title: Дело T-29/16: Жалба, подадена на 25 януари 2016 г. — Caffè Nero Group/СХВП (CAFFÈ NERO)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/39

         Жалба, подадена на 25 януари 2016 г. — Caffè Nero Group/СХВП (CAFFÈ NERO)
   (Дело T-29/16)
   (2016/C 106/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Caffè Nero Group Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: L. Cassidy, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: словна марка на Общността „CAFFÈ NERO“ — Заявка за регистрация № 13 238 019

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 4 ноември 2015 година по преписка R 410/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да уважи заявката за регистрация на марка на Общността № 13238019;

               —

               да отхвърли мотивите за отказа на заявката за регистрация на марката на Общността на основание член 7, параграф 1, букви б), в) и ж) и на член 7, параграф 2;

               —

               да разреши приемането и публикуването на заявката за марка на Общността за всички посочени стоки и услуги;

               —

               да осъди СХВП да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б), в) и ж) от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-157/16 P: Жалба, подадена на 14 април 2016 г. от Ingrid Fedtke срещу определението, постановено на 5 февруари 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-107/15, Fedtke/ЕИСК

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/43

         Жалба, подадена на 14 април 2016 г. от Ingrid Fedtke срещу определението, постановено на 5 февруари 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-107/15, Fedtke/ЕИСК
   (Дело T-157/16 P)
   (2016/C 191/57)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподателка: Ingrid Fedtke (Везембек-Опем, Белгия) (представител: M.-A. Lucas, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК)

      Искания на жалбоподателката

   Жалбоподателката иска от Общия съд:

               —

               да отмени определението от 5 февруари 2016 г. на Съда на публичната служба (втори състав) по дело F-107/15,

               —

               да върне делото на Съда на публичната служба за произнасяне по съществото на спора,

               —

               да се произнесе по съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателката излага четири основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               По първото основание твърди, че обжалваното определение е опорочено поради грешка при прилагане на правото и/или непълнота на мотивите, доколкото в точки 19 — 21 и 25 от посоченото определение Съдът на публичната служба (СПС) приема, че както в хипотезата на молба за преразглеждане на неоспорено в срок решение, така и в хипотезата на молба за проверка на законосъобразността на такова решение по пътя на косвения контрол, изтъкнатото в подкрепа на молбата обстоятелство се счита за ново, ако нито на жалбоподателя, нито на администрацията това обстоятелство е било или е можело да бъде известно към момента на приемане на окончателното решение, и прилага този принцип в точки 27 — 32 от посоченото определение, докато видно от съдебната практика незнанието на въпросното обстоятелство не е условие за допустимост на молбата за преразглеждане.

               2.

               По второто основание твърди, че обжалваното определение е опорочено поради грешка при прилагане на правото и/или изопачаване на доказателствата в преписката и непълнота на мотивите, доколкото в точка 32 от посоченото определение СПС приема, че доколкото липсва ново съществено обстоятелство, което да обосновава молбата за преразглеждане, досъдебната процедура не е била редовна и възраженията срещу решението от 30 септември 2014 г. и срещу това от 22 април 2015 г., с което се отхвърля подадената по административен ред жалба, са били недопустими, докато чисто потвърдителният характер на тези решения предполагал не само те да не са постановени след преразглеждане, но и да не съдържат никакво ново обстоятелство, а както е била изтъкнала жалбоподателката, решението от 30 септември 2014 г. е съдържало ново обстоятелство спрямо това от 7 април 2014 г., както и решението от 22 април 2015 г. спрямо това от 30 септември 2014 г.

               3.

               По третото основание твърди, че обжалваното определение е опорочено поради грешка при прилагане на правото и/или изопачаване на доказателствата в преписката и липсата на отговор на доводите на жалбоподателката, доколкото в точка 26 от посоченото определение СПС приема, че за да се разглежда като ново, изтъкнатото в подкрепа на молбата за преразглеждане обстоятелство трябва да е било неизвестно за страните и те да не са могли да го узнаят, както и че жалбоподателката не е посочила в молбата си съществените нови обстоятелства, основание за подаването ѝ, а се е позовала, изтъквайки писмото на началника на отдела си, на изменението на Правилника за длъжностните лица, докато незнанието на посоченото обстоятелство не е нужно в случая и жалбоподателката, както още тогава е поддържала, е посочила в молбата си за преразглеждане, че допълва посочените правни основания и, позовавайки се на писмото на началника на отдела си, че администрацията не е обърнала достатъчно внимание на предписанията на новия Правилник за длъжностните лица; следователно били налице съществени нови обстоятелства.

               4.

               По четвъртото основание твърди нарушение на правилата за доказване и на принципа на обективност, доколкото в точка 28 от обжалваното определение СПС приема, че жалбоподателката не е посочила датата, на която администрацията е узнала или е можела да узнае за бъдещото излизане на колежката ѝ в отпуск по майчинство и родителски отпуск, а в точка 29 от това определение, че е било възможно тази дата да е 7 април 2014 г. предвид това, че срокът на тези отпуски е определен в Правилника за длъжностните лица, че датата на раждане може да бъде определена доста преди самото раждане и че практиката е службата да бъде уведомена възможно най-бързо за евентуално продължително отсъствие, за да стигне до извода в точки 30 — 32 от посоченото определение, че жалбоподателката не е доказала, че към 7 април 2014 г. нито тя самата, нито администрацията не са знаели и не са можели да знаят за бъдещия отпуск на колежката ѝ, че молбата на жалбоподателката за преразглеждане не се обосновава с никакво съществено ново обстоятелство и че исканията ѝ са недопустими, докато доказването на отрицателен факт по отношение на трето лице е невъзможно, а същевременно задача на ЕИСК е било да посочи датата на молбата за отпуск и СПС не може да се основава на поредица от презумпции, нито на просто предположение, за да обърне доказателствената тежест и да обоснове изводите си.


title: Дело C-103/08: Решение на Съда (първи състав) от 1 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg, Австрия) — Arthur Gottwald/Bezirkshauptmannschaft Bregenz (Свободно движение на хора — Гражданство на Съюза — Член 12 ЕО — Предоставяне на безплатна годишна пътна винетка на хората с увреждания — Разпоредби, които ограничават предоставянето на такава винетка само на хората с увреждания с местожителство или с обичайно местопребиваване на националната територия)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/8

         Решение на Съда (първи състав) от 1 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg, Австрия) — Arthur Gottwald/Bezirkshauptmannschaft Bregenz
   (Дело C-103/08) (1)

   (Свободно движение на хора - Гражданство на Съюза - Член 12 ЕО - Предоставяне на безплатна годишна пътна винетка на хората с увреждания - Разпоредби, които ограничават предоставянето на такава винетка само на хората с увреждания с местожителство или с обичайно местопребиваване на националната територия)
   2009/C 282/13
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Arthur Gottwald

      Ответник: Bezirkshauptmannschaft Bregenz

      Предмет

   Преюдициално запитване — Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (Австрия) — Тълкуване на член 12 от Договора за ЕО — Дискриминация, основана на гражданство — Национално законодателство, което ограничава ползването на предоставяната на хора с увреждания безплатна винетка за пътища, за които се изисква заплащане, само за хората с местожителство или с обичайно местопребиваване на националната територия

      Диспозитив

   Член 12 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, като разглежданата в главното производство, която ограничава безплатното предоставяне на годишна пътна винетка само за хората с увреждания с местожителство или с обичайно местопребиваване в съответната държава членка, като включва и хората с увреждания, които посещават редовно тази държава по причини от професионален или личен характер.

