title: Дело T-756/19: Жалба, подадена на 7 ноември 2019 г. — WPP Jubilee и др./Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/56

      Жалба, подадена на 7 ноември 2019 г. — WPP Jubilee и др./Комисия
      (Дело T-756/19)
      (2020/C 27/57)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: WPP Jubilee Ltd (Лондон, Обединено кралство) и 11 други жалбоподатели (представители: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, laywer, и K. Desai, Solicitor)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да констатира липсата на неправомерна държавна помощ, да отмени член 1 от решението на Европейската комисия 2 април 2019 относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества, доколкото в него се установява наличието на неправомерна държавна помощ, и да отмени задължението на Обединеното кралство да възстанови твърдяната незаконосъобразна помощ, получена в това отношение от жалбоподателите (членове 2 и 3 от обжалваното решение);

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени членове 2 и 3 от обжалваното решение, доколкото задължават Обединеното кралство да възстанови от жалбоподателите предполагаемата държавна помощ; и

                  —

                  във всички случаи, да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите в тези производства.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват седем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: в обжалваното решение има явна грешка в преценката на релевантните фактически и правни обстоятелства. По-конкретно се твърди, че Комисията не разбира добре начинът, по който функционират въпросните правила на Обединеното кралство за контролираните чуждестранни дружества (КЧД), що се отнася до третирането на нетъргуемите финансови печалби. Освен това се изтъква, че обжалваното решение разглежда неправилно освобождаването на финансирането на групи като освобождаване от данъчно облагане. Това е особено очевидно предвид факта, че някои от заемите, за които става въпрос в настоящата жалба, са финансирани от квалифицирани ресурси.

                  2.

                  Второ основание: Комисията неправилно констатирала, че правилата за КЧД представляват мярка за помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС и че следователно предоставят селективно предимство на определени оператори. По-точно се твърди, че Комисията определила неправилно референтната система за оценка на последиците от правилата за КЧД, и неправилно приела две различни положения за сходни с положението, в което се прилага освобождаването на финансирането на групи. В резултат от едната или от двете грешки Комисията неправилно решила, че тези правила предоставят селективно предимство на определени пазарни оператори. Освен това жалбоподателите твърдят, че Комисията неправилно приела, че правилата за КЧД са набор от правила, отделен от цялата система за корпоративно данъчно облагане на Обединеното кралство, а не взела предвид други особености на системата за корпоративно данъчно облагане на Обединеното кралство, предназначени да функционират заедно с правилата за КЧД. Ето защо се твърди, че в анализа на Комисията относно сходството и селективността има явна грешка в преценката на релевантните фактически и правни обстоятелства.

                  3.

                  Трето основание: дори да се предположи, че въпросните мерки относно КЧД представляват помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, обжалваното решение неправилно заключава, че нищо не може да обоснове съвместимостта им с правилата на ЕС относно държавните помощи. Освен това обжалваното решение е ирационално и непоследователно, тъй като Комисията правилно приела, че глава 9 от част 9А от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) е обоснована, когато единственото основание за прилагане на данък за КЧД е тестът за „свързания с Обединеното кралство капитал“, тъй като е изключително трудно той да се приложи на практика, но в същото време, и без адекватни мотиви, Комисията твърдяла, че посочената глава 9 не била обоснована, когато тестът за съществените функции на персонала води до прилагане на данък за КЧД. Всъщност, въпреки че що се отнася до обстоятелствата, свързани с жалбоподателите, положението е ясно, обикновено е изключително трудно да се приложи на практика тестът за съществените функции на персонала, така че Комисията трябвало да констатира, че глава 9 също е обоснована предвид този тест и така да приеме, че не е налице държавна помощ.

                  4.

                  Четвърто основание: ако обжалваното решение бъде потвърдено, неговото изпълнение чрез възстановяване на предполагаемата държавна помощ от жалбоподателите би нарушило основните принципи на правото на ЕС, в това число свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги, като се отбелязва, че в случая на жалбоподателите въпросните КЧД се намират в други държави членки.

                  5.

                  Пето основание: разпореждането за възстановяване, което произтича от обжалваното решение, е неоснователно и противоречи на основните принципи на правото на ЕС.

                  6.

                  Шесто основание: Комисията не мотивирала достатъчно някои съществени елементи на обжалваното решение. Твърди се, че не разгледала в достатъчна степен освобождаването, свързано с „квалифицираните ресурси“, и не анализирала причините за него или неговите основания. Други примери за това са изводът, че данъкът за КЧД по глава 5 би могъл да се прилага, като се използва тестът за съществените функции на персонала, без да възникват затруднения или непропорционална тежест.

                  7.

                  Седмо основание: обжалваното решение нарушавало и принципа на добра администрация, който изисква от Комисията да е прозрачна и предвидима в провежданите от нея административни процедури и да приема решенията си в разумен срок. Нямало нищо разумно във факта, че ѝ били нужни повече от четири години, за да вземе решение да образува разследване в този случай, и повече от шест години от влизането в сила на спорната мярка — за да постанови решение.


title: Дело T-732/19: Жалба, подадена на 25 октомври 2019 г. — PNB Banka и др./ЕСП

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/36

      Жалба, подадена на 25 октомври 2019 г. — PNB Banka и др./ЕСП
      (Дело T-732/19)
      (2020/C 27/45)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: PNB Banka AS (Рига, Латвия) и още 10 жалбоподатели (представител: O. Behrends, lawyer)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ЕСП от 15 август 2019 г. по отношение на Банка X, публично обявено с прессъобщение и бележка, обобщаваща решението от същата дата;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват четиринадесет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ЕСП не е имал компетентност да приеме обжалваното решение.

                  2.

                  Второ основание: обжалваното решение е недопустим вид решение.

                  3.

                  Трето основание: обжалваното решение е опорочено от няколко грешки във връзка с оценката „проблемни или с вероятност да станат проблемни“ (FOLTF) от ЕЦБ.

                  4.

                  Четвърто основание: обжалваното решение е опорочено от многобройни грешки във връзка с последващи решения на ЕСП.

                  5.

                  Пето основание: обжалваното решение е процедурно опорочено, защото се основава на незаконна проверка на място.

                  6.

                  Шесто основание: обжалваното решение нарушава принципа на пропорционалност.

                  7.

                  Седмо основание: обжалваното решение не съдържа надлежни мотиви.

                  8.

                  Осмо основание: обжалваното решение нарушава правото на изслушване на жалбоподателите.

                  9.

                  Девето основание: обжалваното решение е основано на незаконното възражение на ЕЦБ срещу изкупуването на Банка X.

                  10.

                  Десето основание: обжалваното решение нарушава принципа на равно третиране.

                  11.

                  Единадесето основание: обжалваното решение нарушава принципа на правна сигурност и оправдани правни очаквания.

                  12.

                  Дванадесето основание: обжалваното решение не взема предвид, че положението на жалбоподателя се дължи до голяма степен на сериозно нарушение на ЕЦБ.

                  13.

                  Тринадесето основание: обжалваното решение е процедурно опорочено, защото е основано на оценката на ЕЦБ, а ЕЦБ не е предприела подходящи мерки, за да отстрани влиянието на служители в конфликт на интереси.

                  14.

                  Четиринадесето основание: ЕСП е извършил détournement de pouvoir.


title: Дело T-758/19: Жалба, подадена на 8 ноември 2019 г. — W.S. Atkins International/Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/57

      Жалба, подадена на 8 ноември 2019 г. — W.S. Atkins International/Комисия
      (Дело T-758/19)
      (2020/C 27/58)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Atkins International Ltd (Epsom, Обединено кралство) (представители: M. Whitehouse и P. Halford, Solicitors)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) 2019/1352 на Комисията от 2 април 2019 година относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества (ОВ, L 216, 2019 г., стp. 1);

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени член 2 от обжалваното решение в частта, в която нарушава свободата на жалбоподателя на установяване по член 49 ДФЕС; и

                  —

                  при всички случаи да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква единадесет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията допуснала грешка при прилагане на правото и/или явна грешка в преценката, когато заключила, че схемата за освобождаване на финансирането на групи (наричана по-нататък „спорната мярка“) довела до икономическо предимство по смисъла и обхвата на член 107, параграф 1 ДФЕС.

                  2.

                  Второ основание: Комисията допуснала грешка при прилагане на правото и/или явна грешка в преценката, когато определила коя референтна система да използва за целите на анализа относно„избирателността“.

                  3.

                  Трето основание: Комисията допуснала грешки при прилагане на правото и явни грешки в преценката, когато определила неправилно или непълно и не разбрала добре съответните цели на избраната от нея референтна система.

                  4.

