title: Дело F-64/07: Определение на Съда на публичната служба от 2 април 2008 г. — S/Парламент

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/63

         Определение на Съда на публичната служба от 2 април 2008 г. — S/Парламент
   (Дело F-64/07) (1)

   (2008/C 223/122)

      Език на производството: италиански

   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 199, 25.8.2007 г., стр. 53.


title: Дело C-339/15: Решение на Съда (трети състав) от 4 май 2017 г. (преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Белгия) — Наказателно производство срещу Luc Vanderborght (Преюдициално запитване — Член 56 ДФЕС — Свободно предоставяне на услуги — Предоставяне на грижи за устната кухина и на дентални услуги — Национално законодателство, което съдържа абсолютна забрана за реклама на грижи за устната кухина и на дентални услуги — Съществуване на трансграничен елемент — Закрила на общественото здраве — Пропорционалност — Директива 2000/31/ЕО — Услуга на информационното общество — Рекламиране чрез уебсайт — Член на регламентирана професионална гилдия — Професионални правила — Директива 2005/29/ЕО — Нелоялни търговски практики — Национални разпоредби относно здравеопазването — Национални разпоредби, уреждащи регламентираните професии)

text:
               3.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/8

         Решение на Съда (трети състав) от 4 май 2017 г. (преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Белгия) — Наказателно производство срещу Luc Vanderborght
   (Дело C-339/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Предоставяне на грижи за устната кухина и на дентални услуги - Национално законодателство, което съдържа абсолютна забрана за реклама на грижи за устната кухина и на дентални услуги - Съществуване на трансграничен елемент - Закрила на общественото здраве - Пропорционалност - Директива 2000/31/ЕО - Услуга на информационното общество - Рекламиране чрез уебсайт - Член на регламентирана професионална гилдия - Професионални правила - Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики - Национални разпоредби относно здравеопазването - Национални разпоредби, уреждащи регламентираните професии))
   (2017/C 213/07)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Страна в главното производство

   Luc Vanderborght

      Диспозитив

               1)

               Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национално законодателство като разглежданото в главното производство, което защитава общественото здраве и достойнството на зъболекарската професия, от една страна, като забранява по общ и абсолютен начин рекламирането под каквато и да е форма на услугите в областта на грижите за устната кухина и денталната медицина, и от друга страна, като установява определени изисквания за дискретност, на които трябва да отговарят табелите пред кабинети по дентална медицина.

               2)

               Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар („Директива за електронната търговия“) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национално законодателство като разглежданото по главното производство, което забранява по общ и абсолютен начин рекламирането под каквато и да е форма на услуги в областта на грижите за устната кухина и денталната медицина, тъй като същото забранява всякаква форма на търговски съобщения по електронен път, включително посредством уебсайт, създаден от зъболекар.

               3)

               Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национално законодателство като разглежданото по главното производство, което забранява по общ и абсолютен начин каквато и да било реклама, свързана с предоставяне на грижи за устната кухина и на услуги в областта на денталната медицина.

      (1)  ОВ C 311, 21.9.2015 г.


title: Дело C-277/08: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social n o  23 de Madrid (Испания) на 26 юни 2008 г. — Francisco Vicente Pereda/Madrid Movilidad S.A.

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/29

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social no 23 de Madrid (Испания) на 26 юни 2008 г. — Francisco Vicente Pereda/Madrid Movilidad S.A.
   (Дело C-277/08)
   (2008/C 223/45)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Juzgado de lo Social no 23 de Madrid
   Страни в главното производство

      Ищец: Francisco Vicente Pereda

      Ответник: Madrid Movilidad SA
   Преюдициален въпрос
   Трябва ли член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че когато периодът за отпуск, определен в графика за отпуски на предприятието, съвпада с период на временна неработоспособност, резултат от трудова злополука, която е настъпила преди началото на този период, съответният работник, след като му е издадено медицинско удостоверение, че може да се върне на работа, има право да ползва отпуска си в различен период от предварително определения, независимо дали съответната календарна година е приключила?

      (1)  на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 г. относно някои аспекти на организацията на работното време. ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г. глава 5, том 7, стр. 3.


title: Дело C-267/13: Решение на Съда (шести състав) от 30 април 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Nutricia NV/Staatssecretaris van Financiën (Комбинирана номенклатура — Тарифни позиции — Медикаменти по смисъла на позиция 3004 — Понятие — Хранителни препарати, предназначени да бъдат предписвани единствено ентерално, под лекарски надзор, на лица, които са подложени на медицинско лечение — Напитки по смисъла на подпозиция 2202 — Понятие — Хранителни течности, предназначени да бъдат предписвани ентерално, а не орално)

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/8

         Решение на Съда (шести състав) от 30 април 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Nutricia NV/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-267/13) (1)

   ((Комбинирана номенклатура - Тарифни позиции - Медикаменти по смисъла на позиция 3004 - Понятие - Хранителни препарати, предназначени да бъдат предписвани единствено ентерално, под лекарски надзор, на лица, които са подложени на медицинско лечение - Напитки по смисъла на подпозиция 2202 - Понятие - Хранителни течности, предназначени да бъдат предписвани ентерално, а не орално))
   2014/C 194/08
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Nutricia NV

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Комбинирана номенклатура — Митнически позиции — Медикаменти по смисъла на позиция 3004 — Понятие — Хранителни препарати, предназначени да бъдат предписвани само под лекарски надзор при изкуствено хранене чрез сонда на лица, които поради болест са подложени на медицинско лечение — Напитки по смисъла на подпозиция 2202 — Понятие — Хранителни течности, предназначени да бъдат изписвани при изкуствено хранене чрез сонда, а не орално

      Диспозитив

   Тарифна позиция 3004 от Комбинираната номенклатура, която се съдържа в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, съответно изменено с Регламент (ЕО) № 1549/2006 на Комисията от 17 октомври 2006 година, трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „медикаменти“ съгласно тази позиция включва хранителни препарати, предназначени да бъдат предписвани изключително под лекарски надзор и ентерално (посредством чревна сонда) на лица, които получават медицински грижи, при положение че в рамките на борбата срещу болестта или заболяването, от която или от което те са засегнати, подобно предписание има за цел да предпази от или да се бори срещу недохранването на тези лица.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело T-435/11: Решение на Общия съд от 2 май 2012 г. — Universal Display/СХВП (UniversalPHOLED) (Марка на Общността — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Заявка за словна марка на Общността „UniversalPHOLED“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/21

         Решение на Общия съд от 2 май 2012 г. — Universal Display/СХВП (UniversalPHOLED)
   (Дело T-435/11) (1)

   (Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Заявка за словна марка на Общността „UniversalPHOLED“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 174/33
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Universal Display Corp. (Юинг, Ню Джърси, САЩ) (представители: A. Poulter и C. Lehr, solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 18 май 2011 г. (преписка № R 215/2011-2) относно заявка за регистрация на словния знак „UniversalPHOLED“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Universal Display Corp. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 298, 8.10.2011 г.


title: Дело C-486/15 P: Жалба, подадена на 14 септември 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (шести разширен състав) на 2 юли 2015 г. по съединени дела T-425/04 RENV и T-444/04 RENV, Франция и Orange/Комисия

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/22

         Жалба, подадена на 14 септември 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (шести разширен състав) на 2 юли 2015 г. по съединени дела T-425/04 RENV и T-444/04 RENV, Франция и Orange/Комисия
   (Дело C-486/15 P)
   (2015/C 381/25)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: C. Giolito, B. Stromsky, D. Grespa и T. Maxian Rusche, служители в правната служба)

      Други страни в производството: Френска република, Orange (по-рано France Télécom), Федерална република Германия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (шести разширен състав) от 2 юли 2015 г. по съединени дела T-425/04, Френска република/Комисия, и T-444/04, France Télécom/Комисия, в частта, в която:

                           —

                           се отменя член 1 от Решение 2006/621/ЕО на Комисията от 2 август 2004 година относно държавната помощ, приведена в действие от Франция в полза на France Télécom (1),

                           —

                           се осъжда Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски, както и осем десети от съдебните разноски, направени от Френската република и от Orange по дела T-425/04 и T-444/04.

