title: Дело C-269/21: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Krakowie (Полша), постъпило на 27 април 2021 г. — BC, DC/X

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/27

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Krakowie (Полша), постъпило на 27 април 2021 г. — BC, DC/X
      (Дело C-269/21)
      (2021/C 289/38)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Krakowie

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: BC, DC

         Ответник: X

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 2 и член 19, параграф 1 от Договора за Европейския съюз (ДЕС), както и член 6, параграфи 1—3 ДЕС във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) да се тълкуват в смисъл, че:

                              a)

                              не е съд, създаден със закон по смисъла на правото на Съюза, съдът, в чийто състав заседава лице, назначено на длъжността съдия в този съд в процедура без участието на органите на съдийското самоуправление, чиито членове се определят в по-голямата им част независимо от изпълнителната и законодателната власт, при положение че съгласно конституционното право на държавата членка е необходимо в процедурата по назначаване на съдията да участва отговарящ на тези изисквания орган на съдийското самоуправление, като се има предвид институционалният и структурен контекст, който сочи, че:

                                          —

                                          по кандидатурата за съдийска длъжност е трябвало да се вземе мнението на колегиума на съда — орган, който е така уреден, че по-голямата част от членовете му се назначават от представител на изпълнителната власт, а именно от министъра на правосъдието, който е и главен прокурор,

                                          —

                                          сегашният Национален съдебен съвет, избран в противоречие с полските конституционни и законови разпоредби, не е независим орган и сред членовете му няма представители на съдийската общност, които да са назначени в него независимо от изпълнителната и законодателната власт, а следователно не е действителен актът му за отправянето на предвиденото в националното право предложение за назначаване на съдията,

                                          —

                                          участниците в конкурса за назначаване не са имали право на обжалване пред съд по смисъла на член 2 ДЕС и член 19, параграф 1 ДЕС, както и член 6, параграфи 1—3 ДЕС във връзка с член 47 от Хартата на основните права;

                              б)

                              не отговаря на изискванията за независим съд, създаден със закон, съдът, в чийто състав заседава лице, назначено на длъжността съдия в този съд в процедура, която зависи от произволната намеса на изпълнителната власт и в която не са участвали органите на съдийското самоуправление, чиито членове се определят в по-голямата им част независимо от изпълнителната и законодателната власт, нито е участвал друг орган, който да осигурява обективно оценяване на кандидата, като се има предвид, че в контекста на европейската правна традиция, която е отразена в упоменатите по-горе разпоредби на Договора за ЕС и на Хартата и представлява основата на всеки правов съюз, какъвто е Европейският съюз, участието на органите на съдийското самоуправление или на друг независим от изпълнителната и законодателната власт орган, който да осигурява обективно оценяване на кандидата в процедурата по назначаване на съдийска длъжност, е необходимо условие, за да се приеме, че националният съд гарантира изискваната степен на ефективна съдебна защита по делата, обхванати от правото на Съюза, и че съответно са спазени принципът на тройно разделение и равновесие на властите и принципът на правовата държава?

                  2)

                  Трябва ли член 2 ДЕС и член 19, параграф 1 ДЕС във връзка с член 47 от Хартата да се тълкуват в смисъл, че когато в състава на съда заседава лице, назначено при описаните в първия въпрос условия:

                              a)

                              не допускат прилагането на разпоредби на националното право, които предвиждат, че проверката за законосъобразност на назначаването на такова лице на съдийска длъжност е от изключителната компетентност на колегия на Sąd Najwyższy (Върховен съд), която се състои изключително от лица, назначени за съдии при описаните в първия въпрос условия, и същевременно че трябва да се оставят без разглеждане оплакванията във връзка със съдийските назначения, като се има предвид институционалният и системен контекст;

                              б)

                              с цел гарантиране на полезното действие на правото на Съюза изискват така да се тълкува националното право, че да се даде възможност на съда служебно да отстрани такова лице от участие в разглеждането на делото чрез прилагане по аналогия на разпоредбите относно отстраняването на съдия, който е негоден да изпълнява правораздавателни функции (iudex inhabilis)?


title: Дело C-289/21: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 5 май 2021 година — IG / Върховен административен съд

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/28

      Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 5 май 2021 година — IG / Върховен административен съд
      (Дело C-289/21)
      (2021/C 289/39)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд София-град

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: IG

         Ответник: Върховен административен съд

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Изменението на разпоредба от нормативен акт на националното право, за която преди изменението е налице произнасяне на въззивен съд, че противоречи на действаща норма на европейското право, освобождава ли касационната инстанция от задължението да изследва действалата до изменението разпоредба, респ. от преценката дали същата съответства на ПЕС?

                  2)

                  Приемането на въпросната разпоредба за оттеглена представлява ли ефективно правно средство за защита пред съд на права и свободи, гарантирани от правото на Съюза (в случая от чл. 9 и 10 от директива 2012/27/ЕС (1)), респ. представлява ли такова средство предвидената в националното право възможност преценката на съответствието на националната норма преди изменението с нормата на европейското право да се извършва само ако съдът бъде сезиран с конкретен иск за обезщетение за вреди от тази разпоредба и само спрямо лицето, подало този иск?

                  3)

                  Ако отговорът на въпрос 2 е положителен, то допустимо ли е въпросната разпоредба да продължи да урежда обществените отношения в периода от приемането до изменението ѝ спрямо неограничен кръг лица, които не са сезирали съда с иск за обезщетение от нея, респ. преценката на съответствието на националната норма преди изменението с нормата на европейското право спрямо тези лица не е правена?

         (1)  Директива 2012/27/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно енергийната ефективност, за изменение на директиви 2009/125/ЕО и 2010/30/ЕС и за отмяна на директиви 2004/8/ЕО и 2006/32/ЕО (OB 2012, L 315, стр. 1)


title: Дело C-293/21: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 7 май 2021 г. — „Vittamed technologijos“ UAB, в ликвидация/Valstybinė mokesčių inspekcija

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/29

      Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 7 май 2021 г. — „Vittamed technologijos“ UAB, в ликвидация/Valstybinė mokesčių inspekcija
      (Дело C-293/21)
      (2021/C 289/40)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„Vittamed technologijos“ UAB, в ликвидация

         Ответник: Valstybinė mokesčių inspekcija

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли членове 184—187 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкуват в смисъл, че данъчнозадълженото лице е (или не е) длъжно да коригира приспаданията на данък върху добавената стойност (ДДС), начислен при получаването на стоки и услуги за целите на производството на дълготрайни активи, когато тези активи вече не са предназначени да бъдат използвани в рамките на облагаеми икономически дейности, тъй като собственикът (на капитала) на данъчнозадълженото лице е решил да извърши ликвидация на това лице и последното е подало искане за дерегистрация по ДДС? Зависи ли отговорът на този въпрос от мотивите за вземане на решението за ликвидация на данъчнозадълженото лице, и по-специално от факта, че решението за започване на ликвидация е взето поради нарастващи загуби, липса на поръчки и съмнения на едноличния собственик на капитала относно рентабилността на планираната (предвидената) икономическа дейност?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OВ, L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-295/21: Преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 10 май 2021 г. — Allianz Benelux SA/État belge, SPF Finances

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/29

      Преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 10 май 2021 г. — Allianz Benelux SA/État belge, SPF Finances
      (Дело C-295/21)
      (2021/C 289/41)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel de Bruxelles

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Allianz Benelux SA

         Ответници: État belge, SPF Finances

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 4, параграф 1 от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки (1), разглеждан евентуално във връзка с разпоредбите на Директиви 78/855/ЕИО (Трета директива) (2) и 82/891/ЕИО (Шеста директива) (3) относно дружественото право, да се тълкува в смисъл, че не допуска национално законодателство, което предвижда посочената в Директивата разпределена печалба да се включва в облагаемата основа на получилото дивидентите дружество и след това да се приспада от нея до 95 % от техния размер, и съответно да бъде пренесена в следващи данъчни периоди, но което, поради липса на специфична разпоредба, предвиждаща в случай на операция за преобразуване на дружества така пренесените от апортиращото дружество намаления да се прехвърлят изцяло към приемащото дружество, има за последица непрякото облагане на посочената печалба във връзка с тази операция поради прилагането на разпоредба, която ограничава прехвърлянето на посочените намаления в съотношение, равно на дела на нетния данъчен актив от придобитите елементи на апортиращото дружество преди преобразуването в общата стойност, също преди преобразуването, на нетния данъчен актив на приемащото дружество и на нетната данъчна стойност на придобитите елементи?

         (1)  ОВ L 225, 1990 г., стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97.

