title: Дело T-539/13: Определение на Общия съд от 21 април 2016 г. — Inclusion Alliance for Europe/Комисия (Жалба за отмяна — Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007-2013 г.) — Проекти MARE, Senior и ECRN — Възстановяване на една част от изплатената финансова помощ — Решение за принудително изпълнение — Естество на изтъкнатите основания — Жалба, която отчасти е явно недопустима и отчасти е явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/51

      Определение на Общия съд от 21 април 2016 г. — Inclusion Alliance for Europe/Комисия
      (Дело T-539/13) (1)

      ((Жалба за отмяна - Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007-2013 г.) - Проекти MARE, Senior и ECRN - Възстановяване на една част от изплатената финансова помощ - Решение за принудително изпълнение - Естество на изтъкнатите основания - Жалба, която отчасти е явно недопустима и отчасти е явно лишена от всякакво правно основание))
      (2016/C 211/65)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Inclusion Alliance for Europe GEIE (Букурещ, Румъния) (представител: S. Famiani, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Di Paolo и F. Moro, подпомагани от D. Gullo, адвокат)

         Предмет

      Искане за отмяна на Решение на Комисията C (2013) 4693 окончателен от 17 юли 2013 година да възстановяване на сумата от 212 411,89 EUR, ведно с лихвите, дължима от жалбоподателя в рамките на проектите MARE, Senior и ECRN.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Inclusion Alliance for Europe GEIE да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 15, 18.1.2014 г.


title: Дело C-210/12: Решение на Съда (осми състав) от 17 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Bundespatentgericht — Германия) — Sumitomo Chemical Co. Ltd/Deutsches Patent- und Markenamt (Патентно право — Продукти за растителна защита — Сертификат за допълнителна защита — Регламент (ЕО) № 1610/96 — Директива 91/414/ЕИО — Извънредно разрешение за пускане на пазара по член 8, параграф 4 от тази директива)

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/13

         Решение на Съда (осми състав) от 17 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Bundespatentgericht — Германия) — Sumitomo Chemical Co. Ltd/Deutsches Patent- und Markenamt
   (Дело C-210/12) (1)

   (Патентно право - Продукти за растителна защита - Сертификат за допълнителна защита - Регламент (ЕО) № 1610/96 - Директива 91/414/ЕИО - Извънредно разрешение за пускане на пазара по член 8, параграф 4 от тази директива)
   2013/C 367/21
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundespatentgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sumitomo Chemical Co. Ltd

      Ответник: Deutsches Patent- und Markenamt

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundespatentgericht — Тълкуване на член 3, параграф 1, буква б), както и на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1610/96 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 1996 година относно създаването на сертификат за допълнителна защита на продуктите за растителна защита (ОВ L 198, стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 19, стр. 160) — Условия за получаване на сертификат за допълнителна защита — Възможност посоченият сертификат да бъде издаден въз основа на разрешение за пускане на пазара, издадено по-рано на основание на член 8, параграф 4 от Директива 91/414/ЕИО — Активно вещество клотианидин

      Диспозитив

               1.

               Член 3, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1610/96 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 1996 година относно създаването на сертификат за допълнителна защита на продуктите за растителна защита трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска издаване на сертификат за допълнителна защита на продукт за растителна защита, за който е предоставено извънредно разрешение за пускане на пазара на основание член 8, параграф 4 от Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, изменена с Директива 2005/58/ЕО на Комисията от 21 септември 2005 година.

               2.

               Член 3, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 1 от Регламент № 1610/96 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат заявление за сертификат за допълнителна защита да бъде подадено преди датата, на която за продукта за растителна защита е издадено разрешението за пускане на пазара по член 3, параграф 1, буква б) от този регламент.

      (1)  ОВ C 209, 14.7.2012 г.


title: Дело T-446/07: Жалба, подадена на 7 декември 2007 г. — Royal Appliance International/СХВП — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (Centrixx)

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/30

         Жалба, подадена на 7 декември 2007 г. — Royal Appliance International/СХВП — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (Centrixx)
   (Дело T-446/07)
   (2008/C 37/47)
   Език, на който е изготвена жалбата: немски
   Страни

      Жалбоподател: Royal Appliance International GmbH (Hilden, Германия) (представители: адв. K.-J. Michaeli и адв. M. Schork)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Мюнхен, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация от 3 октомври 2007 г. по преписка № R 572/2006-4,

               —

               да се осъди ответната служба да заплати разноските на жалбоподателя и разноските по производството.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „Centrixx“ за стоки от клас 7 (заявка № 3 016 227).

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска словна марка „sensixx“ за стоки от клас 7 (№ 30 244 090).

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: Отменя решението на отдела по споровете и отказва регистрацията.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като апелативният състав не е приложил правилно развитите от общностните съдилища принципи за проверка на вероятността от объркване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-163/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 2 април 2012 г. — Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl и Gianpaolo Vivani/Comune di Grottaferrata

text:
               9.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/15

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 2 април 2012 г. — Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl и Gianpaolo Vivani/Comune di Grottaferrata
   (Дело C-163/12)
   2012/C 165/24
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl, Gianpaolo Vivani

      Ответник: Comune di Grottaferrata

      Преюдициални въпроси

               1.

               Възпрепятстват ли член 49 ДФЕС, член 3 от Договора за ЕС, членове 3, 4, 5 и 6 от Договора за ЕС, членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС, както и Регламент (ЕИО) № 2454/1992 (1) и Регламент (ЕО) № 12/1998 (2) прилагането на член 3, параграф 3 и член 11 от Закон № 21 от 1992 г. в частта, в която предвиждат съответно, че „3. Седалището на превозвача и гаражът трябва да са разположени само на територията на общината, издала разрешението“ и че „(…) Резервирането на превоз за услугата отдаване под наем на автомобил с водач се извършва в или при съответния гараж. Изпълнението на всяка единична услуга за отдаване под наем на автомобил с водач трябва да започва и да завършва в гаража, разположен в общината, издала разрешението, с връщане в същия, докато получаването на автомобила и пристигането на ползвателя в местоназначението могат да се извършат и на територията на други общини.(…)“?

               2.

               Възпрепятстват ли член 49 ДФЕС, член 3 от Договора за ЕС, членове 3, 4, 5 и 6 от Договора за ЕС, членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС, както и Регламент (ЕИО) № 2454/1992 и Регламент (ЕО) № 12/1998 прилагането на членове 5 и 10 от Регионален закон на Lazio № 58 от 26 октомври 1993 г., в частта, в която предвиждат съответно, че „(…) Получаването на автомобила от ползвателя става или изпълнението услугата започва от територията на общината, издала разрешението“ и че „(…) получаването на автомобила от ползвателя става или изпълнението услугата започва само на територията на общината, издала лиценза или разрешението и се осъществяват към което и да е местоназначение, при условие, че е налице съгласие на водача за местоназначенията извън територията на общината.(…)“?

      (1)  ОВ L 251, стр. 1.

      (2)  ОВ L 4, 1998 г., стр 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 4, стр. 184


title: Дело T-217/16: Жалба, подадена на 10 май 2016 г. — Internacional de Productos Metálicos/Комисия

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/38

         Жалба, подадена на 10 май 2016 г. — Internacional de Productos Metálicos/Комисия
   (Дело T-217/16)
   (2016/C 251/44)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Internacional de Productos Metálicos, S.A. (Витория-Гастейс, Испания) (представители: C. Cañizares Pacheco, E. Tejedor de la Fuente, A. Monreal Lasheras, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Като приеме, че са налице посочените в жалбата основания за отмяна, да отмени член 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/278 на Комисията от 26 февруари 2016 година за отмяна на окончателното антидъмпингово мито, наложено върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република, чийто обхват бе разширен с включването на вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана, изпращани от Малайзия, независимо дали са с деклариран произход от Малайзия.

               —

               Да признае изрично обратното действие на член 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/278 на Комисията от 26 февруари 2016 година за отмяна на окончателното антидъмпингово мито, наложено върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република, чийто обхват бе разширен с включването на вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана, изпращани от Малайзия, независимо дали са с деклариран произход от Малайзия.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят оспорва горепосочения регламент, тъй като макар вследствие на решения, приети от компетентните органи на СТО, този регламент да отменя първоначално наложеното антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република и Малайзия, член 2 от него ограничава възможността за възстановяване на платените мита, като изключва обратното действие на отмяната и така позволява в правния мир да продължи да съществува антидъмпингово мито, противоречащо на правилата на СТО, без това решение да е обективно основано по съображения от обществен ред.
   Жалбоподателят изтъква три основания за отмяна на обжалваното решение.

               1.

               Първото основание е незаконосъобразност на член 2 от обжалвания регламент поради противоречие с Антидъмпинговото споразумение.

