title: Дело C-145/10: Решение на Съда (трети състав) от 1 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Handelsgericht Wien — Австрия) — Eva-Maria Painer/Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG (Съдебна компетентност по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 6, точка 1 — Множество ответници — Директива 93/98/ЕИО — Член 6 — Закрила на фотографии — Директива 2001/29/ЕО — Член 2 — Възпроизвеждане — Използване на портретна снимка като модел за изготвянето на фоторобот — Член 5, параграф 3, буква г) — Изключения и ограничения относно цитатите — Член 5, параграф 3, буква д) — Изключения и ограничения за целите на обществената сигурност — Член 5, параграф 5)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/7

         Решение на Съда (трети състав) от 1 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Handelsgericht Wien — Австрия) — Eva-Maria Painer/Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG
   (Дело C-145/10) (1)

   (Съдебна компетентност по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 6, точка 1 - Множество ответници - Директива 93/98/ЕИО - Член 6 - Закрила на фотографии - Директива 2001/29/ЕО - Член 2 - Възпроизвеждане - Използване на портретна снимка като модел за изготвянето на фоторобот - Член 5, параграф 3, буква г) - Изключения и ограничения относно цитатите - Член 5, параграф 3, буква д) - Изключения и ограничения за целите на обществената сигурност - Член 5, параграф 5)
   2012/C 32/11
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Handelsgericht Wien

      Страни в главното производство

      Ищец: Eva-Maria Painer

      Ответниици: Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG

      Предмет

   Преюдициално запитване — Handelsgericht Wien — Тълкуване на член 6, точка 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ, L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74), на член 1, параграф 1, член 5, параграф 3, букви г) и д), както и на член 5 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230) — Публикуване на фотографии в няколко периодични издания без разрешение на автора и без правилно цитиране — Компетентност на една юрисдикция да се произнесе по множество искове, които са предявени срещу различни ответници за едно и също нарушение на авторското право и които са на основание на по същество идентични правни норми от правото на две държави членки — Нарушение на авторското право, обосновано с цели за защита на обществената сигурност

      Диспозитив

               1.

               Член 6, точка 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, според който само фактът, че исковете, предявени срещу множество ответници за по същество идентични нарушения на авторското право, почиват на различни в отделните държави членки национални правни основания, не е пречка за прилагането на тази разпоредба. Националната юрисдикция, с оглед на всички обстоятелства по преписката, следва да прецени дали съществува риск от противоречащи си съдебни решения, ако исковете се разглеждат в отделни производства.

               2.

               Член 6 от Директива 93/98/ЕИО на Съвета от 29 октомври 1993 година за хармонизиране на срока за закрила на авторското право и някои сродни права трябва да се тълкува в смисъл, че по силата на тази разпоредба портретна снимка може да бъде закриляна от авторското право, при условие — което националната юрисдикция следва да провери във всеки конкретен случай — че тя е авторско интелектуално творение, което отразява личността на автора и е проява на неговия свободен и творчески избор при реализирането на тази фотография. След като се установи, че разглежданата портретна снимка има качеството на произведение, закрилата ѝ не е по-слаба от закрилата, от която се ползва всяко друго произведение, включително фотографско произведение.

               3.

               Член 5, параграф 3, буква д) от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество във връзка с член 5, параграф 5 от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че дадена медия — каквато е издател на периодичен печат — не може да използва по своя инициатива закриляно от авторското право произведение, като се позовава на цел, свързана с обществената сигурност. Не може да се изключи обаче възможността тази медия да допринесе именно за постигането на такава цел, като публикува фотография на издирвано лице. Необходимо е тази инициатива, от една страна, да се вписва в контекста на взето от компетентните национални органи решение или на провеждана от тях операция, която има за цел да гарантира обществената сигурност, и от друга страна, тази инициатива да бъде предприета в съгласие и в координация с посочените органи, за да се избегне рискът от противоречие с взетите от тях мерки, без да е необходимо обаче конкретно, актуално и изрично искане от страна на органите по сигурността за публикуване на фотографията за целите на дадено разследване.

               4.

               Член 5, параграф 3, буква г) от Директива 2001/29 във връзка с член 5, параграф 5 от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, според който фактът, че статия в пресата, в която се цитира дадено произведение или друг закрилян обект, не е закриляно от авторското право литературно произведение, не представлява пречка за прилагането на тази разпоредба.

               5.

               Член 5, параграф 3, буква г) от Директива 2001/29 във връзка с член 5, параграф 5 от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че прилагането му зависи от изпълнението на задължението да бъде посочен източникът, включително името на автора или на изпълнителя, на цитираното произведение или друг закрилян обект. Ако обаче в приложение на член 5, параграф 3, буква д) от Директива 2001/29 това име не е посочено, споменатото задължение трябва да се счита за изпълнено, ако е посочен само източникът.

      (1)  ОВ C 148, 5.6.2010 г.


title: Дело T-249/14: Решение на Общия съд от 25 ноември 2015 г. — Masafi/СХВП — Hd1 (masafi) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „masafi“ — По-ранна национална словна марка „masafi“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/32

         Решение на Общия съд от 25 ноември 2015 г. — Masafi/СХВП — Hd1 (masafi)
   (Дело T-249/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „masafi“ - По-ранна национална словна марка „masafi“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 016/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Masafi Co. LLC (Дубай, Обединени арабски емирства) (представител: G. Hinarejos Mulliez, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Hd1 Ltd (Хъдърсфийлд, Обединено кралство)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 17 февруари 2014 г. (преписка R 1131/2013-4), постановено в производство по възражение със страни Hd1 Limited и Masafi Co. LLC

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Masafi Co. LLC понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

      (1)  ОВ C 235, 21.7.2014 г.


title: Дело T-93/13: Жалба, подадена на 15 февруари 2013 г. — Обединено кралство/ЕЦБ

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/38

         Жалба, подадена на 15 февруари 2013 г. — Обединено кралство/ЕЦБ
   (Дело T-93/13)
   2013/C 114/61
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: K. Beal, QC, и E. Jenkinson)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени частично Решение на Европейската централна банка от 11 декември 2012 година за изменение на Решение ЕЦБ/2007/7 относно условията на TARGET2 — ЕЦБ (Решение ЕЦБ/2012/31) (ОВ L 13, стр. 8);

               —

               да отмени частично Насоките на Европейската централна банка от 5 декември 2012 г. относно Трансевропейската автоматизирана система за брутен сетълмент на експресни преводи в реално време (TARGET2) (Насоки ЕЦБ/2012/27) (ОВ L 30, стр. 1);

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага седем основания.

               1.

               Първото основание е изведено от това, че ЕЦБ не е била компетентна да публикува обжалваните актове по принцип или без да използва законодателен инструмент, като регламент, приет или от Съвета, или от самата ЕЦБ;

               2.

               Второто правно основание е изведено от това, че с обжалваните актове de jure или de facto ще бъде наложено изискване за място на установяване на системите за клиринг посредством централни контрагенти, желаещи да извършват сделки по клиринг или плащане в евро, надвишаващи дневно определена сума. Освен това или при условията на евентуалност те ограничават или поставят пречки пред естеството и/или значимостта на услугите или на капитала, които могат да бъдат предоставени на системите за клиринг посредством централни контрагенти, установени в държави членки, които не са членове на еврозоната. Обжалваният акт нарушава членове 48, 56 и/или член 63 ДФЕС, или само някои от тези членове, доколкото:

                           —

                           Системите за клиринг посредством централни контрагенти, установени в неучастващи в еврозоната държави членки, подобно на Обединеното кралство, ще бъдат длъжни да преместят своите центрове за управление и контрол в държави членки, които участват в Евросистемата. Те също ще бъдат длъжни да учредят повторно юридически лица, които са признати по вътрешното право на друга държава членка;

                           —

                           в случай, че подобни системи за клиринг посредством централни контрагенти не променят своето място на установяване, както се изисква, ще им бъде отказан достъпа до финансовите пазари на държавите членки от Евросистемата, при същите условия като системите за клиринг на централните контрагенти, установени в тези страни, или по принцип;

                           —

                           системите за клиринг посредством централни контрагенти, които не са местни лица, няма да имат право на улесненията, които предлагат ЕЦБ или националните централни банки (НЦБ) на Евросистемата при същите условия или по принцип;

                           —

                           вследствие на това се ограничава или напълно забранява възможността на подобни системи за клиринг посредством централни контрагенти да предлагат услуги по клиринг и плащане в евро на потребители от Съюза.

               3.

               Третото правно основание е изведено от това, че обжалваният акт нарушава членове 101 и/или 102 ДФЕС във връзка с член 106 ДФЕС и член 13 ДЕС, доколкото:

                           —

                           с него действително се изисква всички клиринг сделки, които се извършват в евро и надвишават известно ниво, да се сключват от системите за клиринг посредством централните контрагенти, установени в държава членка от еврозоната;

                           —

                           с него действително се нарежда на ЕЦБ и/или на еврозоната и/или на НЦБ да не подхранват резервите в евро валута на системите за клиринг посредством централни контрагенти, установени в държави членки, които не са членове на еврозоната, ако те надвишават установените в това решение граници.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от това, че изискването системите за клиринг посредством централни контрагенти, установени в държави членки извън еврозоната, да приемат различна юридическа правосубектност и място на установяване е равнозначно на пряка или непряка дискриминация, основана на гражданството. С него се нарушава и общия принцип на ЕС на равенство, доколкото системите за клиринг посредством централни контрагенти, установени в различни държави членки, са предмет на различно третиране, което не е обективно обосновано.

