title: Дело C-249/08: Иск, предявен на 10 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/30

         Иск, предявен на 10 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-249/08)
   (2008/C 209/45)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: K. Banks и C. Cattabriga)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 1, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2241/87 (1) на Съвета от 23 юли 1987 година относно установяването на някои контролни мерки по отношение на риболовните дейности и по член 2, параграф 1 и член 31, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕИО) № 2847/93 (2) на Съвета от 12 октомври 1993 година относно установяването на система за контрол, приложима към общата политика в областта на рибарството, като:

                           —

                           не е предприела необходимите мерки за контролиране, инспектиране и надзор по подходящ начин, в рамките на своята територия и в морските води, които са под нейна юрисдикция или под неин суверенитет, на риболовната дейност, по-специално що се отнася до спазването на разпоредбите, които регламентират съхраняването на борда и използването на плаващи мрежи, и

                           —

                           не се е съобразила в достатъчна степен със задължението си да осигури, че са предприети подходящи мерки по отношение на лицата, носещи отговорност за нарушенията на общностната правна уредба в областта на съхраняването на борда и използването на плаващи мрежи, по-специално чрез прилагането на възпиращи санкции спрямо посочените лица;

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

               1.

               От момента на въвеждането си през 1992 г. забраната за съхраняване на борда и за използване на плаващи мрежи с дължина, по-голяма от 2,5 km, и, считано от 2001 г., на всички плаващи мрежи, се нарушава систематично и масово от италианския риболовен флот.

               2.

               Според Комисията обхватът и сериозността на ситуацията пряко се дължат на неефикасността на италианската система за контрол относно спазването на тази забрана и на неадекватността на санкциите, предвидени от италианската правна система в случай на нарушаването й.

               3.

               В това отношение Комисията отбелязва, че надзорът относно използването на плаващите мрежи се упражнява от множество структури, които се конкурират помежду си, че тази задача е второстепенна по отношение на другите възложени им задачи и че отсъства координация. Липсата на човешки ресурси, на време и на необходими средства им пречи и да осъществяват ефикасен контрол.

               4.

               Липсва също подходящо програмиране и стратегическо планиране на контролните дейности по използването на плаващи мрежи. В това отношение Комисията отбелязва, че контролните дейности би трябвало да бъдат старателно планирани в зависимост от специфичните рискови фактори и да се подчиняват на цялостна, интегрирана и рационална стратегия. Освен това би следвало тези дейности да се съсредоточат предимно върху определени периоди от годината и върху ясно определени райони и контролни постове. Нищо от това обаче не е осъществено от италианските власти.

               5.

               Освен това органите, натоварени с упражняването на контрол върху използването на мрежите, наречени „spadarе“, нямат достъп до данните за местонахождението на риболовните кораби, събирани чрез уредената в член 3 от Регламент № 2847/93 сателитна система за наблюдение на риболовните кораби на Общността. Освен това от проведено от Комисията разследване проличава, че твърде голям брой риболовни кораби все още не са екипирани с устройства за сателитно наблюдение, които са необходими за функционирането на системата. Що се отнася до събирането на данни, далеч не са ефективни изискваната от Регламент № 2847/93 компютризация на бордовите дневници, декларациите за разтоварване и бележките за продажба, както и a fortiori кръстосаният анализ на тези данни с информацията, събрана посредством сателитната система за наблюдение

               6.

               Ако упражняваният от италианските власти контрол върху използването на „spadarе“ е съвсем недостатъчен, не по-ефикасно е и осъществяваното от тях преследване на нарушенията на общностните разпоредби относно съхраняването и използването на тези мрежи.

               7.

               По този въпрос Комисията отбелязва, на първо място, че в противоречие с член 9а от Регламент № 3094/86 (3) и с разпоредбите, които впоследствие възпроизвеждат и разширяват обхвата на тази разпоредба, действащото италианско законодателство в областта на санкциите по същество забранява само използването или опита за използване на плаващи мрежи, но не и простото им съхраняване на борда.

               8.

               На второ място, когато действително се констатира нарушение на забраната за използване на плаващи мрежи, това нарушение не се съобщава редовно от местните контролни органи на компетентните органи, предимно поради социален натиск, и във всеки случай нарушението не се преследва и санкционира ефикасно. Броят и размерът на прилаганите санкции всъщност остават нищожни.

               9.

               При това положение Комисията счита за напълно доказано, че системата за контрол и санкции, която Италия прилага, за да гарантира спазването на общностните разпоредби в областта на плаващите мрежи, не е достатъчна, за да осигури спазването на задълженията, наложени на държавите-членки от член 1, параграф 1 от Регламент № 2241/87 и от член 2, параграф 1 и член 31, параграфи 1 и 2 от Регламент № 2847/93.

      (1)  ОВ L 207, стр. 1.

      (2)  OВ L 261, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 2, стр. 109.

      (3)  Регламент (ЕИО) № 3094/86 на Съвета от 7 октомври 1986 година относно установяване на някои технически мерки за опазване на рибните ресурси (ОВ L 288, стр. 1).


               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/1

         (2007/C 199/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 183, 4.8.2007 г.

   Предишни публикации

      ОВ C 170, 21.7.2007 г.

      ОВ C 155, 7.7.2007 г.

      ОВ C 140, 23.6.2007 г.

      ОВ C 129, 9.6.2007 г.

      ОВ C 117, 26.5.2007 г.

      ОВ C 96, 28.4.2007 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело C-486/08: Преюдициално запитване от Landesgerichts Innsbruck (Австрия), отправено на 12 октомври 2008 г.  — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols/провинция Тирол

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/26

         Преюдициално запитване от Landesgerichts Innsbruck (Австрия), отправено на 12 октомври 2008 г. — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols/провинция Тирол
   (Дело C-486/08)
   (2009/C 44/44)
   Език на производството: немски
   Запитваща юрисдикция
   Landesgericht Innsbruck
   Страни в главното производство

      Ищец: Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols

      Ответник: провинция Тирол
   Предмет

               1)

               Съответства ли на клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време от 6 януари 1997 г., въведено с Директива 97/81/EО за работа при непълно работно време от 15 декември 1997 г. (1) обстоятелството, че работници/работнички, които са сключили частноправен договор с орган на местната власт или с публично предприятие и работят по-малко от 12 часа седмично (30 % от нормалната продължителност на пълното работно време), се намират в по-неблагоприятно положение от работниците на пълно работно време, които са взети за сравнение, по отношение на възнаграждението, класирането, признаването на предходни завършени периоди на заетост, правото на годишен отпуск, специалните обезщетения, увеличението на възнаграждението за извънреден труд?

               2)

               Трябва ли установеният в клауза 4, точка 2 от това рамково споразумение принцип pro-rata-temporis да се тълкува в смисъл, че не допуска национална законова разпоредба като § 55, алинея 5 от L-VBG, съгласно която при промяна в работното време на работник размерът на все още неизползвания отпуск трябва да се адаптира напълно според новата продължителност на работното време, така че за работник, чиято продължителност на работното време е намалена от пълно работно време на непълно работно време, правото му на отпуск, придобито през периода на заетост на пълно работно време, следва да бъде намалено или че в качеството му на работник на непълно работно време той може да се ползва от този отпуск само въз основа на обезщетението за отпуск, изплатено в по-малък размер?

               3)

               Противоречи ли на клауза 4 от Рамковото споразумение на европейските социални партньори, въведено с Директива 1999/70/EО за срочните договори от 28 юни 1999 г. (2) национална разпоредба като § 1, алинея 1, буква m) от L-VBG, съгласно която работниците/работничките, които са наети на договор за срок най-много от 6 месеца или работят само в отделни случаи, се намират в по-неблагоприятно положение от работниците на пълно работно време, които са взети за сравнение, по отношение на възнаграждението, класирането, признаването на предходни завършени периоди на заетост, правото на годишен отпуск, специалните обезщетения, увеличението на възнаграждението за извънреден труд?

               4)

               Налице ли е непряка дискриминация, основаваща се на пола, съгласно член 14, параграф 1, буква в) от Директива 2006/54/EО за равното третиране от 5 юли 2006 г. (3), когато служители, които се ползват от родителски отпуск в законово допустимия срок от 2 години, загубват законовото право на отпуск за годината, предхождаща раждането, след изтичането на срока на родителския им отпуск и когато голямата част от засегнатите работници (97 %) са жени?

      (1)  ОВ L 14, 1998 г., стp. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35.

      (2)  ОВ L 175, стp. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129.

