title: Дело T-537/18: Жалба, подадена на 13 септември 2018 г. — Vialto Consulting/Европейска комисия

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/81

      Жалба, подадена на 13 септември 2018 г. — Vialto Consulting/Европейска комисия
      (Дело T-537/18)
      (2018/C 427/108)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Vialto Consulting Kft. (Будапеща, Унгария) (представител: V. Christianos, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение на Комисията, с което Комисията изключва жалбоподателя [от участие в процедури за възлагане на обществени поръчки] за срок от две години и е публикувала известието за това изключване на своята интернет страница,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати обезщетение за претърпяната от жалбоподателя имуществена вреда, от една страна, поради неговото изключване за срок от две години, и от друга страна, поради публикуването на известието за това изключване на интернет страницата на Комисията, като посочената вреда е в размер на 434 889,82 EUR, плюс лихвите от датата на приемане на решението,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати обезщетение за претърпяната от жалбоподателя неимуществена вреда, от една страна, поради неговото изключване за срок от две години, и от друга страна, поради публикуването на известието за това изключване на интернет страницата на Комисията, като посочената вреда е в размер на 400 000 EUR, плюс лихвите от датата на приемане на решението,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, направени от жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си срещу Решение Ares(2018)3463041 на Европейската Комисия от 29 юни 2018 г. жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  Като първо основание се посочва нарушение на член 7, параграф 1 от Регламент 2185/1996, тъй като Европейската комисия неоснователно твърдяла, че OLAF не превишила правомощията си в хода на проведената по отношение на Vialto проверка на място.

                  2.

                  Като второ основание се изтъкват нарушение на член 41 от Хартата на основните права относно правото на добра администрация, както и липса на мотиви.

                  3.

                  Като трето основание се посочва нарушение на принципа на оправданите правни очаквания.

                  4.

                  Като четвърто основание се изтъква нарушение на принципа на пропорционалност и на задължението за надлежно мотивиране, тъй като, от една страна Европейската комисия е изключила Vialto за срок от две години, а от друга страна е публикувала известието за това изключване на своята интернет страница.


title: Дело T-93/16: Решение на Общия съд от 10 октомври 2018 г. — Rheinmetall Waffe Munition/EUIPO (VANGUARD) (Марка на Европейския съюз — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „VANGUARD“ — Абсолютни основания за отказ — Липса на описателен характер — Отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/40

      Решение на Общия съд от 10 октомври 2018 г. — Rheinmetall Waffe Munition/EUIPO (VANGUARD)
      (Дело T-93/16) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „VANGUARD“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на описателен характер - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001])
      (2018/C 427/49)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Rheinmetall Waffe Munition GmbH (Зюдхайде, Германия) (представител: J. Schmidt, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: A. Schifko)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 19 ноември 2015 г. (преписка R 69/2015-2) относно посочващата Европейския съюз международна регистрация на словната марка „VANGUARD“.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 19 ноември 2015 г. (преписка R 69/2015-2).

                  2)

                  Осъжда EUIPO да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 136, 18.4.2016 г.


title: Дело T-539/18: Жалба, подадена на 15 септември 2018 г. — Ayuntamiento de Quart de Poblet/Комисия

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/82

      Жалба, подадена на 15 септември 2018 г. — Ayuntamiento de Quart de Poblet/Комисия
      (Дело T-539/18)
      (2018/C 427/109)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Ayuntamiento de Quart de Poblet (Quart de Poblet, Испания) (представители: B. Sanchis Piqueras, J. Rodríguez Pellitero, abogados)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да допусне жалбата и да я обяви за основателна,

            да установи и обяви, че:

                  —

                  жалбоподателят е изпълнил правилно своите договорни задължения, и

                  —

                  поради това има право на признатото му по силата на договорите право на финансиране,

                  —

                  искането на Европейската комисия за връщане на определени суми по проект „Diego“ и по проект „SEED“ е неоснователно и недопустимо,

                  —

                  да отмени дебитните известия или във всички случаи да ги обяви за незаконосъобразни,

                  —

                  да осъди Комисията да върне на жалбоподателя поисканите от нея суми, които той е заплатил.

                  —

                  при условията на евентуалност да признае определена по негова преценка част от поисканите от Комисията суми за допустими и/или подлежащи на финансиране.

                  —

                  във всички случаи да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

                  1.

                  Първо основание — неправилна класификация на разходите от страна на Европейската комисия

                              —

                              Жалбоподателят оспорва като неправилна — доколкото не е в съответствие с установеното в договорите — класификацията на разходите като преки или косвени и/или неотносими, която Европейската комисия е направила въз основа на доклада на своите одитори, като изисква от жалбоподателя да върне финансовите помощи, получени с оглед на изпълнението на проектите DIEGO и SEED.

                  2.

                  Второ основание — неправилно определяне на размера на разходите от страна на Европейската комисия

                              —

                              Според жалбоподателя размерът на разходите е неправилно определен, тъй като не е спазено установеното за тази цел в договорите.

                  3.

                  Трето основание — виновно неизпълнение на договорите от страна на Европейската комисия.

                              —

                              Според жалбоподателя Комисията не е изпълнила договорите, тъй като е направила неправилна класификация на направените разходи и неправилно е определила техния размер, като неизпълнението продължава да е налице въпреки направените твърдения и представените доказателства в състезателното производство, което е проява на недобросъвестност.


title: Дело C-555/18: Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 30 август 2018 година — K.H.K. / B.A.C., E.E.K.

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/14

      Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 30 август 2018 година — K.H.K. / B.A.C., E.E.K.
      (Дело C-555/18)
      (2018/C 427/20)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Софийски районен съд

         Страни в главното производство

         Заявител: K.H.K.

         Длъжници: B.A.C., E.E.K.

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Представлява ли невлязла в сила заповед за изпълнение на парично задължение по чл. 410 от ГПК автентичен акт по смисъла на чл. 4, § 10 от Регламент (ЕС) 655/2014 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година?

                  2.

                  Ако заповедта по чл. 410 от ГПК не е автентичен акт следва ли да се образува отделно производство по искането, различно от производството по чл. 410 от ГПК, по реда на чл. 5, б „а“ от Регламент (ЕС) 655/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година?

                  3.

                  Ако заповедта по чл. 410 от ГПК е автентичен акт, следва ли съдът да се произнесе в срока по чл. 18, § 1 от Регламент (ЕС) 655/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година, при наличие на норма от националното право, съгласно която сроковете по време на съдебната ваканция спират да текат?

         (1)  Регламент (ЕС) № 655/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на процедура за европейска заповед за запор на банкови сметки с цел улесняване на трансграничното събиране на вземания по граждански и търговски дела

         OB 2014, L 189, стр. 59


title: Дело T-545/18: Иск, предявен на 11 септември 2018 г. — YL/Комисия

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/83

      Иск, предявен на 11 септември 2018 г. — YL/Комисия
      (Дело T-545/18)
      (2018/C 427/110)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: YL (представител: P. Yon, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на ищеца

      Ищецът иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени заличаването му от списъка за повишаване за 2017 г.,

                  —

                  да бъде повишен с обратно действие от 1 януари 2017 г.,

                  —

                  да получи обезщетение за вредите, претърпени в резултат на обжалваните актове: дните и енергията, изразходвани за предявяването на настоящия иск и подготвянето му, борбата с чувството на отхвърляне, изолацията на работното място и тормоза от органа, който следва да се грижи за интересите на служителите и да се държи с тях дружелюбно или поне неутрално, оценени в размер на 100 000 EUR,

                  —

                  да му бъдат възстановени разноските за адвокат и съдебните разноски в размер на 10 000 EUR,

                  —

                  Комисията да понесе всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска си ищецът излага две основания.

                  1.

                  Първо основание — нарушение на Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилникът“), допуснато от органа по назначаването (наричан по-нататък „AIPN“), който основава отказа за повишаване на ищеца, от една страна, на наложено преди това наказание, въпреки че то вече се е отразило на кариерата на последния с понижаване в стъпка. От друга страна, като мотиви в обжалваното решение е посочено, че наказанието е във връзка с поведение в службата, въпреки че съгласно решението за наказание от 2016 г. санкционираното деяние няма връзка със функцията и задачите на ищеца.

