за изменение на приложение I към Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно опаковките и отпадъците от опаковки (OB L 37, стр. 10).

      (2)  Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 1994 година относно опаковките и отпадъците от опаковки (OB L 365, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 14, стр. 238).


title: Дело C-413/08 P: Жалба, подадена на 22 септември 2008 г. от Lafarge SA срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (трети състав) на 8 юли 2008 г. по дело T-54/03, Lafarge SA/Комисия на Европейските общности

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/11

         Жалба, подадена на 22 септември 2008 г. от Lafarge SA срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (трети състав) на 8 юли 2008 г. по дело T-54/03, Lafarge SA/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-413/08 P)
   (2008/C 327/19)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Lafarge SA (представители: А. Winckler, F. Brunet, E. Paroche, H. Kanellopoulos, avocats)

      Други страни в производството: Комисия на Европейските общности, Съвет на Европейския съюз
   Искания

               —

               да се отмени Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 8 юли 2008 г. по дело T-54/03 и като се уважат направените в първоинстанционното производство искания, въз основа на член 229 от Договора за ЕО, на член 61 от Статута на Съда и на член 17 от Регламент № 17/62 (1) на Съвета, понастоящем член 31 от Регламент № 1/2003 на Съвета (2), да се отмени Решение 2005/471/ЕО на Европейската комисия от 27 ноември 2002 г. (3), доколкото с него се налага глоба на жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени частично Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2008 г. по дело T-54/03 и като се уважат направените в първоинстанционното производство искания, да се намали размерът на глобата, наложена от Комисията на жалбоподателя с Решение 2005/471/ЕО от 27 ноември 2002 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят изтъква шест правни основания в подкрепа на жалбата си.
   С първото си правно основание жалбоподателят твърди главно, че Първоинстанционният съд е изопачил подложените на преценка от него факти, доколкото постановил, че Комисията правилно е могла да основе самото наличие на нарушения, като се позовава на твърдян общ контекст на нарушения във връзка с обмен на информация, довел до ограничаване на конкуренцията и стабилизиране на пазара на гипсокартони.
   С второто си правно основание жалбоподателят твърди, че е налице нарушение на правилата относно доказателствената тежест, на принципа за презумпцията за невиновност и на последицата от него — принципът „in dubio pro reo“, доколкото Първоинстанционният съд сметнал, че Комисията е установила участието на жалбоподателя в едно единствено, сложно и продължавано нарушение, при положение че дори не са налице доказателства за наличието на нарушението и за неговата продължителност.
   С третото си правно основание жалбоподателят изтъква, че Първоинстанционният съд не е изпълнил задължението си за мотивиране, както и че е нарушил принципа на равно третиране, доколкото потвърдил позицията на Комисията, която приема редица доказателства за достатъчни, за да се установи наличието на нарушение, извършено от жалбоподателя, като същевременно тези доказателства са приети за недостатъчни с оглед на установяването на същото нарушение по отношение на конкурентно дружество.
   С четвъртото си правно основание жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд е нарушил принципите на пропорционалност и на равно третиране, доколкото не променил първоначалния размер на наложената глоба, който Комисията определила без да вземе предвид оборота на Lafarge и пазарните му дялове спрямо тези на конкурентите му.
   С петото си правно основание жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд е допуснал редица грешки при прилагане на правото и не е изпълнил задължението си за мотивиране, доколкото постановил, че Комисията основателно е увеличила размера на наложената на жалбоподателя глоба поради наличието на повторност на нарушението, въпреки че не съществува нито правно основание, нито окончателно осъждане, които да обосновават подобно увеличение. По този начин Първоинстанционният съд нарушил както общия принцип на законоустановеност на наказанията, така и принципите на правната сигурност и на доброто правораздаване.
   С шестото си и последно правно основание жалбоподателят твърди най-накрая, че Първоинстанционният е допуснал грешка при прилагане на правото, като е постановил, че Комисията основателно е увеличила първоначалния размер на глобата с оглед на възпиращия ефект, въпреки че тя трябвало да вземе предвид окончателния размер на последната, за да прецени дали е необходимо да увеличава размера на глобата с оглед на този ефект.

      (1)  Регламент № 17/62 на Съвета от 7 февруари 1962 година, Първи регламент за прилагане на членове 85 и 86 от Договора (ОВ 13, стр. 204; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 3).

      (2)  Регламент № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      (3)  Решение на Комисията от 27 октомври 2002 г. по преписка COMP/E-1/37.152, Гипсокартони, ОВ L 166, 2005 г., стр. 8).


title: Дело T-257/07 R II: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 30 октомври 2008 г.  — Франция/Комисия (Обезпечително производство — Здравна политика — Регламент (ЕО) № 999/2001 — Ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии — Регламент (ЕО) № 746/2008 — Молба за спиране на изпълнението — Fumus boni juris — Неотложност — Претегляне на интереси)

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/26

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 30 октомври 2008 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-257/07 R II)
   (Обезпечително производство - Здравна политика - Регламент (ЕО) № 999/2001 - Ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии - Регламент (ЕО) № 746/2008 - Молба за спиране на изпълнението - Fumus boni juris - Неотложност - Претегляне на интереси)
   (2008/C 327/48)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: E. Belliard, R. Loosli-Surrans, A.-L. During и G. de Bergues)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: M. Nolin и A. Bordes)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално C. Gibbs и I. Rao, впоследствие I. Rao, подпомагани от T. Ward, barrister)
   Предмет
   Молба за спиране на изпълнението на Регламент (ЕО) № 746/2008 на Комисията от 17 юни 2008 година за изменение на приложение VII към Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета за определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ОВ L 202, стр. 11), доколкото с него се въвеждат, в глава A от това приложение VII, точка 2.3, буква б), подточка iii), точка 2.3, буква г) и точка 4.
   Диспозитив

               1)

               Спира прилагането на приложението към Регламент (ЕО) № 746/2008 на Комисията от 17 юни 2008 година за изменение на приложение VII към Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета за определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии до обявяване на решението по главното производство доколкото с него се въвеждат, в глава A от приложение VII към Регламент (ЕО) № 999/2001 от 22 май 2001 г., точка 2.3, буква б), подточка iii), точка 2.3, буква г) и точка 4.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-135/08: Решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. — Schniga/СОСР — Elaris и Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer) (Сортове растения — Заявка за правна закрила на Общността на сортовете растения за сорта ябълки „Gala Schnitzer“ — Техническа проверка — Право на преценка на СОСР — Възражения — Член 55, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 2100/94)

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/26

         Решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. — Schniga/СОСР — Elaris и Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)
   (Дело T-135/08) (1)

   (Сортове растения - Заявка за правна закрила на Общността на сортовете растения за сорта ябълки „Gala Schnitzer“ - Техническа проверка - Право на преценка на СОСР - Възражения - Член 55, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 2100/94)
   2010/C 301/42
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Schniga GmbH (Bolzano, Италия) (представители: G. Würtenberger и R. Kunze, avocats)

      Ответник: Служба на Общността за сортовете растения (СОСР) (представители: B. Kiewiet и M. Ekvad, agents)

      Други страни в производството пред отделението по жалбите на СОСР, встъпила в производството пред Общия съд: Elaris SNC (Angers, Франция) и Brookfield New Zealand Ltd (Havelock North, Нова Зеландия) (представител: M. Eller, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на отделението по жалбите на СОСР от 21 ноември 2007 г. (преписки A 003/2007 и A 004/2007) относно предоставянето на правна закрила на Общността на сортовете растения за сорта „Gala Schnitzer“

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на отделението по жалбите на Службата на Общността за сортовете растения (СОСР) от 21 ноември 2007 г. (преписки A 003/2007 и A 004/2007).