      (3)  ОВ L 204, стp. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262.


title: Дело T-73/17: Жалба, подадена на 3 февруари 2017 г. — RS/Комисия

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/41

         Жалба, подадена на 3 февруари 2017 г. — RS/Комисия
   (Дело T-73/17)
   (2017/C 112/57)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: RS (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на конкурсната комисия от 11 април 2016 г., с което се отхвърля кандидатурата му за участие във вътрешен конкурс COM/02/AST/16;

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати на жалбоподателя сумата от 5 000 EUR за търпените от него неимуществени вреди;

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено основание, изведено от нарушението на член 27, първа алинея от Правилника за длъжностните лица.
   Така той повдига възражение за незаконосъобразност на обявлението за спорния вътрешен конкурс, доколкото в него е предвидено условие за допускане, което има за последица отказ на достъпа до конкурса на срочно наетите служители, което не са били на административна служба, в отпуск поради военна служба, родителски отпуск или семеен отпуск или в командировка през последните 12 месеца, предшестващи крайния срок за подаване на кандидатурите.


title: Дело C-510/10: Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 25 октомври 2010 г. — DR и TV2 Danmark A/S/NCB

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/36

         Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 25 октомври 2010 г. — DR и TV2 Danmark A/S/NCB
   (Дело C-510/10)
   ()
   2010/C 346/63
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Østre Landsret

      Страни в главното производство

      Ищци: DR, TV2 Danmark A/S

      Ответник: NCB

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли изразите „чрез техни собствени средства“ в член 5, параграф 2, буква г) от Директива 2001/29/ЕО (1) и „от името и под отговорността на излъчващата организация“ в съображение 41 от преамбюла на тази директива да се тълкуват с оглед на националното право или с оглед на общностното право?

               2.

               Следва ли да се приеме, че текстът на член 5, параграф 2, буква г) от Директива 2001/29/ЕО, така както е например в датската, английската и френската версии на тази разпоредба, означава „от името и под отговорността на излъчващата организация“ или, както е например в немската версия, означава „от името или под отговорността на излъчващата организация“?

               3.

               Ако се приеме, че цитираният във Въпрос 1 израз следва да се тълкува с оглед на общностното право, възниква следният въпрос: Какъв критерий следва да прилагат националните юрисдикции, за да преценят по-конкретно дали запис, осъществен от трето лице (наричано по-нататък „продуцент“) за използване в предавания на излъчваща организация, е бил осъществен „чрез техни собствени средства“ и „от името [и/или] под отговорността на излъчващата организация“, така че спрямо записа да е приложимо въведеното в член 5, параграф 2, буква г) изключение?
               Във връзка с отговора на Въпрос 3 са необходими отговори по-конкретно на следните въпроси:

               а)

               Следва ли понятието „собствени средства“ в член 5, параграф 2, буква г) от Директива 2001/29/ЕО да се разбира в смисъл, че спрямо осъществен от продуцента запис за използване в предавания на излъчваща организация е приложимо въведеното в член 5, параграф 2, буква г) изключение само когато излъчващата организация носи отговорност пред трети лица за действия и пропуски на продуцента във връзка със записа, така както ако самата излъчваща организация беше извършила тези действия и пропуски?

               б)

               Условието записът да бъде осъществен „от името [и/или] под отговорността на излъчващата организация“ изпълнено ли е когато излъчваща организация е поръчала на продуцента да направи записа с оглед на това тази излъчваща организация да може да излъчи записа и при условие, че излъчващата организация има право да излъчи този запис?
               Østre Landsret иска да установи дали следните хипотези могат или трябва да бъдат взети предвид с оглед на отговора на Въпрос 3(б) и ако да, то каква тежест следва да им се придаде:

                           i)

                           Излъчващата организация или продуцентът има право на последното и решаващо артистично/издателско решение относно съдържанието на поръчаната програма в съответствие с постигнатите между тези страни договорености?

                           ii)

                           Излъчващата организация ли е отговорна пред трети лица по отношение на задълженията на продуцента във връзка със записа, така както ако самата излъчваща организация беше извършила тези действия и пропуски?

                           iii)

                           Продуцентът ли е договорно задължен по споразумението си с излъчващата организация да предаде дадената програма на излъчващата организация срещу определена цена и той ли следва да поеме всички разходи извън тази цена, които биха могли да имат отношение към записа?

                           iv)

                           Излъчващата организация или продуцентът поема отговорността за дадения запис пред трети лица?

               в)

               Условието записът да бъде осъществен „от името [и/или] под отговорността на излъчващата организация“ изпълнено ли е в случай, че излъчваща организация е поръчала на продуцента да осъществи записа, за да може излъчващата организация да излъчи този запис и при условие, че излъчващата организация има право да излъчи този запис, а продуцентът, чрез споразумението с излъчващата организация относно записа, е поел финансовата и правна отговорност за i) посрещането на всички разходи, свързани със записа срещу заплащането на предварително определена фиксирана сума; ii) закупуването на права, и iii) непредвидени обстоятелства, включително за всяко забавяне на записа или нарушение на договора, но без излъчващата организация да бъде отговорна пред трети лица по отношение на задълженията на продуцента във връзка със записа, така както ако самата излъчваща организация беше извършила тези действия и пропуски?

      (1)  ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.


title: Дело T-804/14: Решение на Общия съд от 21 юли 2016 г. — Ogrodnik/EUIPO — Aviário Tropical (Tropical) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз Tropical — По-ранна национална словна марка TROPICAL — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б), и член 53, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Обхват на правото на жалбоподателя по силата на националното законодателство — Едновременно съществуване на марките — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009)

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/23

         Решение на Общия съд от 21 юли 2016 г. — Ogrodnik/EUIPO — Aviário Tropical (Tropical)
   (Дело T-804/14) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз Tropical - По-ранна национална словна марка TROPICAL - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б), и член 53, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Обхват на правото на жалбоподателя по силата на националното законодателство - Едновременно съществуване на марките - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009))
   (2016/C 326/42)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Полша) (представители: A. von Mühlendahl и H. Hartwig, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Garrido Otaola)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Aviário Tropical, SA (Loures, Португалия)

      Предмет

   Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 септември 2014 г. (преписка R 1948/2013-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Aviário Tropical и M. Ogrodnik.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 22 септември 2014 г.(преписка R 1948/2013-4).

               2)

               EUIPO понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на г-н Tadeusz Ogrodnik.

      (1)  ОВ C 65, 23.2.2015 г.


title: Дело C-537/14 P: Решение на Съда (осми състав) от 27 октомври 2016 г. — Debonair Trading Internacional Lda/Groupe Léa Nature SA, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 — Фигуративна марка, съдържаща словните елементи „SO’BiO ētic“ — Възражение на притежателя на словни и фигуративни марки на Европейския съюз и национални, съдържащи словния елемент „SO…?“ — Отказ да се регистрира марката)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/6

         Решение на Съда (осми състав) от 27 октомври 2016 г. — Debonair Trading Internacional Lda/Groupe Léa Nature SA, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   (Дело C-537/14 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 - Фигуративна марка, съдържаща словните елементи „SO’BiO ētic“ - Възражение на притежателя на словни и фигуративни марки на Европейския съюз и национални, съдържащи словния елемент „SO…?“ - Отказ да се регистрира марката))
   (2017/C 006/06)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Debonair Trading Internacional Lda (представители: D. Selden, Advocate, T. Alkin, Barrister)

      Други страни в производството: Groupe Léa Nature SA (представител: S. Arnaud, avocat), Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Gája и P. Geroulakos)

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 23 септември 2014 г., Groupe Léa Nature/СХВП — Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic) (T-341/13, непубликувано, EU:T:2014:802).

               2)

               Връща делото на Общия съд на Европейския съюз.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 118, 13.4.2015 г.


title: Дело T-111/06: Решение на Първоинстанционния съд от 21 ноември 2007 г. — Wesergold Getränkeindustrie/СХВП — Lidl Stiftung (VITAL FIT) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността VITAL FIT — По-ранна национална словна марка VITAFIT — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 — Право на изслушване — Задължение за мотивиране)

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/14

         Решение на Първоинстанционния съд от 21 ноември 2007 г. — Wesergold Getränkeindustrie/СХВП — Lidl Stiftung (VITAL FIT)
   (Дело T-111/06) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността VITAL FIT - По-ранна национална словна марка VITAFIT - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 - Право на изслушване - Задължение за мотивиране)
   (2008/C 8/26)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG (Rinteln, Германия) (представители: P. Goldenbaum, T. Melchert и I. Rohr, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайн) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Lidlt Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Германия) (представител: M. Schaeffer, avocat)
   Предмет
   Жалба срещу Решение № R 3/2005-2 на Втори апелативен състав на СХВП от 16 февруари 2006 г. относно процедура по възражение между Lidl Stiftung & Co. KG и Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG да заплати направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 143, 17.6.2006 г.


title: Дело C-182/15: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 22 април 2015 г. — Aleksei Petruhhin

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/23

         Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 22 април 2015 г. — Aleksei Petruhhin
   (Дело C-182/15)
   (2015/C 205/31)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Aleksei Petruhhin

      Ответник: Latvijas Republikas Ģenerālprokuratūra

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 18, първа алинея и член 21, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че при прилагането на договор за екстрадиция, сключен между държава членка и трета държава, на гражданите на всяка държава — членка на Европейския съюз, следва да гарантира същото равнище на защита, което се гарантира на гражданите на държавата членка, сезирана с молба за екстрадиция към държава, която не е членка на Европейския съюз?