      (1)  ОВ C 142 от 7.6.2008 г.


title: Дело T-555/11: Решение на Общия съд от 13 ноември 2012 г. — tesa/СХВП — Superquímica (tesa TACK) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „tesa TACK“ — По-ранна национална фигуративна марка „TACK Ceys“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               22.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/21

         Решение на Общия съд от 13 ноември 2012 г. — tesa/СХВП — Superquímica (tesa TACK)
   (Дело T-555/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „tesa TACK“ - По-ранна национална фигуративна марка „TACK Ceys“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 399/37
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: tesa SE (Хамбург, Германия) (представител: адв. F. Schwab)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: A. Folliard-Monguiral и O. Mondéjar Ortuño)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: La Superquímica, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Испания) (представител: адв. A. Canela Giménez)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 5 юли 2011 г. (преписка R 866/2010-1) относно производство по възражение между La Superquímica, SA и tesa SE

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда tesa SE да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 6, 7.1.2012 г.


title: Дело T-372/10: Жалба, подадена на 3 септември 2010 г. — Bolloré/Комисия

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/35

         Жалба, подадена на 3 септември 2010 г. — Bolloré/Комисия
   (Дело T-372/10)
   ()
   2010/C 301/60
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Bolloré (Ergué-Gabéric, Франция) (представители: P. Gassenbach, C. Lemaire и O. de Juvigny, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят член 1 и член 2 от решението на Комисията C(2010) 4160 окончателен от 23 юни 2010 г. във връзка с процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/36.212 — Самокопираща хартия),

               —

               при условията на евентуалност, да се намали съществено размерът на глобата, наложена на Bolloré в член 2 от посоченото решение,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В настоящата жалба жалбоподателят посочва като главно искане отмяна на решението C(2010) 4160 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. във връзка с процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/36.212 — Самокопираща хартия), прието от Комисията в резултат на решението на Съда, постановено по дело Bolloré/Комисия, C-327/07 P, с което той приема, че правото на защита на Bolloré не е било спазено, доколкото Bolloré е санкционирано не само като дружеството майка на Copigraph, но също и като пряк и личен съизвършител на нарушеното, докато известието за нарушения се отнася само до отговорността му в качеството на дружество майка на Copigraph.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва шест правни основания, изведени от:

               —

               нарушение на членове 6 и 7 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи (наричана по-нататък „ЕКПЧ“) и на членове 41, 47 и 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), доколкото наложената на Bolloré санкция е била постановена в нарушение на принципите на законосъобразност на нарушенията и наказанията, на правна сигурност, на индивидуализация на наказанията и на правото на справедлив процес, доколкото:

                           —

                           санкцията на Bolloré в качеството му на дружество майка съставлява нарушение на принципите на законосъобразност на нарушенията и на наказанията и на правната сигурност, посочени в членове 6 и 7 от ЕКПЧ и членове 47 и 49 от Хартата и на принципа на индивидуализация на наказанията,

                           —

                           изслушването на Bolloré, на което не е присъствал нито един член от колегиума на Комисията, съставлява нарушение на правото на справедлив процес, установен в член 6 от ЕКПЧ и в членове 41 и 47 от Хартата, тъй като Bolloré не е било изслушано от „съдниците си“,

                           —

                           условията за „адаптиране“ на първоначалното решение нарушават на много основания изискването за безпристрастност, което се отнася до правото на справедлив процес, установено в член 6 от ЕКПЧ и в членове 41 и 47 от Хартата,

               —

               нарушение на член 101 ДФЕС и на член 25 от Регламент № 1/2003 (1), доколкото Комисията е санкционирала Bolloré за нарушения, които се погасяват по давност днес,

               —

               нарушение на принципа на равно третиране, санкционирайки Bolloré в качеството му на дружество майка към момента на настъпване на фактите,

               —

               нарушение на член 101 ДФЕС, на член 6 от ЕКПЧ и на членове 41 и 47 от Хартата, уведомявайки за ново известие за нарушения в явно неразумен срок, което окончателно възпрепятства Bolloré да се защити срещу нарушенията, отнасящи се, от една страна, до отговорността му като дружество майка на Copigraph и, от друга страна, до личното му участие в нарушението,

               —

               при условията на евентуалност, нарушение на насоките от 1998 г. относно метода за определяне на размера на глобите (2), на принципите на индивидуализация на наказанията и на пропорционалност при определяне на размера на глобата, както и на изискването за мотивиране и

               —

               при условията на евентуалност, нарушение на известието от 1996 г. за освобождаване от глоби или намаляване на размера им (3) и на принципите на пропорционалност и на равно третиране.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове [101 ДФЕС] и [102 ДФЕС] от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      (2)  Насоки относно метода за определяне на размера на глобите, налагани съгласно член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 65, параграф 5 от Договора за Европейска общност за въглища и стомана (ОВ C 9, 1998 г., стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 3, стр. 69).

      (3)  Известието на Комисията относно освобождаването от глоби или намаляването на техния размер по дела във връзка с картели (ОВ C 207, 1996 г., стр. 4).


title: Дело C-370/12: Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court (Ирландия) на 3 август 2012 г. — Thomas Pringle/Правителство на Ирландия, Ирландия и Attorney General

text:
               6.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/18

         Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court (Ирландия) на 3 август 2012 г. — Thomas Pringle/Правителство на Ирландия, Ирландия и Attorney General
   (Дело C-370/12)
   2012/C 303/31
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Thomas Pringle

      Ответници: Правителство на Ирландия, Ирландия и Attorney General

      Преюдициални въпроси

               1.

               Валидно ли е Решение 2011/199/ЕС на Европейския съвет от 25 март 2011 г. (1):

                           —

                           като се вземе предвид прилагането на опростената процедура за преразглеждане съгласно член 48, параграф 6 ДЕС, и по-специално предполага ли предлаганото изменение на член 136 ДФЕС разширяване на областите на компетентност, предоставени на Съюза с Договорите;

                           —

                           като се вземе предвид съдържанието на предлаганото изменение, и по-специално дали то води до нарушение на Договорите или на общите принципи на правото на Съюза.

               2.

               Като се вземат предвид:

                           —

                           членове 2 ДЕС и 3 ДЕС и разпоредбите на част трета, дял VIII ДФЕС, и по-специално членове 119 ДФЕС, 120 ДФЕС, 121 ДФЕС, 122 ДФЕС, 123 ДФЕС, 125 ДФЕС, 126 ДФЕС и 127 ДФЕС;

                           —

                           изключителната компетентност на Съюза по въпросите на паричната политика, предвидена в член 3, параграф 1, буква в) ДФЕС, и за сключването на международни споразумения, попадащи в обхвата на член 3, параграф 2 ДФЕС;

                           —

                           компетентността на Съюза при координирането на икономическите политики в съответствие с член 2, параграф 3 ДФЕС и част трета, дял VIII ДФЕС;

                           —

                           правомощията и функциите на институциите на Съюза съгласно принципите, определени в член 13 ДЕС;

                           —

                           принципът на лоялното сътрудничество, утвърден в член 4, параграф 3 ДЕС;

                           —

                           общите принципи на правото на Съюза, и по-специално общият принцип на ефективна съдебна защита и правото на ефективни правни средства за защита пред съд, по смисъла на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, и общият принцип на правната сигурност.

                     има ли право държава — членка на Европейския съюз, чиято парична единица е еврото, да сключва и ратифицира международно споразумение като Договора за ЕМС?

               3.

               Ако се приеме, че решението на Европейския съвет е валидно, зависи ли правото на държава членка да сключва и ратифицира международно споразумение като Договора за ЕМС от влизането в сила на посоченото решение?

      (1)  Решение на Европейския съвет от 25 март 2011 година за изменение на член 136 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на механизъм за стабилност за държавите членки, чиято парична единица е еврото (ОВ L 91, стр. 1).


title: Дело T-5/10: Иск, предявен на 8 януари 2010 г. — Комисия/Earthscan

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/33

         Иск, предявен на 8 януари 2010 г. — Комисия/Earthscan
   (Дело T-5/10)
   2010/C 80/55
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A.-M. Rouchaud-Joët, S. Petrova, подпомагани от P. Hermant и G. van de Walle de Ghelcke, lawyers)

      Ответник: Earthscan Ltd (Кент, Обединеното кралство)

      Искания на ищеца

               —

               да се осъди ответника да възстанови на Комисията сумата от 44 903,22 EUR, съответстваща на главница в размер на 45 835,44 EUR, от която 6 486,09 EUR са вече заплатени, и лихви в размер на 5 556,87 EUR до 30 септември 2009 г.,

               —

               да се осъди ответника да заплаща лихва 3,84 EUR на ден, считано от 1 октомври 2009 г. до окончателното възстановяване на задължението,

               —

               да се осъди ответника да заплати, направените от Комисията разноски

      Правни основания и основни доводи

   С настоящия иск, предявен на основание арбитражна клауза, ищецът моли ответникът да бъде осъден да възстанови част от авансово изплатената от ищеца сума, ведно с лихвите за забава поради неизпълнение на договор № 4.1030/Z/01-035/2001, сключен между ищецът и девет съдоговорители, включително и ответника за разработване, създаване и разпространение на ръководство за възобновяемите източници на енергия (проект „Ръководство за инсталации за възобновяема енергия за насърчаване използването на биомаса, слънчеви фотопреобразуватели (фотоволтаици) и слънчевата топлина в ЕС“) в рамките на програма ALTENER (1).
   Жалбоподателят излага едно-единствено правно основание.
   Тъй като ответникът не е изпълнил договорните престации по фази 6 и 7 (оформление, набиране, отпечатване и разпространение) ищецът твърди, че ответникът е нарушил договорните си задължения, като не е възстановил своята част от предварителното финансиране, което е недължимо платено съгласно договора. Той твърди, че ответникът трябва следователно да бъде осъден да възстанови недължимо платената сума, ведно с лихвите за забава, както са изчислени в договора.