                  Четвърто основание: Комисията допуснала грешки при прилагане на правото и/или явни грешки в преценката, когато определила, че спорната мярка включва дерогация от избраната от нея референтна система.

                  5.

                  Пето основание: Комисията допуснала грешки при прилагане на правото и/или явни грешки в преценката, когато неправилно определила спорната мярка за на пръв погледa селективна, приемайки неправилно, че тя включва различно третиране на предприятия, които са в сходно фактическо и правно положение.

                  6.

                  Шесто основание: Комисията допуснала грешка при прилагане на правото, когато при преценката си на избирателността на спорната мярка взела предвид Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1) при положение, че този акт влязъл в сила едва след края на периода, в който Комисията постановила, че спорната мярка включва държавна помощ.

                  7.

                  Седмо основание: спорното решение представлява злоупотреба с власт от страна на Комисията, която е в разрез с данъчния суверенитет на Обединеното кралство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията допуснала явни грешки в преценката, когато приела, че предполагаемата дерогация не е обоснована що се отнася до данъчното облагане на нетъргуемата/ите финансова/и печалба/и, произтичащи от квалифицирани заемни правоотношения, които на пръв поглед попадат в обхвата на раздел 371EB („дейности в Обединеното кралство“) от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби). Във връзка с освобождаванията на „квалифицираните ресурси“ и „печалбите от съчетана лихва“, решението на Комисията било опорочено и от факта, че не били изложени никакви мотиви за тяхната обосновка или за липсата на такава.

                  9.

                  Девето основание: Комисията нарушила член 108, параграф 2 ДФЕС и член 6 от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета (2) и не изпълнила задължението си за добра администрация по член 41 от Хартата на основните права. По-конкретно, в решението си за откриване на процедурата тя не посочила, че има опасения относно обосновката на „освобождаването в размер на 75 %“ по раздел 371ID от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби), за да се избегнат практическите трудности при извършването на анализа относно съществените функции на персонала във връзка с дейност по кредитиране вътре в рамките на група, като например даде на заинтересованите страни адекватна възможност да представят коментари по този въпрос; в хода на своето разследване тя не потърсила никакви коментари в това отношение от заинтересованите страни и в обжалваното решение предпочела да игнорира всъщност представените от тях коментари по този въпрос. Поради това посоченото решение било нищожно.

                  10.

                  Десето основание: Комисията допуснала грешка при прилагане на правото, когато постановила, че данъчното облагане върху печалби на чуждестранните дъщерни дружества на дружество от Обединеното кралство до „степента, в която са свързани с местни активи и дейности“, не налага ограничение на свободата на установяване и че спорната мярка не била необходима, за да се гарантира спазване на установените с Договора свободи.
                  В подкрепа на искането си (отправено при условията на евентуалност) за отмяна на член 2 от обжалваното решение жалбоподателят се позовава на следното основание:

                  11.

                  Единадесето основание: дори ако (което се отрича) спорната мярка включва схема за държавна помощ, Комисията допуснала грешка при прилагане на правото, като приела, че възстановяването на помощта няма да наруши основните принципи на правото на ЕС и разпоредила възстановяване независимо дали създаването на контролираното чуждестранно дружество и отпускането от него на заеми на дружества от групата със седалище в чужбина всъщност е упражняване на свободата на установяване. По-конкретно, в настоящия случай възстановяването би нарушило свободата на жалбоподателя на установяване по член 49 ДФЕС. Доколкото такова нарушение е налице, разпореденото в член 2 от обжалваното решение възстановяване следва да бъде отменено.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело T-759/19: Жалба, подадена на 8 ноември 2019 г. — Yalwen/Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/59

      Жалба, подадена на 8 ноември 2019 г. — Yalwen/Комисия
      (Дело T-759/19)
      (2020/C 27/59)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Yalwen Ltd (Бирмингам, Обединено кралство) (представители: M. Whitehouse и P. Halford, Solicitors)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) 2019/1352 на Комисията от 2 април 2019 година относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества (ОВ, L 216, 2019 г., стp. 1);

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени член 2 от обжалваното решение в частта, в която нарушава свободата на жалбоподателя на установяване по член 49 ДФЕС; и

                  —

                  при всички случаи да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква единадесет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията допуснала грешка при прилагане на правото и/или явна грешка в преценката, когато заключила, че схемата за освобождаване на финансирането на групи (наричана по-нататък „спорната мярка“) довела до икономическо предимство по смисъла и обхвата на член 107, параграф 1 ДФЕС.

                  2.

                  Второ основание: Комисията допуснала грешка при прилагане на правото и/или явна грешка в преценката, когато определила коя референтна система да използва за целите на анализа относно„избирателността“.

                  3.

                  Трето основание: Комисията допуснала грешки при прилагане на правото и явни грешки в преценката, когато не определила неправилно или непълно и не разбрала добре съответните цели на избраната от нея референтна система.

                  4.

                  Четвърто основание: Комисията допуснала грешки при прилагане на правото и/или явни грешки в преценката, когато определила, че спорната мярка включва дерогация от избраната от нея референтна система.

                  5.

                  Пето основание: Комисията допуснала грешки при прилагане на правото и/или явни грешки в преценката, когато неправилно определила спорната мярка за на пръв погледa селективна, приемайки неправилно, че тя включва различно третиране на предприятия, които са в сходно фактическо и правно положение.

                  6.

                  Шесто основание: Комисията допуснала грешка при прилагане на правото, когато при преценката си на избирателността на спорната мярка взела предвид Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1) при положение, че този акт влязъл в сила едва след края на периода, в който Комисията постановила, че спорната мярка включва държавна помощ.

                  7.

                  Седмо основание: спорното решение представлява злоупотреба с власт от страна на Комисията, която е в разрез с данъчния суверенитет на Обединеното кралство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията допуснала явни грешки в преценката, когато приела, че предполагаемата дерогация не е обоснована що се отнася до данъчното облагане на нетъргуемата/ите финансова/и печалба/и, произтичащи от квалифицирани заемни правоотношения, които на пръв поглед попадат в обхвата на раздел 371EB („дейности в Обединеното кралство“) от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби). Във връзка с освобождаванията на „квалифицираните ресурси“ и „печалбите от съчетана лихва“ решението на Комисията било опорочено и от факта, че не били изложени никакви мотиви за тяхната обосновка или за липсата на такава.

                  9.

                  Девето основание: Комисията нарушила член 108, параграф 2 ДФЕС и член 6 от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета (2) и не изпълнила задължението си за добра администрация по член 41 от Хартата на основните права. По-конкретно, в решението си за откриване на процедурата тя не посочила, че има опасения относно обосновката на „освобождаването в размер на 75 %“ по раздел 371ID от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби), за да се избегнат практическите трудности при извършването на анализа относно съществените функции на персонала във връзка с дейност по кредитиране вътре в рамките на група, като например даде на заинтересованите страни адекватна възможност да представят коментари по този въпрос; в хода на своето разследване тя не потърсила никакви коментари в това отношение от заинтересованите страни и в обжалваното решение предпочела да игнорира всъщност представените от тях коментари по този въпрос. Поради това посоченото решение било нищожно.

                  10.

                  Десето основание: Комисията допуснала грешка при прилагане на правото, когато постановила, че данъчното облагане върху печалби на чуждестранните дъщерни дружества на дружество от Обединеното кралство до „степента, в която са свързани с местни активи и дейности“, не налага ограничение на свободата на установяване и че спорната мярка не била необходима, за да се гарантира спазване на установените с Договора свободи.
                  В подкрепа на искането си (отправено при условията на евентуалност) за отмяна на член 2 от обжалваното решение жалбоподателят се позовава на следното основание:

                  11.

                  Единадесето основание: дори ако (което се отрича) спорната мярка включва схема за държавна помощ, Комисията допуснала грешка при прилагане на правото, като приела, че възстановяването на помощта няма да наруши основните принципи на правото на ЕС и разпоредила възстановяване независимо дали създаването на контролираното чуждестранно дружество и отпускането от него на заеми на дружества от групата със седалище в чужбина всъщност е упражняване на свободата на установяване. По-конкретно, в настоящия случай възстановяването би нарушило свободата на жалбоподателя на установяване по член 49 ДФЕС. Доколкото такова нарушение е налице, разпореденото в член 2 от обжалваното решение възстановяване следва да бъде отменено.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело T-777/19: Жалба, подадена на 12 ноември 2019 г. — CAPA и др./Комисия

text:
               27.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/61

      Жалба, подадена на 12 ноември 2019 г. — CAPA и др./Комисия
      (Дело T-777/19)
      (2020/C 27/60)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA) (Льо Трепор, Франция) и 10 други жалбоподатели (представител: M. Le Berre, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима и основателна

            и, вследствие на това:

                  —

                  да отмени Решение C(2019)5498 окончателен на Комисията от 26 юли 2019 г.,

                  —

                  да осъди Комисията да плати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Нарушение на процесуалните права на жалбоподателите съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС, доколкото обстоятелствата по приемането и съдържанието на обжалваното решение разкривали, че Комисията е била изправена пред обективни съмнения, което е трябвало да доведе до започване на официалната процедура по разследване.