               2.

               Осъжда СОСР да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на Schniga GmbH.

               3.

               Осъжда Elaris SNC и Brookfield New Zealand Ltd да понесат направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г.


title: Дело C-420/15: Решение на Съда (пети състав) от 31 май 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance francophone de Bruxelles — Белгия) — Наказателно производство срещу U (Преюдициално запитване — Член 45 ДФЕС — Свободно движение на работници — Задължение за регистриране на превозно средство, което е собственост на пребиваващо в Белгия лице и е предназначено да бъде използвано в Италия)

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/3

         Решение на Съда (пети състав) от 31 май 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance francophone de Bruxelles — Белгия) — Наказателно производство срещу U
   (Дело C-420/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 45 ДФЕС - Свободно движение на работници - Задължение за регистриране на превозно средство, което е собственост на пребиваващо в Белгия лице и е предназначено да бъде използвано в Италия))
   (2017/C 249/04)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Страна в главното производство

   U

      Диспозитив

   Член 45 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска приета от държава членка национална правна уредба като разглежданата в главното производство, според която всеки пребиваващ в тази държава членка работник е длъжен да регистрира в нея моторно превозно средство, което е негова собственост, но вече е регистрирано в друга държава членка и е предназначено основно за използване на територията на последната.

      (1)  ОВ C 346, 19.10.2015 г.


title: Дело T-4/08: Определение на Първоинстанционния съд от 29 януари 2009 г.  — EMSA/Португалия

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/35

         Определение на Първоинстанционния съд от 29 януари 2009 г. — EMSA/Португалия
   (Дело T-4/08) (1)

   (2009/C 82/61)

      Език на производството: португалски

   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело T-409/16: Жалба, подадена на 31 юли 2016 г. — Makhlouf/Съвет

text:
               10.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/12

         Жалба, подадена на 31 юли 2016 г. — Makhlouf/Съвет
   (Дело T-409/16)
   (2016/C 371/14)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ehab Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, адвокат)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата му за допустима и основателна,

               —

               съответно да отмени Решение (ОВППС) 2016/850 от 27 май 2016 г., както и последващите актове за изпълнението му в частта, в която се отнасят до жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква пет основания, които по същество са идентични или сходни с изложените в рамките на дело T-410/16, Makhlouf/Съвет.


title: Дело T-221/17: Жалба, подадена на 15 април 2017 г. — Mémora Servicios Funerarios/EUIPO — Chatenoud (MEMORAME)

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/47

         Жалба, подадена на 15 април 2017 г. — Mémora Servicios Funerarios/EUIPO — Chatenoud (MEMORAME)
   (Дело T-221/17)
   (2017/C 239/59)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Mémora Servicios Funerarios SLU (Сарагоса, Испания) (представители: C. Marí Aguilar и J. Gallego Jiménez, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Georges Chatenoud (Тивие, Франция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MEMORAME“ — Заявка за регистрация № 12 929 071

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 10 февруари 2017 г. по преписка R 1308/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на EUIPO от 10 февруари 2017 г. по преписка R 1308/2016-4, с което частично се уважава искането за регистрация на марка на Европейския съюз № 12929071 „MEMORAME“, и съответно да отхвърли изцяло искането за регистрация на марка на Европейския съюз № 12929071 „MEMORAME“.

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски в съответствие с член 87, параграфи 2 и 3 от Правилника.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.

               —

               Жалбоподателят твърди, че апелативният състав на ответника не е отчел надлежно високата степен на известност, с която се ползва противопоставената марка „MEMORA“ на територията на Европейския съюз.


title: Съединени дела T-37/15 и T-38/15: Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Abertis Telecom Terrestre и Telecom Castilla-La Mancha/Комисия (Държавни помощи — Цифрова телевизия — Помощ за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони в Кастилия-Ла Манча — Решение, с което помощите се обявяват за несъвместими с вътрешния пазар — Понятие за предприятие — Икономическа дейност — Предимство — Услуга от общ икономически интерес — Нарушение на конкуренцията — Член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС — Нови помощи)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/28

         Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Abertis Telecom Terrestre и Telecom Castilla-La Mancha/Комисия
   (Съединени дела T-37/15 и T-38/15) (1)

   ((Държавни помощи - Цифрова телевизия - Помощ за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони в Кастилия-Ла Манча - Решение, с което помощите се обявяват за несъвместими с вътрешния пазар - Понятие за предприятие - Икономическа дейност - Предимство - Услуга от общ икономически интерес - Нарушение на конкуренцията - Член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС - Нови помощи))
   (2017/C 038/37)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Abertis Telecom Terrestre, SA (Барселона, Испания) Telecom Castilla-La Mancha, SA (Толедо, Испания) (представители: първоначално J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena и M. Bolsa Ferruz, впоследствие J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo и M. Bolsa Ferruz, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier, P. Němečková и B. Stromsky)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: SES Astra (Бетздорф, Люксембург) (представители: F. González Díaz, F. Salerno и V. Romero Algarra, avocats)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение C(2014) 6846 окончателен на Комисията от 1 октомври 2014 г. относно държавна помощ SA.27408 (C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009), приведена в действие от органите на Кастиля-Ла Манча за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони в Кастилия-Ла Манча, изменено с решение C(2015) 7193 окончателен от 20 октомври 2015 г. за поправяне на грешки в решение C(2014) 6846 окончателен

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Abertis Telecom Terrestre, SA и Telecom Castilla-La Mancha, SA понасят, освен направените от тях съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейската комисия и SES Astra.

