title: Дело T-338/17: Жалба, подадена на 30 май 2017 г. — Air France/Комисия

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/46

         Жалба, подадена на 30 май 2017 г. — Air France/Комисия
   (Дело T-338/17)
   (2017/C 277/69)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Société Air France (Трамбле ан Франс, Франция) (представители: A. Wachsmann и S. Thibault-Liger, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               като главно искане, на основание член 263 ДФЕС и въз основа на изложените първо, второ и трето основание да отмени изцяло Решение C(2017) 1742 окончателен на Европейската комисия от 17 март 2017 г., Дело AT.39258 — Товарен въздушен транспорт, доколкото се отнася до него, както и да отмени мотивите, на които се основава диспозитивът на това решение,

               —

               при условията на евентуалност, ако Общият съд не отмени изцяло Решение C(2017) 1742 окончателен въз основа на изложените първо, второ и трето основание:

                           —

                           първо,

                                       —

                                       да отмени член 1, първа алинея, параграф 1, буква в), параграф 2, буква в), параграф 3, буква в) и параграф 4, буква в) от Решение C(2017) 1742 окончателен, тъй като констатацията, че той е извършил единното продължено нарушение, за което е обвинен, се основава на недопустими доказателства, представени от Lufthansa във връзка с искането на последното за освобождаване от глоба, както и да отмени мотивите, на които се основава тази разпоредба; да отмени член 3, буква б) от решението, доколкото с него му е наложена глоба в размер на 182 920 000 EUR, и член 4 от решението, както и въз основа на член 261 ДФЕС съответно да намали размера на тази глоба съгласно първото основание,

                                       —

                                       да отмени член 1, първа алинея, параграф 1, буква в), параграф 2, буква в), параграф 3, буква в) и параграф 4, буква в) от Решение C(2017) 1742 окончателен, доколкото в него не се приема, че в единното продължено нарушение, за което е обвинен жалбоподателят, са участвали авиокомпании, посочени в мотивите на решението като участници в нарушението, както и да отмени мотивите, на които се основава тази разпоредба; да отмени член 3, буква б) от решението, доколкото с него му е наложена глоба в размер на 182 920 000 EUR, и член 4 от решението, както и въз основа на член 261 ДФЕС съответно да намали размера на тази глоба съгласно второто основание,

                                       —

                                       да отмени член 1, първа алинея, параграф 2, буква в) и параграф 3, буква в) от Решение C(2017) 1742 окончателен, доколкото се констатира, че единното продължено нарушение, за което е обвинен жалбоподателят, включва услугите по товарен транспорт в посока към ЕИП (входящ трафик в ЕИП), както и да отмени мотивите, на които се основава тази разпоредба; да отмени член 3, буква б) от решението, доколкото с него му е наложена глоба в размер на 182 920 000 EUR, и член 4 от решението, както и въз основа на член 261 ДФЕС съответно да намали размера на тази глоба съгласно третото основание,

                           —

                           второ, да отмени член 1, първа алинея, параграф 1, буква в), параграф 2, буква в), параграф 3, буква в) и параграф 4, буква в) от Решение C(2017) 1742 окончателен, доколкото се констатира, че отказът да се плаща комисиона на спедиторите е отделен елемент от единното продължено нарушение, за което е обвинен жалбоподателят, както и да отмени мотивите, на които се основава тази разпоредба; да отмени член 3, буква б) от решението, доколкото с него му е наложена глоба в размер на 182 920 000 EUR, и член 4 от решението, както и въз основа на член 261 ДФЕС съответно да намали размера на тази глоба съгласно четвъртото основание,

                           —

                           трето, да отмени член 3, буква б) от Решение C(2017) 1742 окончателен, доколкото с него му е наложена глоба в размер на 182 920 000 EUR с мотива, че в размера на тази глоба са включени тарифите му за товарен транспорт и 50 % от печалбите му от услугите по товарен транспорт в посока към ЕИП (печалби от входящия трафик в ЕИП) (съгласно петото основание), придадена е прекалено голяма тежест на нарушението, в чието извършване е обвинен (съгласно шестото основание), неправилно е определена продължителността на нарушението, в което е обвинен (съгласно седмото основание) и размерът на глобата не е намален в достатъчна степен на основание регулаторните режими (съгласно осмото основание), както и да отмени мотивите, на които се основава тази разпоредба, и въз основа на член 261 ДФЕС съответно да намали размера на глобата,

               —

               при всички положения да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага осем основания.

               1.

               Първо основание: нарушение на Известието относно освобождаването от глоби и намаляването на техния размер от 2002 г. и на принципите на оправдани правни очаквания, равно третиране и недопускане на дискриминация между Air France и Lufthansa, което се отразява на допустимостта на доказателствата, представени във връзка с искането на Lufthansa за освобождаване от глоба. По това основание са изложени четири твърдения:

                           —

                           Първо твърдение: първото основание е допустимо,

                           —

                           Второ твърдение: решението за освобождаване на Lufthansa от глоба трябва да бъде отменено,

                           —

                           Трето твърдение: доказателствата, представени във връзка с искането на Lufthansa за освобождаване от глоба, са недопустими,

                           —

                           Четвърто твърдение: недопустимостта на доказателствата, представени във връзка с искането на Lufthansa за освобождаване от глоба, трябва неминуемо да доведе до отмяна на решението на Комисията.

               2.

               Второ основание: нарушение на задължението за мотивиране и на принципите на равно третиране, недопускане на дискриминация и защита от произволна намеса от страна на Комисията поради непосочването в диспозитива на решението на авиокомпании, които са участвали в практиките. По това основание са изложени две твърдения:

                           —

                           Първо твърдение: липсват мотиви за непосочването в диспозитива на решението на авиокомпании, които са участвали в практиките,

                           —

                           Второ твърдение: с непосочването в диспозитива на решението на авиокомпании, които са участвали в практиките, се нарушават принципите на равно третиране, недопускане на дискриминация и защита от произволна намеса от страна на Комисията.

               3.

               Трето основание: нарушение на правилата относно пределите на териториалната компетентност на Комисията, допуснато поради включването на входящия трафик в ЕИП в единното продължено нарушение. По това основание са изложени две твърдения:

                           —

                           Първо твърдение: практиките относно входящия трафик в ЕИП не са спазени в рамките на ЕИП,

                           —

                           Второ твърдение: Комисията не е доказала наличието на квалифицирани последици в ЕИП, настъпили в резултат от входящия трафик в ЕИП.

               4.

               Четвърто основание: противоречиви мотиви и явна грешка в преценката, вследствие на които е опорочена констатацията, че отказът да се плаща комисиона на спедиторите е отделен елемент от единното продължено нарушение. По това основание са изложени две твърдения:

                           —

                           Първо твърдение: посочената констатация е опорочена поради противоречиви мотиви,

                           —

                           Второ твърдение: посочената констатация е опорочена поради явна грешка в преценката.

               5.

               Пето основание: вземане предвид на неправилна стойност при изчисляване на размера на глобата на Air France; по основанието са изложени две твърдения:

                           —

                           Първо твърдение: включването на тарифите в стойността на продажбите е следствие от противоречиви мотиви, редица грешки при прилагане на правото и явна грешка в преценката,

                           —

                           Второ твърдение: с включването на 50 % от печалбите от услугите по товарен транспорт в посока към ЕИП в стойността на продажбите се нарушават Насоките относно метода за изчисляване на размера на глобите от 2006 г. и принципът non bis in idem.

               6.

               Шесто основание: неправилна преценка на тежестта на нарушението; по основанието са изложени две твърдения:

                           —

                           Първо твърдение: придаването на прекалено голяма тежест на практиките е следствие от редица явни грешки в преценката и нарушение на принципите на пропорционалност на наказанията и на равно третиране,

                           —

                           Второ твърдение: придаването на прекалено голяма тежест на практиките е следствие от включването в нарушението на контакти във връзка с практики извън ЕИП в разрез с правилата относно териториалната компетентност на Комисията.

               7.

               Седмо основание: неправилно изчисляване на продължителността на нарушението.

               8.

