title: Дело C-487/13: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Испания) на 10 септември 2013 г. — Caixabank SA/Alberto Galán Luna и Domingo Galán Luna

text:
               30.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/6

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Испания) на 10 септември 2013 г. — Caixabank SA/Alberto Galán Luna и Domingo Galán Luna
   (Дело C-487/13)
   2013/C 352/11
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Страни в главното производство

      Взискател: Caixabank SA

      Ответници: Alberto Galán Luna и Domingo Galán Luna

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съгласно Директива 93/13/ЕИО на Съвета (1) от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и по-специално съгласно член 6, параграф 1 от нея и с оглед на гарантиране на защитата на потребителите и ползвателите в съответствие с принципите на еквивалентност и ефективност, когато национална юрисдикция установи наличието на неравноправна клауза относно лихви за забава в договор за ипотечен кредит трябва ли да обяви клаузата за нищожна и необвързваща страните или вместо това трябва да смекчи условията на тази клауза, като даде възможност на взискателя или кредитодателя да преизчисли лихвите?

               2.

               Втората преходна разпоредба на Закон 1/2013 от 14 май 2013 г. не съставлява ли явно ограничение на защитата на интересите на потребителя, доколкото задължава имплицитно юрисдикциите да смекчат условията на клауза относно лихви за забава, която може да бъде квалифицирана като неравноправна, като преизчислят уговорените лихви и запазят в сила тази клауза, която е имала неравноправен характер, вместо да обявят, че тя е нищожна и не обвързва потребителя?

               3.

               Втората преходна разпоредба на Закон 1/2013 от 14 май противоречи ли на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и по-специално на член 6, параграф 1 от посочената директива, като възпрепятства прилагането на принципите на еквивалентност и ефективност в областта на защитата на потребителите и води до избягване на санкцията, изразяваща се в нищожност и липса на обвързващ характер на неравноправните клаузи относно лихви за забава в договори за ипотечен кредит, сключени преди влизане в сила на Закон 1/2013 от 14 май 2013 г.?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273


title: Дело C-529/08: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 2 декември 2008 г.  — Friedrich Schulze, Jochen Kolenda, Helmar Rendenz/Deutsche Lufthansa AG

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/32

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 2 декември 2008 г. — Friedrich Schulze, Jochen Kolenda, Helmar Rendenz/Deutsche Lufthansa AG
   (Дело C-529/08)
   (2009/C 44/52)
   Език на производството: немски
   Запитваща юрисдикция
   Bundesgerichtshof
   Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Friedrich Schulze, Jochen Kolenda, Helmar Rendenz

      Ответник: Deutsche Lufthansa AG
   Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли техническа неизправност, която е довела до отмяна, да представлява извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (1)?

               2)

               При утвърдителен отговор: понятието за извънредни обстоятелства като техническа неизправност включва ли и такива дефекти, които засягат летателната годност на самолета или сигурността на полета?

               3)

               Кога може ли да се приеме, че опериращият въздушен превозвач е взел всички необходими мерки: когато е изпълнил програмата на производителя за техническо обслужване и профилактика на съответния самолет и стандартите за безопасност и изискванията на компетентните органи или на производителя или когато проблемът не е могъл да бъде избегнат дори превозвачът да е изпълнил тази програма или спазил тези указания?

               4)

               При утвърдителен отговор на третия въпрос: това достатъчно ли е за освобождаването на въздушния превозвач от задължението да изплати обезщетение или освен това е необходимо да бъде доказано, че отмяната, с други думи спирането от експлоатация на съответния самолет и неосъществяването на полета поради липса на резервен самолет, не е могла да бъде избегната дори да са били взети всички необходими мерки?

      (1)  ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело F-53/11: Определение на Съда на публичната служба от 25 януари 2012 г. — Kedzierski/Комисия

text:
               28.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 126/28

         Определение на Съда на публичната служба от 25 януари 2012 г. — Kedzierski/Комисия
   (Дело F-53/11) (1)

   2012/C 126/54
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 186, 25.6.2011 г., стр. 37.


title: Дело C-451/13: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 12 август 2013 г. — Gigaset AG/SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/41

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 12 август 2013 г. — Gigaset AG/SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG
   (Дело C-451/13)
   2013/C 344/71
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Gigaset AG

      Ответник: SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG

      Преюдициални въпроси

               1.

               Длъжна ли е Комисията в решение, с което налага глоба за нарушение на член 101 ДФЕС на множество физически или юридически лица в качеството на солидарно отговорни длъжници, да уреди изрично и въпроса в какво отношение се разпределя глобата между отделните солидарно отговорни длъжници?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:

                           a)

                           Трябва ли решение на Комисията, което не съдържа изрично указание за разпределянето на глобата във вътрешното отношение между солидарно отговорните длъжници, да се тълкува в смисъл, че в отношението помежду си всички солидарно отговорни длъжници понасят равни части от глобата?

                           б)

                           При отрицателен отговор на въпрос 2 а):
                           Може ли допуснатата в решението празнота, поради това че Комисията не е уредила разпределянето на глобата във вътрешното отношение, да бъде преодоляна от съдилищата в държавите членки, без за това да е необходимо допълващо решение на Комисията?

               3.

               При отрицателен отговор на първия въпрос или утвърдителен отговор на въпрос 2 б): Съдържа ли правото на Съюза указания по въпроса как се разпределя глобата във вътрешното отношение между солидарно отговорните длъжници?

               4.

               При утвърдителен отговор на първия или третия въпрос:
               Може ли солидарно отговорен длъжник, който е платил цялата глоба или част от нея, да иска от останалите солидарно отговорни длъжници връщане на платеното, още преди да е влязло в сила решението по съдебната жалба срещу налагането на глобата?


title: Дело C-559/10: Решение на Съда (осми състав) от 27 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Белгия) — Deli Ostrich NV/Belgische Staat (Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране — Замразено месо от двугърби камили, които не са от животновъдно стопанство — Класиране в подпозиция 02089040 (друго месо от дивеч) или в подпозиция 02089095 (други)

text:
               17.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 370/15

         Решение на Съда (осми състав) от 27 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Белгия) — Deli Ostrich NV/Belgische Staat
   (Дело C-559/10) (1)

   (Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Замразено месо от двугърби камили, които не са от животновъдно стопанство - Класиране в подпозиция 0208 90 40 (друго месо от дивеч) или в подпозиция 0208 90 95 (други)
   2011/C 370/24
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Deli Ostrich NV

      Ответник: Belgische Staat

      Предмет

   Преюдициално запитване — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Обща митническа тарифа — Тарифни позиции — Месо от двугърби камили, което не е с произход от животновъдно стопанство — Класиране в подпозиция 0208 90 40 (дивеч) или в подпозиция 0208 90 95 (други)?

      Диспозитив

   Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕО) № 1549/2006 на Комисията от 17 октомври 2006 година, трябва да се тълкува в смисъл, че месото от двугърби камили трябва да се класира в подпозиция 0208 90 40 като „друго месо от дивеч“, ако двугърбите камили, от които е добито месото, са живели в диво състояние и са били обект за лов.

      (1)  ОВ C 55, 19.2.2011 г.


title: Дело C-370/09: Иск, предявен на 15 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/50

         Иск, предявен на 15 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-370/09)
   2009/C 267/83
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Margeli и M. Karanasou Apostolopoulou)

      Ответник: Република Гърция

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година относно управлението на отпадъците от миннодобивните индустрии и за изменение на Директива 2004/35/ЕО (1), или във всички случаи не ги е съобщила на Комисията, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по тази директива,

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2006/21/ЕО във вътрешното законодателства е изтекъл на 1 май 2008 г.