      (1)  ОВ C 89, 16.3.2015 г.


title: Дело T-210/14: Решение на Общия съд от 26 февруари 2016 г. — Mederer/СХВП — Cadbury Netherlands International Holdings (Gummi Bear-Rings) (Марка на Общността — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Фигуративна марка „Gummi Bear-Rings“ — По-ранна национална фигуративна марка „GUMMY“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/23

         Решение на Общия съд от 26 февруари 2016 г. — Mederer/СХВП — Cadbury Netherlands International Holdings (Gummi Bear-Rings)
   (Дело T-210/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Фигуративна марка „Gummi Bear-Rings“ - По-ранна национална фигуративна марка „GUMMY“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 118/24)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mederer GmbH (Фюрт, Германия) (представители: C. Sachs и O. Ruhl, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: V. Melgar и H. Kunz)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Cadbury Netherlands International Holdings BV (Бреда, Нидерландия) (представител: A. Padial Martínez, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 16 декември 2013 г. (преписка R 225/2013-5) относно производство по възражение между Cadbury Netherlands International Holdings B V и Mederer GmbH

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Mederer GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 245, 28.7.2014 г.


title: Дело C-405/15 P: Жалба, подадена на 24 юли 2015 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 13 май 2015 г. по дело T-15/13 — Group Nivelles/СХВП — Easy Sanitairy Solutions (отходен душ канал)

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/6

         Жалба, подадена на 24 юли 2015 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 13 май 2015 г. по дело T-15/13 — Group Nivelles/СХВП — Easy Sanitairy Solutions (отходен душ канал)
   (Дело C-405/15 P)
   (2015/C 337/08)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: S. Bonne и A. Folliard-Monguiral)

      Други страни в производството: Group Nivelles BVBA и Easy Sanitary Solutions BV

      Искания на жалбоподателя

   СХВП иска:

               —

               да бъде отменено обжалваното съдебно решение;

               —

               да бъдат осъдени заявителя и встъпилата страна в производството пред Общия съд да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Общият съд нарушил член 63, параграф 1 от Регламент № 6/2002 (1), тъй като приел, че по-ранният дизайн, на който е основано искането за обявяване на недействителност, обхващал „цялото приспособление за отвеждане на течности, разработено от дружество Blücher“. Групата Nivelles добавила единствено покривната плоча, като това било съобщавано на обществеността чрез дружество Blücher и други предприятия, независимо от формата на колекторната вана.
   Общият съд нарушил член 25, параграф 1, буква б) от Регламент № 6/2002, във връзка с член 5 от него, тъй като приел, че СХВП била длъжна да сравни оспорвания промишлен дизайн на Общността с по-ранен промишлен дизайн, като това следвало от разкритата в различни документи връзка между два отделни компонента на изделието. Според съдебната практика на Съда на Европейския съюз, приложима към член 5 от Регламент № 6/2002, спорният промишлен дизайн не можел да се сравнява със „съвкупност от специфични елементи или части от по-рани промишлени дизайни“, а с „отделни и точно определени промишлени дизайни“. Въпреки че външният вид на дадено изделие в монтиран вид можел евентуално да бъде извлечен от външния вид на съставните му части, съставянето на цялостния му облик оставало хипотетично или, най-малкото, бил до голяма степен обект на приблизителни преценки. Понятието за идентичност между двата промишлени дизайна или полезни модела, така както е установено в член 5 от Регламент № 6/2002, не допуска сравнителен анализ, основан на предположения или приблизителни преценки.
   Общият съд нарушил член 25, параграф 1, буква б) от Регламент № 6/2002 във връзка с член 6 и член 7, параграф 1 от него, тъй като приел, че в случай че сравняваните промишлени дизайни, са включени в изделия, които се различават по своя вид или предназначение, информираните потребители биха могли да не установят тази разлика и биха могли да не разпознаят по-ранния промишлен дизайн. Член 7 от Регламент № 6/2002 съдържал правната фикция, че всеки промишлен дизайн, който е разгласен на обществеността, е известен както на специализираните среди в съответния сектор, за който се отнася по-ранният промишлен дизайн, така и на всички информирани потребители на вида изделия, за който се отнася оспорваният промишлен дизайн. След като се било установено публичното разгласяване на по-ранния промишлен дизайн, следвало да се приеме, че съответните информирани потребители били запознати както с по-ранния промишлен дизайн, така и с особеностите на неговото използване, които следвали от представените от страните доказателства и доводи.

      (1)  Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ. 2002, L 3, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).


title: Дело T-313/10: Жалба, подадена на 26 юли 2010 г. — Three-N-Products Private/СХВП — Shah (AYUURI NATURAL)

text:
               25.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/22

         Жалба, подадена на 26 юли 2010 г. — Three-N-Products Private/СХВП — Shah (AYUURI NATURAL)
   (Дело T-313/10)
   ()
   2010/C 260/30
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Three-N-Products Private Ltd (Ню Делхи, Индия) (представител: C. Jäger, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Mr S Shah, Mr A Shah, Mr M Shah — A Partnership t/a FUDCO (Уембли, Обединено кралство)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 юни 2010 г. по преписка R 1005/2009-4;

               —

               да се осъди ответника да потвърди решението на отдела по споровете на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 2 юли 2009 г. и да отхвърли изцяло заявка за регистрация на марка на Общността № 5 805 387;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски;

               —

               да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав, в случай че встъпи в настоящото производството, да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав и пред отдела по споровете.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „AYUURI NATURAL“, за стоки от класове 3 и 5.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация на марка на Общността № 2996098 на фигуративната марка „Ayur“, по-специално за стоки от класове 3 и 5; регистрация на марка на Общността № 5429469 на словната марка „AYUR“ по-специално за стоки от класове 3 и 5.

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението и отхвърля изцяло заявката.

      Решение на апелативния състав: уважава жалбата, отменя оспорваното решение и отхвърля възражението.

      Изложени правни основания: жалбоподателят посочва две правни основания в подкрепа на жалбата си.
   С първото правно основание жалбоподателят изтъква, че оспорваното решение нарушава членове 7 и 8 от Регламент на Съвета № 207/2009, тъй като апелативният състав погрешно приема, че не съществува вероятност от объркване и че по-рано регистрираните марки имат насочващо допълнително значение по отношение на съответните стоки, което намалява отличителния характер на по-рано регистрираните марки.
   С второто си правно основание жалбоподателят посочва, че оспорваното решение нарушава член 65, параграф 2 от Регламент на Съвета № 207/2009, защото с постановяването на оспорваното решение апелативният състав злоупотребява с правомощията си, тъй като решението не е обективно и е без правно основание.


title: Дело F-115/12: Определение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 25 юни 2013 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Иск за обезщетение — Възражение за едновременно предявен иск — Явна недопустимост)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/52

         Определение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 25 юни 2013 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-115/12) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Иск за обезщетение - Възражение за едновременно предявен иск - Явна недопустимост)
   2013/C 252/96
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: г-жа C. Berardis-Kayser и г-н G. Gattinara)

      Предмет

   Иск за отмяна на мълчаливия отказ на искането да обезщетение за вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради изпращането от Комисията на писмо относно събирането на сумата от 4 875 евро за съдебни разноски, възложени от Общия съд на жалбоподателя по дело T-241/03

      Диспозитив

               1.