               Осмо основание: липса на мотиви и недостатъчно намаление на глобата с 15 % на основание регулаторните режими.


title: Дело T-154/10: Жалба, подадена на 2 април 2010 г. — Франция/Комисия

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/43

      Жалба, подадена на 2 април 2010 г. — Франция/Комисия
      (Дело T-154/10)
      (2010/C 161/69)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha и J. Gstalter)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени обжалваното решение в неговата цялост,

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2010) 133 окончателен на Комисията от 26 януари 2010 година за обявяване на имплицитната неограничена гаранция в полза на La Poste съгласно разпоредбите на френското право във връзка с правните последици от статута ѝ като публичноправно юридическо лице, приравнено на публично учреждение с индустриален и търговски характер, за несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ (Държавна помощ № C 56/2007 (ex E 15/2005).
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три прави основания, изведени:

                  —

                  от грешка при прилагане на правото, доколкото Комисията не доказала в достатъчна степен съществуването на държавна помощ. Всъщност Комисията не спазила правилата на доказване в областта на държавните помощи, както по отношение на тежестта на доказване, така и относно степента на доказване,

                  —

                  от фактически и правни грешки, доколкото Комисията приела наличието на имплицитна неограничена гаранция в полза на La Poste,

                  —

                  от грешка при прилагането на понятието за предимство по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. Всъщност, от една страна, Комисията погрешно стигнала до извода, че наличието на гаранция създава предимство в полза на La Poste, и от друга страна, Комисията погрешно приела, че положителната оценка на La Poste се дължала на наличието на твърдяната гаранция.


title: Дело C-421/14: Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n° 2 de Santander — Испания) — Banco Primus SA/Jesús Gutiérrez García (Преюдициално запитване — Директива 93/13/ЕИО — Договори между продавачи или доставчици и потребители — Договори за ипотечен кредит — Производство по принудително изпълнение върху ипотекиран имот — Преклузивен срок — Правомощия на националния съд — Сила на пресъдено нещо)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/9

         Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander — Испания) — Banco Primus SA/Jesús Gutiérrez García
   (Дело C-421/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 93/13/ЕИО - Договори между продавачи или доставчици и потребители - Договори за ипотечен кредит - Производство по принудително изпълнение върху ипотекиран имот - Преклузивен срок - Правомощия на националния съд - Сила на пресъдено нещо))
   (2017/C 104/16)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Banco Primus SA

      Ответник: Jesús Gutiérrez García

      Диспозитив

               1.

               Членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална преходна разпоредба като четвъртата преходна разпоредба от Ley 1/2013, de medidas para reforzar la protección a los deudores hipotecarios, reestructuración de deuda y alquiler social (Закон 1/2013 относно мерки за засилване на защитата на ипотекарните длъжници, преструктуриране на дълга и социалния наем) от 14 май 2013 г., която предвижда за упражняването на правото на възражение срещу принудителното изпълнение на основание твърдян неравноправен характер на договорни клаузи от страна на потребителите, спрямо които е образувано принудително изпълнение върху ипотекиран имот, което обаче не е приключило преди влизането в сила на закона, предвиждащ тази разпоредба, едномесечен преклузивен срок, изчисляван от деня, следващ този на публикуването на този закон.

               2.

               Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална разпоредба като член 207 от Ley 1/2000, de Enjuiciamiento Civil (Закон 1/2000 за Гражданския процесуален кодекс) от 7 януари 2000 г., изменен със Закон 1/2013, de medidas para reforzar la protección a los deudores hipotecarios, reestructuración de deuda y alquiler social (Закон 1/2013 относно мерки за засилване на защитата на ипотекарните длъжници, преструктуриране на дълга и социалния наем) от 14 май 2013 г., впоследствие с Real Decreto-Ley 7/2013, de medidas urgentes de naturaleza tributaria, presupuestaria y de fomento de la investigación, el desarrollo y la innovación (Декрет-закон 7/2013 за спешни данъчни и бюджетни мерки за насърчаване на изследванията, развитието и иновациите) от 28 юни 2013 г., впоследствие с Real Decreto-ley 11/2014, de medidas urgentes en materia concursal (Декрет-закон 11/2014 за спешни мерки относно несъстоятелността) от 5 септември 2014 г., която забранява на националния съд служебно да преразглежда неравноправни клаузи в договор, когато законосъобразността на всички клаузи в договора с оглед на посочената директива вече е била разгледана с влязло в сила решение.
               За сметка на това при наличието на една или няколко договорни клаузи, чийто твърдян неравноправен характер все още не е разгледан при предходен съдебен контрол върху спорния договор, приключил с влязло в сила решение, Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че националната юрисдикция редовно сезирана от потребител чрез насрещно възражение, е длъжна да разгледа по искане на страните или служебно, когато разполага с необходимите за тази цел данни от фактическа и правна страна, твърдения неравноправен характер на договорните клаузи.

               3.

               Член 3, параграф 1 и член 4 от Директива 93/13 трябва да се тълкуват в смисъл, че:

                           —

                           разглеждането на твърдян неравноправен характер на клауза от договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, налага да се определи дали тази клауза създава в ущърб на потребителя значителна неравнопоставеност между правата и задълженията, произтичащи от договора. Това разглеждане трябва да се извърши съгласно националните правила, които намират приложение при липса на уговорка между страните, с оглед на правните средства за защита, с които разполага потребителят съгласно националното право, за да се преустанови действието на този вид клаузи, на характера на стоките или услугите, за които е сключен договорът, както и на всички обстоятелства, довели до сключването му,

                           —

                           когато запитващата юрисдикция счита, че дадена договорна клауза относно начина на изчисляване на редовните лихви като разглежданата в главното производство не е изразена на ясен и разбираем език по смисъла на член 4, параграф 2 от посочената директива, тя е длъжна да провери дали въпросната клауза е неравноправна по смисъла на член 3, параграф 1 от посочената директива. При това разглеждане посочената юрисдикция по-специално трябва да сравни начина на изчисляване на предвидения в тази клауза процент на редовните лихви и действително получения процент с обичайно приетия начин на изчисляване и размера на законната лихва, както и пазарния процент на лихвите към датата на сключване на разглеждания в главното производство договор при кредит със сходен размер и срок на разглеждания, и

                           —

                           що се отнася до преценката на националната юрисдикция относно твърдения неравноправен характер на клауза относно предсрочната изискуемост поради неизпълнение на задълженията на длъжника през ограничен период, посочената юрисдикция трябва да провери по-специално дали възможността на продавача или доставчика да обяви целия кредит за изискуем, зависи от неизпълнението от страна на потребителя на основно в съответното договорно правоотношение задължение, дали тази възможност е предвидена в случаите, в които посоченото неизпълнение е достатъчно тежко с оглед на срока на кредита и размера на задължението по него, дали тя дерогира приложимите в тази област правни норми и дали националното право предвижда подходящи и ефективни средства, позволяващи на потребителя, за когото се прилага такава клауза, да преустанови действието на посочената изискуемост на кредита.

               4.

               Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска тълкуване от съдебната практика на разпоредба от националното право, уреждаща клаузите за предсрочна изискуемост на задължението по договор за кредит като член 693, параграф 2 LEC, която забранява на националния съд, установил неравноправния характер на такава договорна клауза, да я обяви за недействителна и да откаже да я приложи, когато на практика продавачът или доставчикът не я е приложил, но е спазил условията, предвидени във въпросната разпоредба от националното право.

      (1)  ОВ C 421, 24.11.2014 г.


title: Дело T-98/14: Жалба, подадена на 14 февруари 2014 г.  — Société Générale/Комисия

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/36

         Жалба, подадена на 14 февруари 2014 г. — Société Générale/Комисия
   (Дело T-98/14)
   2014/C 142/47
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Société générale SA (Париж, Франция) (представители: P. Zelenko, J. Marthan и D. Kupka, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 2, буква в) от Решение на Европейската комисия № C (2013) 8512 окончателен от 4 декември 2013 г. по преписка EIRD, с което налага глоба на Société Générale;

               —

               да намали размера на наложената с това решение глоба на Société Générale до подходящ размер;

               —

               във всички случаи да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излагат три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от явна грешка в преценката, допусната от Комисията при определянето на метода за изчисляване на стойността на продажбите, доколкото стойностите, приети в обжалваното решение въз основа на този метод, не отразявали съответните позиции на обвинените банки на пазара, засегнат от нарушението през периода на това нарушение (първа част). Жалбоподателят твърди, че по този начин Комисията не изпълнила задължението си за дължима грижа (втора част) и нарушила принципите на равно третиране (трета част) и на оправдани правни очаквания (четвърта част).

               2.

               Второто правно основание е изведено от липса на мотиви що се отнася до избора на приложения от Комисията метод за изчисляване на стойността на продажбите на обвинените банки.

               3.