               5.

               Петото основание е изведено от това, че оспорваните актове нарушават релевантни разпоредби от Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 година относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на транзакции (ОВ L 201, стр. 1).

               6.

               Шестото правно основание е изведено от това, че обжалваният акт нарушава членове II, XI, XVI и XVII от Общото споразумение по търговията с услуги (GATS) или само някои от тези членове.

               7.

               Седмото правно основание е изведено от това, че без да поема доказателствената тежест във връзка с твърдението, че тези ограничения не са обосновани със съображения от обществен интерес (ЕЦБ е длъжна да обоснове своето мнение в полза на дерогация, ако такъв подход бъде възприет), Обединеното кралство твърди, че каквото и да е съображение от обществен ред, изтъкнато от ЕЦБ, няма да отговори на изискването за пропорционалност, доколкото съществуват по-малко ограничителни мерки за гарантиране на контрола на финансовите институции, които са установени в Съюза, но извън еврозоната.


title: Дело C-545/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 5 март 2009 г. (преюдициално запитване от Софийски градски съд (България) — Апис-Христович ЕООД/ Лакорда АД (Директива 96/9/ЕО — Правна закрила на базите данни — Право sui generis — Придобиване, проверка или оформление на съдържанието на база данни — Извличане — Съществена част от съдържанието на база данни — Електронна база с официални правни данни)

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 5 март 2009 г. (преюдициално запитване от Софийски градски съд (България) — „Апис-Христович“ ЕООД/„Лакорда“ АД
   (Дело C-545/07) (1)

   (Директива 96/9/ЕО - Правна закрила на базите данни - Право sui generis - Придобиване, проверка или оформление на съдържанието на база данни - Извличане - Съществена част от съдържанието на база данни - Електронна база с официални правни данни)
   2009/C 102/10
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Софийски градски съд

      Страни в главното производство

      Ищец:„Апис-Христович“ ЕООД

      Ответник:„Лакорда“ АД

      Предмет

   Преюдициално запитване — Софийски градски съд — Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни (ОВ L 77, стр. 20; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 102) — Понятия за извличане и използване — База с правни данни за законодателството и съдебната практика в държава-членка

      Диспозитив

               1)

               Разграничението между съответните понятия „постоянно пренасяне“ и „временно пренасяне“ по смисъла на член 7 от Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни се основава на критерия за времето на съхранение на извлечените елементи от защитената база данни върху носител, различен от носителя на тази база данни. Моментът, в който е налице извличане по смисъла на посочения член 7 от защитена база данни, достъпна чрез електронно средство, съответства на момента на фиксирането на пренасяните елементи върху носител, различен от носителя на тази база данни. Това понятие за извличане не зависи от целта, преследвана от извършителя на разглежданото действие, нито от евентуално внесените от него модификации в съдържанието на така пренесените елементи, нито от евентуалните разлики в структурната организация на съответните бази данни.
               Обстоятелството, че материалните и техническите характеристики на съдържанието на защитена база данни на даден производител са налице и в съдържанието на база данни на друг производител, може да се тълкува като белег за наличието на извличане по смисъла на член 7 от Директива 96/9, освен ако това съвпадение може да се обясни с други фактори, а не само с извършено пренасяне между двете съответни бази данни. Фактът, че елементите, придобити от производителя на база данни от източници, които не са публично достъпни, са налице и в базата данни на друг производител, сам по себе си не е достатъчен да докаже наличието на такова извличане, но може да представлява белег за него.
               Естеството на компютърните програми, използвани за управлението на двете електронни бази данни, не е част от преценката за наличието на извличане по смисъла на член 7 от Директива 96/9.

               2)

               Член 7 от Директива 96/9 трябва да се тълкува в смисъл, че при наличието на обща съвкупност от елементи, която включва отделни подгрупи, когато се преценява наличието на извличане и/или повторно използване на съществена част в количествено отношение от съдържанието на база данни по смисъла на този член, обемът на елементите, за които се твърди, че са били извлечени и/или повторно използвани от една от тези подгрупи, трябва да се съпостави с обема на цялото съдържание на тази подгрупа, ако тя сама по себе си представлява база данни, отговаряща на условията за предоставяне на закрила с правото sui generis. В обратния случай и стига посочената съвкупност да представлява такава защитена база данни, съпоставката трябва да се извърши между обема на елементите от различните подгрупи на тази съвкупност, за които елементи се твърди, че са били извлечени и/или повторно използвани, и обема на цялото съдържание на посочената съвкупност.
               Обстоятелството, че елементите, за които се твърди, че са били извлечени и/или повторно използвани от защитена с правото sui generis база данни, са били придобити от нейния производител от източници, които не са публично достъпни, може в зависимост от размера на човешките, технически и/или финансови средства, вложени от този производител за събирането на разглежданите елементи от такива източници, да има значение за квалифицирането на тези елементи като съществена в качествено отношение част от съдържанието на съответната база данни по смисъла на член 7 от Директива 96/9.
               Официалният и публично достъпен характер на част от елементите, съдържащи се в база данни, не освобождава националната юрисдикция от задължението при преценката на наличието на извличане и/или повторно използване на съществена част от съдържанието на посочената база данни да провери дали елементите, за които се твърди, че са били извлечени и/или повторно използвани от посочената база данни, представляват съществена в количествено отношение част от цялото съдържание на последната или евентуално дали представляват съществена в качествено отношение част от него, доколкото се явяват голяма човешка, техническа или финансова инвестиция за придобиване, проверка или оформление.

      (1)  ОВ C 51, 23.2.2008 г.


title: Дело C-423/09: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 29 октомври 2009 г. — Staatssecretaris van Financiën/X

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/21

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 29 октомври 2009 г. — Staatssecretaris van Financiën/X
   (Дело C-423/09)
   2010/C 24/36
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Ищец: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: X

      Преюдициални въпроси

   Въз основа на какви критерии трябва да се определи дали зеленчук (глава чесън), който в известен степен е изсушен, от който не е бил отделен (почти) целият сок и който се внася в охладено състояние, трябва да се класира в подпозиция 0703 20 00 от КН или в подпозиция 0712 90 90 от КН?


title: Дело T-329/13: Жалба, подадена на 4 юни 2013 г. — Chatzithoma и Chatzithoma/Комисия и Европейска централна банка

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/33

         Жалба, подадена на 4 юни 2013 г. — Chatzithoma и Chatzithoma/Комисия и Европейска централна банка
   (Дело T-329/13)
   2013/C 252/56
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподатели: Petros Chatzithoma (Лефкозия, Кипър) и Elenitsa Chatzithoma (Лефкозия, Кипър) (представители: E. Efstathiou, K. Efstathiou и K. Liasidou, δικηγόροι)

      Ответник: Европейска централна банка и Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата им за допустима и основателна;

               —

               да отмени решението на Еврогрупата от 25 март 2013 г., станало окончателно по силата на решение от 29 март 2013 г. на управителя на Централната Банка на Кипър в качеството на агент и/или представител на Европейската система на централните банки на Европейската централна банка — KDP [kanonistiki diokitiki praxi; подзаконов нормативен акт] 104/2013 — с което е решена „продажбата на определени продукти“ на Cyprus Popular Bank Public Co Ltd и което по същество представлява съвместно решение на Европейската централна банка и на Европейската комисия;

               —

               при условията на евентуалност — да установи, че посоченото по-горе решение на Еврогрупата по същество представлява решение на Европейската централна банка и/или решение, прието съвместно с Европейската комисия, независимо от неговата форма;

               —

               да се осъди Европейската централна банка и/или Комисията да заплати/ят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат четири правни основания.

               1.

               Първото основание се отнася до обстоятелството, че обжалваното решение е недействително, тъй като то излиза извън обхвата на предоставените с Договора на Европейския съюз правомощия на Европейската централна банка и на Европейската комисия и поради това тези две институции са го приели при надхвърляне на своите правомощия.

               2.

               Второто основание се отнася до обстоятелството, че обжалваното решение нарушава правото на собственост, гарантирано в член 1 от Протокол 1 към Европейската конвенция за защита на правата на човека и в член 14 от Европейската конвенция за защита на правата на човека, както е потвърдено и в Хартата на основните права на Европейския съюз.

               3.

               Третото основание се отнася до обстоятелството, че обжалваното решение е явно необосновано и лишено от правно основание, и е в нарушение на принципа на пропорционалност.

               4.