         (2)  Трета директива на Съвета от 9 октомври 1978 година, приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора относно сливанията на акционерни дружества (ОВ L 295, 1978 г., стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 42).

         (3)  Шеста директива на Съвета от 17 декември 1982 година, приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора, относно разделянето на акционерните дружества (ОВ L 378, 1982 г., стр. 47; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 50).


title: Дело C-121/20: Определение на председателя на Съда от 26 март 2021 г. — (преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam — Нидерландия) — VG/Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/31

      Определение на председателя на Съда от 26 март 2021 г. — (преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam — Нидерландия) — VG/Minister van Buitenlandse Zaken
      (Дело C-121/20) (1)

      (2021/C 289/43)
      Език на производството: нидерландски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 209, 22.6.2020 г.


title: Дело C-317/20: Определение на председателя на Съда от 26 април 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Mainz — Германия) — KX/PY GmbH

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/31

      Определение на председателя на Съда от 26 април 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Mainz — Германия) — KX/PY GmbH
      (Дело C-317/20) (1)

      (2021/C 289/44)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 348, 19.10.2020 г.


title: Дело C-336/20: Определение на председателя на Съда от 27 април 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Ravensburg — Германия) — QY/Bank 11 für Privatkunden und Handel GmbH

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/31

      Определение на председателя на Съда от 27 април 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Ravensburg — Германия) — QY/Bank 11 für Privatkunden und Handel GmbH
      (Дело C-336/20) (1)

      (2021/C 289/45)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 423, 7.12.2020 г.


title: Съединени дела C-442/20—C-445/20: Определение на председателя на Съда от 16 април 2021 г. — (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Nürnberg — Германия) — flightright GmbH (C-442/20, C-443/20 и C-444/20), PN и LM (C-445/20)/Ryanair Designated Activity Company

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/31

      Определение на председателя на Съда от 16 април 2021 г. — (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Nürnberg — Германия) — flightright GmbH (C-442/20, C-443/20 и C-444/20), PN и LM (C-445/20)/Ryanair Designated Activity Company
      (Съединени дела C-442/20—C-445/20) (1)

      (2021/C 289/46)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 433, 14.12.2020 г.


title: Дело C-591/20: Определение на председателя на Съда от 11 март 2021 г. — (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Reprensus GmbH/S-V Pavlovi Trejd EOOD

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/32

      Определение на председателя на Съда от 11 март 2021 г. — (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Reprensus GmbH/S-V Pavlovi Trejd EOOD
      (Дело C-591/20) (1)

      (2021/C 289/47)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 35, 1.2.2021 г.


title: Дело T-718/17: Решение на Общия съд от 2 юни 2021 г. — Италия/Комисия (Езиков режим — Обявление за общ конкурс за назначаване на администратори и асистенти в сградния сектор — Езикови познания — Ограничения в избора на език 2 за конкурсите до три езика — Регламент № 1 — Член 1г, параграф 1, член 27 и член 28, буква е) от Правилника — Дискриминация, основана на езика — Интерес на службата — Пропорционалност)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/33

      Решение на Общия съд от 2 юни 2021 г. — Италия/Комисия
      (Дело T-718/17) (1)

      (Езиков режим - Обявление за общ конкурс за назначаване на администратори и асистенти в сградния сектор - Езикови познания - Ограничения в избора на език 2 за конкурсите до три езика - Регламент № 1 - Член 1г, параграф 1, член 27 и член 28, буква е) от Правилника - Дискриминация, основана на езика - Интерес на службата - Пропорционалност)
      (2021/C 289/48)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от P. Gentili, avvocato dello Stato)

         Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara, D. Milanowska и L. Vernier)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Испания (представител: S. Jiménez García)

         Предмет

      Жалба, основана на член 263 ДФЕС за отмяна на обявлението за общ конкурс EPSO/AD/342/17 (AD 6), организиран за съставяне на списък с издържали кандидати инженери в областта на управлението на сгради (включително инженери — специалисти по екологичните характеристики на сградите, и сервизни инженери) и EPSO/AST/141/17 (AST 3), организиран за съставяне на списък с издържали кандидати, първо, координатори/техници при строежа на сгради (профил 1), второ, координатори/техници по климатизационни системи, електромеханика и електроинженерство (профил 2) и, трето, асистенти в областта на безопасността на работната среда/безопасността на сградите (профил 3) (ОВ 2017, C 242 A, стр. 1).

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя обявлението за общ конкурс EPSO/AD/342/17 (AD 6), организиран за съставяне на списък с издържали кандидати инженери в областта на управлението на сгради (включително инженери — специалисти по екологичните характеристики на сградите, и сервизни инженери) и EPSO/AST/141/17 (AST 3), организиран за съставяне на списък с издържали кандидати, първо, координатори/техници при строежа на сгради (профил 1), второ, координатори/техници по климатизационни системи, електромеханика и електроинженерство (профил 2) и, трето, асистенти в областта на безопасността на работната среда/безопасността на сградите (профил 3).

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея разноски, както и разноските, направени от Италианската република.

                  3)

                  Кралство Испания понася направените от него разноски.

         (1)  ОВ C 424, 11.12.2017 г.


title: Дело T-169/19: Решение на Общия съд от 2 юни 2021 г. — Style & Taste/EUIPO — The Polo/Lauren Company (Изображение на играч на поло) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща играч на поло — По-ранен национален промишлен дизайн — Относително основание за недействителност — Член 52, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 60, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/34

      Решение на Общия съд от 2 юни 2021 г. — Style & Taste/EUIPO — The Polo/Lauren Company (Изображение на играч на поло)
      (Дело T-169/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща играч на поло - По-ранен национален промишлен дизайн - Относително основание за недействителност - Член 52, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 60, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 289/50)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Style & Taste, SL (Мадрид, Испания) (представител: L. Plaza Fernández-Villa, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: S. Palmero Cabezas и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: The Polo/Lauren Company LP (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени американски щати) (представител: M. Garayalde Niño, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 7 януари 2019 г. (преписка R 1272/2018-5), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Style & Taste и The Polo/Lauren Company.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Style & Taste, SL, да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 155, 6.5.2019 г.


title: Дело T-260/18: Определение на Общия съд от 28 май 2021 г. — Makhlouf/Комисия и ЕЦБ (Извъндоговорна отговорност — Икономическа и парична политика — Програма за подпомагане на стабилността в Кипър — Меморандум за разбирателство от 26 април 2013 г. относно специфичните условия на икономическата политика, сключен между Република Кипър и Европейския механизъм за стабилност — Ищец, който е престанал да отговаря на исканията на Общия съд — Липса на основание за произнасяне)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/36

      Определение на Общия съд от 28 май 2021 г. — Makhlouf/Комисия и ЕЦБ
      (Дело T-260/18) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Икономическа и парична политика - Програма за подпомагане на стабилността в Кипър - Меморандум за разбирателство от 26 април 2013 г. относно специфичните условия на икономическата политика, сключен между Република Кипър и Европейския механизъм за стабилност - Ищец, който е престанал да отговаря на исканията на Общия съд - Липса на основание за произнасяне)
      (2021/C 289/52)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Rami Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn, T. Materne и T. Maxian Rusche), Европейска централна банка (представители: O. Heinz, G. Várhelyi и P. Papapaschalis, подпомагани от H.-G. Kamann, avocat)

         Предмет

      Искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради Меморандума за разбирателство от 26 април 2013 г. относно специфичните условия на икономическата политика, сключен между Република Кипър и Европейския механизъм за стабилност (ЕМС)

         Диспозитив

                  1)

                  Няма основание за произнасяне по съществото на иска.

                  2)

                  Осъжда г-н Rami Makhlouf да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската централна банка (ЕЦБ).

                  3)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.


title: Дело T-332/20: Определение на Общия съд от 31 май 2021 г. — König Ludwig International/EUIPO („Royal Bavarian Beer“) (Марка на Европейския съюз — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „Royal Bavarian Beer“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Право на изслушване — Член 94, параграф 1 от Регламент 2017/1001 — Единен характер на марката на Европейския съюз — Член 1, параграф 2 от Регламент 2017/1001 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/37

      Определение на Общия съд от 31 май 2021 г. — König Ludwig International/EUIPO („Royal Bavarian Beer“)
      (Дело T-332/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „Royal Bavarian Beer“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Право на изслушване - Член 94, параграф 1 от Регламент 2017/1001 - Единен характер на марката на Европейския съюз - Член 1, параграф 2 от Регламент 2017/1001 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
      (2021/C 289/53)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: König Ludwig International GmbH & Co. KG (Гелтендорф, Германия) (представители: O. Spuhler и J. Stock, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 1 април 2020 г. (преписка R 1714/2019-4) относно посочващата Европейския съюз международна регистрация на словната марка „Royal Bavarian Beer“

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание.

