title: Дело T-218/09: Жалба, подадена на 28 май 2009 г. — Италия/Комисия и EPSO

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/59

         Жалба, подадена на 28 май 2009 г. — Италия/Комисия и EPSO
   (Дело T-218/09)
   2009/C 180/109
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представител: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности и Службата за подбор на персонал на Европейските Общности (EPSO)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени тестовете за достъп, както и обявлението за конкурсите на общо основание за изпити за съставяне на списък, от който ще се набират EPSO/AST/91/09 — Асистенти (AST 3) в сектор „Offset“

               —

               да се отмени тестовете за достъп, както и обявлението за конкурсите на общо основание за изпити за съставяне на списък, от който ще се набират EPSO/AST/92/09 — Assistenti (AST 3) в сектора „Предпечатна подготовка“

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят оспорва посочените по-горе обявления за конкурс, доколкото някои от предвидените в тях изпити трябва непременно да се провеждат на немски, английски или френски език.
   В подкрепа на своята жалба Италианска република изтъква следните правни основания:

               —

               Нарушение на член 290 ЕО, който възлага на Съвета изключителната компетентност да определя с единодушие правилата относно езиците на актовете на Общността. В това отношение трябва да се уточни, че в конкретния случай EPSO на практика е встъпило в правомощията на Съвета при определяне на езиковия режим на двата конкурса, като налага задължително английски, френски и немски език като втори език и като език, на който трябва да се проведат задължително входящите тестове за два от трите писмени изпита, както и за устните изпити, и като изключва всички останали езици на държавите-членки.

               —

               Нарушение на членове 12 ЕО, на член 22 от Хартата на основните права на Съюза, на членове 1 и 6 от Регламент 1/58 (1) и на член 28 от Правилника за длъжностните лица. Италианската република твърди в това отношение, че всички национални езици на държавите-членки са с ранг на официални езици и работни езици на Съюза. Следователно едно обявление за конкурс не може своеволно да ограничава само до три езиците, които кандидатите могат да избират като втори език и на които се води кореспонденцията с тях и на които се провеждат изпитите за конкурса. Член 28 от Правилника на длъжностните лица им налага задължението да владеят втори език на Общността, освен своя национален език, без да привилегирова английския, френския или немския език.

         И последно, жалбоподателят изтъква също така нарушение на член 253 ЕО, както и на изискванията на оправданите правни очаквания.

      (1)  Регламент № 1 за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (GU 34 1959, стр. 650; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр.3)


title: Дело T-171/08: Решение на Общия съд от 12 декември 2013 г. — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Комисия (Европейски фонд за бежанците — Действия по привличане на общественото внимание и по разпространяване на информация относно бежанците, претърпели психологическа травма — Проект „Травматизирани бежанци в Съюза: институции, механизми за защита и най-добри практики“ — Плащане на остатъка — Задължение за мотивиране — Принцип на добра администрация — Грешка в преценката)

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/15

         Решение на Общия съд от 12 декември 2013 г. — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Комисия
   (Дело T-171/08) (1)

   (Европейски фонд за бежанците - Действия по привличане на общественото внимание и по разпространяване на информация относно бежанците, претърпели психологическа травма - Проект „Травматизирани бежанци в Съюза: институции, механизми за защита и най-добри практики“ - Плащане на остатъка - Задължение за мотивиране - Принцип на добра администрация - Грешка в преценката)
   2014/C 39/24
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Берлин, Германия) (представители: първоначално U. Claus, впоследствие C. Otto, S. Reichmann и L.-J. Schmidt, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално S. Grünheid и B. Simon, впоследствие S. Grünheid)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията, съдържащо се в писмо от 7 март 2008 г. и свързано с частичното непризнаване на разходите, направени от жалбоподателя в рамките на споразумението за отпускане на безвъзмездна помощ JAI/2004/ERF/073, което се отнася до общностно финансиране на действия по привличане на общественото внимание и разпространение на информация относно бежанците, претърпели психологическа травма.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 171, 5.7.2008 г.


title: Дело C-134/12: Определение на Съда (шести състав) от 10 май 2012 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Constanța — Румъния) — Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea/Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (Преюдициално запитване — Харта на основните права на Европейския съюз — Конвенция за защита на правата на човека и основните свободи — Валидност на национална правна уредба, с която се въвежда намаляване на заплатите на редица категории държавни служители — Неприлагане на правото на Съюза — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               6.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/9

         Определение на Съда (шести състав) от 10 май 2012 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Constanța — Румъния) — Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea/Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central
   (Дело C-134/12) (1)

   (Преюдициално запитване - Харта на основните права на Европейския съюз - Конвенция за защита на правата на човека и основните свободи - Валидност на национална правна уредба, с която се въвежда намаляване на заплатите на редица категории държавни служители - Неприлагане на правото на Съюза - Явна липса на компетентност на Съда)
   2012/C 303/18
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Constanța

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea

      Ответник: Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central

      Предмет

   Преюдициално запитване — Curtea de Apel Constanța — Тълкуване на член 17, алинея 1, на член 20 и на член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Тълкуване на член 15, точка 3 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи — Допустимост на национална правна уредба, с която се въвежда намаляване на заплатите на редица категории държавни служители — Нарушение на правото на собственост и на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация

      Диспозитив

   Съдът на Европейския съюз явно няма компетентност да разгледа предициалното запитване, отправено от Curtea de Apel Constanța (Румъния), с акт от 8 февруари 2012 г.

      (1)  ОВ C 138, 12.5.2012 г.


title: Дело T-65/12 P: Определение на Общия съд от 12 юни 2012 г. — Strack/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Определение за връщане на делото — Решение, което не подлежи на обжалване — Явно недопустима жалба)

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/22

         Определение на Общия съд от 12 юни 2012 г. — Strack/Комисия
   (Дело T-65/12 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Определение за връщане на делото - Решение, което не подлежи на обжалване - Явно недопустима жалба)
   2012/C 227/37
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Guido Strack (Кьолн, Германия) (представител: H. Tettenborn, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: H. Krämer и B. Eggers)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 7 декември 2011 г., постановено по дело Strack/Комисия (F–44/05 RENV, непубликувано в Сборника), с която се иска отмяната на това определение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Guido Strack да понесе съдебните разноски, направени от него и от Европейската комисия в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 118, 21.4.2012 г.


title: Дело C-595/15 P: Жалба, подадена на 14 ноември 2015 г. от National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC), и др. срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 4 септември 2015 г. по дело T-577/12, NIOC и др./Съвет на Европейския съюз

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/3

         Жалба, подадена на 14 ноември 2015 г. от National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC), и др. срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 4 септември 2015 г. по дело T-577/12, NIOC и др./Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-595/15 P)
   (2016/C 059/03)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели:

   National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) (Сингапур, Сингапур); National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs) (Лондон, Обединено кралство); Iran Fuel Conservation Organization (IFCO) (Техеран, Иран); Karoon Oil & Gas Production Co. (Ахваз, Иран); Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC) (Техеран); Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO) (Техеран); National Iranian Drilling Co. (NIDC) (Ахваз); South Zagros Oil & Gas Production Co. (Шираз, Иран); Maroun Oil & Gas Co. (Ахваз); Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC) (Хузестан, Иран); Gachsaran Oil & Gas Co. (Ахмед, Иран); Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC) (Омидие, Иран); Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC) (Хорамшахр, Иран); West Oil & Gas Production Co. (Керманшах, Иран); East Oil & Gas Production Co. (EOGPC) (Машхад, Иран); Iranian Oil Terminals Co. (IOTC) (Техеран); Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) (Бушер, Иран); и Iran Liquefied Natural Gas Co. (Техеран) (представител: адв. J.-M. Thouvenin)

      Друга страна в производството:

   Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

               —

               да отмени решението от 4 септември 2015 на седми състав на Общия съд на Европейския съюз по дело T-577/12;

               —

               да уважи исканията, които са представени пред Общия съд на Европейския съюз;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски в двете производства.

      Основания и основни доводи

               1

               С първото основание за отмяна жалбоподателите твърдят, че Общият съд в точка 44 от решението си е допуснал грешка в прилагането на правото, като е приел, че с препращането към член 46, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 267/2012 (1), Регламент за изпълнение (ЕС) № 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 г. (2) следва да се разглежда като ясно указващ, че неговото правно основание е именно този член 46, параграф 2.