               Четвъртото основание се отнася до обстоятелството, че обжалваното решение само по себе си противоречи на общоприетите правни принципи, които произтичат от правото на Европейския съюз, и на принципа, че никой не може да се позовава на собствения си пропуск, за да извлече облага и/или да узакони необосновано и/или незаконосъобразно поведение.


title: Дело C-41/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Christie’s France SNC/Syndicat national des antiquaires (Преюдициално запитване — Директива 2001/84/ЕО — Член 1 — Интелектуална собственост — Продажба на търг на оригинални произведения на изкуството — Право на препродажба в полза на автора на оригинално произведение — Длъжник по отчислението на основание правото на препродажба — Купувач или продавач — Дерогация, предвидена в договор)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/19

         Решение на Съда (четвърти състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Christie’s France SNC/Syndicat national des antiquaires
   (Дело C-41/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2001/84/ЕО - Член 1 - Интелектуална собственост - Продажба на търг на оригинални произведения на изкуството - Право на препродажба в полза на автора на оригинално произведение - Длъжник по отчислението на основание правото на препродажба - Купувач или продавач - Дерогация, предвидена в договор))
   (2015/C 138/24)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Ищец: Christie’s France SNC

      Ответник: Syndicat national des antiquaires

      Диспозитив

   Член 1, параграф 4 от Директива 2001/84/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2001 година относно правото на препродажба в полза на автора на оригинално произведение на изкуството допуска възможността лицето, което дължи възнаграждението при препродажба, посочено като такова в националното законодателство, независимо дали това е продавачът или участващ в сделката търговец на произведения на изкуството, да договори с всяко друго лице, включително с купувача, че в крайна сметка последното ще понесе, изцяло или отчасти, стойността на отчислението, дължимо на автора на основание на правото на препродажба, при условие че подобна договореност не засяга по никакъв начин задълженията и отговорността на лицето, дължащо възнаграждението, спрямо автора.

      (1)  ОВ C 102, 7.4.2014 г.


title: Дело F-105/14: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 22 април 2015 г. — ED/ENISA (Публична служба — Срочно нает служител — Процедура за подбор — Решение за отхвърляне на кандидатурата във фазата на предварителния подбор след разглеждане от комисия за подбор — Липса на обжалване по административен ред в срока, предвиден в Правилника за длъжностните лица, на решението за отхвърляне на кандидатурата — Искания за информация — Отговор на органа, оправомощен да сключва договори, без преразглеждане на решението за отхвърляне на кандидатурата — Подадена по административен ред жалба срещу този отговор — Неспазване на изискването за обжалване по административен ред — Явна недопустимост — Член 81 от Процедурния правилник)

text:
               8.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 190/32

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 22 април 2015 г. — ED/ENISA
   (Дело F-105/14) (1)

   ((Публична служба - Срочно нает служител - Процедура за подбор - Решение за отхвърляне на кандидатурата във фазата на предварителния подбор след разглеждане от комисия за подбор - Липса на обжалване по административен ред в срока, предвиден в Правилника за длъжностните лица, на решението за отхвърляне на кандидатурата - Искания за информация - Отговор на органа, оправомощен да сключва договори, без преразглеждане на решението за отхвърляне на кандидатурата - Подадена по административен ред жалба срещу този отговор - Неспазване на изискването за обжалване по административен ред - Явна недопустимост - Член 81 от Процедурния правилник))
   (2015/C 190/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ED (представител: S. A. Pappas, адвокат)

      Ответник: Агенция на Европейския съюз за мрежова и информационна сигурност (представители: A. Ryan, D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението за отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателя за длъжността юрист („legal officer“) по обявата за свободно работно място ENISA-TA-AD-2013-05.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Осъжда ED да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати разноските, направени от Агенцията на Европейския съюз за мрежова и информационна сигурност.

      (1)  ОВ C 7, 12.1.2015 г., стр. 53.


title: Дело C-48/11: Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö/A Oy (Пряко данъчно облагане — Свобода на установяване — Свободно движение на капитали — Споразумение за ЕИП — Членове 31 и 40 — Директива 2009/133/ЕО — Приложно поле — Замяна на акции между дружество, установено в държава членка, и дружество, установено в трета държава, страна по Споразумението за ЕИП — Отказ да се предостави данъчно предимство — Спогодба за административната взаимопомощ в областта на данъчното облагане)

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/8

         Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö/A Oy
   (Дело C-48/11) (1)

   (Пряко данъчно облагане - Свобода на установяване - Свободно движение на капитали - Споразумение за ЕИП - Членове 31 и 40 - Директива 2009/133/ЕО - Приложно поле - Замяна на акции между дружество, установено в държава членка, и дружество, установено в трета държава, страна по Споразумението за ЕИП - Отказ да се предостави данъчно предимство - Спогодба за административната взаимопомощ в областта на данъчното облагане)
   2012/C 295/12
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Ответник: A Oy

      Предмет

   Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Членове 31 и 40 от Споразумението от 2 май 1992 година за Европейското икономическо пространство (ОВ L 1, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 53, стр. 4) — Тълкуване на Директива 2009/133/ЕО на Съвета от 19 октомври 2009 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, отделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки, както и при прехвърлянето на седалище на SE или SCE в друга държава членка (ОВ L 310, стр. 34) — Приложно поле на тази директива — Замяна на акции между дружество, установено в държава членка на Европейския съюз, и дружество, установено в друга държава, която е членка на ЕИП (Норвегия) — Допустимост в данъчноправно отношение тези сделки да се приравнят на замените на акции между местни дружества или между дружества със седалища в държавите членки

      Диспозитив

   Член 31 от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година не допуска законодателство на държава членка да приравнява замяната на акции между дружество, установено на територията ѝ, и дружество, установено на територията на трета държава, страна по посоченото споразумение, на данъчно облагаемо прехвърляне на акции — при положение че замяната на акции между само местни дружества или дружества, установени в други държави членки, е данъчно необлагаема сделка, — ако между държавата членка и третата държава съществува спогодба за административна взаимопомощ в областта на данъчното облагане, предвиждаща също толкова ефикасен обмен на информация между националните органи като предвидения в разпоредбите на Директива 77/799/ЕИО на Съвета от 19 декември 1977 година относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите членки в областта на прякото данъчно облагане, както и на Директива 2011/16/ЕС на Съвета от 15 февруари 2011 година относно административното сътрудничество в областта на данъчното облагане и за отмяна на Директива 77/799 — обстоятелство, което запитващата юрисдикция следва да провери.

      (1)  ОВ C 103, 2.4.2011 г.


title: Дело T-384/08: Жалба, подадена на 11 септември 2008 г. — Elliniki Nafpigokataskevastiki и др./Комисия на Европейските общности

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/48

         Жалба, подадена на 11 септември 2008 г. — Elliniki Nafpigokataskevastiki и др./Комисия на Европейските общности
   (Дело T-384/08)
   (2008/C 301/82)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Elliniki Nafpigokataskevastiki (Scaramangas, Гърция) Howaldtswerke-Deutsche Werft GmbH (Kiel, Германия) и ThyssenKrupp Marine Systems AG (Хамбург, Германия) (представител: U. Soltész, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               Да бъде отменен член 16 от Решение на Комисията от 2 юли 2008 г. относно мерки № С16/2004 (предишни номера 29/2004, CP 71/2002 и CP 133/2005), приведени в действие от Гърция в полза на Hellenic Shipyards и

               —

               да бъде осъдена Комисията да заплати направените от жалбоподателите съдебни разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си жалбоподателите искат частична отмяна на Решение на Комисията C (2008) 3118 окончателен, oт 2 юли 2008 г., относно шестнадесет мерки, приведени в действие от Гръцката държава в полза на Hellenic Shipyards SA („HSY“), а именно отмяна на член 16 от посоченото решение, според който Комисията приема, че гаранцията за обезщетение, предоставена от бившия собственик на HSY — Hellenic Bank of Industrial Development („ETVA“) — на консорциума (1), приобретател на HSY (Howaldtswerke-Deutsche Werft (2) and Ferrostaal) въз основа на договор за продажба на дялово участие, в случай на възстановяване на държавна помощ от страна на HSY, представлява неправомерна държавна помощ и следва да бъде прекратена незабавно.
   Жалбоподателите твърдят, че Комисията неправилно приема, че гаранцията за обезщетение в приватизационния договор е предоставена в момент, когато ETVA е била контролирана от държавата. Според жалбоподателите гаранцията за обезщетение е била валидно договорена едва след приватизацията на ETVA и следователно представлявала мярка, договорена между частноправни субекти, която не можела да бъде вменена на гръцката държава и следователно не могло тя да се определя като държавна помощ.
   Жалбоподателите изтъкват освен това, че твърдението на Комисията, според което двете отделни клаузи в приложението към договора за продажба на дялово участие представлявали един общ механизъм, чрез който HSY щяло да извлече полза, е неправилно. Всъщност жалбоподателите изтъкват, че двете гаранции са предоставени независимо една от друга. В допълнение, жалбоподателите поддържат, че Комисията неправилно приема, че HSY се е възползвало от гаранцията за обезщетение, при положение че с оглед на фактите по делото, можело да се приеме, че само Piraeus Bank се е възползвала от нея.
   Жалбоподателите поддържат, че неправилно Комисията приема, че на HSY е предоставена имотна облага чрез гаранцията за обезщетение, която i) е стандартна клауза в частното право, ii) е била предоставена след надлежно направена оценка и iii) отговаря на поведението, което би имал частен продавач.
   По-нататък се излага, че Комисията е приложила неправилно член 88, параграф 2 ЕО и член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 като задължава Elliniki Nafpigokataskevastiki, което не се е възползвало от помощта, да прекрати гаранцията за обезщетение.
   Жалбоподателите твърдят също, че доводите на Комисията, според които имало заобикаляне на полезния ефект от възстановяването на помощта, неправилно се основават на твърдението, че заобикалянето се състои в самия факт на предоставянето на гаранция за обезщетение.
   Накрая жалбоподателите твърдят, че Комисията не е приложила правилно член 296 ЕО, като не е разрешила на HSY да продължи в известна степен да извършва граждански дейности със спомагателен характер за да поддържа функционирането на цялата корабостроителница.