      (1)  Решение № 646/2000/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 февруари 2000 година за приемане на многогодишна програма за насърчаване използването на възобновяеми източници на енергия в Общността (Altener) (1998 г. до 2002 г.) (ОВ L 79, стр. 1).


title: Дело C-486/06: Решение на Съда (осми състав) от 6 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — BVBA Van Landeghem/Belgische Staat (Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране — Позиции 8703 и 8704 — Автомобилно превозно средство тип пикап )

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/12

         Решение на Съда (осми състав) от 6 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — BVBA Van Landeghem/Belgische Staat
   (Дело C-486/06) (1)

   (Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Позиции 8703 и 8704 - Автомобилно превозно средство тип „пикап“)
   (2008/C 22/22)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hof van beroep te Antwerpen
   Страни в главното производство

      Ищец: BVBA Van Landeghem

      Ответник: Belgische Staat
   Предмет
   Преюдициално запитване — Hof van beroep te Antwerpen — Тълкуване на Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стp. 1) — Подпозиции 8703 и 8704 — Класиране на моторно превозно средство тип „пикап“, състоящо се от затворена кабина, предназначена за транспорт на пътници и товарно пространство, не по-високо от 50 см, снабдено с луксозен интериор, с антиблокираща спирачна система (ABS), с бензинов двигател с работен обем от 4 до 8 литра, със задвижване 4 × 4 и с джанти на луксозна спортна кола
   Диспозитив
   Пикапи като разглежданите по главното производство, състоящи се, от една страна, от затворена кабина, предназначена за транспорт на пътници, в която зад седалката или седалката тип пейка на водача се намират сгъваеми или подвижни седалки с обезопасителни колани с три точки на закрепване, и от друга страна, от отделено от кабината товарно пространство, не по-високо от 50 см, на което само задната част е отваряема и което няма приспособления за прикрепване на товара, с много луксозен интериор с многобройни екстри (по-конкретно с електрически регулиращи се кожени седалки, с електрически регулиращи се огледала за обратно виждане и прозорци, както и със стерео уредба и CD устройство), и които са оборудвани с антиблокираща спирачна система (ABS), с бензинов двигател с работен обем от 4 до 8 л с автоматична скоростна кутия с много висок разход на гориво, с четири задвижващи колела и с луксозни спортни джанти, трябва да бъдат класирани според техния общ външен вид и съвкупността от характеристиките им в позиция 8703 на Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в редакцията му след измененията, направени с приложенията към Регламенти (ЕО) № 3115/94 на Комисията от 20 декември 1994 г., (ЕО) № 3009/95 на Комисията от 22 декември 1995 г. и (ЕО) № 1734/96 на Комисията от 9 септември 1996 г.

      (1)  ОВ C 20, 27.1.2007 г.


title: Дело C-482/16: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Innsbruck (Австрия), постъпило на 7 септември 2016 г. — Georg Stollwitzer/ÖBB Personenverkehr AG

text:
               21.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 428/11

         Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Innsbruck (Австрия), постъпило на 7 септември 2016 г. — Georg Stollwitzer/ÖBB Personenverkehr AG
   (Дело C-482/16)
   (2016/C 428/11)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Страни в главното производство

      Ищец: Georg Stollwitzer

      Ответник: ÖBB Personenverkehr AG

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли действащото понастоящем право на Съюза, по-специално общият принцип на правото на Съюза на равно третиране, общият принцип на забрана на дискриминация, основана на възраст по смисъла на член 6, параграф 3 ДЕС и член 21 от Хартата на основните права, забраната за дискриминация във връзка със свободното движение на работници по член 45 ДФЕС и Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която с цел отстраняване на установена от Съда на Европейския съюз в решение Gotthard Starjakob (2) дискриминация, основана на възраст (по-конкретно незачитане на периоди на заетост преди навършване на 18-годишна възраст на служителите на австрийските федерални железници), действително зачита периодите на заетост преди навършване на 18-годишна възраст при малка част от дискриминираните съгласно стария режим служители на австрийските федерални железници (само фактически прослужените периоди към австрийските федерални железници и подобни обществени предприятия за железопътна инфраструктура и/или железопътен транспорт в Съюза, ЕИП и държави, свързани със Съюза чрез споразумения за асоцииране и/или за свободно движение), но при по-голямата част от първоначално дискриминираните служители на австрийските федерални железници не се зачитат всички други периоди на предходна заетост преди навършването на 18-годишна възраст, като не се зачитат по-специално и тези периоди, които допринасят за способността на съответния работник да извършва по-добре работата си, като например предходни период на заетост при частни и други обществени предприятия за транспорт и/или инфраструктура, които изграждат, продават или поддържат използваната от работодателя инфраструктура (подвижен състав, железопътно строителство, изграждане на контактна мрежа, електрически и електронни съоръжения, системи за управление, строителство на гари и други) или подобни предприятия, и по този начин за фактически по-голямата част от засегнатите от дискриминиращия стар режим служители на австрийските федерални железници окончателно се утвърждава разлика в третирането, основана на възраст?

               2)

               Осъществява ли поведението на държава членка, която е единствен собственик на предприятието за железопътен транспорт и фактически работодател на работещите в това предприятие служители, установените в практиката на Съда условия за ангажиране отговорността на държавата членка в съответствие с правото на Съюза, по-специално за достатъчно съществено нарушение на правото на Съюза, а именно на член 2, параграф 1 във връзка с член 1 от Директива 2000/78/ЕО, тълкувани в много решения на Съда (David Hütter (3), Siegfried Pohl (4), Gotthard Starjakob), когато поради причини изцяло от данъчно естество чрез изменение на законодателството с обратно действие през 2011 г. и 2015 г. се опитва да възпрепятства упражняването на правото на тези служители на изплащане на възнаграждение, което черпят от правото на Съюза поради установена от Съда на Европейския съюз в много решения (David Hütter, Siegfried Pohl, Gotthard Starjakob) дискриминация, основана по-специално на възраст, която е установена и с редица национални съдебни решения, по-специално и от Oberste Gerichtshof (8 ObA 11/15y)?

      (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).

      (2)  Дело C-417/13, ECLI:EU:C:2015:38.

      (3)  Дело C-88/08, ECLI:EU:C:2009:381.

      (4)  Дело C-429/12, ECLI:EU:C:2014:12.


title: Дело T-466/08: Решение на Общия съд от 14 април 2011 г. — Lancôme/СХВП — Focus Magazin Verlag (ACNO FOCUS) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „ACNO FOCUS“ — По-ранна национална словна марка „FOCUS“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) — Реално използване на по-ранната марка — Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009)

text:
               28.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 160/16

         Решение на Общия съд от 14 април 2011 г. — Lancôme/СХВП — Focus Magazin Verlag (ACNO FOCUS)
   (Дело T-466/08) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „ACNO FOCUS“ - По-ранна национална словна марка „FOCUS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) - Реално използване на по-ранната марка - Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009)
   2011/C 160/20
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lancôme parfums et beauté & Cie (Париж, Франция) (представители: A. von Mühlendahl и J. Pagenberg, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Focus Magazin Verlag GmbH (Мюнхен, Германия) (представители: R. Schweizer и J. Berlinger, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 29 юли 2008 г. (преписка R 1796/2007-1) относно производство по възражение между Focus Magazin Verlag GmbH и Lancôme parfums et beauté & Cie

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Lancôme parfums et beauté & Cie да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 6, 10.1.2009 г.


title: Дело C-409/14: Решение на Съда (пети състав) от 8 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Hongrie) — Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (Преюдициално запитване — Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Класиране на стоките — Тълкуване на подпозиция от Комбинираната номенклатура — Директива 2008/118/ЕО — Внасяне на акцизни стоки — Митнически режим с отложено плащане или митническо направление — Последици от посочване на погрешна подпозиция от Комбинираната номенклатура в митническа декларация — Нередовности при движението на акцизни стоки)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/3

         Решение на Съда (пети състав) от 8 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Hongrie) — Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Дело C-409/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Класиране на стоките - Тълкуване на подпозиция от Комбинираната номенклатура - Директива 2008/118/ЕО - Внасяне на акцизни стоки - Митнически режим с отложено плащане или митническо направление - Последици от посочване на погрешна подпозиция от Комбинираната номенклатура в митническа декларация - Нередовности при движението на акцизни стоки))
   (2016/C 402/03)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft.