               2)

               Длъжна ли е в подобни случаи запитващата юрисдикция на сезираната с молба за екстрадиция държава членка да прилага условията за екстрадиция, предвидени в законодателството на държавата членка, на която е гражданин или в която има постоянно пребиваване лицето, чиято екстрадиция е поискана?

               3)

               В случай че екстрадицията трябва да се извърши, без да се вземе предвид специфичното равнище на защита, предвидено за гражданите на сезираната с молба за екстрадиция държава, трябва ли тази държава да повери дали са налице гаранциите по член 19 от Хартата на основните права на Европейския съюз, а именно че никой не може да бъде екстрадиран към държава, в която съществува сериозен риск да бъде осъден на смърт, да бъде подложен на изтезание или на друго нечовешко или унизително отношение или наказание? Може ли тази проверка да се ограничи до извода, че поискалата екстрадицията държава е страна по Конвенцията против изтезанията или трябва да се разгледа фактическото положение, като се вземе предвид оценката на тази държава, направена от органите на Съвета на Европа?


title: Дело T-315/13: Иск, предявен на 30 април 2013 г. — Kompas MTS/Парламент и др.

text:
               10.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/12

         Иск, предявен на 30 април 2013 г. — Kompas MTS/Парламент и др.
   (Дело T-315/13)
   2013/C 233/20
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Kompas mejni turistični servis d.d. (Kompas MTS d.d.) (Любляна, Словения) (представител: адв. J. Tischler)

      Ответници: Европейски парламент, Европейска комисия и Съвет на Европейския съюз

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да осъди Европейския съюз да заплати на ищеца сумата от 846 000 EUR и лихви в размер на 8 %, съответно да установи, че съществува право на обезщетение за вреди срещу Европейския съюз,

               —

               в съответствие с член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди ответника да заплати направените съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Ищецът по същество иска обезщетение за вреди заради приемането на член 5, параграф 6, буква д) от Директива 2001/37/ЕО (1). Той счита, че единствено с приемането на тази разпоредба се е стигнало дотам, че австрийският законодател ограничил вноса на тютюневи изделия, с текст на различен от немския език. Жалбоподателят твърди, че тези количествени ограничения във вноса произтичали от приемането на Директива 2001/37, с което ответникът е нарушил принципа на пропорционалност, забраната за дискриминация и основното право на собственост и свободата на стопанска инициатива.

      (1)  Директива 2001/37/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2001 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи изделия (ОВ L 194, стр. 26, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 125).


title: Дело T-405/12: Определение на Общия съд от 17 май 2013 г. — FH/Комисия (Жалба за отмяна и искане за обезщетение — Решение на Комисията да отнеме на жалбоподателя пропуските за достъп до нейните сгради — Жалба за отмяна — Липса на правен интерес — Недопустимост — Иск за обезщетение — Причинно-следствена връзка — Вреда — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               29.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/24

         Определение на Общия съд от 17 май 2013 г. — FH/Комисия
   (Дело T-405/12) (1)

   (Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Решение на Комисията да отнеме на жалбоподателя пропуските за достъп до нейните сгради - Жалба за отмяна - Липса на правен интерес - Недопустимост - Иск за обезщетение - Причинно-следствена връзка - Вреда - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
   2013/C 189/50
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: FH (Брюксел, Белгия) (представители: É. Boigelot и R. Murru, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и J. Baquero Cruz)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на решение от 10 юли 2012 г., с което Комисията отнема на жалбоподателя пропуските за достъп до нейните сгради, и на решение за поправка от 11 юли 2012 г. и, от друга страна, искане за осъждане на Комисията да поправи претърпените от жалбоподателя вреди.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда FH да заплати направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Комисията.

      (1)  ОВ C 331, 27.10.2012 г.


title: Дело C-72/13: Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша) на 11 февруари 2013 г. — Gmina Wrocław/Minister Finansów

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/14

         Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша) на 11 февруари 2013 г. — Gmina Wrocław/Minister Finansów
   (Дело C-72/13)
   2013/C 141/23
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател и касатор: Gmina Wrocław

      Ответник и касатор: Minister Finansów

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност с ДДС да се облагат сделките на община, които се състоят в продажбата на имущество, включително недвижимо, придобито по силата на закон или безвъзмездно, по-специално по наследство или по дарение, или пък в извършването с това имущество на непарична вноска в търговски дружества?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправки в OB L 74, 19.3.2011 г., стр. 3 и OB L 249, 14.9.2012 г., стр. 15.


title: Дело C-550/11: Решение на Съда (седми състав) от 4 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Административен съд Варна — България) — ЕТ „ПИГИ — Павлета Димова“ /Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ , гр. Варна, при Централно управление на Националната агенция за приходите (Данъчни въпроси — ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Право на приспадане — Корекция — Кражба на стоки)

text:
               24.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 366/16

         Решение на Съда (седми състав) от 4 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Административен съд Варна — България) — ЕТ „ПИГИ — Павлета Димова“/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“, гр. Варна, при Централно управление на Националната агенция за приходите
   (Дело C-550/11) (1)

   (Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Право на приспадане - Корекция - Кражба на стоки)
   2012/C 366/26
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд Варна

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ЕТ „ПИГИ — Павлета Димова“

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“, гр. Варна, при Централно управление на Националната агенция за приходите

      Предмет

   Преюдициално запитване — Административен съд Варна — Тълкуване на член 185, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, глава 9, том 3, стр. 7 и поправки в ОВ L 74, 2011 г., стр. 3 и OB L 249, 2012 г., стр. 15) — Национална данъчна практика, според която задължително се извършва корекция на приспаднатия ДДС при придобиването на стоки, станали впоследствие обект на кражба — Понятие за надлежно доказана или документирана кражба

      Диспозитив

   Член 185, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национални данъчни разпоредби като тези в членове 79 и 80 от Закона за данък върху добавената стойност, които при установена липса на облагаеми с данък върху добавената стойност стоки изискват корекция на данъчния кредит, ползван от данъчнозадълженото лице при придобиването на тези стоки, в случай че същите са му били откраднати и извършителят на кражбата не е разкрит.

      (1)  ОВ C 13, 14.1.2012 г.


title: Дело C-114/15: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Pau — Франция) — Наказателно производство срещу Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace) и др. (Преюдициално запитване — Свободно движение на стоки — Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС — Количествени ограничения — Паралелен внос на ветеринарни лекарствени продукти — Директива 2001/82/ЕО — Член 65 — Национален режим за предварително разрешение — Изключване на възможността животновъди да се ползват от опростената процедура за издаване на разрешително за пускане на пазара — Задължение за притежаване на разрешително за извършване на търговия на едро — Задължение за притежаване на обект на територията на държавата членка по вноса — Задължения за фармакологична бдителност)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/12

         Решение на Съда (четвърти състав) от 27 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Pau — Франция) — Наказателно производство срещу Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace) и др.
   (Дело C-114/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно движение на стоки - Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС - Количествени ограничения - Паралелен внос на ветеринарни лекарствени продукти - Директива 2001/82/ЕО - Член 65 - Национален режим за предварително разрешение - Изключване на възможността животновъди да се ползват от опростената процедура за издаване на разрешително за пускане на пазара - Задължение за притежаване на разрешително за извършване на търговия на едро - Задължение за притежаване на обект на територията на държавата членка по вноса - Задължения за фармакологична бдителност))
   (2017/C 006/14)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Pau

      Страни в главното производство

   Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace), Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL, Soulard Max EARL, Francisco Xavier Erneta Azanza, Amestoya GAEC, La Vinardière GAEC reconnu, Lagunarte GAEC, André Jacques Iribarren, Ramuntcho Iribarren, Phyteron 2000 SAS, Cataloune SCL

      в присъствието на: Conseil national de l’Ordre des vétérinaires, по-рано Conseil supérieur de l’Ordre des vétérinaires, Syndicat national des vétérinaires d’exercice libéral, Direction des douanes et des droits indirects

      Диспозитив

               1)

               Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която запазва достъпа до паралелен внос на ветеринарни лекарствени продукти за търговците на едро, снабдени с разрешителното, предвидено в член 65 от Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти, изменена с Регламент (ЕО) № 596/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 г., и която вследствие на това изключва от достъпа до такъв внос животновъдите, които искат да внасят ветеринарни лекарствени продукти за нуждите на собствените си стопанства.