               Искът се отхвърля като явно недопустим.

               2.

               Г-н Marcuccio понася направените от него разноски и се осъжда да заплати разноските, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г., стр. 71.


title: Дело C-9/16: Преюдициално запитване от Amtsgericht Kehl (Германия), постъпило на 7 януари 2016 г. — наказателно производство срещу A

text:
               18.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 136/8

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Kehl (Германия), постъпило на 7 януари 2016 г. — наказателно производство срещу A
   (Дело C-9/16)
   (2016/C 136/13)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Kehl

      Страни в главното производство

   A

      Друга страна: Staatsanwaltschaft Offenburg

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 67, параграф 2 ДФЕС, както и членове 20 и 21 от Регламент № 562/2006 за създаване на Кодекс на Общността за режима за движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (1) или други разпоредби на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която полицейските органи на съответната държава членка са оправомощени да проверяват самоличността на лицата, независимо от поведението им и от конкретните обстоятелства, в зона от 30 километра до националната граница на тази държава членка с държавите — страни по Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година (КПСШ) (2), за да възпрепятстват или спрат неправомерно влизане на територията на тази държава членка, или за да предотвратят определени наказуеми деяния, които са насочени срещу сигурността на границата или осъществяването на гранична охрана, или са извършени във връзка с преминаването на границата, без съгласно член 23 и сл. от Кодекса на шенгенските граници на съответната вътрешна граница временно отново да е въведен граничен контрол?

               2)

               Трябва ли член 67, параграф 2 ДФЕС, както и членове 20 и 21 от Регламент № 562/2006 за създаване на Кодекс на Общността за режима за движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) или други разпоредби на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която, за да възпрепятстват или спрат неправомерно влизане на територията на съответната държава членка, полицейските органи на тази държава членка са оправомощени във влакове и в района на железопътните съоръжения на същата държава членка да задържат за кратко лицата, да ги разпитват и да изискват да им бъдат представени за проверка носените документи за самоличност или документи за преминаване на границата, както и да проверяват визуално носените от тези лица предмети, ако от известната фактическа информация или от опита на граничната полиция следва да се предположи, че тези влакове или железопътни съоръжения се използват за неправомерно влизане в страната и влизането става от държава, която е страна по Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година (КПСШ), без съгласно член 23 и сл. от Кодекса на шенгенските граници на съответната вътрешна граница временно отново да е въведен граничен контрол?

      (1)  Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (ОВ L 105, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 8, стр. 5.

      (2)  Конвенция от 19 юни 1990 година за прилагане на споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници (ОВ L 239, 2000 г., стр. 19;. Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 183).


title: Дело T-180/16: Жалба, подадена на 22 април 2016 г. — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER SHAPE)

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/26

         Жалба, подадена на 22 април 2016 г. — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER SHAPE)
   (Дело T-180/16)
   (2016/C 222/33)
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: L’Oréal (Париж, Франция) (представители: T. de Haan и P. Péters, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Guinot SAS (Париж, Франция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MASTER SHAPE“ — заявка за регистрация № 11 566 262

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 23 февруари 2016 г. по преписка R 2907/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разходите, направени от жалбоподателя за целите на производството пред пети апелативен състав на Службата.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) във връзка с член 75 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-240/17: Жалба, подадена на 20 април 2017 г. — Campine and Campine Recycling/Комисия

text:
               26.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 202/25

         Жалба, подадена на 20 април 2017 г. — Campine and Campine Recycling/Комисия
   (Дело T-240/17)
   (2017/C 202/41)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Campine NV (Беерсе, Белгия) и Campine Recycling NV (Беерсе) (представители: C. Verdonck, S. De Cock и Q. Silvestre, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да приеме жалбата за допустима,

               —

               да отмени членове 1 и 2 от решението на Европейската комисия от 8 февруари 2017 г. (C(2017) 900 окончателен) относно производство по член 101 ДФЕС (наричано по-нататък „обжалваното решение“) в частта, в която установява нарушение на жалбоподателите на член 101 ДФЕС,

               —

               да отмени член 2 от обжалваното решение в частта, в която налага глоба на жалбоподателите в размер на 8 158 000,00 EUR, и да намали размера на глобата в съответствие с доводите на жалбата,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата жалбоподателите излагат четири основания.

               1.

               Първото основание е твърдение за няколко процесуални нарушения, сред които нарушение на задължението за мотивиране по отношение на определения размер на глобата, и по-специално на необходимостта от корекция по точка 37 от Насоките относно метода за определяне на глобите (1) и процента на приложеното увеличение. Освен това жалбоподателите твърдят, че Комисията нарушила правото им на защита, правото им на изслушване и принципа на добра администрация, тъй като не ги уведомила за намерението си да приложи увеличение по точка 37 от Насоките относно метода за определяне на глобите в изложението на възраженията или в друго свое изложение. Те се позовават и на нарушение на задължението за мотивиране, на принципите на правна сигурност, на равно третиране и на пропорционалност, тъй като Комисията увеличила размера на глобата на жалбоподателите с 10 % на основание точка 37 от Насоките относно метода за определяне на глобите и приложила това унифицирано увеличение за всички участници в твърдяното нарушение, без да вземе предвид факта, че индивидуалното участие на жалбоподателите се различава значително от това на другите участващи предприятия.

               2.

               Второто основание е че обжалваното решение било неправилно, тъй като не установявало в достатъчна степен нарушението на жалбоподателите на член 101 ДФЕС. Жалбоподателите се позовават както на неправилна преценка на доказателствата в обжалваното решение, така и на липсата на достатъчно доказателства за направеното в него заключение за участието им в установено в член 1 от същото нарушение.

               3.

               Третото основание — изложено при условията на евентуалност, в случай че Съдът приеме, че жалбоподателите са участвали в споразумение или практика в нарушение на член 101, параграф 1 ДФЕС — е твърдение за нарушение на член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 (2) и Насоките относно метода за определяне на глобите поради неправилна преценка на тежестта и продължителността на нарушението, както и на смекчаващите обстоятелства и за нарушение на принципа на недопускане на дискриминация при изчисляването на основния размер на глобата.

               4.

               Четвъртото основание — изложено при условията на евентуалност, в случай че Съдът не отмени обжалваното решение поради посочените в първото основание процесуални нарушения — е че тези процесуални нарушения би следвало да доведат поне до отмяна на увеличението на глобата, наложено по точка 37 от Насоките относно метода за определяне на глобите.