                  2.

                  Нарушение на задължението за мотивиране.


title: Дело C-360/18: Решение на Съда (трети състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf - Германия) — Cargill Deutschland GmbH/Hauptzollamt Krefeld (Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) № 1360/2013 — Земеделие — Обща организация на пазарите — Сектор на захарта — Налог върху производството — Полезен ефект — Право на възстановяване на недължимо платени суми — Приложимост на националните правила относно давностните срокове — Принцип на ефективност)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/5

      Решение на Съда (трети състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf - Германия) — Cargill Deutschland GmbH/Hauptzollamt Krefeld
      (Дело C-360/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) № 1360/2013 - Земеделие - Обща организация на пазарите - Сектор на захарта - Налог върху производството - Полезен ефект - Право на възстановяване на недължимо платени суми - Приложимост на националните правила относно давностните срокове - Принцип на ефективност)
      (2020/C 61/06)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Cargill Deutschland GmbH

         Ответник: Hauptzollamt Krefeld

         Диспозитив

      Регламент (ЕС) № 1360/2013 на Съвета от 2 декември 2013 година за определяне на размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарните години 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 и 2005/2006, на коефициента, необходим за изчисляване на допълнителен налог за пазарните години 2001/2002 и 2004/2005, както и на сумата, която производителите на захар трябва да платят на продавачите на цвекло поради разликата между максималния размер на налога и размера на налога, дължим за пазарните години 2002/2003, 2003/2004 и 2005/2006, трябва да се тълкува в смисъл, че:

                  —

                  възстановяването на сумите, недължимо платени от икономически оператори като такива налози, трябва да се извърши съгласно националното право, по-специално в предвидените от него давностни срокове, при спазване на принципите на равностойност и на ефективност;

                  —

                  не допуска национални правила, съгласно които — така, както са тълкувани от компетентните национални юрисдикции — давностният срок, приложим за заявлението за възстановяване на недължимо платените налози върху производството на захар, изтича преди да влезе в сила този регламент, което прави практически невъзможно упражняването на правото, предоставено от правния ред на Съюза, на тези икономически оператори да получат възстановяване на тези налози за пазарните години, упоменати в посочения регламент.

         (1)  ОВ C 328, 17.9.2018 г.


title: Дело C-386/18: Решение на Съда (втори състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven - Нидерландия) — Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Преюдициално запитване — Обща политика в областта на рибарството — Регламенти (ЕС) № 1303/2013, № 1379/2013 и № 508/2014 — Организации на производители на продукти от риболов и от аквакултури — Планове за производство и предлагане на пазара — Финансово подпомагане за изготвянето и изпълнението на тези планове — Условия за допустимост на разходите — Свобода на преценка на държавите членки — Липса на възможност в националното право за подаване на заявление за подпомагане)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/6

      Решение на Съда (втори състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven - Нидерландия) — Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Дело C-386/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща политика в областта на рибарството - Регламенти (ЕС) № 1303/2013, № 1379/2013 и № 508/2014 - Организации на производители на продукти от риболов и от аквакултури - Планове за производство и предлагане на пазара - Финансово подпомагане за изготвянето и изпълнението на тези планове - Условия за допустимост на разходите - Свобода на преценка на държавите членки - Липса на възможност в националното право за подаване на заявление за подпомагане)
      (2020/C 61/07)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA

         Ответник: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Диспозитив

                  1)

                  Член 66, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 508/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за Европейския фонд за морско дело и рибарство и за отмяна на регламенти (ЕО) № 2328/2003, (ЕО) № 861/2006, (ЕО) № 1198/2006 и (ЕО) № 791/2007 на Съвета и Регламент (ЕС) № 1255/2011 на Европейския парламент и на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държава членка да откаже да уважи заявление за безвъзмездно финансиране на организация на производители на продукти от риболов и от аквакултури за направените от нея разходи за изготвяне и изпълнение на план за производство и предлагане на пазара, с мотива че към датата на подаване на заявлението тази държава все още не е предвидила във вътрешния си правен ред възможността за разглеждане на такова заявление.

                  2)

                  Член 66, параграф 1 от Регламент № 508/2014 трябва да се тълкува в смисъл, че не поражда пряко за организациите на производители на продукти от риболов и от аквакултури право на финансово подпомагане от Европейския фонд за морско дело и рибарство за направените от тях разходи за изготвянето и изпълнението на план за производство и предлагане на пазара.

                  3)

                  Член 65, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че допуска отпускането на безвъзмездно финансиране от Европейския фонд за морско дело и рибарство за изготвянето и изпълнението на план за производство и предлагане на пазара, когато заявлението за безвъзмездно финансиране е подадено след изготвянето и изпълнението на такъв план.

         (1)  ОВ C 294, 20.8.2018 г.


title: Дело C-389/18: Решение на Съда (седми състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance francophone de Bruxelles — Белгия) — Brussels Securities SA/État belge (Преюдициално запитване — Обща система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки — Директива 90/435/ЕИО — Избягване на двойното данъчно облагане — Член 4, параграф 1, първо тире — Забрана за данъчно облагане на получената печалба — Включване на разпределените от дъщерното дружество дивиденти в данъчната основа на дружеството майка — Приспадане на разпределените дивиденти от данъчната основа на дружеството майка и пренасяне на остатъка за следващите данъчни години без ограничение във времето — Ред на приспадане на данъчните намаления от печалбата — Загуба на данъчно предимство)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/7

      Решение на Съда (седми състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance francophone de Bruxelles — Белгия) — Brussels Securities SA/État belge
      (Дело C-389/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки - Директива 90/435/ЕИО - Избягване на двойното данъчно облагане - Член 4, параграф 1, първо тире - Забрана за данъчно облагане на получената печалба - Включване на разпределените от дъщерното дружество дивиденти в данъчната основа на дружеството майка - Приспадане на разпределените дивиденти от данъчната основа на дружеството майка и пренасяне на остатъка за следващите данъчни години без ограничение във времето - Ред на приспадане на данъчните намаления от печалбата - Загуба на данъчно предимство)
      (2020/C 61/08)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Brussels Securities SA

         Ответник: État belge

         Диспозитив

      Член 4, параграф 1 от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки, изменена с Директива 2003/123/ЕО на Съвета от 22 декември 2003 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която предвижда, че дивидентите, които дружеството майка получава от дъщерното си дружество, първо трябва да се включат в данъчната основа на дружеството майка и чак след това може да се приспаднат 95 % от размера им, а остатъкът след приспадането може да се пренася за следващите данъчни години без ограничение във времето, като това приспадане има приоритет спрямо друго данъчно намаление, чието пренасяне е ограничено във времето.

         (1)  ОВ C 294, 20.8.2018 г.


title: Дело T-627/19 R: Определение на председателя на Общия съд от 31 януари 2020 г. — Shindler и др./Комисия (Обезпечително производство — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Оттегляне на Обединеното кралство от Съюза — Граждани на Обединеното кралство, пребиваващи в друга държава членка на Съюза — Загуба на гражданството на Съюза — Иск за установяване на неправомерно бездействие — Недопустимост на молбата за допускане на обезпечителни мерки)

text:
               23.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/33

      Определение на председателя на Общия съд от 31 януари 2020 г. — Shindler и др./Комисия
      (Дело T-627/19 R)
      (Обезпечително производство - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Оттегляне на Обединеното кралство от Съюза - Граждани на Обединеното кралство, пребиваващи в друга държава членка на Съюза - Загуба на гражданството на Съюза - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Недопустимост на молбата за допускане на обезпечителни мерки)
      (2020/C 95/42)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищци: Harry Shindler (Порто д’Асколи, Италия) и пет други лица, чиито имена са посочени в приложение към определението (представител: J. Fouchet, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher, C. Giolito и E. Montaguti)

