title: Дело C-483/19: Преюдициално запитване от Cour du travail de Liège (Белгия), постъпило на 24 юни 2019 г. — Ville de Verviers/J

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/36

      Преюдициално запитване от Cour du travail de Liège (Белгия), постъпило на 24 юни 2019 г. — Ville de Verviers/J
      (Дело C-483/19)
      (2019/C 288/43)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour du travail de Liège

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Ville de Verviers

         Ответник: J

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Обстоятелството, че със становище № 1342 на Националния съвет по труда социалните партньори са решили да използват предвидената в клауза 2, букви а) и б) от Рамковото споразумение възможност за изключване от неговото приложно поле, освобождава ли все пак белгийския законодател от необходимостта да приеме във връзка с трудовите договори, сключвани в рамките на конкретна обществена или подкрепяна от публични органи програма за обучение, интеграция и професионална преквалификация, точни, ясни и конкретни разпоредби, с които да се гарантира на работниците, наети на работа на такива субсидирани работни места, постигане на целите на Рамковото споразумение?

                  2)

                  В случай на отрицателен отговор на първия въпрос, т.е. в случай на запазване на задълженията, поети от белгийската държава в изпълнение на Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно срочната работа (1), допуска ли клауза 5, точка 1, буква а) от Рамковото споразумение национална разпоредба, като член 10 от Закона от 3 юли 1978 г. за трудовите договори, която разрешава използването на последователни срочни трудови договори, без да се спазват строгите условия за максимална продължителност и подновяване, определени в член 10а от същия закон, при условие че работодателят от публичния сектор докаже наличието на „легитимни причини“, които не са допълнително уточнени в посочения закон, но които обосновават използването на поредица от последователни срочни трудови договори без ограничение във времето?

                  3)

                  Отново в случай на отрицателен отговор на първия въпрос, включва ли клауза 5, точка 1, буква а) от посоченото Рамково споразумение задължение за националната юрисдикция, сезирана със спор между работодател от публичния сектор и работник, нает от него по последователни срочни трудови договори, сключени в рамките на различни програми за обучение, интеграция и преквалификация, да преценява валидността на тяхното последователно използване с оглед на „обективните причини“, определени в практиката на Съда на Европейския съюз?
                  В такъв случай „легитимните причини“, на които се позовава този работодател от публичния сектор, могат ли да бъдат разглеждани като „обективни причини“, които обосновават последователното използване на тези срочни договори, без да са изпълнени условията, предвидени в посочения член 10а, от една страна, с цел предотвратяване и борба срещу злоупотребите с последователни срочни трудови договори, когато те се използват за покриване не на временни, а на постоянни и трайни потребности за социално сближаване на групи от населението, намиращи се в несигурно положение, и от друга страна, с цел отчитане на специфичните цели, преследвани с тези договори за професионална интеграция, сключвани в рамките на социалната политика за осигуряване на заетост, разработена от белгийската държава и Валонския регион, която е силно зависима от публични субсидии?

         (1)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).


title: Дело C-490/19: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 26 юни 2019 г. — Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier/Société Fromagère du Livradois SAS

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/37

      Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 26 юни 2019 г. — Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier/Société Fromagère du Livradois SAS
      (Дело C-490/19)
      (2019/C 288/44)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Ищец: Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier

         Ответник: Société Fromagère du Livradois SAS

         Преюдициални въпроси

      Трябва ли членове 13, параграф 1, съответно от Регламент № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 г. (1) и от Регламент № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. (2) да се тълкуват в смисъл, че забраняват само използването от трето лице на регистрираното название, или пък трябва да се тълкуват в смисъл, че забраняват представянето на продукт под закрилата на наименование за произход, и по-конкретно възпроизвеждането на характерната му форма или външен вид, което би могло да подведе потребителя относно истинския произход на продукта, дори когато регистрираното название не е било използвано?

         (1)  Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (ОВ L 93, 2006 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 71, стр. 114).

         (2)  Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (ОВ L 343, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-633/17: Определение на председателя на Съда от 29 април 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Landesverwaltungsgericht Oberösterreich — Австрия) — Gmalieva s.r.o., Manfred Naderhirn, в присъствието на: Landespolizeidirektion Oberösterreich, Bezirkshauptmann von Linz-Land

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/37

      Определение на председателя на Съда от 29 април 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Landesverwaltungsgericht Oberösterreich — Австрия) — Gmalieva s.r.o., Manfred Naderhirn, в присъствието на: Landespolizeidirektion Oberösterreich, Bezirkshauptmann von Linz-Land
      (Дело C-633/17) (1)

      (2019/C 288/45)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 42, 5.2.2018 г.


title: Дело C-167/18: Определение на председателя на Съда от 17 април 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Испания) — Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote/Swissport Spain Aviation Services Lanzarote SL

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/38

      Определение на председателя на Съда от 17 април 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Испания) — Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote/Swissport Spain Aviation Services Lanzarote SL
      (Дело C-167/18) (1)

      (2019/C 288/46)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 211, 18.6.2018 г.


title: Дело C-633/18: Определение на председателя на Съда от 10 май 2019 г. — Apple Distribution International/Европейска комисия, подпомагана от Френска република

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/39

      Определение на председателя на Съда от 10 май 2019 г. — Apple Distribution International/Европейска комисия, подпомагана от Френска република
      (Дело C-633/18) (1)

      (2019/C 288/49)
      Език на производството: английски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело C-563/19 P: Жалба, подадена на 23 юли 2019 г. от Recylex SA, Fonderie и Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 23 май 2019 г. по дело T-222/17, Recylex и др./Комисия

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/8

      Жалба, подадена на 23 юли 2019 г. от Recylex SA, Fonderie и Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 23 май 2019 г. по дело T-222/17, Recylex и др./Комисия
      (Дело C-563/19 P)
      (2019/C 312/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Recylex SA, Fonderie и Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH (представители: M. Wellinger, avocat, S. Reinart и K. Bongs, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Съда:

                  —

                  да отмени решение на Общия съд от 23 май 2019 г. Recylex и др./Комисия (T-222/17, EU:T:2019:356) в частта, в която запазва наложената с обжалваното решение (1) на жалбоподателите глоба и ги осъжда да заплатят съдебните разноски,

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта, в която налага на жалбоподателите глоба в размер на 26 739 000 EUR,

                  —

                  да намали размера на наложената на жалбоподателите глоба на 5 877 732 EUR с оглед на трите изложени основания или поне до 17 679 141 EUR с оглед само на първото основание, до 13 305 478 EUR с оглед само на второто основание, до 19 099 565 EUR с оглед само на третото основание, до 8 228 824 EUR с оглед на първото и второто основание, на 12 627 958 EUR с оглед на първото и третото основание или на 9 503 913 EUR с оглед на второто и третото основание,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, включително и тези за производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват следните три основания за жалбата си:

                  1)

                  обжалваното решение е опорочено от грешка при прилагане на правото, тъй като, първо, мотивите му относно правния тест за предоставяне на частичен имунитет са несъгласувани и неясни, и второ, при прилагането на правния тест е опорочил явно доказателствата и не се е съобразил с правилата за тежестта на доказване,

                  2)

                  обжалваното решение е опорочено от грешка при прилагане на правото, тъй като правилата за частичен имунитет, предвидени в точка 26, трета алинея от Известието относно сътрудничеството от 2006 г., са неправилно приложени и

                  3)

                  обжалваното решение е опорочено от грешка при прилагане на правото, и по-специално при прилагането на раздел III от Известието относно сътрудничеството от 2006 г., тъй като Общият съд е приел, че второто предприятие, което е представило доказателства със съществена добавена стойност, не може да заеме мястото на предприятието, което първо е представило такива доказателства, но не отговаря на условията за намаляване на глобата му.