               2)

               Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която налага на животновъдите, които извършват паралелен внос на ветеринарни лекарствени продукти за нуждите на собствените си стопанства, да разполагат с обект на територията на държавата членка по местоназначение и да отговарят на всички изисквания за фармакологична бдителност, предвидени в членове 72—79 от Директива 2001/82, изменена с Регламент № 596/2009.

      (1)  ОВ C 171, 26.5.2015 г.


title: Дело F-127/07: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 септември 2008 г. — Coto Moreno/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Общ конкурс — Невключване в списъка с лауреати — Оценка на писмения и устния изпит)

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/54

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 септември 2008 г. — Coto Moreno/Комисия
   (Дело F-127/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Общ конкурс - Невключване в списъка с лауреати - Оценка на писмения и устния изпит)
   (2008/C 285/97)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Juana Maria Coto Moreno (Gaborone, Ботсвана) (представители: K. Lemmens и C. Doutrelepont, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: B. Eggers и M. Velardo)
   Предмет
   Отмяна на решението на конкурсната комисия от 12 февруари 2007 г. да не включи жалбоподателя в списъка с лауреати от конкурс EPSO AD/25/05 — Искане за обезщетение за вреди
   Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата на г-жа Coto Moreno.

               2.

               Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 22, 26.01.2008 г., стр. 57.


title: Дело T-216/12: Жалба, подадена на 18 май 2012 г. — Technion и Technion Research & Development Foundation/Комисия

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/19

         Жалба, подадена на 18 май 2012 г. — Technion и Technion Research & Development Foundation/Комисия
   (Дело T-216/12)
   2012/C 243/36
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Technion — Israel Institute of Technology (Хайфа, Израел) и Technion Research & Development Foundation Ltd (Хайфа) (представител: адв. D. Grisay)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да разгледа настоящата жалба за отмяна, основана на член 263 ДФЕС,

               —

               да я обяви за допустима, и

               —

               главно да обяви жалбата за основателна и да отмени решението на генерална дирекция „Информационно общество и медии“ на Комисията, съдържащо се в нейното писмо от 13 март 2012 г., относно прихващане срещу TECHNION,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две правни основания, които в основната си част са идентични или сходни с изложените в рамките на дело T-657/11, Technion и Technion Research & Development Foundation/Комисия (1).

      (1)  ОВ C 73, 2012 г., стр. 28.


title: Дело C-401/10 P: Жалба, подадена на 5 август 2010 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 21 май 2010 г. по съединени дела T-425/04, T-444/04, T-450/04 и T-456/04, Франция и др./Комисия

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/15

         Жалба, подадена на 5 август 2010 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 21 май 2010 г. по съединени дела T-425/04, T-444/04, T-450/04 и T-456/04, Франция и др./Комисия
   (Дело C-401/10 P)
   ()
   2010/C 317/28
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: C. Giolito, D. Grespan и S. Thomas, agents)

      Други страни в производството: Френска република, France Télécom SA, Bouygues SA, Bouygues Télécom SA, Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (трети разширен състав) от 21 май 2010 г. по съединени дела T-425/04, T-444/04, T-450/04 и T-456/04, за което Комисията е уведомена по факс на 25 май 2010 г., в частта, с което същият:

                           —

                           отменя член 1 от Решение 2006/621/ЕО на Комисията от 2 август 2004 г. относно държавната помощ, приведена в действие от Франция в полза на France Télécom (1);

                           —

                           осъжда Комисията да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Френската република и от France Télécom по дела T-425/04 и T-444/04;

               —

               делото да се върне на Общия съд за ново разглеждане;

               —

               да не се произнася по съдебните разноски по производството.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията повдига три правни основания в подкрепа на жалбата си.
   С първото си правно основание Комисията поддържа, че решението на Общия съд съдържа противоречиви мотиви по редица въпроси. Такъв е случаят по-конкретно, когато Общият съд приема в обжалваното решение, че изявленията, включително съобщението за заем от акционер от 4 декември 2002 г., могат да бъдат оценявани в тяхната цялост, когато трябва да се установи наличието на предимство за France Télécom, докато, когато трябва да се установи ангажирането на държавни ресурси, той приема, че съществува важно прекъсване между съобщението за заем от акционер и различните изявления от страна на държавата, направени по-рано.
   С второто си правно основание, състоящо се от четири части, Комисията изтъква нарушение в редица отношения от страна на Общия съд на член 87, параграф 1 ЕО във връзка с член 230 ЕО. Така според нея Общият съд прилага неправилно понятието за помощ, като изисква наличието на тясна връзка между предимството и ангажирането на държавни ресурси (първа част), като отказва да признае ангажирането на държавни ресурси в съобщението и офертата за сключването на договор с акционер от френската държава до France Télécom (втора част) и като не разглежда критерия за разумния частен инвеститор, за да определи дали съществува предимство за France Télécom (трета част). Освен това Общият съд нарушава свободата на преценка, с която Комисията разполага при извършването на сложни икономически анализи, упражнявайки контрол за целесъобразност на обжалваното решение (четвърта част).
   С третото си правно основание Комисията твърди, че Общият съд е изопачил обжалваното решение, като е приел, че то е трябвало повече да мотивира наличието на отделно предимство, произтичащо от офертата за кредитна линия в размер на 9 милиарда евро на France Télécom, както и като е констатирал важно прекъсване между декларациите, направени след юли 2002 г. и съобщението за заем от акционер от 4 декември 2002 г.

      (1)  ОВ L 257, стp. 11.


title: Дела T-311/06 RI, T-311/06 RII, T-312/06 R и T-313/06 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 1 ви март 2007 — FMC Chemical e.a./ЕОБХ (Обезпечително производство — Искане за отлагане изпълнението на решение — Директива 91/414/ЕИО — Европейски орган за безопасност на храните — Недопустимост)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/42

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 1ви март 2007 — FMC Chemical e.a./ЕОБХ
   (Дела T-311/06 RI, T-311/06 RII, T-312/06 R и T-313/06 R)
   (Обезпечително производство - Искане за отлагане изпълнението на решение - Директива 91/414/ЕИО - Европейски орган за безопасност на храните - Недопустимост)
   (2007/C 95/86)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищци: FMC Chemical SPRL (Bruxelles, Белгия); Arysta Lifesciences SAS (Noguères, Франция); и Otsuka Chemcial Co. Ltd (Osaka, Япония) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, адвокати)

      Ответник:Европейски орган за безопастност на храните (ЕОБХ) (представители: A. Cuvillier et D. Detken)

      Встъпила в полза на ответника страна: Комисия на Европейските общности [представител: B. Doherty]
   Предмет
   Искания за отлагане изпълнението на актовете на ЕОБХ от 28 юли и от 28 август 2006 година по отношение на еволюцията на активните вещества карбофуран, карбосулфан и бенфуракарб по смисъла на Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1) и за произнасянето по други привременни мерки.
   Диспозитив

               1)

               Делата Т-311/06 RI, T-311/06 RII, T-312/06R и Т-313/06R се съединяват за целите на настоящото определение.

               2)

               Исканията за обезпечителни производства са отхвърлени.

               3)

               Съдът не се произнася по разноските.


title: Дело C-341/10: Иск, предявен на 7 юли 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               25.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/6

         Иск, предявен на 7 юли 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-341/10)
   ()
   2010/C 260/08
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J. Enegren и Ł. Habiak, pełnomocnicy)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като е транспонирала неправилно и непълно разпоредбите на член 3, параграф 1, букви г)—з) и член 9 от Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (1), Република Полша е нарушила член 16 от тази директива;

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Материалноправното приложно поле на Директива 2000/43/ЕО обхваща редица области, посочени в член 3, параграф 1 от Директивата. Съгласно член 16 от Директивата държавите членки са длъжни да приемат необходимите разпоредби, за да се съобразят с Директивата във всички тези области на приложение (или да гарантират, че социалните партньори са въвели необходимите мерки), и да уведомят за това Европейската комисия. Според Комисията до настоящия момент Република Полша е изпълнила това задължение само частично. С настоящия иск Комисията твърди, че Република Полша е транспонирала неправилно и непълно Директивата в следните области: членство и участие в организация на работници или работодатели или в друга организация, чиито членове принадлежат към групата на упражняващите определена професия, включително ползване на придобивките, осигурени от такива организации; социална закрила, включително социална сигурност и здравеопазване; социални придобивки; образование; достъп до и доставка на стоки и услуги, които са на разположение на обществеността, включително жилищно настаняване (член 3, параграф 1, букви г)—з) от Директивата). Комисията отхвърля доводите на полските власти, че транспонирането на Директивата в тези области се гарантира от разпоредбите на Конституцията на Република Полша, на законите и на международните договори, представени в рамките на досъдебната процедура.
   В допълнение Европейската комисия изтъква, че Република Полша е транспонирала неправилно и непълно в националното право член 9 от Директива 2000/43/ЕО. Според тази разпоредба следва да бъдат предприети необходимите мерки за защита на лицата от всякакви неблагоприятни последици в резултат на жалба или съдебно производство, целящи прилагане на принципа на равно третиране, като това задължение обхваща всички лица и всички хипотези, които попадат в приложното поле на Директивата. Разпоредбите, посочени до този момент от полските власти, обаче доказват наличието на подобни мерки единствено по отношение на работниците и трудовите правоотношения.