         Предмет

      Искане на основание член 279 ДФЕС и член 156 от Процедурния правилник на Общия съд, целящо, от една страна, да се прекрати изричния отказ на Комисията от 13 септември 2019 г. да признае неправомерното си бездействие, и от друга страна, да се разпореди на Комисията да предприеме някои временни мерки, за да запази гражданството на Съюза на ищците след датата на оттегляне на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия от Европейския съюз, както и да приеме временно решение относно алтернативен на това гражданство статут, състоящ се от различни мерки относно влизането, пребиваването, социалните права и професионалната дейност, приложими в случай на липса на споразумение относно оттеглянето на Обединеното кралство от Съюза.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-874/19: Жалба, подадена на 23 декември 2019 г. — Impera/EUIPO — Euro Games Technology (Flaming Forties)

text:
               20.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/2

      Жалба, подадена на 23 декември 2019 г. — Impera/EUIPO — Euro Games Technology (Flaming Forties)
      (Дело T-874/19)
      (2020/C 129/02)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Impera GmbH (Щайнхаус, Австрия) (представител: C. Straberger, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Euro Games Technology Ltd (Врана-Лозен Триъгълника, България)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „Flaming Forties“ — заявка за регистрация № 16 729 154

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 23 октомври 2019 г. по преписка R 2304/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да разреши регистрацията на марката на Европейския съюз със заявка № 16 729 154 в нейната цялост, или при условията на евентуалност, да върне преписката на апелативния състав,

                  —

                  да осъди другата страна в производството пред EUIPO, ако встъпи в съдебното производство, да заплати съдебните разноски на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски на жалбоподателя, ако другата страна в производството пред EUIPO не бъде осъдена да ги заплати.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-109/20: Жалба, подадена на 19 февруари 2020 г. — Numbi/Съвет

text:
               20.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/14

      Жалба, подадена на 19 февруари 2020 г. — Numbi/Съвет
      (Дело T-109/20)
      (2020/C 129/18)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: John Numbi (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf и A. Guillerme, адвокати)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2019/2109 на Съвета от 9 декември 2019 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под № 5 в приложение II към Решение 2010/788/ОВППС;

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/2101 на Съвета от 9 декември 2019 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под № 5 в приложение Iа към Регламент (ЕО) № 1183/2005;

                  —

                  да установи незаконосъобразността на разпоредбите на член 3, параграф 2, буква б) от Решение 2010/788/ОВППС и на член 2б, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 1183/2005/ЕО;

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири основания, които по същество са идентични или сходни с тези по дело T-95/20, Kazembe Musonda/Съвет.


title: Дело T-114/20: Жалба, подадена на 19 февруари 2020 г. — Alvargonzález Ramos/EUIPO — Ursus-3 Capital, A.V. (URSUS Kapital)

text:
               20.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/17

      Жалба, подадена на 19 февруари 2020 г. — Alvargonzález Ramos/EUIPO — Ursus-3 Capital, A.V. (URSUS Kapital)
      (Дело T-114/20)
      (2020/C 129/22)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Pablo Erik Alvargonzález Ramos (Мадрид, Испания) (представител: E. Sugrañes Coca, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Ursus-3 Capital, A.V., SA (Мадрид, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: фигуративна марка „URSUS Kapital“ — марка на Европейския съюз № 5 641 303

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 10 декември 2019 г. по преписка R 711/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да постанови решение, като измени обжалваното решение и отхвърли искането за отмяна поради липса на използване, подадено срещу (фигуративна) марка на Европейския съюз „URSUS Kapital“, регистрирана под № 5 641 303 за „финансови сделки“ от клас 36, както и да обяви, че марка № 5 641 303 е била рално използвана за „финансови сделки“,

                  —

                  при условията на евентуалност, да постанови решение, с което, като измени обжалваното решение и отхвърли искането за отмяна поради липса на използване, подадено срещу (фигуративна) марка на Европейския съюз „URSUS Kapital“, регистрирана под № 5 641 303 за „финансови сделки“ от клас 36, да обяви, че марка № 5 641 303 е била рeално използвана поне за „финансови сделки, а именно инвестиционни услуги, инвестиране на капитали, инвестиционни анализи, управление на инвестиции, инвестиционни консултации и услуги за инвестиции в недвижимо имущество“,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати разноските по настоящото производство.

         Изложени основания

      Нарушение на членове 18 и 58 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и на член 10 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията


title: Дело T-115/20: Жалба, подадена на 20 февруари 2020 г. — Puigdemont i Casamajó и Comín i Oliveres/Парламент

text:
               20.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/18

      Жалба, подадена на 20 февруари 2020 г. — Puigdemont i Casamajó и Comín i Oliveres/Парламент
      (Дело T-115/20)
      (2020/C 129/23)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Carles Puigdemont i Casamajó (Ватерло, Белгия), Antoni Comín i Oliveres (Ватерло) (представители: P. Bekaert, G. Boye и S. Bekaert, адвокати, и B. Emmerson, QC)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на председателя на Европейския парламент, съдържащо се в писмото му от 10 декември 2019 г., да не обяви на пленарно заседание и да отнесе за разглеждане от компетентната комисия искането за защита на имунитета на жалбоподателите, подадено от г-жа Diana Riba i Giner от тяхно име на 10 октомври 2019 г. на основание член 7, параграфи 1 и 2 и член 9, параграф 1 от Правилника за дейността на Европейския парламент,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват едно основание, а именно че с решението си да не обяви на пленарно заседание искането за защита на имунитета на жалбоподателите и да го отнесе за разглеждане от компетентната комисия председателят на Европейския парламент нарушил член 9, параграф 1 от Правилника за дейността на Европейския парламент, във връзка с член 343 от Договора за функционирането на Европейския съюз, членове 9 и 18 от Протокол (№ 7) за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз (1), член 6, член 39, параграф 2, член 41 и член 45 от Хартата на основните права, член 2, параграф 1 от Устава на членовете на Европейския парламент (2) и член 5, параграф 2 от Правилника за дейността на Европейския парламент.

         (1)  ОВ C 326, 2012 г., стр. 266.

         (2)  Решение на Европейския парламент от 28 септември 2005 година за приемане на Устав на членовете на Европейския парламент (2005/684/ЕО, Евратом), ОВ L 262, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 6, стр. 28.


title: Съединени дела C-267/19 и C-323/19: Решение на Съда (шести състав) от 7 май 2020 г. (преюдициални запитвания от Trgovački sud u Zagrebu — Хърватия) — PARKING d.o.o./SAWAL d.o.o. (C-267/19), Interplastics s. r. o./Letifico d.o.o. (C-323/19) (Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Нотариуси, действащи в рамките на производства по принудително изпълнение въз основа на автентичен документ — Несъстезателно производство — Принцип на недопускане на дискриминация — Член 18 ДФЕС — Право на справедлив съдебен процес — Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)

text:
               20.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 240/25

      Решение на Съда (шести състав) от 7 май 2020 г. (преюдициални запитвания от Trgovački sud u Zagrebu — Хърватия) — PARKING d.o.o./SAWAL d.o.o. (C-267/19), Interplastics s. r. o./Letifico d.o.o. (C-323/19)
      (Съединени дела C-267/19 и C-323/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Нотариуси, действащи в рамките на производства по принудително изпълнение въз основа на автентичен документ - Несъстезателно производство - Принцип на недопускане на дискриминация - Член 18 ДФЕС — Право на справедлив съдебен процес - Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
      (2020/C 240/33)
      Език на производството: хърватски

         Запитваща юрисдикция

      Trgovački sud u Zagrebu

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: PARKING d.o.o. (C-267/19), Interplastics s. r. o. (C-323/19)

         Ответници: SAWAL d.o.o. (C-267/19), Letifico d.o.o. (C-323/19)

         Диспозитив

      Член 18 ДФЕС и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която оправомощава нотариусите, действащи в рамките на предоставените им правомощия в производствата по принудително изпълнение въз основа на автентичен документ, да издават разпореждания за принудително изпълнение, които, както е видно от решение от 9 март 2017 г., Pula Parking (C-551/15, EU:C:2017:193), не могат да бъдат признати и изпълнени в друга държава членка.