         (1)  Решение C(2017) 900 окончателен на Комисията от 8 февруари 2017 година относно производство по член 101 ДФЕС (дело AT.40018 — Рециклиране на автомобилни акумулатори).


title: Дело T-456/19: Жалба, подадена на 4 юли 2019 г. — ITV/Комисия

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/12

      Жалба, подадена на 4 юли 2019 г. — ITV/Комисия
      (Дело T-456/19)
      (2019/C 312/13)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ITV plc (Лондон, Обединено кралство) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение на Комисията C(2019) 2526 окончателен от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи на (КЧД);

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на (КЧД). В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) на Обединеното кралство като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в Глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. на Обединеното кралство, като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателя в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  6.

                  Шесто основание: допусната била явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  7.

                  Седмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото като приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета, (1) която не била приложима ratione temporis.

                  9.

                  Девето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като приела в съображение 176 от обжалваното решение, че съществува категория получатели (включваща жалбоподателя) и че жалбоподателят е получил помощ, която трябва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от обжалваното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело T-473/19: Жалба, подадена на 4 юли 2019 г. — Diageo и др./Комисия

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/18

      Жалба, подадена на 4 юли 2019 г. — Diageo и др./Комисия
      (Дело T-473/19)
      (2019/C 312/17)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Diageo plc (Лондон, Обединено кралство), UDV (SJ) Ltd (Лондон), Diageo US Investments (Лондон), Diageo UK Turkey Ltd (Лондон) и Diageo Investment Holdings Ltd (Лондон) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение на Комисията C(2019) 2526 окончателен от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи на (КЧД);

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на (КЧД). В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) на Обединеното кралство като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в Глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. на Обединеното кралство, като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателя в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  6.

                  Шесто основание: допусната била явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  7.

                  Седмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото като приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета, (1) която не била приложима ratione temporis.

                  9.

                  Девето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като приела в съображение 176 от обжалваното решение, че съществува категория получатели (включваща жалбоподателя) и че жалбоподателят е получил помощ, която трябва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от обжалваното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело T-474/19: Жалба, подадена на 4 юли 2019 г. — Halma и др./Комисия

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/19

      Жалба, подадена на 4 юли 2019 г. — Halma и др./Комисия
      (Дело T-474/19)
      (2019/C 312/18)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Halma plc (Amersham, Обединено кралство), Halma Overseas Funding Ltd (Amersham) и Halma International Ltd (Amersham) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение на Комисията C(2019) 2526 окончателен от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи на (КЧД);

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на иска/жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на (КЧД). В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) на Обединеното кралство като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в Глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. на Обединеното кралство, като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателя в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  6.

                  Шесто основание: допусната била явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  7.

                  Седмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото като приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета, (1) която не била приложима ratione temporis.

                  9.

                  Девето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като приела в съображение 176 от обжалваното решение, че съществува категория получатели (включваща жалбоподателя) и че жалбоподателят е получил помощ, която трябва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от обжалваното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело T-482/19: Жалба, подадена на 4 юли 2019 г. — BT Group и Communications Global Network Services/Комисия

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/24

      Жалба, подадена на 4 юли 2019 г. — BT Group и Communications Global Network Services/Комисия
      (Дело T-482/19)
      (2019/C 312/21)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: BT Group plc (Лондон, Обединено кралство) и Communications Global Network Services Ltd (Лондон) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение на Комисията C(2019) 2526 окончателен от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи на (КЧД);

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на (КЧД). В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) на Обединеното кралство като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в Глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. на Обединеното кралство, като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателя в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  6.

                  Шесто основание: допусната била явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  7.

                  Седмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото като приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета, (1) която не била приложима ratione temporis.

                  9.

                  Девето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като приела в съображение 176 от обжалваното решение, че съществува категория получатели (включваща жалбоподателя) и че жалбоподателят е получил помощ, която трябва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от обжалваното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело T-483/19: Жалба, подадена на 4 юли 2019 г. — Meggitt Cavehurst/Комисия

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/25

      Жалба, подадена на 4 юли 2019 г. — Meggitt Cavehurst/Комисия
      (Дело T-483/19)
      (2019/C 312/22)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Meggitt plc (Крайстчърч, Обединено кралство) и Cavehurst Ltd (Крайстчърч) (представители: J. Lesar, Solicitor и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение на Комисията C(2019) 2526 окончателен от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи на (КЧД);

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква десет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на (КЧД). В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) на Обединеното кралство като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: „пълното“ освобождаване съгласно член 371IB от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) на Обединеното кралство от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  6.

                  Шесто основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в Глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. на Обединеното кралство, като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателя в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  7.

                  Седмо основание: допусната била явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  8.

                  Осмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  9.

                  Девето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото като приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета, (1) която не била приложима ratione temporis.

                  10.

                  Десето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като приела в съображение 176 от обжалваното решение, че съществува категория получатели (включваща жалбоподателя) и че жалбоподателят е получил помощ, която трябва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от обжалваното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело T-485/19: Жалба, подадена на 4 юли 2019 г. — Babcock International Group и др./Комисия

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/28

      Жалба, подадена на 4 юли 2019 г. — Babcock International Group и др./Комисия
      (Дело T-485/19)
      (2019/C 312/24)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Babcock International Group plc (Лондон, Обединено кралство), Babcock Aviation Services (Holdings) Ltd (Лондон) и Babcock Mission Critical Services Leasing Ltd (Лондон) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение на Комисията C(2019) 2526 окончателен от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи на (КЧД);

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква осем основания в подкрепа на иска/жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на (КЧД). В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) на Обединеното кралство като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в Глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. на Обединеното кралство, като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателя в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  6.

                  Шесто основание: допусната била явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  7.