      (1)  OB L 180, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 20, том 1, стр. 19.


title: Дело C-34/13: Преюдициално запитване, отправено от Krajský súd v Prešove (Словакия) на 23 януари 2013 г. — Monika Kušionová/SMART Capital, a.s.

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/9

         Преюдициално запитване, отправено от Krajský súd v Prešove (Словакия) на 23 януари 2013 г. — Monika Kušionová/SMART Capital, a.s.
   (Дело C-34/13)
   2013/C 141/14
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Krajský súd v Prešove

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Monika Kušionová

      Ответник: SMART Capital, a. s.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 г. относно неравноправните клаузи в потребителските договори и Директива 2005/29/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 г. относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“), в светлината на член 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че не допускат нормативна разпоредба на държава членка, като член 151j, параграф 1 от Гражданския кодекс във връзка с последващите разпоредби от приложимата в главното производство правна уредба, която предоставя на кредитора, без съдебна преценка на договорните клаузи, възможността да изисква изпълнението на престация, произтичаща от недопустими договорни клаузи, като пристъпи към изпълнение върху дадения в обезпечение недвижим имот собственост на потребителя, въпреки че между страните е налице спор по въпроса дали става дума за недопустими договорни клаузи?

               2.

               Допускат ли посочените в първия въпрос нормативни разпоредби на Европейския съюз вътрешноправна норма като тази на член 151j, параграф 1 от Гражданския кодекс, във връзка с последващите разпоредби от приложимата в главното производство правна уредба, които предоставят на кредитора възможността да изисква изпълнението на престация, произтичаща от недопустими договорни клаузи, като пристъпи към изпълнение върху дадения в обезпечение недвижим имот собственост на потребителя, без преценка на договорните клаузи от страна на съдебен орган, въпреки че между страните е налице спор по въпроса дали става дума за недопустими договорни клаузи?

               3.

               Трябва ли Решение на Съда на Европейския съюз от 9 март 1978 г. по дело Simmenthal (3), [106/77,] да се тълкува в смисъл, че в интерес на постигането на целта на директивите, споменати в първия въпрос, в светлината на член 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз, националният съдия ще остави без приложение разпоредбите на вътрешното право, като член 151j, параграф 1 от Гражданския кодекс, във връзка с последващите разпоредби от приложимата в главното производство правна уредба, които предоставят на кредитора възможността да изисква изпълнението на престация, произтичаща от недопустими договорни клаузи, като пристъпи към изпълнение върху дадения в обезпечение недвижим имот собственост на потребителя, без преценка на договорните клаузи от страна на съдебен орган, като по този начин избегне, въпреки че между страните е налице спор, служебния съдебен контрол на договорните клаузи?

               4.

               Трябва ли член 4 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета относно неравноправните клаузи в потребителските договори да се тълкува в смисъл, че договорна клауза, съдържаща се в потребителски договор — сключен без съдействието на адвокат — която предоставя на кредитора възможността да пристъпи към извънсъдебно изпълнение върху дадения в обезпечение имот, без съдебен контрол, заобикаля основния принцип на правото на Съюза относно служебния съдебен контрол на договорните клаузи и поради това е неравноправна дори в контекст, в който формулировката на посочената договорна клауза произхожда от норма на вътрешното право?

      (1)  OB L 95, стр. 29; Специално издание на български език, глава 15, том 2, стр. 273.

      (2)  ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, глава 15, том 14, стр. 260.

      (3)  Recueil, стр. 629.


title: Дело T-269/11: Решение на Общия съд от 12 декември 2014 г.  — Xeda International/Комисия (Продукти за растителна защита — Активно вещество етоксихин — Невключване на етоксихин в приложение I към Директива 91/414/ЕИО — Отнемане на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество — Регламент (ЕО) № 2229/2004 — Регламент (ЕО) № 33/2008 — Ускорена процедура за оценка — Явна грешка в преценката — Право на защита — Пропорционалност — Оправдани правни очаквания)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/42

         Решение на Общия съд от 12 декември 2014 г. — Xeda International/Комисия
   (Дело T-269/11) (1)

   ((Продукти за растителна защита - Активно вещество етоксихин - Невключване на етоксихин в приложение I към Директива 91/414/ЕИО - Отнемане на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество - Регламент (ЕО) № 2229/2004 - Регламент (ЕО) № 33/2008 - Ускорена процедура за оценка - Явна грешка в преценката - Право на защита - Пропорционалност - Оправдани правни очаквания))
   (2015/C 046/51)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец/Жалбоподател: Xeda International SA (Saint-Andiol, Франция) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi, G. von Rintelen и P. Ondrůšek)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/143/ЕС на Комисията от 3 март 2011 година относно невключването на етоксихин в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и за изменение на Решение 2008/941/ЕО на Комисията (ОВ L 59, стp. 71).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Xeda International SA понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия, включително по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 16.7.2011 г.


title: Дело T-364/04: Решение на Първоинстанционния съд от 9 април 2008 г. — Гърция/Комисия (ФЕОГА — Секция Гарантиране — Разходи, изключени от финансиране от страна на Общността — Продукти от преработени плодове и зеленчуци — Премии за животни — Срок от 24 месеца)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/31

         Решение на Първоинстанционния съд от 9 април 2008 г. — Гърция/Комисия
   (Дело T-364/04) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от финансиране от страна на Общността - Продукти от преработени плодове и зеленчуци - Премии за животни - Срок от 24 месеца)
   (2008/C 128/67)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias и E. Svolopoulou)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално M. Condou-Durande и L. Visaggio, впоследствие M. Condou-Durande и H. Tserepa-Lacombe, подпомагани от N. Korogiannakis, адвокат)
   Предмет
   Жалба за отмяна на Решение 2004/561/ЕО на Комисията от 16 юли 2004 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 250, стр. 21), доколкото то изключва някои разходи, направени от Република Гърция в секторите на продуктите от преработени плодове и зеленчуци и на премиите за животни.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 314, 18.12.2004 г.


title: Дело T-290/11: Жалба, подадена на 7 юни 2011 г. — Deutsche Bahn и др./Комисия

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/22

         Жалба, подадена на 7 юни 2011 г. — Deutsche Bahn и др./Комисия
   (Дело T-290/11)
   2011/C 238/41
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Deutsche Bahn AG (Берлин, Германия), DB Mobility Logistics AG (DB ML AG) (Берлин, Германия), DB Netz AG (Франкфурт ам Майн, Германия), Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (Боденхайм, Германия), DB Schenker Rail GmbH (Майнц, Германия), DB Schenker Rail Deutschland AG (Майнц, Германия) (представители: Rechtsanwälte W. Deselaers, J. S. Brückner и O. Mross)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението за проверка на Комисията от 30 март 2011 г., нотифицирано на 31 март 2011 г.;

               —

               да отмени всички мерки, взети въз основа на проверката, проведена в изпълнение на спорното решение;

               —

               да осъди по-специално Комисията да върне всички копия от документи, направени в рамките на проверката, при условие, че бъдещото решение на Комисията може да бъде отменено от Общия съд и

         да осъди Комисията да заплати съдебните разноски

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите искат отмяната на Решение C(2011) 2365 на Комисията от 30 март 2011 г. (дело COMP/39.678 и дело COMP/39.731), с което съгласно член 20, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (1) се разпореждат проверки на Deutsche Bahn AG, както и на всички юридически лица, контролирани пряко или непряко от последното поради евентуално противоречащ на конкуренцията модел за стратегическо използване на управляваната от дружествата на група DB инфраструктура и за отстъпки при доставката на железопътни услуги.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат пет правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на основното право на неприкосновеност на жилището поради липсата на поискано предварително съдебно разрешение.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на основното право на ефективно средство за защита поради липсата на предварителен съдебен контрол на решението за проверка, както от фактическа, така и от правна страна.

               3.

               Третото правно основание е изведено от незаконосъобразност на решението за проверка, тъй като то се основава на получена от Комисията информация в хода на изпълнението на решението за проверка относно системата за отстъпки в областта на електроснабдяването в рамките на твърде пространно проучване („fishing expedition“) и оттам — в нарушение на правото на защита на жалбоподателите.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушаване на правото на защита поради непропорционално широко и неконкретизирано описание на предмета на проверката.

               5.