         (1)  ОВ C 263, 5.8.2019 г.


title: Дело T-603/18: Определение на Общия съд от 30 април 2020 г. — ZE/Парламент

text:
               20.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 240/36

      Определение на Общия съд от 30 април 2020 г. — ZE/Парламент
      (Дело T-603/18) (1)

      (2020/C 240/48)
      Език на производството: гръцки
      Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело C-237/20: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 5 юни 2020 г. — Federatie Nederlandse Vakbeweging/Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/25

      Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 5 юни 2020 г. — Federatie Nederlandse Vakbeweging/Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV
      (Дело C-237/20)
      (2020/C 297/34)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden (Върховен съд, Нидерландия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Ответник: Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 5, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че условието „да е образувано производство по несъстоятелност или сходно производство за неплатежоспособност с оглед на ликвидацията на активите на прехвърлителя“ е изпълнено, когато:

                              (i)

                              несъстоятелността на прехвърлителя е неизбежна и следователно той действително е неплатежоспособен,

                              (ii)

                              целта на производството по несъстоятелност според нидерландското право е чрез ликвидация на имуществото на длъжника да се получат възможно най-много приходи за всички кредитори, и

                              (iii)

                              в така наречената процедура pre-pack прехвърлянето (на част) от предприятието се подготвя преди обявяването в несъстоятелност и се осъществява едва след това, като

                              (iv)

                              назначеният от съда синдик преди обявяването в несъстоятелност трябва да се ръководи от интересите на всички кредитори, както и от дружествените интереси, като например интересът от запазване на работните места, което е предмет на контрол от страна на назначения също от съда съдия по несъстоятелността,

                              (v)

                              целта на процедурата pre-pack е в последвалото производство по несъстоятелност да се извърши ликвидация, при която се продава принадлежащото на прехвърлителя предприятие, което е продължило дейността си (going concern) (или част от него), така че всички кредитори да бъдат удовлетворени до възможно най-висока степен и работните места да се запазят, доколкото е възможно, и

                              (vi)

                              провеждането на производството гарантира, че тази цел действително е определяща?

                  2)

                  Следва ли член 5, параграф 1 от Директивата да се тълкува в смисъл, че условието „производството по несъстоятелност или сходно производство да е под надзора на компетентен публичен орган“ е изпълнено, когато прехвърлянето (на част) от предприятието в рамките на процедура pre-pack е подготвено преди обявяването в несъстоятелност и се осъществява след това, и

                              (i)

                              преди обявяването в несъстоятелност това обстоятелство се контролира от синдик и съдия по несъстоятелността, които са били назначени от съда, но не разполагат със законово регламентирани правомощия,

                              (ii)

                              според нидерландското право, преди обявяването в несъстоятелност назначеният синдик трябва да се ръководи от интересите на всички кредитори и от останалите дружествени интереси, като например интересът от запазване на работните места, което е предмет на контрол от страна на назначения съдия по несъстоятелността,

                              (iii)

                              функциите на назначените синдик и съдия по несъстоятелността не се различават от функциите на синдик и съдия по несъстоятелността,

                              (iv)

                              договорът, въз основа на който предприятието се прехвърля и който е бил изготвен в хода на процедурата pre-pack, се сключва и изпълнява едва след обявяването в несъстоятелност,

                              (v)

                              при обявяването в несъстоятелност съдът може да определи синдик или съдия по несъстоятелността, различни от назначените синдик и съдия по несъстоятелността, и

                              (vi)

                              синдикът и съдията по несъстоятелността са подчинени на едни и същи изисквания за обективност и независимост, приложими по отношение на синдик и съдия по несъстоятелността в рамките на производство по несъстоятелност, което не е предшествано от процедура pre-pack, като независимо от степента на участието им преди обявяването в несъстоятелност те са длъжни, по силата на възложените им от закона правомощия, да проверят дали прехвърлянето на (една част от) предприятието, подготвено преди обявяването в несъстоятелност, е в интерес на всички кредитори и — в случай че отговорът е отрицателен — да вземат решението, че прехвърлянето не може да бъде извършено, като едновременно с това имат право да решат, че поради други основания — например, противоречие с други дружествени интереси, като значението на заетостта — подготвеното преди обявяването на несъстоятелността прехвърляне на (една част от) предприятието не може да бъде извършено?

         (1)  Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, 2001 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20).


title: Дело C-241/20: Преюдициално запитване от Tribunal de première instance du Luxembourg (Белгия), постъпило на 5 юни 2020 г. — BJ/État belge

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/26

      Преюдициално запитване от Tribunal de première instance du Luxembourg (Белгия), постъпило на 5 юни 2020 г. — BJ/État belge
      (Дело C-241/20)
      (2020/C 297/35)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de première instance du Luxembourg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BJ

         Ответник: État belge

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли член 45 ДФЕС правна уредба като разглежданата в главното производство, независимо дали е възпроизведена в спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, съгласно която при изчисляването на данъците му върху дохода в държавата по местопребиваване данъчнозадълженото лице губи част от правото си да се ползва от данъчното освобождаване на определена сума от посочения доход и от другите си лични данъчни предимства (като намаляване на данъка за дългосрочни спестявания, а именно премии, платени в изпълнение на индивидуален договор за застраховка „Живот“, и намаляване на данъка за разходи с цел реализиране на икономии на енергия), поради това че през съответната година то е получило възнаграждения и в друга държава членка, които са били обложени с данък в нея?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, ще бъде ли отговорът утвърдителен и ако данъчнозадълженото лице не получава значителен доход — количествено или пропорционално — в държавата си по местопребиваване, но посочената държава все пак може да му предостави тези данъчни предимства?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос, ще бъде ли отговорът утвърдителен и ако по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, сключена между държавата по местопребиваване и другата държава, за облагаемите в тази друга държава доходи данъчнозадълженото лице се е ползвало от личните данъчни предимства, предвидени в данъчното законодателство на тази друга държава, но те не включват някои от данъчните предимства, на които данъчнозадълженото лице по принцип има право в държавата по местопребиваване?

                  4)

                  При утвърдителен отговор на третия въпрос, ще бъде ли отговорът утвърдителен и ако по този начин въпреки последното различие данъчнозадълженото лице получава в тази друга държава намаление на данъка, което е поне равностойно на изгубеното от него в държавата по местопребиваване?

                  5)

                  Ще бъдат ли отговорите на въпросите същите с оглед на член 63, параграф 1 и член 65, параграф 1, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на правна уредба като разглежданата в главното производство, независимо дали е възпроизведена в спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, по силата на която при изчисляването на неговия данък върху дохода в държавата по местопребиваване данъчнозадължено лице е лишено от част от правото да се ползва от данъчното освобождаване на определена сума от посочения доход и от другите си лични данъчни предимства (като намаляване на данъка за дългосрочни спестявания, а именно премии, платени в изпълнение на индивидуален договор за застраховка „Живот“, и намаляване на данъка за разходи с цел реализиране на икономии на енергия), поради това че през съответната година то е получило също и доходи от наем на притежаван от него недвижим имот в друга държава членка, които са били обложени с данък в нея?


title: Дело C-283/20: Преюдициално запитване от tribunal du travail francophone de Bruxelles (Белгия), постъпило на 25 юни 2020 г. — CO, ME, GC и 42 други/MJ, Европейска комисия, Европейска служба за външна дейност, Съвет на Европейския съюз, Eulex Kosovo

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/32

      Преюдициално запитване от tribunal du travail francophone de Bruxelles (Белгия), постъпило на 25 юни 2020 г. — CO, ME, GC и 42 други/MJ, Европейска комисия, Европейска служба за външна дейност, Съвет на Европейския съюз, Eulex Kosovo
      (Дело C-283/20)
      (2020/C 297/43)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Страни в главното производство

         Ищци: CO, ME, GC и 42-ма други

         Ответници: MJ, Европейска комисия, Европейска служба за външна дейност, Съвет на Европейския съюз, Eulex Kosovo

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли членове 8.3 и 10.3 от Съвместно действие 2008/124/ОВППС на Съвета от 4 февруари 2008 година относно мисията на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово, EULEX KOSOVO (1), преди изменението му с Решение 2014/349/ОВППС на Съвета от 12 юни 2014 г. (2), евентуално във връзка с всички други възможни релевантни разпоредби, да се тълкуват в смисъл, че предоставят на ръководителя на мисия правото да действа от свое име и за своя сметка в качеството на работодател на международния граждански персонал, зает на служба в мисията EULEX KOSOVO за периода преди 12 юни 2014 г., или като се вземат предвид по-специално членове 8.5 и 9.3 от Съвместно действие 2008/124/ОВППС, преди изменението му от 12 юни 2014 г., в смисъл че предоставят качеството работодател на Европейския съюз и/или на институция на Европейския съюз като Европейската комисия, Европейската служба за външна дейност, Съвета на Европейския съюз или на всяка друга възможна институция, за сметка на който/която ръководителят на мисия е действал до тази дата по силата на мандат, на делегиране на правомощия или на всякаква друга форма на представителство, която се определя според случая?

         (1)  ОВ L 42, 2008 г., стр. 92.