               —

               да се постанови окончателно решение по спора и да се отхвърлят жалбите на жалбоподателите, както и да се осъдят жалбоподателите да понесат разноските, направени във всички съдебни производства,

               —

               при условията на евентуалност, да се върне делото за ново разглеждане от Общия съд, който да се произнесе и по разноските, направени в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си Комисията излага четири основания.
   На първо място тя смята, че мотивите на решението на Общия съд са непълни и противоречиви. Всъщност Общият съд не взел предвид принципите, изведени в постановеното по жалбите пред Съда решение (2), и не се произнесъл надлежно по доводите, представени от Комисията в производството, образувано след връщанe на делото за ново разглеждане.
   На второ място Комисията твърди, че Общият съд е допуснал редица нарушения на член 107, параграф 1 ДФЕС. Вследствие на тези нарушения при анализа на критерия за частния инвеститор Общият съд не отчел изявленията на публичните органи между юли и декември 2002 г. и частта относно „успокояването на пазарите“ от съобщението от 4 декември 2002 г. Първо, като се стремил да приложи критерия за разумния частен инвеститор към конкретен момент, Общият съд всъщност не се съобразил с даденото от Съда разрешение, а именно че случаят трябва да се разгледа в контекста на онзи момент, в който са били приети мерките за подпомагане, и да се отчетат всички релевантни обстоятелства. Според Комисията Общият съд явно не отчита факта, че дадена помощ може да произтича от няколко мерки, които са свързани помежду си и не могат да бъдат отделени една от друга. Второ, Общият съд допуснал редица грешки при прилагане на правото, що се отнася до връзката между понятието за предимство и прилагането на критерия за разумния частен инвеститор. Комисията по-специално упреква Общия съд в това, че е приложил критерия за разумния частен инвеститор само за малка част от периода, през който са се проявили последиците от предимството. Трето, Комисията твърди, че Общият съд е изключил свързани с контекста фактори от обхвата на проверката си. Четвърто, вместо да разгледа общо няколко предимства, Общият съд без основание се ограничил до това да разгледа предимствата от едно и също естество. Пето, Общият съд не приложил установения от Съда критерий за определяне дали държавните мерки са неразривно свързани и трябва да бъдат разглеждани заедно. Шесто, Комисията оспорва констатацията на Общия съд за наличие на събития, представляващи „прекъсване“ на поредицата от държавни мерки в периода септември—декември 2002 г. Според Комисията такова „прекъсване“ не е основание за отделна проверка на мерките, приети преди и след тази дата. Накрая Комисията оспорва мотивите на Общия съд относно опасността, свързана с доброто име.
   На трето място Комисията упреква Общия съд, че е превишил пределите на правомощието си за контрол за законосъобразност на административните актове.
   На последно място Комисията смята, че Общият съд е тълкувал неправилно и дори е изопачил решението ѝ.

      (1)  ОВ L 257, 2006 г., стр. 11.

      (2)  Решение Bouygues и др./Комисия и др., C-399/10 P и C-401/10 P, EU:C:2013:175.


title: Дело T-308/00 RENV: Решение на Общия съд от 22 януари 2013 г. — Salzgitter/Комисия (Държавни помощи — Стоманодобивна промишленост — Данъчни стимули, целящи да спомогнат за развитието на зоната, разположена по границата с бившата ГДР и бившата Република Чехословакия — Помощи, за които не е постъпило уведомление — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар — Възстановяване — Забава — Правна сигурност — Изчисляване на помощите, които подлежат на възстановяване — Помощи, за които се прилага Договорът за ЕОВС — Инвестиции, предназначени за защита на околната среда — Сконтов процент)

text:
               2.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/17

         Решение на Общия съд от 22 януари 2013 г. — Salzgitter/Комисия
   (Дело T-308/00 RENV) (1)

   (Държавни помощи - Стоманодобивна промишленост - Данъчни стимули, целящи да спомогнат за развитието на зоната, разположена по границата с бившата ГДР и бившата Република Чехословакия - Помощи, за които не е постъпило уведомление - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар - Възстановяване - Забава - Правна сигурност - Изчисляване на помощите, които подлежат на възстановяване - Помощи, за които се прилага Договорът за ЕОВС - Инвестиции, предназначени за защита на околната среда - Сконтов процент)
   2013/C 63/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Salzgitter AG (Salzgitter, Германия) (представители: J. Sedemund и T. Lübbig, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално V. Kreuschitz и M. Niejahr, впоследствие V. Kreuschitz и T. Maxian Rusche)

      Встъпила страна в подкрепа на исканията на жалбоподателя: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и A. Wiedmann, подпомагани от U. Karpenstein, адвокат)

      Предмет

   искане за отмяна на Решение 2000/797/ЕОВС на Комисията от 28 юни 2000 година относно държавната помощ, приведена в действие от Германия в полза на Salzgitter AG, на Preussag Stahl AG и на стоманодобивните дъщерни дружества на групата, които понастоящем са обединени под името Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG) (ОВ L 323, стр. 5)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Salzgitter AG понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия пред Общия съд и пред Съда.

               3.

               Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски пред Общия съд и пред Съда.

      (1)  ОВ C 335, 25.11.2000 г.


title: Дело C-112/10: Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België на 1 март 2010 г. — Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen/Zaza Retail BV (Philippe и Cécile Noelmans в качеството на синдици на Zaza Retail BV (Белгия); Zaza Retail BV (Manon Cordewener в качеството на синдик на Zaza Retail BV (Нидерландия))

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/33

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België на 1 март 2010 г. — Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen/Zaza Retail BV (Philippe и Cécile Noelmans в качеството на синдици на Zaza Retail BV (Белгия); Zaza Retail BV (Manon Cordewener в качеството на синдик на Zaza Retail BV (Нидерландия))
   (Дело C-112/10)
   2010/C 113/51
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Cassatie van België

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в касационното производство: Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen

      Ответник: Zaza Retail BV (Philippe и Cécile Noelmans в качеството на синдици на Zaza Retail BV (Белгия))

      Подпомагаща страна: Zaza Retail BV (Manon Cordewener в качеството на синдик на Zaza Retail BV (Нидерландия))

      Преюдициални въпроси

               1.

               Понятието „условията [в законодателството на държава членка]“ в член 3, параграф 4, буква а) от Регламента за несъстоятелността (1) обхваща ли и условията, свързани с необходимите за подаване на молба за откриване на производство по несъстоятелност определено качество или интерес на дадено лице — като прокуратурата на друга държава членка, или тези условия се отнасят само до материалните предпоставки за откриването и провеждането на това производство?

               2.

               Може ли понятието „кредитор“ в член 3, параграф 4, буква б) от Регламента за несъстоятелността да се тълкува широко, така че и национален орган, който съгласно правото на държавата членка, от която е част, е компетентен да подаде молба за откриване на производство по несъстоятелност и действа в общ интерес и като представител на общността на кредиторите, да може надлежно да поиска образуване на частичното производство по несъстоятелност по член 3, параграф 4, буква б)?

               3.

               Когато понятието „кредитор“ обхваща и национален орган, който съгласно правото на държавата членка, от която е част, е компетентен да подаде молба за откриване на производство по несъстоятелност, необходимо ли е за прилагането на член 3, параграф 4, буква б) от Регламента за несъстоятелността този национален орган да докаже, че действа в интерес на кредиторите, които от своя страна имат местожителство, седалище или обичайно пребиваване в държавата на този национален орган?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143).


title: Дело C-562/07: Иск, предявен на 19 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/22

         Иск, предявен на 19 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-562/07)
   (2008/C 64/33)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: г-н R. Lyal и г-жа I. Martinez del Peral Cagigal

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               да се обяви, че като третира по различен начин доходите от капитал, получени в Испания от чуждестранни лица, и тези, получени от местни лица до 31 декември 2006 г., Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по членове 39 и 56 от Договора за ЕО и от членове 28 и 40 от Споразумението за ЕИП.

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Съгласно действалото до 31 декември 2006 г. испанско законодателство доходите от капитал на чуждестранни лица се облагали с пропорционална ставка от 35 %, докато тези на местните лица били предмет на прогресивно облагане, ако активите били част от тяхното имущество за по-малко от една година, и на облагане с пропорционална ставка от 15 %, ако периодът, през който били част от посоченото имущество, надвишавал една година. Вследствие на това данъчната тежест при продажба на активи след изтичане на една година от тяхното придобиване била винаги по-голяма за чуждестранните лица. В случай на отчуждаване на активите през годината, следваща придобиването им, чуждестранните лица също понасяли по-голяма данъчна тежест, освен когато средната ставка, приложима за данъкоплатците — местни лица надвишавала 35 % (което предполагало значителни доходи от капитал).
   Комисията счита, че не съществува обективна разлика между положението на тези две категории данъкоплатци, поради което по-голямата данъчна тежест за чуждестранните лица представлява дискриминация, която незаконно ограничава свободното движение на работници и свободното движение на капитали, предвидени в членове 39 и 56 от Договора за ЕО и в членове 28 и 40 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело C-35/11: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (England and Wales) (Chancery Division) (Обединеното кралство) на 21 януари 2011 г. — Test Claimants in the FII Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/15

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (England and Wales) (Chancery Division) (Обединеното кралство) на 21 януари 2011 г. — Test Claimants in the FII Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-35/11)
   2011/C 103/27
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England and Wales) (Chancery Division)

      Страни в главното производство

      Ищец: Test Claimants in the FII Group Litigation

      Ответници: Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Преюдициални въпроси

               1.