                  Седмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на правото като приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета, (1) която не била приложима ratione temporis.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело T-486/19: Жалба, подадена на 5 юли 2019 г. — Spectris и Spectris Group/Комисия

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/29

      Жалба, подадена на 5 юли 2019 г. — Spectris и Spectris Group/Комисия
      (Дело T-486/19)
      (2019/C 312/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Spectris plc (Игъм, Обединено кралство) и Spectris Group Holdings Ltd (Игъм) (представители: C. McDonnell, Barrister, B. Goren и K. Desai, Solicitors, и M. Peristeraki, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да установи, че не е налице неправомерна държавна помощ, и (i) да отмени член 1 от Решение на Комисията C(2019) 2526 окончателен от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи на (КЧД), в частта, в която се констатира, че е налице неправомерна държавна помощ; (ii) да отмени изискването за Обединеното кралство за възстановяване от заявителя на предполагаемата неправомерна държавна помощ, получена в този контекст (членове 2 и 3 от обжалваното решение);

                  —

                  при условията на евентуалност да отмени членове 2 и 3 от обжалваното решение доколкото те изискват Обединеното кралство да възстанови от заявителите твърдяната неправомерна държавна помощ;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква седем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: обжалваното решение е опорочено от явни грешки в преценката на относимите факти и правни норми.

                              —

                              По-специално се твърди, че Комисията е допуснала грешка относно начина, по който функционират разглежданите правила на Обединеното кралство за контролираните чуждестранни дружества (КЧД) по отношение на третирането на нетърговски финансови печалби. Освен това в обжалваното решение освобождаването на финансирането на групи (ОФГ) неправилно се разглеждало като освобождаване от данъчно облагане.

                  2.

                  Второ основание: Комисията неправилно е приела, че правилата за КЧД представляват мярка на държавна помощ съгласно член 107, параграф 1 ДФЕС и съответно, че правилата предвиждат селективно предимство за определени оператори.

                              —

                              По-конкретно се твърди, че Комисията неправилно е определила референтната система за преценка на ефекта от правилата за КЧД, и че неправилно е идентифицирала две различни положения като сходни с положение, при което се прилага ОФГ. В резултат на едната или и на двете от тези грешки Комисията неправилно е приела, че тези правила предоставят селективно предимство на определени оператори на пазара. Освен това Комисията неправилно е приела правилата за КЧД за отделна част от общата корпоративна данъчна система на Обединеното кралство като игнорирала останалите характеристики на корпоративната данъчна система на Обединеното кралство, предназначена да действа съвместно с правилата за КЧД. В резултат на това анализът на Комисията за съпоставимостта и селективността е бил опорочен от явни грешки в преценката на относимите факти и от грешки при прилагането на правото.

                  3.

                  Трето основание: дори да се предположи, че разглежданите мерки за КЧД представляват помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, в обжалваното решение неправилно било прието, че няма основание, което да оправдае съпоставимостта на разглежданите мерки с правилата на ЕС за държавните помощи. Освен това обжалваното решение било ирационално и противоречиво, тъй като макар Комисията правилно да е приела, че Глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) на Обединеното кралство от 2010 г. е обоснована в случаи, при които единствената причина за облагане с данък на КЧД е тестът за „свързания с Обединеното кралство капитал“ на основание, че този тест може да бъде изключително труден за осъществяване на практика, в същото време и без да излага адекватни мотиви Комисията е счела, че посочената Глава 9 в нито един момент не е обоснована в случаите, когато тестът за съществените функции на персонала (СФП) налага облагане на КЧД с данък. Всъщност тестът СФП бил изключително труден за осъществяване на практика, така че Комисията е следвало да приеме, че посочената Глава 9 е обоснована в контекста и на този тест и следователно следвало да приеме, че не е налице държавна помощ.

                  4.

                  Четвърто основание: ако обжалваното решение бъде потвърдено, неговото изпълнение чрез възстановяване на предполагаемата държавна помощ от жалбоподателя би било в противоречие с основни принципи на правото на ЕС, включващи свободата на установяване и свободата на предоставяне на услуги, като се има предвид, че в случая на жалбоподателя разглежданите КЧД се намират в друга държава членка.

                  5.

                  Пето основание: разпореденото с обжалваното решение възстановяване е необосновано и противоречи на основни принципи на правото на ЕС.

                  6.

                  Шесто основание: Комисията не е изложила адекватни мотиви за решаващи елементи на обжалваното решение, като например извод, че данъкът за КЧД съгласно Глава 5 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) на Обединеното кралство от 2010 г. би могъл да се приложи с използването на СФП тест без затруднения или непропорционална тежест.

                  7.

                  Седмо основание: обжалваното решение освен това нарушава и принципа за добро управление, който изисква Комисията да осигурява прозрачност и предвидимост в своите административни процедури и да постановява своите решения в разумен срок. Не е разумно на Комисията да отнеме повече от четири години за постановяването на решение, поставило началото на разследването по настоящото дело и повече от шест години след влизане в сила на оспорената мярка за постановяването на решение по същество.


title: Дело T-490/19: Жалба, подадена на 5 юли 2019 г. — Weston Investment и др./Комисия

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/31

      Жалба, подадена на 5 юли 2019 г. — Weston Investment и др./Комисия
      (Дело T-490/19)
      (2019/C 312/26)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Weston Investment Co. Ltd (Лондон, Обединено кралство), Precis (1814) Ltd (Лондон), British American Tobacco Holdings Belgium NV (Брюксел, Белгия), British American Tobacco International Holdings (UK) Ltd (Лондон) и British American Tobacco (GLP) Ltd (Лондон) (представител: M. Anderson, Solicitor)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение C(2019) 2526 окончателен на Комисията от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи на (КЧД) в частта, която се отнася до жалбоподателите;

                  —

                  ако решението не бъде отменено изцяло, да се разпореди при определянето на размера на помощта, която следва да бъде възстановена, загубите, данъчните облекчения и освобождавания от данъци, които са били на разположение на заявител към момента на претендиране на освобождаването на финансирането на групи (ОФГ), или които са били на разположение на заявител, който към този момент не е поискал ОФГ, да се отчетат и в двата случая дори ако към настоящия момент няма достъп до тези загуби, данъчни облекчения и освобождавания от данъци съгласно законодателството на Обединеното кралство;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква осем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ответникът не е доказал, че освобождаването на финансирането на групи (ОФГ) представлява предимство. Жалбоподателят твърди, че ответникът не е доказал, че е налице предимство във всеки случай на поискано ОФГ. Освен това всеки от жалбоподателите твърди, че е избрал да поиска ОФГ, без да съобрази дали дължимият от него данък би намалял ако извърши анализ на теста за съществените функции на персонала по член 371EB (тест СФП) от глава 5 от част 9A Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г.

                  2.

                  Второ основание: не е имало намеса от страна на държавата или чрез нейни ресурси. Жалбоподателите твърдят, че ответникът не е доказал, че поисканото ОФГ със сигурност води до намаляване на корпоративния данък в Обединеното кралство.

                  3.

                  Трето основание: ОФГ не поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки. Жалбоподателите твърдят, че ответникът е допуснал грешка като (i) определил твърде стеснено референтната рамка по правилата на част 9A от горепосочената правна уредба вместо по правната рамка на по-широката корпоративна данъчна система; (ii) не съобразил, че Глава 9 от посочената част 9A не представлява дерогация от Глава 5 от нея; и (iii) не признал, че дори посочената Глава 9 да представлява дерогация от Глава 5, то тя е обоснована от характера или от общата схема на част 9A на разглежданото законодателство.