      (1)  ОВ L 102, 11.4.2006 г.,стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр 3.


title: Дело C-668/13: Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Suceava (Румъния) на 16 декември 2013 г. — Casa Județeană de Pensii Botoșani/Evangeli Paraskevopoulou

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/13

         Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Suceava (Румъния) на 16 декември 2013 г. — Casa Județeană de Pensii Botoșani/Evangeli Paraskevopoulou
   (Дело C-668/13)
   2014/C 85/23
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Suceava

      Страни в главното производство

      Въззивник: Casa Județeană de Pensii Botoșani

      Въззиваема страна: Evangeli Paraskevopoulou

      Преюдициален въпрос

   Следва ли разпоредбите на член 7, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1) да се тълкуват в смисъл, че в тяхното приложно поле попада двустранна спогодба, сключена между две държави членки преди датата, от която започва да се прилага регламентът, с която спогодба те са се договорили за прекратяване на задължението във връзка със социалните осигуровки, дължими от едната държава на граждани на другата държава, които са имали качеството на политически бежанци на територията на първата държава и са се репатрирали на територията на втората държава, срещу заплащането от първата държава на глобална сума за пенсиите и за покриване на периода, в който в първата държава членка са заплащани социалноосигурителните вноски?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).


title: Дело C-332/08: Определение на председателя на Съда от 19 февруари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/29

         Определение на председателя на Съда от 19 февруари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-332/08) (1)

   2009/C 113/58

      Език на производството: френски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело F-24/10: Жалба, подадена на 21 април 2010 г. — Kaskarelis/Комисия

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/58

      Жалба, подадена на 21 април 2010 г. — Kaskarelis/Комисия
      (Дело F-24/10)
      (2010/C 161/94)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Loukas Kaskarelis (Auderghem, Белгия) (представител: S. Pappas, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Предмет и описание на спора

      Отмяна на решението на ответника, с което на жалбоподателя се отказва да се предостави надбавка за експатриране, надбавка за настаняване и да се възстановят пътните му разноски.

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на Службата за управление и плащане по индивидуални права, с което на жалбоподателя се отказва да се предостави надбавка за експатриране, надбавка за настаняване и да се възстановят пътните му разноски, както и решението на органа, оправомощен да сключва договори, за отхвърляне на подадената от жалбоподателя жалба по административен ред,

                  —

                  да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-312/08: Жалба, подадена на 13 август 2008 г. — Ellinikos Niognomon/Комисия

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/33

         Жалба, подадена на 13 август 2008 г. — Ellinikos Niognomon/Комисия
   (Дело T-312/08)
   (2008/C 272/60)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Ellinikos Niognomon AE (Пирея, Гърция) (представител: S.Pappas)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               обжалваното решение да се обяви за недействително,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си по член 230 ЕО жалбоподателят иска отмяна на Решение на Комисията от 24 юли 2008 г., с което не се продължава действието на ограниченото признаване на жалбоподателя, извършено съгласно Директива 94/57/ЕО (1) с Решение 2001/890/ЕО (2) на Комисията и чието действие е продължено с Решение 2005/623/ЕО (3) на Комисията от 3 август 2005 г.
   На първо място жалбоподателят твърди, че с обжалваното решение не е изпълнено съществено процесуално изискване, тъй като не е следвана предвидената в членове 4 и 9 от Директива 94/57/ЕО процедура на комитология.
   На второ място жалбоподателят твърди, че отказът да се продължи действието на ограниченото признаване се основава на оценка, извършена само от Комисията, а не съвместно със съответните държави-членки съгласно членове 4, 9 и 11 от Директива 94/57/ЕО.
   На трето място жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение не зачита правото му на защита и противоречи на оправданите му правни очаквания.
   На четвърто място жалбоподателят посочва, че с обжалваното решение се нарушава директивата, като същата се тълкува неправилно що се отнася до приложимите критерии (доклади относно безопасността и предотвратяване на замърсяването), като не са спазени етапите, през които трябва да премине Комисията, за да приеме решение за отказ и като не са взети предвид инспекциите и докладите, представени от съответните държави-членки, поради което се достига до неправилни изводи.
   На последно място жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава принципа на пропорционалност, както и принципа на добра администрация.

      (1)  Директива 94/57/ЕО на Съвета от 22 ноември 1994 г. относно общи правила и стандарти за оправомощените организации за инспектиране и преглед на кораби и за съответните действия на морските администрации (ОВ L 319, 1994 г., стр. 20; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 3, стр. 142).

      (2)  Решение на Комисията от 13 декември 2001 г. относно признаване на „Hellenic Register of Shipping“ съгласно член 4, параграф 3 от Директива 94/57/ЕО на Съвета (нотифицирано под номер C(2001) 4218) (ОВ L 329, стр. 72).

      (3)  Решение на Комисията от 3 август 2005 г. относно продължаване на действието на ограниченото признаване на Hellenic Register of Shipping (нотифицирано под номер C(2005) 2940) (ОВ L 219, 2005 г., стр. 43).


title: Дело C-321/07: Решение на Съда (трети състав) от 19 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от Landgericht — Германия) — наказателно производство срещу Karl Schwarz (Директива 91/439/ЕИО — Притежаване на свидетелства за управление от различни държави-членки — Валидност на свидетелство за управление, издадено преди присъединяването на държава — Отмяна на второ свидетелство за управление, издадено от държавата-членка по пребиваване — Признаване на свидетелство за управление, издадено преди издаването на второто свидетелство, отнето впоследствие поради липса на годност на неговия притежател — Изтичане на период на временна забрана да се иска ново свидетелство за управление, съпровождащ мярка за отнемане на свидетелство за управление)

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/3

         Решение на Съда (трети състав) от 19 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от Landgericht — Германия) — наказателно производство срещу Karl Schwarz
   (Дело C-321/07) (1)

   (Директива 91/439/ЕИО - Притежаване на свидетелства за управление от различни държави-членки - Валидност на свидетелство за управление, издадено преди присъединяването на държава - Отмяна на второ свидетелство за управление, издадено от държавата-членка по пребиваване - Признаване на свидетелство за управление, издадено преди издаването на второто свидетелство, отнето впоследствие поради липса на годност на неговия притежател - Изтичане на период на временна забрана да се иска ново свидетелство за управление, съпровождащ мярка за отнемане на свидетелство за управление)
   2009/C 90/04
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Mannheim

      Страна в главното производство

   Karl Schwarz

      Предмет

   Преюдициално запитване — Landgericht — Тълкуване на член 7, параграф 5 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 237, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 62) — Притежател на няколко свидетелства за управление — Валидност на свидетелство, издадено, преди присъединяването, от държавата-членка, чиито гражданин е лицето — Непризнаване, след периода на временна забрана да се иска ново свидетелство, от страна на държавата-членка по пребиваване, на нейна територия, на свидетелство за управление, получено, преди присъединяването, в друга държава-членка преди изтичането на период на временна забрана да се иска ново свидетелство

      Диспозитив

               1)

               Член 7, параграф 5 от Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 година, трябва да бъде тълкуван в смисъл, че допуска възможността гражданин на държава-членка да притежава едновременно две валидни свидетелства за управление, едното от които е общностно свидетелство, а другото — свидетелство за управление, издадено от друга държава-членка, когато и двете свидетелства са получени преди присъединяването на последната към Европейския съюз.