                           —

                           В тази връзка се твърди, че като се има предвид, че самата Комисия признава в обжалвания регламент, че антидъмпинговото мито е отменено поради нарушение на Антидъмпинговото споразумение от страна на Съвета, законосъобразността на обжалвания член трябва да се прецени, като се имат предвид задълженията, поети от Европейския съюз с подписването на Антидъмпинговото споразумение.

                           —

                           От друга страна, както следва от Антидъмпинговото споразумение, Европейският съюз, като договаряща страна по споразумението, е могъл да установява антидъмпингови мита единствено при спазване на процедурата, предвидена в посоченото международно споразумение. Като се имат предвид нарушенията на различни разпоредби, допуснати от Съвета при налагането на отмененото антидъмпингово мито, както изрично се признава в Регламент (ЕС) 2016/278, Европейският съюз никога не е имал правото да наложи отмененото мито, поради което в никакъв случай не може да ограничава действието на отмяната.

               2.

               Второто основание е свързано с правната сигурност и принципа на недопускане на неоснователно обогатяване.

                           —

                           В тази връзка се твърди, че признаването на обратно действие на отмяната на антидъмпинговото мито се налага от целта на обжалвания регламент, в който се признава, че при установяване на отмененото мито Съветът е нарушил Антидъмпинговото споразумение.

                           —

                           От друга страна, както Съдът изисква държавите членки да връщат сумите, събрани в нарушение на общностното право, така следва да бъдат върнати и сумите, събрани от Европейския съюз в нарушение на неговото собствено право, каквото е Антидъмпинговото споразумение. Изключването на обратното действие на отмяната предполага, че частноправните субекти трябва да понесат последиците от незаконосъобразни действия без да могат да очакват никакво поправяне на вредите, които са им причинени противоправно и които не е трябвало да търпят.

               3.

               Третото основание е свързано с принципа на оправданите правни очаквания.

                           —

                           Според жалбоподателя признанието, че с налагането на антидъмпингово мито в противоречие с Антидъмпинговото споразумение Европейският съюз е нарушил поетите от него международни задължения, е породило оправдани очаквания, че Комисията, ще приеме правна уредба в съответствие с извършеното от самата нея признание на нарушението и че няма да си позволи да запази противоправните последици от прилагането на незаконосъобразно антидъмпингово мито.


title: Дело T-344/08: Жалба, подадена на 25 август 2008 г. — EnBW Energie Baden-Württemberg/Комисия

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/42

         Жалба, подадена на 25 август 2008 г. — EnBW Energie Baden-Württemberg/Комисия
   (Дело T-344/08)
   (2008/C 272/83)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: EnBW Energie Baden-Württemberg AG (Карлсруе, Германия) (представители: A. Bach и A. Hahn, Rechtsanwälte)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение № D(2008) 4931 на Европейската комисия от 16 юни 2008 г., свързано с молба за достъп до административната преписка по дело COMP/F/38.899 (Скоростна кутия с газова изолация),

               —

               при условията на евентуалност да се отмени Решение № D(2008) 4931 на Европейската комисия от 16 юни 2008 г., свързано с молба за достъп до административната преписка по дело COMP/F/38.899 (Скоростна кутия с газова изолация), доколкото Комисията е отказала на жалбоподателя и частичен достъп до документите по преписката,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят оспорва Решение на Комисията от 16 юни 2008 г., с което е отхвърлена втората му молба за достъп до документи от преписката на Комисията по дело COMP/F/38.899 — Скоростна кутия с газова изолация.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва три правни основания.
   На първо място жалбоподателят се позовава на нарушение на член 4, параграф 2, първо и трето тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1), тъй като съдържащите се в тези разпоредби изключения били изтълкувани и приложени погрешно. Освен това жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила последната част от изречението от член 4, параграф 2 от Регламент № 1049/2001, тъй като неправилно е отрекла съществуването на по-висш обществен интерес на жалбоподателя от достъпа до документите по дело COMP/F/38.899. На последно място се посочва, че е налице нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001, тъй като е трябвало да се допусне консултиране с поне част от съдържащите се в преписката по дело COMP/F/38.899 документи.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело F-98/10: Жалба, подадена на 7 октомври 2010 г. — Cervelli/Комисия

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/42

         Жалба, подадена на 7 октомври 2010 г. — Cervelli/Комисия
   (Дело F-98/10)
   ()
   2011/C 13/83
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Francesca Cervelli (Брюксел, Белгия) (представители: J. R. García-Gallardo Gil-Fournier и M. Arias Díaz, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решение на Комисията, с което се отказва предоставянето на жалбоподателя на добавка за пребиваване в чужда държава

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се прогласи нищожността на решението на Комисията за отказ от 30 юни 2010 г.;

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Съединени дела T-246/08 и Т-332/08: Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2009 г. — Melli Bank/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Приети ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран с цел предотвратяване на ядреното разпространение — Замразяване на средства — Жалба за отмяна — Съдебен контрол — Пропорционалност — Равно третиране — Задължение за мотивиране — Възражение за незаконосъобразност — Член 7, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 423/2007)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/37

         Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2009 г. — Melli Bank/Съвет
   (Съединени дела T-246/08 и Т-332/08) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Приети ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран с цел предотвратяване на ядреното разпространение - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Съдебен контрол - Пропорционалност - Равно третиране - Задължение за мотивиране - Възражение за незаконосъобразност - Член 7, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 423/2007)
   2009/C 205/67
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Melli Bank plc (Лондон, Обединено кралство) (представители: първоначално R. Gordon, QC, J. Stratford и M. Hoskins, barristers, R. Gwynne и T. Din, solicitors, впоследствие D. Anderson, QC, M. Hoskins, S. Gadhia, D. Murray и M. Din, solicitors)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и E. Finnegan)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Френска република (представители: G. de Bergues, E. Belliard и L. Butel); Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: V. Jackson, подпомаган от S. Lee, barrister) и Комисия на Европейските общности (представители: S. Boelaert и P. Aalto)

      Предмет

   По дела Т-246/08 и Т-332/08, отмяна на точка 4 от таблица В от приложението към Решение 2008/475/ЕО на Съвета от 23 юни 2008 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителните мерки срещу Иран (ОВ L 163, стр. 29), доколкото се отнася до Melli Bank, и по дело Т-332/08, при условията на евентуалност, обявяване на неприложимостта на член 7, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 423/2007 на Съвета от 19 април 2007 година относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 103, стр. 1).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Melli Bank plc понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз, включително свързаните с обезпечителните производства.

               3)

               Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, Френската република и Комисията на Европейските общности понасят направените от тях съдебни разноски, включително свързаните с обезпечителните производства.

      (1)  ОВ C 197, 2.8.2008 г.


title: Дело C-460/06: Решение на Съда (трети състав) от 11 октомври 2007 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Bruxelles — Белгия) — Nadine Paquay/Société d'architectes Hoet + Minne SPRL (Социална политика — Закрила на бременните жени — Директива 92/85/ЕИО — Член 10 — Забрана да се уволняват работнички в периода от началото на бременността до края на отпуска по майчинство — Период на защита — Решение да се уволни работничка през периода на защита — Съобщаване и изпълнение на решението за уволнение след изтичане на посочения период — Равно третиране на работниците от мъжки и женски пол — Директива 76/207/ЕИО — Член 2, параграф 1, член 5, параграф 1 и член 6 — Пряка дискриминация, основана на пола — Санкции)

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/16

         Решение на Съда (трети състав) от 11 октомври 2007 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Bruxelles — Белгия) — Nadine Paquay/Société d'architectes Hoet + Minne SPRL
   (Дело C-460/06) (1)

   (Социална политика - Закрила на бременните жени - Директива 92/85/ЕИО - Член 10 - Забрана да се уволняват работнички в периода от началото на бременността до края на отпуска по майчинство - Период на защита - Решение да се уволни работничка през периода на защита - Съобщаване и изпълнение на решението за уволнение след изтичане на посочения период - Равно третиране на работниците от мъжки и женски пол - Директива 76/207/ЕИО - Член 2, параграф 1, член 5, параграф 1 и член 6 - Пряка дискриминация, основана на пола - Санкции)
   (2007/C 297/24)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal du travail de Bruxelles
   Страни в главното производство

      Ищец: Nadine Paquay

      Ответник: Société d'architectes Hoet + Minne SPRL
   Предмет
   Преюдициално запитване — Трудов съд в Брюксел — Тълкуване на член 2, параграф 1, член 5, параграф 1 и член 6 от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд (ОВ L 39, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 164), както и на член 10 от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (ОВ L 348, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3) — Забрана за уволнение — Решение за уволнение на работничка поради нейната бременност или раждане на дете, което е взето в предвидения в директивата период на защита, но е съобщено на тази работничка и изпълнено след изтичането на посочения период
   Диспозитив

               1.