      (1)  Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1/от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-249/17: Жалба, подадена на 28 април 2017 г. — Casino, Guichard-Perrachon и EMC Distribution/Комисия

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/32

         Жалба, подадена на 28 април 2017 г. — Casino, Guichard-Perrachon и EMC Distribution/Комисия
   (Дело T-249/17)
   (2017/C 221/45)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Франция) и EMC Distribution (Vitry-sur-Seine, Франция) (представители: D. Théophile, I. Simic, O. de Juvigny и T. Reymond, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               преди да се произнесе по същество, да разпореди на Комисията на основание членове 89 и 90 от Процедурния правилник на Общия съд да представи всички документи, доказателства и други данни, въз основа на които към датата на приемане на Решение C(2017) 1054 тя е считала, че разполага с достатъчно сериозни улики, обосноваващи извършването на проверка в помещенията на жалбоподателите;

               —

               да обяви за неприложим в случая, въз основа на член 277 ДФЕС, член 20 от Регламент № 1/2003 и вследствие на това да отмени Решение C(2017) 1054 на Комисията от 9 февруари 2017 г.;

               —

               да отмени въз основа на член 263 ДФЕС Решение C(2017) 1054 на Европейската комисия от 9 февруари 2017 г.;

               —

               да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание, изведено от незаконосъобразността на решението на Европейската комисия от 9 февруари 2017 г., с което се разпорежда на жалбоподателите да се подложат на проверка по силата на член 20, параграфи 1 и 4 от Регламент (CE) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167), което решение се обжалва в конкретния случай (наричано по-нататък „обжалваното решение“). Жалбоподателите поддържат в това отношение, че:

                           —

                           обжалваното решение е основано на разпоредба, която сама по себе си е незаконосъобразна и следователно неприложима към конкретния случай в съответствие с член 277 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“);

                           —

                           член 20 от Регламент № 1/2003 нарушава основното право на ефективни правни средства за защита, предвидено в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) и в член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (наричана по-нататък „ЕКПЧ“), тъй като не позволява на предприятията — адресати на решение за проверка от страна на Комисията да упражнят ефективно право на защита срещу проверката;

                           —

                           тази разпоредба нарушава и принципа на равните процесуални възможности и на правото на защита, гарантирани с членове 47 и 48 от Хартата и член 6 от ЕКПЧ, доколкото не позволява на страните да получат достъп до доказателствата, стоящи в основата на решението на Комисията да извърши проверка.

               2.

               Второ основание, изведено от накърняването на основното право на неприкосновеност на жилището, предвидено в член 7 от Хартата и в член 8 от ЕКПЧ, тъй като валидността на обжалваното решение е неограничена във времето и неговото приложно поле е неточно и същевременно непропорционално, доколкото:

                           —

                           обжалваното решение уточнява единствено датата, на която проверката може да започне, но не предвижда нито крайната дата, нито максималната продължителност на проверката;

                           —

                           същото визира всички дружества на групата Casino, независимо от тяхната дейност и географско местоположение, без да идентифицира нито едно от тях индивидуално, с изключение на дружеството майка;

                           —

                           разрешава проверката да се извърши в което и да е помещение на групата.

               3.

               Трето основание, изведено от нарушение на задължението за мотивиране на Комисията, доколкото обжалваното решение не уточнява вида, естеството, произхода и съдържанието на данните, с оглед на които Комисията е решила да разпореди извършването на проверка.

               4.

               Четвърто основание, изведено от допуснатото с обжалваното решение нарушение на основното право на неприкосновеност на жилището, предвидено в член 7 от Хартата и в член 8 ЕКПЧ, доколкото то е прието без Комисията да разполага с достатъчно сериозни улики, обосноваващи извършването на проверка в помещенията на жалбоподателите.

               5.

               Пето основание, изведено от нарушението на принципа на пропорционалност, допуснато с приемането на обжалваното решение, доколкото началото на проверката е предвидено на дата, която е била изключително неблагоприятна за дейността на жалбоподателите, въпреки че друга дата, значително по-удобна за тях, е можела да бъде насрочена, без никакво неудобство за Комисията. В тази връзка жалбоподателите изтъкват, че макар обжалваното решение да визира по-специално помещенията на организацията на групата Casino, натоварена да преговаря с доставчиците, това решение предвижда началото на проверката на 20 февруари 2017 г. или малко време след това, тоест в последната седмица от преговорите на годишните споразумения с доставчиците, които член L. 441-7 от френския Търговски кодекс налага да се сключат преди 1 март на текущата година, което е било добре известно на Комисията.


title: Дело T-268/10: Жалба, подадена на 10 юни 2010 г. — PPG и SNF/ECHA

text:
               9.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/23

         Жалба, подадена на 10 юни 2010 г. — PPG и SNF/ECHA
   (Дело T-268/10)
   ()
   2010/C 274/37
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Брюксел, Белгия) и SNF SAS (Andrezieux Boutheon, Франция) (представители: K. Van Maldegem, R. Cana, lawyers и P. Sellar, Solicitor)

      Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA)

      Искания на ищците

               —

               да се обяви жалбата за допустима и основателна;

               —

               да се отмени обжалваният акт;

               —

               да се осъди ECHA да заплати съдебните разноски;

               —

               да се постанови предприемането на всякакви други мерки, които се окажат целесъобразни.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите искат частична отмяна на решението на Европейската агенция по химикалите (наричана по-нататък „ECHA“) за идентифициране на акриламида (CE № 201-173-7) (CAS № 79-06-1) като вещество, което отговаря на критериите по член 57от Регламент (ЕО) № 1907/2006 (1) (наричан по-нататък Регламент „REACH“), в съответствие с член 59 от Регламент „REACH“.
   Жалбоподателите считат, че обжалваният акт е незаконосъобразен, защото се основава на оценка на акриламида, която е неправилна от научна и правна гледна точка и се гради върху недостатъчно надеждни и убедителни доказателства. Според жалбоподателите, като приема обжалвания акт, ECHA допуска очевидна грешка в преценката, нарушава член 2, параграф 8 и член 59 от Регламент „REACH“, както и задължението си внимателно и безпристрастно да разгледа доказателствата.
   В допълнение жалбоподателите посочват, че обжалваният акт нарушава редица общи принципи на правото на Съюза, като принципите на пропорционалност и недопускане на дискриминация, тъй като ECHA допуска дискриминация по отношение на акриламида в сравнение с други сходни вещества без никаква обективна обосновка.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3, поправка ОВ L 36, 2009 г., стр. 84).


title: Дело C-400/17: Преюдициално запитване от Tribunalul Dolj (Румъния), постъпило на 30 юни 2017 г. — Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă/SC Bancpost SA, SC Bancpost SA — клон Долж

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/28

         Преюдициално запитване от Tribunalul Dolj (Румъния), постъпило на 30 юни 2017 г. — Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă/SC Bancpost SA, SC Bancpost SA — клон Долж
   (Дело C-400/17)
   (2017/C 309/37)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Dolj

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă

      Ответници: SC Bancpost SA, SC Bancpost SA — клон Долж

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 3, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) да се тълкува в смисъл, че значителната неравнопоставеност между произтичащите от договора права и задължения на страните трябва да се преценява стриктно към момента на сключване на договора, или тя се отнася и до случай, в който при изпълнението на договор с периодично или продължително изпълнение размерът на дължимата от потребителя престация нараства прекомерно спрямо момента на сключване на договора поради значителни изменения в обменния курс?