                  2)

                  Осъжда GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 255, 3.8.2020 г.


title: Дело T-244/21: Жалба, подадена на 4 май 2021 г. — Luossavaara-Kiirunavaara/Комисия

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/37

      Жалба, подадена на 4 май 2021 г. — Luossavaara-Kiirunavaara/Комисия
      (Дело T-244/21)
      (2021/C 289/54)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Luossavaara-Kiirunavaara AB (Люлео, Швеция) (представители: A. Bryngelsson, F. Sjövall и A. Johansson, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени член 1, параграф 3 от Решение на Комисията от 25 февруари 2021 г. относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) от 13 октомври 2003 г.,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание, в рамките на което се твърди, че обжалваното решение нарушава правната уредба на схемата за търговия с емисии (СТЕ), по-специално приложение 1 към Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 на Комисията от 19 декември 2018 г. (2) и член 10a, параграф 1 от Директива 2003/87/EО (3)

                              —

                              Жалбоподателят изтъква, че с обжалваното решение и по-специално със съображение 13, член 1, параграф 3 и приложение III към него се нарушава член 10а, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО и приложение 1 към Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 на Комисията. Продуктовият показател за руден агломерат, определен в Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 на Комисията, трябва да се тълкува в съответствие с Директива 2003/87/EО, Договорите и общите принципи на правото на ЕС. Съгласно посочената директива и съдебна практика заместителите и алтернативните производствени процеси следва да се включат в същия продуктов показател, за да се насърчават най-ефективните от гледна точка на климата технологии. Както е видно от представените доказателства пелетите от агломерат от желязна руда и ситнежът от агломерат от желязна руда са пряко взаимно заместими. Твърди се, че като е отказала да включи в производствения показател производствените съоръжения на жалбоподателя за пелети от руден агломерат, Комисията приложила неправилно Директива 2003/87/EО и Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 и допуснала явна грешка в преценката.

                  2.

                  Второ основание, в рамките на което се твърди, че обжалваното решение нарушава принципите на равенство и недопускане на дискриминация

                              —

                              Твърди се, че обжалваното решение е в нарушение на посочените принципи, тъй като води до дискриминация между предприятия и сектори като неоснователно се облагодетелстват определени предприятия. Това се отнася както до третирането на ситнеж от руден агломерат в сравнение с производството на пелети от руден агломерат, така и до третирането на производството на жалбоподателя на пелети в сравнение с други производства на пелети.

                  3.

                  Трето основание, в рамките на което се твърди, че обжалваното решение нарушава задълженията на ЕС съгласно международното право в областта на околната среда

                              —

                              В рамките на това основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е в противоречие с изричните задължения, поети от ЕС в национално определения му принос съгласно Парижкото споразумение от 2015 г.

                  4.

                  Четвърто основание, в рамките на което се твърди, че обжалваното решение нарушава задължението на компетентната институция да разгледа задълбочено и безпристрастно релевантните аспекти по всеки отделен случай

                              —

                              Обжалваното решение отразява приетата от Европейската комисия политическа позиция, която според жалбоподателя не се основава на обективна техническа оценка на заменяемостта на разглежданите продукти и технологии, а само на твърдения на една от засегнатите от определянето страни, а именно организация на стоманодобивната промишленост, без да се разгледат техническите възражения, повдигнати по-специално от жалбоподателя и шведската агенция за опазване на околната среда, или да се консултира трето независимо лице.

                  5.

                  Пето основание, в рамките на което се твърди, че обжалваното решение е в нарушение на задължението по член 296 ДФЕС да се посочват мотиви

                              —

                              Според жалбоподателя в обжалваното решение не се съдържа никакво обяснение относно техническата заменяемост между пелети от руден агломерат и ситнеж от руден агломерат или относно прилагането на принципа на равенство, а само се посочва, че показателят е „съобразен“, така че да не включва производството (на жалбоподателя) на пелети от руден агломерат. В резултат на това заинтересованите лица не могат да се запознаят с основанията за определянто въз основа на самото решение.

                  6.

                  Шесто основание, в рамките на което при условията на евентуалност се твърди, че съгласно член 277 ДФЕС от датата на постановяване на съдебното решение Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 следва да се обяви за невалиден в частта, приложима спрямо обжалваното решение

                              —

                              В рамките на шестото си основание, изложено при условията на евентуалност спрямо горните основания, жалбоподателят твърди, че ако Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 трябва да се тълкува в смисъл, че изключва пелетите от руден агломерат на жалбоподателя (но не и пелетите от руден агломерат на поименно посочен конкурент) (4) посоченият регламент трябва сам по себе си да бъде обявен за невалиден, тъй като нарушава Директива 2003/87/ЕО и общите принципи на правото на ЕС.

         (1)  Решение (ЕС) 2021/355 на Комисията от 25 февруари 2021 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (OВ L 68, 2021 г., стр. 221).

         (2)  Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 на Комисията от 19 декември 2018 година за определяне на валидни за целия Съюз преходни правила за хармонизирано безплатно разпределяне на квоти за емисии в съответствие с член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (OВ L 59, 2019 г., p. 8).

         (3)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).

         (4)  Бел. ред.: името на посочения производител е пропуснато.


title: Дело T-261/21: Жалба, подадена на 17 май 2021 г. — Sturz/EUIPO — Clatronic International (STEAKER)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/39

      Жалба, подадена на 17 май 2021 г. — Sturz/EUIPO — Clatronic International (STEAKER)
      (Дело T-261/21)
      (2021/C 289/55)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Manfred Sturz (Шорднорф, Германия) (представител: B. Bittner, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Clatronic International GmbH (Кемпен, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюза „STEAKER“ — заявка за регистрация № 16 707 465

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 4 март 2021 г. по преписка R 214/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски,

                  —

                  при встъпване на другата страна в производството, тя да понесе направените от нея съдебни разноски,

                  —

                  при условията на евентуалност, да се върне делото на апелативния състав.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Липса на правото на защита по смисъла на член 94 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Липса на цялостен надзор и изопачаване на факти и обстоятелства съгласно член 72, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Злоупотреба с правото на преценка на апелативния състав, като не е допуснал доказателства.


title: Дело T-291/21: Жалба, подадена на 25 май 2021 г. — Cathay Pacific Airways/Комисия

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/41

      Жалба, подадена на 25 май 2021 г. — Cathay Pacific Airways/Комисия
      (Дело T-291/21)
      (2021/C 289/58)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Cathay Pacific Airways (Хонгконг, Китай) (представители: M. Rees и E. Estellon, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподатулят иска от Общия съд:

                  —

                  на основание на член 268 и 340 ДФЕС да осъди Европейския съюз (представляван от Европейската комисия) да заплати:

                              —

                              парично обезщетение, съответстващо по размер на лихвата за забава върху сумата от 57 120 000 EUR, прилагайки лихвения процент на ЕЦБ за операции по рефинансиране на 1 ноември 2010 (т.е. 1 процентен пункт), увеличен с 3,5 процентни пункта за периода между 10 февруари 2011 г. и 4 февруари 2016 г., което съответства на сумата от 14 211 026,51 EUR или, ако това е невъзможно, да бъде приложен подходящ лихвен процент по преценка на Общия съд, и

                              —

                              сложна капитализирана лихва върху лихвата за периода от 5 февруари 2016 г. (или, ако това е невъзможно, от подходяща дата, определена от Общия съд) и датата на действителното плащане от Европейската комисия на претендираните в предходния параграф суми, в съответствие с лихвения процент на ЕЦБ, прилаган при операции по рефинансиране, увеличен с 3,5 процентни пункта или, ако това е невъзможно, като бъде приложен подходящ лихвен процент по преценка на Общия съд,

                  —

                  на основание на член 263 ДФЕС да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати всички направени от жалбоподателя съдебни разноски в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на искането си за изплащане на обезщетение за вреди жалбоподателят посочва едно-единствено основание. Той твърди, че Европейският съюз отговаря на основание на членове 266, 268 и 340 ДФЕС за заплащането на обезщетение за извъндоговорни вреди на жалбоподателя в размер на лихвата за забава за референтния период.
      В подкрепа на искането си за отмяна на обжалвания акт жалбоподателят посочва четири основания.

                  1.

                  С първо основание жалбоподателят твърди, че Общият съд следва да отмени обжалваното решение, тъй като отхвърлянето на жалбата като просрочена съставлява грешка при прилагането на правото.

