title: Дело T-831/19: Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Palírna U Zeleného stromu/EUIPO — Bacardi (BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз и по-ранна международна фигуративна марка „42 BELOW“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Съответни потребители — Сходство на стоките и на услугите — Сходство между знаците — Обща преценка на вероятността от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/30

      Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Palírna U Zeleného stromu/EUIPO — Bacardi (BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA)
      (Дело T-831/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз и по-ранна международна фигуративна марка „42 BELOW“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Съответни потребители - Сходство на стоките и на услугите - Сходство между знаците - Обща преценка на вероятността от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 88/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Усти на Елба, Чешка република) (представител: T. Chleboun, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Bacardi & Co. Ltd (Мерен, Швейцария) (представител: A. Parassina, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 5 септември 2019 г. (преписка R 2533/2018-2), постановено в производство по възражение със страни Bacardi & Co. и Palírna U Zeléného stromu

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Palírna U Zeleného stromu a.s. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.


title: Дело T-287/20: Решение на Общия съд от 27 януари 2021 г. — Eggy Food/EUIPO (EGGY FOOD) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „EGGY FOOD“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EС) 2017/1001)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/30

      Решение на Общия съд от 27 януари 2021 г. — Eggy Food/EUIPO (EGGY FOOD)
      (Дело T-287/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „EGGY FOOD“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EС) 2017/1001)
      (2021/C 88/40)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Eggy Food GmbH & Co. KG (Оснабрюк, Германия) (представител: J. Eberhardt, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: E. Markakis)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 9 март 2020 г. (преписка R 1316/2019-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „EGGY FOOD“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Eggy Food GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 222, 6.7.2020 г.


title: Дело T-533/20 R: Определение на председателя на Общия съд от 22 януари 2021 г. — Green Power Technologies/Комисия и съвместно предприятие ECSEL (Обезпечително производство — Споразумения за предоставяне на безвъзмездни средства, сключени по линия на Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013) — Възстановяване на платените суми — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/32

      Определение на председателя на Общия съд от 22 януари 2021 г. — Green Power Technologies/Комисия и съвместно предприятие ECSEL
      (Дело T-533/20 R)
      (Обезпечително производство - Споразумения за предоставяне на безвъзмездни средства, сключени по линия на Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013) - Възстановяване на платените суми - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност)
      (2021/C 88/42)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Green Power Technologies, SL (Bollullos de la Mitación, Испания) (представители: A. León González и A. Martínez Solís, avocats)

         Ответници: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и J. Estrada de Solà), съвместно предприятие ECSEL (представител: A. Salaun)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението по дебитно известие №o 4440200016 от 17 юни 2020 г., издадено от съвместно предприятие ECSEL за сумата от 200 930,35 EUR.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-580/20: Определение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — КС/Комисия (Иск за обезщетение — Държавна помощ — Жалба — Незапочване на официалната процедура по разследване — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Иск, явно лишен от всякакво правно основание)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/32

      Определение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — КС/Комисия
      (Дело T-580/20) (1)

      (Иск за обезщетение - Държавна помощ - Жалба - Незапочване на официалната процедура по разследване - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Иск, явно лишен от всякакво правно основание)
      (2021/C 88/43)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: КС (представители: L. Frölich, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и Цв. Георгиева-Kecsmar)

         Предмет

      Искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял в резултат на незапочване в разумен срок от страна на Комисията на официалната процедура по разследване по жалба на ищеца във връзка с държавна помощ (SA.46963)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда KC да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 414, 30.11.2020 г.


title: Дело T-761/20: Жалба, подадена на 20 декември 2020 г. — European Dynamics Luxembourg/ЕЦБ

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/33

      Жалба, подадена на 20 декември 2020 г. — European Dynamics Luxembourg/ЕЦБ
      (Дело T-761/20)
      (2021/C 88/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: European Dynamics Luxembourg SA (Люксембург, Люксембург) (представител: M. Sfyri, адвокат)

         Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ЕЦБ за изключване на офертите на жалбоподателя и от трите обособени позиции в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка по „Предоставяне на услуги и строителство за информационно и програмно обезпечаване“ PRO-004801 (обособена позиция 1), PRO-005110 (обособена позиция 2) и PRO-005112 (обособена позиция 3),

                  —

                  да отмени решението, постановено в производството по обжалване от Органа за преразглеждане на поръчки на ЕЦБ, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя, подадена в рамките на процедурата по обжалване съгласно раздел VI.4 от спецификациите по горепосоченото обявление и съгласно условията по член 39 от решението на ЕЦБ относно правилата за възлагане на поръчки (ECB/2016/2),

                  —

                  да отмени последващите свързани решения на ЕЦБ, и по-специалното евентуалното решение за възлагане, което така и не е било съобщено на жалбоподателя,

                  —

                  да присъди обезщетение в съответствие с членове 256, 268 и 340 ДФЕС, съразмерно на пропуснатата възможност за възлагане на договорите или на загубата на приходи, съответстваща на печалбата, която жалбоподателят би получил, ако бе изпълнил договорите, както и за неимуществени вреди,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя и другите му разходи във връзка с жалбата.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага три твърдения в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо твърдение е, че ответникът е допуснал някои явни грешки в преценката.

                  2.

                  Второто твърдение е, че ответникът е въвел нови, неясни и неизвестни критерии на етапа на оценяване на офертите.

                  3.

                  Третото твърдение е, че ответникът е допуснал злоупотреба с власт.


title: Дело T-765/20: Жалба, подадена на 31 декември 2020 г. — The Floow/Комисия

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/33

      Жалба, подадена на 31 декември 2020 г. — The Floow/Комисия
      (Дело T-765/20)
      (2021/C 88/45)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: The Floow Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: A. Howard, Barrister, и J. Berry, Solicitor)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени, изцяло или частично, Решение на Комисията C(2020) 8138 окончателен от 17 ноември 2020 г., с което се разпорежда възстановяване на получените от Horizon суми в размер на 161 990,80 EUR, ведно с лихвите, за одитирания период и да отмени дебитното известие, посочено в член 1 от решението, или

                  —

                  при условията на евентуалност, да върне преписката на Комисията, за да прецени и определи отново по-ниско равнище на приспадане (ако има такова), което може да произтече от установените от Съда принципи, или

                  —

                  при условията на последваща евентуалност, да упражни правомощието си за преизчисляване на приложимата корекция с оглед на промените на допустимите преки и непреки разходи, които Общият съд счете за подходящи, и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията е допуснала сериозни грешки при прилагане на правото, при преценката на фактите и при преценката, липса на мотиви и процесуални нарушения при преценката на спазването от страна на жалбоподателя на изискванията за отчитане на времето, предвидени в споразумението за отпускане на безвъзмездни средства.

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала грешки при прилагане на правото, при преценката и в мотивите като не е гарантирала, че корекциите на декларираните разходи са справедливи и пропорционални с оглед на обстоятелствата.


title: Дело T-005/21: Жалба, подадена на 7 януари 2021 г. — Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt/ЕАОС

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/34

      Жалба, подадена на 7 януари 2021 г. — Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt/ЕАОС
      (Дело T-005/21)
      (2021/C 88/46)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподател: Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt (Хелвойрт, Нидерландия) (представител: J. Gebruers, advocaat)

         Ответник: Европейска агенция за околна среда

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да установи, че е допустима и обоснована подадената от него жалба за отмяна на решението на Европейската агенция за околна среда (EAОС), което му е съобщено с имейл от 9 ноември 2020 г. и с което се отказва на Съда на Европейския съюз (наричан по-нататък „Съдът“) да бъдат поставени въпроси относно правилното тълкуване на раздел В, пето тире от приложение III към Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа (наричана по-нататък „Директивата за качеството на атмосферния въздух“);

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да върне делото на ЕАОС за повторно разглеждане, за да може тя да постави на Съда необходимите въпроси относно правилното тълкуване на посочената разпоредба в съответствие с исканията на жалбоподателя;

                  —

                  да осъди EAОС да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: като отказала да постави на Съда необходимите въпроси относно правилното тълкуване на Директивата за качеството на атмосферния въздух, ЕАОС е допуснала: нарушение на член 23 от Директивата за качеството на атмосферния въздух и на раздел В от приложение III към тази директива, нарушение на член 267 ДФЕС, нарушение на членове 1—9 от Конвенцията от Орхус за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда (наричана по-нататък „Орхуската конвенция“), нарушение на член 10 от Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция, нарушение на членове 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 401/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно Европейската агенция за околната среда и Европейската мрежа за информация и наблюдение на околната среда.