               2)

               Член 1 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439, изменена с Регламент № 1882/2003, допускат възможността държава-членка да откаже да признае правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено от друга държава-членка преди присъединяването ѝ към Европейския съюз, ако това свидетелство е било издадено преди издаването на свидетелство за управление от първата държава-членка, в която второто свидетелство е било отнето поради липса на годност на неговия притежател да управлява превозно средство. Неотносимо в това отношение е обстоятелството, че отказът е направен, след като е изтекъл периодът на забрана да се иска ново свидетелство за управление, съпровождащ посоченото отнемане.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


title: Дело C-480/06: Решение на Съда (голям състав) от 9 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 92/50/ЕИО — Липса на официална европейска процедура за възлагане на обществени поръчки за услуги по третиране на отпадъци — Сътрудничество между местните власти)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/2

         Решение на Съда (голям състав) от 9 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-480/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 92/50/ЕИО - Липса на официална европейска процедура за възлагане на обществени поръчки за услуги по третиране на отпадъци - Сътрудничество между местните власти)
   2009/C 180/03
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: X. Lewis и B. Schima)

      Ответник: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и C. Schulze-Bahr, C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 8 във връзка с дялове III, IV, V и VI от Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50) — Четири окръга (Landkreis) не са организирали официална европейска процедура за възлагане на публично учреждение на обществени поръчки за услуги по саниране на отпадъци

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 20, 27.1.2007 г.


title: Дело T-434/09: Решение на Общия съд от 15 септември 2011 г. — Centrotherm Systemtechnik/СХВП — centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM) (Марка на Общността — Производство по отмяна — Словна марка на Общността CENTROTHERM — Реално използване на марката — Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Служебна проверка на фактите — Член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009 — Допустимост на нови доказателства — Член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009 — Възражение за незаконосъобразност — Правило 40, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 2868/95)

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/43

         Решение на Общия съд от 15 септември 2011 г. — Centrotherm Systemtechnik/СХВП — centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM)
   (Дело T-434/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по отмяна - Словна марка на Общността „CENTROTHERM“ - Реално използване на марката - Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Служебна проверка на фактите - Член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009 - Допустимост на нови доказателства - Член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009 - Възражение за незаконосъобразност - Правило 40, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 2868/95)
   2011/C 311/78
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Centrotherm Systemtechnik GmbH (Brilon, Германия) (представители: J. Albrecht и U. Vormbrock, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: G. Schneider и R. Manea)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (Blaubeuren, Германия) (представител: O. Löffel, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 25 август 2009 г. (преписка R 6/2008-4) относно производство по отмяна между centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG и Centrotherm Systemtechnik GmbH.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Centrotherm Systemtechnik GmbH да заплати съдебните разноски.

               3.

               centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 312, 19.12.2009 г.


title: Дело T-285/09: Жалба, подадена на 17 юли 2009 г. — CEVA/Комисия

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/40

         Жалба, подадена на 17 юли 2009 г. — CEVA/Комисия
   (Дело T-285/09)
   2009/C 220/85
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Centre d’Étude et de Valorisation des Algues SA (CEVA) (Pleubian, Франция) (представител: J.-M. Peyrical, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               от една страна да се установи липсата на мотиви в изпълнителните титули, произтичащи от четири дебитни известия № 3230901933, № 3230901935, № 323090136 и № 3230901937 с дата 11 май 2009 г. на Европейската комисия,

               —

               от друга страна да се установи вероятността за неоснователно обогатяване на Комисията в случай на възстановяване от CEVA на сумата от 173 435 EUR, заедно с лихвите за забава,

               —

               вследствие на това да се отменят изпълнителните титули, произтичащи от четири дебитни известия № 3230901933, № 3230901935, № 323090136 и № 3230901937 с дата 11 май 2009 г.,

               —

               накрая да се установи, че Комисията не е спазила договорните разпоредби по договор № Q5RS-2000-31334, наречен „SEAPURA“,

               —

               по-специално неспазване на разпоредбите на член 22 5, параграф 3 от приложение II, на член 3.5 от приложение II към договор № Q5RS-2000-31334,

               —

               вследствие на това да се отменят изпълнителните титули, произтичащи от четири дебитни известия № 3230901933, № 3230901935, № 323090136 и № 3230901937 с дата 11 май 2009 г.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на изпълнителните титули, с които Комисията е поискала възстановяване на всички авансови средства, изплатени на жалбоподателя в рамките на договор SEAPURA № Q5RS-2000-31334 относно проект за научни изследвани и технологично развитие.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания, изведени от:

               —

               липса на достатъчно мотиви, доколкото Комисията се основавала на твърдяно нарушение на договорните задължения от страна на жалбоподателя, без обаче да е посочила правните и фактически основания в подкрепа на това твърдение,

               —

               нарушение на принципа за недопускане на неоснователно обогатяване, тъй като пълното възстановяване на исканата сума от Комисията би довело до неоснователно обогатяване на последната, доколкото тя би разполагала с трудове и изследвания, извършени от жалбоподателя, без обаче да е платила за тяхното осъществяване,

               —

               неспазване от страна на Комисията на нейните контролни правомощия по време на изпълнението на договора.


title: Дело C-455/06: Искане за даване на преюдициално заключение, направено от College van Beroep voor het bedrijfsleven на 14 ноември 2006 г. — Heemskerk BV en BV v/h Firma Schaap срещу Productschap Vee en Vlees

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/1

         Искане за даване на преюдициално заключение, направено от College van Beroep voor het bedrijfsleven на 14 ноември 2006 г. — Heemskerk BV en BV v/h Firma Schaap срещу Productschap Vee en Vlees
   (Дело C-455/06)
   (2007/C 20/01)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Страни в главното производство

      Ищец: Heemskerk BV en BV v/h Firma Schaap

      Ответник: Productschap Vee en Vlees
   Преюдициални въпроси

               1a.

               Има ли право административен орган, в отклонение от удостовереното съгласно член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 615/98 (1) от официалния ветеринарен лекар, да реши че транспортирането на животните, с които е свързано посоченото удостоверяване не отговаря на изискванията, определени в Директива 91/628/EИО (2)?

               1б.

               Ако отговорът на въпрос la е положителен:
               Съществуват ли специални ограничения за упражняването от административния орган на това правомощие на основание правото на Общността и ако това е така, кои са те?

               2.

               В случай че отговорът на въпрос 1 е положителен:
               Следва ли административните органи на държава-членка, преценявайки дали съществува право на възстановяване, каквото например предвижда Регламент (ЕО) № 800/1999 (3), да определят дали превозът на живи животни се осъществява в съответствие със законодателството на Общността, свързано с хуманното отношение към животните, като се позовават на приложимите в държавата-членка изисквания, или на тези, приложими в държавата на флага на кораба, превозващ живите животни, тоест държавата, която е предоставила разрешително за този кораб?

               3.

               Изисква ли общностното законодателство служебна проверка на съображения, извлечени от Регламент (ЕО) № 1254/1999 (4) и Регламент (ЕО) № 800/1999, тоест на съображения, които не са в основата на правния спор?

               4.

               Следва ли изразът „се подчинява на съобразяване с разпоредбите, установени в законодателството на Общността относно хуманното отношение към животните“ в член 33, параграф 9 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 да се разбира в смисъл, че когато се установи, че при транспортиране на живи животни даден кораб е бил натоварен над пределно допустимото съгласно съответното законодателство относно хуманното отношение към животните, е налице неспазване на законодателството на Общността, свързано с хуманното отношение към животните само по отношение броя на животните, с които е надвишено пределно допустимото натоварване, или трябва да се приеме, че е налице неспазване на това законодателство по отношение на всички превозвани живи животни?

               5.

               Налага ли ефективното прилагане на правото на Общността, чрез служебната проверка с оглед на общностните разпоредби, отклонение от закрепения в нидерландското административнопроцесуално право принцип, че с предявяването на иск ищецът не може да бъде поставен в по-неблагоприятно положение спрямо това, в което би се намирал, ако не бе предявил иска?

      (1)  Регламент (ЕО) № 615/98 на Комисията от 18 март 1998 година за определяне на особени подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ във връзка с хуманното отношение към живите говеда по време на транспорт (ОВ L 82, стр. 19).