                  2.

                  С второто основание жалбоподателят твърди, че с обжалваното решение се нарушава Регламент № 2342/2002 на Комисията (1), тълкуван в съответствие с член 266 ДФЕС.

                  3.

                  С третото основание жалбоподателят твърди, че с обжалваното решение се нарушава Делегиран регламент № 1268/2012 (2), тълкуван в съответствие с член 266 ДФЕС.

                  4.

                  С четвъртото основание жалбоподателят твърди, че Общият съд следва да отмени обжалваното решение (3) поради липса на достатъчни мотиви.

         (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).

         (2)  Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 362, 2012 г., стр. 1).

         (3)  референтен номер Ares(2021)2113498, 25 март 2021 г.


title: Дело T-292/21: Жалба, подадена на 25 май 2021 г. — Singapore Airlines Cargo/Комисия

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/42

      Жалба, подадена на 25 май 2021 г. — Singapore Airlines Cargo/Комисия
      (Дело T-292/21)
      (2021/C 289/59)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Singapore Airlines Cargo Pte Ltd Сингапур, Сингапур) (представители: J. Wileur, J. Poitras, J. Ruiz Calzado и N. Solárová, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да приеме жалбата за допустима,

                  —

                  да осъди Европейския съюз, представляван от Комисията да изплати обезщетение за вредите, претърпени от жалбоподателя, тъй като Комисията не изплатила лихва за забава съгласно член 266, параграф първи ДФЕС в съответствие с решение на Общия съд от 16 декември 2015 г., Singapore Airlines Cargo Pte Ltd и Singapore Airlines Limited/Комисия (дело T-43/11), като вследствие на това Комисията изплати следните суми на основание на член 340, параграф втори ДФЕС, член 268 ДФЕС и член 266, параграф втори ДФЕС:

                              —

                              (i) сума в размер на неплатената лихва за забава, тоест лихвата върху сумата от 74 800 000 EUR, изчислена въз основа на лихвения процент на ЕЦБ за операции по рефинансиране на 1 ноември 2010 (т.е. 1 %), увеличен с 3,5 % за периода между 11 февруари 2011 г. и 8 февруари 2016 г., като се приспадне вече платената от Комисията сума (1 635 368 EUR), което прави разлика в размер на 15 185 410 EUR, или, ако това е невъзможно, за подходящ период при прилагане на подходящ лихвен процент по преценка на Общия съд,

                              —

                              (ii) сума в размер на дължимата лихва върху неизплатената лихва за забава за периода между 9 февруари 2016 г. и 1 февруари 2021 г., изчислена въз основа на лихвения процент на ЕЦБ за операции по рефинансиране на 1 ноември 2010 (т.е. 1 %), увеличен с 3,5 %, в резултат на което се получава допълнителна лихва в размер на 3 407 356 EUR, или, ако това е невъзможно, за подходящ период при прилагане на подходящ лихвен процент по преценка на Общия съд, и

                              —

                              (iii) сложна капитализирана лихва (на английски „compound interest“, на френски „capitalisation des intérêts“) върху сумата от неплатената лихва за забава и допълнителната лихва, като тази сложна капитализирана лихва възлиза на общо 18 592 766 EUR (или който и да е друг размер, който Общият съд приеме за подходящ) за периода между 2 февруари 2021 и датата на действителното плащане от Комисия на всички неплатени лихви по лихвения процент на ЕЦБ за операции по рефинансиране на 1 ноември 2010 (т.е. 1 %), увеличен с 3,5 %, или, ако това е невъзможно, за подходящ период при прилагане на подходящ лихвен процент по преценка на Общия съд.

                  —

                  Като допълнително искане или при условията на евентуалност Общият съд да отмени изцяло или отчасти на основание на член 263 ДФЕС решението на Европейската комисия от 25 март 2021 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя за обезщетение поради неплащане на лихвата за забава и на сложна капитализирана лихва,

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на искането си за изплащане на обезщетение за вреди жалбоподателят посочва едно-единствено основание. Той твърди, че Европейският съюз отговаря на основание на член 340, параграф втори ДФЕС, член 268 ДФЕС и член 266, параграф втори ДФЕС за заплащането на обезщетение за извъндоговорни вреди на жалбоподателя в размер на лихвата за забава, която Комисията е следвало да заплати на жалбоподателя на основание на член 266 ДФЕС, когато е върнала главницата на условно платената глоба съгласно Решение на Комисията по дело COMP/39258 — Товарен въздушен транспорт, след като това решение е било отменено с решение на Общия съд Singapore Airlines Cargo Pte Ltd и Singapore Airlines Limited/Комисия (дело T-43/11). Жалбоподателят претендира също и обезщетение в размер на лихвата върху лихвата за забава, която не е платена от Комисията, както и на сложната капитализирана лихва от датата на искането на жалбоподателя до Комисията да бъдат изплатени дължимите лихви.
      В подкрепа на искането си за отмяна на обжалвания акт жалбоподателят посочва три основания.

                  1.

                  С първо основание жалбоподателят твърди, че в решението на Комисията от 25 март 2021 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя за изплащане на лихви, е допусната грешка при прилагането на правото, тъй като с това решение се приемало, че било погасено по давност правото на жалбоподателя да предяви претенциите си. Констатациите на Европейската комисия били несъвместими със съдебната практика и не се подкрепяли от решението на Съда от 20 януари 2021 г., Комисия/Printeos, C-301/19 (EU:C:2021:39) (наричано „решение Printeos“).

                  2.

                  С второто основание жалбоподателят твърди, че в решението на Европейската комисия е допусната грешка при прилагането на правото, тъй като то се основавало изключително на член 85a, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3) и в него не се взимал предвид член 266, параграф първи от ДФЕС, както тази разпоредба е тълкувана от съдилищата на ЕС в решение Printeos.

                  3.

                  С третото основание жалбоподателят твърди, че решението на Европейската комисия от 25 март 2021 г. е недостатъчно и неподходящо мотивирано в нарушение на член 296, параграф втори ДФЕС.


title: Дело T-297/21: Жалба, подадена на 21 май 2021 г. — Troy Chemical и Troy/Комисия

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/44

      Жалба, подадена на 21 май 2021 г. — Troy Chemical и Troy/Комисия
      (Дело T-297/21)
      (2021/C 289/60)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Troy Chemical Co. BV (Делфт, Нидерландия) и Troy Corp. (Флорхам Парк, Ню Джърси, Съединени щати) (представители: D. Abrahams, H. Widemann и Ł. Gorywoda, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло приетия от ответника Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/348 от 26 февруари 2021 г. (1),

                  —

                  да разпореди други допълнителни мерки, които счете за необходими, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват четири основания в подкрепа жалбата.

                  1.

                  Първо основание, в рамките на което се твърди, че като определил тригодишен срок за одобряването на карбендазим, ответникът допуснал грешка при прилагането на правото и злоупотреба с власт, нарушил оправданите правни очаквания (произтичащи от приложимите насоки), нарушил принципа за недопускане на дискриминация и допуснал явна грешка в преценката.

                  2.

                  Второ основание, в рамките на което се твърди, че като стигнал до заключението, че са необходими „специални условия“, за да не се разрешава употребата на биоциди в бои и гипсове, предназначени за употреба на открито, ответникът допуснал явна грешка в преценката и злоупотреба с власт.

                  3.

                  Трето основание, в рамките на което се твърди, че като стигнал до заключението, че са необходими „специални условия“, за да се забрани пускането на пазара на специфични третирани продукти (третираните с карбендазим или съдържащи го бои или гипсове), предназначени за употреба на открито, ответникът допуснал явна грешка в преценката и грешка при прилагането на правото.

                  4.

                  Четвърто основание, в рамките на което се твърди, че като стигнал до заключението, че са необходими „специални условия“ за етикетирането на третираните с карбендазим или съдържащи го бои или гипсове, предназначени за употреба на открито, за да се напомни на потребителите, че употребата на открито е забранена, ответникът допуснал явна грешка при прилагането на правото и при преценката на фактическите обстоятелства).