                  2.

                  Второ основание — злоупотреба с власт и с процесуални правомощия, допусната от AIPN, който използва правомощията си във връзка с повишаването, за да утежни наложеното през 2016 г. наказание и използва процедурата за повишаване, за да избегне предвидените в Правилника ограничения при спиране на повишаването.


title: Дело T-634/17: Решение на Общия съд от 9 октомври 2018 г. — Pint/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи относно процедура EU Pilot № 8572/16 CHAP(2015) 00353 — Отказ за предоставяне на достъп — Член 4, параграф 2, трето тире от Регламент № 1049/2001 — Изключение, свързано с целите на дейностите по разследване — Обща презумпция за поверителност — По-висш обществен интерес)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/61

      Решение на Общия съд от 9 октомври 2018 г. — Pint/Комисия
      (Дело T-634/17) (1)

      (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи относно процедура EU Pilot № 8572/16 CHAP(2015) 00353 - Отказ за предоставяне на достъп - Член 4, параграф 2, трето тире от Регламент № 1049/2001 - Изключение, свързано с целите на дейностите по разследване - Обща презумпция за поверителност - По-висш обществен интерес)
      (2018/C 427/80)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Anikó Pint (Гьод, Унгария) (представител: D. Lazar, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и C. Ehrbar)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Унгария (представители: M. Fehér, G. Koós и M. Tátrai)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решенията на Комисията от 1 юни и 17 юли 2017 г., с които на жалбоподателя е отказан достъп до документите относно процедура EU Pilot № 8572/16 CHAP(2015) 00353

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Г-жа Anikó Pint понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Унгария понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 382, 13.11.2017 г.


title: Дело T-328/16: Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Paice/EUIPO — Blackmore (DEEP PURPLE) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „DEEP PURPLE“ — Нерегистрирана по-ранна марка „DEEP PURPLE“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Режим на иска по общото право за злоупотреба с наименование (action for passing off) — Липса на риск от заблуждаващо представяне)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/41

      Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Paice/EUIPO — Blackmore (DEEP PURPLE)
      (Дело T-328/16) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „DEEP PURPLE“ - Нерегистрирана по-ранна марка „DEEP PURPLE“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Режим на иска по общото право за злоупотреба с наименование (action for passing off) - Липса на риск от заблуждаващо представяне)
      (2018/C 427/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ian Paice (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Engelman, barrister, и J. Stephenson, solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: D. Gája и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Richard Hugh Blackmore (Ню Йорк, Ню Йорк, САЩ) (представители: първоначално A. Edwards-Stuart, впоследствие T. Alkin, barristers)

         Предмет

      Жалба против решение на пети апелативен състав на EUIPO от 21 март 2016 г. (преписка R 736/2015-5), постановено във връзка с производство по възражение между г-н Paice и г-н Blackmore.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Ian Paice да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 305, 22.8.2016 г.


title: Дело T-547/18: Жалба, подадена на 14 септември 2018 г. — Teeäär/ЕЦБ

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/84

      Жалба, подадена на 14 септември 2018 г. — Teeäär/ЕЦБ
      (Дело T-547/18)
      (2018/C 427/111)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Raivo Teeäär (Талин, Естония) (представител: L. Levi, lawyer)

         Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Изпълнителния съвет на ЕЦБ от 27 февруари 2018 г., с което се отхвърля молбата на жалбоподателя за отпускане на подпомагане при преход към кариерно развитие извън структурата на ЕЦБ;

                  —

                  доколкото е необходимо, да отмени решението на Изпълнителния съвет на ЕЦБ от 3 юли 2018 г., с което се нарочната жалба, подадена от жалбоподателя срещу решението на Изпълнителния съвет от 27 февруари 2018 г.;

                  —

                  да присъди на жалбоподателя обезщетение за имуществените вреди, които твърди, че е претърпял, оценени на 101 447 EUR — размерът на пакета за финансово подпомагане при преход към друго кариерно развитие, плюс лихви за забава в размер на основния лихвен процент при финансиране на Европейската централна банка, увеличен с 3 процентни пункта на година;

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички разноски по делото.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от незаконосъобразност на член 2.3.1 от Правилника за персонала на ЕЦБ, тъй като се твърди, че установеното с тази разпоредба правило нарушава принципа на равно третиране и принципа на пропорционалност; освен това обжалваното решение е опорочено от очевидна грешка в преценката.

                  2.

                  Второ основание е изведено от незаконосъобразност на член 2.3.1 от Правилника за персонала на ЕЦБ, тъй като се твърди, че установеното с тази разпоредба правило съдържа дискриминация на основата на възраст и по този начин противоречи на член 21 от Хартата за основните права на Европейския съюз и член 2 и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78. (1)

                  3.

                  Третото основание е посочено при условията на евентуалност и е изведено от незаконосъобразност на обжалваното решение поради очевидна грешка в преценката и нарушение на задължението за полагане на дължимата грижа.

                  4.

                  Четвъртото основание е посочено при условията на евентуалност и е изведено от незаконосъобразност на член 2.3.1 от Правилника за персонала на ЕЦБ.

         (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, 2000 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело T-344/16: Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Blackmore/EUIPO — Paice (DEEP PURPLE) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „DEEP PURPLE“ — Нерегистрирана по-ранна марка „DEEP PURPLE“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Режим на иска по общото право за злоупотреба с наименование (action for passing off) — Липса на риск от заблуждаващо представяне — Член 177, параграф 1, буква г) от Процедурния правилник на Общия съд — Недопустимост)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/42

      Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Blackmore/EUIPO — Paice (DEEP PURPLE)
      (Дело T-344/16) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „DEEP PURPLE“ - Нерегистрирана по-ранна марка „DEEP PURPLE“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Режим на иска по общото право за злоупотреба с наименование (action for passing off) - Липса на риск от заблуждаващо представяне - Член 177, параграф 1, буква г) от Процедурния правилник на Общия съд - Недопустимост)
      (2018/C 427/52)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Richard Hugh Blackmore (Ню Йорк, Ню Йорк, САЩ) (представители: първоначално A. Edwards-Stuart, впоследствие T. Alkin, barristers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: D. Gája и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Ian Paice (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Engelman, barrister, и J. Stephenson, solicitor)

         Предмет

      Жалба против решение на пети апелативен състав на EUIPO от 21 март 2016 г. (преписка R 736/2015-5), постановено във връзка с производство по възражение между г-н Paice и г-н Blackmore.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Richard Hugh Blackmore да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 314, 29.8.2016 г.


title: Дело T-548/18: Жалба, подадена на 18 септември 2018 г. — Helbert/EUIPO

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/85

      Жалба, подадена на 18 септември 2018 г. — Helbert/EUIPO
      (Дело T-548/18)
      (2018/C 427/112)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lars Helbert (Аликанте, Испания) (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решенията на конкурсната комисия за конкурс на общо основание EUIPO/AD/01/17 (1) от 1 декември 2017 г. и от 7 март 2018 г. да не включи жалбоподателя в окончателната версия на базата данни с успешните кандидати, след като на 8 юни 2018 г. EUIPO отхвърля подадената от жалбоподателя жалба по член 90, параграф 2 от Правилника за служителите

                  —

                  или да осъди EUIPO да заплати на жалбоподателя подходящо обезщетение в размер, определен по преценка на Съда, за претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди вследствие на решението на решението на комисия и

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  С първото основание се твърди, че имало нередности, свързани със състава и постоянството на конкурсната комисия, пряка последица от което било липсата на последователност при преценката и нарушаването на принципите на равни възможности, равно третиране и обективност при оценяването, с което се нарушавали членове 3.1 и 2.4 от Общите правила, приложими към конкурсите на общо основание.

                  2.

                  С второто основание се твърди, че конкурсната комисия не е направила сравнителна преценка на кандидата в нарушение на задължението да съблюдава принципите на равно третиране, на равни възможности и на обективност при оценяването съгласно член 2.4 от Общите правила, приложими към конкурсите на общо основание.