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Диспозитив

               1)

               Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕС) № 861/2010 на Комисията от 5 октомври 2010 година, трябва да се тълкува в смисъл, че стока като разглежданата в главното производство, представляваща тютюн за пушене, въпреки наличието на отпадъци от тютюн, при положение, че те не са пречка за това предназначение на разглеждания продукт, не попада в позиция 2401 от Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент № 2658/87 изменен с Регламент № 861/2010. Такава стока може обаче да попада в позиция 2403 от тази номенклатура и по-конкретно в подпозиция 2403 10 90 от същата номенклатура, когато тя е в насипно състояние, сбита, в облепени отвътре с найлон кашони и нетното тегло на един кашон е 30 килограма.

               2)

               Понятието „митнически режим с отложено плащане или митническо направление“ по смисъла на член 4, точка 6 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО трябва да се тълкува в смисъл, че поставянето на дадена стока при условията на митнически режим с отложено плащане или митническо направление не може да се оспорва, когато в придружаващите стоката документи главата от Общата митническа тарифа, към която спада стоката, е посочена правилно, но конкретната подпозиция не е добре посочена. В такъв случай член 2, буква б) и член 4, точка 8 от Директива 2008/118 трябва да се тълкуват в смисъл, че не е имало внасяне на посочената стока и за нея не се дължи акциз.

               3)

               В положение като разглежданото в главното производство понятието „нередовност“ по смисъла на член 38 от Директива 2008/118 трябва да се тълкува в смисъл, че не се отнася за стока, под „митнически режим с отложено плащане или митническо направление“, съпроводена от документ, в който е посочено неправилно тарифно класиране.

      (1)  ОВ C 439, 8.12.2014 г.


title: Дело C-357/07: Решение на Съда (втори състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединено кралство) — TNT Post UK Ltd, The Queen/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Шеста директива ДДС — Случаи на освобождаване — Член 13, A, параграф 1, буква а) — Доставки на услуги, извършени от обществените пощенски служби)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/7

         Решение на Съда (втори състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединено кралство) — TNT Post UK Ltd, The Queen/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-357/07) (1)

   (Шеста директива ДДС - Случаи на освобождаване - Член 13, A, параграф 1, буква а) - Доставки на услуги, извършени от обществените пощенски служби)
   2009/C 141/10
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Страни в главното производство

      Ищци: TNT Post UK Ltd, The Queen

      Ответник: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      В присъствието на: Royal Mail Group Ltd

      Предмет

   Преюдициално запитване — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Тълкуване на член 13 A, параграф 1, буква a) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Освободени доставки при някои дейности от общ интерес — Доставки на услуги, извършени от обществените пощенски служби — Понятие за обществени пощенски служби — Включване на търговско дружество, предоставящо пощенски услуги

      Диспозитив

               1)

               Съдържащото се в член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа понятие за обществени пощенски служби трябва да се тълкува в смисъл, че то визира обществени или частни оператори, които се задължават да осигурят в дадена държава-членка изцяло или част от универсалната пощенска услуга, както е определена в член 3 от Директива 97/67 на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, изменена с Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година.

               2)

               Предвиденото в член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388 освобождаване се прилага при доставки на услуги и съпътстващите ги доставки на стоки — с изключение на пътническия транспорт и далекосъобщителните услуги — които обществените пощенски служби осъществяват като такива, т.е. въз основа на качеството им на оператор, който се задължава да осигури в държава-членка изцяло или част от универсалната пощенска услуга. Освобождаването не се прилага при доставки на услуги, нито при съпътстващите ги доставки на стоки, чийто условия са били договорени индивидуално.

      (1)  ОВ C 247 от 20.10.2007 г.


title: Дело T-286/10: Решение на Общия съд от 17 октомври 2012 г. — Fondation IDIAP/Комисия (Арбитражна клауза — Шеста рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрации — Договори, свързани с проектите Amida, Bacs и Dirac — Допустими разходи — Модел за допълнителните разходи — Трудово възнаграждение на изследователите, наети въз основа на договори за неопределено време — Липса на собствени средства на съдоговорителя)

text:
               1.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/5

         Решение на Общия съд от 17 октомври 2012 г. — Fondation IDIAP/Комисия
   (Дело T-286/10) (1)

   (Арбитражна клауза - Шеста рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрации - Договори, свързани с проектите Amida, Bacs и Dirac - Допустими разходи - Модел за допълнителните разходи - Трудово възнаграждение на изследователите, наети въз основа на договори за неопределено време - Липса на собствени средства на съдоговорителя)
   2012/C 373/07
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Fondation de l’Institut de recherche IDIAP (Martigny, Швейцария) (представители: G. Chapus-Rapin и G. Couchepin, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Dintilhac и A. Sauka)

      Предмет

   Искане, отправено главно въз основа на член 272 ДФЕС, Общият съд да обяви, че някои разходи, направени от жалбоподателя в рамките на изпълнението на Договор № 33812 относно проекта Amida, Договор № 27140 относно проекта Bacs и Договор № 27787 относно проекта Dirac, сключени с Европейската комисия в рамките на Шестата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрации, допринасящи за създаването на европейско изследователско пространство и иновации (2002—2006 г.), установена с Решение № 1513/2002/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 г. (ОВ L 232, стр. 1), могат да бъдат възстановени и че, следователно, жалбоподателят не трябва да възстановява сумата от 98 042,45 EUR по договора относно проекта Dirac и сумата от 251 505,76 EUR по договора относно проекта Amida, както и — при условията на евентуалност — искане въз основа на член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията за потвърждаване на заключенията на одит, който е обявил спорните разходи за недопустими, от една страна, и искане за осъждане на Комисията да ускори извършването на одит на проектите от друго дружество, различно от дружеството, направило първоначалния одит

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Fondation de l’Institut de recherche IDIAP да понесе освен собствените си съдебни разноски и разноските, направени от Европейската комисия, включително и тези, свързани с обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 221, 14.8.2010 г.


title: Дело C-447/10: Определение на председателя на Съда (четвърти състав) от 24 октомври 2012 г. — Grain Millers, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Grain Millers GmbH & Co. KG

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/14

         Определение на председателя на Съда (четвърти състав) от 24 октомври 2012 г. — Grain Millers, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Grain Millers GmbH & Co. KG
   (Дело C-447/10) (1)

   2013/C 101/28
   Език на производството: английски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело T-796/14: Жалба, подадена на 4 декември 2014 г.  — Philip Morris/Комисия

text:
               16.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/24

         Жалба, подадена на 4 декември 2014 г. — Philip Morris/Комисия
   (Дело T-796/14)
   (2015/C 056/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Philip Morris Ltd (Ричмънд, Обединено кралство) (представители: K. Nordlander и M. Abenhaïm, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви искането за отмяна за допустимо;

               —

               да отмени Решение Ares (2014) 3142109 на Европейската комисия от 24 септември 2014 г., доколкото с него се отказва предоставянето на жалбоподателя на пълен достъп до поисканите документи, с изключение на редактираните лични данни в тях;

               —

               да осъди Комисията да заплати разноските на жалбоподателя в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяна на Решение Ares (2014) 3142109 от 24 септември 2014 г., с което Комисията отказва да предостави на жалбоподателя пълен достъп до шест вътрешни документа, съставени в контекста на подготвителните работи по приемането на Директива 2014/40/ЕС относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия (1) (наричана по-нататък „оспорваната Директива“).
   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е твърдението, че Комисията е нарушила задължението си да изложи мотиви, тъй като не е обяснила за всеки от документите, на кое от приложимите изключения по Регламент (EО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, Съвета и Комисията (наричан по-нататък „Регламентът относно прозрачността“) се е позовала и въз основа на какви фактически обстоятелства и съображения. Позовавайки се на едни и същи общи бланкетни доводи в подкрепа на различните основания за отказ (защитата на съдебните процедури, правните становища и процеса на вземане на решения), Комисията не е изложила съображения защо поисканите документи биха накърнили „конкретно и действително“ всеки от тези интереси. По-конкретно, в обжалваното решение не се обяснява дали посоченото основание за всеки от отказите е „съдебни процедури“ или „правни становища“.