               2

               С второто основание жалбоподателите поддържат, че Общият съд е допуснал грешка в прилагане на правото в точки 55 — 57 от обжалваното съдебно решение, които се свеждат до твърдението, съгласно което „от член 215, параграф 2 не произтича, че индивидуалните ограничителни мерки срещу физически или юридически лица, групи или недържавни образувания, трябва да се приемат по процедурата, предвидена в член 215, параграф 1, ДФЕС“. От една страна, член 215, параграф 1, разпоредба единствена от ДФЕС, отнасяща се до ограничителните мерки, ясно предвижда, че процедурата, приложима по отношение на такива мерки, е записаната в нея, и не предвижда друга процедура за това; от друга страна, член 291 ДФЕС е несъвместим с член 215, параграф 2, ДФЕС; при условията на евентуалност член 291, параграф 2, ДФЕС не може да се разглежда като разпоредба, която може да даде на Съвета допълнително правно основание към вече съдържащото се в член 215, параграф 2, ДФЕС, за приемане на ограничителни мерки; и накрая, и при условията на евентуалност, дори и да се приеме, че член 291, параграф 2, ДФЕС, може да даде на Съвета допълнително правно основание към съдържащото се в член 215, параграф 2, ДФЕС, за приемане на ограничителни мерки, използването на това правно основание в конкретния случай би било незаконосъобразно.

               3

               С третото основание, което е представено при условията на евентуалност, ако се приеме, че в рамките на една политика за въвеждане на ограничителни мерки от правна страна е възможно приемането на индивидуални ограничителни мерки, които първоначално са имали за основание член 215 ДФЕС, да бъде на основание член 291, параграф 2, ДФЕС на, жалбоподателите поддържат, че Общият съд е допуснал грешка в прилагането на правото, като е приел по същество в точки 75 — 83 от своето решение, че Съветът на Съюза, съгласно текста на член 291, параграф 2, „надлежно [е] обоснова[л]“ прилагането на тази дерогираща процедура, която е била единствената възможна в случая. От една страна, изискваната обосновка трябва да бъде изрична; от друга страна, дори и да се предположи, че на това изискване може да отговори и имплицитна обосновка, в случая това не е изпълнено, тъй като Общият съд е дал неправилно тълкуване на съответните текстове.

               4

               С четвъртото основание, което е представено при условията на евентуалност, ако се приеме, че в рамките на политика за приемане на ограничителни мерки, основана на член 215 ДФЕС, от правна страна е възможно приемането на индивидуални ограничителни мерки на основание член 291, параграф 2, ДФЕС, жалбоподателите поддържат, че Общият съд допуснал грешка в прилагането на правото, като в точка 87 от своето решение е приел, че член 46, параграф 2 от Регламент № 267/2012 „възлага на Съвета правомощието да изпълнява разпоредбите на член 23, параграфи 2 и 3 от посочения регламент“, което според него било достатъчно, за да се изпълни задължението за мотивиране по отношение на правното основание на тази разпоредба, което било член 291, параграф 2 , ДФЕС. Според жалбоподателите Общият съд е стигнал до този извод по пътя на юридически неправилно тълкуване на член 46, параграф 2, от Регламент № 267/2012.

               5

               С петото основание, което е представено при условията на евентуалност, ако бъде прието, че в рамките на политика за приемане на ограничителни мерки, основани на член 215 ДФЕС, от правна страна е възможно приемането на индивидуални ограничителни мерки на основание член 291, параграф 2, ДФЕС, жалбоподателите поддържат, че Общият съд е допуснал грешка в точки 86-88 от своето решение, като е преценил, че задължението за мотивиране на правните актове на Съюза не задължава Съвета да посочи изрично, че Регламент № 267/2012 има за основание член 291, параграф 2 ДФЕС що се отнася до правното основание на член 46, параграф 2, от Регламент № 267/2012.

               6

               Със шестото основание жалбоподателите поддържат, че Общият съд е допуснал грешка в прилагането на правото в точки 100 и 103, както и в точки 108 и 110, като е преценил, че спазването от въведени от Съюза ограничителни мерки на принципите на правна сигурност и на предвидимост на закона, от които произтича, че посочените мерки трябва да бъдат ясни и точни, е потвърдено от гледна точка на изведените в съдебната практика правила за еднакво тълкуване на актовете на Съюза, които изискват тези актове да бъдат тълкувани и прилагани в светлината на езиковите редакции, изготвени на другите официални езици.

               7

               Със седмото основание жалбоподателите поддържат, че Общият съд е допуснал грешка в прилагането на правото в точка 134 от своето решение, като приел, че член 23, параграф 2, точка г) от Регламент № 267/2012 (спорният критерий) е в съответствие с принципите на правовата държава и по-общо с правото на Европейския съюз, тъй като той не бил „нито произволен, нито дискреционен“, и в точка 140 от своето решение, че „спорният критерий ограничава правото на преценка на Съвета, като въвежда обективни критерии и гарантира изискваната от правото на Съюза степен на предвидимост“. В това отношение жалбоподателите поддържат, че Общият съд е допуснал грешка в прилагането на правото, като е тълкувал спорния критерий с позоваване на решението от 13 март 2012 г. Melli Bank/Съвет (C-380/09 P).

               8

               С осмото основание, изложено при условията на евентуалност, според жалбоподателите дори и да се приеме, че смисълът, който следва да се даде на понятието „свързани [лица и образувания]“, е смисълът, който му е дал Общият съд, следва да се направи констатацията, че в случая той е приложен неправилно.

      (1)  Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (OB L 88, 24.3.2012 г., стр. 1).

      (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OB L 282, 16.10.2012 г., стр. 16).


title: Дело C-397/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 9 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Косвени данъци върху набирането на капитал — Капиталови дружества — Директива 69/335/ЕИО — Член 2, параграфи 1 и 3, член 4, параграф 1 и член 7 — Данък върху вноските в капитала — Освобождаване — Условия — Прехвърляне от една държава-членка в друга държава-членка на ефективния център на управление или на регистрирания офис — Данък върху вноските в капитала, с който се облага капиталът, предназначен за търговска дейност, упражнявана в държава-членка от филиалите или постоянните формирования на дружества, установени в друга държава-членка)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/4

         Решение на Съда (четвърти състав) от 9 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-397/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Косвени данъци върху набирането на капитал - Капиталови дружества - Директива 69/335/ЕИО - Член 2, параграфи 1 и 3, член 4, параграф 1 и член 7 - Данък върху вноските в капитала - Освобождаване - Условия - Прехвърляне от една държава-членка в друга държава-членка на ефективния център на управление или на регистрирания офис - Данък върху вноските в капитала, с който се облага капиталът, предназначен за търговска дейност, упражнявана в държава-членка от филиалите или постоянните формирования на дружества, установени в друга държава-членка)
   2009/C 205/06
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Gippini Fournier и M. Afonso)

      Ответник: Кралство Испания (представители: B. Plaza Cruz и M. Muñoz Pérez)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юни 1969 г. относно косвените данъци върху набирането на капитал (ОВ L 249, стр. 25) — Прехвърляне на седалището на дружество — Национална правна уредба, която предвижда облагане на прехвърлянето на седалище, доколкото въпросното дружество не се облага с данък върху вноската в държавата по произхода — Условия за прилагането на задължителното освобождаване от данък

      Диспозитив

               1)

               Кралство Испания:

                           —

                           като подчинява на условията, предвидени в член 96 от втората допълнителна разпоредба към консолидираната редакция на Закона относно корпоративния данък (Disposición Adicional Segunda del texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades), одобрен с Кралски декрет-закон № 4/2004 от 5 март 2004 година, освобождаването от данък върху вноските в капитала на транзакциите, визирани в член 7, параграф 1, буква б) от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху набирането на капитал, изменена с Директива 73/79/ЕИО на Съвета от 9 април 1973 г., с Директива 73/80/ЕИО на Съвета от 9 април 1973 г. и с Директива 85/303/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 г.;

                           —

                           като облага с данък върху вноските в капитала прехвърлянето от държава-членка в Испания на ефективния център на управление или на регистрирания офис на капиталови дружества, които не са били облагани с подобен данък в държавата-членка по произход, и

                           —

                           като облага с данък върху вноските капитала, предназначен за търговска дейност, упражнявана на испанска територия от филиалите или постоянните формирования на дружества, установени в държава-членка, която не прилага подобен данък,
                           е нарушило задълженията си съгласно Директива 69/335, изменена с Директиви 73/79, 73/80 и 85/303.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело T-759/15: Жалба, подадена на 29 декември 2015 г. — Fiat Chrysler Finance Europe/Комисия

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/49

         Жалба, подадена на 29 декември 2015 г. — Fiat Chrysler Finance Europe/Комисия
   (Дело T-759/15)
   (2016/C 059/57)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Fiat Chrysler Finance Europe (FCFE) (Люксембург, Люксембург) (представители: J. Rodriguez, Solicitor, M. Engel и G. Maisto, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за отмяна за допустима,

               —

               да отмени членове 1 — 4 от решението на Комисията от 21 октомври 2015 г., адресирано до Великото херцогство Люксембург („Люксембург“) по дело SA.38375 (2914/C ex 2014 NN) („спорното решение“),

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на FCFE.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е нарушение на член 107 ДФЕС, тъй като в спорното решение Комисията приложила неправилно понятието „селективно предимство“ и не доказала, че предварителното споразумение за ценообразуване (APA) може да доведе до нарушение на конкуренцията.