               Дали позоваването на „данъчните ставки“ и „различните нива на данъчно облагане“ в точка 56 от Решението на Съда от 12 декември 2006 г. по дело Test Claimants in the FIl Group Litigation (C-446/04, Recueil, стр. I-11753):

                           а)

                           се отнася само до законоустановените или номинални данъчни ставки, или

                           б)

                           освен до законоустановените или номинални данъчни ставки се отнася и до ефективните данъчни ставки на платения данък; или

                           в)

                           посочените изрази имат някакво друго значение и ако да, какво е това значение?

               2.

               Щеше ли отговорът на Съда на втория и четвъртия въпроси от преюдициалното запитване по дело C-446/04 да бъде различен ако:

                           а)

                           чуждестранният корпоративен данък не е платен (или поне не изцяло) от дружеството чуждестранно лице, което изплаща дивидента на дружеството местно лице, но този дивидент е изплатен от печалба, включваща изплатените от негово пряко или непряко дъщерно дружество местно лице за държава членка дивиденти, които са изплатени от печалба, за която е платен данък в тази държава и/или

                           б)

                           авансовият корпоративен данък („АКД“) не е платен от дружеството место лице, което получава дивидент от дружество чуждестранно лице, но е платен от негово пряко или непряко дружество майка местно лице при последващо разпределение на печалбата на дружеството получател, в която пряко или непряко се включва дивидентът?

               3.

               При описаните във въпрос 2, точка б) по-горе обстоятелства плащащото авансовия корпоративен данък дружество разполага ли с иск за възстановяване на недължимо платения данък (San Giorgio (1)) или разполага само с иск за обезщетение за вреди (Brasserie du Pêcheur and Factortame (2))?

               4.

               Когато разглежданото национално законодателство не се прилага единствено при положения, при които дружеството майка упражнява решаващо влияние върху изплащащото дивидентите дружество, може ли дружество местно лице да се позове на член 63 ДФЕС (по-рано член 56 ЕО) по отношение на дивиденти, получени от дъщерно дружество, върху което то упражнява решаващо влияние и което е местно лице на трета държава?

               5.

               Може ли отговорът на Съда на третия въпрос от преюдициалното запитване по дело C-446/04 да се приложи и когато дъщерните дружества чуждестранни лица, към които не може да се направи прехвърляне, не подлежат на облагане с данък в държавата членка на дружеството майка?

      (1)  Решение от 9 ноември 1983 г. по дело Amministrazione delle finanze dello Stato/San Giorgio (199/82, Recueil, 1983 г., стр. 3595).

      (2)  Решение от 5 март 1996 г. по съединени дела Brasserie du pêcheur/Bundesrepublik Deutschland и The Queen/Secretary of State for Transport, ex parte Factortame и др. (C-46/93 и C-48/93, Recueil, 1996 г., стр. I-1029).


title: Дело F-103/08: Жалба, подадена на 23 декември 2008 г.  — Katrakasas/Комисия

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/77

         Жалба, подадена на 23 декември 2008 г. — Katrakasas/Комисия
   (Дело F-103/08)
   (2009/C 44/139)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Nicolas Katrakasas (Брюксел, Белгия) (представители: L. Levi, M. Vandenbussche, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на решението на конкурсната комисия за конкурса EPSO/AD/116/08, с което на жалбоподателя се отказва включване в списъка на кандидатите, допуснати до писмени изпити на конкурса, както и отмяна на всички решения, взети в резултат на това решение, в това число списъка с резерви и всички решения за назначаване.
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на конкурсната комисия за конкурса EPSO/AD/116/08 от 23 септември 2008 г., с което на жалбоподателя се отказва включване в списъка на кандидатите, допуснати до писмените изпити;

               —

               Да се отменят всички решения, взети в резултат на решението от 23 септември 2008 г., в това число списъка с резервите и всички решения за назначаване;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-190/17: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Испания), постъпило на 12 април 2017 г. — Lu Zheng/Ministerio de Economía y Competitividad

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/8

         Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Испания), постъпило на 12 април 2017 г. — Lu Zheng/Ministerio de Economía y Competitividad
   (Дело C-190/17)
   (2017/C 221/11)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Madrid

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lu Zheng

      Ответник: Ministerio de Economía y Competitividad

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която за неизпълнение на задължението за деклариране по член 3 от посочения регламент допуска да се наложи глоба в размер до двукратната стойност на платежните средства, предмет на нарушението?

               2)

               Следва ли член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която за отегчаващи обстоятелства при неизпълнение на задължението за деклариране се считат липсата на доказателства за законния произход на платежните средства и несъответствието между извършваната от съответното лице дейност [и размера на пренасяната сума]?

               3)

               При утвърдителен отговор на първите два въпроса, следва ли член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността, да се тълкува в смисъл, че налагането на глоба, чийто размер, независимо от стойността на пренасяните средства, достига до 25 % от недекларираната сума пари в брой, отговаря на изискването за съразмерност?

      (1)  ОВ L 309, 2005 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 238.


title: Дело C-438/10: Определение на Съда (пети състав) от 13 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău — Румъния) — Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău/Lilia Druțu (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Вътрешно облагане с данъци и такси — Член 110 ДФЕС — Екотакса върху моторните превозни средства при първата им регистрация)

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/13

         Определение на Съда (пети състав) от 13 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău — Румъния) — Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău/Lilia Druțu
   (Дело C-438/10) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Вътрешно облагане с данъци и такси - Член 110 ДФЕС - Екотакса върху моторните превозни средства при първата им регистрация)
   2011/C 311/19
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Bacău

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

      Ответник: Lilia Druțu

      Предмет

   Преюдициално запитване — Curtea de Apel Bacău Secția Comercială, Contencios Administrativ și Fiscal — Регистрация в Румъния на вече регистрирани в други държави членки леки автомобили — Екотакса, налагана на леките автомобили при първата им регистрация в държава членка — Съвместимост на националната правна уредба с член 110 ДФЕС — Дискриминация в сравнение с употребяваните леки автомобили, вече регистрирани на територията на тази държава членка, за които при тяхната последваща продажба и нова регистрация посочената такса не се налага

      Диспозитив

   Член 110 ДФЕС следва да се тълкува в смисъл, че той не допуска държава членка да въвежда екотакса за моторните превозни средства при първата им регистрация в съответната държава членка, ако тази фискална мярка е уредена по начин, по който тя възпира пускането в движение в посочената държава членка на употребявани моторни превозни средства, закупени в други държави членки, без обаче същевременно да възпира закупуването на употребявани моторни превозни средства на същата възраст и със същата степен на амортизация на националния пазар.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


title: Дело C-508/08: Решение на Съда (втори състав) от 28 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Република Малта (Неизпълнение на задължения от държава членка — Свободно предоставяне на услуги в областта на морския превоз — Регламент (ЕИО) № 3577/92 — Членове 1 и 4 — Услуги в областта на морския каботаж в рамките на държава членка — Задължение за сключване на договори за обществени услуги на недискриминационна основа — Сключване на договор за предоставяне на изключителни права преди датата на присъединяването на държава членка към Съюза без предварителна процедура за възлагане на обществена поръчка)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/7

         Решение на Съда (втори състав) от 28 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Република Малта
   (Дело C-508/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно предоставяне на услуги в областта на морския превоз - Регламент (ЕИО) № 3577/92 - Членове 1 и 4 - Услуги в областта на морския каботаж в рамките на държава членка - Задължение за сключване на договори за обществени услуги на недискриминационна основа - Сключване на договор за предоставяне на изключителни права преди датата на присъединяването на държава членка към Съюза без предварителна процедура за възлагане на обществена поръчка)
   2010/C 346/11
   Език на производството: малтийски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J. Aquilina и K. Simonsson, agents)