               Петото правно основание е изведено от нарушаване на принципа на пропорционалност, тъй като Комисията не е компетентна по отношение на предмета на проверката и при всички положения е можела да получи релевантни сведения от жалбоподателите чрез компетентната Bundesnetzagentur (Федерална агенция за мрежите) или чрез обикновено искане на сведения.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-262/16: Жалба, подадена на 23 май 2016 г. — Globo Media/EUIPO — Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/46

         Жалба, подадена на 23 май 2016 г. — Globo Media/EUIPO — Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)
   (Дело T-262/16)
   (2016/C 260/57)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Globo Media, SA (Мадрид, Испания) (представители: L. Estropá Navarro и J. Calderón Chavero, abogados)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Globo Comunicação e Participações S/A (Рио де Жанейро, Бразилия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „GLOBO MEDIA“ — заявка за регистрация № 8 957 169

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 март 2016 г. по преписка R 561/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да се отмени обжалваното решение.

               —

               като резултат от горното, да се отхвърли възражение № B1697179, формулирано в противен смисъл, и да се впише спорната марка във връзка със заявените услуги в класове 35, 38 и 41,

               —

               да се осъдят EUIPO и другите встъпили страни да заплатят съдебните разноски по настоящото производство, в случай че то бъде оспорено, и да се отхвърлят исканията им.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-416/14: Жалба, подадена на 12 юни 2014 г.  — Grup Maritim TCB/Комисия

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/55

         Жалба, подадена на 12 юни 2014 г. — Grup Maritim TCB/Комисия
   (Дело T-416/14)
   2014/C 253/72
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Grup Maritim TCB, SL (Барселона, Испания) (представител: A. López Gómez, abogado)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени решението, което квалифицира съвкупността от мерки, групирани под названието „испанска система за финансов лизинг“ (ИСФЛ), като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси (ОИИ) като единствени бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на задължението за възстановяване,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи в нарушение на общите принципи на правото на ЕС,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправните договори между инвеститорите и други образувания, изцяло или по начин, който ограничава липсата на последици за рентабилността на операциите, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-401/14, Duro Felguera SA/Комисия.


20150731039616972015/C 270/335732014TC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150601262722Дело T-573/14: Определение на Общия съд от 1 юни 2015 г. — Polyelectrolyte Producers Group и SNF/Комисия (Жалба за отмяна — Околна среда — Критерии за присъждане на екомаркировката на Съюза — Изделия от преработена хартия — Вещества и смеси със забранена или ограничена употреба — Пределна концентрация на остатъчни мономери — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Липса на пряко засягане — Недопустимост)
 ---documentbreak--- C2702015BG2620120150601BG0033262272Определение на Общия съд от 1 юни 2015 г. — Polyelectrolyte Producers Group и SNF/Комисия
   (Дело T-573/14) (
         1
      )
   „(Жалба за отмяна — Околна среда — Критерии за присъждане на екомаркировката на Съюза — Изделия от преработена хартия — Вещества и смеси със забранена или ограничена употреба — Пределна концентрация на остатъчни мономери — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Липса на пряко засягане — Недопустимост)“2015/C 270/33Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподатели: Polyelectrolyte Producers Group (Брюксел, Белгия) и SNF SAS (Андрезийо-Бутеон, Франция) (представители: R. Cana и A. Patsa, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Mifsud-Bonnici и G. Zavvos)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение 2014/256/ЕС на Комисията от 2 май 2014 година за установяване на екологични критерии за присъждане на екомаркировката на ЕС по отношение на изделия от преработена хартия (ОВ L 135, стр. 24).

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата като недопустима.

            2)

            Осъжда Polyelectrolyte Producers Group и SNF SAS да понесат направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (
         1
      )	ОВ C 409, 17.11.2014 г.


title: Дело T-419/12: Определение на Общия съд от 27 юни 2014  г. — LVM/Комисия

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/72

         Определение на Общия съд от 27 юни 2014 г. — LVM/Комисия
   (Дело T-419/12) (1)

   2014/C 315/119
   Език на производството: немски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 373, 1.12.2012 г.


title: Дело C-259/11: Решение на Съда (шести състав) от 5 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — DTZ Zadelhoff vof/Staatssecretaris van Financiën (Шеста директива ДДС — Член 5, параграф 3, буква в) и член 13, Б, буква г), точка 5 — Договаряне за прехвърляне на акции в дружества — Сделка, с която се прехвърля и правото на собственост върху притежаваните от тези дружества недвижими имоти — Освобождаване)

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/14

         Решение на Съда (шести състав) от 5 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — DTZ Zadelhoff vof/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-259/11) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 5, параграф 3, буква в) и член 13, Б, буква г), точка 5 - Договаряне за прехвърляне на акции в дружества - Сделка, с която се прехвърля и правото на собственост върху притежаваните от тези дружества недвижими имоти - Освобождаване)
   2012/C 287/23
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: DTZ Zadelhoff vof

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 5, параграф 3, буква в) и член 13, Б, буква г), точка 5 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Случаи на освобождаване, предвидени в Шеста директива — Сделки с ценни книжа по член 13, Б, буква г), точка 5 — Прехвърляне на акции в дружества, при което се прехвърля и правото на собственост върху притежаваните от тези дружества недвижими имоти.

      Диспозитив

   Член 13, Б, буква г), точка 5 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че това освобождаване от данък върху добавената стойност обхваща сделки като разглежданите в главното производство, чиято цел е да се прехвърлят акции в съответните дружества и това е и резултатът от тях, но които по същество са свързани с притежавани от тези дружества недвижими имоти и тяхното (косвено) прехвърляне. Предвиденото в същата точка 5, второ тире изключение от това освобождаване не се прилага, когато държавата членка не е използвала възможността, предвидена в член 5, параграф 3, буква в) от тази директива, да счита за материална вещ акциите или дружествените дялове, които дават на притежателя им право на собственост или установяване на владение върху недвижим имот.

      (1)  ОВ C 252, 27.8.2011 г.


title: Дело C-670/13 P: Определение на Съда (шести състав) от 19 юни 2014 г.  — Cartoon Network, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Boomerang TV, SA (Обжалване — Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността BOOMERANG — По-ранна фигуративна марка на Общността Boomerang TV — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/31

         Определение на Съда (шести състав) от 19 юни 2014 г. — Cartoon Network, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Boomerang TV, SA
   (Дело C-670/13 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността BOOMERANG - По-ранна фигуративна марка на Общността Boomerang TV - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване))
   2014/C 315/50
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Cartoon Network, Inc. (представител: I. Starr, Solicitor)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Boomerang TV, SA

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Cartoon Network Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 52, 22.2.2014 г.


title: Дело T-273/12: Решение на Общия съд от 24 юни 2014 г.  — Unister/СХВП — (Ab in den Urlaub) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „Ab in den Urlaub“  — Марка, състояща се от рекламен лозунг — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Липса на доказателства за наличие на отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/25

         Решение на Общия съд от 24 юни 2014 г. — Unister/СХВП — (Ab in den Urlaub)
   (Дело T-273/12) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Ab in den Urlaub“ - Марка, състояща се от рекламен лозунг - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Липса на доказателства за наличие на отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2014/C 253/35
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Unister GmbH (Лайпциг, Германия) (представители: H. Hug и A. Kessler Jensch, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: D. Walicka и R. Pethke)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 3 април 2012 г. (преписка R 2150/2011-1) във връзка със заявката за регистрация на словния знак „Ab in den Urlaub“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Unister GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 243, 11.8.2012 г.


title: Дело T-146/13: Определение на Общия съд от 1 април 2014 г.  — Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology/Комисия

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/52

         Определение на Общия съд от 1 април 2014 г. — Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology/Комисия
   (Дело T-146/13) (1)

   2014/C 175/73
   Език на производството: френски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 123, 27.4.2013 г.


title: Дело C-434/07: Определение на председателя на Съда от 17 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Португалия

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/24

         Определение на председателя на Съда от 17 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Португалия
   (Дело C-434/07) (1)

   (2008/C 79/46)

      Език на производството: португалски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело T-218/11: Определение на Общия съд от 17 февруари 2012 г. — Dagher/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар — Премахване от списъка на засегнатите лица — Жалба за отмяна — Липса на основание за произнасяне — Извъндоговорна отговорност)

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/25

         Определение на Общия съд от 17 февруари 2012 г. — Dagher/Съвет
   (Дело T-218/11) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар - Премахване от списъка на засегнатите лица - Жалба за отмяна - Липса на основание за произнасяне - Извъндоговорна отговорност)
   2012/C 118/43
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Habib Roland Dagher (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представители: J.-Y. Dupeux и F. Dressen)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и E. Dumitriu-Segnana)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: A. Bordes и M. Konstantinidis)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на Решение 2011/71/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар (ОВ L 28, стр. 60) и на Регламент за изпълнение (ЕC) № 85/2011 на Съвета от 31 януари 2011 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 560/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар (ОВ L 28, стр. 32), доколкото се отнасят до жалбоподателя, и от друга страна, искане за обезщетение за вреди.