               2.

               Второто основание е че със спорното решение Комисията е нарушила член 296, параграф 2 ДФЕС и задължението си за мотивиране, тъй като не обяснила как е извела принципа на сделката между несвързани лица от правото на Съюза, нито дори в какво се състои този принцип, и описала съвсем повърхностно въздействието на APA върху конкуренцията.

               3.

               Третото основание е нарушение на принципа на правната сигурност, тъй като даденото от Комисията ново определение на принципа на сделката между несвързани лица в спорното решение води до пълна несигурност и объркване относно това кога предварително споразумение за ценообразуване и въобще всеки анализ на трансферното ценообразуване може да противоречи на правилата на Европейския съюз относно държавните помощи.

               4.

               Четвъртото основание е нарушение на принципа на оправданите правни очаквания, тъй като Комисията създала оправдано правно очакване, че за целите на държавните помощи ще преценява споразуменията за трансферно ценообразуване въз основа на Насоките на ОИСР и рязкото ѝ отклонение от този подход нарушило посочения принцип.


title: Дело T-79/10: Жалба, подадена на 22 февруари 2010 г. — COLT Télécommunications France/Комисия

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/56

         Жалба, подадена на 22 февруари 2010 г. — COLT Télécommunications France/Комисия
   (Дело T-79/10)
   2010/C 113/87
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: COLT Télécommunications France SAS (Париж, Франция) (представител: M. Debroux, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се разпореди на Комисията на основание процесуално-организационните действия и действията по събиране на доказателства, предвидени в членове 49, 64 и 65 от Процедурния правилник на Общия съд, да изпрати някои документи, посочени в Решение C(2009) 7426 окончателен на Комисията (Държавна помощ N 331/2008 — Франция),

               —

               да се отмени решението, доколкото в него се приема, че „мярката, предмет на уведомлението, не представлява помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора“,

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяна на Решение C(2009) 7426 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 г., с което се обявява, че компенсирането от френските власти на свързаните с предоставянето на обществена услуга разходи в размер на 59 милиона евро на обединение на предприятия за създаване и експлоатиране на електронна съобщителна мрежа с много висока скорост при пренос на данни (проект THD 92) в департамента Hauts-de-Seine не представлява държавна помощ.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено правно основание, изведено от обстоятелството, че Комисията не е започнала официалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Това правно основание се подразделя на седем части:

               —

               в основата на първата част от правното основание е констатацията, че особено голямата продължителност (15 месеца) на предхождащата приемането на решението проверка сама по себе си свидетелства за сложността на въпроса и за необходимостта от започване на официална процедура по разследване,

               —

               с втората част от правното основание жалбоподателят твърди, че предвиденото разширяване на мрежата на два етапа би трябвало да доведе Комисията поне до извода, че първият етап от разширяването на мрежата в доходоносни зони с голяма гъстота не изисква публична субсидия,

               —

               третата част от правното основание се основава на доказване на обстоятелството, че възприетият в решението метод за определяне на твърдените „недоходоносни зони“ подлежи на съществена критика и противоречи на изводите на ARCEP — френският регулаторен орган в този сектор; тези противоречия и грешки в метода трябвало да доведат до започване на задълбочено разследване,

               —

               в основата на четвъртата част от правното основание са многобройните и аргументирани възражения на конкурентни оператори, които също трябвало да подтикнат Комисията да започне задълбочено разследване,

               —

               с петата част жалбоподателят поддържа, че Комисията не е упражнила дори минимален контрол, за да се гарантира, че френските власти не са допуснали явна грешка в преценката при създаването на твърдяна услуга от общ икономически интерес, по-конкретно поради липсата на пазарна неефективност,

               —

               шестата част от правното основание също се отнася до липсата на дори минимален контрол във връзка с явна грешка в преценката, допусната от френските власти при създаване на SIEG, по-конкретно поради обстоятелството, че предвидената публична намеса няма специфичен характер,

               —

               накрая, със седмата част от правното основание жалбоподателят поддържа, че решението не отчита действителния риск от свръхкомпенсиране на твърдените допълнителни разходи, свързани с твърдените произтичащи от представянето на обществена услуга задължения.


title: Дело C-646/13: Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Galați (Румъния) на 5 декември 2013 г. — Casa Județeană de Pensii Brăila/E.S.

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/14

         Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Galați (Румъния) на 5 декември 2013 г. — Casa Județeană de Pensii Brăila/E.S.
   (Дело C-646/13)
   2014/C 39/22
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Galați

      Страни в главното производство

      Въззивник: Casa Județeană de Pensii Brăila

      Въззиваема страна: E.S.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли разпоредбите на член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 883/2004 (1) да се тълкуват в смисъл, че изключват прилагането на двустранна спогодба в областта на социалното осигуряване, която е сключена преди датата на прилагане на регламента и не е посочена в Приложение II към регламента, при условие, че приложимият по силата на двустранната спогодба режим е по-благоприятен за осигуреното лице от режима, който би бил приложен по силата на регламента?

               2.

               Член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 883/2004, налага ли преценката на по-благоприятния характер на двустранната спогодба да се ограничи само до правното тълкуване на двустранната спогодба или следва да се вземат пред вид и конкретният ред и условията за нейното прилагане (от гледна точка на възможния размер на отпусканата от всяка от двете държави пенсия, определен в зависимост от прилагането/изключването на прилагането на спогодбата по силата на регламента)?

               3.

               При отрицателен отговор на първия въпрос (в смисъл, че не се изключва прилагането на двустранната спогодба в областта на социалното осигуряване), може ли да се приеме за по-благоприятна по смисъла на член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 883/2004, правна уредба, въз основа на която държава — страна по спогодба в областта на социалното осигуряване — признава осигурителен стаж, по-кратък от реално навършения, и тази държава изплаща пенсия в размер, по-голям от размера, на който осигуреното лице би имало право в случай, че в държавата съдоговорител би бил признат пълният период на осигурителния стаж?

      (1)  Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).


title: Дело T-127/14 P: Решение на Общия съд от 3 декември 2015 г. — Sesma Merino/СХВП (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Атестиране — Доклад за оценка — Цели за 2011 — 2012 г. — Акт с неблагоприятни последици — Допустимост)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/43

         Решение на Общия съд от 3 декември 2015 г. — Sesma Merino/СХВП
   (Дело T-127/14 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Доклад за оценка - Цели за 2011 — 2012 г. - Акт с неблагоприятни последици - Допустимост))
   (2016/C 027/52)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Alvaro Sesma Merino (Кампело, Испания) (представител: H. Tettenborn, avocat)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Saba и D. Botis)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 11 декември 2013 г., Sesma Merino/СХВП (F-125/12, СбСП, EU:F:2013:192), с която се иска отмяна на това решение

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Alvaro Sesma Merino да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 184, 16.6.2014 г.


title: Дело C-375/17: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 21 юни 2017 г. — Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

text:
               2.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 330/5

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 21 юни 2017 г. — Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
   (Дело C-375/17)
   (2017/C 330/07)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd

      Ответници: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли правото на Съюза — и по-специално правото на установяване и свободното предоставяне на услуги, принципите за недопускане на дискриминация, прозрачност, свобода на конкуренцията, пропорционалност и последователност — да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба, като съдържащата се в член 1, параграф 653 от Закона за бюджетна стабилност за 2015 г. и съответните актове по прилагане, която предвижда модел на единствен концесионер с изключителни права по отношение на услугата лотария, но не и за други игри, състезания с познаване на факти и събития и залагания?

               2)

               Трябва ли правото на Съюза — и по-специално правото на установяване и свободното предоставяне на услуги и Директива 2014/23/ЕС (1), както и принципите за недопускане на дискриминация, прозрачност, свобода на конкуренцията, пропорционалност и последователност — да се тълкува в смисъл, че не допуска тръжна процедура, предвиждаща начална тръжна цена, която e многократно завишена и е необоснована спрямо изискванията за икономическите и финансовите възможности, както и техническите и организационните възможности от вида, предвиден в точки 5.3, 5.4, 11, 12.4 и 15.3 от тръжните спецификации за възлагане на концесия за лотария?