      Ответник: Република Малта (представители: S. Camilleri, L. Spiteri и A. Fenech, agents)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на Регламент (ЕИО) № 3577/1992 на Съвета от 7 декември 1992 година относно прилагане на принципа за свободно предоставяне на услуги в областта на морския превоз в рамките на държавите членки (морски каботаж) (ОВ L 364, стp. 7, Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 83) — Сключване на договор за предоставяне на изключителни права, без предварителна процедура за възлагане на обществена поръчка, за да се осигури обслужването по море между островите Малта и Гозо

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 32 от 7.2.2009 г.


title: Дело C-206/10: Иск, предявен на 30 април 2010 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/22

         Иск, предявен на 30 април 2010 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-206/10)
   2010/C 179/37
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: V. Kreuschitz)

      Ответник: Федерална република Германия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като обвързва съгласно законодателството на провинциите предоставянето на обезщетения в полза на незрящите лица и на лицата с увреждания, в това число и на глухите лица (Blindengeld, съответно Landesblindengeld [предоставяни от държавата, съответно от провинциите, обезщетения в полза на незрящите лица], Blindenbeihilfe, съответно Landsblindenbeihilfe [предоставяни от държавата, съответно от провинциите, помощи за незрящите лица], Pflegegeld [помощ за полагане на грижи] или съответно подпомагане за незрящи и глухи лица и др.) с условието лицата, за които Федерална република Германия е компетентната държава членка и които са получатели, да имат местоживеене или обичайно пребиваване на територията на съответната германска провинция, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 7, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността (1) и по член 4, параграф 1, буква a) във връзка с дял III, раздел 1 („Болест и майчинство“) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (2);

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящият иск се отнася до несъвместимостта с Регламент (ЕИО) № 1408/71 и с Регламент (ЕИО) № 1612/68 на законодателството на германските провинции, съгласно което предоставянето на обезщетения в полза на незрящите лица и на лицата с увреждания е подчинено на условието получателят да има местоживеене или обичайно пребиваване на територията на съответната германска провинция.
   Регламент № 1408/71 бил насочен към координиране на националните разпоредби в областта на социалната сигурност в рамките на свободата на движение в съответствие с целите на член 42 от Договора за ЕО (понастоящем член 48 ДФЕС). Съгласно член 4, параграф 2б) от Регламент № 1408/71 същият не се прилагал за разпоредбите в законодателството на дадена държава членка относно посочените в приложение II, раздел III специални обезщетения, независещи от вноски, чието действие било ограничено до част от нейната територия. Разглежданите германски обезщетения били посочени като специални обезщетения в приложение II, раздел III към Регламент № 1408/71.
   Въпреки това Комисията счита, че само по себе си вписването на дадено обезщетение в списъка на приложение II към Регламент № 1408/71 не е достатъчно, за се изключи същото от приложното поле на този регламент като „специално обезщетение, получавано без вноски“. Тъй като представлявал изключение, член 4, параграф 2б от Регламент № 1408/71 трябвало да се тълкува тясно: той можел да се прилага само по отношение на обезщетения, които отговаряли на условията, установени кумулативно в тази разпоредба. Разпоредбата обхващала само специалните и едновременно с това независещи от вноски обезщетения, за които се отнасяло приложение II, раздел III към Регламент № 1408/71 и които били въведени с разпоредби, чието действие било ограничено до част от територията на дадена държава членка.
   Разглежданите обезщетения, които били правно регулирани от провинциите, не отговаряли обаче на всички тези условия, тъй като те следвало да бъдат квалифицирани не като „специални обезщетения, независещи от вноски“, а като „обезщетения за болест“ поради следните съображения.
   Най-напред, разглежданите обезщетения на провинциите се предоставяли въз основа на законово установен фактически състав, без да се извършва преценка на личните нужди. Тези обезщетения служели за компенсиране на допълнителните разходи, настъпили в резултат на увреждането, и имали за цел да подобрят здравословното състояние и условията на живот на лицата с увреждания. Следователно по съществото си те били предвидени в допълнение към обезщетенията за болест. Обстоятелството, че предоставяната на основание на федералното германско законодателство помощ за полагане на грижи се приспадала от обезщетенията, изплащани от провинциите в полза на незрящите лица и на лицата с увреждания доказвало, че двете обезщетения покриват един и същи риск — рискът от допълнителни разходи във връзка със заболяването — и че не ставало въпрос за „допълващо, заместващо или спомагателно покритие срещу рискове“.
   По-нататък, класифицирането на дадено обезщетение съгласно вътрешноправното устройство на държава членка не било определящо за това дали то следва да се разглежда като обезщетение за социално осигуряване по смисъла на Регламент № 1408/71.
   Освен това от материалноправна гледна точка разглежданото тук законодателство на провинциите не представлявало допълнително предимство, предоставяно само на регионална основа. Тези обезщетения, напротив, били част от системата за покриване на риска от допълнителни разходи, свързани със заболяване, която била установена на цялата територия на Германия и която по силата на взаимното прихващане била тясно свързана с федералния закон.
   Следователно въпросните обезщетения на провинциите трябвало да се квалифицират като обезщетения за болест, а не като специални обезщетения. Включването на тези обезщетения в приложение II, раздел III към Регламент (ЕИО) № 1408/71 било неправомерно, тъй като те попадали в приложното поле на този регламент.
   По-нататък, наложеното от германските разпоредби изискване за местоживеене било в нарушение на Регламент (ЕИО) № 1612/68, тъй като възпрепятствало получаването на тези обезщетения от пограничните работници и от членовете на техните семейства.
   Съдът ясно бил потвърдил, че държава членка не може да поставя предоставянето на социално предимство под условие получаващият го да има местоживеене в нея. Този извод на Съда се отнасял до всички социални предимства по смисъла на член 7, параграф 2 от Регламент № 1612/68.
   Понятието „социално предимство“ се разбирало много широко: то обхващало не само предимствата, свързани с трудови договори, но и всички предимства, които дадена държава членка предоставяла на гражданите си и следователно на работниците. Според Комисията обстоятелството, че предоставянето на разглежданите обезщетения не зависи нито от извършването на трудова дейност, нито от финансовите средства на съответното лице или на неговото семейство, и следователно зависи единствено от местоживеенето във въпросната провинция, не можело да обоснове неотчитането на последиците по отношение на работниците, които работят в Германия, но живеят в друга държава членка. Поради това нямало достатъчно основание тези обезщетения да не трябва да се разглеждат като социално предимство по смисъла на Регламент № 1612/68.
   Следователно работещите в Германия погранични работници и членовете на техните семейства трябвало, дори и да не живеят в Германия, да имат право да получават установените в законодателството на провинциите обезщетения в полза на лицата с увреждания и на незрящите лица. Поради това условието, че те трябва да имат местоживеене или обичайно пребиваване в съответната провинция е в нарушение на Регламент № 1612/68.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 11).

      (2)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).


title: Дело T-479/10: Определение на Общия съд от 11 април 2011 г. — Département du Gers/Комисия (Жалба за отмяна — Околна среда и опазване на здравето на човека — Генетично модифицирани храни и фуражи — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               11.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 173/10

         Определение на Общия съд от 11 април 2011 г. — Département du Gers/Комисия
   (Дело T-479/10) (1)

   (Жалба за отмяна - Околна среда и опазване на здравето на човека - Генетично модифицирани храни и фуражи - Липса на лично засягане - Недопустимост)
   2011/C 173/24
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Département du Gers (Франция) (представители: адв. S. Mabile и адв. J.-P. Mignard)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi и L. Pignataro)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2010/420/ЕС на Комисията за разрешаване на пускането на пазара на продукти, съдържащи, състоящи се или произведени от генетично модифицирана царевица MON89034xNK603 (MON-89Ø34-3xMON-ØØ6Ø3-6), в съответствие с Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 197, стр. 15).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Département du Gers понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

               3.

               Няма основание за произнасяне по молбите за встъпване на Европейския парламент, на Съвета на Европейския съюз, на Région Centre, на Région Picardie, на Département de la Haute-Garonne, на Région Bretagne, на Région Poitou-Charentes, на Région Provence-Alpes-Côte d’Azur, на Région Bourgogne, на Région Midi-Pyrénées, на Région Auvergne, на Région Pays de la Loire, на Région Rhône-Alpes, на Département des Côtes d’Armor, на Région Île de France и на Région Nord-Pas-de-Calais.