               2)

               Трябва ли понятието „ясен и разбираем език“, на който е съставена дадена договорна клауза по смисъла на член 4, параграф 2 от Директива 93/13, да се разбира в смисъл, че такава договорна клауза трябва да предвижда само мотивите за нейното включване в договора и начина на нейното функциониране, или трябва да се предвидят и всички възможни последици от нея, в зависимост от които може да се изменя плащаната от потребителя цена, като например свързания с обменния курс риск?

               3)

               Следва ли при тълкуването на разпоредбите на член 6, параграф 1 от Директива 93/13 изразът „не са обвързващи за потребителя“ да се тълкува в смисъл, че в случай на значителна неравнопоставеност между правата и задълженията на страните, възникнала в резултат на изменения в обменния валутен курс, националната юрисдикция може да освободи потребителя от задължението да носи изцяло валутния риск?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г.,стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело T-70/07: Решение на Първоинстанционния съд от 12 ноември 2008 г.  — Cantieri Navali Termoli/Комисия (Държавни помощи — Корабостроене — Оперативни помощи за договори за кораби — Искане за продължаване на предвидения в член 3 от Регламент (ЕО) № 1540/98 срок за доставка на кораб — Причинно-следствена връзка между извънредното събитие и закъснението)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/25

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 ноември 2008 г. — Cantieri Navali Termoli/Комисия
   (Дело T-70/07) (1)

   (Държавни помощи - Корабостроене - Оперативни помощи за договори за кораби - Искане за продължаване на предвидения в член 3 от Регламент (ЕО) № 1540/98 срок за доставка на кораб - Причинно-следствена връзка между извънредното събитие и закъснението)
   (2009/C 6/51)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Cantieri Navali Termoli SpA (Termoli, Италия) (представител: B. Mammarella, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: G. Conte и C. Urraca Caviedes)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение 2006/948/ЕО на Комисията от 4 юли 2006 година относно държавна помощ, която Италия възнамерява да отпусне в полза на Cantieri Navali Termoli SpA (ОВ L 383, стр. 53)
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата

               2)

               Осъжда Cantieri Navali Termoli SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 95, 28.4.2007 г.


title: Дело T-26/05: Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2008 г. — Италия/Комисия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/61

         Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2008 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-26/05) (1)

   (2008/C 301/104)

      Език на производството: италиански

   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 69, 19.3.2005 г.


title: Дело C-150/07: Иск, предявен на 15 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/ Португалска република

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/17

         Иск, предявен на 15 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/ Португалска република
   (Дело C-150/07)
   (2007/C 117/27)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Wilms и M. Afonso)

      Ответник: Португалска република
   Искания

               —

               да се установи, че с отказа си да плати на Комисията лихвите за забава, които са последица от забава при плащането на собствените ресурси в рамките на АТА-процедурата и като не е изменила своята национална практика относно осчетоводяването на собствените ресурси в рамките на споменатата процедура, Португалската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 2 и член 6, параграфи 2, 9, 10 и 11 от Регламент (ЕИО, Евратом) № 1552/89 (1).

               —

               да се осъди Португалската република да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   На 21 февруари 1992 г., датата на официалното констатиране на разглежданите митнически задължения, нито длъжниците, нито сдружението-поръчител са оспорили формално тези суми, чието плащане е обезпечено съгласно разпоредбата на член 6, параграф 1 от Конвенцията АТА. Следователно, налице са изискванията, установените задължения да се впишат в счетоводната ведомост А.
   Оспорваните задължения е трябвало да се впишат в счетоводната ведомост А и да бъдат поставени на разположение на бюджета на Общността в сроковете, предвидени в Регламент № 1552/89. Тъй като португалските власти са забавили вписването им по сметката, посочена в член 9, параграф 1 от Регламент № 1552/89, са се натрупали лихви за забава, изчислени съгласно предвиденото в член 11 от споменатия Регламент, считано от 31 май 2000 г. в член 11 от Регламент № 1150/2000 (2). От друга страна, португалските власти е трябвало да съобразят своята национална практика с общностните норми при разглеждането на всички подобни случаи, които могат да възникнат в приложното поле на Конвенция АТА.

      (1)  Регламент от 29 май 1989 година на Съвета за прилагане на Решение 88/376/ЕИО, Евратом относно системата на собствените ресурси на Общностите (ОВ L 155, стр. 1).

      (2)  Регламент от 22 май 2000 година на Съвета за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата на собствените ресурси на Общностите (ОВ L 130, стр. 1).


title: Дело C-119/14: Определение на председателя на Съда от 10 юли 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Rüsselsheim — Германия) — Henricus Cornelis Maria Niessen, Angelique Francisca Niessen Steeghs, Melissa Alexandra Johanna Niessen, Kenneth Gerardus Henricus Niessen/Condor Flugdienst GmbH

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/32

         Определение на председателя на Съда от 10 юли 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Rüsselsheim — Германия) — Henricus Cornelis Maria Niessen, Angelique Francisca Niessen Steeghs, Melissa Alexandra Johanna Niessen, Kenneth Gerardus Henricus Niessen/Condor Flugdienst GmbH
   (Дело C-119/14) (1)

   2014/C 409/46
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 159, 26.5.2014 г.


title: Дело F-71/09: Определение на Съда на публичната служба от 12 май 2011 г. — Caminiti/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Жалба, явно лишена от всякакво основание — Влизане в сила на Регламент (ЕО, Евратом) № 723/2004 — Членове 44 и 46 от Правилника — Член 7 от приложение XIII към Правилника — Класиране — Коефициент — Точки за повишаване)

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/28

         Определение на Съда на публичната служба от 12 май 2011 г. — Caminiti/Комисия
   (Дело F-71/09) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Жалба, явно лишена от всякакво основание - Влизане в сила на Регламент (ЕО, Евратом) № 723/2004 - Членове 44 и 46 от Правилника - Член 7 от приложение XIII към Правилника - Класиране - Коефициент - Точки за повишаване)
   2012/C 138/58
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Paolo Caminiti (Тюбиз, Белгия) (представител: L. Levi, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и J. Baquero Cruz)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на ответника за класиране на жалбоподателя в степен AST 9, стъпка 4, с коефициент 1 и съответно възстановяване на жалбоподателя в степен AST 9, стъпка 2 със запазване на коефициента 1,071151.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като отчасти явно недопустима и отчасти явно лишена от правно основание.