                  4.

                  Четвърто основание: ОФГ не засяга търговията между държавите членки. Жалбоподателите твърдят, че ответникът е допуснал грешка като е приел, че ОФГ може да повлияе върху избора на многонационалните групи по отношение на местоположението както на функциите им, свързани с финансовото управление на групата, така и на централното им управление в рамките на ЕС.

                  5.

                  Пето основание: ОФГ не нарушава и не заплашва да наруши конкуренцията. Жалбоподателите твърдят, че ответникът не е доказал, че поисканото ОФГ със сигурност води до намаляване на корпоративния данък в Обединеното кралство.

                  6.

                  Шесто основание: възстановяването на предполагаемата помощ би било в противоречие с общите принципи на правото на ЕС. Жалбоподателите твърдят, че тестът СФП не предоставял правна сигурност, че Обединеното кралство имало свобода на преценка, за да преодолее тази несигурност и че ответникът е нарушил задължението си да извърши пълен анализ на всички относими фактори. Като е разпоредил възстановяване на помощта ответникът е действал в противоречие с член 16, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета (1), който забранява възстановяването на помощ, когато възстановяването е в противоречие с общ принцип от правото на ЕС.

                  7.

                  Седмо основание: селективното предимство би могло да бъде отстранено и да не се изисква възстановяване, ако Обединеното кралство разшири със задна дата ОФГ спрямо кредитирането нагоре и кредитирането към трети лица. Жалбоподателите твърдят, че ответникът е подценил факта, че предприемането на подобно действие ще премахне всяко селективно предимство (дори да се предположи, че в момента такова е налице) и в такъв случай не би имало неправомерна помощ, която да подлежи на възстановяване съгласно правото на ЕС.

                  8.

                  Осмо основание: при определяне на размера на помощта, която следва да бъде възстановена, загубите, данъчните облекчения и освобождаванията от данъци, които са били на разположение на заявител към момента на претендиране на освобождаването на финансирането на групи (ОФГ), или които са били на разположение на заявител, който към този момент не е поискал ОФГ, следва да се отчетат дори ако към настоящия момент няма достъп до тези загуби, данъчни облекчения и освобождавания от данъци съгласно законодателството на Обединеното кралство. Жалбоподателите твърдят, че това е правилното тълкуване на съображение 203 от обжалваното решение, но доколкото случаят не е такъв, обжалваното решение е неправилно, тъй като неотчитането на такива загуби, данъчни облекчения и освобождавания от данъци води до свръхизчисление на размера на помощта и би довело до нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар.

         (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ 2015 L 248, стр. 9).


title: Дело T-492/19: Жалба, подадена на 5 юли 2019 г. — GlaxoSmithKline Finance и Setfirst/Комисия

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/33

      Жалба, подадена на 5 юли 2019 г. — GlaxoSmithKline Finance и Setfirst/Комисия
      (Дело T-492/19)
      (2019/C 312/28)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: GlaxoSmithKline Finance plc (Брентфорд, Обединено кралство) и Setfirst Ltd (Брентфорд) (представители: K. Bacon QC, и A. Lyle-Smythe, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло Решение C(2019) 2526 окончателен на Комисията от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи на (КЧД);

                  —

                  при условията на евентуалност да отмени обжалваното решение, доколкото то се отнася или може да се отнася до КЧД, които са действително установени и извършват просто икономическа дейност в друга държава членка;

                  —

                  при условията на евентуалност да отмени обжалваното решение, доколкото то не предоставя на своя адресат достатъчно информация за изчисляване на точния размер на помощта, която трябва да бъде възстановена, без прекомерни затруднения;

                  —

                  при условията на евентуалност да постанови частична отмяна, която Общият съд счита за уместна; и

                  —

                  при всички положения да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото и не е изложила достатъчно мотиви, като е приела, че за КЧД, които са действително установени в друга държава членка, освобождаването на финансирането на групи (ОФГ) представлява предимство като последица от делото Cadbury Schweppes (1), тъй като техните дружества майки нямало да бъдат обложени с данък за КЧД (дори с намален данък в резултат на частично ОФГ).

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото и явна грешка в преценката и не е изложила адекватни мотиви, като е приела, че ОФГ не е обосновано от съображения за гарантиране зачитането на свободата на установяване.

                  3.

                  Трето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото и явна грешка в преценката, като е приела, че ОФГ е необоснована дерогация въз основа на необходимостта от избягване на сложно, непропорционално и тежко разпределение на печалбата на съществените функции на персонала съгласно подхода на ОИСР за разпределяне на печалбата по местата на стопанска дейност

                  4.

                  Четвърто основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото, като не е предоставила подходяща информация относно параметрите на помощта за възстановяване.

         (1)  Решение от 12 септември 2006 г. по дело Cadbury Schweppes и Cadbury Schweppes Overseas/Commissioner of Inland Revenue (C 196/04, EU:C:2006:544).


title: Дело T-493/19: Жалба, подадена на 5 юли 2019 г. — International Personal Finance Investments/Комисия

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/35

      Жалба, подадена на 5 юли 2019 г. — International Personal Finance Investments/Комисия
      (Дело T-493/19)
      (2019/C 312/29)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: International Personal Finance Investments Ltd (Лийдс, Обединено кралство) (представител: M. Anderson, Solicitor)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло Решение C(2019) 2526 окончателен на Комисията от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи на (КЧД), в частта, която се отнася до жалбоподателя;

                  —

                  ако решението не бъде отменено изцяло, (a) да го отмени в частта, която се прилага за освобождаването по „съчетана лихва“ съгласно глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. и (б) да разпореди при определянето на размера на помощта, която следва да бъде възстановена, загубите, данъчните облекчения и освобождавания от данъци, които са били на разположение на заявител към момента на претендиране на освобождаването на финансирането на групи (ОФГ), или които са били на разположение на заявител, който към този момент не е поискал ОФГ, да се отчетат и в двата случая, дори ако към настоящия момент няма достъп до тези загуби, данъчни облекчения и освобождавания от данъци съгласно законодателството на Обединеното кралство;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ответникът не е доказал, че е налице предимство във всеки случай на поискано ОФГ. Освен това жалбоподателят твърди, че е избрал да поиска ОФГ, като първоначално обмислял 75 % освобождаване, без да съобрази дали дължимият от него данък би намалял, ако извърши анализ на теста за съществените функции на персонала по член 371EB (тест СФП) от глава 5 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г.

                  2.

                  Второ основание: не е имало намеса от страна на държавата или чрез нейни ресурси. Жалбоподателят твърди, че ответникът не е доказал, че поисканото ОФГ със сигурност води до намаляване на корпоративния данък в Обединеното кралство.

                  3.