      (1)  Този консорциум е създал Elliniki Nafpigokataskevastiki за да участва чрез него в капитала на HSY.

      (2)  HDW се притежава изцяло от ТhyssenKrupp Marine Systems, което през 2005 г. е придобило и дяловете на Ferrostaal от Еlliniki Nafpigokataskevastiki.


title: Дело T-469/09: Жалба, подадена на 23 ноември 2009 г. — Република Гърция/Комисия

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/62

         Жалба, подадена на 23 ноември 2009 г. — Република Гърция/Комисия
   (Дело T-469/09)
   2010/C 24/109
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: Ι. Chalkias и S. Papaïoannou)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение на Комисията в неговата цялост,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си срещу Решение С (2009) 7044 окончателен на Комисията от 24 септември 2009 г.„за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР)“ (ОВ L 257, стр. 28), Република Гърция изтъква следните две правни основания за отмяна, що се отнася до наложените ѝ финансови корекции.
   С първото си правно основание за отмяна, касаещо преработката на плодове и зеленчуци (домати), жалбоподателят поддържа, че са налице погрешни тълкуване и прилагане на член 28, параграф 1, буква е), член 28, параграф 2, член 31, параграфи 1 и 2 и член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1535/2003 (1), както и на насоки AGRI VI 5330/97, 17933/2000 и 63983/2002 относно финансовите корекции като се има предвид, че в този сектор всички ключови проверки са били извършени в достатъчна степен и че пропуски е имало единствено що се отнася до вторични акцесорни проверки.
   С второто правно основание, което се отнася до сектора на публично складиране на ориз, се изтъква, че корекцията е наложена при липса на валидно правно основание, тъй като Европейската комисия тълкува погрешно членове 4 и 6 от Регламент (ЕО) № 2148/1996 (2) или при условията на евентуалност — че не е бил спазен принципът на пропорционалност.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1535/2003 на Комисията от 29 август 2003 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2201/96 на Съвета по отношение режима на помощи за продукти от преработени плодове и зеленчуци (ОВ L 218, 30.8.2003 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 03, том 49, стр. 7).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2148/96 на Комисията от 8 ноември 1996 година за определяне на правилата за оценка и контрол на количествата публично складирани селскостопански продукти (ОВ L 288, 9.10.1996 г., стр. 6).


title: Дело T-526/09: Решение на Общия съд от 5 октомври 2011 г. — PAKI Logistics/СХВП (PAKI) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността PAKI — Абсолютно основание за отказ — Марка, която противоречи на обществения ред и на добрите нрави — Член 7, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/17

         Решение на Общия съд от 5 октомври 2011 г. — PAKI Logistics/СХВП (PAKI)
   (Дело T-526/09) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „PAKI“ - Абсолютно основание за отказ - Марка, която противоречи на обществения ред и на добрите нрави - Член 7, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 340/34
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: PAKI Logistics GmbH (Ennepetal, Германия) (представители: M. Bergermann, P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt и J. Vogtmeier, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално S. Behzadi-Spencer, впоследствие F. Penlington, подпомагани от S. Malynicz, barrister)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 23 октомври 2009 г. (преписка R 1805/2007-1) относно заявка за регистрация на словния знак „PAKI“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               PAKI Logistics GmbH понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

               3.

               Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 80, 27.3.2010 г.


title: Дело C-666/15: Преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Holland (Нидерландия), постъпило на 14 декември 2015 г. — X, GoPro Coöperatief UA/Inspecteur van de Belastingdienst Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/10

         Преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Holland (Нидерландия), постъпило на 14 декември 2015 г. — X, GoPro Coöperatief UA/Inspecteur van de Belastingdienst Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Дело C-666/15)
   (2016/C 106/13)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Noord-Holland

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: X, GoPro Coöperatief UA

      Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли обяснителните бележки на Комисията към подпозиция 8525 80 30 и подпозиции 8525 80 91 и 8525 80 99 от Комбинираната номенклатура да се тълкуват в смисъл, че е налице „един запис от минимум 30 минути“, когато в режим „video record“ могат да се записват по-дълги от 30 минути последователности от видеокадри, но се съхраняват в отделни файлове със съответна продължителност по-малка от 30 минути, като при възпроизвеждането на всеки файл с продължителност, по-малка от 30 минути, наблюдаващият трябва да отвори отделно всеки файл, при положение че е налице възможност съдържащите се в тези файлове видеокадри да се свържат в компютър посредством предоставен от GoPro софтуер и по този начин да се съхранят като един видео филм в компютър с продължителност от повече от 30 минути в един-единствен файл?

               2)

               Допустимо ли е класиране на записващи видеокамери, които могат да записват сигнали от външни източници, в подпозиция 8525 80 99 от КН, при положение че сигналите не могат да бъдат възпроизведени върху външен телевизионен екран или външен монитор, тъй като въпросните записващи видеокамери, например „GoPro Hero 3 Silver Edition“, могат да прехвърлят единствено записаните посредством техните лещи файлове на външен телевизионен екран или монитор?


title: Дело C-584/13: Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 19 ноември 2013 г. — Directeur général des finances publiques, Mapfre warranty SpA/Mapfre asistencia compania internacional de seguros y reaseguros, Directeur général des finances publiques

text:
               1.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 31/4

         Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 19 ноември 2013 г. — Directeur général des finances publiques, Mapfre warranty SpA/Mapfre asistencia compania internacional de seguros y reaseguros, Directeur général des finances publiques
   (Дело C-584/13)
   2014/C 31/05
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Directeur général des finances publiques, Mapfre warranty SpA

      Ответници: Mapfre asistencia compania internacional de seguros y reaseguros, Directeur général des finances publiques

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 2 и член 13, Б, буква a) от Шеста директива 77/388/ЕИО (1) на Съвета от 17 май 1977 година да се тълкуват в смисъл, че услугата, при която срещу заплащане на предварително определена сума независим от продавача на употребявани превозни средства икономически оператор предоставя гаранция за механичната повреда на някои части на употребяваното превозно средство, попада в категорията на застрахователните сделки, освободени от данък върху добавената стойност, или обратно, попада в категорията на доставките на услуги?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело C-694/15: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 21 декември 2015 г. — Vigilanza Privata Turris Srl/Questore di Napoli

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/23

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 21 декември 2015 г. — Vigilanza Privata Turris Srl/Questore di Napoli
   (Дело C-694/15)
   (2016/C 106/24)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vigilanza Privata Turris Srl

      Ответник: Questore di Napoli

      Преюдициални въпроси

               1)

               [Изключва ли решението на Съда на Европейския съюз Комисия/Италия, C-465/2005, EU:C:2007:781, с което се] обявява, че Италианската държава е нарушила принципите, заложени в членове 43 и 49 от Договора за ЕО (свободата на установяване и на предоставяне на услуги), като разпорежда, че:

                           (a)

                           дейността на специален охранител може да се упражнява единствено след предварителното полагане на клетва за вярност към Италианската република;

                           (б)

                           частната охранителна дейност може да се упражнява от доставчици на услуги, установени в друга държава членка единствено след издаване на разрешение с териториален обхват от префекта, без да се вземат предвид изискванията, на които посочените доставчици вече са били подложени в тяхната държава членка на произход;

                           (в)

                           посоченото разрешение е с ограничена териториална валидност и неговото издаване зависи от отчитането на броя и значението на частните охранителни предприятия, вече действащи на въпросната територия;

                           (г)

                           частните охранителни предприятия трябва да имат място на дейност във всяка провинция, в която упражняват своята дейност;

                           (д)

                           служителите на предприятията трябва да имат индивидуално разрешение за упражняване на частна охранителна дейност, без да се отчитат вече извършените в държавата членка на произход контрол и проверки;

                           (е)

                           частните охранителни предприятия трябва да разполагат с минимален и/или максимален наличен състав, за да получат разрешение;

                           (ж)

                           същите предприятия трябва да представят гаранция пред местната каса за влогове и депозити;

                           (з)

                           цените на частните охранителни услуги се определят в разрешението на префекта спрямо предварително установени граници[,]
                           само по себе си правомощието на органа по обществена сигурност на провинцията (началникът на полицейското управление) да определя служебни предписания от рода на обжалваните[, които] налагат изискването за минимален брой служители (двама) в операциите, свързани с определени услуги;

               2)

               Въпреки че се касае за нов въпрос, посоченото решение показва ли признаци на аналогия, такива че да водят до същото решение, с оглед на цитираните членове 43 и 49 от Договора за ЕО.


title: Дело C-208/14: Преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial Navarra (Испания) на 25 април 2014 г.  — Antonia Valdivia Reche/Banco de Valencia S.A.