         (2)  Решение за изменение на Съвместно действие 2008/124/ОВППС относно мисията на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово, EULEX KOSOVO (OВ L 174, 2014 г., стр. 42).


title: Дело C-628/20: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 23 ноември 2020 г. — Deutsche Lufthansa AG/BA

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/13

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 23 ноември 2020 г. — Deutsche Lufthansa AG/BA
      (Дело C-628/20)
      (2021/C 72/18)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответница: BA

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-664/18: Решение на Съда (седми състав) от 4 март 2021 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 2008/50/ЕО — Качество на атмосферния въздух — Член 13, параграф 1 и приложение XI — Системно и постоянно превишаване на пределно допустимите стойности за азотен диоксид (NO2) в някои зони на Обединеното кралство — Член 23, параграф 1 — Приложение XV — „Възможно най-кратък“ период на превишаване — Подходящи мерки)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/2

      Решение на Съда (седми състав) от 4 март 2021 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
      (Дело C-664/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2008/50/ЕО - Качество на атмосферния въздух - Член 13, параграф 1 и приложение XI - Системно и постоянно превишаване на пределно допустимите стойности за азотен диоксид (NO2) в някои зони на Обединеното кралство - Член 23, параграф 1 - Приложение XV - „Възможно най-кратък“ период на превишаване - Подходящи мерки)
      (2021/C 163/02)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: първоначално J. Norris и K. Petersen, впоследствие E. Manhaeve и J. Norris)

         Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: F. Shibli, подпомаган от J. Morrison, Barrister)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: първоначално T. Henze и S. Eisenberg, впоследствие J. Möller и S Eisenberg, подпомагани от U. Karpenstein, F. Fellenberg и K. Dingemann, Rechtsanwälte)

         Диспозитив

                  1)

                  Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия,
                  като е превишавало системно и постоянно в шестнадесет зони на Обединеното кралство годишната пределно допустима стойност, определена за азотен диоксид (NO2), а именно в зоните: UK0001 (градска зона Greater London); UK0002 (градска зона West Midlands); UK0003 (градска зона Greater Manchester); UK0004 (градска зона West Yorkshire); UK0013 (градска зона Teesside); UK0014 (The Potteries); UK0018 (Kingston upon Hull); UK0019 (градска зона Southampton); UK0024 (градска зона Glasgow); UK0029 (Eastern); UK0031 (South East); UK0032 (East Midlands); UK0033 (North West & Merseyside); UK0034 (Yorkshire & Humberside); UK0035 (West Midlands), и UK0036 (North East), както и определената за NO2 почасова пределно допустима стойност в зона UK0001 (градска зона Greater London), считано от 1 януари 2010 г. до 2017 г. включително, не е изпълнило задълженията си по член 13, параграф 1 и приложение XI от Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа,
                  и
                  като не е приело, считано от 11 юни 2010 г., подходящи мерки, за да осигури спазването на пределно допустимите стойности, определени за NO2 във всички посочени зони, не е изпълнило задълженията си, наложени с член 23, параграф 1, разглеждан самостоятелно и във връзка с приложение XV към Директива 2008/50/EО, и по-специално задължението си по член 23, параграф 1, втора алинея от същата директива, да следи периодът на превишаване да бъде възможно най-кратък.

                  2)

                  Осъжда Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати, наред със собствените си съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

                  3)

                  Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 445, 10.12.2018 г.


title: Дело C-193/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2021 г. (преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Malmö — Швеция) — А/Migrationsverket (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Контрол по границите, убежище и имиграция — Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген — Справка в Шенгенската информационна система (ШИС) при проверка на заявлението за издаване на разрешение за пребиваване, подадено от гражданин на трета страна, за когото в тази система е подаден сигнал за целите на отказ за влизане — Член 25, параграф 1 — Кодекса на шенгенските граници — Условия за влизане на гражданите на трети страни — Член 6, параграфи 1 и 5 — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 7 и член 24, параграф 2 — Отказ за подновяване на разрешение за пребиваване с цел събиране на семейството, с мотива че не е установена със сигурност самоличността на заявителя)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/3

      Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2021 г. (преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Malmö — Швеция) — А/Migrationsverket
      (Дело C-193/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Контрол по границите, убежище и имиграция - Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген - Справка в Шенгенската информационна система (ШИС) при проверка на заявлението за издаване на разрешение за пребиваване, подадено от гражданин на трета страна, за когото в тази система е подаден сигнал за целите на отказ за влизане - Член 25, параграф 1 - Кодекса на шенгенските граници - Условия за влизане на гражданите на трети страни - Член 6, параграфи 1 и 5 - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 7 и член 24, параграф 2 - Отказ за подновяване на разрешение за пребиваване с цел събиране на семейството, с мотива че не е установена със сигурност самоличността на заявителя)
      (2021/C 163/03)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Förvaltningsrätten i Malmö

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:А

         Ответник: Migrationsverket

         Диспозитив

      Член 25, параграф 1 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници, подписана в Шенген (Люксембург) на 19 юни 1990 г. и влязла в сила на 26 март 1995 г., изменена с Регламент (ЕС) № 265/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 25 март 2010 г., трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка, която позволява издаването, продължаването или подновяването на разрешение за пребиваване с цел събиране на семейството, поискано на територията на тази държава членка от гражданин на трета страна, за когото е подаден сигнал в Шенгенската информационна система за целите на отказ за влизане в Шенгенското пространство и чиято самоличност не е можело да бъде установена чрез валиден пътен документ, когато предварително е извършено консултиране относно интересите на подалата сигнала държавата членка и те са били взети предвид, а разрешението за пребиваване е издадено, продължено или подновено само поради наличие на „сериозни основания“ по смисъла на тази разпоредба.
      Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници), и по-специално член 6, параграф 1, буква а) от него, трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага по отношение на гражданин на трета страна, който се намира в такова положение.

         (1)  ОВ C 155, 6.5.2019 г.


title: Дело C-220/19: Решение на Съда (десети състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana — Испания) — Promociones Oliva Park SL/Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana (Преюдициално запитване — Директива 2008/118/ЕО — Общ режим на облагане с акциз — Член 1, параграф 2 — Допълнителни косвени данъци по отношение на акцизните стоки — Директива 2009/28/ЕО — Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници — Член 1 и член 3, параграфи 1 и 2, както и параграф 3, буква а), последният във връзка с член 2, буква к) — Директива 2009/72/ЕО — Общи правила за вътрешния пазар на електроенергия — Данък върху стойността на производството на електрическа енергия — Същност и структура на данъка — Данък, с който по един и същи начин се облага електроенергията, произведена от възобновяеми източници, и тази, произведена от невъзобновяеми източници)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/4

      Решение на Съда (десети състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana — Испания) — Promociones Oliva Park SL/Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana
      (Дело C-220/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2008/118/ЕО - Общ режим на облагане с акциз - Член 1, параграф 2 - Допълнителни косвени данъци по отношение на акцизните стоки - Директива 2009/28/ЕО - Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници - Член 1 и член 3, параграфи 1 и 2, както и параграф 3, буква а), последният във връзка с член 2, буква к) - Директива 2009/72/ЕО - Общи правила за вътрешния пазар на електроенергия - Данък върху стойността на производството на електрическа енергия - Същност и структура на данъка - Данък, с който по един и същи начин се облага електроенергията, произведена от възобновяеми източници, и тази, произведена от невъзобновяеми източници)
      (2021/C 163/04)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Promociones Oliva Park SL

         Ответник: Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 2 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, предвиждаща събирането на данък, с който се облага производството и включването на електрическа енергия в електрическата мрежа на националната територия и чиято данъчна основа се състои от общия размер на приходите на данъчнозадълженото лице от извършването на тези дейности, без да се взема предвид количеството електроенергия, действително произведено и включено в тази мрежа.

                  2)

                  Член 1 и член 3, параграфи 1 и 2, и параграф 3, буква а) от Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО, последният параграф във връзка с член 2, втора алинея, буква к) от тази директива, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, предвиждаща събирането на данък, с който при единна данъчна ставка се облага производството на електроенергия и включването ѝ в електрическата мрежа, включително когато тази електроенергия е произведена от възобновяеми източници, и който има за цел не защита на околната среда, а увеличаване на обема на бюджетните приходи.

                  3)

                  Член 107, параграф 1 ДФЕС и членове 32—34 от Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, предвиждаща събирането на национален данък, с който се облага производството и включването на електроенергия в електрическата мрежа на територията на държава членка, когато този данък не е приложим за включването в тази мрежа на електроенергията, произведена в другите държави членки.