                  Трето основание: ОФГ не поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки. Жалбоподателят твърди, че ответникът е допуснал грешка, като (i) определил твърде стеснено референтната система по правилата на посочената част 9A вместо по правната рамка на по-широката корпоративна данъчна система; (ii) не съобразил, че глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. не представлява дерогация от глава 5 от закона; и (iii) не признал, че дори посочената глава 9 да представлява дерогация от глава 5, то тя е обоснована от характера или от общата схема на част 9A на законодателството.

                  4.

                  Четвърто основание: ОФГ не засяга търговията между държавите членки. Жалбоподателят твърди, че ответникът е допуснал грешка, като е приел, че ОФГ може да повлияе върху избора на многонационалните групи по отношение на местоположението както на функциите им, свързани с финансовото управление на групата, така и на централното им управление в рамките на ЕС, особено предвид липсата на равнопоставени условия на конкуренция и липсата на правила за ОФГ в 15 други страни членки преди 2016 г.

                  5.

                  Пето основания: ОФГ не нарушава и не заплашва да наруши конкуренцията. Жалбоподателят твърди, че ответникът не е доказал, че поисканото ОФГ със сигурност води до намаляване на корпоративния данък в Обединеното кралство, както и че ОФГ не нарушава конкуренцията предвид доводите, посочени в четвъртото основание по-горе.

                  6.

                  Шесто основание: възстановяването на предполагаемата помощ би било в противоречие с общите принципи на правото на ЕС. Жалбоподателят твърди, че тестът СФП не предоставял правна сигурност, че Обединеното кралство имало свобода на преценка, за да преодолее тази несигурност и че ответникът е нарушил задължението си да извърши цялостен анализ на всички относими фактори. Като е разпоредил възстановяване на помощта, ответникът е действал в противоречие с член 16, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета (1), който забранява възстановяването на помощ, когато възстановяването е в противоречие с общ принцип от правото на ЕС.

                  7.

                  Седмо основание: селективното предимство би могло да бъде отстранено и да не се изисква възстановяване, ако Обединеното кралство разшири със задна дата ОФГ спрямо кредитирането нагоре и кредитирането към трети лица. Жалбоподателят твърди, че ответникът е подценил факта, че предприемането на подобно действие ще премахне всяко селективно предимство (дори да се предположи, че в момента такова е налице) и в такъв случай не би имало неправомерна помощ, която да подлежи на възстановяване съгласно правото на ЕС.

                  8.

                  Осмо основание: при определяне на размера на помощта, която следва да бъде възстановена, загубите, данъчните облекчения и освобождаванията от данъци, които са били на разположение на заявител към момента на претендиране на освобождаването на финансирането на групи (ОФГ), или които са били на разположение на заявител, който към този момент не е поискал ОФГ, следва да се отчетат, дори ако към настоящия момент няма достъп до тези загуби, данъчни облекчения и освобождавания от данъци съгласно законодателството на Обединеното кралство. Жалбоподателят твърди, че това е правилното тълкуване на съображение 203 от обжалваното решение, но доколкото случаят не е такъв, обжалваното решение е неправилно, тъй като неотчитането на такива загуби, данъчни облекчения и освобождавания от данъци води до свръхизчисление на размера на помощта и би довело до нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар

                  9.

                  Девето основание: ответникът не е подкрепил мотивите си във връзка с освобождаването по „съчетана лихва“ (ОСЛ) и не е извършил цялостен анализ на всички относими фактори. Жалбоподателят твърди, че ответникът не е направил разграничение между три отделни вида освобождаване по смисъла на посочената глава 9, които действат самостоятелно и не е съобразил, че ОСЛ не е аналог на теста СФП, както и че съществуването на ОСЛ (което е неразривно свързано с правила, ограничаващи правото на приспадане на разходи за лихви) в посочената глава 9 показва, че ответникът е допуснал грешка, като е определил стеснено референтната система по правилата на част 9A от законодателството, вместо да приложи по-широката рамка на корпоративната данъчна система на Обединеното кралство.

         (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ 2015 L 248, стр. 9).


title: Дело T-498/19: Жалба, подадена на 9 юли 2019 г. — Banco Cooperativo Español/ЕСП

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/37

      Жалба, подадена на 9 юли 2019 г. — Banco Cooperativo Español/ЕСП
      (Дело T-498/19)
      (2019/C 312/30)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Banco Cooperativo Español, SA (Мадрид, Испания) (представители: D. Sarmiento Ramírez-Escudero и J. Beltrán de Lubiano Sáez de Urabain, abogados)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  като главно искане, да отмени обжалваното решение,

                  —

                  при условията на евентуалност,

                              a.

                              да приеме неприложимостта на членове 12 и 14 от Делегиран регламент 2015/63 по причините, посочени в жалбата, и

                              б.

                              да отмени обжалваното решение, и

                  —

                  във всеки случай да осъди Единния съвет за преструктуриране да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбата по настоящото дело е срещу решението на Единния съвет за преструктуриране от 16 април 2019 г. (SRB/ES/SRF/2019/10), отнасящо се до изчисляването на предварителната вноска в Единния фонд за преструктуриране за периода на плащане на вноски, съответстващ на 2019 г.
      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 12, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията (1)

                              —

                              В това отношение жалбоподателят твърди, че членове 12 и 14 от Делегирания регламент трябва да се тълкуват в смисъл, че създадена през 2018 г. институционална защитна схема трябва да бъде призната за целите на изчисляването на предварителната вноска в Единния фонд за преструктуриране за периода на плащане на вноски, съответстващ на 2019 г.

                  2.

                  Второ основание, посочено при условията на евентуалност: възражение за незаконосъобразност на основание член 277 ДФЕС, с което се иска Общият съд да приеме неприложимостта на членове 12 и 14 от Делегирания регламент поради нарушение на член 103, параграфи 2 и 7 от Директива 2014/59/ЕС (2)

                              —

                              В това отношение жалбоподателят твърди, че ако членове 12 и 14 от Делегирания регламент трябва се тълкуват в смисъл, че създадена през 2018 г. институционална защитна схема не трябва да бъде призната за целите на изчисляването на предварителната вноска в Единния фонд за преструктуриране за периода на плащане на вноски, съответстващ на 2019 г., то тогава посочените членове от Делегирания регламент нарушават член 103, параграфи 2 и 7 от Директива 2014/59/ЕС, тъй като не са съобразени с условията за делегиране на правомощия на Комисията, изразяващи се в това, че (i) вноските във Фонда трябва да бъдат съобразени с профила на риска на правещите вноски институции и (ii) вноските във Фонда трябва да отчитат участието в институционална защитна схема.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 233, 2016 г., стр. 1).