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/6

         Преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial Navarra (Испания) на 25 април 2014 г. — Antonia Valdivia Reche/Banco de Valencia S.A.
   (Дело C-208/14)
   2014/C 223/08
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial Navarra

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Antonia Valdivia Reche

      Ответник: Banco de Valencia S.A.

      Преюдициален въпрос

   Задължава ли член 6 от Директива 13/1993/ЕИО (1) националния съд, когато установи неравноправния характер на клауза, с която размерът на лихвата за забава се определя на 29 %, да обяви, че тя е неприложима, без възможност да измени размера на договорената лихва, въпреки че това е било поискано изрично от един от потребителите, ответници в производството?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ, L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело T-211/11: Жалба, подадена на 11 април 2011 г. — Timab Industries и CFPR/Комисия

text:
               18.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/18

         Жалба, подадена на 11 април 2011 г. — Timab Industries и CFPR/Комисия
   (Дело T-211/11)
   2011/C 179/31
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Timab Industries (Динар, Франция) и Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (Сен Мало, Франция) (представител: N. Lenoir)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решението,

               —

               да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите искат отмяна на Решението на Комисията от 1 февруари 2011 г., с което се отказва достъп до някои документи на Комисията относно производството по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство във връзка с картел на европейския пазар на фосфатите за храна за животни (дело СОМР/38.866).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката относно член 4, параграф 3, втора алинея от Регламент № 1049/2001 (1), доколкото исканите документи не са становища, а решения, за които не е установено, че оповестяването им би засегнало сериозно процеса на вземане на решения.

               2.

               Второто правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката относно член 4, параграф 2, първо тире от Регламент № 1049/2001, доколкото исканите документи не съдържат никакви чувствителни търговски данни, които да са пречка за оповестяването им, макар и частично.

               3.

               Третото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката относно член 4, параграф 2, трето тире от Регламент № 1049/2001 във връзка с твърдението на Комисията за евентуално засягане на дейностите по инспектиране, разследване и одит.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-542/12: Определение на Съда (девети състав) от 8 май 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Pordenone — Italie) — Наказателно производство срещу Fidenato Giorgio (Член 99 от Процедурния правилник — Директива 2002/53/ЕО — Общ каталог на сортовете от земеделски растителни видове — Гﾵнетично модифицирани организми (ГМО), разрешени в общия каталог — Регламент (ЕО) № 1829/2003 — Член 20 — Съществуващи продукти — Директива 2001/18/ЕО — Член 26а — Мерки за избягване на случайното наличие на генетично модифицирани организми)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/52

         Определение на Съда (девети състав) от 8 май 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Pordenone — Italie) — Наказателно производство срещу Fidenato Giorgio
   (Дело C-542/12) (1)

   (Член 99 от Процедурния правилник - Директива 2002/53/ЕО - Общ каталог на сортовете от земеделски растителни видове - Генетично модифицирани организми (ГМО), разрешени в общия каталог - Регламент (ЕО) № 1829/2003 - Член 20 - Съществуващи продукти - Директива 2001/18/ЕО - Член 26а - Мерки за избягване на случайното наличие на генетично модифицирани организми)
   2013/C 225/93
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Pordenone

      Страна в главното производство

   Fidenato Giorgio

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale di Pordenone — Тълкуване на Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета; (ОВ L 106, стр. 1) — Национално законодателство, обвързващо отглеждането на ГМО, включени в Общия европейски каталог на сортовете от земеделски растителни видове, с процедура по разрешаване с цел избягване на случайното наличие на генетично модифицирани организми в други продукти (принцип на съвместно съществуване)

      Диспозитив

   Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че отглеждането на генетично модифицирани организми, например сортове царевица MON 810 не може да бъде обвързано с национална процедура по разрешаване, когато използването и търговията с тези сортове са разрешени съгласно член 20 от Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 година относно генетично модифицираните храни и фуражи и тези сортове са включени в общия каталог на сортовете на земеделските растителни видове, предвиден в Директива 2002/53/ЕО на Съвета от 13 юни 2002 година относно общия каталог на сортовете от земеделски растителни видове, изменена с Регламент № 1829/2003. Член 26а от Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета, изменена с Директива 2008/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 година трябва да се тълкува в смисъл, че разпоредбата не позволява на дадена държава членка да се противопостави на отглеждането на такива генетично модифицирани организми на нейна територия, поради това че получаването на национално разрешение представлява мярка за съвместно съществуване, насочена към избягване на случайното наличие на генетично модифицирани организми в други продукти.

      (1)  ОВ C 63, 02.03.2013 г.


title: Дело C-449/07: Определение на председателя на Съда от 3 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/22

         Определение на председателя на Съда от 3 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-449/07) (1)

   (2008/C 142/39)

      Език на производството: италиански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 283 от 24.11.2007 г.


title: Дело C-125/17: Преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Roma (Италия), постъпило на 10 март 2017 г. — Luigi Bisignani/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale 1 di Roma

text:
               3.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/17

         Преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Roma (Италия), постъпило на 10 март 2017 г. — Luigi Bisignani/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale 1 di Roma
   (Дело C-125/17)
   (2017/C 213/21)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Luigi Bisignani

      Ответник: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale 1 di Roma

      Преюдициален въпрос

   „Допуска ли член 64 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с предходния член 63 и следващия член 65, както и Директива 2011/16/ЕС на Съвета от 15 февруари 2011 г., когато се дава възможност на националните законодателства да запазят ограниченията в сила към 31 декември 1993 на движенията на капитали с произход от трети страни или предназначени за тях с цел предотвратяване на потенциални загуби на постъпления за държавите членки и установяване на нередовни или незаконосъобразни операции, които изглежда противоречат или представляват нарушение на данъчната уредба и въз основа на принципите на субсидиарност и пропорционалност съгласно член 5 от Договора за Европейския съюз, като се прави разграничение между данъчнозадължени лица, които не се намират в еднакво положение по отношение на мястото им на пребиваване или местонахождение на капитала им, национална правна уредба, която по смисъла на член 9, букви c) и d), първа алинея от Закон № 97 от 6 август 2013 г. (Европейски закон 2013) поне според предложеното от двете страни тълкуване отменяла окончателно (а не преформулирала) състава на данъчното нарушение, предвидено и наказвано в членове 4 и 5 от Декрет-закон № 167 от 28 юни 1990 г., преобразуван с изменения в Закон № 227 от 4 август 1990 г., при това без да се прави разграничение между различните хипотези на движение на капитали между държавите членки на Съюза, включително между държави или територии с привилегирован данъчен режим?“.


title: Дело T-277/11: Жалба, подадена на 30 май 2011 г. — Hotel Reservation Service Robert Ragge/СХВП — Promotora Imperial (iHotel)

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/19

         Жалба, подадена на 30 май 2011 г. — Hotel Reservation Service Robert Ragge/СХВП — Promotora Imperial (iHotel)
   (Дело T-277/11)
   2011/C 238/35
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH (Кьолн, Германия) (представител: Rechtsanwalt M. Koch)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Promotora Imperial, SA (Pozuelo de Alarcón, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да промени решението, постановено на 24 февруари 2011 г. от първи апелативен състав по дело R 832/2010-1, така че жалбата да бъде уважена по същество и да се отмени възражението № B 1458571; да се осъди отправилата възражението страна да понесе разноските, настъпили в хода на процедурата по възражение и на апелативната процедура; да потвърди решението в останалата му част;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „iHotel“ за услуги от класове 35, 39, 41, 42 и 43 — заявка № 6912877.

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Promotora Imperial, SA.

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: словната марка на Общността „i-hotel“, регистрирана за стоки и услуги от класове 16, 41 и 43.

      Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: жалбоподателят поддържа, че член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 е нарушен, доколкото конфликтните марки не пораждат вероятност от объркване. Според жалбоподателя апелативният състав е счел погрешно, че въпросните стоки и услуги, както и конфликтните марки са сходни.


title: Дело C-92/14: Определение на Съда (шести състав) от 3 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Judecătoria Câmpulung— Румъния) — Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran/SC Suport Colect SRL (Преюдициално запитване — Директиви 93/13/ЕИО и 2008/48/ЕО — Приложно поле ratione temporis и ratione materiae — Обстоятелства, предхождащи присъединяването на Румъния към Европейския съюз — Харта на основните права на Европейския съюз — Прилагане на правото на Съюза — Липса — Явна липса на компетентност — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Явна недопустимост)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/33

         Определение на Съда (шести състав) от 3 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Judecătoria Câmpulung— Румъния) — Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran/SC Suport Colect SRL
   (Дело C-92/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директиви 93/13/ЕИО и 2008/48/ЕО - Приложно поле ratione temporis и ratione materiae - Обстоятелства, предхождащи присъединяването на Румъния към Европейския съюз - Харта на основните права на Европейския съюз - Прилагане на правото на Съюза - Липса - Явна липса на компетентност - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Явна недопустимост))
   2014/C 315/53
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Judecătoria Câmpulung

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran

      Ответник: SC Suport Colect SRL

      Диспозитив

   Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, както и Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО, не са приложими към спора по главното производство.
   Освен това, очевидно не е от компетентността на Съда на Европейския съюз да отговори на третия преюдициален въпрос, отправен от Judecătoria Câmpulung (Румъния) с акт от 25 февруари 2014 г., а отправеният от същата юрисдикция пети преюдициален въпрос е явно недопустим.