               Член 10 от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) трябва да се тълкува в смисъл, че забранява не само да се съобщава решение за уволнение поради бременност и/или раждане на дете през периода на защита, предвиден в параграф 1 от този член, но и да се предприемат подготвителни мерки за подобно решение преди изтичането на този период.

               2.

               Решение за уволнение поради бременност и/или раждане на дете противоречи на член 2, параграф 1 и на член 5, параграф 1 от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие и на условията на труд, независимо от момента, в който решението за уволнение е съобщено и дори да е съобщено след края на периода на защита, предвиден в член 10 от Директива 92/85. Тъй като такова решение за уволнение противоречи както на член 10 от Директива 92/85, така и на член 2, параграф 1 и на член 5, параграф 1 от Директива 76/207, мярката, избрана от държавата-членка по силата на член 6 от последната директива, за да санкционира нарушението на тези разпоредби, трябва да бъде най-малко равностойна на предвидената в националното законодателство в изпълнение на член 10 и член 12 от Директива 92/85.

      (1)  ОВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Дело F-77/14: Жалба, подадена на 7 август 2014 г. — ZZ/Съвет

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/68

      Жалба, подадена на 7 август 2014 г. — ZZ/Съвет
      (Дело F-77/14)
      (2014/C 395/84)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: ZZ (представител: S. Pappas, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Предмет на производството

      Установяване на неприложимостта на член 8 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица, изменен с член 1, точка 67, буква г) от Регламент № 1023/2013, тъй като той установява връзка между предоставянето на предвидените в този член надбавки и положението на експатриран или на пребиваващ в чужда държава, и отмяна на общите разпоредби за изпълнение относно пътните разноски от мястото на работа до мястото на произход, приети от Съвета на 1 януари 2014 г., в които е установена същата връзка.

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се установи, че член 1, точка 67, буква г) от Регламент № 1023/2013 трябва по силата на член 277 ДФЕС да бъде оставен без приложение, тъй като той свързва възстановяването на годишните пътни разноски, предвидени в член 7 от приложение VII към Правилника, с положението на експатриран или на пребиваващ в чужда държава;

                  —

                  да се отмени член 1 от ОРИ от 1 януари 2014 г., тъй като свързва възстановяването на годишните пътни разноски, предвидени в член 7 от приложение VII към Правилника с положението на експатриран или на пребиваващ в чужда държава;

                  —

                  да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-816/14: Жалба, подадена на 17 декември 2014 г.  — Tayto Group/СХВП — MIP Metro ( „REAL HAND COOKED“ )

text:
               16.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/26

         Жалба, подадена на 17 декември 2014 г. — Tayto Group/СХВП — MIP Metro („REAL HAND COOKED“)
   (Дело T-816/14)
   (2015/C 056/37)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tayto Group Ltd (Craigavon, Обединено кралство) (представители: R. Kunze, Solicitor и G. Würtenberger, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „REAL HAND COOKED“ — заявка за регистрация на марка на Общността № 9 0 62  688

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 6 октомври 2014 г. по преписка R 842/2013-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на членове 8, параграф 1, буква б), 64, 75, 76 и 83 от Регламент № 207/2009


title: Дело C-553/14 P: Жалба, подадена на 1 декември 2014 г. от Kyocera Mita Europe BV срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 16 септември 2014 г. по дело T-35/11, Kyocera Mita Europe BV/Европейска комисия

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/27

         Жалба, подадена на 1 декември 2014 г. от Kyocera Mita Europe BV срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 16 септември 2014 г. по дело T-35/11, Kyocera Mita Europe BV/Европейска комисия
   (Дело C-553/14 P)
   (2015/C 046/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Kyocera Mita Europe BV (представители: P. De Baere, avocat, P. Muñiz, advogado)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени изцяло определението на Общия съд на ЕС по дело T-35/11,

               —

               да обяви жалбата за допустима,

               —

               да върне делото на Общия съд на ЕС за произнасяне по съществото на жалбата,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство и в производството пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата се изтъкват следните две основания:
   Първо, Общият съд е допуснал грешка при тълкуването и прилагането на член 263 ДФЕС, стигайки до извода, че обжалваният регламент „включва мерки за изпълнение“ по смисъла на тази разпоредба.
   Второ, Общият съд е нарушил правото на жалбоподателя да бъде изслушан, допуснал е грешка при правната квалификация на доказателствата, представени от жалбоподателя, и, при условията на евентуалност, е изопачил тези доказателства.


title: Дело C-546/14: Преюдициално запитване от Tribunale di Udine (Италия), постъпило на 28 ноември 2014 г.  — Degano Trasporti S.a.s. di Ferruccio Degano & C. в ликвидация

text:
               9.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 81/4

         Преюдициално запитване от Tribunale di Udine (Италия), постъпило на 28 ноември 2014 г. — Degano Trasporti S.a.s. di Ferruccio Degano & C. в ликвидация
   (Дело C-546/14)
   (2015/C 081/05)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Udine

      Страни в главното производство

      Молител: Degano Trasporti S.a.s. di Ferruccio Degano & C. in liquidazione

      Преюдициален въпрос

   Допустима ли е с оглед на съдържащите се в член 4, параграф 3 от ДЕС и в Директива 2006/112/ЕС (1) на Съвета принципи и норми според даденото им вече тълкуване в Решение на Съда на ЕС от 17 юли 2008 г. по дело С-132/06, Решение на Съда на ЕС от 11 декември 2008 г. по дело С-174/07 и Решение на Съда на ЕС от 29 март 2012 г. по дело С-500/10, национална правна норма (а следователно, що се отнася до разглеждания тук случай, тълкуване на членове 162 и 182ter от Закона за обявяване в несъстоятелност), според която може да се приеме предложение за предпазен конкордат, в което се предвижда чрез ликвидацията на имуществото на длъжника само частично плащане на вземането на държавата за ДДС, когато не се използва инструментът на фискалната сделка и въз основа на заключение на независим експерт и след формален контрол от страна на съда, за това вземане не може да се предвиди плащане в по-голям размер в случай на ликвидация чрез обявяване в несъстоятелност?“

      (1)  Директива 2006/112/ЕС на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр 1, Специално издание на български език 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7, поправки ОВ L 74, 2011 г., стр. 3 и ОВ L 249 от 2012 г., стр. 15).


title: Дело C-619/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal du travail de Bruxelles (Белгия) на 30 ноември 2011 г. — Patricia Dumont de Chassart/Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/16

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal du travail de Bruxelles (Белгия) на 30 ноември 2011 г. — Patricia Dumont de Chassart/Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés
   (Дело C-619/11)
   2012/C 49/27
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal du travail de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Patricia Dumont de Chassart

      Ответник: Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés [Национален институт за семейни добавки за заети лица]

      Преюдициален въпрос

   Нарушава ли член 79, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (1), основните принципи на равенство и недопускане на дискриминация, закрепени по-специално в член 14 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г., евентуално във връзка с членове 17, 39 и/или 43 от консолидираната версия на Договора за създаването на Европейската общност, когато се тълкува в смисъл, че предоставя възможност правилата за приравняването на осигурителни периоди, периоди на трудова и на самостоятелна трудова заетост, предвидени в член 72 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, да се прилагат само по отношение на починалия родител, поради което член 56а, параграф 1 от законите, съгласувани на 19 декември 1939 г. относно семейните добавки, изключва по отношение на преживелия родител, независимо от неговото гражданство, стига да е гражданин на държава членка или да попада под действието по отношение на лицата на Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, който е работил в друга държава на Европейския съюз в рамките на 12-месечния период, посочен в член 56а, параграф 1 от законите, съгласувани на 19 декември 1939 г. относно семейните добавки, възможността да докаже, че отговаря на условието, съгласно което в качеството си на титуляр по смисъла на член 51, параграф 3, точка 1 от законите, съгласувани на 19 декември 1939 г. относно семейните добавки, е отговарял в рамките на последните дванадесет месеца преди смъртта на условията за получаване на шест месечни помощи, определени като еднократни суми, докато преживелият родител, независимо дали е белгийски гражданин или гражданин на друга държава — членка на Европейския съюз, който е работел единствено в Белгия в рамките на 12-месечния период по член 56а, параграф 1 от законите, съгласувани на 19 декември 1939 г. относно семейните добавки, евентуално поради това, че изобщо не е напускал територията на Белгия, би имал право да приведе доказателства в този смисъл?