      (2)  Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО (ОВ L 340, стр. 17).

      (3)  Регламент (ЕО) № 800/1999 на Комисията от 15 април 1999 година за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти (ОВ L 102, стр. 11).

      (4)  Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (ОВ L 160, стр. 21).


title: Дело F-121/11: Определение на Съда на публичната служба от 31 март 2014 г.  — BO/Комисия

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/64

         Определение на Съда на публичната служба от 31 март 2014 г. — BO/Комисия
   (Дело F-121/11) (1)

   2014/C 421/94
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г., стр. 72.


title: Дело F-148/06: Иск, предявен на 28 декември 2006 г. — Collée/Парламент

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/48

         Иск, предявен на 28 декември 2006 г. — Collée/Парламент
   (Дело F-148/06)
   (2007/C 42/85)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Laurent Collée (Люксембург, Люксембург) [представители: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen и E. Marchal, адвокати]

      Ответник: Европейски парламент
   Искания на ищеца

               —

               да се обяви за противозаконна точка I.3 от „Инструкции относно реда за присъждане на точки за повишение“ на Европейския парламент от 13 юни 2002 г.;

               —

               да се отмени решението от 9 януари 2006 г. на органа по назначаване (ОН), с което се присъждат на ищеца две точки за заслуги в рамките на повишенията за 2004 г.;

               —

               да се осъди Европейския парламент да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът, длъжностно лице в Европейския парламент със степен AST 8, обвинява ОН, че не е извършил сравнително проучване на заслугите на всички длъжностни лица в институцията, подлежащи на повишение и включени в същата степен. Той посочва именно нарушение на членове 5 и 45 от Правилника, както и нарушение на принципа за равно третиране и на забрана за дискриминация. Впрочем, според ищеца атакуваното решение е опорочено поради явна грешка в преценката и липса на мотиви.
   Накрая, ищецът се позовава на противозаконност на точка I.3 от посочените инструкции, която се отнася до присъждането по изключение от Генералния секретар на точки за повишение. В частност, той твърди, че ограниченията, които тази разпоредба налага на Генералния секретар не са в съответствие с член 45 от статута и с принципа за равно третиране.


title: Дело C-603/12: Определение на председателя на трети състав на Съда от 18 март 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Hannover — Германия) — Pia Braun/Region Hannover

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/23

         Определение на председателя на трети състав на Съда от 18 март 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Hannover — Германия) — Pia Braun/Region Hannover
   (Дело C-603/12) (1)

   2014/C 184/33
   Език на производството: немски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 101, 6.4.2013 г.


title: Дело C-535/14 P: Жалба, подадена на 24 ноември 2014 г. от Vadzim Ipatau срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 23 септември 2014 г. по дело T-646/11, Ipatau/Съвет

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/20

         Жалба, подадена на 24 ноември 2014 г. от Vadzim Ipatau срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 23 септември 2014 г. по дело T-646/11, Ipatau/Съвет
   (Дело C-535/14 P)
   (2015/C 026/24)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Vadzim Ipatau (представител: M. Michalauskas, avocat)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Общия съд от 23 септември 2014 г. (дело T-646/11),

               —

               да се постанови окончателно решение по спора или да се върне делото на Общия съд за решаване,

               —

               да се осъди Съвета да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени в производството пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на своята жалба.
   На първо място, той счита, че Общият съд е допуснал нарушение на правото на ефективна съдебна защита, като е отрекъл всякакво суспенсивно действие на подаването на молба за съдебна помощ върху срока, предвиден за подаване на жалба за отмяна срещу обжалвания акт.
   На второ място, жалбоподателят сочи, че Общият съд е нарушил правото на защита. Всъщност Общият съд е приел, че Съветът не бил длъжен да съобщи на жалбоподателя деянията, в които е упрекнат, нито да му предостави възможността да бъде изслушан преди приемането на Решение 2012/642/ОВППС (1) и на Регламент за изпълнение № 1017/2012 (2).
   На трето място, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че изложените в спорните актове мотиви са достатъчни.
   На последно място, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че спорните актове не били непропорционални.

      (1)  Решение 2012/642/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година относно ограничителните мерки срещу Беларус (ОВ L 285, стр. 1).

      (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 1017/2012 на Съвета от 6 ноември 2012 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 307, стр. 7).


title: Дело C-528/09: Иск, предявен на 17 декември 2009 г. — Европейска Комисия/Република Естония

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/26

         Иск, предявен на 17 декември 2009 г. — Европейска Комисия/Република Естония
   (Дело C-528/09)
   2010/C 63/44
   Език на производството: естонски

      Страни

      Ищец: Европейска Комисия (представители: A. Marghelis и K. Saaremäel-Stoilov)

      Ответник: Република Естония

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че Република Естония не е изпълнила задълженията си по Директива 2002/96/ЕО (1) на Европейския Парламент и на Съвета от 27 януари 2003 година относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване, като не е транспонирала надлежно в националното право член 3, буква и), точка iii), член 8, параграф 2, алинея 3 и член 8, параграф 3, алинея 2.

               —

               Да се осъди Република Естония да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Директива 2002/96/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 27 януари 2003 година урежда обработването на отпадъци от електрическо и електронно оборудване. Вследствие на анализа на мерките, с които тази директива се транспонира в естонското право, Комисията е на мнение, че Република Естония не е транспонирала надлежно член 3, буква и), точка iii), член 8, параграф 2, алинея 3 и член 8, параграф 3, алинея 2.
   Член 3, буква и, точка iii) от Директивата съдържа дефиниция на „производител“ на електрическо и електронно оборудване. Естонските правни разпоредби относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване съдържат две различни дефиниции на „производител“ и с това затрудняват разбирането и прилагането на разпоредбите относно обработването на отпадъци от електрическо и електронно оборудване.
   Член 8, параграф 2, алинея 3 от Директивата предвижда, че разходите по събирането, обработката и изхвърлянето, съобразени с околната следа, не се показват отделно на купувачите по време на продажбата на новите продукти. Република Естония не е транспонирала това изискване в националното право.
   Член 8, параграф 3, алинея 2 от Директивата предвижда задължението за държавите членки да гарантират, че за преходния период от 8 години след влизането в сила на настоящата директива производителите могат да показват на купувачите разходите за събиране, обработка и изхвърляне по начин, благоприятен за околната среда, по време на продажбата на нови продукти, като упоменатите разходи не следва да превишават действителните разходи. Естония не е транспонирала това задължение в своето право.
   Република Естония приема изложените упреци и в отговора си на мотивираното становище на Комисията се съгласява да отстрани неизпълнението на член 3, буква и), точка iii), член 8, параграф 2, алинея 3 и член 8, параграф 3, алинея 2 с приемането на закон за изменение на Закона за отпадъците. Тъй като, доколко е известно на Комисията, досега Република Естония не е приела закона за изменение, за който се е съгласила, към настоящия момент Република Естония не е транспонирала надлежно член 3, буква и), точка iii), член 8, параграф 2, алинея 3 и член 8, параграф 3, алинея 2 от Директивата във вътрешното си право и по този начин не е изпълнила задълженията си по Директивата.