         (2)  Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 2014 г., стр. 190).


title: Дело T-501/19: Жалба, подадена на 12 юли 2019 г. — Corneli/ЕЦБ

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/38

      Жалба, подадена на 12 юли 2019 г. — Corneli/ЕЦБ
      (Дело T-501/19)
      (2019/C 312/31)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Francesca Corneli (Велетри, Италия) (представител: F. Ferraro, avvocato)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Изпълнителния съвет на ЕЦБ, prot. L/LDG/19/182 от 29 май 2019 г., с което е отказан достъп до решението на ЕЦБ да постави Banca Carige S.p.A. със седалище в Генуа, Италия, под извънредно управление и до отнасящата се до него преписка, и да разпореди на ответника да представи по делото горепосоченото решение и всички подготвителни, свързани с него и произтичащи от него актове,

                  —

                  при уважаване на жалбата да му присъди съдебните разноски и хонорарите.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба е за отмяна на решението на Изпълнителния съвет на ЕЦБ, prot. L/LDG/19/182 от 29 май 2019 г., с което е отказан достъп до решението на ЕЦБ да постави Banca Carige S.p.A., със седалище в Генуа, Италия, под извънредно управление и до отнасящата се до него преписка, и да разпореди на ответника да представи по делото горепосоченото решение и всички подготвителни, свързани с него и произтичащи от него актове.
      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 4 от Решение 2004/3 на ЕЦБ и неправилно прилагане на изключението, свързано с поверителност на данните, защитено като такова от правото на Съюза.

                              —

                              В това отношение изтъква незаконосъобразността на обжалваното решение, тъй като то е лишено от конкретни основания, които да указват поверителните части на спорния документ, тяхната функция и обхвата им в рамките на ЕЦБ и рисковете от оповестяването им. При претеглянето на различните интереси се приема, че конкретният интерес на вложителите от защита на техните дялови участия, както и ефикасността и прозрачността в управлението на дружеството могат само да имат приоритет пред общото и немотивирано изискване за защита на актовете на надзор.

                  2.

                  Второ основание: липса на мотиви относно поверителността на поискания документ.

                              —

                              В това отношение изтъква, че ЕЦБ не предоставя никакви мотиви относно „поверителния“ характер, който имал обжалваният акт, като се ограничава да твърди декларативно, че защитата на собствените ѝ актове на надзор оправдава отказа на достъп.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Решение 2004/3 на ЕЦБ и липса на мотиви.

                              —

                              Жалбоподателят твърди тежко нарушение на член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Решение 2004/3 и липса на мотиви, тъй като не са налице предпоставките за позоваване на обща презумпция за поверителност, и във всички случаи ЕЦБ не е направила конкретна оценка на документите, за които е бил поискан достъп.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на основното право на ефективна съдебна защита (член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз) и на член 7, параграф 3 и член 8, параграф 2 от Решение 2004/3 на ЕЦБ.

                              —

                              Подчертава, че ЕЦБ не може напълно да изпразни от съдържание интересите на адресатите на акта, включително самите акционери на банката, които имат право на ефективна защита по смисъла на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз срещу т.нар. „лошо“ упражняване на публичната власт. ЕЦБ е нарушила и член 7, параграф 3 и член 8, параграф 2 от Решение 2004/3 на ЕЦБ, тъй като неколкократно изтъква изключително висока работна натовареност, без да предостави никакво доказателство за това, за да удължи с още 20 дни срока, предвиден за отговор на искането за достъп, подадено от жалбоподателя.


title: Дело T-504/19: Жалба, подадена на 12 юли 2019 г. — Crédit Lyonnais/ЕЦБ

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/41

      Жалба, подадена на 12 юли 2019 г. — Crédit Lyonnais/ЕЦБ
      (Дело T-504/19)
      (2019/C 312/33)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Crédit Lyonnais (Лион, Франция) (представители: A. Champsaur и A. Delors, адвокати)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени на основание членове 256 и 263 ДФЕС решение ECB-SSM-2019-FRCAG-39 на ЕЦБ от 3 май 2019 г., доколкото с него последната отказва да разреши на жалбоподателя да изключи от изчисляването на отношението на ливъридж 34 % от неговите експозиции към CDC;

                  —

                  да осъди ЕЦБ да заплати пълния размер на съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е изведено от нарушение от страна на Общия съд на член 266 ДФЕС и на силата на пресъдено нещо. Жалбоподателят счита, че като се основава на мотиви, които вече са били разгледани и отхвърлени от Общия съд в решение от 13 юли 2018 г., Crédit agricole/ЕЦБ (T-758/16, EU:T:2018:472) и като продължава да набляга на теоретичен риск от неплащане от страна на Френската държава и на риск от спешна продажба на активи, без да докаже вероятността на тези твърдения, Европейската централна банка е нарушила член 266 ДФЕС и силата на пресъдено нещо.

                  2.

                  Второто основание е изведено, от една страна, от нарушение на член 429, параграф 14 и на член 400, параграф 1, точка а) от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1), и от друга страна, от превишаването на правомощията от страна на ЕЦБ. Жалбоподателят счита, че като основава решението си на наличието на риск от концентриране върху Caisse des dépôts et consignations (Каса за депозити и обезпечителни влогове, наричана по-нататък „CDC“), за да откаже да изключи напълно експозициите на Crédit Lyonnais (наричан по-нататък „LCL“) към CDC от неговото отношение на ливъридж, ЕЦБ налага на LCL пруденциално изискване на основание концентрацията върху експозициите към държавни дългови инструменти, каквото член 400, параграф 1, точка a) от Регламент (ЕС) № 575/2013 не ѝ позволява да налага и използва правомощията си по член 429, параграф 14 от същия регламент за цели, различни от предвидените в този член.

                  3.

                  Третото основание е изведено от явна грешка в преценката, допусната от ЕЦБ с това, че е продължила да не взема предвид специфичните характеристики на регулираните спестявания, нарушавайки по този начин задължението си да разгледа грижовно и безпристрастно всички релевантни доказателства по конкретния случай и да изведе от тях заключенията, които се налагат. Жалбоподателят счита, че по този начин ЕЦБ допуска също явна грешка в преценката на пруденциалните рискове, свързани с регулираните спестявания.


title: Дело T-520/19: Жалба, подадена на 22 юни 2019 г. — Heitec/EUIPO — Hetec Datensysteme (HEITEC)

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/43

      Жалба, подадена на 22 юни 2019 г. — Heitec/EUIPO — Hetec Datensysteme (HEITEC)
      (Дело T-520/19)
      (2019/C 312/35)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Heitec AG (Ерланген, Германия) (представител: G. Wagner, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Hetec Datensysteme GmbH (Гермеринг, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „HEITEC“ — марка на Европейския съюз № 774 331

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 23 април 2019 г. по преписка R 1171/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 95, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с правило 40, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията и правило 22, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията.


title: Дело T-527/19: Жалба, подадена на 26 юли 2019 г. — Sánchez Cano/EUIPO — Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/44

      Жалба, подадена на 26 юли 2019 г. — Sánchez Cano/EUIPO — Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)
      (Дело T-527/19)
      (2019/C 312/36)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Sánchez Cano, SA (Molina del Segura, Испания) (представители: C. Giner Mas и M. González Aleixandre, abogadas)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител: Жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съю „EL TORO BALLS Fini“ — Заявка № 15 648 595

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 22 март 2019 г. по преписка R 2690/2017-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло обжалваното решение,