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/348 на Комисията от 25 февруари 2021 година за одобряване на карбендазим като съществуващо активно вещество за употреба в биоциди от продуктови типове 7 и 10 (текст от значение за ЕИП) (OВ L 68, 2021 г., стр. 174).


title: Дело T-302/21: Жалба, подадена на 27 май 2021 г. — ABOCA и др./Комисия

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/45

      Жалба, подадена на 27 май 2021 г. — ABOCA и др./Комисия
      (Дело T-302/21)
      (2021/C 289/61)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: ABOCA SpA Societa Agricola (Сансепoлкро, Италия) Coswell SpA (Фуно ди Арджелато, Италия), Associação portuguesa de suplementos alimentares (Apard) (Лисабон, Португалия) (представители: B. Kelly, Solicitor, K. Ewert, lawyer, D. Scannell, и C. Thomas, Barristers-at-law)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите искат от Съда да отмени изцяло или (евентуално) частично Регламент (ЕС) № 2021/468 на Комисията от 18 март 2021 година за изменение на приложение III към Регламент (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на ботаническите видове, съдържащи производни на хидроксиантрацена (1) (наричан по-нататък „обжалваният регламент“), както и да осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателите съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: решението на Комисията да продължи процедурата по Регламент (ЕО) № 1925/2006 (наричан по-нататък „Регламентът относно влагането“) е незаконосъобразно, тъй като:

                              —

                              използването на думата „препарати“ в обжалвания регламент изглежда цели да забрани използването като храни на цели растителни съставки и естествени растителни екстракти. Регламентът относно влагането не предоставя на Комисията правомощия да забранява храни и

                              —

                              Комисията е трябвало да следва по-строгата процедура и правен тест по Директива 2002/46/ЕО.

                  2.

                  Второ основание: обжалваният регламент не отговаря на принципа на правна сигурност, тъй като:

                              —

                              жалбоподателите не могат да определят дали техните продукти подлежат на допълнителен контрол по член 1, параграф 2 от обжалвания регламент, при положение че значението на понятието „препарати“ в контекста на Регламента относно влагането е неясно,

                              —

                              връзката между двата члена от Регламента относно влагането е неясна и

                              —

                              обжалваният регламент е насочен към продуктите на жалбоподателите, а не към многобройните хранителни продукти, които също съдържат HAD в подобни количества, поради което във всички случаи нарушава принципа на недопускане на дискриминация.

                  3.

                  Трето основание: анализът от 2017 г. на Европейския орган за безопасност на храните (наричан по-нататък „ЕОБХ“) не може да отговори на наложените с Регламента относно влагането правни критерии, тъй като:

                              —

                              приложимият правен тест изисква идентифицируемо вредно въздействие върху човешкото здраве, за да се включат съответните вещества в приложението към Регламента относно влагането,

                              —

                              заключенията на ЕОБХ не установяват вредно въздействие върху човешкото здраве,

                              —

                              подходът на Комисията е непропорционален, тъй като не отговаря на критерия за „необходимост“ по Регламента относно влагането и

                              —

                              Комисията не е взела предвид данните, публикувани от 2017 г. насам, които не показват вредно въздействие върху здравето на човека от консумацията на съответните вещества.

         (1)  ОВ L 96, 2021 г., стр. 6.


title: Дело T-307/21: Жалба, подадена на 1 юни 2021 г. — Classen Holz Kontor/EUIPO — Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer („DRYTILE“)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/46

      Жалба, подадена на 1 юни 2021 г. — Classen Holz Kontor/EUIPO — Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer („DRYTILE“)
      (Дело T-307/21)
      (2021/C 289/63)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Classen Holz Kontor GmbH (Кайзерсеш, Германия) (представители: M. Bergermann и D. Graetsch, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG (Алфтер, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „DRYTILE“ — заявка за регистрация № 17 999 950

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 март 2021 г. по преписка R 1226/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските в производството по възражение.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-308/21: Жалба, подадена на 1 юни 2021 г. — Classen Holz Kontor/EUIPO — Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer („new type tiling DRYTILE“)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/47

      Жалба, подадена на 1 юни 2021 г. — Classen Holz Kontor/EUIPO — Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer („new type tiling DRYTILE“)
      (Дело T-308/21)
      (2021/C 289/64)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Classen Holz Kontor GmbH (Кайзерсеш, Германия) (представители: M. Bergermann и D. Graetsch, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG (Алфтер, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „new type tiling DRYTILE — заявка за регистрация № 18 000 526

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 март 2021 г. по преписка R 1227/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските в производството по възражение.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-310/21: Жалба, подадена на 2 юни 2021 г. — Air Canada/Комисия

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/48

      Жалба, подадена на 2 юни 2021 г. — Air Canada/Комисия
      (Дело T-310/21)
      (2021/C 289/65)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Air Canada (Сен Лоран, Квебек, Канада) (представители: T. Soames, I.-Z. Prodromou-Stamoudi, адвокати, и T. Johnston, Barrister)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да осъди Европейския съюз, представляван от Европейската комисия, да обезщети вредите, претърпени от Air Canada поради пропуска на Комисията да заплати дължимите лихва за забава и сложна капитализирана лихва в съответствие с член 266, параграф първи ДФЕС, за да може да изпълни решението на Общия съд от 16 декември 2015 г., Air Canada/Комисия (дело T-9/11) и вследствие на това Комисията да заплати следните суми на основание на член 266, параграф втори ДФЕС, член 268 ДФЕС и член 340, параграф втори ДФЕС:

                              —

                              дължимата лихва за забава, тоест лихва върху сумата от 21 037 500 EUR, изчислена по лихвения процент на Европейската централна банка ЕЦБ за операции по рефинансиране на 1 ноември 2010 г. (т.е. 1 %), увеличен с 3,5 % за периода между 10 февруари 2011 г. и 8 февруари 2016 г., като се приспадне вече платеното гарантирано връщане на сумата в размер на 468 540,80 EUR, вследствие на което се получава сума в размер на 4 264 896,70 EUR или, ако това е невъзможно, да се приложи подходящ лихвен процент по преценка на Общия съд;

                              —

                              дължимата лихва върху сумата от 4 264 896,70 EUR по лихвения процент за лихвата за забава в периода между 9 февруари 2016 г. и датата, на която е подадено искането за изплащане на лихви (4 февруари 2021 г.), като се прилага лихвеният процент на ЕЦБ за операции по рефинансиране на 1 ноември 2010 г. (т.е. 1 %), увеличен с 3,5 %, в резултат на което се получава сума в размер на 958 550,14 EUR (или, ако това е невъзможно, като се приложи подходящ лихвен процент по преценка на Общия съд); и

                              —

                              сума в размер на дължимата сложна капитализирана лихва върху неплатената лихва върху дължимата сума към датата, на която е подадено искането за изплащане на лихви (4 264 896,70 EUR + 958 550,14 EUR: 5 223 446,84 EUR или всякаква друга сума в подходящ размер по преценка на Общия съд) за периода от 5 февруари 2021 г. до датата, на която Комисията възстанови на Air Canadaдължимите лихви, изчислени според лихвения процент на ЕЦБ за операции по рефинансиране на 1 ноември 2010 (т.е. 1 %), увеличен с 3,5 %, а ако това е невъзможно — за подходящ период от време и прилагайки подходящ лихвен процент по преценка на Общия съд.

                  —

                  Като допълнително искане и/или при условията на евентуалност — да отмени обжалвания акт; и

                  —

                  Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва две основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от твърденията на жалбоподателя, че Европейският съюз отговаря на извъндоговорно основание за заплащането на определени суми, представляващи непогасени задължения за лихви. Според жалбоподателя на 8 февруари 2016 г. Комисията изплатила на жалбоподателя определена сума, представляваща задължение за лихви, отразяваща „гарантираното връщане“ на условно платената на 10 февруари 2011 г. от жалбоподателя сума. Жалбоподателят твърди, че „гарантираното връщане“ не включва дължимите от ответника суми, представляващи задължения за лихви за забава. В съответствие с това според жалбоподателя с действията си Комисията нарушила член 268 ДФЕС, поради което жалбоподателят иска Комисията да бъде съдебно задължена да му изплати лихвата за забава и сложната капитализирана лихва.

                  2.

                  Второто основание е изведено от твърденията на жалбоподателя, че искането за изплащане на лихви не било погасено по давност и поради това Общият съд следвало да отмени решението на Комисията от 25 март 2021 г. (1)

         (1)  Референтен номер Ares(2021)2113744, 25 март 2021 г.


title: Дело T-314/21: Жалба, подадена на 4 юни 2021 г. — TA/Парламент

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/50

      Жалба, подадена на 4 юни 2021 г. — TA/Парламент
      (Дело T-314/21)
      (2021/C 289/67)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: TA (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocate)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима,

                  —

                  да отмени атестационния доклад на жалбоподателя за 2019 г. и доколкото е необходимо, да отмени решението от 29 март 2021 г. на г-н Welle, прието в отговор на жалбата по член 90, параграф 2 от Правилника,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 43 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилникът“), на член 5, параграф 2 и на член 6, параграф 11 от Вътрешните правила, с които се регламентира изпълнението на общите разпоредби за прилагане на член 43 от Правилника, както и нарушение на член 15, параграф 2 и член 87, параграф 1 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз. Жалбоподателят посочва по-специално, че като не са отчели липсата на определени за 2019 г. цели, атестиращите са нарушили горепосочените разпоредби.