               2.

               Второто правно основание е твърдението, че Комисията е нарушила член 4, параграф 2, второ тире от Регламента относно прозрачността, тъй като не е посочила как оповестяването във всеки случай би накърнило „конкретно и действително“ защитата на „правните становища“ или „съдебните процедури“. Що се отнася до защитата на „правните становища“, абстрактните мотиви на Комисията са изцяло отхвърлени в съдебната практика и Комисията не посочва конкретно обяснение защо в този случай пълното оповестяване на поисканите документи би накърнило конкретно и действително защитата на правните становища. Що се отнася до „съдебните процедури“, Комисията отново не обяснява точно защо оповестяването би накърнило „конкретно и действително“ защитата на „съдебните процедури“.

               3.

               Третото правно основание е твърдението, че Комисията е нарушила и двете алинеи на член 4, параграф 3 от Регламента относно прозрачността, тъй като не е обяснила как оповестяването би накърнило конкретно и действително защитата на „процеса на вземане на решения“. Що се отнася до първата алинея на член 4, параграф 3 от Регламента относно прозрачността, Комисията не е идентифицирала „процеса на вземане на решения“, който все още би могъл да се счита за „висящ“ и не е установила как оповестяването би накърнило конкретно и действително процеса на вземане на решения. Що се отнася до втората алинея на тази разпоредба Комисията не е посочила, че поисканите документи са „становища“ по смисъла на тази алинея и, a fortiori, че рискът оповестяването да накърни конкретно и действително процеса на вземане на решения е бил сериозен в тесния смисъл на тази алинея.

      (1)  Директива 2014/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия и за отмяна на Директива 2001/37/ЕО (OВ, L 127, стр. 1).


title: Дело T-144/16: Жалба, подадена на 4 април 2016 г. — Mundipharma/EUIPO — Multipharma (MULTIPHARMA)

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/40

         Жалба, подадена на 4 април 2016 г. — Mundipharma/EUIPO — Multipharma (MULTIPHARMA)
   (Дело T-144/16)
   (2016/C 191/53)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Mundipharma AG (Базел, Швейцария) (представител: F. Nielsen, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Multipharma SA (Люксембург, Люксембург)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MULTIPHARMA“ — заявка за регистрация № 9 537 887

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 21.1.2016 г. по преписка R 2950/2014-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските по производството по възражение.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1 буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-430/11: Решение на Съда (първи състав) от 6 декември 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Rovigo — Италия) — наказателно производство срещу Md Sagor (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Директива 2008/115/ЕО — Общи стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни — Национална правна уредба, предвиждаща наказание глоба, което може да бъде заменено с наказание експулсиране или с наказание домашен арест)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/13

         Решение на Съда (първи състав) от 6 декември 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Rovigo — Италия) — наказателно производство срещу Md Sagor
   (Дело C-430/11) (1)

   (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Директива 2008/115/ЕО - Общи стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни - Национална правна уредба, предвиждаща наказание глоба, което може да бъде заменено с наказание експулсиране или с наказание домашен арест)
   2013/C 26/23
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Rovigo

      Страна в главното производство

   Md Sagor

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale di Rovigo — Тълкуване на членове 2, 4, 6, 7, 8, 15 и 16 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стр. 98), както и на член 4, параграф 3 ДЕС — Национално законодателство, което предвижда глоба от 5 000 до 10 000 EUR за чужденец, който е влязъл или пребивава незаконно на територията на страната — Допустимост на криминализирането на незаконния престой — Допустимост, в замяна на глобата, на незабавното експулсиране за период от поне пет години или на наказание, което ограничава свободата („permanenza domiciliare“) — Задължения на държавите членки по време на срока за транспониране на директива

      Диспозитив

   Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, трябва да се тълкува в смисъл, че

               —

               допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в делото по главното производство, налагаща за незаконно пребиваване на граждани на трети страни наказание глоба, което може да се замени с наказание експулсиране, и

               —

               не допуска правна уредба на държава членка, която позволява за незаконно пребиваване на граждани на трети страни да се наложи наказание домашен арест, без да гарантира, че изпълнението на това наказание трябва да се прекрати от момента, в който стане възможно физическото транспортиране на заинтересованото лице извън посочената държава членка.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г.


title: Дело T-17/07: Иск, предявен на 16 януари 2007 г. — Miguel Torres, S.A./СХВП — Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/39

         Иск, предявен на 16 януари 2007 г. — Miguel Torres, S.A./СХВП — Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)
   (Дело T-17/07)
   (2007/C 82/87)
   Език, на който е изготвен искът: испански
   Страни

      Ищец: Miguel Torres, S.A. (Барселона, Испания) (представители: г-да E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino и A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bodegas Navarro López, S.L.
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата от 26 септември 2006 г., произнесено по дело № R1407/2005-1, и да се осъди изрично тази Служба да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Bodegas Navarro López, S.L.

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „CITA DEL SOL“ за стоки и услуги от класове 33 и 39 (заявка № 2.712.982)

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Ищецът

      Марка или знак, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Словна марка на Общността „VIÑA SOL“ (марка № 462.523) и национални словни марки „VIÑA SOL“ за стоки от клас 33, етикет „TORRES VIÑA SOL“ за стоки в клас 33, национална словна марка „SOL“ за стоки от клас 33.

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Приведени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1 буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1).


title: Дело T-416/08: Решение на Общия съд от 12 април 2013 г. — Eesti Autorite Ühing/Комисия (Конкуренция — Картели — Авторски права за публично изпълнение на музикални произведения чрез интернет, чрез спътник и чрез препредаване по кабел — Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО — Разпределяне на географския пазар — Двустранни споразумения между националните организации за колективно управление — Съгласувана практика, изключваща възможността за предоставяне на многотериториални лицензи и лицензи за множество репертоари — Доказване — Презумпция за невиновност)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/30

         Решение на Общия съд от 12 април 2013 г. — Eesti Autorite Ühing/Комисия
   (Дело T-416/08) (1)

   (Конкуренция - Картели - Авторски права за публично изпълнение на музикални произведения чрез интернет, чрез спътник и чрез препредаване по кабел - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Разпределяне на географския пазар - Двустранни споразумения между националните организации за колективно управление - Съгласувана практика, изключваща възможността за предоставяне на многотериториални лицензи и лицензи за множество репертоари - Доказване - Презумпция за невиновност)
   2013/C 156/52
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Eesti Autorite Ühing (Талин, Естония) (представител: M. Favart, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и A. Biolan)

      Встъпили страни в подкрепа на ищеца: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Франция) (представители: J.-F. Bellis и K. Van Hove, avocats) и European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Швейцария) (представители: D. Waelbroeck и D. Slater, avocats)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 г. относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 3 от Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC) в частта относно Eesti Autorite Ühing.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 313, 6.12.2008 г.


title: Дело C-79/09: Иск, предявен на 23 февруари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/3

         Иск, предявен на 23 февруари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
   (Дело C-79/09)
   2009/C 129/05
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Triantafyllou и W. Roels)

      Ответник: Кралство Нидерландия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като е освободило Еврорегионите от заплащане на ДДС при осигуряване на персонал в здравния, образователния и социално-културния сектор с оглед поощряване на трудовата мобилност, Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си по член 2, параграф 1, буква в), член 13, член 24, параграф 1 и член 132 от Директивата ДДС (1).

               —

               да се осъди Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията счита, че осигуряването на персонал в здравния, образователния и социално-културния сектор подлежи на данъчно облагане в съответствие с член 2, член 9 и член 24 от Директивата ДДС и че за предоставянето на тези услуги не е приложимо нито освобождаването по член 132, параграф 1, букви б), в), ж) и и), нито това по член 132, параграф 1, буква н).