      (1)  ОВ L 37, S. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 184)


title: Дело T-197/12: Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones/СХВП — MIP Metro (METRO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността METRO — По-ранна фигуративна марка на Общността GRUPOMETROPOLIS — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Право на справедлив процес — Член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи — Членове 75 и 76 от Регламент № 207/2009)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/30

         Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones/СХВП — MIP Metro (METRO)
   (Дело T-197/12) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността METRO - По-ранна фигуративна марка на Общността GRUPOMETROPOLIS - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Право на справедлив процес - Член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи - Членове 75 и 76 от Регламент № 207/2009)
   2013/C 252/48
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Барселона, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: J.-C. Plate и R. Kaase, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 1 март 2012 г. (дело R 2440/2010-1) във връзка с производството по възражение между Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL и MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 209, 14.7.2012 г.


title: Дело T-720/15: Иск, предявен на 4 декември 2015 г. — Комисия/CINAR

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/38

         Иск, предявен на 4 декември 2015 г. — Комисия/CINAR
   (Дело T-720/15)
   (2016/C 059/44)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Waelbroeck, lawyer, A. Duron, lawyer, S. Delaude, L. Di Paolo, и J. Estrada de Solà)

      Ответник: CINAR Ltd (Лондон, Обединено кралство)

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да осъди ответника да възстанови на ищеца сумата от 25 616 GBP,

               —

               да осъди ответника да заплати лихви върху основната сума от 25 616 GBP по лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка за основните ѝ операции по рефинансиране към 1 декември 2005 г. (2,09 %), увеличен с един пункт и половина, за периода от 6 декември 2005 г. до датата на получаване на подлежащите на възстановяване средства и

               —

               да осъди ответника да заплати всички разходи и съдебни разноски по настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът изтъква едно основание, като поддържа, че ответникът не е изпълнил договорните си задължения относно обосноваването на претендираните разходи. Тъй като дължимите на ответника финансови средства са в размер под общата сума, заплатена от ищеца посредством авансово плащане, ищецът твърди, че по силата на договора ответникът следва да заплати дължимата сума.


title: Дело C-263/16 P: Жалба, подадена на 12 май 2016 г. от Schenker Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 29 февруари 2016 г. по дело T-265/12, Schenker Ltd/Европейска комисия

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/24

         Жалба, подадена на 12 май 2016 г. от Schenker Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 29 февруари 2016 г. по дело T-265/12, Schenker Ltd/Европейска комисия
   (Дело C-263/16 P)
   (2016/C 243/25)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Schenker Ltd (представители: F. Montag, Rechtsanwalt, F. Hoseinian, avocat, M. Eisenbarth, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 29 февруари 2016 г., Schenker/Комисия (T-265/12, EU:T:2016:111),

               —

               да отмени член 1, параграф 1, буква а) от Решение на Комисията от 28 март 2012 г. по преписка COMP/39462 — Спедиторски услуги (наричано по-нататък „обжалваното решение“) или при условията на евентуалност да върне делото за разглеждане от Общия съд,

               —

               да отмени или евентуално да намали глобите, определени в член 2, параграф 1, буква a) от обжалваното решение, или при условията на евентуалност да върне делото за разглеждане от Общия съд, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят посочва следните основания за жалбата си:

               1.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че Комисията правилно се основала на искането на Deutsche Post за освобождаване от глоби, че принципът на забраната за двойно представителство не бил нарушен и че Комисията не била длъжна да провежда разследване относно евентуално нарушение на този принцип.

               2.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като тълкувал член 1 от Регламент № 141/62 (1) в смисъл, че не бил приложим към поведението, свързано с „Новата система за износ на Обединеното кралство“.

               3.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че поведението, свързано с „Новата система за износ на Обединеното кралство“, може да засегне значително търговията между държавите членки, въпреки че се ограничавало до допълнителни такси за услугите за подаване, свързани със спедиции от Обединеното кралство към страни извън ЕИП.

               4.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че Комисията не нарушила член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, принципа на добра администрация и задължението за мотивиране по член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), като решил да осъди The Brink’s Company солидарно с жалбоподателя (като правоприемник на BAX Global Ltd. (UK) за поведението, свързано с „Новата система за износ на Обединеното кралство“.

               5.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като изопачил съдържанието на обжалваното решение, надвишил предоставените му с член 264 ДФЕС правомощия и не извършил преценка с оглед прилагане на принципа на пропорционалност, като приел, че Комисията не нарушила член 23 от Регламент № 1/2003 (2), принципа на пропорционалност и принципа на съответствие между наказанието и нарушението.

               6.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като потвърдил използваните от Комисията на основание Известието относно сътрудничеството от 2006 г. (3) ставки за намаление и изопачил съдържанието на обжалваното решение.

      (1)  Регламент № 141 на Съвета за освобождаване на транспортните услуги от прилагането на Регламент № 17 на Съвета (ОВ 124, 1962 г., стр. 2751).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      (3)  Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 298, 2006 г., стр. 17; Специално издание на български език, глава 8, том 5 стр. 3).


title: Дело T-284/11: Решение на Общия съд от 25 април 2013 г. — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones/СХВП — MIP Metro (METROINVEST) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността METROINVEST — По-ранна национална фигуративна марка METRO — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Принцип на недопускане на дискриминация — Право на справедлив процес)

text:
               8.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/16

         Решение на Общия съд от 25 април 2013 г. — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones/СХВП — MIP Metro (METROINVEST)
   (Дело T-284/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността METROINVEST - По-ранна национална фигуративна марка METRO - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Принцип на недопускане на дискриминация - Право на справедлив процес)
   2013/C 164/28
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Барселона, Испания) (представители: J. Carbonell Callicó, P. Craddock и B. Vanbrabant)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Другата страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: M. Berger, R. Kaase и J.-C. Plate)

      Предмет

   Жалба против решението на първи апелативен състав на СХВП от 17 март 2011 г. (преписка R 954/2010-1) във връзка с производство по възражение между MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG и Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 232, 6.8.2011 г.


title: Дело T-711/15: Иск, предявен на 3 декември 2015 г. — Othman/Съвет

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/33

         Иск, предявен на 3 декември 2015 г. — Othman/Съвет
   (Дело T-711/15)
   (2016/C 059/37)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Razan Othman (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да приеме, че искът му е допустим и основателен,

               —

               въз основа на това да осъди Съвета на Европейския съюз да поправи всички претърпени от ищеца вреди в размер, определен от Общия съд по справедливост,

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага едно единствено основание, изведено от неимуществените вреди, които той твърди, че е претърпял, а именно засягане на доброто му име, което е в пряка причинно следствена връзка с мерките, приети от Съвета на Европейския съюз, за които същият носи отговорност.


title: Дело C-487/16 P: Жалба, подадена на 11 септември 2016 г. от Telefónica S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 28 юни 2016 г. по дело T-216/13, Telefónica/Комисия

text:
               21.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 428/12

         Жалба, подадена на 11 септември 2016 г. от Telefónica S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 28 юни 2016 г. по дело T-216/13, Telefónica/Комисия
   (Дело C-487/16 P)
   (2016/C 428/13)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Telefónica S.A. (представители: J. Folguera Crespo и P. Vidal Martínez, адвокати)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания

               —

               да се отмени решението на Общия съд и съответно решението на Комисията (1) поради изложените във второто основание причини, като се обяви, че поведението на Telefónica не представлява ограничение с оглед на целта.

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на Общия съд поради изложените в първото основание причини, като делото се върне на Общия съд, който да извърши отказаното събиране на свидетелски показания и се произнесе по същество по подадената до него от Telefónica жалба за отмяна предвид резултата от събирането на доказателства.

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното искане и поради изложените в третото основание причини,

                           —

                              да се отмени точка първа от диспозитива на решението на Общия съд;

                           —

                              да се обяви, че тежестта на извършеното деяние от Telefónica е по-малка и че са налице смекчаващите обстоятелства, посочени в третото основание в настоящата жалба; и

                           —

                              да се определи намаление на размера на глобата с процент, отразяващ въпросната по-малка тежест и посочените смекчаващи обстоятелства, в съответствие с изложените съображения в рамките на същото основание.