                  3.

                  С третото основание се твърди, че е допусната явна грешка в преценката при оценяването на представянето на жалбоподателя в „специализираното събеседване за преценка на компетентностите“.

                  4.

                  С четвъртото основание се твърди, че конкурсната комисия нарушила обявлението за конкурс EUIPO/AD/01/17, както и принципите на равно третиране и обективност при оценяването.

         (1)  ОВ 2017 C 9 A, стр. 1


title: Дело C-567/18: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 7 септември 2018 г. — Coty Germany GmbH/Amazon Services Europe Sàrl и др.

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/14

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 7 септември 2018 г. — Coty Germany GmbH/Amazon Services Europe Sàrl и др.
      (Дело C-567/18)
      (2018/C 427/21)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Coty Germany GmbH

         Ответници: Amazon Services Europe Sàrl, Amazon FC Graben GmbH, Amazon Europe Core Sàrl, Amazon EU Sàrl

         Преюдициален въпрос

      Държи ли лице за целите на предлагането или пускането на пазара стоки, които съхранява за трето лице на склад, нарушаващи правото на марка, без да знае за правонарушението, когато не самото то, а само третото лице възнамерява да предлага стоките или да ги пусне на пазара? (1)

         (1)  Тълкуване на член 9, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1) и на член 9, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 154, 2017 г., стр. 1).


title: Дело T-345/16: Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Blackmore/EUIPO — Paice (DEEP PURPLE) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „DEEP PURPLE“ — Нерегистрирана по-ранна марка „DEEP PURPLE“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Режим на иска по общото право за злоупотреба с наименование (action for passing off) — „Goodwill“ — Неспазване на изискванията за форма — Член 177, параграф 1, буква г) от Процедурния правилник на Общия съд — Недопустимост)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/43

      Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Blackmore/EUIPO — Paice (DEEP PURPLE)
      (Дело T-345/16) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „DEEP PURPLE“ - Нерегистрирана по-ранна марка „DEEP PURPLE“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Режим на иска по общото право за злоупотреба с наименование (action for passing off) - „Goodwill“ - Неспазване на изискванията за форма - Член 177, параграф 1, буква г) от Процедурния правилник на Общия съд - Недопустимост)
      (2018/C 427/53)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Richard Hugh Blackmore (Ню Йорк, Ню Йорк, САЩ) (представители: първоначално A. Edwards-Stuart, впоследствие T. Alkin, barristers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: D. Gája и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Ian Paice (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Engelman, barrister, и J. Stephenson, solicitor)

         Предмет

      Жалба против решение на пети апелативен състав на EUIPO от 21 март 2016 г. (преписка R 880/2015-5), постановено във връзка с производство по възражение между г-н Paice и г-н Blackmore.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Richard Hugh Blackmore да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 314, 29.8.2016 г.


title: Дело T-697/17: Решение на Общия съд от 9 октомври 2018 г. — De Longhi Benelux/EUIPO (COOKING CHEF GOURMET) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „COOKING CHEF GOURMET“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/62

      Решение на Общия съд от 9 октомври 2018 г. — De Longhi Benelux/EUIPO (COOKING CHEF GOURMET)
      (Дело T-697/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „COOKING CHEF GOURMET“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2018/C 427/81)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: De Longhi Benelux SA (Люксембург, Люксембург) (представители: M. Arnott, A. Nicholls, solicitors, и G. Hollingworth, barrister)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: S. Bonne)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 24 юли 2017 г. (преписка R 231/2017-1), постановено по искане за регистрация на словния знак „COOKING CHEF GOURMET“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда De Longhi Benelux да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 5, 8.1.2018 г.


title: Дело T-463/16: Решение на Общия съд от 26 септември 2018 г. — Португалия/Комисия (ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Помощи за площ — Намаления или изключване от плащания в случай на неспазване на правилата за кръстосано спазване — Регламент (ЕО) № 73/2009 — Регламент (ЕО) № 1122/2009 — Регламент (ЕО) № 885/2006 — Пропорционалност)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/43

      Решение на Общия съд от 26 септември 2018 г. — Португалия/Комисия
      (Дело T-463/16) (1)

      (ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Помощи за площ - Намаления или изключване от плащания в случай на неспазване на правилата за кръстосано спазване - Регламент (ЕО) № 73/2009 - Регламент (ЕО) № 1122/2009 - Регламент (ЕО) № 885/2006 - Пропорционалност)
      (2018/C 427/54)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida и P. Estêvão)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Sauka подпомаган от M. Marques Mendes и A. Dias Henriques, адвокати)

         Предмет

      Искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1059 на Комисията от 20 юни 2016 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 173, 2016 г., стр. 59), в частта, засягаща Португалската република

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Португалската република понася направените от нея съдебни разноски, както и три четвърти от съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

                  3)

                  Комисията понася една четвърт от направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 392, 24.10.2016 г.


title: Дело T-712/17: Решение на Общия съд от 27 септември 2018 г. — Ntolas/EUIPO — General Nutrition Investment (GN Laboratories) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „GN Laboratories“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „GNC“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/62

      Решение на Общия съд от 27 септември 2018 г. — Ntolas/EUIPO — General Nutrition Investment (GN Laboratories)
      (Дело T-712/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „GN Laboratories“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „GNC“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])
      (2018/C 427/82)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Christos Ntolas (Вупертал, Германия) (представител: C. Renger, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: P. Sipos и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: General Nutrition Investment Co. (Уилмингтън, Делауеър, Аризона, Съединени американски щати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 18 юли 2017 г. (преписка R 2358/2016-5), постановено в производство по възражение между General Nutrition Investment и г-н Ntolas

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Christos Ntolas да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 437, 18.12.2017 г.


title: Дело T-546/16: Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Tataram/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Актуализация на възнагражденията — Регламент (ЕС) № 423/2014 — Фиш за възнаграждение — Срок за обжалване — Погасяване — Недопустимост)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/44

      Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Tataram/Комисия
      (Дело T-546/16) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Актуализация на възнагражденията - Регламент (ЕС) № 423/2014 - Фиш за възнаграждение - Срок за обжалване - Погасяване - Недопустимост)
      (2018/C 427/55)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Marina Tataram (Люксембург, Люксембург) (представители: първоначално A. Salerno, впоследствие F. Moyse, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и G. Gattinara, впоследствие G. Gattinara и L. Radu Bouyon)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: Е. Танева и M. Ecker), Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално M. Bauer и M. Veiga, впоследствие M. Bauer и R. Meyer)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяната на изпратеното на 15 май 2014 г. решение за определяне на заплатата на жалбоподателя за месец май 2014 г., както е посочена във фиша за възнаграждение за този месец, с който за първи път е приложен Регламент (ЕС) № 423/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за адаптиране, считано от 1 юли 2012 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тях (ОВ L 129, 2014 г., стр. 12).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-жа Marina Tataram да заплати съдебните разноски.

                  3)

                  Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 178, 1.6.2015 г. (делото първоначално е заведено пред Съда на публичната служба на Европейския съюз с номер F-42/15, а на 1.9.2016 г. е прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз).


title: Дело T-606/18: Жалба, подадена на 8 октомври 2018 г. — Universität Koblenz-Landau/EACEA

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/102

      Жалба, подадена на 8 октомври 2018 г. — Universität Koblenz-Landau/EACEA
      (Дело T-606/18)
      (2018/C 427/135)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Universität Koblenz-Landau (Майнц, Германия) (представители: Rechtsanwälte C. von der Lühe и I. Felder)

         Ответник: Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да установи, че са лишени от основание предявените в писмото на ответника от 8 август 2018 г. № EACEA/A4/RR-am D (2018) 011591 искания за възстановяване на средства по Grant Agreement, 2012-3075/001-001 в размер на 22 454,22 EUR,

                  —

                  да осъди ответника да заплати на жалбоподателя 41 408,15 EUR заедно с лихви в размер на 9 процентни пункта над основния лихвен процент на Европейската централна банка, считано от 30 март 2018 г.,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните основания.