                              —

                              Съгласно посочените правни разпоредби ЕАОС имала задължение да постави съответните въпроси на Съда. Начинът, по който процедирала ЕАОС, а следователно и обжалваното решение, противоречал на членове 1—9 от Орхуската конвенция. С член 1 от тази конвенция се гарантирало правото на достъп до правосъдие на общностно равнище.

                              —

                              ЕАОС имала по-специално за цел да събира обективна, надеждна и подлежаща на съпоставка информация на равнище на Съюза, въз основа на която впоследствие да бъдат предприети необходимите мерки за закрила на околната среда. Това означавало също така, че ЕАОС трябвало да може да предостави правно обвързваща препоръка във връзка с разпоредбите относно максималното отстояние от края на пътното платно, както това е направено в раздел В, пето тире от приложение III към Директивата за качеството на атмосферния въздух, което в конкретния случай не било възможно, без да се поставят на Съда необходимите въпроси.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на членове 47 и 51 от Хартата на основните права на Европейския съюз и нарушение на член 191 ДФЕС, тъй като ЕАОС препятствала правото на ефективни средства за правна защита от безпристрастен съд в рамките на разумен срок.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на член 267 ДФЕС, тъй като ЕАОС преценила вместо Съда, че поставените от жалбоподателя въпроси очевидно не се нуждаели от отговор.


title: Дело T-27/21: Жалба, подадена на 20 януари 2021 г. — Apple/EUIPO — Swatch (THINK DIFFERENT)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/36

      Жалба, подадена на 20 януари 2021 г. — Apple/EUIPO — Swatch (THINK DIFFERENT)
      (Дело T-27/21)
      (2021/C 88/48)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Apple Inc. (Купъртино, Калифорния, Съединени щати) (представители: I. Junkar, I. Fowler, M. Petersenn и B. Lüthge, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Swatch AG (Бил, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „THINK DIFFERENT“ — марка на Европейския съюз № 845 461

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 ноември 2020 г. по преписка R 2012/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав, ако тя встъпи в настоящото производство, да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 58, параграф 1, буква а) във връзка с член 18 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-28/21: Жалба, подадена на 20 януари 2021 г. — Apple/EUIPO — Swatch (THINK DIFFERENT)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/37

      Жалба, подадена на 20 януари 2021 г. — Apple/EUIPO — Swatch (THINK DIFFERENT)
      (Дело T-28/21)
      (2021/C 88/49)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Apple Inc. (Купъртино, Калифорния, Съединени щати) (представители: I. Junkar, I. Fowler, M. Petersenn и B. Lüthge, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Swatch AG (Бил, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „THINK DIFFERENT“ — марка на Европейския съюз № 4 415 063

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 ноември 2020 г. по преписка R 2013/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав, ако тя встъпи в настоящото производство, да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 58, параграф 1, буква а) във връзка с член 18 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-32/21: Жалба, подадена на 22 януари 2021 г. — Daw/EUIPO (Muresko)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/37

      Жалба, подадена на 22 януари 2021 г. — Daw/EUIPO (Muresko)
      (Дело T-32/21)
      (2021/C 88/50)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Daw SE (Обер-Рамщат, Германия) (представител: A. Haberl, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Muresko“ — марка на Европейския съюз № 15 465 719

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 25 ноември 2020 г. по преписка R 1686/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да разпореди на EUIPO да регистрира предходността на национални марки PL № 108 756 (дата на заявката: 4 април 1996 г.) и DE № 981 144 (дата на заявката: 24 февруари 1978 г.) по отношение на марка на Съюза № 15 465 719 „Muresko“ на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  нарушение на член 39 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на член 40 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-41/21: Жалба, подадена на 26 януари 2021 г. — QD/Парламент

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/38

      Жалба, подадена на 26 януари 2021 г. — QD/Парламент
      (Дело T-41/21)
      (2021/C 88/51)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: QD (Милано, Италия) (представител: M. Merola, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло решението на квесторите на Европейския парламент от 11 ноември 2020 г., съобщено на жалбоподателя на 16 ноември 2020 г., с което окончателно се потвърждава решението на генералния секретар на Европейския парламент от 18 май 2020 г., с което на свой ред се потвърждава съобщението от 11 юни 2019 г. на началника на Отдела за възнагражденията и социалните права на членовете на ЕП относно определянето на пенсионните права за осигурителен стаж и възраст на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      По настоящото дело жалбоподателят иска отмяна по смисъла на член 263, четвърта алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз, на решението на квесторите на Европейския парламент от 11 ноември 2020 г., съобщено на жалбоподателя на 16 ноември 2020 г., с което окончателно се потвърждава решението на генералния секретар на Европейския парламент от 18 май 2020 г., с което на свой ред се потвърждава съобщението от 11 юни 2019 г. на началника на Отдела за възнагражденията и социалните права на членовете на ЕП относно определянето на пенсионните права за осигурителен стаж и възраст на жалбоподателя вследствие на Решение № 14/2018 на Бюрото на председателството на камарата на депутатите, Италия.
      Жалбоподателят излага три твърдения в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото твърдение е за явно нарушение на общите принципи на правото на Съюза, и по-специално на принципа на защита на оправданите правни очаквания, на принципа на правна сигурност, на защита на правото на собственост, на принципа на пропорционалност и на принципа на равенство. Освен това жалбоподателят твърди явна неоснователност на съобщението, окончателно потвърдено с обжалваното решение, с което се твърди, че на европейско равнище се транспонира новата уредба на Камарата на депутатите в Италия, без да се представя каквато и да било разумна обосновка.

                  2.

                  Второто твърдение е за неправилно прилага на член 75 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент. Посочената разпоредба всъщност е част от преходните мерки, които по дефиниция се включват в заключителните правила във връзка с отмяната на определена система и имат за цел защитата на правни положения, уредени според предходните правила.

                  3.

                  Третото твърдение е за редица формални нарушения, свързани по-специално с: определяне на правилното правно основание на съобщението, окончателно потвърдено с обжалваното решение; компетентността на началника на отдела, приел акта; липсата на мотиви. Съобщението всъщност се основавало на вече отменена разпоредба и, тъй като било извънреден административен акт, трябвало да бъде прието от Бюрото на Европейския парламент. Освен това съобщението, потвърдено окончателно с обжалваното решение, не съдържало мотиви, нито позоваване на акта, в който биха могли да се съдържат такива.


title: Дело T-45/21: Жалба, подадена на 27 януари 2021 г. — Ciano Trading & Services CT & S и др./Комисия

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/39

      Жалба, подадена на 27 януари 2021 г. — Ciano Trading & Services CT & S и др./Комисия
      (Дело T-45/21)
      (2021/C 88/52)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Ciano Trading & Services CT & S SpA (Фиумичино, Италия), Silvia Brizio (Венария Реале, Италия), Laurence André (Гривене, Белгия), Lidia Pacitti (Недер-овер-Хембек, Белгия) (представители: S. Van Besien и D. Gillet, avocates)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да обяви за допустима настоящата жалба за отмяна,