               Според третото правно основание Общият съд би трябвало да упражни своята неограничена компетентност за да намали глобата на жалбоподателя до подходящ размер, който да отразява съответните позиции на обвинените банки на засегнатия пазар.


title: Дело C-539/16: Определение на председателя на Съда от 30 юни 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Frankfurt am Main — Германия) — Richard Rodriguez Serin/HOP!-Regional

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/27

         Определение на председателя на Съда от 30 юни 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Frankfurt am Main — Германия) — Richard Rodriguez Serin/HOP!-Regional
   (Дело C-539/16) (1)

   (2017/C 300/33)
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 30, 30.1.2017 г.


title: Дело T-447/15: Определение на Общия съд от 19 септември 2016 г. — Indecopi/EUIPO — Synergy Group (PISCO SOUR)

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/33

         Определение на Общия съд от 19 септември 2016 г. — Indecopi/EUIPO — Synergy Group (PISCO SOUR)
   (Дело T-447/15) (1)

   (2016/C 410/48)
   Език на производството: испански
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 320, 28.9.2015 г.


title: Дело T-164/09: Определение на Общия съд от 16 декември 2010 г. — Kitou/ЕНОЗД (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Регламент (ЕО) № 45/2001 — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/22

         Определение на Общия съд от 16 декември 2010 г. — Kitou/ЕНОЗД
   (Дело T-164/09) (1)

   (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Регламент (ЕО) № 45/2001 - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 55/38
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Erasmia Kitou (Брюксел, Белгия) (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Европейски надзорен орган по защита на данните (ЕНОЗД) (представители: H. Hijmans и V. Pérez Asinari)

      Предмет

   Отмяна на решението на ЕНОЗД от 3 февруари 2009 г. по преписка № 2008-600 относно жалба на г-жа Kitou срещу предвиденото от Комисията на Европейските общности оповестяване на лични данни.

      Диспозитив

               1.

               Отпаднало е основанието за постановяване на съдебно решение по същество.

               2.

               Осъжда Европейския надзорен орган по защита на данните (ЕНОЗД) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 153, 4.7.2009 г.


title: Дело F-112/05: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 23 април 2008 г. — Bain и др./Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Заплата — Корекционни коефициенти — Прехвърляне на част от заплатата извън държавата по месторабота — Пенсии — Неприсъствено производство — Прилагане във времето на Процедурния правилник на Първоинстанционния съд — Фишове за заплата — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/38

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 23 април 2008 г. — Bain и др./Комисия
   (Дело F-112/05) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Заплата - Корекционни коефициенти - Прехвърляне на част от заплатата извън държавата по месторабота - Пенсии - Неприсъствено производство - Прилагане във времето на Процедурния правилник на Първоинстанционния съд - Фишове за заплата - Възражение за незаконосъобразност)
   (2008/C 142/71)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподатели: Neil Bain (Брюксел, Белгия) Obhijit Chatterjee (Брюксел, Белгия), Richard Fordham (Берген, Нидерландия), Roger Hurst (Берген, Нидерландия) (представител: адв. N. Lhoëst, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: M. V. Joris и M. D. Martin)
   Предмет
   Отмяна на извлеченията от платежните ведомости на жалбоподателите за месеците февруари, март и април 2005 г., както и на всички последващи такива извлечения, доколкото са в приложение на твърдени от тях за незаконосъобразни разпоредби от Регламент № 723/2004 за изменение на Правилника за длъжностните лица, отнасящи се за прехвърляне на част от заплатата към страната на произход на длъжностното лице (предишно дело T-419/05).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска като недопустим.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 48, 25.2.2006 г., стр. 36 (делото първоначално е регистрирано пред Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер Т-419/05 и е прехвърлено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.).


title: Дело C-652/11 P: Решение на Съда (седми състав) от 11 април 2013 г. — Mindo Srl/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картел — Италиански пазар за изкупуване и първична преработка на суров тютюн — Заплащане на глобата от един от солидарните длъжници — Правен интерес — Тежест на доказване)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/11

         Решение на Съда (седми състав) от 11 април 2013 г. — Mindo Srl/Европейска комисия
   (Дело C-652/11 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Картел - Италиански пазар за изкупуване и първична преработка на суров тютюн - Заплащане на глобата от един от солидарните длъжници - Правен интерес - Тежест на доказване)
   2013/C 156/17
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mindo Srl (представители: G. Mastrantonio, C. Osti и A. Prastaro, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: N. Khan и L Malferrari, подпомагани от F. Ruggeri Laderchi и R. Nazzini, avvocati)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 5 октомври 2011 г. по дело Mindo/Комисия (T-19/06), с което Общият съд приема, че липсва основание за произнасяне по искането да се отмени частично Решение С(2005) 4012 окончателен на Комисията от 20 октомври 2005 година относно производство по прилагане на член 81 от Договора за ЕО (дело COMP/С.38.281/В.2 — Суров тютюн — Италия) във връзка с картелно споразумение за определяне на цените, заплащани на производителите и останалите посредници, и за разпределяне на италианския пазар на суров тютюн между доставчиците, и да се отмени или намали наложената на жалбоподателя глоба — Жалбоподател, по отношение на когото е открито производство по несъстоятелност в хода на първоинстанционното производство — Отпадане на правния интерес

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 5 октомври 2011 г. по дело Mindo/Комисия (T-19/06).

               2.

               Връща делото на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане.

               3.

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 49, 18.2.2012 г.


title: Дело C-632/15: Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casație și Justiție (Румъния), постъпило на 30 ноември 2015 г. — Costin Popescu/Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

text:
               22.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/22

         Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casație și Justiție (Румъния), постъпило на 30 ноември 2015 г. — Costin Popescu/Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
   (Дело C-632/15)
   (2016/C 068/29)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Costin Popescu

      Ответници: Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

      Преюдициален въпрос

   Позволяват ли разпоредбите на Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) румънската държава да предвиди задължение за водачите на мотопеди, които притежават официален документ, даващ им правото на управление по пътищата преди 19 януари 2013 г., да получат свидетелство за управление след полагане на изпити, подобни на предвидените за другите моторни превозни средства, за да могат те и след тази дата да управляват мотопеди?

      (1)  Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства (OB L 403, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 17, стр. 216).


title: Дело T-570/11: Решение на Общия съд от 12 февруари 2014 г. — Oetker Nahrungsmittel/СХВП (La qualité est la meilleure des recettes) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „La qualité est la meilleure des recettes“ — Марка, която се състои от рекламен лозунг — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/22

         Решение на Общия съд от 12 февруари 2014 г. — Oetker Nahrungsmittel/СХВП (La qualité est la meilleure des recettes)
   (Дело T-570/11) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „La qualité est la meilleure des recettes“ - Марка, която се състои от рекламен лозунг - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2014/C 93/36
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG (Билефелд, Германия) (представител: F. Graf von Stosch, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: K. Klüpfel и A. Schifko)

      Предмет

   Жалба срещу решението на големия апелативен състав на СХВП от 8 юли 2011 г. (преписка R 1798/2010–G) относно заявка за регистрация на словния знак „La qualité est la meilleure des recettes“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 13, 14.1.2012 г.


title: Дело T-199/08 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 15 януари 2009 г.  — Ziegler/Комисия (Обезпечително производство — Конкуренция — Плащане на глоба — Банкова гаранция — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/38

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 15 януари 2009 г. — Ziegler/Комисия
   (Дело T-199/08 R)
   (Обезпечително производство - Конкуренция - Плащане на глоба - Банкова гаранция - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   (2009/C 69/87)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Ziegler SA (Брюксел, Белгия) (представители: J.-L. Lodomez и J. Lodomez, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално A. Bouquet и O. Beynet, впоследствие A. Bouquet и N. von Lingen)
   Предмет
   Молба за спиране на изпълнението на Решение на Комисията C(2008) 926 окончателен от 11 март 2008 година относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/38.543 — Услуги за международни премествания).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-622/16: Жалба, подадена на 31 август 2016 г. — sheepworld/EUIPO (Alles wird gut)

text:
               17.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/23

         Жалба, подадена на 31 август 2016 г. — sheepworld/EUIPO (Alles wird gut)
   (Дело T-622/16)
   (2016/C 383/32)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: sheepworld AG (Урсензолен, Германия) (представител: S. von Rüden, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Alles wird gut“ — заявка за регистрация № 14 170 062

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 16 юни 2016 г. по преписка R 212/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително направените в производството по обжалване пред EUIPO.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-127/17: Иск, предявен на 10 март 2017 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/22

         Иск, предявен на 10 март 2017 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-127/17)
   (2017/C 151/30)
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J. Hottiaux и W. Mölls)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като изисква от транспортните предприятия да притежават специални разрешения за ползване на някои обществени пътища, Република Полша не изпълнява задълженията си по членове 3 и 7 от Директива 96/53 на Съвета от 25 юли 1996 година относно максимално допустимите размери в националния и международен трафик на някои пътни превозни средства, които се движат на територията на Общността, както и максимално допустимите маси в международния трафик (1) във връзка с точки 3.1 и 3.4 от приложение I към тази директива,

               —

               Република Полша да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Комисията поддържа, че Република Полша ограничава движението на превозни средства, съобразени с максимално допустимото натоварване на ос, установено на 10 тона на незадвижваща ос и 11,5 тона на задвижваща ос съгласно точки 3.1 и 3.4 от приложение I към Директива 96/53 на Съвета, по близо 97 % от обществените пътища на територията на Полша, което съставлява нарушение на член 3 от тази директива. Посоченото ограничение произтича от взаимодействието на следните два фактора:

               1)

               превозните средства с максимално допустимо натоварване от 11,5 тона на ос имат право да се движат единствено по пътищата, които са част от трансевропейската транспортна мрежа (TEN-T), и по някои други национални пътища (член 41, параграф 2 от Закона за обществените пътища (Ustawа o drogach publicznych); и

               2)

               изисква се специално разрешение за ползване на останалите пътища (член 64 и сл. от Закона за пътното движение (Ustawа — Prawo o ruchu drogowym).