      (1)  ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26 и поправка — ОВ L 32, 2008 г., стр. 31.


title: Дело T-260/13: Определение на Общия съд от 28 октомври 2015 г. — Ryanair/Комисия

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/29

         Определение на Общия съд от 28 октомври 2015 г. — Ryanair/Комисия
   (Дело T-260/13) (1)

   (2015/C 429/39)
   Език на производството: английски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 189, 29.6.2013 г.


title: Дело T-370/17: Жалба, подадена на 12 юни 2017 г. — KPN/Комисия

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/47

         Жалба, подадена на 12 юни 2017 г. — KPN/Комисия
   (Дело T-370/17)
   (2017/C 249/64)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: KPN BV (Хага, Нидерландия) (представители: P. van Ginneken и G. Béquet, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решение C(2016) 5165 окончателен на Европейската комисия от 3 август 2016 г. за обявяване на концентрация за съвместима с вътрешния пазар и с със Споразумението за ЕИП в съответствие с член 6, параграф 2 от Регламент на Съвета № 139/2004 по дело M. 7978 — Vodafone/Liberty Global/Dutch JV;

               —

               да върне делото на Комисията за ново разглеждане на основание на член 10, параграф 5 от Регламент № 139/2004 на Съвета;

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               С първото основание той твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката на пазара на спортно съдържание и че вследствие на това бил необоснован извършения от нея конкурентен анализ.

                           —

                           Жалбоподателят посочва, че спортното съдържание било незаменимо и било от съществено значение за абонатите. Според жалбоподателя това правело спортното съдържание (и по-специално абсолютно необходимото спортно съдържание) от съществено значение за телевизионните доставчици, които искат да се конкурират (по-специално) на пазарите на телевизионни услуги.

                           —

                           Овен това жалбоподателят изтъква, че приемайки противното, Комисията допуснала явна грешка в преценката на пазара (пазарите) за спортно съдържание. Според жалбоподателя тези грешки при определянето на пазара повлияли последващата оценка на Комисията в постановеното решение и в крайна сметка извода на Комисията да разреши концентрацията.

               2.

               С второто основание се твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, що се отнася до подбудите да се предвидят ограничения на достъпа до пазара на едро на платени спортни телевизионни канали.

                           —

                           Жалбоподателят посочва, че преди сливането Ziggo вече има възможности и мотив да ограничи необходимото съдържание от конкурентите. Според жалбоподателя Комисията е знаела това, а по този начин сливането дава възможност за разпростиране на ограничението до нови пазари, като например пазарите на пакетни услуги Multiplay, комбиниращи стационарни и мобилни услуги.

                           —

                           Жалбоподателят също така изтъква, че Комисията погрешно е приела, че потреблението на съдържание чрез мобилни устройства е незначително и поради това тези пазари няма да бъдат засегнати от сливането. Освен това жалбоподателят поддържа, че Комисията погрешно е преценила, че в Нидерландия пазарите на пакетни услуги Multiplay, комбиниращи стационарни и мобилни услуги, са едва на ранен етап от развитието си.

                           —

                           Поради това според жалбоподателя Комисията погрешно е стигнала до заключението, че сливането няма да има отрицателни последици по отношение на ограничаването на спортно съдържание за пазарите на пакетни услуги Multiplay, комбиниращи стационарни и мобилни услуги.

               3.

               С третото правно основание се твърди, че Комисията не излага мотиви защо съвместното предприятие не би имало подбуди да ограничава достъпа на конкурентите надолу по веригата до абсолютно необходимото съдържание.

                           —

                           Жалбоподателят изтъква, че изводите на Комисията, обсъдени в рамките на предходните основания, не били достатъчно мотивирани.


title: Дело T-507/11: Жалба, подадена на 26 септември 2011 г. — Peek & Cloppenburg/СХВП — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

text:
               10.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 362/18

         Жалба, подадена на 26 септември 2011 г. — Peek & Cloppenburg/СХВП — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
   (Дело T-507/11)
   2011/C 362/26
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG (Дюселдорф, Германия) (представител: S. Abrar, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Peek & Cloppenburg (Хамбург, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата а хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 28 февруари 2011 г. по преписка R 262/2005-1,

               —

               да осъди СХВП да заплати разноските.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Peek & Cloppenburg“ за услуги от клас 35

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Peek & Cloppenburg

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: друго по-ранно право, а именно фирмено наименование „Peek & Cloppenburg“ с действие в Германия

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009, тъй като използването на по-ранната марка „Peek & Cloppenburg“ не можело да се забрани и не съществувало право да се иска забрана в рамките на Федерална Република Германия съгласно член 12 MarkenG, както и нарушение на член 76, параграф 1, първо изречение от Регламент № 207/2009, тъй като апелативният състав е трябвало да изчака произнасянето на германския Bundesgerichtshof и влизането в сила на съдебно решение в германското производство по заличаване на марка


title: Дело C-387/07: Решение на Съда (втори състав) от 11 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Ancona — Италия) — MI.VER Srl, Daniele Antonelli/Provincia di Macerata (Отпадъци — Понятие за временно съхраняване — Директива 75/442/ЕИО — Решение 2000/532/ЕО — Възможност за смесване на отпадъци, съответстващи на различни кодове — Понятие за смесени опаковки)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/7

         Решение на Съда (втори състав) от 11 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Ancona — Италия) — MI.VER Srl, Daniele Antonelli/Provincia di Macerata
   (Дело C-387/07) (1)

   (Отпадъци - Понятие за временно съхраняване - Директива 75/442/ЕИО - Решение 2000/532/ЕО - Възможност за смесване на отпадъци, съответстващи на различни кодове - Понятие за смесени опаковки)
   (2009/C 32/12)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale di Ancona
   Страни в главното производство

      Ищец: MI.VER Srl, Daniele Antonelli

      Ответник: Provincia di Macerata
   Предмет
   Преюдициално запитване — Tribunale di Ancona — Тълкуване на Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39) и на Решение на Комисията от 3 май 2000 г. за замяна на Решение 94/3/ЕО за установяване на списък на отпадъците в съответствие с член 1, буква а) от Директива 75/442/ЕИО на Съвета относно отпадъците и Решение 94/904/ЕО на Съвета за установяване на списък на опасните отпадъци в съответствие с член 1, параграф 4 от Директива 91/689/ЕИО на Съвета относно опасните отпадъци (ОВ L 226, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 69) — Понятие за временно съхраняване — Възможност за производителя да смесва отпадъците, които съответстват на различни кодове от Европейския каталог на отпадъците, предвиден от Решение 2000/532/ЕО
   Диспозитив

               1.

               Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 година и Решение 2000/532/ЕО на Комисията от 3 май 2000 година за замяна на Решение 94/3/ЕО за установяване на списък на отпадъците в съответствие с член 1, буква а) от Директива 75/442/ЕИО на Съвета относно отпадъците и Решение 94/904/ЕО на Съвета за установяване на списък на опасните отпадъци в съответствие с член 1, параграф 4 от Директива 91/689/ЕИО на Съвета относно опасните отпадъци допускат производителят на отпадъци да смесва отпадъци, спадащи към различни кодове от списъка, приложен към Решение 2000/532, при тяхното временно съхраняване до събирането им от мястото на образуване. Държавите-членки обаче са длъжни да приемат мерки, задължаващи производителя на отпадъци да сортира и събира отделно отпадъците при тяхното временно съхраняване до събирането им от мястото на образуване, като използва за тази цел кодовете от посочения списък, ако преценят, че такива мерки са необходими за постигане на целите, определени в член 4, първа алинея от Директива 75/442, изменена с Регламент № 1882/2003.

               2.

               Щом като националната правна уредба възпроизвежда списъка на отпадъците, приложен към Решение 2000/532, кодът 15 01 06, съответстващ на „смесени опаковки“, може да бъде използван за обозначаване на отпадъци, състоящи се от опаковки от различни материали, групирани заедно.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


title: Дело C-167/08: Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België — Белгия) — Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV, Parc Healthcare International Limited/Omnipol Ltd (Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 43, параграф 1 — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения — Понятие за страна)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/18

         Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België — Белгия) — Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV, Parc Healthcare International Limited/Omnipol Ltd
   (Дело C-167/08) (1)

   (Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 43, параграф 1 - Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения - Понятие за страна)
   2009/C 141/30
   Език на производството: le néerlandais

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Cassatie van België

      Страни в главното производство

      Ищци: Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV, Parc Healthcare International Limited

      Ответник: Omnipol Ltd

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van Cassatie van België — Тълкуване на член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела („Брюксел I“)(ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Понятие за страна — Иск, предявен от кредитор от името и за сметка на неговия длъжник — Решение по молбата за декларация за изпълняемост.

      Диспозитив

   Член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че кредитор на длъжник не може да обжалва решение по молба за декларация за изпълняемост, ако формално не е встъпил като страна в процеса по спора, в рамките на който друг кредитор на този длъжник е поискал тази декларация за изпълняемост.