                  2.

                  Второ основание: неточно установяване на фактите, довело до явна грешка в преценката.


title: Дело T-315/21: Жалба, подадена на 4 юни 2021 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — Nordesta (APIAL)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/50

      Жалба, подадена на 4 юни 2021 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — Nordesta (APIAL)
      (Дело T-315/21)
      (2021/C 289/68)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Laboratorios Ern, SA (Барселона, Испания) (представител: I. Miralles Llorca, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Nordesta GmbH (Мюнхен, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „APIAL“ — заявка за регистрация № 17 958 998

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 25 март 2021 г. по преписка R 1560/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и да не допусне регистрацията на марката на Европейския съюз „APIAL“ (заявка № 17 958 998) за всички стоки от класове 3, 4 и 5,

                  —

                  да осъди EUIPO и Nordesta GmbH (ако Nordesta GmbH реши да встъпи в настоящото производство) да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 of Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-317/21: Жалба, подадена на 7 юни 2021 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Brito & Pereira (TINTAS BRICOR)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/52

      Жалба, подадена на 7 юни 2021 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Brito & Pereira (TINTAS BRICOR)
      (Дело T-317/21)
      (2021/C 289/70)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представител: J. Rivas Zurdo, abogado)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Brito & Pereira (Визела, Португалия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „TINTAS BRICOR“ — заявка за регистрация № 17 944 336

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 26 март 2021 г. по преписка R 882/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, доколкото, като се отхвърля жалбата до апелативния състав, с него се потвърждава приетото от отдела по споровете в производство по възражение B 3 062 745 решение за допускане на регистрацията на (фигуративната) марка на Европейския съюз „TINTAS BRICOR“ (заявка № 17 944 336) за определени стоки и услуги от класове 2 и 35,

                  —

                  да осъди насрещната страна или насрещните страни в производството по настоящата жалба, да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Неправилна преценка на доказателствата за използване на конфликтните марки.

                  —

                  Непоследователност на мотивите поради вътрешни противоречия или несъответствия, свързани по мнение на жалбоподателя с явно противоречие на точки 44, 45 и 46 с крайния извод, като в тези точки се признава дейността по популяризиране, рекламиране и търговска администрация на марката „BRICOR“, която дейност е отречена в точка 56.


title: Дело T-680/20: Определение на Общия съд от 4 юни 2021 г. — Novelis/Комисия

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/53

      Определение на Общия съд от 4 юни 2021 г. — Novelis/Комисия
      (Дело T-680/20) (1)

      (2021/C 289/71)
      Език на производството: английски
      Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 19, 18.1.2021 г.


title: Дело C-645/19: Решение на Съда (голям състав) от 15 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel — Белгия — Facebook Ireland Limited, Facebook Inc., Facebook Belgium BVBA/Gegevensbeschermingsautoriteit (Преюдициално запитване — Защита на физическите лица във връзка с обработването на лични данни — Харта на основните права на Европейския съюз — Членове 7, 8 и 47 — Регламент (ЕС) 2016/679 — Трансгранично обработване на лични данни — Механизъм за „обслужване на едно гише“ — Лоялно и ефективно сътрудничество между надзорните органи — Компетентност и правомощия — Правомощие за иницииране на съдебно производство)

text:
               2.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 310/3

      Решение на Съда (голям състав) от 15 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel — Белгия — Facebook Ireland Limited, Facebook Inc., Facebook Belgium BVBA/Gegevensbeschermingsautoriteit
      (Дело C-645/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на физическите лица във връзка с обработването на лични данни - Харта на основните права на Европейския съюз - Членове 7, 8 и 47 - Регламент (ЕС) 2016/679 - Трансгранично обработване на лични данни - Механизъм за „обслужване на едно гише“ - Лоялно и ефективно сътрудничество между надзорните органи - Компетентност и правомощия - Правомощие за иницииране на съдебно производство)
      (2021/C 310/03)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van beroep te Brussel

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Facebook Ireland Limited, Facebook Inc., Facebook Belgium BVBA

         Ответник: Gegevensbeschermingsautoriteit

         Диспозитив

                  1)

                  Член 55, параграф 1 и членове 56—58, както и 60—66 от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регламент относно защитата на данните) във връзка с членове 7, 8 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че надзорен орган на държава членка, който по силата на националното законодателство, прието в изпълнение на член 58, параграф 5 от този регламент, има правомощието да довежда всички твърдени нарушения на посочения регламент до знанието на юрисдикция на тази държава членка и по целесъобразност да инициира съдебни производства, може да упражни това правомощие във връзка с трансгранично обработване на лични данни, при положение че по отношение на това обработване на данни той не е „водещият надзорен орган“ по смисъла на член 56, параграф 1 от същия регламент, доколкото става въпрос за едно от положенията, в които Регламент 2016/679 предоставя на този надзорен орган компетентност да приеме решение, в което се установява, че посоченото обработване нарушава съдържащите се в Регламента правила, както и при спазване на процедурите за сътрудничество и съгласуваност, предвидени в този регламент.

                  2)

                  Член 58, параграф 5 от Регламент 2016/679 трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на трансгранично обработване на данни упражняването на правомощието на надзорен орган на държава членка, различен от водещия надзорен орган, да инициира съдебно производство по смисъла на тази разпоредба, не изисква за трансграничното обработване на лични данни администраторът или обработващият лични данни, срещу когото е инициирано съдебното производство, да разполага с основно място на установяване или с друго място на установяване на територията на тази държава членка.

                  3)

                  Член 58, параграф 5 от Регламент 2016/679 трябва да се тълкува в смисъл, че правомощието на надзорен орган на държава членка, различен от водещия надзорен орган, да довежда всички твърдени нарушения на този регламент до знанието на юрисдикция на тази държава и по целесъобразност да инициира съдебни производства по смисъла на тази разпоредба, може да бъде упражнено както по отношение на основното място на установяване на администратора, което се намира в държавата членка на този орган, така и по отношение на друго място на установяване на администратора, доколкото съдебният иск има за предмет обработване на данни в контекста на дейностите на мястото на установяване и доколкото посоченият орган е компетентен да упражни това правомощие в съответствие с изложеното в отговор на първия поставен въпрос.

                  4)

                  Член 58, параграф 5 от Регламент 2016/679 трябва да се тълкува в смисъл, че когато надзорен орган на държава членка, който не е „водещият надзорен орган“ по смисъла на член 56, параграф 1 от този регламент, предяви иск преди 25 май 2018 г. с предмет трансгранично обработване на лични данни, а именно преди датата, на която посоченият регламент е станал приложим, този иск може да бъде поддържан от гледна точка на правото на Съюза въз основа на разпоредбите на Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, която продължава да се прилага по отношение на нарушенията на предвидените в нея правила, които нарушения са извършени до датата, на която тази директива е отменена. Освен това посоченият иск може да бъде предявен от този орган за нарушенията, извършени след тази дата, на основание на член 58, параграф 5 от Регламент 2016/679, доколкото това е едно от положенията, при които по изключение този регламент предоставя на надзорен орган на държава членка, който не е „водещият надзорен орган“, компетентност да приеме решение, с което се установява, че съответното обработване на данни нарушава съдържащите се във въпросния регламент правила за защитата на правата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и при спазване на процедурите за сътрудничество и съгласуваност, предвидени в същия регламент, което запитващата юрисдикция следва да провери.

                  5)

                  Член 58, параграф 5 от Регламент 2016/679 трябва да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба има директен ефект, така че национален надзорен орган може да се позове на посочената разпоредба, за да инициира или продължи съдебно производство срещу частноправни субекти, дори тази разпоредба да не е била специално въведена в законодателството на съответната държава членка.