         Комисията също така твърди, че Република Полша тълкува неправилно член 7 от Директива 96/53. Според Република Полша тези разпоредби дават възможност на държавата членка да прилага изключение от общото правило по член 3 от Директивата и да ограничава движението на превозни средства с натоварване от 11,5 тона на задвижваща ос. Наистина е вярно, че в член 7, втора алинея са дадени конкретни примери за случаи, в които движението може да се ограничава със закон (градове, малки села или места, представляващи природна забележителност), но това се отнася само за ограничаване на движението по определени пътища или структури на гражданското строителство в определени пътни отсечки. Според Комисията не е допустимо държавата членка да се позовава на възможността за въвеждане на изключения, за да предвиди такива изключения за близо 97 % от своята пътна мрежа.
   Освен това съгласно член 64, параграф 1 от Закона за пътното движение (2), за да могат въпросните превозни средства да се движат по пътищата, които не са част от мрежата TEN-T, тоест по близо 97 % от пътищата от обществената пътна мрежа, трябва до компетентните органи да се подаде заявление за специално разрешение и същото да бъде издадено, което създава следните затруднения:

               —

               сложни административни формалности, изискващи предприемане на действия пред различни административни органи,

               —

               географският обхват на разрешението е ограничен, което в общия случай принуждава транспортните предприятия да искат по няколко разрешения за всеки маршрут,

               —

               необходимият срок за издаване на разрешение и разходите за това.

         Накрая, на основание член 64, параграф 2 от упоменатия Закон за пътното движение разрешенията от категория IV за ползване на националните пътища от превозни средства с максимално натоварване на ос/задвижваща ос от 11,5 тона не могат да се използват за превоз на делими товари.
   Директива 96/53 не допуска такъв вид препятствия и затруднения за свободата на движение на превозните средства. На предприятието, което не се съобрази с тези условия, може да бъде издадена забрана за движение по пътищата. Подобна уредба е в противоречие с член 3 от Директива 96/53, който чрез предвидените в него условия е пречка за държавите членки „да не допускат или да забраняват“ използването на тяхна територия на извършващи международен транспорт превозни средства, чиито характеристики са в съответствие с граничните стойности, посочени в приложение I към Директивата.

      (1)  ОВ L 235, 1996 г., стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 4, стр. 79).

      (2)  Съобщение на председателя на Сейма на Република Полша от 30 август 2012 г. във връзка с обнародването на консолидирания текст на Закона за пътното движение (Dz. U., 2012 г., позиция 1137).


title: Дело T-565/15: Жалба, подадена на 28 септември 2015 г. — Excalibur City/СХВП — Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/66

         Жалба, подадена на 28 септември 2015 г. — Excalibur City/СХВП — Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)
   (Дело T-565/15)
   (2015/C 398/80)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Excalibur City s.r.o. (Зноймо, Чешка република) (представител: E. Engin-Deniz, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Ferrero SpA (Алба, Италия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „MERLIN'S KINDERWELT“ — заявка за регистрация № 1 1 2 01  969

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 9 юли 2015 г. по преписка R 1538/2014-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-283/11: Решение на Общия съд от 29 януари 2013 г. — Fon Wireless/СХВП — nfon (nfon) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „nfon“ — По-ранна фигуративна марка на Общността „fon“ и по-ранна национална словна марка „FON“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Искане за изменение)

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/17

         Решение на Общия съд от 29 януари 2013 г. — Fon Wireless/СХВП — nfon (nfon)
   (Дело T-283/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „nfon“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „fon“ и по-ранна национална словна марка „FON“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Искане за изменение)
   2013/C 71/26
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Fon Wireless Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: първоначално адв. F. Brandolini Kujman, впоследствие адв. L. Montoya Terán)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: nfon AG (Мюнхен, Германия) (представител: адв. S. Schweyer)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 март 2011 г. по преписка R 1017/2009-4 относно производство по възражение между Fon Wireless Ltd и nfon AG.

      Диспозитив

               1.

               Изменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 18 март 2011 г. (преписка R 1017/2009-4) в смисъл, че жалбата, подадена от nfon AG до апелативния състав, е отхвърлена.

               2.

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Fon Wireless Ltd.

               3.

               nfon понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 32, 4.2.2012 г.


title: Дело C-118/08: Решение на Съда (голям състав) от 26 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo, Испания) — Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL/Administración del Estado (Процесуална автономия на държавите членки — Принцип на равностойност — Иск за отговорност, насочен срещу държавата — Нарушение на правото на Съюза — Нарушение на Конституцията)

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/4

         Решение на Съда (голям състав) от 26 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo, Испания) — Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL/Administración del Estado
   (Дело C-118/08) (1)

   (Процесуална автономия на държавите членки - Принцип на равностойност - Иск за отговорност, насочен срещу държавата - Нарушение на правото на Съюза - Нарушение на Конституцията)
   2010/C 63/06
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Ищец: Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL

      Ответник: Administración del Estado

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Supremo (Испания) — Нарушение от държава членка на правата, предоставени на частноправните субекти от правото на Съюза — Задължение за поправяне на вредите — Акт, който противоречи на конституцията на държава членка и акт, който противоречи на правото на Съюза — Принципи на равностойност и на ефективност

      Диспозитив

   Правото на Съюза не допуска прилагането на правило на държава членка, по силата на което иск за отговорност на държавата, основан на нарушение на това право от национален закон, което е установено с решение на Съда на Европейските общности, постановено на основание на член 226 ЕО, може да бъде уважен само ако ищецът предварително е изчерпал всички вътрешни способи за защита, с цел да оспори валидността на приетия въз основа на посочения закон увреждащ административен акт, докато такова правило не се прилага за иск за отговорност на държавата, който е основан на установена от компетентната юрисдикция противоконституционност на същия този закон.

      (1)  ОВ C 128, 24.5.2008 г.


title: Дело C-318/16 P: Жалба, подадена на 2 юни 2016 г. от Украйна срещу определението, постановено от Общия съд (девети състав) на 11 март 2015 г. по дело T-347/14, Yanukovych/Съвет

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/24

         Жалба, подадена на 2 юни 2016 г. от Украйна срещу определението, постановено от Общия съд (девети състав) на 11 март 2015 г. по дело T-347/14, Yanukovych/Съвет
   (Дело C-318/16 P)
   (2017/C 006/30)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Украйна (представител: M. Kostytska, avocat)

      Други страни в производството: Viktor Viktorovych Yanukovych, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
   С определение от 5 октомври 2016 г. Съдът (осми състав) обявява жалбата за недопустима.


title: Дело T-516/13: Решение на Общия съд от 30 юни 2016 г. — CW/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис — Замразяване на средства — Вписване на името на жалбоподателя, основано на нови мотиви след отмяната на преди наложено замразяване на средства — Право на собственост — Пропорционалност — Фактическа грешка — Злоупотреба с власт — Извъндоговорна отговорност — Причинно-следствена връзка)

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/25

         Решение на Общия съд от 30 юни 2016 г. — CW/Съвет
   (Дело T-516/13) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис - Замразяване на средства - Вписване на името на жалбоподателя, основано на нови мотиви след отмяната на преди наложено замразяване на средства - Право на собственост - Пропорционалност - Фактическа грешка - Злоупотреба с власт - Извъндоговорна отговорност - Причинно-следствена връзка))
   (2016/C 305/34)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: CW (представител: A. Tekari, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Étienne и M. Bishop)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение 2013/409/ОВППС на Съвета от 30 юли 2013 година за изменение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 204, 2013 г., стр. 52), в частта, в която се отнася до жалбоподателя, и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение на вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               CW понася направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от Съвета на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 351, 6.10.2014 г.