                  1.

                  Непризнаване в пълен размер на подлежащи на възстановяване разходи, въпреки че са представени съответните доказателства.

                  2.

                  Липса на мотиви, съответно посочването на недостатъчно мотиви за отказа да се признаят подлежащи на възстановяване разходи.


title: Дело T-736/17: Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Lincoln Global/EUIPO („FLEXCUT“) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „FLEXCUT“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001))

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/63

      Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Lincoln Global/EUIPO („FLEXCUT“)
      (Дело T-736/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „FLEXCUT“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
      (2018/C 427/83)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lincoln Global, Inc. (Санта Фе Спрингс, Калифорния, Съединени американски щати) (представител: K. Piepenbrink, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: J. Ivanauskas и D. Walicka)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 30 август 2017 г. (преписка R 2225/2016-4) относно заявка за регистрация на словния знак „FLEXCUT“ като марка на Европейския съюз.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Lincoln Global, Inc. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 13, 15.1.2018 г.


title: Дело T-615/16: Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — PD/ЕИБ (Публична служба — Персонал на ЕИБ — Психически тормоз — Пълна и трайна инвалидност — Искане за признаване на професионалния произход на заболяването — Жалба, подадена преди приключване на процедурата за признаване на професионалния произход на заболяването — Недопустимост)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/45

      Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — PD/ЕИБ
      (Дело T-615/16) (1)

      (Публична служба - Персонал на ЕИБ - Психически тормоз - Пълна и трайна инвалидност - Искане за признаване на професионалния произход на заболяването - Жалба, подадена преди приключване на процедурата за признаване на професионалния произход на заболяването - Недопустимост)
      (2018/C 427/56)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: PD (Люксембург, Люксембург) (представител: B. Maréchal, адвокат)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: T. Gilliams и G. Faedo, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС и член 50а от Статута на Съда на Европейския съюз по същество ЕИБ да поправи вредите, които ищецът твърди, че е претърпял вследствие на психическия тормоз от страна на неговия пряк ръководител и на неприемането на подходящи мерки от ЕИБ, за да се предотврати това положение и да се защити неговото здраве

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска като недопустим.

                  2)

                  PD и Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 371, 10.10.2016 г. (дело, първоначално регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-45/16 и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г.).


title: Дело T-820/17: Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Frinsa del Noroeste/EUIPO — Alimentos Friorizados (Alfrisa) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Alfrisa“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Frinsa F“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (впоследствие член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/64

      Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Frinsa del Noroeste/EUIPO — Alimentos Friorizados (Alfrisa)
      (Дело T-820/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Alfrisa“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Frinsa F“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (впоследствие член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2018/C 427/84)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Frinsa del Noroeste, SA (Санта Еухения де Рибейра, Испания) (представител: J. Botella Reyna, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: J. Crespo Carrillo)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Alimentos Friorizados, SA (Барбера дел Вайес, Испания) (представител: S. de Nadal Arce, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 27 септември 2017 г. (преписка R 956/2017-2), постановено в производство по възражение със страни Frinsa del Noroeste и Alimentos Friorizados

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Frinsa del Noroeste, SA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 94, 12.3.2018 г.


title: Дело C-573/18: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhofs (Германия), постъпило на 13 септември 2018 г. — C GmbH & Co. KG/Finanzamt Z

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/15

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhofs (Германия), постъпило на 13 септември 2018 г. — C GmbH & Co. KG/Finanzamt Z
      (Дело C-573/18)
      (2018/C 427/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: C GmbH & Co. KG

         Ответник: Finanzamt Z

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли при обстоятелства като тези в главното производство, при които организация на производителите по смисъла на член 11, параграф 1 и член 15 от Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (наричан по-нататък „Регламент № 2200/96“) (1) доставя имуществени активи на производителите, които са нейни членове, в замяна на което тази организация получава от производителите плащания, които не покриват покупната цена на тези активи, да се приеме, че

                              a)

                              е налице замяна с доплащане на разликата в стойността на заменяните вещи, предвид факта че като насрещна престация за доставката производителите са поели договорно задължение към тази организация да ѝ доставят плодове и зеленчуци за срока за целевото ползване на получените имуществени активи, така че облагаемата основа на доставката да е покупната цена на инвестиционните стоки, която организацията на производителите е заплатила на предходните нейни доставчици?

                              б)

                              пълният размер на действително платената сума за доставката от оперативния фонд е „субсидия, пряко свързана с цената на тези доставки“ по смисъла на член 11, част А, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година за хармонизиране на правните разпоредби на държавите членки относно данъка върху оборота (наричана по-нататък „Директива 77/388/ЕИО“) (2), поради което в данъчната основа се включва и размерът на финансовата помощ по смисъла на член 15 от Регламент № 2200/96, предоставена на оперативния фонд въз основа на оперативна програма?

                  2)

                  В случай че отговорът на първия въпрос е в смисъл, че в данъчната основа се включват само плащанията от производителите, но не и задължението им за доставки и финансовата помощ, допуска ли член 11, част А, параграф 1, буква а) от Директива 77/388/ЕИО при посочените в първия въпрос обстоятелства основана на член 27, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО специална национална мярка, каквато предвижда член 10, параграф 5, точка 1 от Umsatzsteuergesetz (Закон за данъка върху оборота), съгласно която данъчната основа на доставките към производителите е покупната цена, на инвестиционните стоки, платена от организацията на производителите на предходните нейни доставчици, тъй като производителите са свързани лица?

                  3)

                  При отрицателен отговор на втория въпрос, в сила ли е това правило също и в случаите, в които производителите имат право на пълно приспадане на ДДС, тъй като приспадането на ДДС върху инвестиционни стоки подлежи на корекция (член 20 от Директива 77/388/ЕИО)?

         (1)  ОВ. 1996, L 297, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 20, стр. 29.

         (2)  ОВ. 1977, L 145, стр. 1.


title: Дело T-423/17: Определение на Общия съд от 13 септември 2018 г. — Nexans France и Nexans/Комисия

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/103

      Определение на Общия съд от 13 септември 2018 г. — Nexans France и Nexans/Комисия
      (Дело T-423/17) (1)

      (2018/C 427/136)
      Език на производството: английски
      Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 300,11.9.2017 г.


title: Дело C-574/18: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 13 септември 2018 г. — C-eG/Finanzamt Z

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/16

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 13 септември 2018 г. — C-eG/Finanzamt Z
      (Дело C-574/18)
      (2018/C 427/23)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: C-eG

         Ответник: Finanzamt Z

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли при обстоятелства като тези по главното производство, при които организация на производителите по смисъла на член 11, параграф 1 и член 15 от Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (наричан по-нататък „Регламент № 2200/96“) (1) доставя имуществени активи на производителите, които са нейни членове, в замяна на което тази организация получава от производителите плащания, които не покриват покупната цена на тези активи, да се приеме, че

                              a)

                              е налице замяна с доплащане на разликата в стойността на заменяните вещи, предвид факта че като насрещна престация за доставката производителите са поели договорно задължение към тази организация да ѝ доставят плодове и зеленчуци за срока за целевото ползване на получените имуществени активи, така че облагаемата основа на доставката да е покупната цена на инвестиционните стоки, която организацията на производителите е заплатила на предходните нейни доставчици?

                              б)

                              пълният размер на действително платената сума за доставката от оперативния фонд е „субсидия, пряко свързана с цената на тези доставки“ по смисъла на член 11, част А, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година за хармонизиране на правните разпоредби на държавите членки относно данъка върху оборота (наричана по-нататък „Директива 77/388/ЕИО“) (2), поради което в данъчната основа се включва и размерът на финансовата помощ по смисъла на член 15 от Регламент № 2200/96, предоставена на оперативния фонд от компетентните органи в рамките на оперативна програма?