               —

               Комисията да бъда осъдена да заплати направените съдебни разноски от Telefónica, както в първоинстанционното производство, така и в настоящото производство пред Съда.

               —

                  да се допусне по-голямата дължина на настоящата жалба, която малко надхвърля препоръчаната в практическите указания на Съда, като се отчете финансовото значение на делото за жалбоподателя и сложността на изложените доводи.

      Основания и основни доводи

               1.

               Нарушение на член 47 и член 48, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на член 68 от Процедурния правилник на Общия съд, допуснато с отхвърлянето на искането за изслушване на свидетели. — Отхвърлянето от Общия съд на искането за изслушване на свидетели лишава Telefónica от защита, тъй като се отхвърля доказателствено средство със съществено и решаващо значение за правилното разглеждане на делото. Срещу подхода на Общия съд могат да се направят четири основни оплаквания, а именно (i) за телеологично противоречие; (ii) за непропорционалност на тежестта на доказване; (iii) за предопределяне на резултата от събирането на свидетелски показания; и (iv) за дисбаланс при преценката.

               2.

               Нарушение на член 101 ДФЕС, допуснато с неправилното прилагане на съдебната практика относно ограниченията с оглед на целта, както и на изискването за мотивиране и презумпцията за невиновност.

         При условията на евентуалност:

               3.

               Грешка при преценката на по-малката тежест на нарушението и относно наличието смекчаващи обстоятелства в поведението на Telefónica. — Според Telefónica при преценката си Общият съд не е отчел допълнителни фактори, които разкриват по-малката тежест на деянието и които биха довели до намаляване на допълнителната глоба към вече наложената от Комисията глоба.

      (1)  Решение C (2013) 306 окончателен на Комисията от 23 януари 2013 година относно производство по член 101 ДФЕС (преписка COMP/39.839 — Telefónica/Portugal Telecom)


title: Дело T-244/17: Иск, предявен на 26 април 2017 г. — António Conde & Companhia/Комисия

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/29

         Иск, предявен на 26 април 2017 г. — António Conde & Companhia/Комисия
   (Дело T-244/17)
   (2017/C 231/36)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: António Conde & Companhia, SA (Gafanha de Nazaré, Португалия) (представител: J. García-Gallardo Gil-Fournier, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да установи, че Европейската комисия не е действала съобразно член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1386/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за определяне на мерки за опазване и изпълнение, приложими в регулаторната зона на Организацията за риболов в северозападната част на Атлантическия океан (ОВ L 318, 2007 г., стp. 1), като е изискала от Португалия да изготви списък на корабите, плаващи под португалски флаг, които имат право да извършват риболов в регулаторната зона на NAFO за 2017 г., от който е изключен риболовният кораб CALVÃO, като вследствие на това не е препратила списък, включващ този риболовен кораб на секретариата на NAFO,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска ищецът излага едно-единствено основание: нарушение от Комисията на член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1386/2007 на Съвета, като същата незаконосъобразно не е препратила списък на корабите, включващ риболовния кораб на ищеца, CALVÃO, с цел разрешаване да се извършва риболов в регулаторната зона на NAFO за 2017 г.
   Ищецът поддържа, че Комисията няма правомощия да участва в изготвянето на списъците на корабите, на които е разрешен риболов, което остава изключителна компетентност на държавите членки. Ищецът е поискал Комисията да се въздържа от намеса при изготвянето на въпросния списък и я призовава да изпълни задълженията си за препращане на списъка, като включи неговия риболовен кораб CALVÃO, на секретариата на NAFO.


title: Дело C-193/13 P: Определение на Съда (шести състав) от 16 януари 2014 г.  — nfon AG/: Fon Wireless Ltd, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО)№ 40/94 — Фигуративна марка, съдържаща словния елемент „nfon“  — Възражение на притежателя на фигуративната марка на Общността, съдържаща словния елемент „fon“ , и на националната словна марка „FON“  — Отхвърляне на възражението от апелативния състав на СХВП)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/19

         Определение на Съда (шести състав) от 16 януари 2014 г. — nfon AG/: Fon Wireless Ltd, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-193/13 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО)№ 40/94 - Фигуративна марка, съдържаща словния елемент „nfon“ - Възражение на притежателя на фигуративната марка на Общността, съдържаща словния елемент „fon“, и на националната словна марка „FON“ - Отхвърляне на възражението от апелативния състав на СХВП))
   2014/C 112/23
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: nfon AG (представител: V. von Bomhard, Rechtsanwältin)

      Други страни в производството: Fon Wireless Ltd (представител: L. Montoya Terán, abogada), Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 29 януари 2013 г. по дело Fon Wireless/СХВП — Nfon (Nfon) (T-283/11), с което Общият съд изменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 18 март 2011 г. (преписка R 1017/2009 4) в смисъл, че подадената от nfon AG пред апелативния състав жалба се отхвърля — Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда nfon AG да понесе съдебните разноски, направени от него, както и от Fon Wireless Ltd.

               3)

               Службата за хармонизация на вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 189, 29.6.2013 г.


title: Дело F-77/09: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 13 януари 2011 г. — Nijs/Сметна палата (Публична служба — Длъжностни лица — Дисциплинарен режим — Дисциплинарно производство — Член 22а и член 22б от Правилника — Безпристрастност — Разумен срок)

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/36

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 13 януари 2011 г. — Nijs/Сметна палата
   (Дело F-77/09) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Дисциплинарен режим - Дисциплинарно производство - Член 22а и член 22б от Правилника - Безпристрастност - Разумен срок)
   2011/C 55/65
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Bart Nijs (Bereldange, Люксембург) (представител: F. Rollinger, avocat)

      Ответник: Сметна палата на Европейския съюз (представители: г-н T. Kennedy и г-н J.-M. Stenier)

      Предмет

   Публична служба — Искане за отмяна на решението на ad hoc комисията на Европейската сметна палата от 15 януари 2009 г., с което считано от 1 февруари 2009 г. жалбоподателят се освобождава от длъжност, без да се намалява пенсията му.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Bart Nijs понася направените от него, както и от Сметната палата съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 282, 21.11.2009 г., стр. 65


title: Дело C-393/10: Решение на Съда (втори състав) от 1 март 2012 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединено кралство) — Dermod Patrick O'Brien/Ministry of Justice (по-рано Department for Constitutional Affairs) (Рамково споразумение за работа при непълно работно време — Понятие за работници на непълно работно време, които имат трудов договор или трудово правоотношение — Съдии, които работят на непълно работно време и получават възнаграждение под формата на дневна надница — Отказ за отпускане на пенсия за осигурителен стаж и възраст)

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/3

         Решение на Съда (втори състав) от 1 март 2012 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединено кралство) — Dermod Patrick O'Brien/Ministry of Justice (по-рано Department for Constitutional Affairs)
   (Дело C-393/10) (1)

   (Рамково споразумение за работа при непълно работно време - Понятие за работници на непълно работно време, които имат трудов договор или трудово правоотношение - Съдии, които работят на непълно работно време и получават възнаграждение под формата на дневна надница - Отказ за отпускане на пенсия за осигурителен стаж и възраст)
   2012/C 118/04
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court of the United Kingdom

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Dermod Patrick O'Brien

      Ответник: Ministry of Justice (по-рано Department for Constitutional Affairs)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Supreme Court of the United Kingdom — Тълкуване на Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 14, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г. глава 5, том 5, стр. 35) — Понятие за „работници на непълно работно време, които имат трудов договор или трудово правоотношение“ (клауза 2.1 от приложението към Директивата) — Съдии, работещи на непълно работно време — Разлики в третирането, що се отнася до правото на пенсия за осигурителен стаж и възраст между съдиите, работещи на пълно работно време и съдиите, работещи на непълно работно време, или между отделните категории съдии, работещи на непълно работно време

      Диспозитив

               1.

               Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че е от компетентност на държавите членки да определят понятието „работници […], които имат трудов договор или трудово правоотношение“, използвано в клауза 2, точка 1 от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, което е сключено на 6 юни 1997 г. и се съдържа в приложението към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), изменена с Директива 98/23/ЕО на Съвета от 7 април 1998 г., и по-специално да решават дали съдиите попадат в обхвата на посоченото понятие, при условие че това няма да доведе до произволно изключване на тази категория лица от закрилата, предоставяна с Директива 97/81, изменена с Директива 98/23, и със споменатото рамково споразумение. Изключването на тази закрила е допустимо само ако по своето естество правоотношението между съдиите и Ministry of Justice е различно по същество от правоотношението между служителите, попадащи според националното право в категорията на работниците, и техните работодатели.

               2.

               Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, което е сключено на 6 юни 1997 г. и се съдържа в приложението към Директива 97/81, изменена с Директива 98/23, трябва да се тълкува в смисъл, че то не допуска, от гледна точка на достъпа до пенсионната схема за осигурителен стаж и възраст, националното право да въвежда разграничение между съдиите, работещи на пълно работно време, и съдиите, работещи на непълно работно време, които получават възнаграждение под формата на дневна надница, освен ако обективни причини оправдават такова различно третиране — обстоятелство, което следва да бъде преценено от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 274, 09.10.2010 г.


title: Дело C-307/07: Иск, предявен на 4 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/23

         Иск, предявен на 4 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-307/07)
   (2007/C 199/37)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и P. Andrade)

      Ответник: Португалска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като отказва да признае дипломите, които дават достъп до професията фармацевт специалист по клиничен анализ, Португалската република не е изпълнила задълженията си по Директива 889/48/ЕИО (1),

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията счита, че професионалната дейност клиничен фармацевт представлява регламентирана професия, която попада в обхвата на Директива 889/48/ЕИО. Португалският закон за транспониране на директивата ограничава действието й само до определени професии, изброени в списък. Тъй като този списък не съдържа професията клиничен фармацевт, Португалската държава не се е съобразила изцяло с Директива 89/48.

      (1)  Директива на Съвета от 21 декември 1988 г. относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ 1989 г. L 19, стр. 16; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 2, стр. 56).


title: Дело C-647/15: Жалба, подадена на 3 септември 2015 г. — Унгария/Съвет на Европейския съюз

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/43

         Жалба, подадена на 3 септември 2015 г. — Унгария/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-647/15)
   (2016/C 038/56)
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Жалбоподател: Унгария (представител: Z. Fehér)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   В жалбата си Унгария моли Съда:

               —

               да отмени Решение (ЕС) 2015/1601 (1) на Съвета от 22 септември 2015 година за установяване на временни мерки в областта на международната закрила в полза на Италия и Гърция (наричано по-нататък „обжалваното решение“),

               —

               при условията на евентуалност, в случай че отхвърли първото искане, да отмени обжалваното решение по отношение на Унгария,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               Унгарското правителство счита, че член 78, параграф 3 ДФЕС не предоставя на Съвета подходящото правно основание за приемането на обжалваното решение. Член 78, параграф 3 ДФЕС не дава възможност на Съвета да приеме законодателен акт, нито следователно да приеме мерките, установени в обжалваното решение, по-конкретно тези, които предполагат изключение с обвързващ характер по отношение на законодателен акт, в настоящия случай Регламент (ЕС) № 604/2013 (2). От гледна точка на съдържанието му, обжалваното решение представлява законодателен акт — като се има предвид факта, че установява изключение по отношение на Регламент № 604/2013 — поради което неговото приемане не може да се основава на член 78, параграф 3 ДФЕС, който предоставя на Съвета единствено възможност да приема актове посредством процедура, която не е законодателна, т.е актове, които не са законодателни. В настоящия случай, ако въпреки твърдяното се стигне до заключение, че член 78, параграф 3 ДФЕС може да съставлява основанието за приемане правен акт, който предполага изключение по отношение на законодателен акт, унгарското правителство счита, че посоченото изключение не може да бъде от такова естество, че да засегне същността на законодателния акт и да лиши от съдържание неговите основни разпоредби, както е в случая с обжалваното решение.

               2.

               Мярка, въведена за период от 24 месеца — а в определени случаи и от 36 месеца — не е съвместима с понятието за „временни мерки“ по член 78, параграф 3 ДФЕС — при положение че освен това нейните последици надхвърлят и посочения период. Обжалваното решение превишава признатата на Съвета в член 78, параграф 3 ДФЕС възможност, като се има предвид, че за целта на определянето на нейния период на действие не е взет предвид периодът от време, необходим за приемането на законодателен акт на основание член 78, параграф 2 ДФЕС.

               3.

               Като е приел обжалваното решение, Съветът е нарушил член 293, параграф 1 ДФЕС, защото се е отклонил от предложението на Комисията, без да постигне единодушие.

               4.

               Обжалваното решение установява изключение по отношение на законодателен акт и съставлява от гледна точка на съдържанието си законодателен акт, поради което за целта на приемането му — дори да се предположи, че то е било възможно на основание член 78, параграф 3 ДФЕС — е трябвало да се спази правото на националните парламенти да изразяват становище по законодателните актове, признато в Протоколи № 1 и 2, приложени към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз.

               5.

               След извършената консултация с Европейския парламент Съветът е изменил съществено текста на проекта и въпреки това не го е внесъл за нова консултация с Европейския парламент.

               6.

               Към момента на приемането от Съвета не са били достъпни езиковите версии на проекта на решение на официалните езици на Съюза.

               7.

               Обжалваното решение е незаконосъобразно и поради това, че неговото приемане противоречи на член 68 ДФЕС и на заключенията, направени от Европейския съвет на заседанието му на 25 и 26 юни 2015 г.

               8.

               Обжалваното решение нарушава принципите на правна сигурност и нормативна яснота, тъй като не обяснява в редица аспекти как трябва да се прилагат неговите разпоредби, нито в какво отношение са същите с разпоредбите на Регламент № 604/2013. Сред тези неуточнени аспекти се откроява въпросът относно прилагането на процесуалните и гаранционните норми по отношение на приемането на решението за преместване, както и фактът, че обжалваното решение не установява ясно критериите за подбор за целите на преместването, нито урежда адекватно статута на молителите в държавата членка на преместване. Обжалваното решение противоречи на Женевската конвенция за статута на бежанците (3), тъй като лишава молителите от правото им да останат на територията на държавата членка, в която са подали молбата и позволява преместването им в друга държава членка, без да е непременно доказуемо наличието на материална връзка между молителя и държавата членка на преместване.

               9.

               Обжалваното решение нарушава принципите на необходимост и на пропорционалност. От една страна, като се има предвид, че при първоначалното предложение на Комисията Унгария е останала изключена от групата на държавите членки получатели, обжалваното решение не обосновава защо предвижда преместването на 120 000 лица, търсещи международна закрила. Като се има предвид, че в обжалваното решение не е предвидено никакво преместване от Унгария, изчисляването на първоначално предложения брой от 120 000 молители се превръща в дискреционно, лишено от връзка с положението, което фигурира в предложението на Комисията и на което в действителност твърди, че отговаря. Неприемливо е, особено когато става въпрос за временна мярка, приета в съответствие с член 78, параграф 3 ДФЕС, по отношение на почти половината от молителите, включени в нейното приложно поле, решението за окончателно преместване да се поставя в зависимост от бъдещи обстоятелства.

               10.