title: Дело C-348/11: Определение на Съда (осми състав) от 23 март 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunal d'instance de Paris — Франция) — Thomson Sales Europe SA/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières) (Член 92, параграф 1 и член 103, параграф 1 от Процедурния правилник — Явна недопустимост — Член 104, параграф 3, втора алинея от Процедурния правилник — Отговор, който не оставя място за разумно съмнение — Преюдициално запитване — Преценка на валидността — Обща търговска политика — Дъмпинг — Внос на телевизори, произведени в Тайланд — Валидност на разследването на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) — Валидност на Регламент (ЕО) № 710/95 и на Регламент (ЕО) № 2584/98)

text:
               4.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/4

         Определение на Съда (осми състав) от 23 март 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunal d'instance de Paris — Франция) — Thomson Sales Europe SA/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   (Дело C-348/11) (1)

   (Член 92, параграф 1 и член 103, параграф 1 от Процедурния правилник - Явна недопустимост - Член 104, параграф 3, втора алинея от Процедурния правилник - Отговор, който не оставя място за разумно съмнение - Преюдициално запитване - Преценка на валидността - Обща търговска политика - Дъмпинг - Внос на телевизори, произведени в Тайланд - Валидност на разследването на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) - Валидност на Регламент (ЕО) № 710/95 и на Регламент (ЕО) № 2584/98)
   2012/C 235/06
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal d'instance de Paris

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Thomson Sales Europe SA

      Ответник: Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières) [Митническа администрация, Национална дирекция за митническо разузнаване и разследвания]

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal d'instance de Paris — Валидност на Регламент (ЕО) № 710/95 на Съвета от 27 март 1995 година относно налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на цветни приемателни телевизионни апарати с произход от Малайзия, Китайската народна република, Република Корея, Сингапур и Тайланд и за окончателното събиране на наложеното временно мито (ОВ L 73, стр. 3) — Валидност на Регламент (ЕО) № 2584/98 на Съвета от 27 ноември 1998 г. за изменение на посочения по-горе Регламент (ЕО) № 710/95 (ОВ L 324, стр. 1) — Регламент, по силата на който при изчисляване на средната претеглена стойност на дъмпинговия марж се прилага метод, изразяващ се в нулиране — Валидност на разследването на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) относно произхода на телевизорите

      Диспозитив

   Разглеждането на четвърти и пети въпрос не установява съображения, които да са в състояние да засегнат валидността на Регламент (ЕО) № 710/95 на Съвета от 27 март 1995 година относно налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на цветни приемателни телевизионни апарати с произход от Малайзия, Китайската народна република, Република Корея, Сингапур и Тайланд и за окончателното събиране на наложеното временно мито, и на Регламент (ЕО) № 2584/98 на Съвета от 27 ноември 1998 г. за изменение на Регламент № 710/95.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело C-399/15 P: Определение на Съда (девети състав) от 12 юли 2016 г. — Vichy Catalán, SA/Служба на европейския съюз за интелектуална собственост, Hijos de Rivera, SA (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Срок за обжалване — непредвидими обстоятелства — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Явна недопустимост)

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/12

         Определение на Съда (девети състав) от 12 юли 2016 г. — Vichy Catalán, SA/Служба на европейския съюз за интелектуална собственост, Hijos de Rivera, SA
   (Дело C-399/15 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Европейския съюз - Срок за обжалване - непредвидими обстоятелства - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Явна недопустимост))
   (2016/C 343/18)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Vichy Catalán, SA (представител: R. Bercovitz Álvarez, abogado)

      Други страни в производството: Служба на европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas), Hijos de Rivera, SA (представител: C. Sueiras Villalobos, abogada)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Vichy Catalán SA да заплати съдебните разноски.

               3)

               Hijos de Rivera SA понася собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 406, 7.12.2015 г.


title: Дело C-260/10: Преюдициално запитване, отправено от The Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединено кралство) на 26 май 2010 г. — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Rank Group PLC

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/29

         Преюдициално запитване, отправено от The Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединено кралство) на 26 май 2010 г. — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Rank Group PLC
   (Дело C-260/10)
   ()
   2010/C 209/40
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   The Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединено кралство)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Ответник: The Rank Group PLC

      Преюдициални въпроси

               1.

               При упражняване на дискреционната си власт по член 13, Б, буква е) от Шеста директива ДДС (1), когато държава членка облага с ДДС някои видове автомати, използвани за хазартни игри (наричани по-нататък „игрални автомати по част III“), докато запазва освобождаването на други такива автомати (сред които и терминалите за залагания с фиксирани коефициенти, наричани по-нататък „ТЗФК“), когато се твърди, че поради това държавата членка нарушава принципа на данъчен неутралитет:
               при съпоставката на игралните автомати по част III и ТЗФК (i) определящо или (ii) релевантно ли е, че

                           а)

                           с ТЗФК се осъществяват дейности, класифицирани като „залагане“ по националното право (т.е. дейности, които съответният регулатор разглежда като „залагане“ по националното право с цел упражняване на регулаторните си правомощия)
                           и

                           б)

                           с игралните автомати по част III се осъществяват дейности, попадащи в друга класификация по националното право, а именно „игри“, както и че за игрите и залагането се прилагат различни режими на регулиране съгласно уредбата на държавата членка в областта на контрола и регулирането на хазартните игри? Ако това е така, кои различия между въпросните режими на регулиране трябва да се вземат под внимание от националната юрисдикция?

               2.

               Когато се определя дали принципът на данъчен неутралитет изисква едно и също данъчно третиране на упоменатите във въпрос 1 видове автомати (ТЗФК и игрални автомати по част III), какво равнище на абстракция трябва да възприеме националната юрисдикция при определяне дали продуктите са сходни? По-конкретно доколко е релевантно да се вземат под внимание следните аспекти:

                           а)

                           сходствата и различията относно максималните позволени залози и печалби при ТФЗК и игралните автомати по част III;

                           б)

                           ТЗФК могат да се използват за игра само в някои видове лицензирани помещения за залагане, които се различават от лицензираните игрални помещения и за които се прилагат регулаторни ограничения, различни от тези за лицензираните игрални помещения (въпреки че ТЗФК и до два игрални автомата по част III могат да се използват за игра в едно и също лицензирано помещение за залагане);

                           в)

                           възможността за печалба при ТФЗК е пряко свързана с оповестените фиксирани коефициенти, докато възможността за печалба при игралните автомати по част III в някои случаи може да се променя с помощта на устройство, осигуряващо с течение на времето определен процент възвръщаемост на оператора и участника в играта;

                           г)

                           сходствата и различията в наличните форми на ТЗФК и игралните автомати по част III;

                           д)

                           сходствата и различията между ТЗФК и игралните автомати по част III по отношение на възможното взаимодействието между играча и автомата;

                           е)

                           дали посочените по-горе аспекти са известни на повечето участници в игри с автоматите или дали тези участници ги считат за релевантни или важни;

                           ж)

                           дали разликата в третирането по ДДС е обоснована предвид на някой от посочените аспекти?

               3.

               При упражняване на дискреционната си власт по член 13, Б, буква е) от Шеста директива ДДС, когато държава членка освобождава хазартните игри от ДДС, но облага с ДДС определена категория автомати, използвани за хазартни игри,

                           а)

                           разполага ли държавата членка по принцип с възможността да възрази на основание надлежното изпълнение на задълженията си срещу твърдението, че принципът на данъчен неутралитет е бил нарушен от нея; и

                           б)

                           ако отговорът по буква а) е положителен, кои са релевантните фактори при определяне дали държавата членка има право да се ползва от това възражение?

      (1)  .Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1).


title: Дело C-25/15: Преюдициално запитване от Budapest Környéki Törvényszék (Унгария), постъпило на 21 януари 2015 г. — Наказателно производство срещу István Balogh

text:
               20.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 127/10

         Преюдициално запитване от Budapest Környéki Törvényszék (Унгария), постъпило на 21 януари 2015 г. — Наказателно производство срещу István Balogh
   (Дело C-25/15)
   (2015/C 127/15)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Budapest Környéki Törvényszék

      Страна в главното производство

   István Balogh

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли член 1, параграф 1 от Директива 2010/64/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 година относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство (1), съгласно който „настоящата директива установява правилата относно правото на устен и на писмен превод в наказателното производство и в производството за изпълнение на европейска заповед за арест“, да се тълкува в смисъл, че унгарските съдилища трябва да прилагат тази директива и в специалните производства [глава XXIX от Закон XIX от 1998 година за наказателното производство (a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény XXIX. fejezet)], тоест, че специалното производство, предвидено в унгарското право, трябва да се счита за включено в израза „наказателно производство“ или трябва да се приеме, че този израз обхваща само процесите, които завършват с окончателно решение относно наказателната отговорност на обвиняемия?