         (1)  ОВ C 406, 2.12.2019 г.


title: Дело C-800/19: Решение на Съда (първи състав) от 17 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Warszawie — Полша) — Mittelbayerischer Verlag KG/SM (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Член 7, точка 2 — Специална компетентност по дела относно непозволено увреждане или квазиделикт — Място, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие — Лице, което твърди нарушение на свързани с личността му права, произтичащо от публикуването на статия в интернет — Място на настъпване на вредата — Център на интересите на това лице)

text:
               2.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 310/5

      Решение на Съда (първи състав) от 17 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Warszawie — Полша) — Mittelbayerischer Verlag KG/SM
      (Дело C-800/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Член 7, точка 2 - Специална компетентност по дела относно непозволено увреждане или квазиделикт - Място, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие - Лице, което твърди нарушение на свързани с личността му права, произтичащо от публикуването на статия в интернет - Място на настъпване на вредата - Център на интересите на това лице)
      (2021/C 310/04)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Apelacyjny w Warszawie

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Mittelbayerischer Verlag KG

         Ответник: SM

         Диспозитив

      Член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че съдът по мястото, където се намира центърът на интересите на лице, което претендира, че неговите права, свързани с личността, са нарушени от публикувано на уебсайт съдържание, е компетентен да разгледа предявен от това лице иск за отговорност във връзка с цялата твърдяна вреда само ако това съдържание включва обективни и проверими елементи, позволяващи прякото му или непряко идентифициране в лично качество.

         (1)  ОВ C 27, 27.1.2020 г.


title: Дело C-862/19 P: Решение на Съда (пети състав) от 17 юни 2021 г. — Чешка република/Европейска комисия, Република Полша (Обжалване — Европейски социален фонд (ЕСФ) — Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР) — Частична отмяна на помощи за оперативни програми в Чешката република — Директива 2004/18/ЕО — Член 16, буква б) — Специално изключение — Обществени поръчки за услуги във връзка с програмен материал, предназначен за излъчване)

text:
               2.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 310/5

      Решение на Съда (пети състав) от 17 юни 2021 г. — Чешка република/Европейска комисия, Република Полша
      (Дело C-862/19 P) (1)

      (Обжалване - Европейски социален фонд (ЕСФ) - Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР) - Частична отмяна на помощи за оперативни програми в Чешката република - Директива 2004/18/ЕО - Член 16, буква б) - Специално изключение - Обществени поръчки за услуги във връзка с програмен материал, предназначен за излъчване)
      (2021/C 310/05)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, O. Serdula, J. Vláčil и I. Gavrilová)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: P. Ondrůšek и P. Arenas), Република Полша

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Чешката република понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 27, 27.1.2020 г.


title: Дело C-23/20: Решение на Съда (четвърти състав) от 17 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Klagenævnet for Udbud — Дания) — Simonsen & Weel A/S/Region Nordjylland og Region Syddanmark (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Рамково споразумение — Директива 2014/24/ЕС — Член 5, параграф 5 — Член 18, параграф 1 — Членове 33 и 49 — Приложение V, част В, точки 7, 8 и 10 — Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1986 — Приложение II, точки II.1.5 и II.2.6 — Процедури за възлагане на обществени поръчки — Задължение в обявлението за обществена поръчка или в техническата спецификация да бъдат посочени, от една страна, прогнозното количество или прогнозната стойност и от друга, максималното количество или максималната стойност на доставките по рамковия договор — Принципи на прозрачност и на равно третиране — Директива 89/665/ЕИО — Член 2г, параграф 1 — Производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки — Недействителност на договора — Изключване)

text:
               2.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 310/6

      Решение на Съда (четвърти състав) от 17 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Klagenævnet for Udbud — Дания) — Simonsen & Weel A/S/Region Nordjylland og Region Syddanmark
      (Дело C-23/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Рамково споразумение - Директива 2014/24/ЕС - Член 5, параграф 5 - Член 18, параграф 1 - Членове 33 и 49 - Приложение V, част В, точки 7, 8 и 10 - Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1986 - Приложение II, точки II.1.5 и II.2.6 - Процедури за възлагане на обществени поръчки - Задължение в обявлението за обществена поръчка или в техническата спецификация да бъдат посочени, от една страна, прогнозното количество или прогнозната стойност и от друга, максималното количество или максималната стойност на доставките по рамковия договор - Принципи на прозрачност и на равно третиране - Директива 89/665/ЕИО - Член 2г, параграф 1 - Производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки - Недействителност на договора - Изключване)
      (2021/C 310/06)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Klagenævnet for Udbud

         Страни в главното производство

         Ищец/Жалбоподател: Simonsen & Weel A/S

         Ответник: Region Nordjylland og Region Syddanmark

         При участието на: Nutricia A/S

         Диспозитив

                  1)

                  Член 49 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО, точки 7 и 8 и точка 10, буква а) от част В от приложение V към тази директива във връзка с член 33 от нея и принципите на равно третиране и прозрачност, прогласени в член 18, параграф 1 от посочената директива, трябва да се тълкуват в смисъл, че в обявлението за обществена поръчка трябва да се посочват прогнозното количество и/или прогнозната стойност, както и максимално количество и/или максимална стойност на доставките по рамковия договор и че при достигането на този праг въпросното рамково споразумение изчерпва действието си.

                  2)

                  Член 49 от Директива 2014/24, точка 7 и точка 10, буква а) от част В от приложение V към тази директива във връзка с член 33 от нея и принципите на равно третиране и прозрачност, прогласени в член 18, параграф 1 от посочената директива, трябва да се тълкуват в смисъл, че прогнозното количество и/или прогнозната стойност, както и максимално количество и/или максимална стойност на доставките по рамковото споразумение трябва да бъдат посочени в обявлението за обществена поръчка като цяло и че в обявлението може да бъдат установени допълнителни изисквания, които възлагащият орган решава да добави.

                  3)

                  Член 2г, параграф 1, буква а) от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага за случай, в който в Официален вестник на Европейския съюз е публикувано обявление за обществена поръчка, макар, от една страна, прогнозното количество и/или прогнозната стойност на доставките по рамковото споразумение, което предстои да бъде сключено, да не са посочени в обявлението за поръчката, а в техническата спецификация на поръчката и от друга, нито в обявлението за поръчката, нито в техническата спецификация да се посочва максимално количество и/или максимална стойност на доставките по въпросното рамково споразумение.

         (1)  ОВ C 95, 23.3.2020 г.


title: Дело C-684/20 P: Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. от Eleanor Sharpston срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 6 октомври 2020 г. по дело T-180/20, Sharpston/Съвет и Конференция на представителите на правителствата на държавите членки

text:
               2.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 310/9

      Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. от Eleanor Sharpston срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 6 октомври 2020 г. по дело T-180/20, Sharpston/Съвет и Конференция на представителите на правителствата на държавите членки
      (Дело C-684/20 P)
      (2021/C 310/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Eleanor Sharpston (представители: N. Forwood, Barrister-at-Law, J. Robb, Barrister, J. Flynn QC и H. Mercer QC)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Конференция на представителите на правителствата на държавите членки
      С определение от 16 юни 2021 г. Съдът (първи състав) отхвърля жалбата като отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна и осъжда жалбоподателката да понесе направените от нея съдебни разноски.


title: Дело C-685/20 P: Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. от Eleanor Sharpston срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 6 октомври 2020 г. по дело T-550/20, Sharpston/Съвет и Представители на правителствата на държавите членки

text:
               2.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 310/9

      Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. от Eleanor Sharpston срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 6 октомври 2020 г. по дело T-550/20, Sharpston/Съвет и Представители на правителствата на държавите членки
      (Дело C-685/20 P)
      (2021/C 310/11)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Eleanor Sharpston (представители: N. Forwood, Barrister-at-Law, J. Robb, Barrister, J. Flynn QC и H. Mercer QC)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Представители на правителствата на държавите членки
      С определение от 16 юни 2021 г. Съдът (първи състав) отхвърля жалбата като отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна и осъжда жалбоподателката да понесе направените от нея съдебни разноски.


title: Дело C-283/21: Преюдициално запитване от Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Германия), постъпило на 4 май 2021 г. — VA/Deutsche Rentenversicherung Bund

text:
               2.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 310/10

      Преюдициално запитване от Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Германия), постъпило на 4 май 2021 г. — VA/Deutsche Rentenversicherung Bund
      (Дело C-283/21)
      (2021/C 310/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VA

         Ответник: Deutsche Rentenversicherung Bund

         Встъпила страна: RB

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли съгласно разпоредбите на Нидерландия — като компетентна държава членка съгласно дял II от Регламент (ЕО) № 883/2004 (1) — при придобиване на пенсионни права да се зачита периодът за гледане на малко дете по смисъла на член 44, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 987/2009 (2), при положение че периодът за гледане на малко дете в Нидерландия представлява всъщност единствено период на пребиваване в страната?
                  При отрицателен отговор на първия въпрос:

                  2)

                  Трябва ли член 44, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 987/2009 да се тълкува в по-широк смисъл, предвид по-нататъшното развитие на решенията на Съда на ЕС от 23 ноември 2000 г. по дело C–135/99 (3) и от 19 юли 2012 г. по дело C–522/10 (4), а именно, че компетентната държава членка следва да признае периода за гледане на малко дете и в случаите, когато лицето, отглеждало детето, преди или след този период действително има пенсионни права на база професионално образование или заетост само в системата на тази държава, но непосредствено преди или след изтичането на периода за гледане на малко дете не е плащало осигурителни вноски в тази система?