               При условията на евентуалност унгарското правителство твърди, че обжалваното решение нарушава принципа на пропорционалност по отношение на Унгария, като се има предвид, че макар да става въпрос за ноторен факт, че тя е държава членка, на чиято територия са влезли незаконно голям брой мигранти и че са подадени голямо количество молби за международна закрила, ѝ се налагат задължителни квоти в положение на държава членка на приемане. Обжалваното решение не спазва по отношение на Унгария разпоредбата на член 78, параграф 3 ДФЕС, тъй като не е съвместимо с изискването, установено в посочената разпоредба, мерките да могат да се приемат в полза на държави членки, засегнати от внезапен приток на граждани на трети страни — мярка, която спрямо една от тези държави членки въвежда само задължения.

      (1)  ОВ L 248, стр. 80.

      (2)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, стр. 31).

      (3)  Женевска конвенция от 28 юли 1951 г. за статута на бежанците, допълнена с Протокола от Ню Йорк от 31 януари 1967 г.


title: Дело C-525/10 P: Жалба, подадена на 10 ноември 2010 г. от Mariyus Noko Ngele срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 10 декември 2009 г. по дело T-390/09, Mariyus Noko Ngele/Европейска комисия

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/12

         Жалба, подадена на 10 ноември 2010 г. от Mariyus Noko Ngele срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 10 декември 2009 г. по дело T-390/09, Mariyus Noko Ngele/Европейска комисия
   (Дело C-525/10 P)
   2011/C 139/19
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Mariyus Noko Ngele (представител: F. Sabakunzi, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия
   С Определение от 10 март 2011 г. Съдът (осми състав) обяви жалбата за недопустима.


title: Дело T-492/12: Определение на Общия съд от 10 декември 2013 г. — Von Storch и др./ЕЦБ (Жалба за отмяна — Решения, приети от ЕЦБ — Технически параметри на паричните операции в рамките на Евросистемата — Мерки за запазване на наличността от обезпечения — Временни мерки по отношение на операции по рефинансиране на Евросистемата и допустимост на обезпеченията — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/32

         Определение на Общия съд от 10 декември 2013 г. — Von Storch и др./ЕЦБ
   (Дело T-492/12) (1)

   (Жалба за отмяна - Решения, приети от ЕЦБ - Технически параметри на паричните операции в рамките на Евросистемата - Мерки за запазване на наличността от обезпечения - Временни мерки по отношение на операции по рефинансиране на Евросистемата и допустимост на обезпеченията - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
   2014/C 45/53
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Sven A. von Storch (Берлин, Германия) и още 5 216 други жалбоподатели, чиито имена са изброени в приложение към Определението (представители: M. Kerber и B. von Storch, avocats)

      Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: C. Kroppenstedt и G. Gruber, представители, подпомагани от H.-G. Kamann, avocat)

      Предмет

   Жалба, с която като основно искане се претендира, от една страна, отмяна на решението на Управителния съвет на ЕЦБ от 6 септември 2012 г. относно редица технически параметри на паричните операции в рамките на Евросистемата на вторичните пазари на държавни ценни книжа и, от друга страна, се иска отмяна на решението на Управителния съвет на ЕЦБ от 6 септември 2012 г. за приемане на мерки за запазване на наличността от обезпечения при контрагентите, за да се запази достъпът им до операциите на Евросистемата по предоставяне на ликвидност; при условията на евентуалност се иска отмяната на Насоки 2012/641/ЕС на ЕЦБ от 10 октомври 2012 г., изменящи Насоки ЕЦБ/2012/18 относно временни мерки по отношение на операции по рефинансиране на Евросистемата и допустимост на обезпеченията (ЕЦБ/2012/23) (ОВ L 284, стр. 14).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Г-н Sven von Storch и останалите 5 216 жалбоподатели, чиито имена са изброени в приложение към настоящото определение, понасят направените от тях съдебни разноски и се осъждат да заплатят съдебните разноски на Европейската централна банка (ЕЦБ).

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело T-398/13: Жалба, подадена на 2 август 2013 г. — TVR Automotive/СХВП — TVR Italia ( „TVR“ )

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/24

         Жалба, подадена на 2 август 2013 г. — TVR Automotive/СХВП — TVR Italia („TVR“)
   (Дело T-398/13)
   2013/C 274/40
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: TVR Automotive Ltd (Уайтли, Обединено кралство) (представители: A. von Mühlendahl и H. Hartwig, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: TVR Italia Srl (Милано, Италия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 май 2013 г. по дело R 823/2011-2;

               —

               да отхвърли подадената от TVR Italia Srl на 14 април 2013 г. жалба срещу решението на отдела по споровете на СХВП от 14 февруари 2011 г., по дело B 313 248;

               —

               да осъди ответната служба и TVR Italia Srl, в случай че последното встъпи в производството по делото, да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: TVR Italia Srl

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „TVR ITALIA“ за стоки и услуги от класове 12, 25 и 37 — заявка за регистрация на марка на Общността № 5 699 954

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална марка и марка на Общността „TVR“ за стоки и услуги от класове 9, 11, 12, 25 и 41

      Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля възражението.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на принципа res iudicata, съответно на принципа ne bis in idem, както и на член 42, параграф 2 от Регламент № 207/2009 във връзка с член 15 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-427/14: Жалба, подадена на 12 юни 2014 г.  — Almoauto/Комисия

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/56

         Жалба, подадена на 12 юни 2014 г. — Almoauto/Комисия
   (Дело T-427/14)
   2014/C 253/75
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Almoauto, SA [Алкоркон (Мадрид), Испания] (представители: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco и J. Corral García, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и

               —

               да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, свързани с настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-392/14, Gutser/Комисия.


title: Дело T-239/14: Жалба, подадена на 20 април 2014 г.  — Monard/Комисия

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/36

         Жалба, подадена на 20 април 2014 г. — Monard/Комисия
   (Дело T-239/14)
   2014/C 212/46
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Eva Monard (Kessel-Lo, Белгия) (представител: R. Antonini, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Европейската комисия No Ref. Ares(2014) 321920 (No SG.B.4/RH/rc-sg.dsg2.b.4(2014) 285433), прието на 10 февруари от генералния секретар на основание член 4 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 във връзка с потвърдителното заявление на Eva Monard за достъп до документи съгласно Регламент (ЕО) № 1049/2001 (GESTDEM 4641/2011),

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               С първото правно основание се поддържа, че Комисията е била длъжна да даде достъп на жалбоподателя до документите съгласно член 1 от Договора за Европейския съюз („ДЕС“), членове 15 и 298 от Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“), основното право на достъп до документи, член 6, параграф 1 от ДЕС във връзка с член 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз от 7 декември 2000 г., адаптирана в Страсбург на 12 декември 2007 г. („Хартата“) и член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията („Регламент № 1049/2001“). Това се потвърждава и от прилагането на член 4, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 a contrario. Като не е предоставила достъп и (неправилно) се е позовала на изключенията по член 4, параграф 1, буква a), трето тире и член 4, параграф 2, второ и трето тире от Регламент № 1049/2001, Комисията не е приложила правилно относимите разпоредби и е злоупотребила с правомощията си. Комисията е приложила неправилно и член 4, параграфи 6 и 7 и е злоупотребила с правомощията си във връзка с тези разпоредби.

               2.

               С второто правно основание се твърди, че Комисията е нарушила член 1 ДЕС, членове 15 и 298 ДФЕС, основното право на достъп до документи, член 6, параграф 1 от ДЕС във връзка с член 42 от Хартата и член 8, параграфи 1 и 2 от Регламент № 1049/2001, като не е разгледала своевременно потвърдителното заявление и е просрочила отговора си по него, без да е бил налице изключителен случай. Така Комисията е злоупотребила с правомощията си и не е приложила правилно относимите разпоредби, като е забавила неоснователно произнасянето по потвърдителното заявление на жалбоподателя.