                  2)

                  В случай че отговорът на първия въпрос е в смисъл, че в данъчната основа се включват само плащанията от производителите, но не и задължението им за доставки и финансовата помощ, допуска ли член 11, част А, параграф 1, буква а) от Директива 77/388/ЕИО при посочените в първия въпрос обстоятелства основана на член 27, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО специална национална мярка, каквато предвижда член 10, параграф 5, точка 1 от Umsatzsteuergesetz (Закон за данъка върху оборота), съгласно която данъчната основа на доставките към производителите е покупната цена на инвестиционните стоки, платена от организацията на производителите на предходните нейни доставчици, тъй като производителите са свързани лица?

                  3)

                  При отрицателен отговор на втория въпрос, в сила ли е това правило също и в случаите, в които производителите имат право на пълно приспадане на ДДС, тъй като приспадането на ДДС върху инвестиционни стоки подлежи на корекция (член 20 от Директива 77/388/ЕИО)?

         (1)  ОВL 297, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 20, стр. 29

         (2)  ОВ L 145, 1977 г., стр. 1.


title: Дело T-579/17: Определение на Общия съд от 4 септември 2018 г. — Wall Street Systems UK/ЕЦБ

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/103

      Определение на Общия съд от 4 септември 2018 г. — Wall Street Systems UK/ЕЦБ
      (Дело T-579/17) (1)

      (2018/C 427/137)
      Език на производството: английски
      Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело C-578/18: Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 14 септември 2018 г. — Energiavirasto

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/17

      Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 14 септември 2018 г. — Energiavirasto
      (Дело C-578/18)
      (2018/C 427/24)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein hallinto-oikeus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Energiavirasto

         Други страни: A, Caruna Oy

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 37 от Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че лице, което е клиент — потребител на мрежови оператор, и е инициирало пред националния регулаторен орган производство по въпрос, засягащ този оператор, следва да се разглежда като „засегната страна“ по смисъла на параграф 17 от горепосочения член, която е засегната от решението на регулаторния орган и следователно има право да обжалва пред национален съд решение на националния регулаторен орган, отнасящо се до мрежовия оператор?

                  2)

                  В случай че посоченото в първия въпрос лице не следва да се счита за „засегната страна“ по смисъла на член 37 от Директива 2009/72/ЕО за пазара на електроенергия, има ли клиент потребител в положение като това на жалбоподателя в главното производството право, изведено от някакво друго правно основание от правото на Съюза, да участва в производството по искането му до регулаторния орган за приемане на мерки, съответно да иска от национален съд да упражни контрол по случая, или този въпрос се урежда от националното право?

         (1)  ОВ L 211, 2009 г., стр. 55


title: Дело T-17/18: Определение на Общия съд от 18 септември 2018 г. — Delfant-Hoylaerts/Комисия

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/103

      Определение на Общия съд от 18 септември 2018 г. — Delfant-Hoylaerts/Комисия
      (Дело T-17/18) (1)

      (2018/C 427/138)
      Език на производството: френски
      Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 104, 19.3.2018 г.


title: Дело C-579/18: Преюдициално запитване от Cour d'appel de Liège (Белгия), постъпило на 17 септември 2018 г. — Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique/QC, „Comida paralela 12“

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/17

      Преюдициално запитване от Cour d'appel de Liège (Белгия), постъпило на 17 септември 2018 г. — Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique/QC, „Comida paralela 12“
      (Дело C-579/18)
      (2018/C 427/25)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel de Liège

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique

         Ответници: QC, „Comida paralela 12“

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли член 79 от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза за създаване на Митнически кодекс на Съюза (1) с национална правна уредба като въведената с член 266 от Общия закон от 18 юли 1977 г. за митата и акцизите, в случаи на незаконно въвеждане на митническата територия на Съюза на стока, която подлежи на облагане с вносни мита, да се предвиди, че лицето, носещо гражданска отговорност за извършителя на такова престъпление, в което посоченото носещо гражданска отговорност лице не е участвало, е солидарен съдлъжник за митническото задължение?

         (1)  ОВ L 269, стр. 1 и поправки в OB L 287, 2013 г., стр. 90 и OB L 267, 2016 г., стр. 2.


title: Дело T-129/18: Определение на Общия съд от 6 септември 2018 г. — HMV (Brands)/EUIPO — Our Price Records (OUR PRICE)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/103

      Определение на Общия съд от 6 септември 2018 г. — HMV (Brands)/EUIPO — Our Price Records (OUR PRICE)
      (Дело T-129/18) (1)

      (2018/C 427/139)
      Език на производството: английски
      Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 161, 7.5.2018 г.


title: Дело C-581/18: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 19 септември 2018 г. — RB/TÜV Rheinland LGA Products GmbH и др.

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/18

      Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 19 септември 2018 г. — RB/TÜV Rheinland LGA Products GmbH и др.
      (Дело C-581/18)
      (2018/C 427/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RB

         Ответници: TÜV Rheinland LGA Products GmbH, Allianz IARD S.A.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Обвързва ли принципът за недопускане на дискриминация по член 18, първа алинея ДФЕС не само държавите членки и институциите на Съюза, но и частноправните субекти (пряко действие спрямо трети лица на член 18, първа алинея ДФЕС)?

                  2)

                  Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен и член 18, първа алинея ДФЕС е неприложим в отношенията между частноправните субекти: трябва ли член 18, първа алинея ДФЕС да се тълкува в смисъл, че ограничаването на покритието до застрахователни събития, настъпили в метрополна Франция и във френските отвъдморски департаменти и територии, противоречи на тази разпоредба, тъй като френският компетентен орган (Bureau central de tarification) не е възразил срещу съответната клауза, въпреки че същата нарушава член 18, първа алинея ДФЕС, защото предполага непряка дискриминация на основание гражданство?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: в случаи на действие спрямо трети лица при какви условия може да бъде обоснована непряка дискриминация? По-специално, може ли териториално ограничаване на застрахователното покритие до застрахователни събития, настъпили в определена държава членка, да се обоснове с довода относно лимита на отговорността на застрахователя и размера на премията, когато същевременно съответните застрахователни договори предвиждат, че в случай на серия застрахователни събития покритието за всяко застрахователно събитие и покритието за застрахователна година са ограничени до определени суми?

                  4)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: трябва ли член 18, първа алинея ДФЕС да се тълкува в смисъл, че ако в противоречие с тази разпоредба застрахователят е изплатил обезщетения само във връзка със застрахователни събития, настъпили в метрополна Франция и във френските отвъдморски департаменти и територии, то той не може да възрази срещу извършването на плащане с мотива, че е достигната застрахователната сума, ако застрахователното събитие е настъпило извън тези територии?


title: Дело T-339/18: Определение на Общия съд от 6 септември 2018 г. — Enterprise Holdings/EUIPO („E PLUS“)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/104

      Определение на Общия съд от 6 септември 2018 г. — Enterprise Holdings/EUIPO („E PLUS“)
      (Дело T-339/18) (1)

      (2018/C 427/140)
      Език на производството: английски
      Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 268, 30.7.2018 г.


title: Дело C-582/18 P: Жалба, подадена на 19 септември 2018 г. от Viscas Corp. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 юли 2018 г. по дело T-422/14, Viscas/Комисия

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/19

      Жалба, подадена на 19 септември 2018 г. от Viscas Corp. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 юли 2018 г. по дело T-422/14, Viscas/Комисия
      (Дело C-582/18 P)
      (2018/C 427/27)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Viscas Corp. (представител: J.-F. Bellis, lawyer)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Furukawa Electric Co. Ltd

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд по дело T-422/14, Viscas Corp./Комисия, доколкото с него се отхвърля правното основание нарушение на принципа на равно третиране с оглед на изчисляването на размера на глобата, наложена на Viscas и се осъжда Viscas да заплати съдебните разноски,

                  —

                  да отмени член 2 от Решение C(2014) 2139 окончателен (1) на Комисията, доколкото определя размера на глобата, наложена на Viscas, на 34 992 000 EUR,

                  —

                  да определи размер на глобата, наложена на Viscas поради нарушението, установено в член 1 от това решение, на 19 595 520 EUR,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати разноските в настоящото производство и в производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата Viscas се позовава на едно правно основание, а именно нарушение с решението на Общия съд на принципа на равно третиране, поради това, че в него се приема методологията за определяне на релевантната стойност на продажбите, основана на точка 18 от Насоките (2), приложена от Комисията в оспореното решение. Тази методология предвиждала съществено дискриминационно предимство за производителите, участващи в нарушението едновременно в европейския и в световния картел, в сравнение с тези, участващи само в световната част. Определянето на съответния принос на производителите в нарушението в действителност отчитало частта на европейския картел и следователно значително подценявало тежестта в нарушението на производителите, участващи и в двете части, облагодетелствайки ги по този начин за участието им в два картела, вместо в един, налагайки им глоби средно с 44 % по-ниски отколкото ако нарушението беше ограничено само до европейската част.