         (1)  ОВ C 213, 24.6.2019 г.


title: Дело C-362/19 P: Решение на Съда (пети състав) от 4 март 2021 г. — Европейска комисия/Fútbol Club Barcelona, Кралство Испания (Обжалване — Държавни помощи — Помощ, предоставена в полза на някои професионални футболни клубове — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Понятие „предимство“ — Схема за помощ — Регламент (ЕС) 2015/1589 — Член 1, буква г) — Намалена ставка на облагане — Образувания с нестопанска цел — По-неблагоприятно данъчно приспадане — Въздействие — Насрещна жалба — Членове 169 и 178 от Процедурния правилник на Съда)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/5

      Решение на Съда (пети състав) от 4 март 2021 г. — Европейска комисия/Fútbol Club Barcelona, Кралство Испания
      (Дело C-362/19 P) (1)

      (Обжалване - Държавни помощи - Помощ, предоставена в полза на някои професионални футболни клубове - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Понятие „предимство“ - Схема за помощ - Регламент (ЕС) 2015/1589 - Член 1, буква г) - Намалена ставка на облагане - Образувания с нестопанска цел - По-неблагоприятно данъчно приспадане - Въздействие - Насрещна жалба - Членове 169 и 178 от Процедурния правилник на Съда)
      (2021/C 163/05)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: P. Němečková, B. Stromsky и G. Luengo)

         Други страни в производството: Fútbol Club Barcelona (представители: R. Vallina Hoset, J. Roca Sagarra, J. del Saz Cordero, A. Sellés Marco и R. Salas Lúcia, abogados), Кралство Испания (представители: S. Centeno Huerta, J. Ruiz Sánchez и A. Rubio González)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 26 февруари 2019 г., Fútbol Club Barcelona/Комисия (T-865/16, EU:T:2019:113) в частта му, с която е уважено второто основание, изтъкнато пред първата инстанция, и отменя Решение (ЕС) 2016/2391 на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Испания за някои футболни клубове.

                  2)

                  Отхвърля жалбата, подадена по дело T-865/16 от Fútbol Club Barcelona, за отмяна на Решение 2016/2391.

                  3)

                  Fútbol Club Barcelona понася освен направените от него съдебни разноски и тези, направени от Европейската комисия в производството пред Общия съд на Европейския съюз.

                  4)

                  Европейската комисия понася направените от нея в настоящото производство по обжалване съдебни разноски.

                  5)

                  Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 238, 15.7.2019 г.


title: Съединени дела C-434/19 и С-435/19: Решение на Съда (пети състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Poste Italiane SpA (C-434/19), Agenzia delle entrate — Riscossione (C-435/19)/Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane (C-434/19), Poste Italiane SpA (C-435/19) (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Конкуренция — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Условия за прилагане — Член 106, параграф 2 ДФЕС — Услуги от общ икономически интерес — Управление на услугата пощенска разплащателна сметка, предназначена за събирането на общинския данък върху недвижимите имоти — Предприятия със специални или изключителни права, предоставени от държавите членки — Права на комисиона, определени едностранно от предприятието получател — Злоупотреба с господстващо положение — Член 102 ДФЕС — Недопустимост)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/5

      Решение на Съда (пети състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Poste Italiane SpA (C-434/19), Agenzia delle entrate — Riscossione (C-435/19)/Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane (C-434/19), Poste Italiane SpA (C-435/19)
      (Съединени дела C-434/19 и С-435/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Държавни помощи - Конкуренция - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Условия за прилагане - Член 106, параграф 2 ДФЕС - Услуги от общ икономически интерес - Управление на услугата пощенска разплащателна сметка, предназначена за събирането на общинския данък върху недвижимите имоти - Предприятия със специални или изключителни права, предоставени от държавите членки - Права на комисиона, определени едностранно от предприятието получател - Злоупотреба с господстващо положение - Член 102 ДФЕС - Недопустимост)
      (2021/C 163/06)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Poste Italiane SpA (C-434/19), Agenzia delle entrate — Riscossione (C-435/19)

         Ответници: Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane (C-434/19), Poste Italiane SpA (C-435/20)

         при участието на: Poste italiane SpA — Bancoposta (C-435/19)

         Диспозитив

      Член 107 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че представлява „държавна помощ“ по смисъла на тази разпоредба национална мярка, с която концесионерите, натоварени със събирането на imposta comunale sugli immobili (общински данък върху недвижимите имоти), са длъжни да разполагат с разплащателна сметка, открита на тяхно име в Poste Italiane SpA, за да се позволи на данъчнозадължените лица да внасят посочения данък и да заплащат комисиона за управлението на тази разплащателна сметка, доколкото на държавата може да бъде вменено, че с тази мярка предоставя селективно предимство на Poste Italiane посредством държавни ресурси и мярката може да доведе до нарушаване на конкуренцията и търговията между държавите членки, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

         (1)  ОВ C 328, 30.9.2019 г.


title: Съединени дела C-473/19 и С-474/19: Решение на Съда (втори състав) от 4 март 2021 г. (преюдициално запитване от Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen — Швеция) — Föreningen Skydda Skogen (C-473/19), Naturskyddsföreningen i Härryda, Göteborgs Ornitologiska Förening (C-474/19)/Länsstyrelsen i Västra Götalands län, B.A.B. (C-473/19), U.T.B. (C-474/19) (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 92/43/ЕИО — Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна — Член 12, параграф 1 — Директива 2009/147/ЕО — Опазване на дивите птици — Член 5 — Горско стопанство — Забрани, целящи да гарантират опазването на защитени видове — Проект за окончателна сеч на гори — Местообитание на защитени видове)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/6

      Решение на Съда (втори състав) от 4 март 2021 г. (преюдициално запитване от Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen — Швеция) — Föreningen Skydda Skogen (C-473/19), Naturskyddsföreningen i Härryda, Göteborgs Ornitologiska Förening (C-474/19)/Länsstyrelsen i Västra Götalands län, B.A.B. (C-473/19), U.T.B. (C-474/19)
      (Съединени дела C-473/19 и С-474/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна - Член 12, параграф 1 - Директива 2009/147/ЕО - Опазване на дивите птици - Член 5 - Горско стопанство - Забрани, целящи да гарантират опазването на защитени видове - Проект за окончателна сеч на гори - Местообитание на защитени видове)
      (2021/C 163/07)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Föreningen Skydda Skogen (C-473/19), Naturskyddsföreningen i Härryda, Göteborgs Ornitologiska Förening (C-474/19)

         Ответници: Länsstyrelsen i Västra Götalands län, B.A.B. (C-473/19), U.T.B. (C-474/19)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 5 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална практика, съгласно която предвидените в тази разпоредба забрани се отнасят само до видовете, изброени в приложение I към тази директива, тези, които са застрашени на определено равнище или чиято популация показва тенденция за намаляване в дългосрочен план.

                  2)

                  Член 12, параграф 1, букви а)—в) от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна трябва да се тълкува в смисъл, че от една страна, не допуска национална практика, съгласно която, когато целта на дадена човешка дейност, като например дейност по използване на горите или на земята, е явно различна от умъртвяването или обезпокояването на животински видове, предвидените в тази разпоредба забрани се прилагат само в случай на опасност от неблагоприятно въздействие върху състоянието на запазване на съответните видове, и от друга страна, осигурената с тази разпоредба защита не престава да се прилага към видовете, които са достигнали благоприятно състояние на запазване на вида.

                  3)

                  Член 12, параграф 1, буква г) от Директива 92/43 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална практика, съгласно която, ако постоянната екологична функция на естественото местообитание на съответния вид в конкретен район се загуби въпреки предприетите мерки поради дейност, водеща до увреждане, унищожаване или влошаване, пряко или косвено, самостоятелно или заедно с други, предвидената в тази разпоредба забрана се прилага едва след като има вероятност състоянието на запазване на съответния вид да се влоши.

         (1)  ОВ C 288, 26.8.2019 г.


title: Дело C-581/19: Решение на Съда (трети състав) от 4 март 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Frenetikexito — Unipessoal Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, параграф 1, буква в) — Облагаеми с ДДС доставки — Случаи на освобождаване — Член 132, параграф 1, буква в) — Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии — Консултации в областта на храненето — Фитнес и поддържане на добро физическо състояние — Понятия „единна комплексна доставка“, „доставка, съпътстваща основната доставка“ и „самостоятелност на доставките“ — Критерии)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/7

      Решение на Съда (трети състав) от 4 март 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Frenetikexito — Unipessoal Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-581/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 2, параграф 1, буква в) - Облагаеми с ДДС доставки - Случаи на освобождаване - Член 132, параграф 1, буква в) - Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии - Консултации в областта на храненето - Фитнес и поддържане на добро физическо състояние - Понятия „единна комплексна доставка“, „доставка, съпътстваща основната доставка“ и „самостоятелност на доставките“ - Критерии)
      (2021/C 163/08)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Frenetikexito — Unipessoal Lda

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Диспозитив

      Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че — освен ако запитващата юрисдикция не установи друго — услуга за консултации в областта на храненето, предоставена от сертифициран и оправомощен в рамките на фитнес центрове специалист и евентуално в рамките на програми, включващи и услуги в областта на фитнеса и поддържането на добро физическо състояние, представлява отделна и самостоятелна доставка на услуги и не може да попадне в обхвата на освобождаването, предвидено в член 132, параграф 1, буква в) от тази директива.