      (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Дело T-406/08: Жалба, подадена на 19 септември 2008 г.  — ICF/Комисия

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/47

         Жалба, подадена на 19 септември 2008 г. — ICF/Комисия
   (Дело T-406/08)
   (2009/C 44/83)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Industries Chimiques du Fluor SA (ICF) (Тунис, Тунис) (представители: M. van der Woude и T. Hennen, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението в частта, в която се отнася до жалбоподателя;

               —

               при условията на евентуалност, да се намали значително размера на глобата, наложена на жалбоподателя;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба жалбоподателят иска частична отмяна на Решение на Комисията C(2008) 3043 окончателен от 25 юни 2008 г. по преписка COMP/39.180 — Алуминиев флуорид, с което Комисията установява, че някои предприятия, сред които и жалбоподателят, са нарушили член 81, параграф 1 ЕО и член 53, параграф 1 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, като са сключили картелно споразумение на световния пазар на алуминиев флуорид, целящо повишаване на цената чрез разглеждане на различни райони на света, включително Европа, за да установят общо ниво на цената и в някои случаи да разпределят пазара, както и чрез размяна на поверителна търговска информация.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва четири правни основания, изведени от:

               —

               нарушение на правото на защита и на член 27 от Регламент № 1/2003 (1), доколкото описаното в известието за нарушения се различавало от окончателно възприетото в обжалваното решение и доколкото обжалваното решение се основавало на доказателства, които не са посочени в известието за нарушения;

               —

               нарушение на член 81 ЕО, тъй като в обжалваното решение била направена погрешна правна квалификация на изтъкнатите срещу жалбоподателя факти чрез неправилно квалифициране на случаен обмен на информация като споразумение и/или съгласувана практика по смисъла на член 81, параграф 1 ЕО. Освен това според жалбоподателя спорните факти в никакъв случай не можело да се квалифицират като едно единствено и продължавано нарушение;

               —

               нарушение на член 23 от Регламент № 1/2003 и на принципа на защита на оправданите правни очаквания при определянето на размера на глобата, доколкото Комисията била допуснала неправилно прилагане на Насоките за определяне на размера на глобите i), като не се е основала на оборота, който е бил предмет на одит, и ii) като не е извършила преценка на цялостната стойност на продажбите на стоки и услуги, свързани с нарушението в географския сектор. Освен това Комисията била допуснала грешка при квалификацията на фактите. На последно място, в подкрепа на искането си за намаляване на глобата, жалбоподателят изтъква малкият дял от пазара, който имат страните по картела, както и липсата на изпълнение;

               —

               нарушение на Евро-средиземноморското споразумение, сключено с Тунис (2), поради това че Комисията била приложила само общностните разпоредби относно конкуренцията, въпреки че трябвало са се приложат правилата относно конкуренцията от Евро-средиземноморското споразумение, макар и паралелно с общностните правила относно конкуренцията. Според жалбоподателя Комисията е трябвало да потърси мнението на Комитета за асоцииране ЕС/Тунис както се изисква в член 36 от споразумението. Освен това жалбоподателят твърди, че едностранният подход на Комисията противоречал на принципа на вежливост в международните отношения, както и на задължението й за полагане на грижа.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      (2)  Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Република Тунис, от друга страна (ОВ L 97, 1998 г., стр 2).


title: Съединени дела C-411/10 и C-493/10: Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2011 г. (преюдициални запитвания от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), High Court of Ireland — Обединено кралство, Ирландия) — N. S. (C-411/10)/Secretary of State for the Home Department и M. E. (C-493/10), A. S. M., M. T., K. P., E. H./Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform (Право на Съюза — Принципи — Основни права — Прилагане на правото на Съюза — Забрана на нечовешкото или унизително отношение — Обща европейска система за убежище — Регламент (ЕО) № 343/2003 — Понятие за сигурни страни — Прехвърляне на търсещо убежище лице в компетентната държава членка — Задължение — Оборима презумпция, че тази държава членка спазва основните права)

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/8

         Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2011 г. (преюдициални запитвания от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), High Court of Ireland — Обединено кралство, Ирландия) — N. S. (C-411/10)/Secretary of State for the Home Department и M. E. (C-493/10), A. S. M., M. T., K. P., E. H./Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform
   (Съединени дела C-411/10 и C-493/10) (1)

   (Право на Съюза - Принципи - Основни права - Прилагане на правото на Съюза - Забрана на нечовешкото или унизително отношение - Обща европейска система за убежище - Регламент (ЕО) № 343/2003 - Понятие за сигурни страни - Прехвърляне на търсещо убежище лице в компетентната държава членка - Задължение - Оборима презумпция, че тази държава членка спазва основните права)
   2012/C 49/13
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division); High Court of Ireland

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: N. S. (C-411/10), M. E., A. S. M., M. T., K. P., E. H. (C-493/10)

      Ответници: Secretary of State for the Home Department (C-411/10), Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform (C-493/10)

      В присъствието на: Amnesty International Ltd and the AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe) (UK) (C-411/10), United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR) (UK) (C-411/10), Equality and Human Rights Commission (EHRC) (C-411/10), Amnesty International Ltd and the AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe) (IRL) (C-493/10), United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR) (IRL) (C-493/10)

      Предмет

   (C-411/10)
   Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Обединеното кралство) — Тълкуване на член 3, параграфи 1 и 2, както и на разпоредбите на глава III от Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна (ОВ L 50, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 56) — Тълкуване на минималните стандарти относно приемането на лица, търсещи убежище, предвидени с разпоредбите на Директива 2003/9/ЕО на Съвета от 27 януари 2003 година за определяне на минимални стандарти относно приемането на лица, търсещи убежище (ОВ L 31, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 48), Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52) и Директива 2005/85/ЕО на Съвета от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки (ОВ L 326, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 242) — Процедура по определяне на компетентната държава членка за разглеждането на молба за убежище, подадена от афганистански гражданин — Опасност от нарушаване на основните права при поемане отново на отговорността от по-рано компетентната държава членка — Естество и обхват на защитата на търсещите убежище лица по Хартата на основните права и по Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи
   (C-493/10)
   Преюдициално запитване — High Court of Ireland — Тълкуванае на член 3, параграф 2 и член 18 от Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна (ОВ L 50, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 56) — Процедура по определяне на компетентната държава членка за разглеждането на молби за убежище, подадени от граждани на няколко трети държави (Афганистан, Иран и Алжир) — Задължение на държавата членка да поеме отговорността за разглеждането на молба за убежище на основание член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 343/2003 при опасност от нарушаване на основните права на търсещото убежище лице и/или от неприлагане на минималните стандарти по Директиви 2003/9/ЕО, 2004/83/ЕО и 2005/85/ЕО в компетентната държава членка въз основа на определените в този регламент критерии

      Диспозитив

               1.

               Решението на държава членка на основание член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна, дали да разгледа молба за убежище, която не спада към нейните отговорности съгласно посочените в глава III от Регламента критерии, е акт по прилагането на правото на Съюза за целите на член 6 ДЕС и/или на член 51 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               2.

               Правото на Съюза не допуска прилагането на необорима презумпция, че държавата членка, която член 3, параграф 1 от Регламент № 343/2003 определя като компетентна, спазва основните права в Европейския съюз.
               Член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че държавите членки, включително националните юрисдикции, са длъжни да не прехвърлят търсещото убежище лице в „компетентната държава членка“ по смисъла на Регламент № 343/2003, когато не може да не им е известно, че системните недостатъци на процедурата за предоставяне на убежище и на условията за приемане на търсещите убежище лица в тази държава членка съставляват сериозни и потвърдени основания да се смята, че търсещото убежище лице би било изложено на реална опасност от нечовешко или унизително отношение по смисъла на тази разпоредба.
               Когато е налице невъзможност за прехвърляне на търсещото убежище лице в държавата членка, определена за компетентна съгласно критериите по глава III от Регламент № 343/2003, държавата членка, която е трябвало да прехвърли лицето, следва — освен ако не реши да упражни правото си сама да разгледа молбата съгласно член 3, параграф 2 от Регламента — да анализира следващите критерии по посочената глава, за да провери дали въз основа на някой от тях друга държава членка не е компетентна да разгледа молбата за убежище.
               Важно е обаче държавата членка, в която се намира търсещото убежище лице, да следи да не утежни евентуалното нарушение на основните права на това лице чрез провеждането на прекомерно дълга процедура за определяне на компетентната държава членка. При необходимост тя трябва сама да разгледа молбата по реда на член 3, параграф 2 от Регламент № 343/2003.

               3.

               Членове 1, 18 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз не налагат различен отговор.

               4.

               Доколкото предходните въпроси са поставени във връзка със задълженията на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, съобразяването на Протокол (№ 30) относно прилагането на Хартата на основните права на Европейския съюз към Република Полша и към Обединеното кралство няма отражение върху отговорите на втори до шести въпрос по дело C-411/10.