                  —

                  да обяви за основателна настоящата жалба за отмяна и следователно да отмени оспорваното решение,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват две основания в подкрепа на жалбата за отмяна на решението на Комисията от 20 ноември 2020 г. за отмяна на тръжна процедура № OIB/2019/CPN/039, озаглавена „Услуги за устойчив кетъринг за Европейската комисия в Брюксел и околностите му“.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания. Жалбоподателите изтъкват, че преди приемането на оспорваното решение Комисията им е дала конкретни уверения, че, първо, ще бъде сключен нов концесионен договор за всички обособени позиции A, B и C още през януари 2021 г. в рамките на тръжна процедура № OIB/2019/CPN/0039, второ, договорът за концесия във връзка с услугите, включени в обособени позиции A и C, действително предоставяни от жалбоподателите, при закъснение в тръжната процедура № OIB/2019/CPN/0039 ще бъде продължен до подбора от страна на Комисията на нов доставчик, на който ще бъде възложено изпълнението на посочените услуги, и трето, работниците и служителите, на които са възложени услугите в обособени позиции A и C, ще бъдат прехвърлени на новия доставчик на услуги в изпълнение на Колективен трудов договор № 32 bis.
                  Такива конкретни уверения, дадени едва няколко дни преди изпращането на оспорваното решение на Ciano, са породили у жалбоподателите основателни очаквания, че работниците и служителите, на които са възложени услугите в обособени позиции A и C, във всички случаи ще бъдат прехвърлени на новия доставчик на услуги.
                  Като приема оспорваното решение, с което просто отменя тръжна процедура № OIB/2019/CPN/0039 без удължаване на договора за концесия във връзка с обособени позиции A и C, Комисията обаче възпрепятства прехвърлянeто на тези работници и служители, тъй като в близко бъдеще няма да бъде избран нов доставчик на услуги, и действа в обратен смисъл на уверенията, които при все това е дала.
                  Поради това жалбоподателите считат, че като приема оспорваното решение в такъв контекст, Комисията нарушава принципа на защита на оправданите правни очаквания.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на забраната за злоупотреба с право. Жалбоподателите считат в това отношение, че като приема оспорваното решение, Комисията злоупотребява с правото си да се откаже от договора, тъй като истинската ѝ цел е била да се заобиколи прилагането на Колективен трудов договор № 32 bis, за да се избегне прехвърляне на новия доставчик на услуги на работниците и служителите, на които са възложени по-специално услугите в обособени позиции A и C. Комисията впрочем многократно действа недобросъвестно спрямо жалбоподателите след приемането на оспорваното решение, по-специално когато посочва с писмо, че договорът за концесия не дава отговор на въпроса за приемане на служителите на Ciano от евентуален нов концесионер и когато отхвърля приложимостта на Колективен трудов договор № 32 bis, въпреки че договорът за концесия изрично го посочва в разпоредба, озаглавена „прехвърляне съгласно колективен трудов договор“ в раздела за персонала.
                  Жалбоподателите следователно считат, че като приема оспорваното решение в такъв контекст, Комисията нарушава забраната за злоупотреба с право.


title: Дело T-46/21: Жалба, подадена на 26 януари 2021 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Yajun (PREMILITY)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/40

      Жалба, подадена на 26 януари 2021 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Yajun (PREMILITY)
      (Дело T-46/21)
      (2021/C 88/53)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представител: J.L. Rivas Zurdo, abogado)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Liu Yajun (Шънджън, Китай)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „PREMILITY“ — Заявка за регистрация № 17 899 016

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 13 ноември 2020 г. по преписка R 881/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта, в която с отхвърлянето на жалбата на възразяващата страна се потвърждава решението на отдела по споровете в производство по възражение B 3 065 346, с което се допуска регистрацията на фигуративна марка на Европейския съюз № 17 899 016 „PREMILITY“ за стоките от класове 11, 21, 22 и 28, за които е заявена.

                  —

                  да осъди насрещните страна или страни в настоящото производство да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 47, параграфи 2 и 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и несъобразяване на съдебната практика, произтичаща от решение от 11 март 2003 г., C-40/01, Ansul, EU:C:2003:145.

                  —

                  Непоследователност на решението и съответно несъобразяване на съдебната практика, произтичаща от решение на Съда от 11 юни 2020 г. по дело C-115/19 P, China Construction Bank/EUIPO (C-115/19 P, EU:C:2020:469) и решение на Общия съд от 28 май 2020 г., Cinkciarz.pl/EUIPO — MasterCard International (We IntelliGence the World и др.) (T-84/19 и T-88/19—T-98/19, EU:T:2020:231).


title: Дело T-47/21: Жалба, подадена на 27 януари 2021 г. — Cepewa/EUIPO — Out of the blue („LIEBLINGSMENSCH“)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/41

      Жалба, подадена на 27 януари 2021 г. — Cepewa/EUIPO — Out of the blue („LIEBLINGSMENSCH“)
      (Дело T-47/21)
      (2021/C 88/54)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Cepewa GmbH (Карбен, Германия) (представител: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Out of the blue KG (Лилиентал, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „LIEBLINGSMENSCH“ —марка на Европейския съюз № 16 566 531

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 23 ноември 2020 г. по преписка R 918/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, букви а) и б) във връзка с член 7, параграф 1, букви б) и г) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1, първо изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 95, първо изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-48/21: Жалба, подадена на 27 януари 2021 г. — Cepewa/EUIPO — Out of the blue („Lieblingsmensch“)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/41

      Жалба, подадена на 27 януари 2021 г. — Cepewa/EUIPO — Out of the blue („Lieblingsmensch“)
      (Дело T-48/21)
      (2021/C 88/55)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Cepewa GmbH (Карбен, Германия) (представител: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Out of the blue KG (Лилиентал, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Lieblingsmensch“ —марка на Европейския съюз № 16 581 332

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 25 ноември 2020 г. по преписка R 917/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, букви а) и б) във връзка с член 7, параграф 1, букви б) и г) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1, първо изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 95, първо изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-54/21: Жалба, подадена на 29 януари 2021 г. — OHB System/Комисия

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/42

      Жалба, подадена на 29 януари 2021 г. — OHB System/Комисия
      (Дело T-54/21)
      (2021/C 88/56)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: OHB System AG (Бремен, Германия) (представител: W. Würfel, Rechtsanwalt)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ответника за невъзлагане на жалбоподателя на поръчката, за която е обявена процедура за възлагане 2018/S 091-206089, както и решението за възлагане на конкурентите на поръчката, за която е обявена процедура за възлагане 2018/S 091-206089,

                  —

                  да задължи ответника да представи документите за възлагане на поръчката и да предостави на жалбоподателя пълен достъп до тях,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага следните основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: задължително отстраняване на един от конкурентите.

                              —

                              Ответникът бил длъжен да отстрани от процедурата за възлагане конкурента, на когото същата е възложена. Докато течала процедурата за възлагане, един от висшите служители на жалбоподателя се преместил на работа на ръководна позиция при конкурента. Той познавал съдържанието и основата на офертата на жалбоподателя и същевременно участвал в работата по офертата на конкурента.

                              —

                              Следователно били налице основанията за отстраняване поради противоречащо на конкуренцията споразумение и опит да бъде получена поверителна информация (член 136, параграф 1, буква в), подточки ii) и v), параграфи 2 и 4 от Финансовия регламент). Ответникът неправомерно пропуснал да изясни тези основания за отстраняване и не изключил конкурента.

                              —

                              Също така било налице нарушение на действащия в областта на обществените поръчки принцип на равно третиране, и конкретно на принципа на скрита конкуренция. Съгласно практиката на Съда на ЕС не трябвало да се отчита оферта, която не е представена самостоятелно и независимо от другите оферти.

                  2.

                  Второ основание: необичайно ниска оферта.

                              —

                              Ответникът нарушил разпоредбите относно необичайно ниските оферти. Той бил длъжен да провери офертата на конкурента и ако не бъде дадено задоволително обяснение за ниската оферта, да я отстрани. Офертната цена на конкурента била значително по-ниска от тази на жалбоподателя и на другия оферент.

                  3.

                  Трето основание: грешки в преценката при оценяването на офертата.

                              —

                              При оценяването на офертата били нарушени принципите в областта на обществените поръчки на прозрачност, пропорционалност, равно третиране и недискриминация (член 160, параграф 1 от Финансовия регламент). Дори с оглед на свободата на преценка на възлагащия орган, направената оценка била правно незащитима. На множество места тя почивала на неправилни фактически допускания, както и на противоречащи на логиката и произволни съображения относно твърдените „Weak Points“ („слаби страни“) на офертата на жалбоподателя.