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-516/10: Определение на председателя на Съда от 30 януари 2012 г. — Европейска комисия/Република Австрия

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/8

         Определение на председателя на Съда от 30 януари 2012 г. — Европейска комисия/Република Австрия
   (Дело C-516/10) (1)

   2012/C 109/16
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 13, 15.1.2011 г.


title: Дело C-203/10: Решение на Съда (трети състав) от 3 март 2011 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд, България) — Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — Варна/ „Ауто Николови“ ООД (Директива 2006/112/ЕО — Данък върху добавената стойност — Използвани части за моторни превозни средства — Внос в Съюза от данъчнозадължен дилър — Режим за облагане на маржа на печалбата или общ режим за ДДС — Възникване на правото на приспадане — Непосредствено действие)

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/7

         Решение на Съда (трети състав) от 3 март 2011 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд, България) — Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — Варна/„Ауто Николови“ ООД
   (Дело C-203/10) (1)

   (Директива 2006/112/ЕО - Данък върху добавената стойност - Използвани части за моторни превозни средства - Внос в Съюза от данъчнозадължен дилър - Режим за облагане на маржа на печалбата или общ режим за ДДС - Възникване на правото на приспадане - Непосредствено действие)
   2011/C 130/13
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Върховен административен съд

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — Варна

      Ответник:„Ауто Николови“ ООД

      Предмет

   Преюдициално запитване — Върховен административен съд — Тълкуване на член 311, параграф 1, точка 1, на членове 314 и 320, параграф 1, алинея 1 и параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Режим на облагане на маржа на печалбата, получена от данъчнозадължен дилър при осъществяването от него на внос на стоки втора употреба в Общността — Понятие за стоки втора употреба и относимост към това понятие на възможността разглежданите стоки да се идентифицират конкретно — Момент на възникване на правото на приспадане на данъчен кредит за ДДС в полза на данъчнозадължения дилър — Непосредствено действие на член 314 от директивата

      Диспозитив

               1.

               Член 314 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че режимът за облагане на маржа на печалбата не е приложим към доставките на стоки като употребявани части за леки автомобили, които самият данъчнозадължен дилър е внесъл в Европейския съюз, при което е бил приложим общият режим за данъка върху добавената стойност.

               2.

               Член 320, параграф 1, първа алинея и параграф 2 от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска вътрешна разпоредба, която предвижда да се отложи до момента на последващата доставка, към която е приложим общият режим за данъка върху добавената стойност, правото на данъчнозадължения дилър да приспадне в съответствие с този режим данъка върху добавената стойност, платен при вноса на стоки, които не са произведения на изкуството или колекционерски или антикварни предмети.

               3.

               Член 314 и член 320, параграф 1, първа алинея и параграф 2 от Директива 2006/112 имат непосредствено действие, което позволява частноправен субект да се позовава на тях пред национална юрисдикция, за да не се приложи евентуално несъвместимата с тези разпоредби национална правна уредба.

      (1)  ОВ C 195, 17.7.2010 г.


title: Дело C-566/10 P: Решение на Съда (голям състав) от 27 ноември 2012 г. — Италианска република/Европейска комисия, Република Литва, Република Гърция (Обжалване — Езиков режим — Обявления за конкурси на общо основание за назначаване на администратори и асистенти — Публикуване на пълния текст на три официални езика — Език на изпитите — Избор на втория език измежду три официални езика)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/3

         Решение на Съда (голям състав) от 27 ноември 2012 г. — Италианска република/Европейска комисия, Република Литва, Република Гърция
   (Дело C-566/10 P) (1)

   (Обжалване - Езиков режим - Обявления за конкурси на общо основание за назначаване на администратори и асистенти - Публикуване на пълния текст на три официални езика - Език на изпитите - Избор на втория език измежду три официални езика)
   2013/C 26/04
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri и P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Други страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и J. Baquero Cruz, подпомагани от A. Dal Ferro, avvocato), Република Литва, Република Гърция (представители: A. Samoni-Rantou, S. Vodina и G. Papagianni)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решение на Общия съд (шести състав) от 13 септември 2010 г. по дело Италия/Комисия (съединени дела T-166/07 и T-285/07), с което Общият съд отхвърля искане за отмяна на обявленията за конкурси на общо основание EPSO/AD/94/07 (ОВ C 45 A, 2007 г., стр. 3), EPSO/AST/37/07 (ОВ C 45 A, 2007 г., стр. 15) и EPSO/AD/95/07 (ОВ C 103 A, 2007 г., стр. 7)

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 13 септември 2010 г. по дело Италия/Комисия (T-166/07 и T-285/07).

               2.

               Отменя обявленията за конкурси на общо основание EPSO/AD/94/07 за съставяне на списък с резерви за бъдещи назначения на администратори (AD 5) в областта на информацията, комуникацията и медиите, EPSO/AST/37/07 за съставяне на списък с резерви за бъдещи назначения на асистенти (AST 3) в областта на комуникацията и информацията и EPSO/AD/95/07 за съставяне на списък с резерви за бъдещи назначения на администратори (AD 5) в областта на информацията (библиотечно дело/документация).

               3.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски на Италианската република и да понесе собствените си разноски за двете инстанции.

               4.

               Република Гърция и Република Литва понасят собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 63, 26.2.2011 г.


title: Дело C-268/15: Преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 8 юни 2015 г. — Fernand Ullens de Schooten/Ministre des Affaires Sociales et de la Santé publique, Ministre de la Justice

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/19

         Преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 8 юни 2015 г. — Fernand Ullens de Schooten/Ministre des Affaires Sociales et de la Santé publique, Ministre de la Justice
   (Дело C-268/15)
   (2015/C 279/24)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Ищец: Fernand Ullens de Schooten

      Ответници: Ministre des Affaires Sociales et de la Santé publique, Ministre de la Justice

      Преюдициални въпроси

               1)

               Изисква ли общностното право, и по-специално принципът на ефективност при определени обстоятелства, в частност при обстоятелствата, изложени в точка 38 от настоящото съдебно решение, националният давностен срок — какъвто е предвиденият в член 100 от съгласуваните закони по отношение на държавното счетоводство, приложим към искане за обезщетение, отправено от частноправен субект срещу État belge за нарушение от законодателя на член 43 от Договора за ЕО (понастоящем 49 ДФЕС) — да започва да тече едва когато това нарушение е било констатирано или, напротив, принципът на ефективност при тези обстоятелства е гарантиран в достатъчна степен от възможността частноправният субект да прекъсне давностния срок, като връчи акт чрез съдебен изпълнител?

               2)

               Трябва ли членове 43 ЕО, 49 ЕО и 56 ЕО и понятието за „изцяло вътрешно положение“, което може да ограничи позоваването на тези разпоредби от правен субект в рамките на спор пред национален съд, да се тълкуват в смисъл, че не допускат прилагането на правото на Съюза в спор между белгийски гражданин и État belge, който има за цел предоставянето на обезщетение за вредите, причинени от твърдяното нарушение на общностното право, състоящо се в приемането и запазването в сила на белгийско законодателство като това в член 3 от Кралски указ № 143 от 30 декември 1982 г., което се прилага еднакво към белгийските граждани и към гражданите на другите държави членки?

               3)

               Трябва ли принципът на предимство на общностното право и член 4, параграф 3 ДЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат изключване на правилото за силата на пресъдено нещо, когато става въпрос да се преразгледа или да се отмени съдебно решение, придобило сила на пресъдено нещо, което се оказва, че противоречи на правото на Съюза, а обратно, че допускат да не се прилага национално правило за силата на пресъдено нещо, когато последното диктува да се приеме въз основа на това съдебно решение, придобило сила на пресъдено нещо, но противоречащо на правото на Съюза, друго съдебно решение, с което се затвърждава нарушението на правото на Съюза от страна на първото съдебно решение?

               4)

               Би ли могъл Съдът да потвърди, че въпросът дали правилото за силата на пресъдено нещо трябва да се изключи в случай на съдебно решение, придобило сила на пресъдено нещо, което противоречи на правото на Съюза, в рамките на искане за преразглеждане или отмяна на това решение, по същество не е въпрос, идентичен по смисъла на съдебните решения Da Costa и CILFIT, с въпроса дали правилото за силата на пресъдено нещо, противоречащо на правото на Съюза в рамките на искане за (ново) решение, с което би следвало да се повтори нарушението на правото на Съюза, така че юрисдикцията, действаща като последна инстанция не може да избегне задължението си за отправяне на преюдициално запитване?


title: Дело C-202/09: Решение на Съда (осми състав) от 26 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2006/24/ЕО — Електронни съобщения — Защита на личния живот — Запазване на данни, създадени или обработени във връзка с предоставянето на електронни съобщителни услуги — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/16

         Решение на Съда (осми състав) от 26 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-202/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2006/24/ЕО - Електронни съобщения - Защита на личния живот - Запазване на данни, създадени или обработени във връзка с предоставянето на електронни съобщителни услуги - Липса на транспониране в определения срок)
   2010/C 24/26
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Balta и A.-A. Gilly)

      Ответник: Ирландия (представител: D. O'Hagan)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на разпоредбите, необходими за съобразяване с Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/ЕО (ОВ L 105, стp. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 51)

      Диспозитив

               1.