      (1)  ОВ C 274, 9.10.2010 г.

      ОВ C 13, 15.1.2011 г.


title: Дело F-108/11: Жалба, подадена на 24 октомври 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/69

      Жалба, подадена на 24 октомври 2011 г. — ZZ/Комисия
      (Дело F-108/11)
      (2012/C 25/133)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ZZ (представители: A. Fratini и F. Filpo, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Предмет на производството

      Отмяна на решението на конкурсната комисия по открит конкурс EPSO/AD/198/10 да не допусне жалбоподателя до участие в конкурса, със съображението, че не отговарял на изискванията за професионален опит.

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отмени решението на EPSO да не допусне жалбоподателя до участие в открит конкурс EPSO/AD/198/10;

                  —

                  да се разпореди на Комисията да предприеме последващи мерки, за да постави жалбоподателя в положение, сходно на положението, в което той щеше да се намира ако беше допуснат до участие в конкурса,

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-309/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Central Administrativo Norte (Португалия) на 27 юни 2012 г. — Maria Albertina Gomes Viana Novo и др./Fundo de Garantia Salarial, IP

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/19

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Central Administrativo Norte (Португалия) на 27 юни 2012 г. — Maria Albertina Gomes Viana Novo и др./Fundo de Garantia Salarial, IP
   (Дело C-309/12)
   2012/C 287/35
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Central Administrativo Norte

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Maria Albertina Gomes Viana Novo, Ezequiel Martins Dias, Gabriel Inácio da Silva Fontes, Marcelino Jorge dos Santos Simões, Manuel Dourado Eusébio, Alberto Martins Mineiro, Armindo Gomes de Faria, José Fontes Cambas, Alberto Martins do Alto, José Manuel Silva Correia, Marilde Marisa Moreira Marques Moita, José Rodrigues Salgado Almeida, Carlos Manuel Sousa Oliveira, Manuel da Costa Moreira, Paulo da Costa Moreira, José Manuel Serra da Fonseca, Ademar Daniel Lourenço Dias и Ana Mafalda Azevedo Martins Ferreira

      Ответник: Fundo de Garantia Salarial, IP

      Преюдициален въпрос

   Следва ли правото на Съюза в областта на гарантирането на вземанията по трудови правоотношения в случай на неплатежоспособност на работодателя, и по-специално членове 4 и 10 от Директива 80/987/ЕИО (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба на националното право, с която се гарантират единствено вземанията, дължими за шест месеца преди откриване на производството по обявяване на несъстоятелността на работодателя, дори когато работниците са предявили иск срещу този работодател пред съда, разглеждащ трудови спорове, с оглед на определяне по съдебен ред на дължимите суми и осъждане на работодателя да ги плати?

      (1)  Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (ОВ L 283, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 197).


title: Дело C-392/11: Решение на Съда (шести състав) от 27 септември 2012 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединеното кралство) — Field Fisher Waterhouse LLP/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (ДДС — Освобождаване на отдаването под наем на недвижимо имущество — Отдаване под наем на търговски площи — Услуги, свързани с отдаването под наем — Квалифициране на сделката за целите на облагането с ДДС — Сделка, състояща се от една-единствена доставка или от множество независими отделни доставки)

text:
               24.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 366/15

         Решение на Съда (шести състав) от 27 септември 2012 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединеното кралство) — Field Fisher Waterhouse LLP/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Дело C-392/11) (1)

   (ДДС - Освобождаване на отдаването под наем на недвижимо имущество - Отдаване под наем на търговски площи - Услуги, свързани с отдаването под наем - Квалифициране на сделката за целите на облагането с ДДС - Сделка, състояща се от една-единствена доставка или от множество независими отделни доставки)
   2012/C 366/24
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Field Fisher Waterhouse LLP

      Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Предмет

   Преюдициално запитване — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Тълкуване на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр.7) — Освобождаване на други дейности — Обхват на освобождаването от ДДС на отдаването под наем на недвижими вещи — Включване на плащанията за определени експлоатационни услуги и услуги за поддръжка на недвижимия имот и на общите части — Квалифициране на сделката за целите на облагането с ДДС като една-единствена престация или като отделни престации — Тълкуване на Решение на Съда от 11 юни 2009 г. по дело C-572/07, RLRE Tellmer Property

      Диспозитив

   Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че отдаване под наем на недвижими имоти и доставките на услуги, свързани с това отдаване под наем, като разглежданите в главното производство, могат да съставляват една-единствена доставка от гледна точка на данъка върху добавената стойност. В това отношение възможността, предоставена на наемодателя в договора за отдаване под наем, да го прекрати, в случай че наемателят не плаща консумативните разходи, съставлява обстоятелство, което подкрепя наличието на една-единствена доставка, макар и тя да не съставлява непременно определящ елемент при преценката за наличието на такава доставка. В замяна на това обстоятелството, че доставките на услуги като разглежданите в главното производство по принцип биха могли да бъдат извършвани и от трети лица, не позволява да се направи изводът, че при обстоятелствата в главното производство те не могат да представляват една-единствена доставка. От компетентност на запитващата юрисдикция е да реши в светлината на насоките за тълкуване, предоставени от Съда в настоящото съдебно решение, както и от гледна точка на конкретните обстоятелства по делото дали съответните сделки са свързани помежду си до такава степен, че те трябва да бъдат разглеждани като една-единствена доставка за отдаване под наем на недвижими имоти.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело T-38/12: Жалба, подадена на 23 януари 2012 г. — Pips/СХВП — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/28

         Жалба, подадена на 23 януари 2012 г. — Pips/СХВП — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)
   (Дело T-38/12)
   2012/C 89/47
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pips BV (Амстердам, Нидерландия) (представител: J.A.K. van den Berg, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Ротендорф, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 октомври 2011 г. по преписка R 2420/2010-1,

               —

               да се уважи заявката за марка на Общността № 7024961 за словната марка „ISABELLA OLIVER“ за всички стоки и услуги, предмет на производството пред първи апелативен състав; и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ISABELLA OLIVER“ за стоки и услуги от класове 3, 4, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24 и 25 — заявка за марка на Общността № 7024961

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: заявка № 6819908 за словна марка „S.Oliver“ на Общността за стоки от класове 4, 16, 20, 21 и 24; фигуративна марка „s.Oliver“ на Общността, регистрирана под № 4504569 за стоки и услуги от класове 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25, 28 и 35; германска словна марка „S.Oliver“, регистрирана под № 30734710.9 за стоки от класове 10, 12 и 21; словна марка „S.Oliver“ на Общността, регистрирана под № 181875 за стоки от класове 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25 и 26; международна словна марка „S.Oliver“, регистрирана под № 959255 за стоки от класове 10, 12 и 21

      Решение на отдела по споровете: частично отхвърля заявката за марка на Общността.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 76 от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав: (i) е направил преценка на сходството на марките въз основа на факти/обстоятелства, които не са били представени от страните, в резултат на което изводът по отношение на сходството на знаците е погрешен, и (ii) е приложил неправилно формулираните от Съда на Европейския съюз принципи във връзка с общата преценка на вероятността от объркване.


title: Дело C-496/07: Определение на председателя на Съда (седми състав) от 6 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/36

         Определение на председателя на Съда (седми състав) от 6 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
   (Дело C-496/07) (1)

   2009/C 180/62

      Език на производството: чешки

   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело C-242/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Италия) на 17 май 2010 г. — ENEL Produzione SpA/Autorità per l'energia elettrica e il gas

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/24

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Италия) на 17 май 2010 г. — ENEL Produzione SpA/Autorità per l'energia elettrica e il gas
   (Дело C-242/10)
   ()
   2010/C 209/33
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale Sezione Terza

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ENEL Produzione SpA

      Ответник: Autorità per l'energia elettrica e il gas

      Преюдициални въпроси

   Допускат ли членове 23, 43, 49 и 56 от Договора, член 11, параграфи 2 и 6, както и член 24 от Директива 54/2003 национална правна уредба, която в отсъствието на уведомяване на Комисията, налага постоянно на определени производители на електроенергия, които при определени обстоятелства се оказват с основно значение за удовлетворяването на нуждите на търсенето на услуги по диспечиране, да отправят предложения на борсовите пазари за електроенергия съгласно програми, установени по решение на оператора на мрежата в зависимост от други правила, и според която възнаграждението по тези оферти не се определя свободно от производителя, а зависи от параметри, които не се определят в съответствие с „прозрачни, недискриминационни и пазарно основани процедури“.


title: Дело F-81/15: Определение на Съда на публичната служба от 11 ноември 2015 г. — GM и GN/Комисия

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/30

         Определение на Съда на публичната служба от 11 ноември 2015 г. — GM и GN/Комисия
   (Дело F-81/15) (1)

   (2015/C 429/43)
   Език на производството: френски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 262, 10.8.2015 г., стр. 42.


title: Дело C-134/12: Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Constanța (Румъния) на 12 март 2012 г. — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (в интерес на своите членове — държавни служители със специален статут — полицаите от I.P.J. Tulcea)/Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/8

         Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Constanța (Румъния) на 12 март 2012 г. — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (в интерес на своите членове — държавни служители със специален статут — полицаите от I.P.J. Tulcea)/ Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea
   (Дело C-134/12)
   2012/C 138/14
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Constanța

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (в интерес на своите членове — държавни служители със специален статут — полицаите от I.P.J. Tulcea)

      Ответници: Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли разпоредбите на член 17, алинея 1, на член 20 и на член 21, алинея 1 от Хартата за основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че те не допускат намаляване на възнаграждението като въведеното от румънската държава със Закон № 118/2010 и със Закон № 285/2010?