      (1)  ОВ C 142, 12.5.2014 г.


title: Дело C-2/08: Преюдициално запитване, отправено от Corte Suprema di Cassazione (Италия) на 2 януари 2008 г. — Amministrazione dell'economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Fallimento Olimpiclub Srl

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/14

         Преюдициално запитване, отправено от Corte Suprema di Cassazione (Италия) на 2 януари 2008 г. — Amministrazione dell'economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Fallimento Olimpiclub Srl
   (Дело C-2/08)
   (2008/C 79/26)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Corte Suprema di Cassazione
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Amministrazione dell'economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Ответник: Fallimento Olimpiclub Srl
   Преюдициален въпрос
   „Общностното право допуска ли прилагането на разпоредба от националното право като член 2909 от [италианския] граждански кодекс, с която се установява принципа за сила на пресъдено нещо, когато последиците от прилагането й противоречат на общностното право и осуетяват прилагането на последното, по-конкретно общностното право и в други области, освен в тази на държавните помощи (вж. в този смисъл Решение на Съда на Европейските Общности от 18 юли 2007 г., по дело Lucchini s.p.a., С-119/05), а именно в областта на ДДС и на злоупотребата с право с цел неправомерно получаване на данъчни икономии, като се има предвид по-специално тълкуваният в съдебната практика на този съд критерий от националното право, в данъчноправни спорове, във връзка с giudicato esterno [окончателно решение, произнесено от друг съд по подобно дело], доколкото потвърденото с последното облагане се отнася до основен въпрос, който е общ и за други дела, има обвързваща сила по този въпрос, дори когато направените в този случай изводи се отнасят до различни данъчни периоди?“


               11.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/2

         Разпределение на г-н O'Higgins в съставите
   (2008/C 260/02)
   На 17 септември 2008 г. вследствие на встъпването в длъжност на г-н O'Higgins като съдия на пленарното събрание на Първоинстанционния съд се реши да се изменят, както следва, решенията от пленарните събрания от 25 септември 2007 г. и 8 юли 2008 г. относно разпределението на съдиите по състави.
   За периода от 17 септември 2008 г. до 30 септември 2008 г., а впоследствие за периода от 1 октомври 2008 г. до 31 август 2010 г. съдиите се разпределят по следния начин:
   в III-ти разширен състав от петима съдии:
   Г-н Azizi, председател на състав, г-жа Cremona, г-жа Labucka, г-н Frimodt Nielsen и г-н O'Higgins, съдии.
   в IV-ти разширен състав от петима съдии:
   Г-н Czúcz, председател на състав, г-жа Cremona, г-жа Labucka, г-н Frimodt Nielsen и г-н O'Higgins, съдии.
   в IV-ти състав от трима съдии:
   Г-н Czúcz, председател на състав;
   Г-жа Labucka, съдия;
   Г-н O'Higgins, съдия.


title: Дело C-50/15 P: Жалба, подадена на 6 февруари 2015 г. от г-н Kurt Hesse срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 27 ноември 2014 г. по дело T-173/11 — Kurt Hesse und Lutter & Partner GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/33

         Жалба, подадена на 6 февруари 2015 г. от г-н Kurt Hesse срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 27 ноември 2014 г. по дело T-173/11 — Kurt Hesse und Lutter & Partner GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-50/15 P)
   (2015/C 138/45)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Kurt Hesse (представител: M. Krogmann, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда

               —

               да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 27 ноември 2014 г. (дело T-173/11),

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав от 11 януари 2011 г. (преписка R0306/2010-4) и да отхвърли възражението срещу заявка за регистрация на марка на Общността № 5723 432 от 16 февруари 2007 г.
               при условията на евентуалност:

               —

               да върне делото за ново разглеждане на Общия съд на Европейския съюз.

         Освен това жалбоподателят иска

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва следните основания:

               1.

               Погрешно неотчитане на фактори като сходството на стоките по смисъла на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността (наричан по-нататък „РМО“) (1)

               Жалбоподателят оспорва заключението на Общия съд, съгласно което апелативният състав правилно е приел, че „мобилните навигационни устройства и в частност сателитните мобилни навигационни устройства“, от една страна, и стоките, обхванати от марките, които се посочват в подкрепа на възражението, от друга страна, са сходни. При анализа на сходството Общият съд не бил взел предвид съществени фактори като вида на съответните стоки, тяхното производство, продажба, канали за дистрибуция и търговски обекти, в които се продават. При цялостно отчитане и точно претегляне на всички релевантни фактори сходството на стоките трябвало да бъде отречено.

               2.

               Изопачаване на фактите и погрешно прилагане на предвидената в член 8, параграф 5 от РМО защита на марките, които се ползват с репутация
               Общият съд погрешно възприел становището на апелативния състав, че марката „Carrera“ е позната на съществена част от потребителите. Апелативният състав основал заключенията си по-специално на отделни аспекти от експертно становище в областта на транспорта. Апелативният състав и Общият съд неправилно определили съществени изводи в експертното становище като „лишени от значение“, както и игнорирали напълно други съществени изводи. Поради това в основата на решението на Общия съд имало съществено изопачаване на фактите и на доказателствата.

               3.

               Погрешно заключение, че е налице „прехвърляне на репутация“ по смисъла на член 8, параграф 5 от РМО
               Общият съд неправилно възприел становището на апелативния състав, че съществува опасност от „прехвърляне на репутация“ в полза на заявената от жалбоподателя марка „Carrera“. Апелативният състав приел, че всички обхванати от заявената марка стоки можели „да се инсталират в превозните средства и да се използват в тях“. Оттук произтичал „социален навик“, въз основа на който използването на заявените стоки, от една страна, и на превозните средства, от друга страна, „съвпадало“. На практика обаче самото обстоятелство, че заявените стоки се инсталират в превозни средства и се използват в тях, не може да обоснове никакъв „социален навик“ и също не може да доведе до прехвърляне на репутация. В това отношение апелативният състав и Общият съд не били мотивирали своето решение по разбираем начин.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-220/06: Решение на Съда (първи състав) от 18 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo) — Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia/Administration General des Estado (Обществени поръчки — Либерализиране на пощенските услуги — Директиви 92/50/ЕИО и 97/67/ЕО — Членове 43 ЕО, 49 ЕО и 86 ЕО — Национална правна уредба, която позволява на публичните административни органи, извън правилата за възлагане на обществени поръчки, да сключат с публичноправно дружество, а именно доставчика на универсална пощенска услуга в съответната държава-членка, споразумения относно предоставянето както на резервирани, така и на нерезервирани пощенски услуги)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/15

         Решение на Съда (първи състав) от 18 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo) — Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia/Administration General des Estado
   (Дело C-220/06) (1)

   (Обществени поръчки - Либерализиране на пощенските услуги - Директиви 92/50/ЕИО и 97/67/ЕО - Членове 43 ЕО, 49 ЕО и 86 ЕО - Национална правна уредба, която позволява на публичните административни органи, извън правилата за възлагане на обществени поръчки, да сключат с публичноправно дружество, а именно доставчика на универсална пощенска услуга в съответната държава-членка, споразумения относно предоставянето както на резервирани, така и на нерезервирани пощенски услуги)
   (2008/C 51/25)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo
   Страни в главното производство

      Ищец: Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia

      Ответник: Administration General des Estado
   Предмет
   Преюдициално запитване — Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo — Тълкуване на Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (OВ L 15, 1998 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12), изменена с Директива 2002/39/ЕО (OВ L 176, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 178) — Споразумение сключено, извън правилата за възлагане на обществени поръчки, между държавен административен орган и публично капиталово дружество, относно по-специално предоставянето на пощенски услуги, включително на нерезервирани пощенски услуги, на доставчиците на универсална услуга
   Диспозитив

               1.

               Общностното право трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава-членка, която позволява на публичните административни органи да възлагат, извън правилата за възлагане на обществени поръчки, предоставянето на резервирани пощенски услуги в съответствие с Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, на публично акционерно дружество, чийто капитал се притежава изцяло от публичноправните органи и което в тази държава е доставчик на универсалната пощенска услуга.

               2.

               Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, изменена с Директива 2001/78/ЕО на Комисията от 13 септември 2001 година, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава-членка, която позволява на публичните административни органи да възлагат, извън правилата за възлагане на обществени поръчки, предоставянето на нерезервирани пощенски услуги по смисъла на Директива 97/67 на публично акционерно дружество, чийто капитал се притежава изцяло от публичноправните органи и което в тази държава е доставчик на универсалната пощенска услуга, доколкото споразуменията, към които тази правна уредба се прилага,

                           —

                           достигат съответния праг, предвиден в член 7, параграф 1 от Директива 92/50, изменена с Директива 2001/78, и

                           —

                           представляват договори по смисъла на член 1, буква а) от Директива 92/50, изменена с Директива 2001/78, които са сключени в писмена форма и са възмездни,

                     което препращащата юрисдикция следва да провери.

               3.

               Членове 43 ЕО, 49 ЕО и 86 ЕО, както и принципите на равно третиране, на забрана на дискриминацията, основана на гражданство, и на прозрачност, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава-членка, която позволява на публичните административни органи да възлагат, извън правилата за възлагане на обществени поръчки, предоставянето на нерезервирани пощенски услуги по смисъла на Директива 97/67 на публично акционерно дружество, чийто капитал се притежава изцяло от публичноправните органи и което в тази държава е доставчик на универсалната пощенска услуга, доколкото споразуменията, към които тази правна уредба се прилага,

                           —

                           не достигат съответния праг, предвиден в член 7, параграф 1 от Директива 92/50, изменена с Директива 2001/78, и

                           —

                           не представляват в действителност едностранен административен акт, който предвижда задължения единствено в тежест на доставчика на универсалната пощенска услуга и се отклонява чувствително от обичайните условия на търговските предложения на последния,

                     което препращащата юрисдикция следва да провери.

      (1)  ОВ C 178, 29.7.2006 г.


title: Съединени дела C-231/11 P — C-233/11 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 април 2014 г.  — Европейска комисия/Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA (Обжалване — Конкуренция — Картели — Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация — Солидарна отговорност за заплащането на глобата — Понятие за предприятие — Принципи на личната отговорност и на индивидуализиране на наказанията и санкциите — Неограничена компетентност на Общия съд — Принцип ne ultra petita — Принципи на пропорционалност и на равно третиране)

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 април 2014 г. — Европейска комисия/Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA
   (Съединени дела C-231/11 P — C-233/11 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация - Солидарна отговорност за заплащането на глобата - Понятие за предприятие - Принципи на личната отговорност и на индивидуализиране на наказанията и санкциите - Неограничена компетентност на Общия съд - Принцип ne ultra petita - Принципи на пропорционалност и на равно третиране))
   2014/C 175/02
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Европейска комисия (представители: A. Antoniadis, R. Sauer и N. von Lingen) (C-231/11 P), Siemens Transmission & Distribution Ltd (C-232/11 P), Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA (C-233/11 P) (представители: H. Wollmann и F. Urlesberger, Rechtsanwälte))

      Други страни в производството: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA (представители: H. Wollmann и F. Urlesberger, Rechtsanwälte), Европейска комисия (представители: A. Antoniadis, R. Sauer и N. von Lingen)

      Предмет

   Жалби срещу Решение на Общия съд (втори състав) от 3 март 2011 г. по дело Siemens Österreich и др./Комисия (съединени дела T-122/07 — T-124/07) с предмет главно искане за частична отмяна на Решение С (2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 г. относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация), както и при условията на евентуалност — искане за намаляване на глобата, наложена на жалбоподателите

      Диспозитив

               1)

               Отменя точка 2 от диспозитива на Решение на Общия съд на Европейския съюз от 3 март 2011 г. по дело Siemens Österreich и др./Комисия (T-122/07 — T-124/07), тъй като тя отменя член 2, букви й) и к) от Решение C (2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 г. относно производство по член [81 ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация).

               2)

               Отменя точка 3, първо тире от диспозитива на Решение на Общия съд от 3 март 2011 г. по дело Siemens Österreich и др./Комисия (T-122/07 — T-124/07).

               3)

               Отменя точка 3, от второ до четвърто тире от диспозитива на Решение на Общия съд от 3 март 2011 г. по дело Siemens Österreich и др./Комисия (T-122/07 — T-124/07), тъй като тя съдържа определянето на припадащите се части на жалбоподателите в първоинстанционното производство от размера на глобите, наложени им солидарно.

               4)

               Отхвърля жалбите в останалата им част.

               5)

               Осъжда Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA и Nuova Magrini Galileo SpA да заплатят съдебните разноски във връзка с производството по обжалване по дело C-231/11 P.

               6)

               Осъжда Siemens Transmission & Distribution Ltd да заплати съдебните разноски във връзка с производството по обжалване по дело C-232/11 P.

               7)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски във връзка с производството по обжалване по дело C-233/11 P.

               8)

               Разпределението на разноските във връзка с първоинстанционното производство остава в съответствие с точки 5 — 7 от диспозитива на Решение на Общия съд от 3 март 2011 г. по дело Siemens Österreich и др./Комисия (T-122/07 — T-124/07).

      (1)  ОВ C 204, 9.7.2011 г.


title: Дело F-38/13: Определение на Съда на публичната служба от 29 април 2016 г. — Zajdel-Syryczyńska/Комисия

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/46

         Определение на Съда на публичната служба от 29 април 2016 г. — Zajdel-Syryczyńska/Комисия
   (Дело F-38/13) (1)

   (2016/C 222/62)
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г., стр. 59.


title: Дело C-324/14: Преюдициално запитване от Krajowa Izba Odwoławcza (Полша), постъпило на 7 юли 2014 г.  — PARTNER Apelski Dariusz/Zarząd Oczyszczania Miasta

text:
               29.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 339/2

         Преюдициално запитване от Krajowa Izba Odwoławcza (Полша), постъпило на 7 юли 2014 г. — PARTNER Apelski Dariusz/Zarząd Oczyszczania Miasta
   (Дело C-324/14)
   2014/C 339/03
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: PARTNER Apelski Dariusz

      Ответник: Zarząd Oczyszczania Miasta

      Преюдициални въпроси

               1)

               Член 48, параграф 3 във връзка с член 2 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (1) (наричана по-нататък „Директива 2004/18/ЕО“) следва ли да се тълкува в смисъл, че като допуска икономически оператор да разчита на възможностите на други образувания „когато това е приложимо“, обхваща всички случаи, когато съответният икономически оператор не разполага с изискваната от възлагащия орган компетентност и би желал да използва възможностите на други образувания? Или следва да се тълкува, че като предвижда, че икономическият оператор може да разчита на възможностите на други образувания, „когато това е приложимо“, налага ограничение използването на тази възможност в рамките на доказването на компетентността му в хода на процедура по възлагане на обществена поръчка да бъде само по изключение, а не като правило?

               2)

               Член 48, параграф 3 във връзка с член 2 от Директива 2004/18/ЕО следва ли да се тълкува в смисъл, че разчитането от икономически оператор на възможностите на други образувания „независимо от правното естество на връзките помежду им“, както и че същите ще предоставят на негово разположение „необходимите ресурси“ означава, че при изпълнението на поръчката икономическият оператор може въобще да няма или да има слаби и неопределени връзки с тези образувания, тоест може да изпълни самостоятелно поръчката, или че участието на другото образувание може да се изразява само в „съветване“, „консултиране“, „обучение“ и др.? Или член 48, параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО следва да се тълкува в смисъл, че другото образувание, на чиито възможности разчита икономическият оператор, трябва действително и лично да изпълни поръчката съгласно декларираните му възможности?

               3)

               Член 48, параграф 3 във връзка с член 2 от Директива 2004/18/ЕО следва ли да се тълкува в смисъл, че икономически оператор, чийто опит е по-ограничен от този, който би желал да докаже пред възлагащия орган (например не е достатъчен, за да може да подаде оферта за изпълнението на цялата поръчка), може в допълнение да разчита на възможностите на други образувания, за да подобри шансовете си в процедурата по възлагане на обществената поръчка?

               4)

               Член 48, параграф 3 във връзка с член 2 от Директива 2004/18/ЕО следва ли да се тълкува в смисъл, че в обявлението за обществената поръчка или в спецификацията възлагащият орган може (или дори е задължен) да определи принципите, съгласно които икономическият оператор може да разчита на възможностите на други образувания, например по какъв начин другото образувание трябва да участва в изпълнението на поръчката, как компетентностите на икономическия оператор и на другото образувание могат да бъдат обвързани и дали другото образувание носи солидарна отговорност с икономическия оператор за надлежното изпълнение на поръчката до обхвата, до който последният разчита на възможностите му?

               5)

               Принципът на равно третиране и на недопускане на дискриминация на икономическите оператори, установен в член 2 от Директива 2004/18/ЕО, допуска ли да се разчита на възможностите на друго образувание по смисъла на член 48, параграф 3 от Директивата при обединяване на възможностите на две или повече образувания, които не отговарят на изискванията на възлагащия орган по отношение на компетентността и опита?

               6)

               Принципът на равно третиране и недопускане на дискриминация на икономическите оператори, установен в член 2 от Директива 2004/18/ЕО, допуска ли тълкуване на член 44 и член 48, параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО в смисъл, че изискванията на възлагащия орган за участие в процедурата за възлагане на обществена поръчка могат да бъдат изпълнени единствено формално и без оглед на действителните възможности на икономическия оператор?