      Диспозитив

               1.

               Няма основание за произнасяне по жалбата за отмяна на Решение 2011/71/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар и на Регламент за изпълнение (ЕC) № 85/2011 на Съвета от 31 януари 2011 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 560/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар.

               2.

               Отхвърля искането за обезщетение за вреди.

               3.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски във връзка с искането за отмяна.

               4.

               Осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски във връзка с искането за обезщетение.

               5.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 179, 18.6.2011 г.


title: Становище 2/13: Становище на Съда (пленум) от 18 декември 2014 г.  — Европейска комисия (Становище на основание член 218, параграф 11 ДФЕС — Проект на международно споразумение — Присъединяване на Европейския съюз към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи — Съвместимост на този проект с Договорите за ЕС и за функционирането на ЕС)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/2

         Становище на Съда (пленум) от 18 декември 2014 г. — Европейска комисия
   (Становище 2/13) (1)

   ((Становище на основание член 218, параграф 11 ДФЕС - Проект на международно споразумение - Присъединяване на Европейския съюз към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи - Съвместимост на този проект с Договорите за ЕС и за функционирането на ЕС))
   (2015/C 065/02)
   Език на производството: всички официални езици

      Страна, направила искането

   Европейска комисия (представители: L. Romero Requena, H. Krämer, C. Ladenburger и B. Smulders)

      Диспозитив

   Споразумението за присъединяване на Европейския съюз към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи не е съвместимо с член 6, параграф 2 ДЕС, нито с Протокол (№ 8) относно член 6, параграф 2 от Договора за Европейския съюз относно присъединяването на Съюза към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи.

      (1)  ОВ C 260, 7.9.2013 г.


title: Дело T-206/11: Определение на Общия съд от 28 септември 2011 г. — Complex/СХВП — Kajometal (KX) (Марка на Общността — Отказ да се регистрира марката — Оттегляне на заявката за регистрация — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/33

         Определение на Общия съд от 28 септември 2011 г. — Complex/СХВП — Kajometal (KX)
   (Дело T-206/11) (1)

   (Марка на Общността - Отказ да се регистрира марката - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 347/56
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Complex S.A. (Łódź, Полша) (представител: R. Rumpel, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Kajometal s.r.o. (Dolný Kubín, Словакия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 21 януари 2011 г. (преписка R 864/2010-2) относно производство по възражение между Complex S.A. и Kajometal s.r.o.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 194, 2.7.2011 г.


title: Дело C-529/12: Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hamburg (Германия) на 22 ноември 2012 г. — Andrea Lange/ERGO Lebensversicherung AG

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/11

         Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hamburg (Германия) на 22 ноември 2012 г. — Andrea Lange/ERGO Lebensversicherung AG
   (Дело C-529/12)
   2013/C 38/13
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Andrea Lange

      Ответник: ERGO Lebensversicherung AG

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 15, параграф 1, първо изречение от Втора директива 90/619/ЕИО на Съвета от 8 ноември 1990 година (1), с оглед на член 31, параграф 1 от Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 година (2), да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба като член 5а, параграф 2, четвърто изречение от Versicherungsvertragsgesetz (VVG), в редакцията му с Drittes Gesetz zur Durchführung versicherungsrechtlicher Richtlinien des Rates der Europäischen Gemeinschaften vom 21. Juli 1994 (Drittes Durchführungsgesetz/EWG zum Versicherungsaufsichtsgesetz (VAG), съгласно която правото на отказ или на възражение се погасява не по-късно от една година след плащането на първата застрахователна премия, дори ако застрахованият не е бил уведомен за правото на отказ или на възражение?

      (1)  Втора директива 90/619/ЕИО на Съвета от 8 ноември 1990 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане, относно предвиждането на разпоредби за улесняване на ефективното осъществяване на свободно предоставяне на услуги и за изменение на Директива 79/267/ЕИО (Втора директива за животозастраховането) (ОВ L 330, стр. 50).

      (2)  Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане и за изменение на Директиви 79/267/ЕИО и 90/619/ЕИО (Трета директива за животозастраховането) (ОВ L 360, стр. 1).


title: Дело T-401/08: Жалба, подадена на 24 септември 2008 г. — Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto/Комисия

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/38

         Жалба, подадена на 24 септември 2008 г. — Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto/Комисия
   (Дело T-401/08)
   (2008/C 313/69)
   Език на производството: фински
   Страни

      Жалбоподател: Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry (Хелзинки, Финландия) (представител: H. Pokela, asianajaja)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени изцяло Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията на Европейските общности от 16 юли 2008 г. по дело COMP/C2/38.698 — CISAC, и

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски, направени от Teosto.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят иска отмяната на Решение на Комисията C(2008) 3435 окончателен от 16 юли 2008 година (дело COMP/C2/38.698 — CISAC), съгласно което посочените в решението предприятия са нарушили член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП, като са използвали в реципрочните си споразумения ограниченията на членството, предвидени в типовия договор на Международната конфедерация на сдруженията на авторите и композиторите (наричан по-нататък „типовия договор на CISAC“), или като са приложили de facto тези ограничения.
   Комисията не била обосновала решението си в достатъчна степен. В него тя не била анализирала различаващите се една от друга изходни точки и особености на различните дружества за колективно управление на авторски права. Комисията неправилно била приела подбуди, свързани с ограничаване на конкуренцията, като причина за положение, което било резултат от естествено развитие на пазара. Teosto бил представил на Комисията своеобразността на средата, в която извършва дейност, и особеностите на финландския музикален пазар, Комисията обаче не ги споменала по никакъв начин в своето решение. Тъй като Комисията не е преценила логиката на действие на Teosto при дадените рамкови условия, то основанията за решението не следвали ясно от мотивите на Комисията.
   По отношение на нарушението на член 81, параграф 1 ЕО във връзка с изискванията за членство, според Комисията дружествата за колективно управление на авторските права били нарушили тази разпоредба или като са включили в договорите си считаните от нея за забранени предпоставки или като са продължили да ги прилагат, въпреки премахването им от договорите. Комисията не била посочила кое от тези две нарушения според нея било извършено от Teosto и така била нарушила член 81, параграф 1 ЕО. От решението също не произтичало ясно, какви са причините Комисията да приеме, че Teosto фактически е прилагал предпоставките за членство. Решението било погрешно от правна страна, тъй като Комисията би трябвало да е в състояние точно да посочи за кое нарушение според нея е отговорен адресатът на решението и по какви причини.
   Мотивите на Комисията за твърдяното координиране по отношение на териториалното ограничение били противоречиви.
   Комисията била приложила погрешно член 81, параграф 1 ЕО. Обратно на твърдяното от Комисията, Teosto не бил нарушил член 81, параграф 1 ЕО чрез прилагането на ограничения на членството, съответстващи на член 11, параграф II от типовия договор на CISAC. Teosto не бил прилагал никое от предпоставките за членство, считани от Комисията за забранени. Предпоставките за членство нямали нито ограничаваща конкуренцията цел, нито ограничаващо конкуренцията действие.
   Обратно на твърденията на Комисията, Teosto не бил нарушил член 81, параграф 1 ЕО посредством координирането на териториалното ограничение на правомощието за предоставяне на лизенция. Териториалните ограничения не били резултат от координиране. Ограниченията на територията нямали нито ограничаваща конкуренцията цел, нито ограничаващо конкуренцията действие. Ограничаването на пълномощните в рамките на определен район, дори и в рамките на държавата по седалището на насрещната страна по договора, не било забранено. Това поведение било допустимо и с оглед на естествените пазарни отношения — най-разумно за Teosto.
   Следователно, обратно на твърденията на Комисията, Teosto не бил нарушил член 81, параграф 1 ЕО чрез прилагането на клауза за изключителност, съответстваща на член 1, параграфи I и II от типовия договор на CISAC. Клаузата за изключителност била неутрална по отношение на конкуренцията, тя нямала нито ограничаваща конкуренцията цел, нито ограничаващо конкуренцията действие. Teosto не бил приложил клаузата за изключителност; териториалното разширяване на собствената дейност и обхватът на пълномощните, предоставени на насрещните страни по договорите, се основавали на съображения, продиктувани от естествената пазарна логика.
   Дори да се застъпи схващането, че Teosto е нарушил по някакъв начин член 81, параграф 1 ЕО, то това поведение би било допустимо на основание член 81, параграф 3 ЕО. Съществуващата система и по-специално спадащите към нея ограничения на пълномощните, водели до чувствително увеличение на ефективността, което облагодетелствало потребителите, без да премахва конкуренцията и без да надхвърля необходимото за постигането на увеличение на ефективността.
   Като е наредила на дружествата за колективно управление на авторски права да предоговорят договорите, Комисията е надхвърлила правомощията си. Комисията не можела да нареди предприемането на активни мерки за промяна на дадено поведение, което не нарушавало член 81 ЕО.


title: Дело C-52/17: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Aвстрия), постъпило на 1 февруари 2017 г. — VTB Bank (Austria) AG

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/21

         Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Aвстрия), постъпило на 1 февруари 2017 г. — VTB Bank (Austria) AG
   (Дело C-52/17)
   (2017/C 144/27)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: VTB Bank (Austria) AG

      Ответник: Österreichische Finanzmarktaufsicht

      Преюдициални въпроси

               1)

               Могат ли разпоредбите на вторичното право на Съюза (по-специално например член 64 или член 65, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО (1).) да се прилагат спрямо решението на държавен орган да наложи лихви съгласно законова разпоредба на държава членка, в съответствие с която при превишение на максималните размери на големите експозиции, предвидени в член 395, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (2), на кредитен институт в продължение на 30 дни се налагат лихви в размер на 2 % от превишението на максималния размер на големите експозиции, изчислявани годишно?