               3)

               Трябва ли правото на Съюза — и по-специално правото на установяване и свободното предоставяне на услуги и Директива 2014/23/ЕС, както и принципите за недопускане на дискриминация, прозрачност, свобода на конкуренцията, пропорционалност и последователност — да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба, предвиждаща налагането на фактическа алтернатива между възможността за получаване на нова концесия и за продължаване на свободното предоставяне на различни услуги, свързани със залагания на трансгранична основа, алтернатива от вида, предвиден в член 30 от проекта за споразумение, така че решението за участие в тръжната процедура за възлагане на нова концесия би означавало отказ от трансграничната дейност, макар Съдът многократно да е признавал законосъобразността на въпросната дейност?

      (1)  Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за възлагане на договори за концесия (ОВ L 94, 2014 г., стр. 1).


title: Дело C-483/07 P: Жалба, подадена на 5 ноември 2007 г. от Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG, срещу Определението, постановено на 28 август 2007 г. от Първоинстанционния съд (втори състав) по дело T-46/06, Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG/Комисия на Европейските общности

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/7

         Жалба, подадена на 5 ноември 2007 г. от Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG, срещу Определението, постановено на 28 август 2007 г. от Първоинстанционния съд (втори състав) по дело T-46/06, Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-483/07 P)
   (2008/C 8/13)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (представител: K. Bott, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               1.

               Да се отмени Определението на Първоинстанционния съд на Европейските общности (втори състав) от 28 август 2007 г. и

               2.

               да се отмени Решението на ответника за запазване на домейна „galileo.eu“,

               3.

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски по обжалването и съдебните разноски, свързани с производството пред Първоинстанционния съд,

               4.

               при условията на евентуалност и според искания 2) и 3), делото да се върне на Първоинстанционния съд и ответникът да се осъди да заплати съдебните разноски по обжалването.

         Правни основания и основни доводи
   В жалбата си жалбоподателят посочва нарушение на общностното право (член 58, параграф 1, второ изречение от Статута на Съда), по-специално на член 230, четвърта алинея ЕО. Според схващането на жалбоподателя Първоинстанционният съд бил допуснал такова нарушаване на правото, като отхвърлил жалбата му като недопустима, тъй като жалбоподателят не бил „лично засегнат“ от обжалваното решение на ответника да запази за себе си името на домейна „galileo.eu“. Жалбоподателят смята, че решението на Комисията да запази за себе си домейна „galileo.eu“ го засяга лично по смисъла на съдебната практика, поради правата му върху немската словна марка Galileo, поради предоставеното му с Регламент 874/2004 на Комисията правно положение в регистрационната процедура, както и поради обстоятелството, че домейнът „galileo.eu“ е икономическо благо, способно да бъде предмет на търговски обмен, и следователно може да се предостави само веднъж.


title: Дело F-81/15: Жалба, подадена на 26 май 2015 г. — ZZ и ZZ/Комисия

text:
               10.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 262/42

         Жалба, подадена на 26 май 2015 г. — ZZ и ZZ/Комисия
   (Дело F-81/15)
   (2015/C 262/57)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и ZZ (представители: T. Bontinck, A. Guillerme, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Установяване на незаконосъобразността на член 45 и на приложение I към Правилника за длъжностните лица и отмяна на решения на ОН жалбоподателите да не бъдат включени в списъка на повишените в степен AST 10 лица в процедура по повишаване за 2014 г.

      Искания на жалбоподателите

               —

               Главно искане: да се установи незаконосъобразността на член 45 и на приложение I, както и на свързаните с тях преходни мерки;

               —

               Да отмени решението на ОН от 14 ноември 2014 г. жалбоподателите да не бъдат включени в списъка на повишените длъжностни лица в степен AST 10 в процедурата по повишаване за 2014 г., предвидена в член 45 от Правилника;

               —

               Да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

               —

               При условията на евентуалност: да се отмени решението на ОН от 14 ноември 2014 г. жалбоподателите да не бъдат включвани в списъка на повишените в степен AST 10 длъжностни лица в процедурата по повишаване за 2014 г., предвидена в член 45 от Правилника;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-63/12: Решение на Общия съд от 26 октомври 2012 г. — Oil Turbo Compressor/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети срещу Иран за предотвратяване на ядреното разпространение — Замразяване на средства — Жалба за отмяна — Задължение за мотивиране)

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/24

         Решение на Общия съд от 26 октомври 2012 г. — Oil Turbo Compressor/Съвет
   (Дело T-63/12) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети срещу Иран за предотвратяване на ядреното разпространение - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Задължение за мотивиране)
   2012/C 379/41
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock) (Техеран, Иран) (представител: K. Kleinschmidt, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и Z. Kupčová)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 71) в частта, отнасяща се до жалбоподателя.

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран в частта, която се отнася до Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock).

               2.

               Съветът на Европейския съюз понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Oil Turbo Compressor.

      (1)  ОВ C 98, 31.3.12 г.


title: Дело C-325/12: Иск, предявен на 10 юли 2012 г. — Европейска комисия/Португалска република

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/22

         Иск, предявен на 10 юли 2012 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-325/12)
   2012/C 287/41
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, P. Guerra e Andrade и L. Nicolae)

      Ответник: Португалска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 4 от Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година за изменение на Директива 2002/22/ЕО относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги, Директива 2002/58/ЕО относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации и Регламент (ЕО) № 2006/2004 за сътрудничество между националните органи, отговорни за прилагане на законодателството за защита на потребителите (1), като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за изпълнението на посочената директива, и във всеки случай, като не е съобщила на Комисията споменатите разпоредби,

               —

               да се осъди Португалската република, в съответствие с член 260, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да заплати периодична имуществена санкция за неизпълнение на задължението да съобщи всички мерки за транспониране на Директива 2009/136/ЕО, в размер на 22 014,72 EUR на ден, считано от датата на постановяване на Решението на Съда.

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Португалската държава не е предприела всички мерки, необходими за изпълнението на Директива 2009/136/ЕО. Във всеки случай, не е съобщила на Комисията посочените мерки.
   Португалската държава се е опитала да транспонира във вътрешното право Директива 2009/136/ЕО само по отношение на измененията, направени в Директива 2002/22/ЕО. Останала е за транспониране частта от Директива 2009/136/ЕО, с която се правят изменения в Директива 2002/58/ЕО (защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации).
   В съответствие с член 260, параграф 3 ДФЕС, когато Комисията сезира Съда с иск за неизпълнение по силата на член 258 ДФЕС, тя може да поиска от Съда въпросната държава членка да бъде осъдена да заплати еднократно платима сума или периодична имуществена санкция с решението, с което се установява неизпълнението от държавата членка на задължението ѝ да съобщи на Комисията мерките за транспониране на директива, приета съгласно определена законодателна процедура.
   Според Съобщението на Комисията относно прилагането на член 260, параграф 3 от ДФЕС (2), периодичната имуществена санкция, предложена от Комисията, се изчислява съобразно с метода, изложен в Съобщението за изменение относно прилагането на член 228 от Договора за ЕО.
   Следователно определянето на основния размер на санкцията става въз основа на критериите за тежест и продължителност на нарушението, и на необходимостта да се гарантира възпиращия ефект на санкцията.
   Комисията предлага да се определи коефициент за тежест 8, като се има предвид значимостта на нормите от правото на Съюза, които са предмет на нарушението, както и последиците на същото за общите и частни интереси.

      (1)  ОВ L 337, стp. 11.

      (2)  ОВ C 12, 2011 г., стp. 1.


title: Дело T-69/09: Определение на Общия съд от 5 октомври 2010 г. — Provincie Groningen и Provincie Drenthe/Комисия (Жалба за отмяна — ЕФРР — Решение за намаляване на финансовата помощ и разпореждащо частично възстановяване на изплатените суми — Регионално образувание — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/30

         Определение на Общия съд от 5 октомври 2010 г. — Provincie Groningen и Provincie Drenthe/Комисия
   (Дело T-69/09) (1)

   (Жалба за отмяна - ЕФРР - Решение за намаляване на финансовата помощ и разпореждащо частично възстановяване на изплатените суми - Регионално образувание - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
   2010/C 328/50
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищци: Provincie Groningen (Нидерландия) и Provincie Drenthe (Нидерландия) (представители: C. Dekker и E. Belhadj, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė и W. Roels, agents)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2008) 8355 на Комисията от 11 декември 2008 г. за намаляване на финансовата помощ от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), предоставена в рамките на единния програмен документ за структурните помощи от Общността в региона Groninge и региона Drenthe (Нидерландия) — № 97.07.13.003, който попада в цел № 2 съгласно Решение C(1997) 1362 на Комисията от 26 май 1997 г.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска като недопустим.

               2.