      (1)  ОВ L 280, стр. 1.


title: Решение на Съда от 31 март 2017 година по дело E-13/16 — Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Неспазване — Директива 2000/30/ЕС — крайпътни технически проверки)

text:
               13.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 224/16

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 31 март 2017 година
   по дело E-13/16
   Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия

      (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Неспазване — Директива 2000/30/ЕС — крайпътни технически проверки)

   (2017/C 224/07)
   По дело E-13/16, Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия — ИСК за постановяване, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 17з от приложение XIII към Споразумението за ЕИП (Директива 2000/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юни 2000 г. относно крайпътните технически проверки на движещите се на територията на Общността търговски превозни средства), като не е въвела крайпътните технически проверки, изисквани съгласно член 3, параграф 1 от акта, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия-докладчик), съдии, постанови на 31 март 2017 г. решение, чийто диспозитив гласи:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си, произтичащи от акта, посочен в точка 17з от глава II от приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2000/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юни 2000 г. относно крайпътните технически проверки на движещите се на територията на Общността търговски превозни средства), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, като не е въвела в предвидения срок крайпътните технически проверки, изисквани съгласно член 3, параграф 1 от акта.

               2.

               Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-331/10: Решение на Общия съд от 8 май 2012 г. — Yoshida Metal Industry/СХВП — Pi-Design и др. (изображение на триъгълна повърхност с черни окръжности) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Общността, изобразяваща повърхност с черни окръжности — Форма на стоката, която е необходима за постигането на технически резултат — Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/10

         Решение на Общия съд от 8 май 2012 г. — Yoshida Metal Industry/СХВП — Pi-Design и др. (изображение на триъгълна повърхност с черни окръжности)
   (Дело T-331/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността, изобразяваща повърхност с черни окръжности - Форма на стоката, която е необходима за постигането на технически резултат - Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 184/17
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (Tsubame-shi, Япония) (представители: S. Verea, K. Muraro и M. Balestriero, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП: Pi-Design AG (Triengen, Швейцария); Bodum France (Neuilly-sur-Seine, Франция) и Bodum Logistics A/S (Billund, Дания) (представител: H. Pernez, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 20 май 2010 г. (преписка R 1235/2008-1) относно производство за обявяване на недействителност между Pi-Design AG, Bodum France и Bodum Logistics A/S и Yoshida Metal Industry Co. Ltd.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 20 май 2010 г. (преписка R 1235/2008-1).

               2.

               СХВП понася наред с направените от нея съдебни разноски и тези на Yoshida Metal Industry Co. Ltd.

               3.

               Pi-Design AG, Bodum France и Bodum Logistics A/S понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 274, 9.10.2010 г.


title: Дело C-556/12: Решение на Съда (трети състав) от 19 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — TDC A/S/Teleklagenævnet (Преюдициално запитване — Електронни съобщителни мрежи и услуги — Директива 2002/19/ЕО — Член 2, буква а) — Достъп до и използване на специфични мрежови елементи и свързана с тях инфраструктура — Членове 5, 8, 12 и 13 — Компетентност на националните регулаторни органи — Задължение за достъп до и използване на специфични мрежови елементи и свързана с тях инфраструктура — Предприятие със значителна пазарна сила на конкретен пазар — Абонатен кабел между разпределителната точка в мрежата за достъп и крайния сегмент в обекта на крайния потребител — Пропорционалност на задължението да се изпълняват разумните искания за достъп до и използване на специфични мрежови елементи и свързана с тях инфраструктура — Директива 2002/21/ЕО — Член 8 — Цели на политиката за изпълнение на задачите на националните регулаторни органи)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/7

         Решение на Съда (трети състав) от 19 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — TDC A/S/Teleklagenævnet
   (Дело C-556/12) (1)

   ((Преюдициално запитване - Електронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/19/ЕО - Член 2, буква а) - Достъп до и използване на специфични мрежови елементи и свързана с тях инфраструктура - Членове 5, 8, 12 и 13 - Компетентност на националните регулаторни органи - Задължение за достъп до и използване на специфични мрежови елементи и свързана с тях инфраструктура - Предприятие със значителна пазарна сила на конкретен пазар - Абонатен кабел между разпределителната точка в мрежата за достъп и крайния сегмент в обекта на крайния потребител - Пропорционалност на задължението да се изпълняват разумните искания за достъп до и използване на специфични мрежови елементи и свързана с тях инфраструктура - Директива 2002/21/ЕО - Член 8 - Цели на политиката за изпълнение на задачите на националните регулаторни органи))
   2014/C 282/09
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Østre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: TDC A/S

      Ответник: Teleklagenævnet

      Диспозитив

               1)

               Член 2, буква а), членове 8 и 12 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директива за достъпа), изменена с Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г., следва да се тълкуват в смисъл, че в съответствие със задължението да се изпълняват разумните искания за достъп до и използване на специфични мрежови елементи и свързана с тях инфраструктура, националният регулаторен орган е оправомощен да налага на оператор в областта на електронните съобщения със значителна пазарна сила на конкретен пазар задължение да инсталира по искане на конкурентни оператори абонатен кабел с максимална дължина от 30 m, свързващ разпределителната точка в мрежата за достъп и крайния сегмент в обекта на крайния потребител, ако това задължение се основава на характера на възникналия проблем и е пропорционално и обосновано в светлината на целите, посочени в член 8, параграф 1 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива), изменена с Директива 2009/140, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

               2)

               Членове 8 и 12 във връзка с член 13 от Директива 2002/19, изменена с Директива 2009/140, следва да се тълкуват в смисъл, че когато възнамерява да наложи на оператор в областта на електронните съобщения със значителна пазарна сила на конкретен пазар прекарването на абонатни кабели за свързване на крайния потребител с тази мрежа, националният регулаторен орган трябва да държи сметка за първоначалната инвестиция, направена от съответния оператор, и за наличието на ценови контрол, който позволява възстановяване на разходите за инсталиране.

      (1)  ОВ C 38, 9.2.2013 г.


title: Дело T-215/07 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 15 ноември 2007 г. — Donnici/Парламент (Обезпечително производство — Решение на Европейския парламент — Проверка на пълномощията на новоизбраните членове — Обявяване за недействителен на парламентарен мандат в резултата на прилагане на национално избирателно право — Молба за спиране на изпълнението — Допустимост — Fumus boni juris — Неотложност — Претегляне на интереси)

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/16

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 15 ноември 2007 г. — Donnici/Парламент
   (Дело T-215/07 R)
   (Обезпечително производство - Решение на Европейския парламент - Проверка на пълномощията на новоизбраните членове - Обявяване за недействителен на парламентарен мандат в резултата на прилагане на национално избирателно право - Молба за спиране на изпълнението - Допустимост - Fumus boni juris - Неотложност - Претегляне на интереси)
   (2008/C 8/31)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Beniamino Donnici (Castolibero, Италия) (представители: M. Sanino, G.M. Roberti, I. Perego и P. Salvatore, avocats)

      Ответник: Европейски парламент (представители: H. Krück, N. Lorenz и A. Caiola)

      Встъпила страна в подкрепа на ищеца: Италианска република (представители: I. Braguglia, подпомаган от P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Achille Occhetto (Рим, Италия) (представители: P. De Caterini и F. Paola, avocats)
   Предмет
   Молба за спиране изпълнението на Решение на Европейския парламент от 24 май 2007 г. относно проверка на пълномощията на Beniamino Donnici (2007/2121(REG) до произнасяне на Първоинстанционния съд по жалбата от главното производство.
   Диспозитив

               1)

               Спира изпълнението на Решение на Европейския парламент от 24 май 2007 г. относно проверката на пълномощията на Beniamino Donnici (2007/2121(REG).