               2)

               Недопустима ли е съгласно правото на Съюза (по-специално член 395, параграфи 1 и 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012, в редакцията след поправката, публикувана в ОВ L 321 от 30.11.2013 г., стр. 6), национална разпоредба като член 97, параграф 1, точка 4 от Закона за банковото дело (Bankwesengesetz) (в редакцията, обнародвана в BGBl. I, бр. 532/2014), когато се налагат лихви (за отчислявания) поради нарушение на член 395, параграф 1 [от Регламент № 575/203], макар да са изпълнени предпоставките за прилагането на дерогацията по член 395, параграф 5 [от посочения регламент]?

               3)

               Трябва ли член 48, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 468/2014 на Европейската централна банка (ЕЦБ/2014/17) (наричан по-нататък „Рамковият регламент за ЕНМ) (3) да се тълкува в смисъл, че може да се приеме, че вече е налице „официално започната надзорна процедура“, когато предприятие подава информация до надзорен орган, или следва да се приеме, че „официално започната надзорна процедура“ е налице, когато надзорният орган вече е постановил решение в паралелна процедура за разглеждането на подобни нарушения, извършени през предишни периоди?

      (1)  ОВ. L 176, стр. 338.

      (2)  ОВ. L 176, стр. 1.

      (3)  Регламент (ЕС) № 468/2014 на Европейската централна банка от 16 април 2014 година за създаване на рамката за сътрудничество в единния надзорен механизъм между Европейската централна банка и националните компетентни органи и с определените на национално равнище органи (Рамков регламент за ЕНМ) (ЕЦБ/2014/17) ОВ. L 141, стр. 1.


title: Дела T-659/13 и T-660/13: Решение на Общия съд от 8 октомври 2015 г. — Чешка република/Комисия (Транспорт — Директива 2010/40/ЕС — Интелигентни транспортни системи — Делегиран регламент (ЕС) №o885/2013 — Предоставяне на информационни услуги за места за безопасно и сигурно паркиране за камиони и търговски превозни средства — Член 3, параграф 1, член 8 и член 9, параграф 1, буква a) от Делегиран регламент №o885/2013 — Делегиран регламент (EС) № 886/2013 — Данни и процедури за предоставяне на минимална универсална информация за движението, свързана с безопасността на движението по пътищата, която е безплатна за потребителите — Член 5, параграф 1, член 9 и член 10, параграф 1, буква a) от Регламент №o886/2013)

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/39

         Решение на Общия съд от 8 октомври 2015 г. — Чешка република/Комисия
   (Дела T-659/13 и T-660/13) (1)

   ((Транспорт - Директива 2010/40/ЕС - Интелигентни транспортни системи - Делегиран регламент (ЕС) №o885/2013 - Предоставяне на информационни услуги за места за безопасно и сигурно паркиране за камиони и търговски превозни средства - Член 3, параграф 1, член 8 и член 9, параграф 1, буква a) от Делегиран регламент №o885/2013 - Делегиран регламент (EС) № 886/2013 - Данни и процедури за предоставяне на минимална универсална информация за движението, свързана с безопасността на движението по пътищата, която е безплатна за потребителите - Член 5, параграф 1, член 9 и член 10, параграф 1, буква a) от Регламент №o886/2013))
   (2015/C 398/49)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek и J. Vláčil)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Hottiaux, Z. Malůšková и K. Walkerová)

      Предмет

   По дело T-659/13, главно искане за отмяна на Делегиран регламент (ЕС) № 885/2013 на Комисията от 15 май 2013 година, за допълване на Директива 2010/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (Директивата за ИТС) по отношение на предоставянето на информационни услуги за места за безопасно и сигурно паркиране за камиони и търговски превозни средства (OВ L 247, стp. 1), и при условията на евентуалност, искане за отмяна на член 3, параграф 1, на член 8 и на член 9, параграф 1, буква a) от Делегиран регламент № 885/2013, както и по дело T-660/13, главно искане за отмяна на Делегиран регламент (ЕС) № 886/2013 на Комисията от 15 май 2013 година, за допълване на Директива 2010/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предоставянето на информационни услуги за места за безопасно и сигурно паркиране за камиони и търговски превозни средства (OВ L 247, стp. 6), и при условията на евентуалност, искане за отмяна на член 5, параграф 1, на член 9 и на член 10, параграф 1, буква a) от Делегиран регламент № 886/2013

      Диспозитив

               1)

               Съединява дела T-659/13 и T-660/13 за целите на съдебното решение.

               2)

               Отхвърля жалбите.

               3)

               Осъжда Чешката република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 45, 15.2.2014 г.


title: Дело C-341/08: Преюдициално запитване, отправено от Sozialgericht Dortmund (Германия) на 24 юли 2008 г. — Dr. Domnica Petersen/Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe

text:
               11.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/8

         Преюдициално запитване, отправено от Sozialgericht Dortmund (Германия) на 24 юли 2008 г. — Dr. Domnica Petersen/Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe
   (Дело C-341/08)
   (2008/C 260/14)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Sozialgericht Dortmund
   Страни в главното производство

      Ищец: Dr. Domnica Petersen

      Ответник: Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe
   Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли определянето със закон на максимална възрастова граница за предоставяне на разрешение за упражняване на професия (в случая дейност като зъболекар по договор със здравна каса) по смисъла на член 6 от Директива 2000/78/ЕО (1) да представлява обективна и подходяща мярка за защита на легитимна цел (в случая здравето на задължително здравноосигурен пациент), както и подходящо и необходимо средство, когато тя се извежда изключително от обосновано от „общия житейски опит“ предположение за намаляване на продуктивността от определена възраст, без при това по някакъв начин да се отчита индивидуалната продуктивност на конкретното лице?

               2.

               Може ли по смисъла на член 6 от Директива 2000/78/ЕО да се приеме наличието на легитимна цел (на закона) (в случая защита на здравето на задължително здравноосигурен пациент) и тогава, когато самата цел изобщо не е имала никакво значение за законодателя при осъществяването на неговите законотворчески правомощия?

               3.

               При отрицателен отговор на първия или втория въпрос: Може ли приет преди Директива 2000/78/ЕО закон, който й противоречи, да не се прилага поради преимуществото на европейското право и тогава, когато транспониращото директивата национално право (в случая Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz [Общ закон за равното третиране]) не предвижда такава правна последица от нарушението на забраната за дискриминация?

      (1)  ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


title: Дело F-93/11: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 21 март 2013 г. — Taghani/Комисия (Публична служба — Конкурс на общо основание — Решение на конкурсната комисия за недопускане до изпитите — Способи за защита — Съдебна жалба, подадена без да се изчака решението по административната жалба — Допустимост — Изменение на обявлението за конкурса след провеждането на тестовете за достъп — Принцип на защита на оправданите правни очаквания — Правна сигурност)

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/32

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 21 март 2013 г. — Taghani/Комисия
   (Дело F-93/11) (1)

   (Публична служба - Конкурс на общо основание - Решение на конкурсната комисия за недопускане до изпитите - Способи за защита - Съдебна жалба, подадена без да се изчака решението по административната жалба - Допустимост - Изменение на обявлението за конкурса след провеждането на тестовете за достъп - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Правна сигурност)
   2013/C 147/58
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Jamal Taghani (Брюксел, Белгия) (представители: адв. S. Rodrigues и адв. A. Blot)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на председателя на конкурсната комисия по конкурс EPSO/AST/111/10 — Секретари (AST 1) да не допусне жалбоподателя до изпитите

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на конкурсната комисия по конкурс на общо основание EPSO/AST/111/10 от 15 юни 2011 г. да не допусне г-н Taghani до изпитите.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати на г-н Taghani сумата от 1 000 EUR.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 347, 26.11.2011 г., стр. 46