               Осъжда региона Groninge и региона Drenthe да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 90, 18.4.2009 г.


title: Дело T-88/13 P: Решение на Общия съд от 19 юни 2015 г. — Z/Съд (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Безпристрастност на Съда на публичната служба — Искане за отвод на съдия — Преназначаване — Интерес на службата — Правило за съответствие между степента и длъжността — Член 7, параграф 1 от Правилника — Дисциплинарно производство — Право на защита)

text:
               10.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 262/17

         Решение на Общия съд от 19 юни 2015 г. — Z/Съд
   (Дело T-88/13 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Безпристрастност на Съда на публичната служба - Искане за отвод на съдия - Преназначаване - Интерес на службата - Правило за съответствие между степента и длъжността - Член 7, параграф 1 от Правилника - Дисциплинарно производство - Право на защита))
   (2015/C 262/22)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Z (Люксембург, Люксембург) (представител: F. Rollinger, адвокат)

      Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз (представител: A. Placco)

      Предмет

   Жалба срещу решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 5 декември 2012 г., Z/Съд (F-88/09 и F-48/10, СбПС, EU:F:2012:171), с която се иска отмяната на това решение.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав), Z/Съд (F-88/09 и F-48/10, СбПС, EU:F:2012:171), в частта, в която като неотносимо се отхвърля изтъкнатото по дело F-48/10 основание, изведено от липсата на компетентност на комитета за разглеждане на жалбите, подадени по административен ред, и от незаконосъобразността на член 4 от Решение на Съда на Европейския съюз от 4 май 2004 г. относно упражняването на правомощията, предоставени на органа по назначаването от Правилника за длъжностите лица на Европейския съюз и на органа, оправомощен да сключва договори, от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Отхвърля жалбата по дело F-48/10 в частта във връзка с основанието, изведено от липсата на компетентност на комитета за разглеждане на жалбите, подадени по административен ред, и от незаконосъобразността на член 4 от Решение на Съда от 4 май 2004 г. относно упражняването на правомощията, предоставени на органа по назначаването от Правилника за длъжностите лица на Европейския съюз и на органа, оправомощен да сключва договори, от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз.

               4)

               Що се отнася до съдебните разноски в настоящото производство, Z понася три четвърти от направените от Съда съдебни разноски, както и три четвърти от собствените си съдебни разноски, а Съдът понася една четвърт от направените от него съдебни разноски, както и една четвърт от съдебните разноски на Z.

      (1)  ОВ C 233, 10.8.2013 г.


title: Дело C-270/08: Определение на Председателя на Съда от 28 октомври 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Република Унгария

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/18

         Определение на Председателя на Съда от 28 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Унгария
   (Дело C-270/08) (1)

   (2009/C 6/36)

      Език на производството: унгарски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 209, 15.8.2008 г.


title: Дело T-419/09: Решение на Общия съд от 24 март 2011 г. — Cybergun/СХВП — Umarex Sportwaffen (AK 47) (Марка на Общността — Производството за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността „AK 47“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) и член 52, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/26

         Решение на Общия съд от 24 март 2011 г. — Cybergun/СХВП — Umarex Sportwaffen (AK 47)
   (Дело T-419/09) (1)

   (Марка на Общността - Производството за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „AK 47“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) и член 52, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 145/43
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Cybergun SA (Bondoufle, Франция) (представител: S. Guyot, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG (Arnsberg, Германия) (представител: M.-H. Hoffmann, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 5 август 2009 г. (преписка R 1101/2007-1) относно производството за обявяване на недействителност между Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG и Cybergun SA

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Cybergun SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 312, 19.12.2009 г.


title: Дело T-71/10 R: Определение на председателя на Общия съд от 30 април 2010 г. — Xeda International/Комисия (Обезпечително производство — Директива 91/414/ЕИО — Решение за невключване на дифениламин в приложение I към Директива № 91/414 — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/40

         Определение на председателя на Общия съд от 30 април 2010 г. — Xeda International/Комисия
   (Дело T-71/10 R)
   (Обезпечително производство - Директива 91/414/ЕИО - Решение за невключване на дифениламин в приложение I към Директива № 91/414 - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   2010/C 179/70
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Xeda International SA (Saint-Andiol, Франция) (представители: C. Mereu, K. Van Maldegem, avocats, и P. Sellar, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi и L. Parpala, подпомагани от J. Stuyck, avocat)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Решение 2009/859/ЕО на Комисията от 30 ноември 2009 година за невключване на дифениламин в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и за отнемане на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи посоченото вещество (ОВ L 314, стр. 79), до постановяване на съдебното решение по главното производство

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-412/13: Жалба, подадена на 9 август 2013 г. — Chin Haur Indonesia/Съвет

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/27

         Жалба, подадена на 9 август 2013 г. — Chin Haur Indonesia/Съвет
   (Дело T-412/13)
   2013/C 274/43
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Chin Haur Indonesia, PT (Тангеранг, Индонезия) (представители: T. Müller-Ibold и F.-C. Laprévote, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени частично член 1, параграфи 1 и 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 501/2013 (1) доколкото разширяват обхвата на антидъмпинговото мито и оставят без уважение молбата му за освобождаване от това мито,

               —

               да осъди Съвета да заплати на жалбоподателя направените от него съдебни и други разноски и

               —

               да постанови други мерки, които намери за подходящи.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че Комисията и Съветът не са доказали по отношение на вноса от Индонезия, че е налице заобикаляне на антидъмпингови мерки, и следователно са допуснали явна грешка в преценката, тъй като:

                           —

                           изводът за настъпила промяна в схемите на търговия е явно погрешен,

                           —

                           Съветът неправилно е приел, че производители от Индонезия, и в частност жалбоподателят, претоварват велосипеди от Китай за Европейския съюз.

               2.

               С второто основание се твърди, че Съветът неправилно е приел, че жалбоподателят не е оказал съдействие и че неоказването на съдействие обоснова отказа за освобождаването му от антидъмпингово мито, тъй като:

                           —

                           жалбоподателят е оказал съдействие в рамките на възможностите си,

                           —

                           изводът за неоказване на съдействие е необоснован,

                           —

                           с извода за неоказване на съдействие Съветът е нарушил задължението за излагане на мотиви,

                           —

                           Съветът не е взел предвид допълнителната информация, предоставена от жалбоподателя.

               3.

               С третото основание се твърди, че при разследването е нарушено правото на жалбоподателя да се ползва от предвидените от закона гаранции, тъй като:

                           —

                           Комисията не е изпълнила задължението си за безпристрастна преценка на представените пред нея доказателства,

                           —

                           при разследването Комисията е допуснала процесуални нарушения.

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че с отказа за освобождаване на жалбоподателя от антидъмпингово мито се нарушава принципът на равно третиране, тъй като:

                           —

                           Комисията дискриминира жалбоподателя, като освобождава от мито износители в сходно положение, а оставя без уважение молбата на жалбоподателя,

                           —

                           жалбоподателят неправилно е третиран по същия начин като производители, които не са оказали никакво съдействие.

               5.

               С петото основание се твърди, че изводите в регламента за изпълнение относно вредата и дъмпинга противоречат на основния антидъмпингов регламент, тъй като:

                           —

                           изводът за намаляване на коригиращия ефект на антидъмпинговото мито е погрешен,

                           —

                           Комисията установява дъмпинга въз основа на ненадеждни и неподходящи данни и неправилно отказва да вземе предвид представените от жалбоподателя данни за цените.

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 501/2013 на Съвета от 29 май 2013 година за разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено с Регламент за изпълнение (ЕС) № 990/2011 върху вноса на велосипеди с произход от Китайската народна република, за да включва вноса на велосипеди, изпращани от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис, независимо дали са декларирани с произход от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис (ОВ L 153, стр. 1)


title: Дело T-156/09: Определение на Първоинстанционния съд от 24 юни 2009 г. — Four Ace International/СХВП (skiken)

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/21

         Определение на Първоинстанционния съд от 24 юни 2009 г. — Four Ace International/СХВП (skiken)
   (Дело T-156/09) (1)

   2009/C 233/44

      Език на производството: немски

   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 153, 4.7.2009 г.


title: Дело T-551/08: Жалба, подадена на 15 декември 2008 г.  — H & R ChemPharm/Комисия

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/32

         Жалба, подадена на 15 декември 2008 г. — H & R ChemPharm/Комисия
   (Дело T-551/08)
   (2009/C 55/60)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: H & R ChemPharm GmbH (Salzbergen, Германия) (представители: M. Klusmann и S. Thomas, Rechtsanwälte)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение, в частта му, която засяга жалбоподателя;