               2.

               Осъжда г-н Caminiti да заплати на Съда на публичната служба сумата от 500 EUR на основание член 94 от Процедурния правилник.

               3.

               Осъжда г-н Caminiti да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 244, 10.10.2009 г., стр. 17.


title: Дело T-613/15: Жалба, подадена на 30 октомври 2015 г. — European Dynamics Luxembourg и др./Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз (Frontex)

text:
               11.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/31

         Жалба, подадена на 30 октомври 2015 г. — European Dynamics Luxembourg и др./Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз (Frontex)
   (Дело T-613/15)
   (2016/C 007/42)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподатели: European Dynamics Luxembourg SA (Люксембург, Люксембург), Evropaiki Dinamiki — Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция), European Dynamics Belgium SA (Брюксел, Белгия) (представител: M. Sfiri, адвокат)

      Ответник: Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз (Frontex)

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени обявление за възлагане на обществена поръчка № 2015/S 162 295659 на Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз № S 162от 22 август 2015 г.,

               —

               да осъди Frontex да поправи вредите, понеси от жалбоподателите поради пропуснатата възможност да спечелят процедурата за възлагане на поръчка, чиито размер жалбоподателите определят ex aequo et bono pari на осемдесет и пет хиляди евро (85 000 EUR) заедно с лихви считано от датата на произнасяне на решението по настоящата жалба или от друга дата, определена от Общия съд, и

               —

               да осъди Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз, да заплати всички съдебни разноски, направени от жалбоподателите.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите твърдят, че обжалваното обявление да обществена поръчка трябва да се отмени съгласно член 263 ДФЕС, тъй като противоречи на принципите на пропорционалност и на недопускане на дискриминация, които се прилагат за процедурите по възлагане на обществени поръчки, и нарушава член 102 параграф 1 от финансовия регламент № 966/2012 (1), както и член 146, параграф 1 и член 147 от делегирания регламент № 1268/2012 (2).

      (1)  Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 годинаотносно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (OB L 298, стр. 1).

      (2)  Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (OB L 362, стр. 1).


title: Дело T-311/09 P: Жалба, подадена на 4 август 2009 г. от Luigi Marcuccio срещу Определение, постановено на 20 май 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-73/08, Marcuccio/Комисия

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/20

         Жалба, подадена на 4 август 2009 г. от Luigi Marcuccio срещу Определение, постановено на 20 май 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-73/08, Marcuccio/Комисия
   (Дело T-311/09 P)
   2009/C 233/37
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

   Във всички случаи:

               —

               да се отмени изцяло обжалваното определение,

               —

               да се обяви, че жалбата, довела до постановяване на обжалваното определение, е изцяло допустима.

         Главно искане:

               —

               да се отмени решението на ответника, с което се отхвърля искането от 27 юни 2007 г.

               —

               да се отмени решението на ответника, с което се отхвърля на искането от 29 юни 2007 г.

               —

               да се отмени решението на ответника, с което се отхвърля искането от 30 юни 2007 г.

               —

               да се отмени решението на ответника, с което се отхвърля искането от 2 юли 2007 г.

               —

               да се отмени, доколкото е необходимо, записката от 29 април 2008 г., подписана от г-н Bernhard Jansen

               —

               въз основа на посоченото в жалбата, да се осъди ЕО да изплати на жалбоподателя сумата от 4 747,29 EUR, или друга сума по преценка на Първоинстанционния съд по справедливост, ведно с лихвите по непосредствено горепосочената сума, считано от 7 ноември 2007 г., с годишен лихвен процент 10 % и с годишна капитализация, или с лихвен процент и с капитализация, както и за срок, които Първоинстанционният съд счете за справедливи.

               —

               да се осъди ЕО да възстанови на жалбоподателя всички съдебни разноски, такси и хонорари, които жалбоподателят е понесъл във връзка с първоинстанционното и с настоящото производство.

         При условията на евентуалност:

               —

               да се върне настоящото дело на Съда на публичната служба за ново произнасяне по същество

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу Определение на Съда на публичната служба (СПС) от 20 май 2009 г., прието по дело F-73/08. С това определение се отхвърля като частично неоснователно жалбата за отмяна на решението на Комисията да не уважи исканията на жалбоподателя относно възстановяване на някои медицински разходи по обичайната ставка, както и по „допълнителна“ ставка, т.е. възстановяване в размер на 100 %.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква нарушение на понятието за мотивиране на общностно решение, на понятието за обжалваем акт, на принципа на силата на пресъдено нещо, на принципа за разделение на властите както и на съдебната практика във връзка с действието на отмяната от общностния съд на решение, което изхожда от общностна институция.
   Жалбоподателят изтъква също нарушение на понятията за lis pendens и за потвърдително решение както и на разпоредбите, уреждащи произнасянето по съдебните разноски.


title: Дело C-394/16: Преюдициално запитване от Landgerichts Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 14 юли 2016 г. — FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/25

         Преюдициално запитване от Landgerichts Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 14 юли 2016 г. — FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG
   (Дело C-394/16)
   (2016/C 419/34)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Frankfurt am Main

      Страни в главното производство

      Ищец: FMS Wertmanagement AöR

      Ответник: Heta Asset Resolution AG

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли Директива 2014/59/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници, по-специално член 1, параграф 1 и член 2, параграф 1, точки 2 и 23 от нея във връзка с член 4, параграф 1, точка 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 (2) на Европейския парламент и на Съвета относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници, да се тълкува в смисъл, че в приложното поле попада и структура за ликвидация (дружество за ликвидация), която към датата на влизане в сила на Директива 2014/59/ЕС на 2 юли 2014 г. все още е била кредитна институция съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 (т.нар. „институция по смисъла на Регламента за капиталовите изисквания“ или „институция по РКИ“), но е загубила това качество преди изтичането на срока за транспониране на Директива 2014/59/ЕС в националното право на 31 декември 2014 г. и вече не притежава лиценз за извършване на банкова дейност, издаден в съответствие с банковото право, а само въз основа на упълномощаване с федерален закон може да извършва (банкова) дейност, насочена единствено към ликвидационното управление на портфейла?

               2)

               Трябва ли Директива 2014/59/ЕС, по-специално член 43, параграф 2, буква б) и член 37, параграф 6 от нея, да се тълкува в смисъл, че мярка, съответстваща на инструмента за споделяне на загуби, предвиден в член 43 от Директива 2014/59/ЕС, попада в нейното материално приложно поле и когато в резултат на национална разпоредба на държавата членка по произход тази мярка се прилага в случай, когато вече няма реална вероятност за възстановяване на жизнеспособността на структурата за ликвидация, която е продала продължаващите да извършват дейност нейни части още след влизането в сила на Директива 2014/59/ЕС на 2 юли 2014 г., но преди изтичането на срока за транспониране на 31 декември 2014 г., а и когато значими за системата услуги не се прехвърлят към мостова институция и освен това никакви други активи на институцията вече не се продават или прехвърлят, а тази структура за ликвидация служи единствено за управлението на активи, права и задължения с цел организирана, активна и възможно най-добра реализация на тези отделни активи, права и задължения (ликвидационно управление на портфейл)?