      (1)  ОВ C 183, 19.07.2008 г.


title: Дело C-319/08: Преюдициално запитване, отправено от Giudice di Pace di Ischia (Италия) на 15 юли 2008 г. — Lucia Anna Giorgia Iacono/Telecom Italia SpA

text:
               13.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/11

         Преюдициално запитване, отправено от Giudice di Pace di Ischia (Италия) на 15 юли 2008 г. — Lucia Anna Giorgia Iacono/Telecom Italia SpA
   (Дело C-319/08)
   (2008/C 236/17)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Giudice di Pace di Ischia
   Страни в главното производство

      Ищец: Lucia Anna Giorgia Iacono

      Ответник: Telecom Italia SpA
   Преюдициални въпроси
   Имат ли посочените по-горе разпоредби на общностното право (член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и на основните свободи, Директива 2002/22/EО (1), Директива 1999/44/EО (2) както и Препоръки на Комисията 2001/310/EО (3) и 98/257/EО (4)) непосредствено обвързващо действие и трябва ли следователно да се тълкуват в смисъл, че в случай на спор „в областта на електронните комуникации между крайни потребители и оператори поради нарушения на разпоредбите относно универсалната услуга и на правата на крайните потребители, предвидени в законови разпоредби, в решение на надзорния орган, в договорни клаузи и в харти на клиента“ (посочените в член 2 от Решение № 173/07/CONS на надзорния орган в областта на комуникациите спорове) не трябва да се пристъпва към опит за уреждане на спора чрез участието на посредник с цел да се избегне недопустимостта на предявен пред съд иск, тъй като тези разпоредби се ползват с приоритет спрямо нормата на член 3, параграф 1от посоченото по-горе Решение № 173/07/CON?

      (1)  ОВ L 108, стp. 51.

      (2)  ОВ L 171, стp. 12.

      (3)  ОВ L 109, стp. 56.

      (4)  ОВ L 115, стp. 31. (Препоръка на Комисията).


title: Дело T-315/11: Жалба, подадена на 17 юни 2011 г. — Fortress Participations/СХВП — Fortress Investment Group и Fortress Investment Group (UK) (FORTRESS)

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/33

         Жалба, подадена на 17 юни 2011 г. — Fortress Participations/СХВП — Fortress Investment Group и Fortress Investment Group (UK) (FORTRESS)
   (Дело T-315/11)
   2011/C 238/56
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Fortress Participations BV (Ротердам, Нидерландия) (представители: M.L.J. van de Braak, lawyer, B. Ladas, Solicitor, и S. Malynicz, Barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Други страни в производството пред апелативния състав: Fortress Investment Group LLC (Ню Йорк, Съединени щати) и Fortress Investment Group (UK) Ltd (Лондон, Обединено кралство)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 март 2011 г. по преписка R 355/2009-2, и

               —

               да осъди ответника и другите страни пред апелативния състав да заплатят направените от тях разноски в производството пред Службата и Общия съд, както и разноските на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словната марка на Общността „FORTRESS“, регистрирана под № 2095784 за услуги от класове 35, 36 и 42

      Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Другите страни в производството пред апелативния състав

      Основание на искането за обявяване на недействителност: Страните, искащи обявяване на недействителност, основават своето искане на относителни основания за недействителност в съответствие с член 53, параграф 1), буква в) във връзка с член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета. Искането се основава и на нерегистрираните в Обединеното кралство търговски марки „FORTRESS“, „FORTRESS INVESTMENTS“, и „FORTRESS INVESTMENT GROUP“, които се използват в търговията.

      Решение на отдела по отмяна: Отхвърля искането за обявяване на недействителност

      Решение на апелативния състав: Отменя обжалваното решение

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009, тъй като апелативният състав не е разгледал правилно въпроса за „goodwill“ (положителна репутация) по силата на правото на Обединеното кралство в областта на „passing off“(злоупотреба с наименование) и не е преценил опасността от измамно представяне, нито произтичащите от това вреди.


title: Дело T-309/16: Жалба, подадена на 19 юни 2016 г. — Cafés Pont/EUIPO — Giordano Vini (Art’s Café)

text:
               16.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 296/27

         Жалба, подадена на 19 юни 2016 г. — Cafés Pont/EUIPO — Giordano Vini (Art’s Café)
   (Дело T-309/16)
   (2016/C 296/36)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Cafés Pont, SL (Сабадел, Испания) (представители: E. Manresa Medina и J. M. Manresa Medina, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Giordano Vini SpA (Диано д’Алба, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „Art’s Café“ — марка на Европейския съюз № 5 622 345

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 1 април 2016 г. по преписка R 1110/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да постанови решение, с което да уважи жалбата, като отмени решението за отмяна на марката на Европейския съюз № 5 622 345 поради неизползването ѝ и да потвърди, че същата е използвана, и

               —

               да осъди ответника и встъпилите в негова подкрепа страни, ако има такива, да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 51, параграф 1, букви а) и б) и член 15, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-296/06: Решение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2009 г. — Dongguan Nanzha Leco Stationery/Съвет (Дъмпинг — Внос на механизми с дъгов лост с произход от Китай — Определяне на дъмпинговия марж — Режим на пазарна икономика — Сравнение между нормалната стойност и експортната цена — Прилагане на метод, различен от използвания в хода на първоначалното разследване — Член 2, параграф 7, буква a), и параграф 10, от Регламент (ЕО) № 384/96)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/55

         Решение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2009 г. — Dongguan Nanzha Leco Stationery/Съвет
   (Дело T-296/06) (1)

   (Дъмпинг - Внос на механизми с дъгов лост с произход от Китай - Определяне на дъмпинговия марж - Режим на пазарна икономика - Сравнение между нормалната стойност и експортната цена - Прилагане на метод, различен от използвания в хода на първоначалното разследване - Член 2, параграф 7, буква a), и параграф 10, от Регламент (ЕО) № 384/96)
   2009/C 267/93
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd (Dongguan, Китай) (представител: A. Bentley, QC)

      Ответник: Съвет на Европейските общности (представители: J.-P. Hix, подпомаган от адв. G. Gerrisch)

      Страни, встъпили в подкрепа на исканията на ответника: Комисия на Европейските общности (представители: H. van Vliet и T. Scharf); IML Industria Meccanica Lombarda Srl (Offanengo, Италия); Interkov spol. s r.o. (Bráník, Чешка република); MI.ME.CA. Srl (Ricengo, Италия); и NIKO — kovinarsko podjetje, d.d., Železniki (Železniki, Словения) (представител: адв. R. Bierwagen, avocat)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Регламент (ЕО) № 1136/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година относно налагането на окончателно антидъмпингово мито и окончателното събиране на временно мито, наложено върху вноса на механизми с дъгов лост с произход от Китайска народна република (ОВ L 205, стр.1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 47, стр.89).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз, IML Industria Meccanica Lombarda Srl, Interkov spol. s r.o., MI.ME.CA. Srl и NIKO — kovinarsko podjetje, d.d., Železniki.

               3)

               Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 310, 16.12.2006 г.


title: Дело T-209/09: Жалба, подадена на 27 май 2009 г. — Alder Capital/СХВП — Halder Holdings (ALDER CAPITAL)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/56

         Жалба, подадена на 27 май 2009 г. — Alder Capital/СХВП — Halder Holdings (ALDER CAPITAL)
   (Дело T-209/09)
   2009/C 180/104
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Alder Capital Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: H. Hartwig и A. von Mühlendahl, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Halder Holdings BV (Хага, Нидерландия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 20 февруари 2009 г. по преписка R 486/2008-2;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски, включително и направените от жалбоподателя в производството пред апелативния състав; и

               —

               да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разноските, включително и направените от жалбоподателя в производството пред апелативния състав, ако Halder Holdings трябва да встъпи като страна по настоящото дело.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словната марка „ALDER CAPITAL“ за услуги по клас 36

      Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: Словни марки „Halder“ и „Halder Investments“, регистрирани в Бенелюкс за услуги по класове 35 и 36; Международна регистрация на словната марка „Halder“ за услуги по класове 35 и 36; Нерегистрирани търговски и фирмени наименования „Halder“, „Halder Holdings“, „Halder Investments“ и „Halder Interest“, използвани в търговските отношения

      Решение на отдела по заличаването: Обявява марката на Общността за недействителна

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
   Изложени правни основания:

               (1)

               нарушение на членове 57 и 58 от Регламент № 40/94 на Съвета (понастоящем членове 58 и 59 съответно от Регламент № 207/2009 на Съвета), както и на член 8, параграф 3 от Регламент № 216/96 (1) на Комисията, доколкото апелативният състав неправилно е уважил искането на другата страна в производството да преразгледа въпроса за реалното използване;