               —

               при условията на евентуалност, да се намали съответно размерът на наложената на жалбоподателя с обжалваното решение глоба;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят оспорва Решение С(2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 г., постановено по преписка COMP/39.181 — Восък за свещи, в което ответникът е установил, че някои предприятия, сред които и жалбоподателят, са участвали в продължаващо споразумение и/или съгласувана. практика в сектора на парафина в нарушение на член 81, параграф 1 EО и на член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква четири правни основания.
   С първото си правно основание жалбоподателят твърди, че е налице нарушение на правото на защита, тъй като в обжалваното решение не било проведено разграничение между него и другите дружества, като им били наложени отделно глоби, при положение, че се касаело общо за „H & R/Tudapetrol“. За жалбоподателя не било понятно какъв вид фактическо участие в нарушението се твърди, че е имал. По този начин било нарушено правото му на защита, тъй като от твърденията за нарушение и от решението трябвало да следва несъмнено, кои конкретни деяния били в основата на упрека към жалбоподателя за извършено правонарушение и водели до налагането на съответстваща на последното глоба.
   При условията на евентуалност, във второто си правно основание жалбоподателят твърди, че липсва доказателство за нарушение, извършено от страна на жалбоподателя. Въз основа на общо събиране на доказателства Комисията не била направила правилна преценка за всички адресати на решението, че не съществували никакви доказателства за нарушение, извършено от страна на жалбоподателя. Жалбоподателят изтъква, че Комисията не била извършила достатъчно селективно и съобразена с индивидуалния случай събиране на доказателствата, което можела и трябвало да потвърди неефективността на приведените доказателства във връзка с нарушение от страна на жалбоподателя.
   По-нататък, при условията на евентуалност в третото си правно основание жалбоподателят изтъква наличието на погрешно определен прекалено висок начален размер при изчисляването на глобата.
   С четвъртото си правно основание, изложено също при условията не евентуалност, жалбоподателят изтъква нарушение на принципа на пропорционалност и нарушение на забраната за допускане на дискриминация въз основа на изчисляването на глобата в несъответстващ размер. В частност той изтъква неправилната преценка при установяването на дела от оборота с цел определяне на тежестта на нарушението както и на входната такса в размер на 17 %, и непропорционалния размер на глобата вследствие несъразмерно отчитане на размера на предприятието. Накрая жалбоподателят изтъква недопустимото прилагане с обратна сила на Насоките относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. по отношение на настоящия случай.


title: Дело T-829/14: Жалба, подадена на 29 декември 2014 — Antrax It/СХВП — Vasco Group (Radiatori per riscaldamento)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/48

         Жалба, подадена на 29 декември 2014 — Antrax It/СХВП — Vasco Group (Radiatori per riscaldamento)
   (Дело T-829/14)
   (2015/C 065/65)
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Antrax It Srl (Resana, Италия) (представител: L. Gazzola, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Vasco Group BVBA (Dilsen, Белгия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител/Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

      Спорен промишлен дизайн: общностен промишлен дизайн или модел за стоки „модели за радиатори“ — Общностен промишлен дизайн или модел № 593959-0002

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на СХВП от 10 октомври 2014 г. по преписка R 1273/2013-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               Да разпореди съединяване на делата с подадената от жалбоподателя жалба срещу решението по преписка R 1272/2013-3 СХВП, тъй като е напълно идентична на обжалваното по настоящото дело решение;

               —

               Да отмени обжалваното решение на СХВП в частта, в която обявява за недействителен общностен модел № 593959-0002 поради липса на отличителен характер и следователно да обяви въпросния модел за действителен, без да връща делото на Службата за трети път;

               —

               Да отмени обжалваното решение на СХВП в частта, в която осъжда Antrax IT s.r.l. да заплати разноските по производството;

               —

               Да осъди СХВП и Vasco Group BVBA, солидарно да заплатят направените от Antrax IT s.r.l. съдебни разноски, възнаграждения и хонорари, както и всички допълнителни дължими съгласно закона суми;

               —

               Да осъди Vasco Group BVBA да заплати направените от Antrax IT s.r.l. разноски, възнаграждения на вещи лица и адвокатски хонорари, както и всички допълнителни дължими съгласно закона суми във връзка с производството пред СХВП;

               —

               Да обяви противоречие между член 1г от регламент 216/96 и член 41 от Хартата от Ница.

      Изложени основания

               —

               Основанията и доводите са идентични на изложените по дело T-828/14.


title: Дело C-571/12: Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Латвия) на 6 декември 2012 г. — SIA Greencarrier Freight Services Latvia/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/15

         Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Латвия) на 6 декември 2012 г. — SIA Greencarrier Freight Services Latvia/Valsts ieņēmumu dienests
   (Дело C-571/12)
   2013/C 38/21
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Ищец: SIA Greencarrier Freight Services Latvia

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли член 70, параграф 1, първа алинея от Регламент № 2913/92 (1) да се тълкува в смисъл, че е възможно резултатите от проверка на част от стоките, включени в митническа декларация, да се приемат за валидни по отношение на включени в предходни декларации стоки, които не са били обект на частичната проверка, но са декларирани със същия код по Комбинираната номенклатура, произхождат от същия производител и според съдържащата се в сертификатите от посочения производител информация за наименованието и състава на стоките са идентични със стоките, включени в декларацията, при която са взети проби за частична проверка?
               С други думи:
               Включват ли се в понятието „декларация“ по смисъла на член 70, параграф 1, първа алинея от Регламент № 2913/92 и декларации, при които не са взети проби за проверка, но с които са декларирани идентични стоки (стоките са декларирани със същия код по Комбинираната номенклатура, произхождат от същия производител и в сертификатите от производителя са посочени същото наименование и същият състав на стоките)?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, допустимо ли е резултатите от частичната проверка на стоките, предвидена в член 70, параграф 1, първа алинея от Регламент № 2913/92, да се приемат за валидни по отношение на декларации, във връзка с които деклараторът по обективни причини не може да поиска допълнителна проверка по член 70, параграф 1, втора алинея от Регламент № 2913/92, тъй като не е възможно да представи стоките за проверка съгласно член 78, параграф 2 от Регламент № 2913/92?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


title: Дело C-441/09: Решение на Съда (седми състав) от 12 май 2011 г. — Европейска комисия/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Прилагане на намалена данъчна ставка — Живи животни, който обичайно са предназначени за производство на храни за човешко или животинско потребление — Доставка, внос и придобиване на определени живи животни, в частност коне)

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/8

         Решение на Съда (седми състав) от 12 май 2011 г. — Европейска комисия/Република Австрия
   (Дело C-441/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Прилагане на намалена данъчна ставка - Живи животни, който обичайно са предназначени за производство на храни за човешко или животинско потребление - Доставка, внос и придобиване на определени живи животни, в частност коне)
   2011/C 204/14
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и B.-R. Killmann)

      Ответник: Република Австрия (представител: C. Pesendorfer)

      Страна, встъпила в подкрепа на ищеца: Френска република (представители: G. de Bergues и B. Beaupère-Manokha), Кралство Нидерландия (представители: C. M. Wissels и M. Noort)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 96 и 98 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) във връзка с приложение III към същата директива — Намалена ставка — Доставка, внос и придобиване на някои живи животни (в частност коне), които не са предназначени за приготвяне или производство на храни за човешко или животинско потребление.

      Диспозитив

               1.

               Като прилага намалена ставка на данъка върху добавената стойност към всички доставки, вносове и придобивания на коне в рамките на Общността, Република Австрия нарушава задълженията си по членове 96 и 98 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност във връзка с приложение III към същата директива.

               2.

               Осъжда Република Австрия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Френската република и Кралство Нидерландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 24, 30.01.2010 г.


title: Дело C-269/08: Иск, предявен на 20 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Малта

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/16

         Иск, предявен на 20 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Малта
   (Дело C-269/08)
   (2008/C 197/28)
   Език на производството: малтийски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и K. Xuereb)

      Ответник: Република Малта
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/83/ЕО (1) на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила, или във всеки случай, като не е информирала за посочените разпоредби, Република Малта не е изпълнила задълженията си по тази директива,

               —

               да се осъди Република Малта да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспонирането на директивата е изтекъл на 10 октомври 2006 г.