         (1)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).

         (2)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 284, 2009, стр. 1).

         (3)  ECLI:EU:C:2000:647, Elsen.

         (4)  ECLI:EU:C:2012:475, Reichel-Albert.


title: Дело C-307/21: Преюдициално запитване от Landgericht Kleve (Германия), постъпило на 14 май 2021 г. — AB и др./Ryanair DAC

text:
               2.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 310/11

      Преюдициално запитване от Landgericht Kleve (Германия), постъпило на 14 май 2021 г. — AB и др./Ryanair DAC
      (Дело C-307/21)
      (2021/C 310/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Kleve

         Страни в главното производство

         Въззивници: AB и др.

         Въззиваем: Ryanair DAC

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 5, параграф 1, буква в) и член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) да се тълкуват в смисъл, че опериращият въздушен превозвач е длъжен да плати обезщетение и при отмяна на полет, за която пътникът не е бил уведомен най-малко две седмици преди началото на полета по разписание, когато въздушният превозвач е изпратил информацията своевременно, преди изтичането на двете седмици, на единствения електронен адрес, който му е бил съобщен в рамките на резервацията, без обаче да знае, че резервацията е била извършена чрез посредник, съответно чрез неговата интернет платформа, и че чрез съобщения от платформата за резервации електронен адрес може да се осъществи връзка най-много с посредника, но не и пряко с пътника?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-319/21: Преюдициално запитване от Corte d'appello di Venezia (Италия), постъпило на 21 май 2021 г. — Agecontrol SpA/ZR, Lidl Italia Srl

text:
               2.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 310/11

      Преюдициално запитване от Corte d'appello di Venezia (Италия), постъпило на 21 май 2021 г. — Agecontrol SpA/ZR, Lidl Italia Srl
      (Дело C-319/21)
      (2021/C 310/15)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte d'appello di Venezia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Agecontrol SpA

         Ответници: ZR, Lidl Italia Srl

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 5, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 543/2011 на Комисията (1), във връзка с член 5, параграф 1 и член 8 от същия регламент и с членове 113 и 113а от Регламент (ЕС) № 1234/2007 (2) на Съвета от 22 октомври 2007 година да се тълкува в смисъл, че изисква издаването на придружаващ документ, в който се посочват името и страната на произход на пресните плодове и зеленчуци, изпратени предварително опаковани или в оригиналните опаковки на производителя, при транспортирането им от център за дистрибуция на търговско дружество до търговски обект на същото дружество, независимо от обстоятелството, че от едната страна на опаковката е отпечатана незаличимо направо върху опаковката или върху етикет, който е неразделна част от опаковката или е прикрепен към нея, информацията, предвидена в глава 1 на Регламент (ЕС) № 543/2011 (като името и страната на произход на продуктите), и че тази информация е посочена и във фактурите, издадени от доставчика, от който дружеството, което пуска продукта на пазара, е закупило този продукт, които се съхраняват в счетоводството на последното дружество, както и върху бележка, поставена на видно място вътре в превозното средство, с което се транспортира продуктът?

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (ОВ L 157, 2011 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (ОВ L 299, 2007 г., стр. 1).


title: Дело C-334/21: Преюдициално запитване от Tribunale di Rieti (Италия), постъпило на 26 май 2021 г. — Наказателно производство срещу G.B., R.H.

text:
               2.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 310/12

      Преюдициално запитване от Tribunale di Rieti (Италия), постъпило на 26 май 2021 г. — Наказателно производство срещу G.B., R.H.
      (Дело C-334/21)
      (2021/C 310/16)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Rieti

         Страни в главното производство

      G.B., R.H.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 (1) във връзка с членове 7, 8 и 11, както и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, включително с оглед на принципите, установени от самия [Съд на Европейския съюз] в решението му от 2 март 2021 г. C-746/18, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като съдържащата се в член 132, параграф 3 от Законодателен декрет № 196/2003, съгласно който прокуратурата — орган, притежаващ пълни и всеобхватни гаранции за независимост и самостоятелност, предвидени в разпоредбите на дял IV от Италианската конституция, притежава правомощия да разпореди с мотивирано постановление събиране на данни относно трафика и местонахождението за целите на наказателното производство?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, възможно ли е да се предоставят допълнителни тълкувателни разяснения относно евентуалното прилагане без обратна сила на установените в решение от 2 март 2021 г., C-746/18 принципи предвид императивните изисквания за правна сигурност в областта на противодействието, разкриването и борбата с тежката престъпност или заплахите за сигурността?

                  3)

                  Трябва ли член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 във връзка с членове 7, 8 и 11 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права с оглед и на принципите, установени от самия [Съд на Европейския съюз] в решението му от 2 март 2021 г. C-746/18, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като съдържащата се в член 132, параграф 3 от Законодателен декрет № 196/2003, тълкуван във връзка с член 267, параграф 2 от Codice di procedura penale (Наказателно-процесуален кодекс), която позволява на прокуратурата в неотложни случаи, да поиска предоставянето на данни за телефонния трафик с последващо разрешение на съда и при упражняване на съдебен контрол?

         (1)  Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации) (ОВ L 201, 2002 г., стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 63).


title: Дело C-341/21 P: Жалба, подадена на 2 юни 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 24 март 2021 г. по дело T-374/20, KM/Европейска комисия

text:
               2.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 310/13

      Жалба, подадена на 2 юни 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 24 март 2021 г. по дело T-374/20, KM/Европейска комисия
      (Дело C-341/21 P)
      (2021/C 310/17)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. S. Bohr и B. Mongin)

         Друга страна в производството: KM, Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Комисията моли Съда,

                  —

                  да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (седми състав) от 24 март 2021 г. по дело T-374/20, KM/Комисия‚

                  —

                  да отхвърли жалбата,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство,

                  —

                  да осъди ответника да заплати разноските в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

      Комисията изтъква три основания в подкрепа на жалбата.
      В рамките на първото основание Комисията твърди, че е допусната грешка при прилагането на правото във връзка с критериите за преценката на законосъобразността на приетите от законодателя решения и че не е изпълнено задължението за мотивиране. Общият съд се отклонил от принципа, съгласно който преценката на законосъобразността на правен акт на Съюза от гледна точка на основните права не можела да се гради върху твърдения, основани на последиците от правния акт в конкретния случай; незаконосъобразността на разпоредба от Правилника за длъжностните лица не можела да се основава на „непропорционалността“ на решението на законодателя; Общият съд нарушил принципите, установени в решение от 19 декември 2019 г., C-460/18 P (1), като не взел предвид всички обстоятелства, характеризиращи двете хипотези, които следва да се подложат на сравнение.
      В рамките на второто основание Комисията изтъква, че е допусната грешка при прилагането на правото при тълкуването на принципа за недопускане на дискриминация, съгласно който хипотезите, посочени в членове 18 и 20 от приложение VIII към Правилника, са сходни. Моментът на сключването на брака не бил единственият критерий, по който се различават членове 18 и 20 от приложение VIII. Разликата се основавала на редица обстоятелства, които Общият съд отказал да вземе в предвид; Общият съд трябвало да вземе предвид целта на условието за минимална продължителност на брака по членове 18 и 20 от приложение VIII, като при това щели да проличат разликите между тях; същият извод важал и за дискриминацията, основана на възраст.
      В заключение, в рамките на третото основание Комисията твърди, че е допусната грешка при прилагането на правото при тълкуването на член 52, параграф 1 от Хартата на основните права (2) и че са налице редица нарушения на задължението за мотивиране. От една страна, била допусната грешка при прилагането на правото при тълкуването на член 52, параграф 1 от Хартата на основните права, съгласно който последиците от смъртта на длъжностното лице за преживелия съпруг не следва да се различават в зависимост от обстоятелството дали бракът е сключен преди или след прекратяването на служебното правоотношение; от друга страна, Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото при тълкуването на целта за предотвратяване на измами и не изпълнил задължението за мотивиране.

         (1)  Решение от 19 декември 2019 г., HK/Комисия, ECLI:EU:C:2019:1119.

         (2)  Харта на основните права на Европейския съюз (ОВ C 326, 2012 г., стр. 391).