                  4.

                  Четвърто основание: решението на ответника не е взето самостоятелно.

                              —

                              Ответникът не изпълнил задължението си да вземе самостоятелно решение относно наличните оферти. В подготвителния доклад на TEB Evaluation Report на ESA било недопустимо да се направи просто последващо потвърждение на резултата от оценката. Това важало в още по-голяма степен при съмнения за редовността на оценката и при решения за възлагане, които са свързани с толкова високи разходи.


title: Дело T-57/21: Жалба, подадена на 27 януари 2021 г. — Унгария/Комисия

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/43

      Жалба, подадена на 27 януари 2021 г. — Унгария/Комисия
      (Дело T-57/21)
      (2021/C 88/57)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Унгария (представители: M. Z. Fehér и G. Koós)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2020/1734 на Комисията от 18 ноември 2020 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (1) в засягащата Унгария част, където помощите за площ за финансовата 2018 г. са изключени от финансирането от Съюза поради неизвършване на достатъчен брой проверки на място.

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква едно основание в подкрепа на жалбата.
      Според жалбоподателя Комисията е тълкувала неправилно израза „компетентният орган увеличава съответно процента на бенефициерите, които да бъдат проверявани на място през следващата година“, съдържащ се в член 35 от Регламент за изпълнение № 809/2014 (2), и въз основа на това неправилно тълкуване е развила погрешна практика. Според жалбоподателя в основата на изключването стои виждането на Комисията в работните ѝ документи, че е обвързана с тълкуване, което било както технически неправилно, така и несъответстващо на цитираната разпоредба от Регламента.
      С приемането на работните документи Комисията на практика лишила държавите членки от правомощието им сами да определят процента на допълнителните бенефициери, за които се счита, че е необходимо да бъдат подложени на проверки на място. Оспорваното изключване било незаконосъобразно, тъй като в противоречие със съдържанието на Регламента, използвайки конкретен начин на изчисляване, Комисията определила по-специално единствената стойност за увеличаване на процента на проверките, считана за правилна. За така извършеното определяне освен това липсвала техническа основа, тъй като Комисията не отчела различията между проверките на държавите членки и ефективността им.

         (1)  ОВ L 390, 2020 г. стр. 10.

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014 на Комисията от 17 юли 2014 година за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол, мерките за развитие на селските райони и кръстосаното съответствие (ОВ L 227, 2014 г. стр. 69).


title: Дело T-66/21: Жалба, подадена на 1 февруари 2021 г. — Precisis/EUIPO — Easee (EASEE)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/44

      Жалба, подадена на 1 февруари 2021 г. — Precisis/EUIPO — Easee (EASEE)
      (Дело T-66/21)
      (2021/C 88/58)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Precisis AG (Хайделберг, Германия) (представител: I. Fowler и C. Stöber, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Easee BV (Амстердам, Нидерландия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: Заявка за словна марка на Европейския съюз „EASEE“ — Заявка за регистрация № 15 514 706

         Производство пред EUIPO: Производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 24 ноември 2020 г. по преписка R 2948/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да разпореди съдебните разноски да бъдат платени от ответника и от другата страна в производството пред апелативния състав, в случай че тя встъпи в производството.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-67/21: Жалба, подадена на 1 февруари 2021 г. — ultra air/EUIPO — Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/45

      Жалба, подадена на 1 февруари 2021 г. — ultra air/EUIPO — Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international)
      (Дело T-67/21)
      (2021/C 88/59)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: ultra air GmbH (Хилден, Германия) (представител: C. König, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Хаан, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „ultrafilter international“ — Марка на Европейския съюз № 1 121 839

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 5 ноември 2020 г. по преписка R 271/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и Donaldson Filtration Deutschland GmbH, ако последното встъпи в настоящото производство, да заплатят съдебните разноски по това производство и разноските, свързани с производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 67 във връзка с член 63, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-545/19: Определение на Общия съд от 28 януари 2021 г. — Global Steel Wire и др./Комисия

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/46

      Определение на Общия съд от 28 януари 2021 г. — Global Steel Wire и др./Комисия
      (Дело T-545/19) (1)

      (2021/C 88/61)
      Език на производството: испански
      Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 319, 23.9.2019 г.


title: Дело T-16/20: Определение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Hub Culture/EUIPO — PayPal (VEN)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/46

      Определение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Hub Culture/EUIPO — PayPal (VEN)
      (Дело T-16/20) (1)

      (2021/C 88/62)
      Език на производството: английски
      Председателят на десети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 61, 24.2.2020 г.


title: Дело T-166/20: Определение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — JD/ЕИБ

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/46

      Определение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — JD/ЕИБ
      (Дело T-166/20) (1)

      (2021/C 88/63)
      Език на производството: английски
      Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело T-478/20: Определение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Bigben Connected/EUIPO — Forsee Power (FORCE POWER)

text:
               15.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/46

      Определение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Bigben Connected/EUIPO — Forsee Power (FORCE POWER)
      (Дело T-478/20) (1)

      (2021/C 88/64)
      Език на производството: френски
      Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 304, 14.9.2020 г.


title: Решение на съда от 22 декември 2020 година по дело E-10/19 Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel/Meleda Anstalt (Директива (ЕС) 2015/849 — Борба срещу изпирането на пари — Информация относно действителните собственици — Предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм — Подходяща, точна и актуална информация — Свеждане на данните до минимум) 2021/C 141/12

text:
               22.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/12

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 22 декември 2020 година
      по дело E-10/19
      Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel/Meleda Anstalt

            (Директива (ЕС) 2015/849 — Борба срещу изпирането на пари — Информация относно действителните собственици — Предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм — Подходяща, точна и актуална информация — Свеждане на данните до минимум)

      (2021/C 141/12)
      По дело E-10/19, Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel срещу Meleda Anstalt — МОЛБА до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд от Княжеския апелативен съд (Fürstliches Obergericht) относно тълкуването на Регламент (ЕС) № 2015/849 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2015 г. за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм, за изменение на Регламент (ЕС) 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 2005/60/EО на Европейския парламент и на Съвета и на Директива 2006/70/ЕО на Комисията, Съдът в състав Páll Hreinsson, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Bernd Hammermann, съдии, постанови решение на 22 декември 2020 г., чийто диспозитив гласи:

                  1.

                  Член 30, параграф 1 от Директива (ЕС) 2015/849 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2015 г. за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм трябва да се тълкува в смисъл, че от правния субект се изисква да предприеме подходящи действия в стремежа си да потвърди самоличността на действителния собственик, като например изиска съответната документация, когато обстоятелствата в дадена ситуация пораждат съмнения относно достоверността на получената информация.

                  2.

                  Задължението на правния субект съгласно член 30, параграф 1 от Директива (ЕС) 2015/849 не се променя нито от факта, че притежаващият субект е юридическо лице с адрес на управление в държава от ЕИП, нито от професията на членовете на неговия управителен съвет.

                  3.

                  Запитващата юрисдикция е тази, която трябва да провери до каква степен обработваната информация относно действителните собственици спазва принципа за свеждане на данните до минимум съгласно член 5, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2016/679 относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и дали тази информация е подходяща, свързана със и ограничена до необходимото за идентифициране на действителния собственик и, ако е необходимо, за потвърждаване на самоличността на действителния собственик.

                  4.

                  Член 3, параграф 6, буква б), подточка v) и член 3, параграф 6, буква в) от Директива (ЕС) 2015/849 не могат да се тълкуват в смисъл, че задължават някого да докаже липсата на непряка собственост или на краен контрол от страна на физическо лице.

                  5.