      (1)  OВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52.


title: Дело T-184/17: Жалба, подадена на 21 март 2017 г. — Leifheit/EUIPO (Изобразяване на четири зелени квадрата)

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/33

         Жалба, подадена на 21 март 2017 г. — Leifheit/EUIPO (Изобразяване на четири зелени квадрата)
   (Дело T-184/17)
   (2017/C 161/47)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Leifheit AG (Насау, Германия) (представители: G. Hasselblatt, V. Töbelmann и P. Schneider, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз (Изобразяване на четири зелени квадрата) — заявка за регистрация № 14 781 819

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 9 януари 2017 г. по преписка R 1115/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-196/10: Определение на Общия съд от 14 юли 2011 г. — Apotheke DocMorris/СХВП (Изображение на кръст в зелено и бяло)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/49

         Определение на Общия съд от 14 юли 2011 г. — Apotheke DocMorris/СХВП (Изображение на кръст в зелено и бяло)
   (Дело T-196/10) (1)

   2011/C 282/90
   Език на производството: немски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 179, 3.7.2010 г.


title: Дело C-194/16: Преюдициално запитване от Riigikohus (Естония), постъпило на 7 април 2016 г. — Bolagsupplysningen OÜ, Ingrid Ilsjan/Svensk Handel AB

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/35

      Преюдициално запитване от Riigikohus (Естония), постъпило на 7 април 2016 г. — Bolagsupplysningen OÜ, Ingrid Ilsjan/Svensk Handel AB
      (Дело C-194/16)
      (2016/C 211/45)
      Език на производството: естонски

         Запитваща юрисдикция

      Riigikohus

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Bolagsupplysningen OÜ, Ingrid Ilsjan

         Ответник: Svensk Handel AB

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че лице, което твърди, че правата му са нарушени чрез публикуването на неверни данни за него в интернет и чрез незаличаването на коментарите за него, може да предяви пред съдилищата на всяка държава членка, на чиято територия е достъпна или е била достъпна публикуваната в интернет информация, иск за поправяне на неверните данни и за заличаване на накърняващите правата му коментари, във връзка с претърпяната в тази държава членка вреда?

                  2)

                  Трябва ли член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела да се тълкува в смисъл, че юридическо лице, което твърди, че правата му са нарушени чрез публикуването на неверни данни за него в интернет и чрез незаличаването на коментарите за него, може за всички претърпени от него вреди да предяви пред съдилищата на държавата, в която се намира центърът на неговите интереси, иск за поправяне на неверните данни, за заличаване на коментарите и за обезщетение за имуществените вреди, причинени от публикуването на неверните данни в интернет?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос, трябва ли член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела да се тълкува в смисъл, че

                              —

                              следва се приеме, че центърът на интереси на юридическо лице, а следователно и мястото на настъпване на претърпените от него вреди се намира в държавата членка, в която е неговото седалище, или

                              —

                              при определянето на центъра на интереси на юридическото лице, а следователно и на мястото на настъпване на претърпените от него вреди трябва да се вземат предвид всички обстоятелства, като например седалището и мястото на стопанска дейност на юридическото лице, седалището на клиентите му, както и начинът на сключване на сделките?

         (1)  ОВ L 351, стр. 1; Специално издание на бълг. език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


title: Дело C-220/12: Решение на Съда (трети състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Hannover — Германия) — Andreas Ingemar Thiele Meneses/Region Hannover (Гражданство на Съюза — Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС — Право на свободно движение и на пребиваване — Гражданин на държава членка — Курс на обучение в друга държава членка — Отпускане на помощ за обучение — Изискване за постоянно местожителство — Място на обучението в държавата по местожителството на заявителя или в съседна държава — Ограничено по обхват изключение — Особени обстоятелства в положението на заявителя)

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/15

         Решение на Съда (трети състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Hannover — Германия) — Andreas Ingemar Thiele Meneses/Region Hannover
   (Дело C-220/12) (1)

   (Гражданство на Съюза - Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС - Право на свободно движение и на пребиваване - Гражданин на държава членка - Курс на обучение в друга държава членка - Отпускане на помощ за обучение - Изискване за постоянно местожителство - Място на обучението в държавата по местожителството на заявителя или в съседна държава - Ограничено по обхват изключение - Особени обстоятелства в положението на заявителя)
   2013/C 367/24
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Andreas Ingemar Thiele Meneses

      Ответник: Region Hannover

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Hannover — Тълкуване на членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС — Помощ за обучение съгласно Bundesausbildungsförderungsgesetz („BAföG“) — Правна уредба на държава членка, съгласно която на гражданите на тази държава с постоянно местожителство в чужбина се отпуска такава помощ само ако са налице „особени обстоятелства“ и ако учебното заведение е или в държавата на постоянно местожителство, или в съседна на нея държава.

      Диспозитив

   Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба на държава членка като разглежданата по делото в главното производство, която по принцип обвързва отпускането на помощ за обучение с цел следване на курс на обучение в друга държава членка единствено с изискването на територията на страната да е установено постоянно местожителство по смисъла на тази правна уредба, а когато заявителят е гражданин на страната и постоянното му местожителство не е на нейна територия, предвижда помощ за обучение в чужбина само в държавата по местожителството на заявителя или в съседна на нея държава, и то само ако това е обосновано от особени обстоятелства.

      (1)  ОВ C 287, 22.9.2012 г.


title: Дело T-139/08: Решение на Първоинстанционния съд от 29 септември 2009 г. — The Smiley Company/СХВП (Изображение на половин усмивка на smiley ) (Марка на Общността — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Фигуративна марка, която изобразява половин усмивка на smiley — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 146, параграф 1 и член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 151, параграф 1 и член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/63

         Решение на Първоинстанционния съд от 29 септември 2009 г. — The Smiley Company/СХВП (Изображение на половин усмивка на „smiley“)
   (Дело T-139/08) (1)

   (Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Фигуративна марка, която изобразява половин усмивка на „smiley“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 146, параграф 1 и член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 151, параграф 1 и член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2009/C 267/112
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Smiley Company SPRL (Брюксел, Белгия) (представител: A. Deutsch, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Предмет

   Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 7 февруари 2008 г. (R 958/2007 4) относно международната регистрация, посочваща Европейската общност, на фигуративна марка, която изобразява половин усмивка на „smiley“

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда The Smiley Company SPRL да заплати съдебните разноски, включително тези, които са свързани със замяната на г-н Franklin Loufrani.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г.


title: Дело C-146/16: Решение на Съда (десети състав) от 30 март 2017 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Allemagne) — Verband Sozialer Wettbewerb eV/DHL Paket GmbH (Преюдициално запитване — Нелоялни търговски практики — Реклама, публикувана в печатно издание — Липса на информация от съществено значение — Достъп до тази информация чрез уебсайта, на който се предлагат съответните продукти — Продукти, продавани от лицето, публикувало обявата, или от трети лица)

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/4

         Решение на Съда (десети състав) от 30 март 2017 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Allemagne) — Verband Sozialer Wettbewerb eV/DHL Paket GmbH
   (Дело C-146/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Нелоялни търговски практики - Реклама, публикувана в печатно издание - Липса на информация от съществено значение - Достъп до тази информация чрез уебсайта, на който се предлагат съответните продукти - Продукти, продавани от лицето, публикувало обявата, или от трети лица))
   (2017/C 161/04)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Verband Sozialer Wettbewerb eV

      Ответник: DHL Paket GmbH

      Диспозитив

   Член 7, параграф 4 от Директива 2005/29/EО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета, трябва да се тълкува в смисъл, че реклама като разглежданата в главното производство, която попада в обхвата на понятието „оферта за продажба“ по смисъла на тази директива, може да се приеме за изпълняваща задължението за предоставяне на информация, предвидено в тази разпоредба. Задача на запитващата юрисдикция е да разгледа във всеки отделен случай, от една страна, дали ограниченията в пространството в рекламния текст оправдават предоставянето на информация за доставчика единствено на онлайн портала за продажби, и от друга страна, евентуално дали информацията, предвидена в член 7, параграф 4, буква б) от посочената Директива 2005/29, относно онлайн портала за продажби, е съобщена ясно и бързо.

      (1)  ОВ C 243, 4.7.2016 г.


title: Дело T-213/17: Жалба, подадена на 5 април 2017 г. — Romantik Hotels & Restaurants/EUIPO — Hotel Preidlhof (ROMANTIK)

text:
               29.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 168/33

         Жалба, подадена на 5 април 2017 г. — Romantik Hotels & Restaurants/EUIPO — Hotel Preidlhof (ROMANTIK)
   (Дело T-213/17)
   (2017/C 168/43)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Romantik Hotels & Restaurants AG (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: S. Hofmann и W. Göpfert, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Hotel Preidlhof GmbH (Натурно, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз ROMANTIK“ — заявка за регистрация № 2 527 109

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 3 февруари 2017 г. по преписка R 1257/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в частта, в която се потвърждава обявяването на недействителността на марка на Европейския съюз 2 527 109 „ROMANTIK“ (словна марка), и

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 52, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 3 във връзка с член 52, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-72/17: Жалба, подадена на 3 февруари 2017 г. — Schmid/EUIPO — Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Steirisches Kürbiskernöl)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/59

         Жалба, подадена на 3 февруари 2017 г. — Schmid/EUIPO — Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Steirisches Kürbiskernöl)
   (Дело T-72/17)
   (2017/C 104/83)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Gabriele Schmid (Халбенрайн, Австрия) (представител: B. Kuchar, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Грац, Австрия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на марката „Steirisches Kürbiskernöl“ — международна регистрация № 900 100

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 декември 2017 г. по преписка R 1768/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да измени обжалваното решение и да отмени марка с международна регистрация № 900 100 за ЕС за всички стоки,
               при условията на евентуалност

               —

               да отмени обжалваното решение поради недоказване на използване, придаващо отличителен характер, на международна регистрация № 900 100 и да върне преписката на EUIPO за ново разглеждане,

               —

               при всички случаи да осъди притежателят на марката да заплати разноските, които жалбоподателят е понесъл в производството пред EUIPO и по настоящото производство.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 15, параграф 1 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 51, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 55, параграф 1 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-43/08: Преюдициално запитване, отправено от Bundespatentgericht (Германия) на 8 февруари 2008 г. — Дело, свързано с правото относно марките: ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart GmbH и председателят на Deutsches Patent- u. Markenamt

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/12

         Преюдициално запитване, отправено от Bundespatentgericht (Германия) на 8 февруари 2008 г. — Дело, свързано с правото относно марките: ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart GmbH и председателят на Deutsches Patent- u. Markenamt
   (Дело C-43/08)
   (2008/C 107/19)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundespatentgericht
   Страни в главното производство
   ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart GmbH и председателят на Deutsches Patent- u. Markenamt
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали член 3 от Директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. изисква равно третиране, при регистрация на марки, на заявители (1), които са конкуренти, за да се гарантират равните възможности от гледна точка на конкуренцията?