               (2)

               нарушение на член 52, параграф 1, буква a) от Регламент № 40/94 на Съвета (понастоящем член 53, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 на Съвета) и на член 55, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета (понастоящем член 56, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета) във връзка с член 42, параграф 1 от Регламент № 40/94 на Съвета (понастоящем член 41, параграф 1 от Регламент № 207/2009 на Съвета) и член 8, параграф 2 от Регламент № 40/94 на Съвета (понастоящем член 8, параграф 2 от Регламент № 207/2009 на Съвета), тъй като апелативният състав не е отхвърлил искането на другата страна в производството за обявяване на недействителност, доколкото това искане се основавало на по-ранни права, които са били прехвърлени на трето лице;

               (3)

               Нарушение на член 56, параграфи 2 и 3 от Регламент № 40/94 на Съвета (понастоящем член 57, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 на Съвета) във връзка с член 15 от Регламент № 40/94 на Съвета (понастоящем член 15 от Регламент 207/2009 на Съвета), както и на член 10 от Директива 89/104/EEC (2) на Съвета № и на правило 40, параграф 6 във връзка с правило 22, параграфи 3 и 4 от Регламент № 2868/95 (3) на Комисията, доколкото апелативният състав погрешно е приел, че другата страна в производството е доказала реалното използване навсякъде на всички свои по-ранни марки;

               (4)

               при условията на евентуалност, нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета), доколкото апелативният състав погрешно е приел, че съществувала вероятност от объркване между разглежданите марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 216/96 на Комисията от 5 февруари 1996 година за установяване на процедурни правила за организацията на дейността на апелативните състави към Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайн) (ОВ L 28, 1996 г., стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 221)

      (2)  Първа директива на Съвета № 89/104/ЕИО от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ L 40, 1989 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92)

      (3)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, 1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-247/10 P: Жалба, подадена на 18 май 2010 г. от Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 4 март 2010 г. по дело T-407/06, Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd/Съвет на Европейския съюз

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/25

         Жалба, подадена на 18 май 2010 г. от Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 4 март 2010 г. по дело T-407/06, Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-247/10 P)
   ()
   2010/C 209/35
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd (представител: M. Sánchez Rydelski, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas, Calzaturificio Elisabet Srl, Calzaturificio Iacovelli di Iacovelli Giuseppe & C. Snc, Calzaturificio Leopamy Srl, Calzaturificio Lunella Srl, Calzaturificio Mia Shoe Snc di Gattafoni Carlo & C., Calzaturificio Primitempi di Monaldi Geri, Calzaturificio R. G. di Rossi & Galiè Srl, Calz. S. G. di Seghetta Giampiero e Sergio Snc, Carim Srl, Florens Shoes SpA, Gattafoni Shoe Snc di Gattafoni Giampaolo & C., Grif Srl, Missouri Srl, New Swing Srl, Podosan Medical Shoes di Cirilli Michela, Viviane Sas

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени Решение на Общия съд от 4 март 2010 г. по дело T-407/06,

               —

               да отмени Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета (1) за налагане на окончателно антидъмпингово мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китай и Виетнам, доколкото този регламент засяга жалбоподателя, и

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя както в настоящото производство по обжалване, така и в производството по дело T-407/06 пред Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят твърди, че
   Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че Комисията е можела законосъобразно съгласно член 17, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (2) (наричан по-нататък „основният регламент“), да реши да не разглежда и да не прави констатации във връзка с исканията за статут на дружество, функциониращо в условията на пазарна икономика („СПИ“), и за индивидуално третиране („ИТ“).
   Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото при разглеждането на въпроса дали правото на защита на жалбоподателя е нарушено във връзка с установеното нарушение на член 20, параграф 5 от основния регламент.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета от 5 октомври 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателното събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (ОВ L 275, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 50, стр. 3).

      (2)  ОВ L 56, стр. 1;Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223.


title: Дело C-227/12: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия) на 14 май 2012 г. — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, TUI Airlines Nederland BV, извършващо дейност под фирма „ArkeFly” /Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               18.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 250/8

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия) на 14 май 2012 г. — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, TUI Airlines Nederland BV, извършващо дейност под фирма „ArkeFly”/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Дело C-227/12)
   2012/C 250/14
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Amsterdam

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, TUI Airlines Nederland BV, извършващо дейност под фирма „ArkeFly“

      Ответник: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

      Преюдициални въпроси

               1.

               Членове 7 и 16 от Регламента (1) във връзка с принципа на лоялно сътрудничество, залегнал в правото на Съюза, трябва ли да се тълкуват в смисъл, че (във връзка с националния закон) оправомощават или задължават държавен орган като ответника — ако на пътниците не е изплатено обезщетение за закъснението — да предприеме спрямо въздушните превозвачи мерки по привеждане в действие, дори ако тези пътници могат да използват правния способ, предвиден за целта в член 33 от Конвенцията от Монреал (2)?

               2.

               Ако отговорът на предходния въпрос е положителен: може ли издаването на административно разпореждане като процесното, при чието неизпълнение се налага имуществена санкция, да се счита за една от възможностите за привеждане в действие?

               3.

               В това отношение положението променя ли се,

                           а)

                           ако въздушните превозвачи са указали или не са указали на пътниците тези права?

                           б)

                           в случай че се твърди, че разпоредбите на член 14 от Регламента не са изцяло изпълнени — ако преди спрямо въздушните превозвачи да бъде издадено разпореждане, при чието неизпълнение се налага имуществена санкция, е наложена санкция за неспазването на този член?

                           в)

                           ако съответните пътници са уведомили въздушните превозвачи за това дали искат да получат посоченото обезщетение?

                           г)

                           ако ответникът е издал не разпореждане, при чието неизпълнение се налагат принудителни административни мерки (в който случай, ако въздушните превозвачи не изпълнят разпореждането, самият ответник пристъпва към плащане на пътниците за сметка на въздушните превозвачи), а разпореждане, при чието неизпълнение се налага имуществена санкция (в който случай, ако въздушните превозвачи не изпълнят разпореждането, са длъжни да платят на ответника сума в размер на общото дължимо обезщетение, която се внася в държавната хазна)?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).

      (2)  Конвенция за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, която е сключена на 28 май 1999 г. в Монреал, подписана е от Европейската общност на 9 декември 1999 г. и е одобрена от нейно име с Решение 2001/539/ЕО на Съвета от 5 април 2001 г. (ОВ L 194, стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 112).


title: Дело F-21/05: Определение на Съда на публичната служба от 18 юни 2009 г. — De Geest/Съвет

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/37

         Определение на Съда на публичната служба от 18 юни 2009 г. — De Geest/Съвет
   (Дело F-21/05) (1)

   2009/C 193/63

      Език на производството: френски

   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 171, 9.7.2005 г., стр. 28.


title: Дело C-445/11 P: Решение на Съда (седми състав) от 19 декември 2012 г. — Bavaria NV/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картел — Нидерлански пазар на бира — Решение на Комисията, с което се констатира нарушение на член 81 ЕО — Глоби — Продължителност на административното производство — Размер на глобата)

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/9

         Решение на Съда (седми състав) от 19 декември 2012 г. — Bavaria NV/Европейска комисия
   (Дело C-445/11 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Картел - Нидерлански пазар на бира - Решение на Комисията, с което се констатира нарушение на член 81 ЕО - Глоби - Продължителност на административното производство - Размер на глобата)
   2013/C 46/16
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Bavaria NV (представители: O. Brouwer, P.W. Schepens и N. Al-Ani, advocaten)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: P. Van Nuffel и F. Ronkes Agerbeek, подпомагани от M. Slotboom, advocaat)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решението на Общия съд (шести разширен състав) от 16 юни 2011 г., по дело Bavaria/Комисия (T–235/07), с което Общият съд отменя член 1 от Решение C(2007) 1697 на Комисията от 18 април 2007 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] (дело COMP/B/37.766 — Нидерландски пазар на бира), доколкото с него Европейската комисия констатира, че Bavaria NV е участвало в нарушение, което се изразява в инцидентно координиране на търговски условия, различни от цените, предложени на отделните потребители в сектора „хорека“ в Нидерландия

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Bavaria NV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 340, 19.11.2011 г.


title: Дело T-717/15: Жалба, подадена на 4 декември 2015 г. — Drugsrus/EMA

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/74

         Жалба, подадена на 4 декември 2015 г. — Drugsrus/EMA
   (Дело T-717/15)
   (2016/C 038/100)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Drugsrus Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Howe и S. Ford, barristers и R. Sanghvi, solicitor)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението, съдържащо се в имейла на EMA от 8 октомври 2015 г., съгласно което Drugsrus няма право да преименува на „Eklira Genuair“ продукт, внесен като „Bretaris Genuair“, и