                  Директива (ЕС) 2015/849 не изисква от правния субект да образува съдебно производство срещу притежаващия субект, за да получи информация за действителния собственик.


title: Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur по дело Zvonimir Cogelja/Дирекция „Здравеопазване“ (Дело E-17/20) 2021/C 141/13

text:
               22.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/13

      Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur по дело Zvonimir Cogelja/Дирекция „Здравеопазване“
      (Дело E-17/20)
      (2021/C 141/13)
      На 8 декември 2020 г. до Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районен съд на Рейкявик), получена в деловодството на Съда на 8 декември 2020 г., за консултативно становище по дело Zvonimir Cogelja/Дирекция „Здравеопазване“ по следния въпрос:
      Изисква ли се съгласно член 25 от Директива 2005/36/ЕО относно признаването на професионалните квалификации (вж. също член 3, първа алинея, буква в) и членове 21 и 26 от тази директива) от държава от ЕИП, издаваща удостоверение за обучение за квалификация на лекари (наречено „удостоверение за професионална квалификация на лекари специалисти“ (на исландски език: Sérfræðileyfi)), което автоматично се признава в други държави от ЕИП, самата тя да администрира обучението, чието признаване се цели чрез издаването на това удостоверение, в резултат на което държава от ЕИП не трябва да издава такива удостоверения, ако обучението не е проведено в тази държава?


title: Дело C-746/18: Решение на Съда (голям състав) от 2 март 2021 г. (преюдициално запитване от Riigikohus — Естония) — Наказателно производство срещу H.K. (Преюдициално запитване — Обработка на лични данни в сектора на електронните съобщения — Директива 2002/58/ЕО — Доставчици на електронни съобщителни услуги — Поверителност на съобщенията — Ограничения — Член 15, параграф 1 — Членове 7, 8 и 11 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Правна уредба, предвиждаща общо и неизбирателно запазване на данни за трафика и данни за местонахождението от доставчиците на електронни съобщителни услуги — Достъп на националните органи до запазените данни за целите на разследвания — Борба с престъпността като цяло — Разрешение от прокуратурата — Използване на данните като доказателства в наказателното производство — Допустимост)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/2

      Решение на Съда (голям състав) от 2 март 2021 г. (преюдициално запитване от Riigikohus — Естония) — Наказателно производство срещу H.K.
      (Дело C-746/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обработка на лични данни в сектора на електронните съобщения - Директива 2002/58/ЕО - Доставчици на електронни съобщителни услуги - Поверителност на съобщенията - Ограничения - Член 15, параграф 1 - Членове 7, 8 и 11 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Правна уредба, предвиждаща общо и неизбирателно запазване на данни за трафика и данни за местонахождението от доставчиците на електронни съобщителни услуги - Достъп на националните органи до запазените данни за целите на разследвания - Борба с престъпността като цяло - Разрешение от прокуратурата - Използване на данните като доказателства в наказателното производство - Допустимост)
      (2021/C 148/02)
      Език на производството: естонски

         Запитваща юрисдикция

      Riigikohus

         Страна в главното производство

      H.K.

         при участието на: Prokuratuur

         Диспозитив

                  1)

                  Член 15, параграф 1 от Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации), изменена с Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година, във връзка с членове 7, 8 и 11 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, позволяваща достъпа на публични органи до съвкупност от данни за трафик или данни за местонахождение, които могат да предоставят информация за комуникациите, извършени от ползвател на средство за електронна комуникация, или за местонахождението на използваните от него крайни устройства и да позволят да се направят точни изводи относно неговия личен живот, за целите на предотвратяването, разследването, разкриването и преследването на престъпления, без този достъп да е ограничен до производствата за борба с тежката престъпност или за предотвратяване на сериозни заплахи за обществената сигурност, независимо от продължителността на периода, за който е поискан достъпът до посочените данни, и от обема или вида на наличните данни за подобен период.

                  2)

                  Член 15, параграф 1 от Директива 2002/58, изменена с Директива 2009/136, във връзка с членове 7, 8 и 11 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която оправомощава прокуратурата, чиято задача е да ръководи наказателното разследване и евентуално да представлява държавното обвинение в последващо производство, да разреши достъпа на публичен орган до данните за трафик и до данните за местонахождение за целите на наказателно разследване.

         (1)  ОВ C 54, 11.2.2019 г.


title: Дело C-824/18: Решение на Съда (голям състав) от 2 март 2021 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — A.B., C.D., E.F., G.H., I.J./Krajowa Rada Sądownictwa (Преюдициално запитване — Член 2 и член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС — Правова държава — Ефективна съдебна защита — Принцип на независимост на съдебната власт — Процедура за назначаване на съдиите в Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша) — Назначаване от президента на Република Полша въз основа на решение на Националния съдебен съвет — Липса на независимост на този съвет — Липса на ефективност на съдебната защита срещу такова решение — Решение на Trybunał Konstytucyjny (Конституционен съд, Полша), с което се обезсилва разпоредбата, на която се основава компетентността на запитващата юрисдикция — Приемане на правна уредба за прекратяване на висящи производства по силата на закона и изключване в бъдеще на всякакви средства за съдебна защита по такива дела — Член 267 ДФЕС — Право и/или задължение на националните юрисдикции да отправят преюдициални запитвания и да ги поддържат — Член 4, параграф 3 ДЕС — Принцип на лоялно сътрудничество — Предимство на правото на Съюза — Право да се оставят без приложение националните разпоредби, които са несъвместими с правото на Съюза)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/3

      Решение на Съда (голям състав) от 2 март 2021 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — A.B., C.D., E.F., G.H., I.J./Krajowa Rada Sądownictwa
      (Дело C-824/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 2 и член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС - Правова държава - Ефективна съдебна защита - Принцип на независимост на съдебната власт - Процедура за назначаване на съдиите в Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша) - Назначаване от президента на Република Полша въз основа на решение на Националния съдебен съвет - Липса на независимост на този съвет - Липса на ефективност на съдебната защита срещу такова решение - Решение на Trybunał Konstytucyjny (Конституционен съд, Полша), с което се обезсилва разпоредбата, на която се основава компетентността на запитващата юрисдикция - Приемане на правна уредба за прекратяване на висящи производства по силата на закона и изключване в бъдеще на всякакви средства за съдебна защита по такива дела - Член 267 ДФЕС - Право и/или задължение на националните юрисдикции да отправят преюдициални запитвания и да ги поддържат - Член 4, параграф 3 ДЕС - Принцип на лоялно сътрудничество - Предимство на правото на Съюза - Право да се оставят без приложение националните разпоредби, които са несъвместими с правото на Съюза)
      (2021/C 148/03)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: A.B., C.D., E.F., G.H., I.J.

         Ответник: Krajowa Rada Sądownictwa

         при участието на: Prokurator Generalny, Rzecznik Praw Obywatelskich

         Диспозитив

                  1)

                  При наличието на изменения в национална правна уредба, чрез които: на първо място, се отнема компетентността на една национална юрисдикция да се произнася като първа и последна инстанция по жалби на кандидати за назначаване на съдийски длъжности в определен съд, като Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша), срещу решения на орган, като Krajowa Rada Sądownictwa (Национален съдебен съвет, Полша), да не предложи на президента на Република Полша тяхното назначаване на тези съдийски длъжности, а това на други кандидати, на второ място, се прекратяват по силата на закона производствата по такива жалби, когато са образувани, но все още не са приключили, като се изключва възможността разглеждането им да продължи или да бъдат заведени отново, и на трето място, по този начин се отнема възможността на такава юрисдикция да получи отговор на преюдициалните въпроси, които е отправила до Съда:

                              —

                              член 267 ДФЕС и член 4, параграф 3 ДЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат такива изменения, когато е видно, че конкретната последица от тези изменения е възпрепятстването на Съда да се произнесе по преюдициални запитвания, като отправените му от тази юрисдикция, и изключването на всяка възможност в бъдеще за повторно отправяне на подобни запитвания от национална юрисдикция, което запитващата юрисдикция следва да установи въз основа на всички релевантни обстоятелства,

                              —

                              член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска такива изменения, когато е видно, че тези изменения биха могли да породят у правните субекти оправдани съмнения в неподатливостта на назначените от президента на Република Полша съдии въз основа на посочените решения на Rada Sądownictwa (Национален съдебен съвет) на влиянието на външни фактори, и по-конкретно на пряко или непряко влияние от законодателната и изпълнителната власт, както и в неутралността им по отношение на противопоставящите се интереси, и в този смисъл биха могли да станат причина тези съдии да не създават впечатление за независимост или за безпристрастност и с това потенциално да се накърни доверието, което правосъдието трябва да вдъхва на правните субекти в едно демократично общество и в една правова държава, което запитващата юрисдикция следва да установи въз основа на всички релевантни обстоятелства.