         (1)  Решение на Комисията от 2 април 2014 година относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT.39610 — Power Cables) (нотифицирано като документ C(2014) 2139 окончателен) (ОВ C 319, 2014 г., стp. 10)

         (2)  Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г. стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264)


title: Поправка на известието в Официален вестник по дело C-457/18 (Официален вестник на Европейския съюз C 399от, 5.11.2018 г.)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/105

      Поправка на известието в Официален вестник по дело C-457/18
      (
            Официален вестник на Европейския съюз C 399от 5 ноември 2018 г.
         )
      (2018/C 427/141)
      В известието в ОВ по дело C-457/18 Република Словения срещу Република Хърватия текстът трябва да се замени със следния текст:

               „Иск, предявен на 13 юли 2018 г. — Република Словения/Република Хърватия
               (Дело C-457/18)
               (2018/C 427/141)
               Език на производството: хърватски

                  Страни

                  Ищец: Република Словения (представител: M. Menard)

                  Ответник: Република Хърватия

                  Искания на ищеца

               Ищецът иска от Съда да приеме за установено, че ответникът е нарушил:

                           —

                           член 2 и член 4, параграф 3 ДЕС;

                           —

                           член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година относно общата политика в областта на рибарството, както и приложение I към него, системата на Европейския съюз за контрол, проверка и прилагане на нормите на общата политика в областта на рибарството, установени с Регламент № 1224/2009 и с Регламент за изпълнение № 404/2011,

                           —

                           член 4 и член 17 във връзка с член 13 от Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на Шенгенските граници) и

                           —

                           член 2, параграф 4 и член 11, параграф 1 от Директива 2014/89/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 година за установяване на рамка за морско пространствено планиране:

                           —

                           да задължи ответника незабавно да преустанови посочените по-горе нарушения и

                           —

                           да осъди ответника заплати съдебните разноски.

                  Основания и основни доводи

               В подкрепа на иска си ищецът излага следните основания:
               Първо основание:

                           Като нарушава едностранно поетия в процеса на присъединяване към Европейския съюз ангажимент да спазва арбитражното решение и по този начин границата, определена с това решение и другите произтичащи от него задължения, Хърватия отказва да зачита правовата държава, която е основна ценност на Съюза (член 2 ДЕС).

                     Второ основание:

                           Като отказва едностранно да изпълни задълженията, които има по силата на арбитражното решение, същевременно пречи на Словения да упражнява напълно суверенитета си върху някои части от територията си по смисъла на Договора, Хърватия нарушава задължението за лоялно сътрудничество с Европейския съюз и с Република Словения, утвърдено в член 4, параграф 3 ДЕС. Поведението на Хърватия излага на опасност постигането на целите на Европейския съюз, както и укрепването на мира и все по-тесните връзки между народите и целта на разпоредбите на Съюза относно територията на държавите членки (член 4, параграф 3, първа алинея ДЕС). Хърватия освен това не дава възможност на Словения да прилага на цялата си територия, континентална и морска, правото на Европейския съюз и да действа в съответствие с това право, по- конкретно при спазване на вторичното право на Съюза относно територията на държавите членки (член 4, параграф 3, първа алинея ДЕС).

                     Трето основание:

                           Хърватия нарушава Регламент (ЕС) № 1380/2103 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година относно общата политика в областта на рибарството и по-конкретно разпоредбите относно взаимния достъп по смисъла на член 5 и на Приложение I към този Регламент. Правната уредба, която за Хърватия и Словения се прилага от 30 декември 2017 г. разрешава на 25 рибарски кораба от всяка страна свободен достъп до териториалното море на другата страна, така както е определено въз основа на международното право, както е постановено в арбитражното решение. Хърватия не позволява на Словения да упражни правата си в рамките на тази правна уредба и по този начин нарушава член 5 от посочения регламент, тъй като: i) отказва да приложи разпоредбата за взаимен достъп; ii) отказва да признае валидността на приетото за тази цел от Словения законодателство и iii) благодарение на системното прилагане на санкции не разрешава на словенските рибари свободен достъп до териториалните води, които арбитражното решение от 2017 г. определя като словенски, както и a fortiori свободен достъп до хърватските териториални води, по отношение на които се прилага правната уредба за взаимния достъп.

                     Четвърто основание:

                           Хърватия нарушава Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 година за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството, както и Регламент за изпълнение (ЕС) № 404/2011 на Комисията от 8 април 2011 година. Патрулните катери на хърватската полиция, без разрешение от Словения, придружават хърватските рибари, когато ловят риба в словенски води, като по този начин пречат на словенските инспектори по риболова да осъществяват контрол. В същото време хърватските органи налагат имуществени санкции на словенските рибари, които ловят риба в хърватските води, за незаконно преминаване на границата и незаконен риболов в словенските води, които Хърватия си присвоява. Освен това Хърватия не предава на Словения никакви данни относно дейността на хърватските плавателни съдове в словенски води според изискванията на двата посочени по-горе регламента. По този начин Хърватия не разрешава на Словения да упражнява контрол над подчинените на нейния суверенитет и юрисдикция води и не зачита изключителната компетентност на Словения като крайбрежна държава в нейните териториални води, като по този начин нарушава Регламент (ЕС) № 1224/2009 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 404/2011.

                     Пето основание:

                           Хърватия е нарушила и продължава да нарушава Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници). Хърватия не признава като общи граници със Словения границите, определени с арбитражното решение, не си сътрудничи със Словения за охраната на тази „външна граница“ и не е в състояние да гарантира достатъчно наблюдение, като по този начин нарушава членове 13 и 17 от регламента, а също и член 4, който изисква определянето на границите в съответствие с международното право.

                     Шесто основание:

                           Хърватия е нарушила и продължава да нарушава Директива 2014/89/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 година за установяване на рамка за морско пространствено планиране, която се прилага за „териториалните води“ на държавите членки, така както са определени в съответствие с относимите разпоредби от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 1982 г. („UNCLOS“) (член 2, параграф 4 от Директивата). Хърватия не се съобразява с арбитражното решение, с което са определени границите и даже обратно- включва словенските териториални води в планирането на собственото си планиране на морското пространство и поради това пречи на адаптирането на картите на Словения, като по този начин нарушава посочената директива, по-конкретно членове 8 и 11 от нея.“


title: Дело C-589/18 P: Жалба, подадена на 20 септември 2018 г. от Furukawa Electric Co. Ltd срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 12 юли 2018 г. по дело T-444/14, Furukawa Electric/Комисия

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/20

      Жалба, подадена на 20 септември 2018 г. от Furukawa Electric Co. Ltd срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 12 юли 2018 г. по дело T-444/14, Furukawa Electric/Комисия
      (Дело C-589/18 P)
      (2018/C 427/28)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Furukawa Electric Co. Ltd (представители: C. Pouncey, A. Luke, Solicitors)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Viscas Corp.