                  —

                  да осъди ответника да заплати на жалбоподателя съдебните разноски по настоящата жалба, включително тези, които жалбоподателят е понесъл в производството пред апелативния състав; или в случай, че другата страна в производството пред апелативния състав встъпи в настоящото производство, ответникът и тази встъпила страна да бъдат осъдени солидарно да заплатят на жалбоподателя съдебните разноски, направени в рамките на настоящата жалба, както и тези, които жалбоподателят е понесъл в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-530/19: Жалба, подадена на 26 юли 2019 г. — Nord Stream/Парламент и Съвет

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/45

      Жалба, подадена на 26 юли 2019 г. — Nord Stream/Парламент и Съвет
      (Дело T-530/19)
      (2019/C 312/37)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Nord Stream AG (Цуг, Швейцария) (представители: M. Raible, C. von Köckritz и J. von Andreae, lawyers)

         Ответник: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Директива (ЕС) 2019/692 на Европейския парламент и на Съвета от 17 април 2019 година за изменение на Директива 2009/73/ЕО относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ, в частта в която с член 1, параграф 9 от тази директива в Директива 2009/73 е добавен член 49а, параграф 3, първо изречение, според което „[р]ешенията по параграфи 1 и 2 се приемат до 24 май 2020 г.“,

                  —

                  да осъди Европейския парламент и/или Съвета на Европейския съюз да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е прекомерно късият краен срок за получаване на евентуално решение за дерогация по новия добавен член 49а от Директива 2009/73 поради което с него е нарушен принципът на пропорционалност, общ принцип на правото, закрепен в член 5, параграф 4 ДЕС.

                  2.

                  Второто основание е нарушение на член 296 ДФЕС поради липсата на мотиви за въвеждането на прекомерно краткия краен срок в оспорваната разпоредба и затова се иска частична отмяна на новата директива.

                  3.

                  Третото основание е нарушението на принципа на оправданите правни очаквания с оспорваната разпоредба поради неоправданото ограничаване на възможността за получаване на дерогация по нововъведения член 49а от Директива 2009/73. Възможността за получаване на такава дерогация е законосъобразно изискване с оглед на оправданите правни очаквания на операторите на морски газопроводи от трети страни, които са били завършени и в експлоатация към момента на влизане в сила на директивата с измененията.


title: Дело T-532/19: Жалба, подадена на 29 юли 2019 г. — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (pantys)

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/46

      Жалба, подадена на 29 юли 2019 г. — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (pantys)
      (Дело T-532/19)
      (2019/C 312/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral LTDA (Sorocaba, Бразилия) (представители: B. Bittner и U. Heinrich, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „pantys“ — Заявка за регистрация № 17 869 310

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 22 май 2019 г. по преписка R 314/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта, в която отхвърля жалбата за следните стоки и услуги:

                              —

                              клас 5: хигиенни абсорбенти, дамски превръзки, превръзки при инконтиненция,

                              —

                              клас 35: услуги за онлайн търговия на дребно с продукти за дамска хигиена,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  нарушение на член 7, параграф 11 буква в) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на член 7, параграф 11 буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-533/19: Жалба, подадена на 29 юли 2019 г. — Artur Florêncio & Filhos, Affsports/EUIPO — Anadeco Gestion (sflooring)

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/47

      Жалба, подадена на 29 юли 2019 г. — Artur Florêncio & Filhos, Affsports/EUIPO — Anadeco Gestion (sflooring)
      (Дело T-533/19)
      (2019/C 312/39)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Artur Florêncio & Filhos, Affsports Lda (Синтра, Португалия) (представител: D. Martins Pereira Soares, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Anadeco Gestion, SA (Картахена, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „sflooring“ в черно, бяло и сиво — заявка за регистрация № 11 943 586

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 май 2019 г. по преписка R 1870/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да уважи жалбата в нейната цялост;

                  —

                  да отмени изцяло обжалваното решение;

                  —

                  да измени обжалваното решение с оглед на изтъкнатите в жалбата основания и да допусне регистрацията на марката на Европейския съюз № 11 943 588;

                  —

                  да осъди EUIPO да плати направените от жалбоподателя съдебни разноски, включително разноските в производството пред EUIPO;

                  —

                  да осъди другата страна в производството да понесе разноските, направени от жалбоподателя в производството пред EUIPO.

         Изложени основания

                  —

                  липса на достатъчно доказателства за действителното използване на по-ранната марка „T-FLOORING“

                  —

                  нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-535/19: Жалба, подадена на 30 юли 2019 г. — H.R. Participations/EUIPO — Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/48

      Жалба, подадена на 30 юли 2019 г. — H.R. Participations/EUIPO — Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)
      (Дело T-535/19)
      (2019/C 312/40)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: H.R. Participations SA (Люксембург, Люксембург) (представители: P. Wilhelm и J. Rossi, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Hottinger Investment Management Ltd (Лондон, Обединено кралство)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „JCE HOTTINGUER“ — марка на Европейския съюз №o10 093 391

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 3 май 2019 г. по преписка R 2078/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима и основателна;

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да осъди EUIPO да понесе всички направени от жалбоподателя съдебни разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Съществено процесуално нарушение, доколкото искането за обявяване на недействителност пред отдела по отмяна е опорочено от нередности.

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, разглеждан във връзка с член 8, параграф 4 от същия регламент.


title: Дело T-546/19: Жалба, подадена на 7 август 2019 г. — Isigny — Sainte Mère/EUIPO (Форма на позлатен съд с подобие на вълна)

text:
               16.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/49

      Жалба, подадена на 7 август 2019 г. — Isigny — Sainte Mère/EUIPO (Форма на позлатен съд с подобие на вълна)
      (Дело T-546/19)
      (2019/C 312/41)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Isigny — Sainte Mère (Isigny-sur-Mer, Франция) (представител: D. Mallo Saint-Jalmes, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за триизмерна марка на Европейския съюз (Форма на позлатен съд с подобие на вълна) — заявка за регистрация № 17 871 521

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 22 май 2019 г. по преписка R 1513/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд да отмени обжалваното решение.

         Изложено основание

      Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-411/19: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 27 май 2019 г. — WWF Italia o.n.l.u.s. и др./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/2

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 27 май 2019 г. — WWF Italia o.n.l.u.s. и др./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)
      (Дело C-411/19)
      (2019/C 328/02)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: WWF Italia o.n.l.u.s., Lega Italiana Protezione Uccelli o.n.l.u.s., Gruppo di Intervento Giuridico o.n.l.u.s., Italia Nostra o.n.l.u.s., Forum Ambientalista, FC и др.

         Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли член 6 от Директива 1992/43/ЕИО (1) във връзка с Директива 2009/47/ЕО (2), доколкото е приложим за конкретния случай, първично национално законодателство и свързаното с него вторично законодателство по прилагането му, посочени по-горе, позволяващи на органа от „последна инстанция“, който е компетентен да вземе решението за екологична съвместимост на предварителния проект за строителство в случай на мотивирано несъгласие на министъра на околната среда и на опазването на територията и морето, да даде одобрение и следователно да се съгласи с продължаването на процедурата, позовавайки се на наличието на по-важен обществен интерес, дори при твърдение от страна на държавния орган, отговорен за опазването на околната среда, че липсва възможност за изготвяне на каквито и да било изисквания и мерки за смекчаване на алтернативния проект в етап на одобрение, за който вече е билo изразенo отрицателно становище по ОВОС?

                  2)

                  Допускат ли горепосочените директиви решение като приетото, в което с цел одобряване на предварителния проект за строителство, подлежащо на процедура по ОВОС, се приема, че посоченият „по-важен обществен интерес“ има предимство пред интереса, свързан с околната среда, ако се основава изключително на по-голямата икономическа ефективност на строителството, съответствието му с опазването, включително на ландшафта, историческата, културната и социално-икономическата защита и необходимостта да се завърши трансевропейската пътна мрежа, в конкретния случай мрежа TEN-[T], определена като „Comprehensive“ [широкообхватна], както е посочено в Регламент (ЕС) № 1315/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 г. (3), въпреки наличието на алтернативно и вече одобрено от екологична гледна точка решение?

                  3)

                  Съвместимо ли е с горепосочената правна уредба на Общността решение като приетото, което счита, че допълнителните по-задълбочени изследвания и проучвания на значението за околната среда на пътното трасе, което не е одобрено в рамките на ОВОС — включително VINCA — могат да бъдат отложени за етапа на окончателния проект, вместо да се възложат на вносителя на предложението допълнителни по-задълбочени изследвания и проучвания с цел смекчаване на въздействията от гледна точка на икономиката и ландшафта върху алтернативното трасе, което обаче вече е одобрено от екологична гледна точка?

                  4)

                  При тези условия и в случай на утвърдително решение относно съвместимостта [със законодателството на Съюза] на първия, втория и третия въпрос, допускат ли тези директиви решение като приетото, което не счита за задължително в отрицателен смисъл становището за несъвместимост с околната среда, дадено от компетентния орган по време на процедурата за одобряване на предварителния проект за строителство, отлагайки за окончателния проект извършването на по-задълбочени оценки на въздействието върху компонентите от ландшафта и околната среда на територията, с оглед по-конкретно на оценката на въздействието върху околната среда и последващото предвиждане на подходящи мерки за компенсация и смекчаване на въздействията?

                  5)

                  Допускат ли горепосочените директиви решение като приетото, при което на вносителя на предложението за дейността е възложено при изготвянето на окончателния проект за строителството да въведе изискванията, забележките и препоръките по отношение на ландшафта и околната среда, приети на заседанието на службите на съответните администрации, проведено във връзка с предварителния проект, въпреки че във връзка с него органът, отговорен за опазването на околната среда, е установил липсата на възможност за изготвяне на каквито и да било изисквания и мерки за смекчаване на алтернативния проект в етап на одобрение?

                  6)

                  Допускат ли горепосочените директиви решение като приетото, при което на вносителя на предложението е възложено също така да направи проучване на въздействието на строителството върху околната среда, включващо т.нар. „подходяща оценка“, изготвена напълно в съответствие със съществуващите правни изисквания, въз основа на които трябва да се извърши въпросната оценка на въздействието?

                  7)

                  Допускат ли горепосочените директиви решение като приетото, при което е определена трета страна (област Лацио), различна от тази, която обикновено е отговорна (Комисията за ОВОС-СЕО на MATTM), с цел да се провери проучването на въздействието върху околната среда, приложено към окончателния проект за строителството, включително с цел определяне на евентуалните допълнителни мерки за смекчаване и компенсация, необходими за защитата и опазването на екологичните и ландшафтните компоненти на съответната територия, като в съответствие със и за целите на член 185, параграфи 4 и 5 от Законодателен декрет № 163/06 ОВОС-СЕО на MATTM трябва впоследствие само да изрази становището си относно спазването в окончателния проект за въпросното пътно строителство на изискванията по отношение на ландшафта и околната среда, след постигането на посочената по-горе проверка?

         (1)  Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, 1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).

         (2)  Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 20, 2010 г., стр. 7).

         (3)  Регламент (ЕС) № 1315/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година относно насоките на Съюза за развитието на трансевропейската транспортна мрежа и за отмяна на Решение № 661/2010/ЕС (ОВ L 348, 2013 г., стр. 1).


title: Дело C-415/19: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 28 май 2019 г. — Blumar SpA/Agenzia delle Entrate

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/3

      Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 28 май 2019 г. — Blumar SpA/Agenzia delle Entrate
      (Дело C-415/19)
      (2019/C 328/03)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Blumar SpA

         Ответник: Agenzia delle Entrate

         Преюдициален въпрос

      Съвместим ли е член 1, параграф 1223 от Закон № 296 от 27 декември 2006 г. (понастоящем член 16 bis, параграф 11 от Закон № 11 от 4 февруари 2005 г.) и Постановлението на министър председателя от 23 май 2007 г. с правната уредба на Общността, с оглед на разпоредбата на член 108 [параграф] 3 ДФЕС, тълкуван в съдебната практика Deggendporf, с Решение C (2008)380 на Европейската комисия и с общностния принцип на пропорционалност?


title: Съединени дела T-244/16 и Т-285/17: Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Yanukovych/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на средства — Списък на лицата, групите и образуванията, спрямо които се прилага замразяване на финансови средства и икономически ресурси — Оставяне на името на жалбоподателя в списъка — Задължение на Съвета да провери, че решението на орган на трета държава е взето при спазване на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/38

      Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Yanukovych/Съвет
      (Съединени дела T-244/16 и Т-285/17) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на средства - Списък на лицата, групите и образуванията, спрямо които се прилага замразяване на финансови средства и икономически ресурси - Оставяне на името на жалбоподателя в списъка - Задължение на Съвета да провери, че решението на орган на трета държава е взето при спазване на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)
      (2019/C 328/41)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Viktor Fedorovych Yanukovych (Киев, Украйна) (представители: T. Beazley, QC, E. Dean и J. Marjason-Stamp, barristers)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: P. Mahnič и J.-P. Hix)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, първо, на Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2016 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 60, 2016 г., стр. 76), и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 60, 2016 г., стр. 1), и второ, на Решение (ОВППС) 2017/381 на Съвета от 3 март 2017 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 58, 2017 г., стр. 34) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/374 на Съвета от 3 март 2017 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 58, 2017 г., стр. 1), доколкото името на жалбоподателя е оставено в списъка на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилагат тези ограничителни мерки

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2014 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, както и Решение (ОВППС) 2017/381 на Съвета от 3 март 2017 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/374 на Съвета от 3 март 2017 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, доколкото името Viktor Fedorovych Yanukovych е оставено в списъка на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилагат тези ограничителни мерки.

                  2)

                     Съветът на Европейския съюз понася освен направените от него разноски и разноските, направени от г-н Yanukovych.

         (1)  ОВ C 243, 4.7.2016 г.