         (1)  ОВ C 383, 11.11.2019 г.


title: Дело C-912/19: Решение на Съда (девети състав) от 4 март 2021 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Agrimotion S.A./ADAMA Deutschland GmbH (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Пускане на пазара на продукти за растителна защита — Регламент (EО) № 1107/2009 — Член, 52, параграф 1 — Разрешителното за паралелна търговия — Личен характер на това разрешително)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/7

      Решение на Съда (девети състав) от 4 март 2021 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Agrimotion S.A./ADAMA Deutschland GmbH
      (Дело C-912/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Пускане на пазара на продукти за растителна защита - Регламент (EО) № 1107/2009 - Член, 52, параграф 1 - Разрешителното за паралелна търговия - Личен характер на това разрешително)
      (2021/C 163/09)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Agrimotion S.A.

         Ответник: ADAMA Deutschland GmbH

         Диспозитив

      Член 52, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че само притежателят на разрешително за паралелна търговия може да пуска продукт за растителна защита на пазара на държавата членка, която е издала това разрешение.

         (1)  ОВ C 95, 23.3.2020 г.


title: Дело C-7/20: Решение на Съда (шести състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — VS/Hauptzollamt Münster (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Митнически кодекс на Съюза — Регламент (ЕС) № 952/2013 — Член 87, параграф 4 — Място на възникване на митническото задължение — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, параграф 1 — Членове 70 и 71 — Данъчно събитие и изискуемост на ДДС при внос — Място на възникване на данъчното задължение — Констатация за неизпълнението на задължение, предвидено от митническото законодателство на Съюза — Стока, която физически е въведена на митническата територия на Съюза в една държава членка, но е включена в икономическия оборот на Съюза в държавата членка, в която е била направена констатацията)

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/9

      Решение на Съда (шести състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — VS/Hauptzollamt Münster
      (Дело C-7/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически съюз - Митнически кодекс на Съюза - Регламент (ЕС) № 952/2013 - Член 87, параграф 4 - Място на възникване на митническото задължение - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 2, параграф 1 - Членове 70 и 71 - Данъчно събитие и изискуемост на ДДС при внос - Място на възникване на данъчното задължение - Констатация за неизпълнението на задължение, предвидено от митническото законодателство на Съюза - Стока, която физически е въведена на митническата територия на Съюза в една държава членка, но е включена в икономическия оборот на Съюза в държавата членка, в която е била направена констатацията)
      (2021/C 163/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VS

         Ответник: Hauptzollamt Münster

         Диспозитив

      Член 71, параграф 1, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че данъкът върху добавената стойност при внос на стоки, които подлежат на облагане с мито, възниква в държавата членка, в която е било констатирано неизпълнението на задължение, предвидено от митническото законодателство на Съюза, когато обсъжданите стоки — независимо че са били физически въведени на митническата територия на Съюза в друга държава членка — са включени в икономическия оборот на Съюза в държавата членка, в която е била направена тази констатация.

         (1)  ОВ C 137, 27.4.2020 г.


title: Дело C-403/20 P: Жалба, подадена на 26 август 2020 г. от CF, TB, LO S.A. и UM срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 25 юни 2020 г. по дело T-22/19, Noguer Enríquez и др./Комисия

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/9

      Жалба, подадена на 26 август 2020 г. от CF, TB, LO S.A. и UM срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 25 юни 2020 г. по дело T-22/19, Noguer Enríquez и др./Комисия
      (Дело C-403/20 P)
      (2021/C 163/12)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: CF, TB, LO S.A. и UM S.L. (представители: J. Álvarez González и S. San Felipe Menéndez, abogados)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 3 март 2021 г. Съдът (седми състав) отхвърля жалбата отчасти като явно недопустима и отчасти като явно неоснователна и осъжда CF, TB, LO S.A. и UM S.L. да понесат направените от тях съдебни разноски.


title: Дело C-557/20: Преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Limoges (Франция), постъпило на 23 октомври 2020 г. — наказателно производство срещу DS

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/10

      Преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Limoges (Франция), постъпило на 23 октомври 2020 г. — наказателно производство срещу DS
      (Дело C-557/20)
      (2021/C 163/13)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal correctionnel de Limoges

         Страна в главното наказателно производство

      DS

         при участието на: Union française des maréchaux-ferrants
      С определение от 16 март 2021 г. Съдът (шести състав) обяви, че преюдициалното запитване, отправено от Tribunal correctionnel de Limoges (Наказателен съд Лимож, Франция) с акт от 11 септември 2020 г., е явно недопустимо.


title: Дело C-727/20: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 16 октомври 2020 г. — AR/St. Vincenz-Krankenhaus GmbH

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/10

      Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 16 октомври 2020 г. — AR/St. Vincenz-Krankenhaus GmbH
      (Дело C-727/20)
      (2021/C 163/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AR

         Ответник: St. Vincenz-Krankenhaus GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли член 7 от Директива 2003/88 (1) и член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз тълкуване на национална разпоредба като член 7, параграф 3 от Bundesurlaubsgesetz (Федерален закон за отпуските), според което неупражненото все още право на платен годишен отпуск от работник, който през референтната година е изпаднал в състояние на неработоспособност поради заболяване, но който все пак е могъл да ползва отпуска — поне частично — преди началото на заболяването през референтната година, се погасява петнадесет месеца след края на референтната година в случай на продължаваща непрекъсната неработоспособност, дори в случай че работодателят действително не е осигурил възможност на работника да упражни правото си на отпуск чрез съответна покана и предоставяне на информация?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос: При тези условия изключено ли е и погасяване в по-късен момент при продължаваща неработоспособност?

         (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело C-37/21: Преюдициално запитване от Amtsgerichts Hamburg (Германия), постъпило на 22 януари 2021 г. — flightright GmbH/Ryanair DAC, преди това Ryanair Ltd

text:
               3.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 163/11

      Преюдициално запитване от Amtsgerichts Hamburg (Германия), постъпило на 22 януари 2021 г. — flightright GmbH/Ryanair DAC, преди това Ryanair Ltd
      (Дело C-37/21)
      (2021/C 163/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Ищец: flightright GmbH

         Ответник: Ryanair DAC, преди това Ryanair Ltd

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли разрешение за излитане, забавено от управлението на въздушното движение, извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) или това не е така, тъй като забавянето при разрешенията за излитане, дадени от управлението на въздушното движение, т.нар. разместване на часовите слотове, не представлява събитие, което е „извън обикновеното“ във въздушното движение, а събитие, което принадлежи към обичайния и очакван ход и обичайните и очаквани рамкови условия на международното въздушно движение, защото става въпрос за събитие, присъщо на нормалното упражняване на дейността на въздушните превозвачи?

                  2)

                  Става ли въпрос при т.нар. разместване на часовите слотове от управлението на въздушното движение в международния въздушен трафик, както е известно, не за обстоятелства извън обикновеното по смисъла на практиката на Съда, а за обикновени, обичайни, очаквани съпътстващи явления на въздушното движение или доказателства за него трябва да се съберат в спора с възлагане на експертиза, които се допускат, ако от експертизата се установява, че разместването на часовите слотове настъпва изключително рядко, а не редовно в международното въздушно движение?

                  3)

                  Трябва ли разместването на часовите слотове от управлението на въздушното движение да се смята за извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент № 261/04 само ако, от своя страна, се основава на обстоятелства, които могат да бъдат квалифицирани като извънредни по смисъла на член 5, параграф 3, например на настъпването на произшествие или на терористична заплаха, но не и на метеорологичните условия, които са обичайни за трафика към момента и мястото на настъпването им и временно засягат въздушното движение?

                  4)

                  По-специално, представлява ли неблагоприятното време като причина за разместване на часовите слотове извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент № 261/04 само ако неблагоприятното време, от своя страна, е извънредно обстоятелство, когато неблагоприятното време е „извън обикновеното“ за съответното място през съответното време и не спада към „обичайните и очаквани метеорологични условия“ за съответното място, през съответния време, а „се отличава от тях“?

                  5)

                  Представляват ли неблагоприятните метеорологични условия, които не са извън обикновеното за определено място през определено време и които не се отличават от обичайните и очаквани метеорологични условия за определено място през определено време, събития, присъщи на нормалното упражняване на дейността на авиокомпаниите и на нормалните рамкови условия на въздушното движение по смисъла на тълкуването на член 5, параграф 3 от Регламента за пътниците от Съда?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, глава 7, том 12, стр. 218).