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението по дело T-444/2014, Furukawa Electric/Комисия, в частта, с която се отхвърля: (i) първата част от петото основание на Furukawa; и (ii) третата част от третото основание на Furukawa; във връзка с изчисляването на размера на наложена на Furukawa глоба и с осъждането на Furukawa да заплати съдебните разноски,

                  —

                  да отмени член 2, буква н) от Решение на Комисията C(2014) 2139 окончателен (1) в частта, с която се определя размерът на наложената на Furukawa глоба на 8 858 000 EUR,

                  —

                  да определи размера на глобата, наложена на Furukawa с член 2, буква н) от решението на Комисията, на 4 844 000 EUR,

                  —

                  в случай че Съдът отмени решението по дело T-422/2014, Viscas/Комисия, и намали глобата, наложена на Viscas с член 2, буква п) от Решение на Комисията C(2014) 2139 окончателен, да предостави на Furukawa съответно намаление на размера на глобата, за която то отговаря солидарно в съответствие с точка 291 от решението на Общия съд по дело T-444/2014, и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на Furukawa в настоящото производство и в производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят иска отмяна на решението на Общия съд на следните основания:
      Първо — Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото във връзка с тълкуването на точка 18 от Насоките за определяне на глобите (2), като приел, че Европейската комисия е имала право при определянето на съответната стойност на продажбите на жалбоподателя за периода 18 февруари 1999 г.—30 септември 2001 г. да вземе предвид продажбите, направени от Fujikura Ltd., тъй като не са съществували структурни, организационни или правни връзки между този субект и жалбоподателя през посочения период. Жалбоподателят и Fujikura Ltd. не са образували едно-единствено предприятие през този период и следователно не било правилно от юридическа гледна точка посочените продажби да се отчитат при изчисляването на стойността на продажбите за жалбоподателя. Включването на такива продажби нарушавало принципа на личната отговорност и довело до увеличение на размера на наложената на жалбоподателя глоба с над 200 000 EUR.
      Второ — Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото поради неправилно прилагане на правилата за равно третиране, като приел, че Комисията е имала право да приложи точка 18 от Насоките за определяне на глобите за всички адресати на решението на Комисията по дело „Електропроводи“, въпреки коренно различното положение на страните. Европейските производители са участвали в световен картел за подялба на пазара и в европейски картел, докато японските и корейските производители (включително жалбоподателят) са участвали само в световен картел за подялба на пазара. С оглед нарушението на принципа на равно третиране поради бланкетното приложение на точка 18 от Насоките за определяне на глобите за всички адресати, което осигурило на европейските производители намаление на съответните им стойности на продажбите (и следователно на техните глоби) с 44 %, и вследствие решението на Съда по дело 580/12 P, Guardian Industries и Guardian Europe/Комисия, жалбоподателят иска от Съда да поправи нарушението като предостави намаление на наложената на жалбоподателя глоба с 44 %.

         (1)  Решение на Комисията от 2 април 2014 година относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело AT.39610 — Електропроводи) (нотифицирано под номер C(2014) 2139 окончателен) (ОВ C 319, 2014 г., стр. 10)

         (2)  Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).


title: Дело C-353/18: Преюдициално запитване от Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor (Румъния), постъпило на 30 май 2018 г. — SC Beny Alex Srl/Organizaţia Utilizatorilor de Apă pentru Irigaţii (OUAI) Săveni

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/15

      Преюдициално запитване от Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor (Румъния), постъпило на 30 май 2018 г. — SC Beny Alex Srl/Organizaţia Utilizatorilor de Apă pentru Irigaţii (OUAI) Săveni
      (Дело C-353/18)
      (2018/C 436/19)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SC Beny Alex Srl

         Ответник: Organizaţia Utilizatorilor de Apă pentru Irigaţii (OUAI) Săveni
      С Определение от 17 октомври 2018 година Съдът (осми състав) обяви преюдициалното запитване за явно недопустимо.


title: Дело C-507/18: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 2 август 2018 г. — NH/Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI — Rete Lenford

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/16

      Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 2 август 2018 г. — NH/Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI — Rete Lenford
      (Дело C-507/18)
      (2018/C 436/20)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: NH

         Ответник: Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI — Rete Lenford

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 9 от Директива 2000/78/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че сдружение, съставено от адвокати, специализирани в съдебната защита на лица с различна сексуална ориентация, в чийто устав се предвижда, че целта на сдружението е да насърчава зачитането на културата на тази категория лица и спазването на техните права, автоматично, като носител на колективен интерес и сдружение с нестопанска цел, е процесуално легитимирано да предяви иск, включително иск за обезщетение за вреди, когато са налице действия, счетени за дискриминационни по отношение на тази категория лица?

                  2)

                  Попада ли в приложното поле на предвидената в Директива 2000/78/ЕО антидискриминационна защита — при правилно тълкуване на членове 2 и 3 от тази директива — изказването на мнение срещу хомосексуалистите, с което по време на интервю в развлекателно радиопредаване интервюираният заявява, че никога няма да наеме или да използва като сътрудници такива лица в кантората си, въпреки че интервюираният не провежда, нито планира да проведе процедура по подбор и наемане на работа?

         (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, 2000 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело C-207/16: Решение на Съда (голям състав) от 2 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Tarragona — Испания) — Производство по дело, образувано по протест на Ministerio Fiscal (Преюдициално запитване — Електронни комуникации — Обработка на лични данни — Директива 2002/58/ЕО — Членове 1 и 3 — Приложно поле — Поверителност на електронните комуникации — Защита — Член 5 и член 15, параграф 1 — Харта на основните права на Европейския съюз — Членове 7 и 8 — Данни, обработвани в рамките на предоставянето на електронни съобщителни услуги — Достъп на националните органи до данните за целите на разследване — Ниво на тежест на престъплението, което може да обоснове достъпа до данните)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/2

      Решение на Съда (голям състав) от 2 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Tarragona — Испания) — Производство по дело, образувано по протест на Ministerio Fiscal
      (Дело C-207/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Електронни комуникации - Обработка на лични данни - Директива 2002/58/ЕО - Членове 1 и 3 - Приложно поле - Поверителност на електронните комуникации - Защита - Член 5 и член 15, параграф 1 - Харта на основните права на Европейския съюз - Членове 7 и 8 - Данни, обработвани в рамките на предоставянето на електронни съобщителни услуги - Достъп на националните органи до данните за целите на разследване - Ниво на тежест на престъплението, което може да обоснове достъпа до данните))
      (2018/C 436/02)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Provincial de Tarragona

         Страна в главното производство

      Ministerio Fiscal

         Диспозитив

      Член 15, параграф 1 от Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации), изменена с Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г., във връзка с членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че достъпът на публични органи до данни с цел установяването на самоличността на притежателите на СИМ карти, активирани с откраднат мобилен телефон, като име, фамилия, и според случая, адреса на тези притежатели, води до намеса в основните им права, закрепени в посочените членове от Хартата, която не е толкова тежка, че посоченият достъп да трябва да бъде ограничен — в областта на превенцията, разследването, разкриването и преследването на престъпления — до борбата с тежката престъпност.

         (1)  ОВ C 251, 11.7.2016 г.


title: Дело T-33/18: Определение на Общия съд от 3 октомври 2018 г. — Pracsis и Conceptexpo Project/Комисия и EACEA (Жалба за отмяна и искане за обезщетение — Обществени поръчки за услуги — Жалба по административен ред до Комисията — Акт с чисто потвърдителен характер — Срок за обжалване — Акт, неподлежащ на обжалване — Недопустимост)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/51

      Определение на Общия съд от 3 октомври 2018 г. — Pracsis и Conceptexpo Project/Комисия и EACEA
      (Дело T-33/18) (1)

      ((Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Обществени поръчки за услуги - Жалба по административен ред до Комисията - Акт с чисто потвърдителен характер - Срок за обжалване - Акт, неподлежащ на обжалване - Недопустимост))
      (2018/C 436/73)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Pracsis SPRL (Брюксел, Белгия) и Conceptexpo Project (Уавър, Белгия) (представител: J.-N. Louis, avocat)

         Ответници: Европейска комисия (представители: D. Martin, A Katsimerou и I. Rubene), Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (представители: първоначално H. Monet и A. Kisylyczko, впоследствие H. Monet и N. Durand)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение на Комисията от 13 ноември 2017 г., с което се отхвърля жалба, подадена по административен ред, срещу решения на EACEA от 17 юли и от 11 август 2017 г., и „ако е необходимо“ за отмяна на посочените решения на EACEA, както и „решението“ ѝ да подпише договор с класирания на първо място оферент, доколкото с тези решения офертата на консорциума на жалбоподателите се класира на второ място съгласно механизма за възлагане на поръчката по реда на класиране на кандидатите във връзка с процедурата за възлагане на обществена поръчка EACEA/2017/01 относно услуги, свързани с организирането на събития и рекламни дейности в областта на аудиовизията, и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение на вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели вследствие на тези решения.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Осъжда Pracsis SPRL и Conceptexpo Project да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Европейската комисия и на Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA).