               2)

               Ако отговорът е положителен, дали съдът е длъжен да изследва конкретни факти, които показват наличието на неравно третиране, нарушаващо конкуренцията, и при тази дейност проверката да взема предвид предходни решения, постановени от компетентния орган в сходни положения?

               3)

               Ако отговорът е положителен, дали съдът е длъжен да отчита, при тълкуването и прилагането на член 3 от Директива 89/104/ЕИО от 21 декември 1988 г., забраната за дискриминация, която нарушава конкуренцията, ако установи такава дискриминация?

               4)

               Ако отговорът на въпроси 1-3 е отрицателен, трябва ли в този случай да съществува национална законова възможност, за да не се допусне нарушение на конкуренцията, националният орган да се задължи служебно да образува производство по обявяване на недействителност за по-ранни марки, регистрирани неправомерно?

      (1)  ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92.


title: Дело T-145/09: Определение на Общия съд от 6 септември 2012 г. — Bredenkamp и др./Комисия (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети по отношение на положението в Зимбабве — Заличаване от списъка на засегнатите лица — Жалба за отмяна — Липса на основание за произнасяне)

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/23

      Определение на Общия съд от 6 септември 2012 г. — Bredenkamp и др./Комисия
      (Дело T-145/09) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети по отношение на положението в Зимбабве - Заличаване от списъка на засегнатите лица - Жалба за отмяна - Липса на основание за произнасяне)
      (2012/C 331/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: John Arnold Bredenkamp (Harare, Зимбабве) и другите жалбоподатели, чиито имена фигурират в приложението към настоящото определение (представители: адв. D. Vaughan QC, адв. P. Moser, barrister и адв. R. Khan, solicitor)

         Ответник: Европейска комисия (представители: P. van Nuffel, T. Scharf и M. Konstantinidis)

         Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално E. Jenkinson, I. Rao и F. Penlington, впоследствие E. Jenkinson, I. Rao и C. Murrell, подпомагани от D. Beard QC); и Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Szostak)

         Предмет

      Жалба за отмяна на Регламент (ЕО) № 77/2009 на Комисията от 26 януари 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) № 314/2004 на Съвета относно някои ограничителни мерки по отношение на Зимбабве (ОВ L 23, стp. 5), съответно изменен с Регламент (ЕС) № 173/2010 на Комисията от 25 февруари 2010 година за изменение на Регламент (ЕО) № 314/2004 на Съвета относно някои ограничителни мерки по отношение на Зимбабве (ОВ L 51, стp. 13), в частта му, която засяга жалбоподателите.

         Диспозитив

                  1.

                  Не се произнася по настоящата жалба.

                  2.

                  Осъжда Европейската комисия да понесе освен направените от нея съдебни разноски и разноските на г-н John Arnold Bredenkamp, Alpha International (PVT) Ltd, Breco (Asia Pacific) Ltd, Breco (Eastern Europe) Ltd, Breco (South Africa) Ltd, Breco (UK) Ltd, Breco Group, Breco International, Breco Nominees Ltd, Breco Services Ltd, Corybantes Ltd, Echo Delta Holdings, Masters International Ltd, Piedmont (UK) Ltd, Raceview Enterprises, Scottlee Holdings (PVT) Ltd, Scottlee Resorts Ltd, Timpani Exports Ltd и Tremalt Ltd.

                  3.

                  Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело C-192/11: Иск, предявен на 20 април 2011 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/13

         Иск, предявен на 20 април 2011 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-192/11)
   2011/C 211/24
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: С. Петрова и K. Herrmann)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Република Полша не е изпълнила задълженията си по членове 1 и 5 и член 9, параграфи 1 и 2 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (1), като не е поставила под защита всички естествено живеещи в диво състояние птици на европейската територия на държавите членки, чиято защита е предвидена в Директивата, и не е определила надлежно условията, при които се допуска дерогиране на предвидените в Директивата забрани,

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Република Полша не е транспонирала правилно член 1 от Директива 2009/147, тъй като не е поставила под защита видовете птици, естествено живеещи в диво състояние на европейската територия на държавите членки. Съгласно разпоредбите на националното право защитени видове са единствено видовете птици, описани за територията на Полша и посочени в приложения I и II към Наредбата на министъра на околната среда от 28 септември 2004 г. за защитените видове диви животни (Rozporządzenie Ministra Środowiska z dnia 28 września 2004 r. w sprawie gatunków dziko występujących zwierząt objętych ochroną (2)).
   Република Полша не е транспонирала правилно и член 5 от Директива 2009/147, доколкото забраната за запазване на празни яйца и за държане на птици от видовете, чийто лов е забранен, се прилага само за птичите видове, описани за територията на Полша.
   Освен това Република Полша не е транспонирала правилно член 9, параграф 1 от Директива 2009/147, доколкото: първо, в Закона от 16 април 2004 г. за опазването на природата (Ustawa z 16 kwietnia 2004 r. o ochronie przyrody (3)) е предвидила възможност да се въвеждат дерогации на различни основания от посочените в този член; второ, разпоредбите на въпросния закон излизат извън обхвата на предпоставката, посочена в член 9, параграф 1, буква a), трето тире, а именно да се предотвратят сериозните увреждания върху селскостопанските култури и животни, горите, рибните стопанства и водите; трето, с Наредбата на министъра на околната среда за защитените видове диви животни се въвежда дерогация, която не е предвидена в член 9, параграф 1 от Директивата и се отнася до дейностите, свързани с рационалното управление на земеделско, горско или рибно стопанство; четвърто, посочената наредба въвежда обща дерогация, която не е съобразена с член 9, параграф 1 от Директивата и се отнася до кормораните (Phalacrocorax carbo) и сивите чапли (Ardea cinerea), навлизащи в районите на рибни басейни със статут на рибни стопанства.
   На последно място, Република Полша не е транспонирала правилно член 9, параграф 2 от Директивата, доколкото: първо, не е въвела в националното право задължение за контрол във връзка с предвидените дерогации; второ, не е определила в националното право рисковите условия във връзка със същите дерогации; трето, не е определила никакви условия — по смисъла на член 9, параграф 2 от Директивата — за прилагането на общата дерогация за кормораните (Phalacrocorax carbo) и сивите чапли (Ardea cinerea), които навлизат в районите на рибни басейни със статут на рибни стопанства и са посочени в приложение II към Наредбата на министъра на околната среда за защитените видове диви животни.

      (1)  ОВ L 20, стр. 7.

      (2)  Dz.U. 2004 г., бр. 220, позиция 2237.

      (3)  Dz.U. 2004 г., бр. 92, позиция 880, с последващите изменения.


title: Дело F-120/11: Жалба, подадена на 14 ноември 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/72

      Жалба, подадена на 14 ноември 2011 г. — ZZ/Комисия
      (Дело F-120/11)
      (2012/C 25/139)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal и D. Abreu Caldas, avocats)

         Ответник: Европейска комисия

         Предмет на производството

      Отмяна на решението за назначаване на нов директор на дирекция A „Гражданско правосъдие“ на ГД „Правосъдие, свобода и сигурност“, както и решението, с което се отхвърля кандидатурата на жалбоподателя за тази позиция.

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Отмяна на решението, с което се отхвърля кандидатурата на жалбоподателя за заемането на длъжността директор на дирекция A „Гражданско правосъдие“ на ГД „Правосъдие, свобода и сигурност“ (наричана по-нататък „ГД“ПСС/“), както и решението за назначаване на друго лице на посочената длъжност;

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.