               —

               да осъди EMA да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага само едно основание.
   Жалбоподателят твърди, че EMA е допуснала грешка при прилагане на правото, тъй като направила извод, че е недопустимо да се преименуват разрешени на централно равнище лекарствени продукти. Съгласно разпоредбите на ДФЕС относно свободното движение на стоки паралелният вносител имал правото да преопакова и/или преименува даден продукт за паралелна дистрибуция, стига това преопаковане или преименуване да е обективно необходимо, за да получи внесеният продукт реален достъп до пазара на държавата членка на внос.


title: Дело C-174/15: Решение на Съда (трети състав) от 10 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag — Нидерландия) — Vereniging Openbare Bibliotheken/Stichting Leenrecht (Преюдициално запитване — Авторско право и сродни права — Право на отдаване под наем и в заем на защитени произведения — Директива 2006/115/ЕО — Член 1, параграф 1 — Отдаване в заем на копия от произведения — Член 2, параграф 1 — Отдаване в заем на обекти — Отдаване в заем на екземпляр от книга в дигитален формат — Обществени библиотеки)

text:
               16.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 14/6

         Решение на Съда (трети състав) от 10 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag — Нидерландия) — Vereniging Openbare Bibliotheken/Stichting Leenrecht
   (Дело C-174/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Авторско право и сродни права - Право на отдаване под наем и в заем на защитени произведения - Директива 2006/115/ЕО - Член 1, параграф 1 - Отдаване в заем на копия от произведения - Член 2, параграф 1 - Отдаване в заем на обекти - Отдаване в заем на екземпляр от книга в дигитален формат - Обществени библиотеки))
   (2017/C 014/07)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Den Haag

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vereniging Openbare Bibliotheken

      Ответник: Stichting Leenrecht

      в присъствието на: Vereniging Nederlands Uitgeversverbond, Stichting LIRA, Stichting Pictoright

      Диспозитив

               1)

               Член 1, параграф 1, член 2, параграф 1, буква б) и член 6, параграф 1 от Директива 2006/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за правото на отдаване под наем и в заем, както и за някои права, свързани с авторското право в областта на интелектуалната собственост, следва да се тълкуват в смисъл, че понятието „отдаване в заем“ по смисъла на тези разпоредби обхваща и отдаването в заем на екземпляр от книга в дигитален формат, при положение че това отдаване в заем е извършено, след като този екземпляр е качен на сървъра на обществена библиотека, с което се позволява даден ползвател да възпроизвежда посочения екземпляр чрез сваляне на собствения му компютър, при положение че в срока на заемане може да бъде свалян само един екземпляр от произведението, а след изтичането на този срок сваленият от същия ползвател екземпляр повече не може да бъде ползван от него.

               2)

               Правото на Съюза, и по-специално член 6 от Директива 2006/115, следва да се тълкува в смисъл, че допуска възможността дадена държава членка да обвърже прилагането на член 6, параграф 1 от Директива 2006/115 с изпълнението на условието предоставеният от обществена библиотека екземпляр от книгата в дигитален формат да бъде пуснат в обращение в Европейския съюз чрез първа продажба или друго първо по ред прехвърляне на правото на собственост върху този екземпляр от притежателя на правото на разпространение или с неговото съгласие по смисъла на член 4, параграф 2 от Директива 2001/29.

               3)

               Член 6, параграф 1 от Директива № 2006/115 следва да се тълкува в смисъл, че не допуска предвидената в тази разпоредба дерогация за обществено отдаване в заем да се прилага при предоставянето на разположение от обществена библиотека на екземпляр от книга в дигитален формат, когато този екземпляр е получен от незаконен източник.

      (1)  ОВ C 213, 29.6.2015 г.


title: Дело T-243/05: Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Гърция/Комисия ( ФЕОГА — Секция Гарантиране — Разходи, изключени от финансиране на Общността — Полски култури — Маслиново масло — Финансов одит — Срок от 24 месеца )

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/31

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Гърция/Комисия
   (Дело T-243/05) (1)

   („ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от финансиране на Общността - Полски култури - Маслиново масло - Финансов одит - Срок от 24 месеца“)
   (2007/C 247/49)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Република Гърция (представители: G. Kanellopoulos и E. Svolopoulou)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: H. Tserepa-Lacombe и L. Visaggio, подпомагани от N. Korogiannakis, avocat)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение 2005/354/ЕО на Комисията от 29 април 2005 г., година относно изключването от финансиране на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (OВ L 112, стр. 14), тъй като то изключва някои разходи, направени от Република Гърция в секторите на полските култури и на маслиновото масло, както и в областта на финансовия одит.
   Диспозитив

               1)

               Решение 2005/354/ЕО на Комисията от 29 април 2005 година относно изключването от финансиране на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, се отменя в частта, в която налага на Република Гърция точна корекция в размер на 200 146,68 EUR за финансови години 1996-1998 г. (подпомагане на консумацията на маслиново масло).

               2)

               Искът се отхвърля в останалата част.

               3)

               Република Гърция понася, освен собствените си разноски, 70 % от направените от Комисията съдебни разноски, а последната понася 30 % от собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 205 от 20.8.2005 г.


title: Дело F-18/07: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 4 ноември 2008 г.  — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Искане — Изричен отказ, съобщен след мълчалив отказ — Акт с чисто потвърдителен характер — Просрочена жалба — Явна недопустимост)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/45

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 4 ноември 2008 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-18/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Искане - Изричен отказ, съобщен след мълчалив отказ - Акт с чисто потвърдителен характер - Просрочена жалба - Явна недопустимост)
   (2009/C 6/91)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
   Предмет
   От една страна, отмяна на Решение от 25 октомври 2005 г., с което се отхвърля искането на ищеца за установяване на обстоятелството, че същият страда от тежко заболяване за целите на член 72 от Правилника за длъжностните лица и на общата здравноосигурителна схема на институциите на Европейските общности.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 223, 22.9.2007, стр. 18.


title: Дело F-14/10: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 30 юни 2011 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Социално осигуряване — Злополука — Процедура за признаване на частична трайна инвалидност по смисъла на член 73 от Правилника — Продължителност на процедурата — Искане за обезщетение за вреди — Иск, явно лишен от всякакво правно основание — Член 94 от Процедурния правилник)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/52

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 30 юни 2011 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-14/10) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Социално осигуряване - Злополука - Процедура за признаване на частична трайна инвалидност по смисъла на член 73 от Правилника - Продължителност на процедурата - Искане за обезщетение за вреди - Иск, явно лишен от всякакво правно основание - Член 94 от Процедурния правилник)
   2011/C 252/113
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: адв. G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: г-н J. Currall и г-жа C. Berardis-Kayser, подпомагани от адв. A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Осъждане на ответника да заплати обезщетение за вредите, претърпени от жалбоподателя, настъпили вследствие продължителността на процедурата за признаване на частична трайна инвалидност

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата на г-н Marcuccio като явно лишена от всякакво правно основание.

               2.

               Осъжда г-н Marcuccio да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

               3.

               Осъжда г-н Marcuccio да възстанови на Съда на публичната служба сумата от 1 000 евро на основание член 94 от Процедурния правилник.

      (1)  ОВ C 134, 22.5.2010 г., стр. 54.


               20.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/11

         Дело, заведено на 6 април 2013 г. от DB Schenker срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (Дело E-4/13)
   2013/C 174/07
   На 6 април 2013 г. в Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ от Schenker North AB, Schenker Privpak AB и Schenker Privpak AS (заедно DB Schenker), представлявани от Jon Midthjell, адвокат от Advokatfirmaet Midthjell AS, с адрес: Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norway.
   Ищците искат от Съда на ЕАСТ:

               1.

               да отмени решението от 7 февруари 2013 г. по дело № 73038 (DB Schenker — достъп до документи), с което им се отказва достъп до документите по проверката по дело № 34250 (Norway Post/Privpak);

               2.

               да разпореди на Надзорния орган на ЕАСТ (и на всяка встъпила страна) да поеме разноските.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи в подкрепа:

               —

               Ищците Schenker North AB, Schenker Privpak AB и Schenker Privpak AS са част от DB Schenker group — международна група за спедиторски и логистични услуги. Schenker North AB управлява стопанските дейности на групата в Норвегия, Швеция и Дания, включително дъщерните дружества Schenker Privpak AS и Schenker Privpak AB.