               7)

               Когато е разрешено подаване на оферти за части от поръчката, принципът на равно третиране и на недопускане на дискриминация на икономическите оператори, установен в член 2 от Директива 2004/18/ЕО, допуска ли след самото подаване на офертите, например с оглед допълване и уточняване на документацията, икономическият оператор да посочи за коя част от поръчката се отнасят представените от него доказателства относно свързаното с ресурсите условие за участие в процедурата?

               8)

               Принципът на равно третиране и на недопускане на дискриминация на икономическите оператори, както и принципът на прозрачност, установени в член 2 от Директива 2004/18/ЕО, допускат ли процедура за възлагане на обществена поръчка да бъде отменена и да се проведе по същество неправомерен електронен търг, при който например не всички подали допустими оферти икономически оператори са поканени да участват?

               9)

               Принципът на равно третиране и на недопускане на дискриминация на икономическите оператори, както и принципът на прозрачност, установени в член 2 от Директива 2004/18/ЕО, допускат ли възлагане на обществена поръчка на икономически оператор, чиято оферта е избрана след провеждането на такъв търг, без същият да бъде повторен, при което не може да бъде установено дали евентуално участие на невзет предвид икономически оператор не би довело до различен резултат?

               10)

               Допустимо ли е разпоредби от Директива 2004/18/ЕО да се тълкуват с оглед разпоредбите и съображенията на Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО, въпреки че срокът за транспонирането ѝ все още не е изтекъл, доколкото разкриват някои предположения и намерения на законодателя на Европейския съюз и не противоречат на разпоредбите на Директива 2004/18/ЕО?

      (1)  ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.


title: Дело C-336/14: Решение на Съда (първи състав) от 4 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Sonthofen — Германия) — Наказателно производство срещу Sebat Ince (Свободно предоставяне на услуги — Член 56 ДФЕС — Хазартни игри — Публичен монопол при залаганията върху резултатите от спортни състезания — Предварително административно разрешение — Изключване на частни оператори — Организиране на залагания за сметка на оператор, установен в друга държава членка — Наказателни санкции — Национална разпоредба, която противоречи на правото на Съюза — Отстраняване — Преход към режим, предвиждащ предоставянето на ограничен брой концесии на частни оператори — Принципи на прозрачност и безпристрастност — Директива 98/34/ЕО — Член 8 — Технически регламенти — Правила относно услугите — Задължение за уведомяване)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/5

         Решение на Съда (първи състав) от 4 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Sonthofen — Германия) — Наказателно производство срещу Sebat Ince
   (Дело C-336/14) (1)

   ((Свободно предоставяне на услуги - Член 56 ДФЕС - Хазартни игри - Публичен монопол при залаганията върху резултатите от спортни състезания - Предварително административно разрешение - Изключване на частни оператори - Организиране на залагания за сметка на оператор, установен в друга държава членка - Наказателни санкции - Национална разпоредба, която противоречи на правото на Съюза - Отстраняване - Преход към режим, предвиждащ предоставянето на ограничен брой концесии на частни оператори - Принципи на прозрачност и безпристрастност - Директива 98/34/ЕО - Член 8 - Технически регламенти - Правила относно услугите - Задължение за уведомяване))
   (2016/C 106/05)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Sonthofen

      Страна в главното производство

   Sebat Ince

      Диспозитив

               1)

               Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правоохранителните органи на държава членка да санкционират посредничеството без разрешение при залагания върху резултатите от спортни състезания от страна на частен оператор за сметка на друг частен оператор, който няма разрешение за организирането на залагания върху резултатите от спортни състезания в тази държава членка, но има лицензия за друга държава членка, когато задължението за снабдяване с разрешение за организиране на или посредничество при залагания върху резултатите от спортни състезания се вписва в режим на публичен монопол, който националните юрисдикции са приели за противоречащ на правото на Съюза. Член 56 ДФЕС не допуска подобно санкциониране дори когато частен оператор теоретически може да получи разрешение за организирането на или за посредничество при залагания върху резултатите от спортни състезания, при положение че не е сигурно дали се познава процедурата за предоставяне на подобно разрешение и при положение че режимът на публичен монопол за залаганията върху резултатите от спортни състезания, който националните юрисдикции са приели за противоречащ на правото на Съюза, е останал в сила въпреки въвеждането на такава процедура.

               2)

               Член 8, параграф 1 от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година, установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество, изменена с Директива 98/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 юли 1998 година, трябва да се тълкува в смисъл, че проект на регионална правна уредба, запазваща в даден регион действието на разпоредби от обща за регионите на държава членка правна уредба с изтекло действие, следва да бъде нотифициран по реда на посочения член 8, параграф 1, когато този проект съдържа технически регламенти по смисъла на член 1 от същата директива, при положение че неизпълнението на това задължение води до невъзможност техническите регламенти да бъдат противопоставени на частноправни субекти в рамките на наказателно производство. Това задължение не се поставя под съмнение от обстоятелството, че общата правна уредба е била нотифицирана като проект на Комисията в съответствие с член 8, параграф 1 от посочената директива и е предвиждала изрично възможността за продължаване на нейното действие, което обаче впоследствие не е било направено.

               3)

               Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска санкционирането от държава членка на посредничеството без разрешение при залагания върху резултатите от спортни състезания, осъществявани на нейна територия за сметка на оператор, който разполага с лиценз за организирането на залагания върху резултатите от спортни състезания в друга държава членка:

                           —

                           когато предоставянето на разрешение за организирането на залагания върху резултатите от спортни състезания зависи от получаването на концесия от този оператор в рамките на процедура за предоставяне на концесии, каквато е разглежданата в главното производство, при положение че запитващата юрисдикция установява, че в тази процедура не са спазени принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, основана на гражданство, както и на произтичащото от тях задължение за прозрачност, и

                           —

                           доколкото, въпреки влизането в сила на национална разпоредба, допускаща предоставянето на концесии на частни оператори, в сила е останало на практика прилагането на разпоредбите, с които се въвежда режим на публичен монопол за организирането на и посредничеството при залагания върху резултатите от спортни състезания, който националните юрисдикции са установили, че противоречи на правото на Съюза.

      (1)  ОВ C 339, 29.9.2014 г.


title: Дело C-509/06 P: Жалба, подадена на 15 декември 2006 г. от Akzo Nobel NV срещу решението на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 27 септември 2006 г. по дело T-330/01, Akzo Nobel NV/Комисия

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/15

         Жалба, подадена на 15 декември 2006 г. от Akzo Nobel NV срещу решението на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 27 септември 2006 г. по дело T-330/01, Akzo Nobel NV/Комисия
   (Дело C-509/06 P)
   (2007/C 56/27)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Akzo Nobel NV (представител: C. Swaak, advocaat)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Първоинстанционния съд от 27 септември 2006 г. по дело Т-330/01,

               —

               да се отменят членове 3 и 4 от Решение на Комисията С(2001) 2931 окончателен от 2 октомври 2001 година,

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските по настоящото производство по обжалване.

         Правни основания и основни доводи

               1.

               Първоинстанционният съд е направил неправилен правен извод, като е заключил, че за нарушението, извършено от едно общностно предприятие, отговорност носи не само дружеството-майка, но също и — солидарно — холдинговото дружество на върха, което непряко държи дялове в едно от двете дружества-майки.

               2.

               Първоинстанционният съд е направил неправилен правен извод, като е приел, че доводите, които не са били приведени по време на административното производство пред Комисията, не могат да бъдат приведени за първи път в производството пред него.


title: Дело F-49/12: Определение на Съда на публичната служба от 2 декември 2013 г. — Pachtitis/Комисия (Публична служба — Конкурс на общо основание EPSO/AD/77/06 — Достъп до документи — Молба за достъп до отговорите на тестовете за достъп — Анулиране на резултатите от тестовете — Липса на правен интерес — Липса на основание за произнасяне)

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/35

      Определение на Съда на публичната служба от 2 декември 2013 г. — Pachtitis/Комисия
      (Дело F-49/12)
      (Публична служба - Конкурс на общо основание EPSO/AD/77/06 - Достъп до документи - Молба за достъп до отговорите на тестовете за достъп - Анулиране на резултатите от тестовете - Липса на правен интерес - Липса на основание за произнасяне)
      (2014/C 71/68)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Dimitrios Pachtitis (Атина, Гърция) (представители: първоначално от P. Giatagantzidis и K. Kyriazi, адвокати, впоследствие от P. Giatagantzidis и A. Féréti, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално от J. Currall и I. Chatzigiannis, впоследствие от J. Currall и D. Triantafyllou)

         Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Република Гърция (представители: E.-M. Mamouna и K. Boskovits)
      Кралство Швеция (представители: A. Falk и S. Johannesson)
      Европейският надзорен орган по защита на данните (ЕНОЗД) (представители: H. Hijmans)

         Диспозитив

                  1.

                  Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2.

                  Г-н Pachtitis и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

                  3.

                  Република Гърция, Кралство Швеция и Европейският надзорен орган по защита на данните понасят направените от тях съдебни разноски.