                        В случай на установено нарушение на посочените членове принципът на предимство на правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че задължава запитващата юрисдикция да остави без приложение разглежданите изменения, независимо дали те са законодателни или конституционни, и съответно да продължи да упражнява компетентността си за разглеждане на производства по споровете, с които е била сезирана преди въвеждането на тези изменения.

                  2)

                  Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредби, които въвеждат изменения в действащото национално право и съгласно които:

                              —

                              от една страна, независимо от подаването на жалба от кандидат за съдийска длъжност в определена юрисдикция като Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша) срещу решението на орган като Krajowa Rada Sądownictwa (Национален съдебен съвет, Полша) да не предложи на президента на Република Полша неговото назначаване, а това на други кандидати, това решение влиза в сила в частта, с която са предложени другите кандидати, така че жалбата не е пречка за назначаването на последните от президента на Република Полша, а евентуалната отмяна на посоченото решение, в частта, с която жалбоподателят не е предложен за назначаване, не води до нова преценка на неговото положение с оглед на евентуалното му назначаване на съответната длъжност, и

                              —

                              от друга страна, не се допуска такова обжалване на основание неправилна оценка дали кандидатът отговаря на критериите, вземани предвид при преценката дали да бъде предложен за назначаване,

                        когато е видно, че тези разпоредби биха могли да породят у правните субекти оправдани съмнения в неподатливостта на назначените от президента на Република Полша съдии въз основа на решенията на Krajowa Rada Sądownictwa (Национален съдебен съвет) на влиянието на външни фактори, и по-конкретно на пряко или непряко влияние от законодателната и изпълнителната власт, както и в неутралността им по отношение на противопоставящите се интереси, и в този смисъл биха могли да станат причина тези съдии да не създават впечатление за независимост или за безпристрастност и с това потенциално да се накърни доверието, което правосъдието трябва да вдъхва на правните субекти в едно демократично общество и в една правова държава, което запитващата юрисдикция следва да установи въз основа на всички релевантни обстоятелства.
                  В случай на установено нарушение на член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС принципът на предимство на правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че задължава запитващата юрисдикция да остави без приложение посочените разпоредби и да приложи действалите преди това национални разпоредби, като същевременно сама упражни предвидения с последните разпоредби съдебен контрол.

         (1)  ОВ C 164, 13.5.2019 г.


title: Дело C-425/19 P: Решение на Съда (голям състав) от 2 март 2021 г. — Европейска комисия/Италианска република, Banca Popolare di Bari Società Cooperativa per Azioni, Fondo interbancario di tutela dei depositi, Banca d'Italia (Обжалване — Държавни помощи — Намеса от страна на учреден съгласно частното право банков консорциум в полза на член на консорциума — Разрешение за намесата от страна на централната банка на държавата членка — Понятие за държавна помощ — Отговорност на държавата — Ресурси на държава членка — Доказателства, които позволяват да се направи извод кой носи отговорността за дадена мярка — Изопачаване на правни и фактически елементи — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/4

      Решение на Съда (голям състав) от 2 март 2021 г. — Европейска комисия/Италианска република, Banca Popolare di Bari Società Cooperativa per Azioni, Fondo interbancario di tutela dei depositi, Banca d'Italia
      (Дело C-425/19 P) (1)

      (Обжалване - Държавни помощи - Намеса от страна на учреден съгласно частното право банков консорциум в полза на член на консорциума - Разрешение за намесата от страна на централната банка на държавата членка - Понятие за държавна помощ - Отговорност на държавата - Ресурси на държава членка - Доказателства, които позволяват да се направи извод кой носи отговорността за дадена мярка - Изопачаване на правни и фактически елементи - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар)
      (2021/C 148/04)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: P. Stancanelli, L. Flynn, A. Bouchagiar и D. Recchia)

         Други страни в производството: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от P. Gentili и S. Fiorentino, avvocati dello Stato), Banca Popolare di Bari SCpA, по-рано Tercas-Cassa di risparmio della provincia di Teramo SpA (Banca Tercas SpA) (представители: първоначално A. Santa Maria, M. Crisostomo, E. Gambaro и F. Mazzocchi, avvocati, впоследствие A. Santa Maria, M. Crisostomo и E. Gambaro, avvocati), Fondo interbancario di tutela dei depositi (представители: M. Siragusa, G. Scassellati Sforzolini, G. Faella и A. Comino, avvocati), Banca d’Italia (представители: M. Perassi, M. Todino, L. Sciotto и O. Capolino, avvocati)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 238, 15.7.2019 г.


title: Дело C-329/20: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Słupsku (Полша), постъпило на 22 юли 2020 г. — Raiffeisen Bank International AG/UI, MB

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/5

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Słupsku (Полша), постъпило на 22 юли 2020 г. — Raiffeisen Bank International AG/UI, MB
      (Дело C-329/20)
      (2021/C 148/05)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Słupsku

         Страни в главното производство

         Ищец: Raiffeisen Bank International AG

         Ответници: UI, MB
      С определение от 11 февруари 2021 г. Съдът (осми състав) постанови, че преюдициалното запитване, отправено от Sąd Okręgowy w Słupsku (Окръжен съд Слупск, Полша) на 22 юли 2020 г., е явно недопустимо.


title: Дело C-653/20 P: Жалба, подадена на 2 декември 2020 г. от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 23 септември 2020 г. по дело T-174/19, Guillaume Vincenti/EUIPO

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/5

      Жалба, подадена на 2 декември 2020 г. от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 23 септември 2020 г. по дело T-174/19, Guillaume Vincenti/EUIPO
      (Дело C-653/20 P)
      (2021/C 148/06)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Lukošiūtė и K. Tóth, както и B. Wägenbaur, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Guillaume Vincenti

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  1.

                  Да отмени решение на Общия съд от 23 септември 2020 г. по дело T-174/19, Guillaume Vincenti/EUIPO.

                  2.

                  Да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да понесе съдебните разноски, включително за първоинстанционното производство.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата са изложени две основания:
      Първо, Общият съд нарушил член 41, параграф 2, буква а) от Хартата на основните права на Европейския съюз, като постановил, че длъжностното лице трябва да бъде изслушано преди да бъде прието решение то да не бъде повишено.
      От една страна, в тази насока Общият съд пренебрегнал факта, че не съществува субективно право на повишаване и че неповишаването не представлява засягане на правата.
      От друга страна, в тази насока Общият съд пренебрегнал факта и че неповишаването не може да се сравнява с увреждащ административен акт.
      Второ, Общият съд установил, че не е изключена вероятността решението логично да доведе до друг резултат, ако EUIPO преди това е била изслушала длъжностното лице. В това отношение била налице липса на мотиви, защото Общият съд не разгледал доводите на жалбоподателя в първоинстанционното производство.


title: Дело C-16/21 P: Жалба, подадена на 7 януари 2021 г. от Република Естония срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 28 октомври 2020 г. по дело T-594/18, Pharma Mar/Европейска комисия

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/6

      Жалба, подадена на 7 януари 2021 г. от Република Естония срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 28 октомври 2020 г. по дело T-594/18, Pharma Mar/Европейска комисия
      (Дело C-16/21 P)
      (2021/C 148/07)
      Език на производството: естонски

         Страни

         Жалбоподател: Република Естония (представител: N. Grünberg)

         Други страни в производството: Pharma Mar, SA (представители: M. Merola и V. Salvatore), Европейска комисия (представители: L. Haasbeek и A. Sipos)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда

                  —

                  да отмени решението на Общия съд от 28 октомври 2020 г.,

                  —

                  да осъди страните да понесат съответно направените от тях съдебни разноски в производството по обжалване пред Съда.