               —

               Ищците подадоха искане за достъп до документите по дело № 34250 на 3 август 2010 г. в съответствие с разпоредбите, уреждащи достъпа на обществеността до документи, установени с Решение № 407/08/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 27 юни 2008 г. (РДД). С решение от 16 август 2011 г. Надзорният орган на ЕАСТ отказа достъп до някои документи от досието („документи по проверката“). Това решение бе отменено с Решение на Съда на ЕАСТ по дело E-14/11 от 21 декември 2012 г., тъй като е отказан пълен или частичен достъп до документите по проверката по дело № 34250 Norway Post/Privpak.

               —

               С решение № 300/12/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 5 септември 2012 г. бяха въведени нови разпоредби, уреждащи обществения достъп до документи. На 7 февруари 2013 г. Надзорният орган на ЕАСТ прие решение за отказване на достъп до документите по проверката съгласно новите разпоредби, уреждащи обществения достъп до документи. Заявителите се опитват да отменят това решение в съответствие с член 36 от Споразумението за надзор и съд.

         Ищците твърдят, че Надзорният орган на ЕАСТ inter alia:

               —

               е възприел неправомерна отправна точка, като е сметнал, че РДД 2012 не са част от правото на ЕИП и не се подчиняват на принципа на хомогенно тълкуване, и е придал на новите разпоредби неправомерно ретроактивно действие,

               —

               е нарушил член 4, параграф 4 от РДД 2012 и задължението за мотивиране — срв. член 16 от Споразумението за надзор и съд, и че

               —

               е нарушил правото на частичен достъп в член 4, параграф 9 от РДД 2012 и задължението за мотивиране — срв. член 16 от Споразумението за надзор и съд.


title: Дело T-217/10: Жалба, подадена на 11 май 2010 г. — Rautaruukki Oyj/СХВП — Manuel Vigil Pérez (MONTERREY)

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/26

         Жалба, подадена на 11 май 2010 г. — Rautaruukki Oyj/СХВП — Manuel Vigil Pérez (MONTERREY)
   (Дело T-217/10)
   2010/C 195/40
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Rautaruukki Oyj (Хелзинки, Финландия) (представител: J. Tanhuanpää, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Manuel Vigil Pérez (Мадрид, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 24 февруари 2010 г. по преписка R 1001/2009-2

               —

               да се отмени изцяло решението на отдела по споровете № B 1173707;

               —

               да се разреши регистрацията на марката „MONTERREY“ на жалбоподателя за всички стоки от класове 6 и19, съгласно заявка на жалбоподателя за марка на Общността № 5276936;

               —

               да се осъди ответника да заплати разноските, както и разноските, направени пред апелативния състав, и

               —

               да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разноските, включително направените от жалбоподателя пред апелативния състав, ако се приеме другата страна в производството да встъпи в настоящото дело.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателя

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „MONTERREY“ за стоките и услугите от класове 6, 19 и 37

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрацията на испанската фигуративна марка „MONTERREY“ № 1695663 за услугите от клас 37; регистрацията на испанската фигуративна марка „MONTERREY“ № 1695662 за услугите от клас 36

      Решение на отдела по споровете: Частично уважава възражението

      Решение на апелативния състав: Частично отхвърля жалбата

      Изложени правни основания:

               В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква три правни основания.

               С първото правно основание жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение нарушава член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността, доколкото апелативният състав е допуснал грешка, когато е преценявал сходството на стоките и услугите.

               С второто правно основание жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение нарушава правило 99 от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 НА Съвета относно марката на Общността, доколкото апелативният състав погрешно е приел, че преводът на по-ранно право отговаря на оригиналния текст.

               С третото правно основание жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение нарушава принципите на оправданите правни очаквания, на равно третиране и на законност.


title: Дело T-172/14: Жалба, подадена на 20 март 2014 г.  — Stahlwerk Bous/Комисия

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/46

         Жалба, подадена на 20 март 2014 г. — Stahlwerk Bous/Комисия
   (Дело T-172/14)
   2014/C 142/59
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Stahlwerk Bous GmbH (Боус, Германия) (представители: H. Höfler, C. Kahle и V. Winkler, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на ответника за откриване на официална процедура по член 108, параграф 2 ДФЕС по дело държавна помощ SA.33995 (2013/C) — Германия, Подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители, публикувано с поканата за представяне на мнения (ОВ C 37, 2014 г., стр. 73),

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество изтъква следното:

               1.

               Съществени процесуални нарушения

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че ответникът не е мотивирал в достатъчна степен съгласно член 296, втора алинея ДФЕС решението си за откриване на официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС. Това решение на съдържало конкретна фактическа преценка, основана на фактически и правни съображения по отношение на наличието на всички съставни елементи по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

               2.

               Нарушение на Договорите

                           —

                           По този въпрос жалбоподателят твърди, че решението на Комисията за откриване на официална процедура нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС. Във връзка с това той изтъква, че в Решение от 13 март 2001 г. по дело PreussenElektra (C-379/98, Recueil, стр. I-2099) Съдът вече е приел, че Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) не предоставя помощ. EEG не бил променен по същество. По-конкретно съществените за преценката дали е налице помощ аспекти оставали непроменени. Същото важало и за решението на ответника от 22 май 2002 г. (ОВ C 164, стр. 5), с което той е установил, че EEG не представлява помощ.

                           —

                           По-нататък жалбоподателят изтъква, че намалената допълнителна такса по EEG не осъществява елементите за помощ по член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение той по-специално посочва, че намалената допълнителна такса по EEG не представлява предимство, което дадено предприятие не би могло да получи при нормални пазарни условия, че тя не притежава селективен характер, при нея не става въпрос за помощ, предоставена от държавата или чрез държавни ресурси и тя не води нито до нарушаване на конкуренцията, нито до евентуално засягане на търговията между държавите членки.

               3.

               Съвместимост с общия пазар

                           —

                           Ако Общият съд приеме, че е налице държавна помощ, то тя, според жалбоподателя, е съвместима с общия пазар съгласно член 107, параграф 3, букви б) и в) ДФЕС.


title: Дело T-489/15: Жалба, подадена на 26 август 2015 г. — LG Electronics/СХВП — Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SNAP)

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/43

         Жалба, подадена на 26 август 2015 г. — LG Electronics/СХВП — Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SNAP)
   (Дело T-489/15)
   (2015/C 337/48)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: LG Electronics, Inc. (Сеул, Република Корея) (представител: M. Graf, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Cyrus Wellness Consulting (Берлин, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител/Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „VIEWTY SNAP“ — заявка за регистрация № 9 125 055

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 12 юни 2015 г. по преписка R 1938/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-376/14: Определение на Общия съд от 21 март 2016 г. — Yassin/Съвет

text:
               10.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/20

         Определение на Общия съд от 21 март 2016 г. — Yassin/Съвет
   (Дело T-376/14) (1)

   (2016/C 165/24)
   Език на производството: френски
   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 245, 28.7.2014 г.


title: Дело T-369/07: Иск, предявен на 26 септември 2007 г. — Република Латвия/Комисия на Европейските общности

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/66

         Иск, предявен на 26 септември 2007 г. — Република Латвия/Комисия на Европейските общности
   (Дело T-369/07)
   (2007/C 269/121)
   Език на производството: латвийски
   Страни

      Ищец: Република Латвия (представители: E. Balode-Buraka, K. Bārdiņa)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение на Комисията C(2007)3409 от 13 юли 2007 година относно изменението на националния план за разпределение на квотите за емисии на парникови газове, за който Латвия уведомила в изпълнение на член 3, параграф 3 от Решение C/2006/5612 на Комисията от 29 ноември 2006 година (окончателна редакция) за националния план за разпределение на квотите за емисии на парникови газове, за който Латвия e направила уведомление в съответствие с Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1);

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски, и

               —

               искът да се разгледа по реда на бързото производство.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът счита, че като тълкува изключително широко правата, които са ѝ предоставени в член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО, Комисията съществено е ограничила суверенните права на Република Латвия в областта на енергетиката, т.е. относно избора на нейните енергийни ресурси и относно нейното снабдяване с електрическа енергия, като по този начин е нарушила правомощията, установени в член 175, параграф 2, точка в) от Договора за ЕО.
   Освен това ищецът счита, че Комисията е нарушила принципа за недопускане на дискриминация, тъй като прилагането на изработения от нея метод за изчисление към определянето на общия обем на разрешените квоти за емисии поставя в неблагоприятно положение държавите-членки с нисък общ размер на емисиите.
   Ищецът счита също така, че е нарушен първият критерий от приложение III към Директива 2003/87/ЕО, тъй като Комисията е постановила решението си без да вземе предвид международно-правните задължения, произтичащи за Република Латвия от Протокола от Киото.
   На последно място, при постановяване на решението били нарушени съществени процесуални правила, тъй като не бил спазен определения в член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО срок за отхвърляне на плана.

      (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 25.10.2003 г., стр. 32).