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело F-83/12: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 12 февруари 2014 г. — Bodson и др./ЕИБ (Публична служба — Персонал на ЕИБ — Договорен характер на трудовото правоотношение — Възнаграждение — Реформа на премиалния режим на ЕИБ)

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/26

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 12 февруари 2014 г. — Bodson и др./ЕИБ
   (Дело F-83/12) (1)

   (Публична служба - Персонал на ЕИБ - Договорен характер на трудовото правоотношение - Възнаграждение - Реформа на премиалния режим на ЕИБ)
   2014/C 85/43
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Jean-Pierre Bodson и др. (гр. Люксембург, Люксембург) (представител: L. Levi, адвокат)

      Ответник: Европейска инвестиционна банка (представители: C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams и G. Nuvoli, и P. E. Partsch, адвокат)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на решенията за прилагане спрямо жалбоподателите на обезщетения съгласно новата система на функциониране, произтичаща от решението от 14 декември 2010 г. на Съвета на директорите и от решенията от 9 ноември 2010 и от 16 ноември 2011 г. на Управителния комитет, и от друга страна, последващо искане да се осъди ответникът да заплати разликата във възнагражденията, както и обезщетения

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Bodson и останалите седем жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението, да понесат направените от тях съдебни разноски, както и тези, които са направени от Европейската инвестиционна банка.

      (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г., стр. 34.


title: Дело C-428/12: Решение на Съда (пети състав) от 3 април 2014 г.  — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС — Мерки с равностоен на количествено ограничение ефект — Допълнителен частен превоз на стоки — Първо превозно средство от автомобилния парк на предприятие — Правила за получаването на разрешение за превоз на стоки по шосе — Безопасност на движението по пътищата и опазване на околната среда)

text:
               26.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 159/5

         Решение на Съда (пети състав) от 3 април 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-428/12) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС - Мерки с равностоен на количествено ограничение ефект - Допълнителен частен превоз на стоки - Първо превозно средство от автомобилния парк на предприятие - Правила за получаването на разрешение за превоз на стоки по шосе - Безопасност на движението по пътищата и опазване на околната среда))
   2014/C 159/06
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: I. Galindo Martin и G. Wilms)

      Ответник: Кралство Испания (представители: J. García-Valdecasas Dorrego и Centeno Huerta)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 34 и 36 ДФЕС — Предоставяне на разрешения за моторни превозни средства — Национално законодателство, което за получаване на „разрешение за допълнителен частен превоз на стоки“ предвижда изискване първата регистрация на първото тежкотоварно превозно средство от автомобилния парк на предприятие да не датира преди повече от пет месеца

      Диспозитив

               1)

               Като в член 31 от Наредба FOM/734/2007 от 20 март 2007 г. относно реда и условията за прилагане на Закона за сухопътния транспорт в областта на разрешенията за превоз на стоки по шосе, по отношение на превозните средства с максимално допустима маса над 3,5 т, е предвидило задължението да не са изминали повече от пет месеца от регистрацията на първото превозно средство от автомобилния парк на предприятието, за да бъде получено разрешение за допълнителен частен превоз на стоки, Кралство Испания е нарушило задълженията си по член 34 ДФЕС.

               2)

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 379, 08.12.2012 г.


title: Дело T-665/13: Жалба, подадена на 16 декември 2013 г. — Zitro IP/СХВП — Gamepoint ( „SPIN BINGO“ )

text:
               1.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/13

         Жалба, подадена на 16 декември 2013 г. — Zitro IP/СХВП — Gamepoint („SPIN BINGO“)
   (Дело T-665/13)
   2014/C 61/22
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Zitro IP Sàrl. (Люксембург, Люксембург) (представител: A. Canela Giménez, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Gamepoint BV (Хага, Нидерландия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 октомври 2013 г., постановено по преписка R 1388/2012-4;

               —

               да осъди ответника и другата страна, ако встъпи, да заплатят разноските в производството.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка на Общността, предмет на спора: цветната фигуративна марка, съдържаща словния елемент „SPIN BINGO“, за стоки и услуги от класове 9, 41 и 42 — заявка за регистрация на марка на Общността № 9 545 658.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка „ZITRO SPIN BINGO“ за стоки и услуги от класове 9, 28 и 41 –регистрация на марка на Общността № 9 058 868.

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението частично.

      Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и отхвърля възражението.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело C-42/10: Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Белгия) на 25 януари 2010 г. — Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW, Marc Janssens/Belgische Staat, встъпила страна: Luk Vangheluwe

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/20

         Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Белгия) на 25 януари 2010 г. — Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW, Marc Janssens/Belgische Staat, встъпила страна: Luk Vangheluwe
   (Дело C-42/10)
   2010/C 100/31
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Ищци: Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW, Marc Janssens

      Ответник: Belgische Staat

      Встъпила страна: Luk Vangheluwe

      Преюдициални въпроси

               1.

               Член 3, буква б), член 4, параграф 2, член 5 и член 17, втора алинея от Регламент (ЕО) 998/2003 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година относно ветеринарно-санитарните изисквания, които са приложими при движение с нетърговска цел на домашни любимци и за изменение на Директива 92/65/ЕИО на Съвета и разпоредбите и приложенията към Решение № 2003/803/ЕО (2) на Комисията от 26 ноември 2003 година за установяване на образец за паспорт за движение в Общността на кучета, котки и порове, допускат ли възможността национален режим, уреждащ паспортите за котки и порове, да се позовава, от една страна, на модела и на допълнителните изисквания, установени с гореспоменатото Решение на Комисията от 26 ноември 2003 година, а от друга страна, в допълнение да изисква всеки паспорт да е снабден с уникален номер, съдържащ тринадесет знака, а именно ISO-кода на Белгия „ВЕ“, следван от номера на одобрението от дистрибутора, съставен от две цифри и деветцифрен пореден номер?

               2.

               Член 3, буква б), член 4, параграф 2, член 5 и член 17, втора алинея от Регламент 998/2003/ЕО […] и разпоредбите и приложенията към Решение № 2003/803/ЕО […], допускат ли възможността национален режим да предвижда използване и на модела на европейски паспорт на домашни любимци като доказателство за идентификацията и регистрацията на кучета и освен това да установява, че трети лица могат, под формата на самозалепващи се идентификационни етикети, да внасят изменения в данните относно идентификацията на собственика на животното в части I—III на европейски паспорт на домашните любимци, заверен от одобрен ветеринарен лекар, в резултат на които изменения предходните идентификационни данни се закриват?

      (1)  ОВ L 146, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 47, стр. 190.

      (2)  ОВ L 312, стр. 1., Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 51, стр. 140.


title: Дело T-200/12: Жалба, подадена на 9 май 2012 г. — Shannon Free Airport Development/Комисия

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/22

         Жалба, подадена на 9 май 2012 г. — Shannon Free Airport Development/Комисия
   (Дело T-200/12)
   2012/C 258/41
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Free Airport Development Co. Ltd (Шанън, Ирландия) (представител: S. Pappas, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени оспореното в настоящата жалба решение от 28 февруари 2012 г. на Делегацията на Европейския съюз в Украйна, секция „Договори и финанси“, което е прието в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка EuropeAid/131567/C/SER/UA „Проект за подкрепа и диверсификация на туризма в Крим“, както и последващите решения на същия орган и на директора на ГД „Развитие“ на Европейската комисия,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от неизпълнение на същественото процесуално изискване да се изложат мотивите, тъй като:

                           —

                           съдебната практика и законодателството налагат на ответника задължението да обясни ясно предимствата на спечелилата оферта, вместо само да оспори доказателствата, представени от жалбоподателя; добрата администрация трябва да разгледа тяхната достоверност и да отговори точно на твърденията, особено когато различни отегчаващи обстоятелства подсилват това изискване.

               2.

               Второто правно основание е изведено от неизпълнение на същественото процесуално изискване за спазване на приложимата процедура, тъй като:

                           —

                           процедурата по оценяване, която комисията по оценяването е трябвало да следва, е опорочена от нередности, които са били известни на ответника и той не ги е взел предвид преди публикуването на резултатите. Поради това последващите решения са незаконосъобразни, доколкото се основават на резултата от тези нередности.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на равното третиране и злоупотреба с власт, тъй като:

                           —

                           незаконната процедура е приложена само по отношение на консорциума, в който е участвал жалбоподателят, което е в нарушение на принципа за недопускане на дискриминация. Също така изглежда, че единствената цел на незаконната процедура е била да се отстрани консорциумът на жалбоподателя от първото място в оценителния списък.


title: Дело T-513/12: Жалба, подадена на 22 ноември 2012 г. — NCL/СХВП (NORWEGIAN GETAWAY)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/65

         Жалба, подадена на 22 ноември 2012 г. — NCL/СХВП (NORWEGIAN GETAWAY)
   (Дело T-513/12)
   2013/C 26/129
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: NCL Corporation Ltd (Маями, Съединени американски щати) (представител: N. Grüger, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) по дело R 1014/2012-4 от 12 септември 2012 г. и да препрати делото за ново разглеждане от апелативния състав;

               —

               при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение по отношение на услугите от клас 39: „Arranging of cruises (организиране на круизи), Cruise ship services (услуги, предоставяни с круизни кораби), Cruise arrangement (организиране на круизи)“ и да препрати делото за ново разглеждане от апелативния състав;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „NORWEGIAN GETAWAY“ за услуги от клас 39 — заявка за регистрация на марка на Общността № 10 281 939

      Решение на проверителя: отхвърляне на заявката за регистрация.

      Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-160/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия) на 2 април 2012 г. — Maria Rosa Gramegna/A.S.L. Lodi и др.

text:
               2.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 157/5

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия) на 2 април 2012 г. — Maria Rosa Gramegna/A.S.L. Lodi и др.
   (Дело C-160/12)
   2012/C 157/08
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Maria Rosa Gramegna

      Ответник: A.S.L. Lodi и др.

      Преюдициални въпроси

   Принципите на свобода на установяване, недопускане на дискриминация и защита на конкуренцията, посочени в член 49 и сл. ДФЕС, допускат ли национална правна уредба, която не разрешава на фармацевт, който е правоспособен и вписан в съответното професионално сдружение, но не притежава включен в органичния план търговски обект, да разпространява на дребно в парафармацията, на която е собственик, също и лекарствените продукти, отпускани по лекарско предписание с т.нар. „бяла рецепта“, т.е. които не са за сметка на Националната служба по здравеопазване, а са изцяло за сметка на гражданина, и която установява в този сектор забрана за продажбата на определени категории лекарствени продукти и ограничение на броя на търговските обекти, които могат да бъдат установени на националната територия?


title: Дело T-505/14: Определение на Общия съд от 23 февруари 2015 г. — Seven for all mankind/СХВП — Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „SEVEN FOR ALL MANKIND“ — По-ранна фигуративна марка на Общността и по-ранна фигуративна международна марка „Seven“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               20.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 127/26

         Определение на Общия съд от 23 февруари 2015 г. — Seven for all mankind/СХВП — Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND)
   (Дело T-505/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „SEVEN FOR ALL MANKIND“ - По-ранна фигуративна марка на Общността и по-ранна фигуративна международна марка „Seven“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
   (2015/C 127/36)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Seven for all mankind LLC (Върнън, САЩ) (представител: A. Gautier-Sauvagnac, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Seven SpA (Леини, Италия) (представител: L. Trevisan, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 9 април 2014 г. (преписка R 1277/2013-1), относно производство по възражение между Seven SpA и Seven for all mankind LLC.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Seven for all mankind LLC да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 292, 1.9.2014 г.


title: Дело T-212/10: Жалба, подадена на 3 май 2010 г. — Strålfors Aktiebolag/СХВП (IDENTIFICATION SOLUTIONS)

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/21

         Жалба, подадена на 3 май 2010 г. — Strålfors Aktiebolag/СХВП (IDENTIFICATION SOLUTIONS)
   (Дело T-212/10)
   2010/C 195/35
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Strålfors AB (Malmö, Швеция) (представител: M. Nielsen, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав към Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 22 януари 2010 г. по дело R 1112/2009-2,

               —

               да се потвърди регистрацията на марката на Общността със заявка № 8235186 „IDENTIFICATION SOLUTIONS“ за „хартия, картон и стоки от тези материали, които не са включени в други класове; печатни произведения; материали за подвързване на книги; фотографии; канцеларски принадлежности; канцеларски лепила и лепила за домакински цели; материали за художници; четки за рисуване; пишещи машини и канцеларско оборудване (с изключение на мебели); учебни материали (с изключение на апарати); пластмасови материали за опаковки (които не са включени в други класове); печатарски букви; клишета“ в клас 16 и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „IDENTIFICATION SOLUTIONS“ за стоки в клас 16 — заявка за марка на Общността № 8235186

      Решение на проверителя: частичен отказ на заявка за регистрация на марка на Общността

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата и потвърждава спорното решение

      Изложени правни основания: жалбоподателят твърди, че следва да се уважи искането за регистрация на марката на Общността № 8235186 „IDENTIFICATION SOLUTIONS“ за стоки в клас 16, тъй като „IDENTIFICATION SOLUTIONS“ e отличителна марка за тези стоки и така отговаря на изискванията на член 4 от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-108/11: Иск, предявен на 2 март 2011 г. — Европейска комисия/Ирландия

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/13

         Иск, предявен на 2 март 2011 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-108/11)
   2011/C 145/19
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и C. Soulay)

      Ответник: Ирландия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като прилага ставка за ДДС от 4.8 % за доставки на хрътки и коне, които обикновено не са предназначени за приготвяне на храни, спрямо наемането на коне и спрямо някои услуги по осеменяване, Ирландия не е изпълнила задълженията си по членове 96 и 98 (във връзка с приложение III), и по член 110 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност;

               —

               да се осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Съгласно член 96 от Директивата ДДС определената от всяка държава членка стандартна ставка за ДДС, която не може да бъде по-малка от 15 %, се прилага по отношение на всички доставки на стоки и услуги. Ставка, различна от стандартната, може да се прилага само ако се допуска от други разпоредби на директивата.
   Съгласно член 98 държавите членки могат да прилагат една или две намалени ставки за посочените в приложение III от директивата доставки на стоки и услуги. Разглежданите в настоящия спор доставки не са посочени в приложение III.
   Директивата ДДС съдържа също преходни разпоредби, позволяващи на държавите членки да продължат да прилагат ставки, които се отклоняват от предвидените в директивата общи правила по отношение на структурата и нивото на ставките, когато съответните национални разпоредби са били в сила към 1 януари 1991 г.
   Съгласно член 113 от Директивата ДДС когато към 1 януари 1999 г. държава членка прилага намалена ставка, която е по-ниска от минимално предвидената в член 99, тя може да прилага спрямо тези стоки и услуги някоя от предвидените в член 98 намалени ставки. Въпреки това, тъй като прилаганата в Ирландия ставка за разглежданите в настоящия спор стоки и услуги е по-ниска от минималната по член 99 от Директивата ДДС, то член 113 не намира приложение.
   Член 110 от директивата се прилага също за по-ниски от минималните по член 99 ставки. С него се въвежда преходна уредба по отношение на някои национални разпоредби, приети поради ясно определени социални причини (т.е. за намаляване на данъчната тежест по отношение на потреблението на стоки и услуги от първа обществена необходимост) и в полза на крайния потребител. Комисията твърди, че доставките на хрътки и коне (които не се използват за приготвянето на храни), наемането на коне и услугите по осеменяване не биха могли да се считат за необходими за покриването на основни социални нужди. Комисията твърди също, че тъй като голям брой от конете и хрътките са предназначени за състезания или за развъждане, то не би могло да се счита, че от мярката се ползва крайният потребител.

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-255/14: Определение на Общия съд от 10 юни 2015 г. — Aalto-korkeakoulusäätiö/СХВП (APPCAMPUS)

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/61

         Определение на Общия съд от 10 юни 2015 г. — Aalto-korkeakoulusäätiö/СХВП (APPCAMPUS)
   (Дело T-255/14) (1)

   (2015/C 311/69)
   Език на производството: английски
   Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 235, 21.7.2014 г.


title: Дело T-723/15: Жалба, подадена на 4 декември 2015 г. — Genossenschaftsverband Bayern/Комисия

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/40

         Жалба, подадена на 4 декември 2015 г. — Genossenschaftsverband Bayern/Комисия
   (Дело T-723/15)
   (2016/C 059/46)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Genossenschaftsverband Bayern e. V. (Мюнхен, Германия) (представители: C. Bittner и N. Thies, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото

                           —

                           в член 1 от него се е приема, че държавните помощи, които Германия е предоставила в нарушение на член 108, параграф 3 ДФЕС в полза на съответните предприятия от млечната промишленост във федералната провинция Бавария във връзка с проведения в Бавария качествен контрол на млякото, са несъвместими с вътрешния пазар в периода след 1 януари 2007 г.;

                           —

                           да отмени членове 2 — 4 от обжалваното решение, доколкото с тях се разпорежда бенефициерите да възстановят тези помощи заедно с лихвите;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска да бъде частично отменено Решение на Комисията С (2015) 6295 окончателен от 18 септември 2015 г. относно държавна помощ за качествен контрол на млякото, предоставена от Германия въз основа на Закона за млякото и мазнините, SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN).
   В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага шест основания, които по същество са идентични или сходни с посочените основания по дело T-722/15, Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns/Комисия.