         Основания и основни доводи

      Република Естония твърди следното:

                  1.

                  Като констатирал, че по отношение на експерти, участващи в работата на научно-консултативна група, поради самия факт, че те са в трудово правоотношение с университетска болница, не могат да бъдат изобщо изключени легитимните съмнения за тяхната предубеденост, евентуално що се отнася до безпристрастността им, Общият съд неправилно тълкувал изискването за безпристрастност, залегнало в член 63 от Регламент (ЕО) № 726/2004 (1).

                  2.

                  Първо, при тълкуването на принципа на безпристрастност по смисъла на член 63 от Регламент (ЕО) № 726/2004 Общият съд неправилно приел, че като цяло университетската болница може да се приравни на производител на лекарствен продукт.

                  3.

                  Второ, при тълкуването на принципа на безпристрастност Общият съд допуснал явна грешка в преценката при разглеждането на конкурентния лекарствен продукт и на връзката между експерта и производството на „конкурентния лекарствен продукт“.

                  4.

                  Трето, при тълкуването на принципа на безпристрастност Общият съд неправилно преценил връзката на съответните експерти с центъра за клетъчна терапия и влиянието им върху решенията на научно-консултативната група.

         (1)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).


title: Дело C-30/21: Преюдициално запитване от Amtsgericht Lennestadt (Германия), постъпило на 19 януари 2021 г. — Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt., Nationale Mauterhebung geschlossene Dienstleistungs AG/NW

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/7

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Lennestadt (Германия), постъпило на 19 януари 2021 г. — Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt., Nationale Mauterhebung geschlossene Dienstleistungs AG/NW
      (Дело C-30/21)
      (2021/C 148/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Lennestadt

         Страни в главното производство

         Ищец: Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt., Nationale Mauterhebung geschlossene Dienstleistungs AG

         Ответник: NW

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 1, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (1) да се тълкува в смисъл, че в приложното му поле попада съдебно производство, образувано по искане на дружество с публичен капитал срещу физическо лице с местожителство в друга държава членка, за събиране на такса със санкционен характер поради неправомерното използване на платен пътен участък?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-85/21: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 11 февруари 2021 г. — WY

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/8

      Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 11 февруари 2021 г. — WY
      (Дело C-85/21)
      (2021/C 148/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: WY

         Ответник: Steiermärkische Landesregierung

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 21 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че при предвидена в националното законодателство загуба на гражданство по закон, която води до загуба на статута на гражданин на Съюза, тази разпоредба следва да се вземе предвид при проверката за пропорционалност на отделния случай в съответствие с принципите, установени в решение на Съда на Европейския съюз по дело Tjebbes и др. (1), и може да бъде пречка за загубването на гражданство, когато гражданин отново е придобил предишното си гражданство с декларация за възстановяване на гражданство и възможната загуба на статута на гражданин на Съюза има съществени последици за неговия семеен и професионален живот?

         (1)  ECLI:EU:C:2019:189.


title: Дело C-101/21: Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 18 февруари 2021 г. — HJ

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/9

      Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 18 февруари 2021 г. — HJ
      (Дело C-101/21)
      (2021/C 148/11)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Nejvyšší správní soud

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: HJ

         Насрещна страна: Ministerstvo práce a sociálních věcí

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли член 2 във връзка с член 12, букви а) и в) от Директива 2008/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (1) практика на националните съдилища, съгласно която директор на търговско дружество не се счита за „работник или служител“ за целите на изплащането на дължимите вземания за възнаграждение съгласно Директива 2008/94/ЕО, само защото директорът като служител в същото време е член на правно установен орган на това търговско дружество?

         (1)  ОВ L 283, 2008 г., стр. 36.


title: Дело C-104/21: Преюдициално запитване от Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře (Чешка република), постъпило на 19 февруари 2021 г. — RegioJet a. s./České dráhy a.s.

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/9

      Преюдициално запитване от Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře (Чешка република), постъпило на 19 февруари 2021 г. — RegioJet a. s./České dráhy a.s.
      (Дело C-104/21)
      (2021/C 148/12)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře

         Страни в главното производство

         Заявител: RegioJet a. s.

         Насрещна страна: České dráhy a.s.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представляват ли носителите на информация, които съдържат предназначена за пътниците информация в хартиен вид и се намират на територията на железопътните гари, обслужващи съоръжения по смисъла на член 3, точка 11 от Директива 2012/34 (1)?

                  2)

                  Обвързва ли Директива 2012/34 České dráhy a. s. като държава в по-широк смисъл по силата на член 288 от Договора за функционирането на Европейския съюз? Могат ли частноправни субекти да противопоставят на České dráhy a. s. директния ефект на директива, която е транспонирана различно или не е транспонирана в националното право?

         (1)  Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година за създаване на единно европейско железопътно пространство (ОВ L 343, 2012 г., стр. 32).


title: Дело C-113/21 P: Жалба, подадена на 23 февруари 2021 година от Маен Хайкал срещу решение на Общия съд, постановено на 16 декември 2020 година по дело T-189/19, Maen Haikal/Съвет на Европейския съюз

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/10

      Жалба, подадена на 23 февруари 2021 година от Маен Хайкал срещу решение на Общия съд, постановено на 16 декември 2020 година по дело T-189/19, Maen Haikal/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-113/21 P)
      (2021/C 148/13)
      Език на производството: български

         Страни

         Жалбоподател: Маен Хайкал (представител: С. Коев, адвокат)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се приеме, че настоящата жалба е допустима и основателна в нейната цялост и да приемете за обосновани всички изложени в нея правни основания;

                  —

                  Да се постанови, че обжалвания акт на Общия съд може да бъде отменен изцяло;

                  —

                  Да се отмени частично Решение (ОВППС) 2019/87 на Съвета от 21 януари 2019 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия, в частта, в която те се отнасят до г-н Маен Хайкал (Maen Haikal);

                  —

                  Да се отмени частично Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/85 (1) на Съвета от 21 януари 2019 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 (2) относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия, в частта, в която те се отнасят до г-н Маен Хайкал (Maen Haikal);

                  —

                  Да се отмени частично Решение (ОВППС) 2019/806 на Съвета от 17 май 2019 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия в частта, в която се отнася до г-н Маен Хайкал (Maen Haikal);

                  —

                  Да се отмени частично Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/798 (3) на Съвета от 17 май 2019 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия в частта, в която се отнася до г-н Маен Хайкал (Maen Haikal);

                  —

                  Да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателите, разходи, хонорари и други, свързани със защитата им.

         Правни основания и главни доводи

                  1.

                  Грешка при прилагане на правото от страна на Общия съд, като е приел, че Съветът е използвал правилно презумпцията за виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, при положение че тази презумпция е лишена от правно основание и е непропорционална по отношение на преследваната законоустановена цел.

                  2.

                  Нарушаване принципа на пропорционалност -- чл. 49 от Хартата за основните права на ЕС.

                  3.

                  Нарушение на правилата относно доказването поради липса на доказателства за прилагането на презумпцията и за изключване приложението на член 27, параграф 3 и член 28, параграф 3 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/18364.

                  4.

                  Грешка в преценката, което се потвърждава от актовете на Съвета, с които името на жалбоподателя е заличено от санкционните списъци.