               2.

               Следва ли разпоредбите на член 15, трета точка от Конвенцията за защита на правата на човека, въз основа на които румънското правителство е било длъжно да информира Генералния секретар на Съвета на Европа за намерението си да приеме мярката намаляване на възнаграждението и да уточни срока, предвиден за нейното прилагане, да се тълкуват в смисъл, че те са от естество да доведат до недействителност на Закон № 118/2010 и на Закон № 285/2010?


title: Дело T-297/14 R: Определение на председателя на Общия съд от 4 септември 2014 г. — Walter Klein/Комисия (Обезпечително производство — Държавни помощи — Насърчаване на национално равнище на производството на електроенергия от възобновяеми източници — Решение на Комисията за започване на официална процедура по разследване в областта на държавните помощи — Молба за спиране на изпълнението — Fumus boni juris)

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/26

         Определение на председателя на Общия съд от 4 септември 2014 г. — Walter Klein/Комисия
   (Дело T-297/14 R)
   ((Обезпечително производство - Държавни помощи - Насърчаване на национално равнище на производството на електроенергия от възобновяеми източници - Решение на Комисията за започване на официална процедура по разследване в областта на държавните помощи - Молба за спиране на изпълнението - Fumus boni juris))
   (2014/C 431/46)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Walter Klein GmbH & Co. KG (Вупертал, Германия) (представители: T. Volz и B. Wißmann, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer)

      Предмет

   Искане за спиране на действието на решението, с което Комисията започва официална процедура по разследване в областта на държавните помощи по отношение на германския закон за енергията от възобновяеми източници.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-309/09: Определение на Общия съд от 24 май 2011 г. — Sanyō Denki/СХВП — Telefónica O2 Germany (eneloop) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/26

         Определение на Общия съд от 24 май 2011 г. — Sanyō Denki/СХВП — Telefónica O2 Germany (eneloop)
   (Дело T-309/09) (1)

   (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 226/53
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sanyō Denki Kabushiki Kaisha (Осака, Япония) (представители: първоначално M. De Zorti, M. Koch и T. Grimm, впоследствие V. Schmitz-Fohrmann, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално M. Ahlgren, впоследствие M. Ahlgren и J.F. Crespo Carillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG (Мюнхен, Германия) (представители: A. Fottner и M. Müller, avocats)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 6 май 2009 г. (преписка R 794/2008-2) относно производство по възражение между Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG и Sanyō Denki Kabushiki Kaisha.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Жалбоподателят и встъпилата страна понасят направените от тях разноски, както и разноските, направени от ответника.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело C-38/11: Определение на Съда (пети състав) от 18 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Amorim Energia BV/Ministério das Finanças e da Administração Pública (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС — Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС — Директива 90/435/ЕИО — Член 3, параграф 2 — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Данъчно облагане на дивидентите — Удържане на данък при източника — Освобождаване — Притежаване на минимално участие в капитала на дружеството, разпределящо дивиденти — Условия — Минимален период на непрекъснато притежаване на това участие в капитала — Условия — Ползващи се от това освобождаване местни и чуждестранни дружества — Различно третиране)

text:
               24.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 366/18

         Определение на Съда (пети състав) от 18 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Amorim Energia BV/Ministério das Finanças e da Administração Pública
   (Дело C-38/11) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС - Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС - Директива 90/435/ЕИО - Член 3, параграф 2 - Данъчно законодателство - Корпоративен данък - Данъчно облагане на дивидентите - Удържане на данък при източника - Освобождаване - Притежаване на минимално участие в капитала на дружеството, разпределящо дивиденти - Условия - Минимален период на непрекъснато притежаване на това участие в капитала - Условия - Ползващи се от това освобождаване местни и чуждестранни дружества - Различно третиране)
   2012/C 366/29
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Amorim Energia BV

      Ответник: Ministério das Finanças e da Administração Pública

      в присъствието на: Ministério Público

      Предмет

   Преюдициално запитване — Supremo Tribunal Administrativo — Тълкуване на членове 63 и 65 ДФЕС — Национална правна уредба, по силата на която разпределените на чуждестранните дружества дивиденти са предмет на по-неблагоприятен данъчен режим от този, приложим към дивидентите, разпределени на местни дружества — Изискване за по-дълъг минимален период на притежаване на акциите и за по-голяма минимална част от капитала спрямо чуждестранните дружества

      Диспозитив

               1.

               Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС не допускат законодателство на държава членка, като разглежданото по главното производство, което не позволява на установено в друга държава членка дружество, притежаващо повече от 10 %, но по-малко от 20 % от капитала на установено в Португалия дружество, да бъде освободено от удържане при източника на данъка върху разпределени от установеното в Португалия дружество дивиденти, което води до двойно икономическо облагане на тези дивиденти, докато когато същите са разпределени на установени в Португалия дружества акционери със същото участие в капитала, подобно двойно икономическо облагане на дивидентите е избегнато. Когато държава членка се позовава на сключено с друга държава членка споразумение за избягване на двойното данъчно облагане националната юрисдикция има задачата да установи дали трябва да се взема предвид това споразумение и евентуално да провери дали то позволява се премахнат последиците от ограничението на свободното движение на капитали.

               2.

               Членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС не допускат законодателство на държава членка, като разглежданото по главното производство, което позволява на установено в друга държава членка дружество, притежаващо повече от 20 % от капитала на установено в Португалия дружество, да си възстанови удържания при източника данък върху разпределените от установено в Португалия дружество дивиденти, единствено ако то е притежавало такова участие в капитала през непрекъснат период от две години и по този начин забавя избягването на двойното икономическо облагане спрямо установените в Португалия дружества акционери, притежаващи същия дял от капитала. Когато държава членка се позовава на сключено с друга държава членка споразумение за избягване на двойното данъчно облагане националната юрисдикция има задачата да установи дали трябва да се взема предвид това споразумение и евентуално да провери дали то позволява се премахнат последиците от ограничението на свободата на установяване.

      (1)  ОВ C 130, 30.4.2011 г.


title: Дело C-572/08: Определение на председателя на първи състав на Съда от 6 май 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/30

         Определение на председателя на първи състав на Съда от 6 май 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-572/08) (1)

   ()
   2010/C 234/50
   Език на производството: италиански
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 55, 7.3.2009 г.


title: Дело T-122/14: Жалба, подадена на 9 февруари 2014 г.  — Италия/Комисия

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/42

         Жалба, подадена на 9 февруари 2014 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-122/14)
   2014/C 102/63
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: S. Fiorentino, avvocato dello Stato, и G. Palmieri)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е срещу Решение C (2013) 8681 окончателен на Комисията от 9 декември 2013 г., с което в изпълнение на Решение на Съда от 17 ноември 2011 г. по дело C-496/09 Комисията разпорежда на Италианската република да заплати сумата от 6 252 000 EUR кaто периодична имуществена санкция.
   Обжалваното решение се отнася за второто шестмесечие на закъснение, тоест за периода 17 май до 17 ноември 2012 г.
   Италианското правителство изтъква следните основания за обжалване:

               1.

               Първо основание, изведено от нарушение на член 260, параграф 1 и параграф 3, алинея втора ДФЕС, както и от нарушаване на решението — предмет на изпълнение, във връзка с вземанията към предприятията в „предпазен конкордат“ или в режим на „надзор върху управлението“.
               Изтъква се в това отношение, че решението всъщност не изважда от спряната помощ, дължима към изтичането на референтното шестмесечие, вземанията към предприятията длъжници в състояние на несъстоятелност или намиращи се в конкордатни процедури, предявени в съответните колективни процедури, макар че според италианското правителство става въпрос за вземания, за чието събиране държавата членка е проявила цялата дължима грижа и поради това трябва да бъдат изключени от сумата на спрените помощи на основание на решението, което се изпълнява.