               3)

               Трябва ли член 3, параграф 2 от Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно оздравяването и ликвидацията на кредитни институции (3) (в редакцията ѝ след приемането на член 117 от Директива 2014/59/ЕС) да се тълкува в смисъл, че разпоредено от административен орган на държавата членка по произход на структура за ликвидация намаляване на размера на задълженията на структурата за ликвидация, които се уреждат от националното право на друга държава, както и намаляването на лихвата по задължения и разсрочването на задължения произвеждат неограничено действие без допълнителни формалности в държавата членка, от чието право се уреждат задълженията и в която се намира главното управление на засегнатия кредитор, или това изисква структурата за ликвидация (дружество за ликвидация) да попада в персоналното приложно поле на Директива 2014/59/ЕС (по смисъла на първия преюдициален въпрос), а разпоредената мярка — в материалното приложно поле на Директива 2014/59/ЕС?
               Изразът „произвежда пълно действие без допълнителни формалности“ означава ли, че юрисдикцията на държава членка, която трябва да се произнесе в съответствие с приложимото по отношение на задълженията право относно признаването на мерките, разпоредени въз основа на правото на държавата членка по произход, няма правомощие да прецени съвместимостта на посочените по-горе мерки с Директива 2014/59/ЕС?

      (1)  Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 2014 г., стр. 190).

      (2)  Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1).

      (3)  Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 година относно оздравяването и ликвидацията на кредитни институции (ОВ L 125, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 34).


title: Дело C-15/12 P: Решение на Съда (втори състав) от 19 септември 2013 г. — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (Обжалване — Дъмпинг — Регламент (ЕО) № 826/2009 — Внос на някои видове магнезиеви тухли с произход от Китай — Регламент (ЕО) № 384/96 — Член 2, параграф 10, буква б) — Обективно сравнение — Член 11, параграф 9 — Частично междинно преразглеждане — Задължение за прилагане на същата методология като тази при разследването, довело до налагане на митото — Промяна в обстоятелствата)

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/5

         Решение на Съда (втори състав) от 19 септември 2013 г. — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
   (Дело C-15/12 P) (1)

   (Обжалване - Дъмпинг - Регламент (ЕО) № 826/2009 - Внос на някои видове магнезиеви тухли с произход от Китай - Регламент (ЕО) № 384/96 - Член 2, параграф 10, буква б) - Обективно сравнение - Член 11, параграф 9 - Частично междинно преразглеждане - Задължение за прилагане на същата методология като тази при разследването, довело до налагане на митото - Промяна в обстоятелствата)
   2013/C 336/11
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (представители: J.-F. Bellis и R. Luff, avocats)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch, Rechtsanwalt, и N. Chesaites, Barrister), Европейска комисия (представители: E. Gippini Fournier и H. van Vliet)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (първи състав) от 16 декември 2011 г. по дело Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет (T-423/09), с което Общият съд отхвърля искането за отмяна на Регламент (ЕО) № 826/2009 на Съвета от 7 септември 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1659/2005 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои видове магнезиеви тухли с произход от Китайската народна република (ОВ L 240, стр. 7) — Сравнение между нормалната стойност и експортната цена — Отчитане на данъка върху добавената стойност на страната на произход — Прилагане на метод, различен от използвания при първоначалното разследване — Грешки при прилагане на правото

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея разноски.

      (1)  ОВ C 89, 24.3.2012 г.


title: Дело C-193/09 P: Определение на Съда (осми състав) от 4 март 2010 г. — Kaul GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Bayer AG (Обжалване — Заявка за регистрация на словна марка на Общността „ARCOL“ — Възражение на притежателя на словната марка на Общността „CAPOL“ — Изпълнение от СХВП на съдебно решение, с което се отменя решение на негов апелативен състав — Право на изслушване — Вероятност от объркване — Изискуема минимална степен на сходство между марките — Отхвърляне поради очевидна неотносимост на представените пред апелативния състав нови доказателства — Членове 8, параграф 1, буква б), 61, параграф 2, 63, параграф 6, 73, второ изречение и 74, параграф 2 от Регламент № 40/94)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/18

         Определение на Съда (осми състав) от 4 март 2010 г. — Kaul GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Bayer AG
   (Дело C-193/09 P) (1)

   (Обжалване - Заявка за регистрация на словна марка на Общността „ARCOL“ - Възражение на притежателя на словната марка на Общността „CAPOL“ - Изпълнение от СХВП на съдебно решение, с което се отменя решение на негов апелативен състав - Право на изслушване - Вероятност от объркване - Изискуема минимална степен на сходство между марките - Отхвърляне поради очевидна неотносимост на представените пред апелативния състав нови доказателства - Членове 8, параграф 1, буква б), 61, параграф 2, 63, параграф 6, 73, второ изречение и 74, параграф 2 от Регламент № 40/94)
   2010/C 234/27
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Kaul GmbH (представител: R. Kunze, Rechtsanwalt и solicitor)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider), Bayer AG

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 25 март 2009 г. по дело Kaul/СХВП (T-402/07), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата, подадена от притежателя на словната марка на Общността „CAPOL“ за стоки от клас 1 за отмяна на Решение R 782/2000-2 на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 1 август 2007 г., с което за втори път е отхвърлена жалбата срещу решението на отдела по споровете за отхвърляне на възражението срещу заявката за регистрация на словната марка на Общността „ARCOL“ за стоки от класове 1, 17 и 20, след отмяната с Решение по дело СХВП/Kaul, C-29/05 P на първоначалното решение на трети апелативен състав за отхвърляне на възражението

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Kaul GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 193, 15.8.2009 г.


title: Дело T-426/16: Жалба, подадена на 2 август 2016 г. — Perfumes y Aromas Artesanales/EUIPO — Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/21

      Жалба, подадена на 2 август 2016 г. — Perfumes y Aromas Artesanales/EUIPO — Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales)
      (Дело T-426/16)
      (2016/C 364/21)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Perfumes y Aromas Artesanales, SL (Арганда дел Рей, Испания) (представител: J. Botella Reyna, abogado)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Aromas Selective, SL (Дос Ераманас, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител: жалбоподателят

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „Aa AROMAS artesanales“ — заявка за регистрация № 12 215 018

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 20 май 2016 г. по преписка R 766/2015-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Наличие на приоритетни права и мирно съвместно съществуване на пазара и в регистъра на марките, за които се твърди, че са конфликтни.

                  —

                  Слаб отличителен характер на думата AROMAS.

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.