         (1)  OB 2019, L 18I , стр. 4

         (2)  OB 2012, L 16, стр. 1

         (3)  OB 2019, L 132, стр. 1


title: Дело C-125/21: Иск, предявен на 26 февруари 2021 г. — Европейска комисия/Ирландия

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/11

      Иск, предявен на 26 февруари 2021 г. — Европейска комисия/Ирландия
      (Дело C-125/21)
      (2021/C 148/14)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: J. Tomkin и S. Grünheid)

         Ответник: Ирландия

         Искания на ищеца

      Ищецът моли Съда:

                  —

                  да установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Рамково решение 2008/909/ПВР на Съвета от 27 ноември 2008 година за прилагане на принципа за взаимно признаване към съдебни решения по наказателни дела, с които се налагат наказания лишаване от свобода или мерки, включващи лишаване от свобода, за целите на тяхното изпълнение в Европейския съюз (1), или във всеки случай като не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 29, параграфи 1 и 2 от това рамково решение,

                  —

                  да осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Съгласно член 29, параграфи 1 и 2 от Рамково решение 2008/909/ПВР държавите членки трябва да предприемат необходимите мерки, за да се съобразят с разпоредбите на това рамково решение до 5 декември 2011 г., и да уведомят Комисията за тези мерки.
      Комисията смята, че Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 29, параграфи 1 и 2 от Рамково решение 2008/909/ПВР на Съвета, като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Рамковото решение, или във всеки случай като не е уведомила Комисията за тези разпоредби.

         (1)  OВ L 327, 2008 г., стр. 27.


title: Дело C-137/21: Иск, предявен на 4 март 2021 г. — Европейски парламент/Европейска комисия

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/12

      Иск, предявен на 4 март 2021 г. — Европейски парламент/Европейска комисия
      (Дело C-137/21)
      (2021/C 148/16)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Европейски парламент (представители: P. López-Carceller, J. Rodrigues, S. Alonso de León)

         Ответник: Европейска комисия

         Ищецът иска от Съда

                  —

                  да приеме за установено, че като не е приела делегиран акт по член 7, буква е) от Регламент 2018/1806 (1), Комисията е нарушила Договора,

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска ищецът изтъква едно-единствено правно основание, а именно нарушение на Договорите.
      Според Парламента, Комисията е имала задължение да приеме делегиран акт по член 7, буква е) от Регламент 2018/1806.1. С резолюция от 22 октомври 2020 г. Парламентът е приканил Комисията да приеме въпросния акт. След като до 22 декември 2020 г. Комисията не е приела делегирания акт, Парламентът решил за предяви иск за установяване на неправомерно бездействие на основание член 265 ДФЕС.

         (1)  Регламент (ЕС) 2018/1806 на Европейския парламент и на Съвета от 14 ноември 2018 година за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване (ОВ L 303, 2018 г., стр. 39).


title: Дело C-166/21: Иск, предявен на 12 март 2021 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/13

      Иск, предявен на 12 март 2021 г. — Европейска комисия/Република Полша
      (Дело C-166/21)
      (2021/C 148/17)
      Език на производството: полски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: C. Perrin и M. Siekierzyńska)

         Ответник: Република Полша

         Искания на ищеца

                  —

                  да се установи, че като отказва задължителното освобождаване от акциз на вносителите на етилов алкохол, използван за производството на лекарства, ако те не изберат режим на отложено плащане на акциза, Република Полша не изпълнява задълженията си по член 27, параграф 1, буква г) от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (1) и задълженията си, произтичащи от принципа на пропорционалност,

                  —

                  да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Република Полша е въвела национални разпоредби, съгласно които вносителите на етилов алкохол, използван за производството на лекарства, нямат право на освобождаване от акциз, ако не изберат режим на отложено плащане на акциза.
      Според Комисията това съставлява неизпълнение на задълженията по член 27, параграф 1, буква г) от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки и на задълженията, произтичащи от принципа на пропорционалност.
      Съгласно тази разпоредба от Директивата, когато алкохолът се използва за производството на лекарства, държавите членки са длъжни да го освобождават от облагане с акциз при условия, определени от тях и целящи да се осигури точното и опростено прилагане на такова освобождаване от акциз и да се предотврати всяко отклонение от акцизно облагане, избягване на акцизи или злоупотреба. Според Комисията обвързването на освобождаването от акциз с условието да се прилага режимът на отложено плащане на акциза не е необходимо за целта да се осигури точно и опростено прилагане на освобождаването, нито за целта да се предотврати всяко отклонение от акцизно облагане, избягване на акцизи или злоупотреба. Освен това според нея то е в противоречие с принципа на пропорционалност.

         (1)  ОВ L 316, 1992 г., стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 152.


title: Дело T-108/18: Решение на Общия съд от 24 февруари 2021 г. — Universität Koblenz-Landau/ЕАСЕА (Арбитражна клауза — Програми Tempus IV — Споразумения за отпускане на безвъзмездни средства — Договорно естество на спора — Преквалифициране на жалбата — Допустими разходи — Системни и повтарящи се нередности — Цялостно възстановяване на изплатените суми — Пропорционалност — Право на изслушване — Задължение за мотивиране — Член 41 от Хартата на основните права)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/14

      Решение на Общия съд от 24 февруари 2021 г. — Universität Koblenz-Landau/ЕАСЕА
      (Дело T-108/18) (1)

      (Арбитражна клауза - Програми Tempus IV - Споразумения за отпускане на безвъзмездни средства - Договорно естество на спора - Преквалифициране на жалбата - Допустими разходи - Системни и повтарящи се нередности - Цялостно възстановяване на изплатените суми - Пропорционалност - Право на изслушване - Задължение за мотивиране - Член 41 от Хартата на основните права)
      (2021/C 148/18)
      Език на производството:немски

         Страни

         Жалбоподател: Universität Koblenz-Landau (Майнц, Германия) (представители: C. von der Lühe и I. Felder, адвокати)

         Ответник: Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (представители: H. Monet, подпомаган от R. van der Hout и C. Wagner, адвокати)

         Предмет

      Главно, искане по член 263 ДФЕС за отмяна на писмата от 21 декември 2017 г. и 7 февруари 2018 г. на EACEA, отнасящи се за изплатените суми на жалбоподателя по споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства, сключени за реализирането на три проекта в областта на висшето образование, а при условията на евентуалност, искане по член 272 ДФЕС за обявяване на претендираното право на събиране на суми за неустановено.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Universität Koblenz-Landau да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 166, 14.5.2018 г.


title: Дело T-606/18: Решение на Общия съд от 24 февруари 2021 г. — Universität Koblenz-Landau/EACEA (Арбитражна клауза — Програми Tempus — Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства — Допустими разходи — Спиране на плащанията — Възстановяване на изплатените суми — Задължение за мотивиране)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/14

      Решение на Общия съд от 24 февруари 2021 г. — Universität Koblenz-Landau/EACEA
      (Дело T-606/18) (1)

      (Арбитражна клауза - Програми Tempus - Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства - Допустими разходи - Спиране на плащанията - Възстановяване на изплатените суми - Задължение за мотивиране)
      (2021/C 148/19)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Universität Koblenz-Landau (Майнц, Германия) (представители: C. von der Lühe и I. Felder, адвокати)

         Ответник: Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (представители: H. Monet, подпомаган от R. van der Hout и C. Wagner, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 272 ДФЕС Общият съд, от една страна, да установи, че не е налице вземане в размер на 22 454,22 EUR, което EACEA счита, че има на основание на изпълнението на споразумението за отпускане на безвъзмездни средства № 2012-3075 относно реализирането на проекта „Qualification Frameworks in Central Asia: Bologna-Based Principles and Regional Coordination“, и, от друга страна, да осъди EACEA да заплати на жалбоподателя сума в размер на 41 408,15 EUR на основание на същото споразумение, наред с лихви за забава

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Universität Koblenz-Landau да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело T-37/21: Жалба, подадена на 19 януари 2021 г. — KF/ЕИБ

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/18

      Жалба, подадена на 19 януари 2021 г. — KF/ЕИБ
      (Дело T-37/21)
      (2021/C 148/26)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: KF (представители: L. Levi и A. Blot, адвокати)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ответника от 13 октомври 2020 г.,

                  —

                  да му присъди обезщетение за понесените неимуществени вреди и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 8, параграф 1, член 46, параграф 1 и член 51, параграф 1 от Правилника на ответника относно пенсионната схема на служителите и явна грешка в преценката на правната концепция за инвалидност.

                  2.

                  Второ основание: ответникът не бил безпристрастен.