               Като в определения срок не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/ЕО, Ирландия не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2.

               Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г.


title: Дело C-242/07 P: Жалба, подадена на 18 май 2007 г. от Кралство Белгия срещу Определението, постановено на 15 март 2007 г. от Първоинстанционния съд (четвърти състав) по дело T-5/07, Белгия/Комисия

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/14

         Жалба, подадена на 18 май 2007 г. от Кралство Белгия срещу Определението, постановено на 15 март 2007 г. от Първоинстанционния съд (четвърти състав) по дело T-5/07, Белгия/Комисия
   (Дело C-242/07 P)
   (2007/C 170/25)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Кралство Белгия (представители: L. Van den Broeck, адвокати J.-P. Buyle и C. Steyaert)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното определение,

               —

               да се установи, че искът за отмяна, предявен от жалбоподателя срещу Европейската комисия (Т-5/07), е допустим и поради това да се уважат изложените в исковата молба за отмяна искания на жалбоподателя, и, ако е необходимо, да се върне делото пред Първоинстанционният съд, който да се произнесе по съществото на иска,

               —

               да се осъди Комисията до заплати съдебните разноски, свързани с производството по обжалване и първоинстанционното производство.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири правни основания.
   С първото си основание жалбоподателят твърди, че обжалваното определение е опорочено поради липса на мотиви, доколкото в нарушение на член 111 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд в него се цитира съдебната практика относно случайното събитие и извинимата грешка без да се посочват причините, поради които изложените от жалбоподателя обстоятелства не представляват подобно случайно събитие или източник на подобна извинима грешка.
   С второто си основание жалбоподателят изтъква, на следващо място, че Първоинстанционният съд неправилно приложил правото във връзка с условията за наличие на извинима грешка, като постановил, че въпросите, свързани с функционирането на службите на жалбоподателя, не могли сами по себе си да придадат извиним характер на допуснатата грешка. В общностната съдебна практика относно извинимата грешка всъщност се посочвало, че тя се отнася за извънредни обстоятелства без да въвежда ограничение по отношение на контекста, в които те са настъпили.
   С третото си основание жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд неправилно приложил правото или най-малко не изпълнил задължението си за излагане на мотиви, като не обсъдил един от неговите доводи, изведен от извънредната процесуална строгост, която би била приложена спрямо жалбоподателя в случай на отхвърляне на иска му като недопустим, като се има предвид, че в конкретния случай той проявил значително усърдие и по-конкретно, че изпратил исковата молба по факс дълго време преди изтичане на срока за предявяване на иска.
   С четвъртото си основание жалбоподателят твърди, на последно място, че отхвърлянето на иск поради подаване след изтичане на срока, при условие, че исковата молба била изпратена предварително по факс на секретариата в предвидения срок, противоречи на принципа за пропорционалност. Така, спазването на този принцип налагало да не се обявява за недопустим иск, предявен в секретариата по факс в предвидения в Договора за ЕО срок, макар и подписаният оригинал на исковата молба да бил получен в секретариата над 10 дни по-късно, доколкото тя била подадена в срок от 10 дни, считано от последния ден, в който е разрешено да се изпрати искова молба по факс.


title: Дело T-410/06: Решение на Общия съд от 4 март 2010 г. — Foshan City Nanhai Golden Step Industrial/Съвет (Дъмпинг — Внос на обувки с горна част от кожа с произход от Китай и Виетнам — Изчисляване на конструираната нормална стойност — Експортна цена — Право на защита — Вреда — Задължение за мотивиране)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/39

         Решение на Общия съд от 4 март 2010 г. — Foshan City Nanhai Golden Step Industrial/Съвет
   (Дело T-410/06) (1)

   (Дъмпинг - Внос на обувки с горна част от кожа с произход от Китай и Виетнам - Изчисляване на конструираната нормална стойност - Експортна цена - Право на защита - Вреда - Задължение за мотивиране)
   2010/C 113/60
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Foshan City Nanhai Golden Step Industrial Co., Ltd (Lishui, Китай) (представители: I. MacVay, solicitor, R. Thompson, QC, и K. Beal, barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch, avocat)

      Страни, встъпили в подкрепа на исканията на ответника: Европейска комисия (представители: H. van Vliet и T. Scharf) и Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn и S. Verhulst, впоследствие P. Vlaemminck и A. Hubert, avocats)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета от 5 октомври 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателното събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (ОВ L 275, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 50, стр. 3), доколкото той го засяга.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Foshan City Nanhai Golden Step Industrial Co., Ltd понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3.

               Европейската комисия и Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 42, 24.2.2007 г.


title: Дело C-75/16: Решение на Съда (първи състав) от 14 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale Ordinario di Verona — Италия) — Livio Menini, Maria Antonia Rampanelli/Banco Popolare — Società Cooperativa (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Процедури за алтернативно решаване на спорове (АРС) — Директива 2008/52/ЕО — Директива 2013/11/ЕС — Член 3, параграф 2 — Възражение, подадено от потребители в рамките на заповедно производство, образувано по заявление на кредитна институция — Право на достъп до правосъдие — Национално законодателство, което предвижда задължително използване на процедура по медиация — Задължение за съдействие от адвокат — Условие за допустимост на иска или жалбата по съдебен ред)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/15

         Решение на Съда (първи състав) от 14 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale Ordinario di Verona — Италия) — Livio Menini, Maria Antonia Rampanelli/Banco Popolare — Società Cooperativa
   (Дело C-75/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Процедури за алтернативно решаване на спорове (АРС) - Директива 2008/52/ЕО - Директива 2013/11/ЕС - Член 3, параграф 2 - Възражение, подадено от потребители в рамките на заповедно производство, образувано по заявление на кредитна институция - Право на достъп до правосъдие - Национално законодателство, което предвижда задължително използване на процедура по медиация - Задължение за съдействие от адвокат - Условие за допустимост на иска или жалбата по съдебен ред))
   (2017/C 277/19)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Ordinario di Verona

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Livio Menini, Maria Antonia Rampanelli

      Ответник: Banco Popolare — Società Cooperativa

      Диспозитив

   Директива 2013/11/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 година за алтернативно решаване на потребителски спорове и за изменение на Регламент (ЕО) № 2006/2004 и Директива 2009/22/ЕО (Директива за АРС за потребители) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда използването на процедура по медиация при споровете по член 2, параграф 1 от тази директива като условие за допустимост на съдебния иск или жалба във връзка с тези спорове, доколкото подобно изискване не възпрепятства страните да упражняват правото си на достъп до съдебната система.
   Напротив, посочената директива трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда, че в рамките на такава медиация потребителите трябва да получат съдействие от адвокат и че те могат да се оттеглят от процедура по медиация само ако докажат наличието на основателна причина в подкрепа на това решение.

      (1)  ОВ C 156, 2.5.2016 г.


title: Дело T-195/13: Решение на Общия съд от 14 януари 2015 г.  — dm-drogerie markt/СХВП — V-Contact Kereskedelmi és Szolgáltató ( „CAMEA“ ) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „CAMEA“  — По-ранна международна словна марка „BALEA“  — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Липса на сходство между знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/31

         Решение на Общия съд от 14 януари 2015 г. — dm-drogerie markt/СХВП — V-Contact Kereskedelmi és Szolgáltató („CAMEA“)
   (Дело T-195/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „CAMEA“ - По-ранна международна словна марка „BALEA“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 065/43)
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Жалбоподател: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Карлсруе, Германия) (представители: B. Beinert, O. Bludovsky и T. Strack, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: J. Németh, P. Geroulakos и V. Melgar)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: V-Contact Kereskedelmi és Szolgáltató Kft (Szada, Унгария) (представител: A. Krajnyák, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 17 януари 2013 г. (преписка R 452/2012-1), относно производство по възражение между dm-drogerie markt GmbH & Co. KG и V-Contact Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда dm-drogerie markt GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 171, 15.6.2013 г.


title: Дело T-693/14: Жалба, подадена на 24 септември 2014 г.  — Hamr Sport/Комисия

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/36

         Жалба, подадена на 24 септември 2014 г. — Hamr Sport/Комисия
   (Дело T-693/14)
   (2015/C 007/40)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Hamr Sport a.s. (Прага, Чешка република) (представител: T. Capoušek, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да обяви за невалидно решението на Комисията от 11 юни 2014 г. (S.A.33575 — Спортни съоръжения с нестопанска цел),

               —

               да отмени обжалваното решение на Европейската комисия, и

               —

               да върне преписката на Европейската комисия за допълнително разследване и приемане на мерки за преодоляване на описаното положение.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните основания.