               2.

               Второ основание, изведено от нарушението на член 14 от Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стp. 1; Специално издание на български език, глава 8, том 1, стр. 41), както и от неправилното прилагане на член 11 от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (ОВ L 140, стp. 1; Специално издание на български език, глава 8, том 2, стр. 42).
               В това отношение се отбелязва, че решението налага на италианските власти да приложат към сумите, дължими от предприятията за възстановяване на държавната помощ, лихвен процент с натрупване, както е предвидено в член 11 от Регламент № 794/2004. Италианското правителство оспорва тази точка, като приема че — в светлината и на практиката на Съда на Европейския съюз (и в частност на Решение от 11 декември 2008 г. по дело C-295/07, Комисия/Département du Loiret и Scott SA) — този режим на изчисление на лихвения процент не може да намери приложение за решенията за възстановяване, предхождащи влизането в сила на Регламент № 794/2004, и още по-малко, относно решенията отпреди публикацията на Съобщението на комисията относно лихвения процент, който трябва да се прилага в случай на възстановяване на незаконни държавни помощи (ОВ C 110 от 08.05.2003 г., стр. 21-22).


title: Дело C-222/07: Решение на Съда (втори състав) от 5 март 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Unión de Televisiones Comerciales Asociadas (UTECA)/Administración General del Estado (Преюдициално запитване — Член 12 ЕО — Забрана за дискриминации, основани на гражданство — Членове 39 ЕО, 43 ЕО, 49 ЕО и 56 ЕО — Основни свободи, гарантирани от Договора за ЕО — Член 87 ЕО — Държавни помощи — Директива 89/552/ЕИО — Упражняване на телевизионна дейност — Задължение за телевизионните оператори да предназначават част от приходите от дейността си за предварителното финансиране на европейски игрални и телевизионни филми, като 60 % от това финансиране се предназначава за създаване на произведения, чийто оригинален език е един от официалните езици на Кралство Испания и които са произведени предимно от испанската киноиндустрия)

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/4

         Решение на Съда (втори състав) от 5 март 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Unión de Televisiones Comerciales Asociadas (UTECA)/Administración General del Estado
   (Дело C-222/07) (1)

   (Преюдициално запитване - Член 12 ЕО - Забрана за дискриминации, основани на гражданство - Членове 39 ЕО, 43 ЕО, 49 ЕО и 56 ЕО - Основни свободи, гарантирани от Договора за ЕО - Член 87 ЕО - Държавни помощи - Директива 89/552/ЕИО - Упражняване на телевизионна дейност - Задължение за телевизионните оператори да предназначават част от приходите от дейността си за предварителното финансиране на европейски игрални и телевизионни филми, като 60 % от това финансиране се предназначава за създаване на произведения, чийто оригинален език е един от официалните езици на Кралство Испания и които са произведени предимно от испанската киноиндустрия)
   2009/C 102/05
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Ищец: Unión de Televisiones Comerciales Asociadas (UTECA)

      Ответник: Administración General del Estado

      В присъствието на: Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales, Radiotelevisión Española (RTVE), Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (Egeda)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Supremo — Тълкуване на член 12 ЕО, на член 87, параграф 3 ЕО и на член 3, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 г. относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език 2007 г, глава 6, том 1, стр. 215) — Задължение за телевизионните оператори да предназначават процент от приходите от дейността си за предварителното финансиране на европейски игрални и телевизионни филми, като 60 % от това финансиране се предназначава за производството на произведения, чийто оригинален език е испански, произведени предимно от испанската киноиндустрия.

      Диспозитив

               1)

               Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност, изменена с Директива 97/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 година, и по-специално член 3 от нея, както и член 12 ЕО, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат приета от държава-членка мярка като разглежданата в главното производство, която мярка задължава телевизионните оператори да предназначават 5 % от приходите от дейността си за предварителното финансиране на европейски игрални и телевизионни филми, както и по-специално 60 % от тези 5 % — за произведения, чийто оригинален език е един от официалните езици на тази държава-членка.

               2)

               Член 87 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че приета от държава-членка мярка като разглежданата в главното производство, която мярка задължава телевизионните оператори да предназначават 5 % от приходите от дейността си за предварителното финансиране на европейски игрални и телевизионни филми, както и по-специално 60 % от тези 5 % — за произведения, чийто оригинален език е един от официалните езици на тази държава-членка, не представлява държавна помощ в полза на киноиндустрията на същата държава-членка.

      (1)  ОВ C 155, 7.7.2007 г.


title: Дело T-247/06: Решение на Първоинстанционния съд от 5 юли 2007 г. — Sanchez Ferriz/Комисия ( Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Доклад за развитието на кариерата — Процедура за оценяване за 2003 г. — Неоснователна жалба )

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/37

         Решение на Първоинстанционния съд от 5 юли 2007 г. — Sanchez Ferriz/Комисия
   (Дело T-247/06) (1)

   („Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Доклад за развитието на кариерата - Процедура за оценяване за 2003 г. - Неоснователна жалба“)
   (2007/C 199/71)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Carlos Sanchez Ferriz (Брюксел, Белгия) (представител: F. Frabetti, avocat)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: G. Berscheid и M. Velardo, agents)
   Предмет
   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав), от 28 юни 2006 г., по дело Sanchez Ferriz/Комисия (F-19/05, все още непубликувано в Recueuil), с която се иска отмяна на това решение.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Carlos Sanchez Ferriz да заплати съдебните разноски за тази инстанция.

      (1)  ОВ C 261, 28.10.2006 г.


title: Дело C-241/13: Определение на председателя на Съда от 18 август 2014 г.  — Европейска комисия/Република Естония, подпомагана от: Федерална република Германия, Кралство Белгия, Кралство Нидерландия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Република Полша, Република Финландия, Кралство Швеция

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/31

         Определение на председателя на Съда от 18 август 2014 г. — Европейска комисия/Република Естония, подпомагана от: Федерална република Германия, Кралство Белгия, Кралство Нидерландия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Република Полша, Република Финландия, Кралство Швеция
   (Дело C-241/13) (1)

   2014/C 409/44
   Език на производството: естонски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 189, 29.6.2013 г.


title: Решение на Съда от 3 юни 2013 година по дело E-14/12 — Надзорният орган на ЕАСТ срещу Княжество Лихтенщайн (Неизпълнение на задължения от страна по Споразумението — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Членове 31 и 36 от Споразумението за ЕИП — Задължение на агенциите за временна заетост да внасят гаранция — Пряка и непряка дискриминация — Изискване за пребиваване — Обосновка)

text:
               26.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/11

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 3 юни 2013 година
   по дело E-14/12
   Надзорният орган на ЕАСТ срещу Княжество Лихтенщайн
   (Неизпълнение на задължения от страна по Споразумението — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Членове 31 и 36 от Споразумението за ЕИП — Задължение на агенциите за временна заетост да внасят гаранция — Пряка и непряка дискриминация — Изискване за пребиваване — Обосновка)
   2013/C 277/09
   По дело Е-14/12 Надзорният орган на ЕАСТ срещу Княжество Лихтенщайн — ИСК за постановяване, че като е запазило в сила законодателство, задължаващо лицата, пребиваващи в Лихтенщайн и отговарящи за агенция за временна заетост, да внасят гаранция от 50 000 швейцарски франка, докато от лицата, извършващи подобни функции, но пребиваващи извън Лихтенщайн, и от агенциите, които желаят да предоставят услуги в областта на временната заетост зад граница, се изисква гаранция от 100 000 швейцарски франка, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по член 31 и член 36 от Споразумението за ЕИП, Съдът в състав: Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдия, излезе с решение на 3 юни 2013 г., чийто диспозитив постановява:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постанови, че като е запазило в сила законодателство, задължаващо лицата, пребиваващи в Лихтенщайн и отговарящи за агенция за временна заетост, да внасят гаранция от 50 000 швейцарски франка, докато от лицата, извършващи подобни функции, но пребиваващи извън Лихтенщайн, и от агенциите, които желаят да предоставят услуги в областта на временната заетост зад граница, се изисква гаранция от 100 000 швейцарски франка, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по член 31 и член 36 от Споразумението за създаване на Европейското икономическо пространство.

               2.

               Осъжда Лихтенщайн да заплати съдебните разноски.