               1.

               Обжалваното решение е неправилно, тъй като в процедурата преди приемането на обжалваното решение ответникът не е отговорил надлежно на всички доказателства и изявления на жалбоподателя, и по-специално на въпроса дали е било доказано наличието на неправомерна държавна помощ.

               2.

               Ответникът не може да се позовава в подкрепа на изводите си в обжалваното решение на изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, тъй като не са изпълнени изискванията и предварителните условия за неговото прилагане.

               3.

               Поради правосубектността си (като търговско дружество) жалбоподателят няма право да участва в каквато и да е процедура за предоставяне на субсидии от Министерството на образованието, младежта и спорта, дори ако действително извършва дейност на същия пазар като конкурентите си и подкрепя същата целева група лица — бенефициерите (които са идентични и от гледна точка на общия интерес).


title: Дело T-417/17: Жалба, подадена на 3 юли 2017 г. — Кипър/EUIPO — Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/54

         Жалба, подадена на 3 юли 2017 г. — Кипър/EUIPO — Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese)
   (Дело T-417/17)
   (2017/C 277/78)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Република Кипър (представители: S. Malynicz, QC, и V. Marsland, Solicitor)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Papouis Dairies LTD (Никозия, Кипър)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: цветна фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „fino Cyprus Halloumi Cheese“ — заявка за регистрация № 11 180 791

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 април 2017 г. по преписка R 2650/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO и другата страна в производството да понесат направените от тях съдебни разноски и тези на жалбоподателя.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-167/09 P: Решение на Общия съд от 6 март 2012 г. — Комисия/Liotti (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Атестиране — Доклад за развитие на кариерата — Процедура за оценяване за 2006 г. — Общи разпоредби за прилагане — Последователно и съгласувано прилагане на норми за оценяване)

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/23

         Решение на Общия съд от 6 март 2012 г. — Комисия/Liotti
   (Дело T-167/09 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Доклад за развитие на кариерата - Процедура за оценяване за 2006 г. - Общи разпоредби за прилагане - Последователно и съгласувано прилагане на норми за оценяване)
   2012/C 118/37
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Eggers и K. Herrmann)

      Друга страна в производството: Amerigo Liotti (Senningerberg, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу Решение от 17 февруари 2009 г. по дело Liotti/Комисия на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) (F-38/08, още непубликувано в Сборника), с което се иска отмяната на това съдебно решение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Европейската комисия понася, освен направените от нея съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от г-н Amerigo Liotti в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г.


title: Дело T-350/15: Решение на Общия съд от 11 октомври 2016 г. — Perry Ellis International Group/EUIPO — CG (p) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, която може да бъде възприета като буквата „p“ — По-ранни марки на Европейския съюз и национални фигуративни марки „P PROTECTIVE“ и „P“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               21.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 428/14

         Решение на Общия съд от 11 октомври 2016 г. — Perry Ellis International Group/EUIPO — CG (p)
   (Дело T-350/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, която може да бъде възприета като буквата „p“ - По-ранни марки на Европейския съюз и национални фигуративни марки „P PROTECTIVE“ и „P“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 428/15)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Насау, Бахамски острови) (представители: O. Günzel, V. Ahmann и C. Tenkhoff, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Stoyanova-Valchanova, M. Fischer и D. Gája)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: CG Verwaltungsgesellschaft mbH (Гефелсберг, Германия) (представители: T. Körber и T.-E. Vlah, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 28 април 2015 г. (преписка R 2441/2014-4) относно производство по възражение между CG Verwaltungsgesellschaft и Perry Ellis International Group Holdings

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Perry Ellis International Group Holdings Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 270, 17.8.2015 г.


title: Дело C-683/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal do Trabalho da Covilhã (Португалия) на 23 декември 2013 г. — Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA, и др./Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/31

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal do Trabalho da Covilhã (Португалия) на 23 декември 2013 г. — Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA, и др./Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)
   (Дело C-683/13)
   2014/C 52/57
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal do Trabalho da Covilhã

      Страни в главното производство

      Ищци: Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA, Domingos Sequeira de Almeida, Luis Mesquita Soares Moutinho, Rui Teixeira Soares de Almeida, André de Carvalho e Sousa

      Ответник: Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 2 от Директива 95/46/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че понятието „лични данни“ обхваща дневника за отчитане на работното време, а именно посочването за всеки работник или служител на началния и крайния момент на работното време, както и на прекъсванията или почивките, които не се включват в работното време?

               2.

               При утвърдителен отговор на предходния въпрос, португалската държава длъжна ли е съгласно член 17, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО да предвиди подходящи технически и организационни мерки за защита на личните данни срещу случайно или неправомерно унищожаване или случайна загуба, промяна, неразрешено разкриване или достъп, в частност когато обработването включва предаване на данните по мрежа?

               3.

               Също в случай на утвърдителен отговор на предходния въпрос, ако държавата членка не вземе мерки в изпълнение на член 17, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО и работодателят, който отговаря за обработването на тези данни, възприеме система на ограничен достъп до тях, недопускаща автоматичното ѝ преглеждане от страна на компетентния национален орган за контрол на условията на труд, трябва ли принципът на предимство на правото на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че държавата членка не може да предвиди административнонаказателна отговорност на работодателя за посоченото поведение?

               4.

               При отрицателен отговор на предходния въпрос, без да е установено или твърдяно в разглеждания случай, че данните в дневника не са били променяни, пропорционално ли е изискването за незабавно предоставяне на дневник, позволяващо достъп на всички участници в трудовото правоотношение?

      (1)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31 Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).


title: Дело T-802/14: Решение на Общия съд от 21 януари 2016 г. — Laboratorios Ern/СХВП — michelle menard (Lenah.C) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „Lenah.C“ — По-ранна словна национална марка „LEMA“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               7.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/16

         Решение на Общия съд от 21 януари 2016 г. — Laboratorios Ern/СХВП — michelle menard (Lenah.C)
   (Дело T-802/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Lenah.C“ - По-ранна словна национална марка „LEMA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 090/22)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Laboratorios Ern, SA (Барселона, Испания) (представител: S. Correa Rodriguez, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Bonne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: michelle menard GmbH — Berlin cosmetics (Берлин, Германия)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 24 септември 2014 г. (преписка R 2260/2013-4), постановено в производство по възражение със страни Laboratorios Ern, SA и michelle menard GmbH — Berlin cosmetics.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Laboratorios Ern, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 46, 9.2.2015 г.


title: Дело C-464/10: Преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel de Mons (Белгия) на 24 септември 2010 г. — État belge/адв. Pierre Henfling, адв. Raphaël Davin, адв. Koenraad Tanghe (в качеството на синдици в производството по несъстоятелност на Tiercé Franco-Belge SA)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/30

         Преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel de Mons (Белгия) на 24 септември 2010 г. — État belge/адв. Pierre Henfling, адв. Raphaël Davin, адв. Koenraad Tanghe (в качеството на синдици в производството по несъстоятелност на Tiercé Franco-Belge SA)
   (Дело C-464/10)
   ()
   2010/C 346/49
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Mons

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в главното производство: État belge

      Ответници: адв. Pierre Henfling, адв. Raphaël Davin, адв. Koenraad Tanghe (в качеството на синдици в производството по несъстоятелност на Tiercé Franco-Belge SA)

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 6, параграф 4 и член 13, Б, буква е) от Шеста директива № 77/388/ЕИО на Съвета на Европейските общности от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, да се тълкуват в смисъл, че не допускат предоставянето на освобождаване от данък за услуги, предоставени от комисионер, който участва в сделка от свое име, но за сметка на доверител, организиращ предоставянето на посочените в член 13, Б, буква е) услуги?