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело T-10/17: Решение на Общия съд от 16 октомври 2018 г. — Proof IT/EIGE (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Искане за услуги, разпределени в два лота — Услуги, свързани с интернет страница — Отхвърляне на офертата на оферент — Критерии за възлагане — Прозрачност — Равно третиране — Явна грешка в преценката — Извъндоговорна отговорност)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/40

      Решение на Общия съд от 16 октомври 2018 г. — Proof IT/EIGE
      (Дело T-10/17) (1)

      ((Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Искане за услуги, разпределени в два лота - Услуги, свързани с интернет страница - Отхвърляне на офертата на оферент - Критерии за възлагане - Прозрачност - Равно третиране - Явна грешка в преценката - Извъндоговорна отговорност))
      (2018/C 436/55)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Proof IT SIA (Рига, Латвия) (представители: J. Jerņeva и D. Pāvila, адвокати)

         Ответник: Европейски институт за равенство между половете (представители: J. Stuyck, V. Ost и M. Vanderstraeten, адвокати)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на EIGE, с което е отхвърля представената от жалбоподателя оферта в рамките на лот 1 по обществена поръчка EIGE/2016/OPER/03, озаглавена „Рамков договор за онлайн услуги“, а рамковият договор е възложен на друг оферент, и, от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение на вредата, която жалбоподателят твърди, че е претърпял поради пропусната възможност или пропускането на самата поръчка

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Proof IT SIA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 78, 13.3.2017 г.


title: Дело C-571/16: Решение на Съда (пети състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна- България) — Николай Кантарев/Българска народна банка (Преюдициално запитване — Схеми за гарантиране на депозитите — Директива 94/19/ЕО — Член 1, точка 3, подточка i) — Член 10, параграф 1 — Понятие за неналичен депозит — Отговорност на държава членка за вреди, причинени на частноправни субекти от нарушения на правото на Съюза — Достатъчно съществено нарушение на правото на Съюза — Процесуална автономия на държавите членки — Принцип на лоялно сътрудничество — Член 4, параграф 3 ДЕС — Принципи на равностойност и ефективност)

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/3

      Решение на Съда (пети състав) от 4 октомври 2018 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна- България) — Николай Кантарев/Българска народна банка
      (Дело C-571/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Схеми за гарантиране на депозитите - Директива 94/19/ЕО - Член 1, точка 3, подточка i) - Член 10, параграф 1 - Понятие за неналичен депозит - Отговорност на държава членка за вреди, причинени на частноправни субекти от нарушения на правото на Съюза - Достатъчно съществено нарушение на правото на Съюза - Процесуална автономия на държавите членки - Принцип на лоялно сътрудничество - Член 4, параграф 3 ДЕС - Принципи на равностойност и ефективност))
      (2018/C 436/03)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд — Варна

         Страни в главното производство

         Ищец: Николай Кантарев

         Ответник: Българска народна банка

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, точка 3 и член 10, параграф 1 от Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 година относно схемите за гарантиране на депозити, изменена с Директива 2009/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат, от една страна, национално законодателство, съгласно което установяването на неналичността на депозитите зависи от неплатежоспособността на кредитната институция и от отнемането на нейния банков лиценз, и от друга страна, отклоняване от предвидените от тези разпоредби срокове за установяване на неналичността и за изплащане на депозитите по съображение, че е необходимо кредитната институция да бъде поставена под специален надзор

                  2)

                  Член 1, точка 3, подточка i) от Директива 94/19, изменена с Директива 2009/14, трябва да се тълкува в смисъл, че неналичността на депозитите по смисъла на тази разпоредба трябва да се установи с изричен акт на компетентния национален орган и не може да бъде извеждана от други актове, като решението на Българската народна банка, с което Корпоративна търговска банка е поставена под специален надзор, нито презумирана въз основа на обстоятелства като тези в главното производство.

                  3)

                  Член 1, точка 3, подточка i) от Директива 94/19, изменена с Директива 2009/14, трябва да се тълкува в смисъл, че предварителното предявяване от титуляря на банков депозит до съответната кредитна институция на искане за плащане, което не е изпълнено, не може да бъде условие за установяване на неналичността на този депозит по смисъла на тази разпоредба.

                  4)

                  Член 1, точка 3, подточка i) от Директива 94/19, изменена с Директива 2009/14, има директен ефект и представлява правна норма, целяща да се предоставят на частноправните субекти права, които да позволят на вложителите да предявяват искове за обезщетяване за вредите от късното изплащане на депозитите. Запитващата юрисдикция е тази, която трябва да провери, от една страна, дали фактът, че неналичността на депозитите не е установена в срока от пет работни дни, предвиден в тази разпоредба, въпреки че са били изпълнени ясно посочените в същата условия, съставлява, при обстоятелствата в главното производство, достатъчно съществено нарушение по смисъла на правото на Съюза, и от друга страна, дали съществува пряка причинно-следствена връзка между това нарушение и вредите, претърпени от вложител като г-н Николай Кантарев.

                  5)

                  Член 4, параграф 3 ДЕС, както и принципите на равностойност и ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че при липсата в България на специално производство за ангажиране на отговорността на тази държава членка за вреди от извършено от национален орган нарушение на правото на Съюза:

                              —

                              допускат национална правна уредба, която предвижда два различни способа за защита, които са от компетентността различни съдилища и предполагат спазването на различни условия, ако запитващата юрисдикция определи дали съгласно националното право отговорността на национален орган като Българската народна банка трябва да бъде ангажирана по Закона за отговорността на държавата или по Закона за задълженията и договорите и ако всеки от двата способа за защита съответства на принципите на равностойност и ефективност,

                              —

                              не допускат национална правна уредба, съгласно която правото на частноправните субекти на обезщетение зависи от спазването на допълнителното условие вредата да е причинена умишлено от съответния национален орган,

                              —

                              допускат национална правна уредба, съгласно която, за да имат право на обезщетение, частноправните субекти са длъжни да докажат наличието на виновно поведение, при условие че понятието „виновно поведение“ не надхвърля обхвата на понятието „достатъчно съществено нарушение“, което запитващата юрисдикция следва да провери,

                              —

                              допускат национална правна уредба, която предвижда плащането на проста или пропорционална на цената на иска такса, при условие че плащането на проста или пропорционална на цената на иска такса не противоречи на принципа на ефективност, което запитващата юрисдикция следва да провери, като вземе предвид какъв е размерът и какво е значението на таксата, дали пречката, която тя евентуално представлява за достъпа до правосъдие, е непреодолима или не, дали таксата е задължителна и какви са възможностите за освобождаване от нея, и

                              —

                              допускат национална правна уредба, съгласно която правото на частноправните субекти на обезщетение зависи от предварителната отмяна на административния акт, от който е настъпила вредата, при условие че е разумно това да се изисква от увреденото лице, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 38, 6.2.2017 г.


title: Дело C-592/18: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 21 септември 2018 г. — Darie B.V./Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/27

      Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 21 септември 2018 г. — Darie B.V./Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
      (Дело C-592/18)
      (2018/C 436/37)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Darie B.V.

         Ответник: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли понятието „биоциди“ в член 3 от Регламент № 528/2012 (1) да се тълкува в смисъл, че включва и препарати, които се състоят от един или повече видове бактерии, ензими или други съставки, ако поради специфичното си действие те действат не непосредствено върху вредните организми, за които са предназначени, а върху възникването или поддържането на възможната хранителна среда на тези организми, и какви изисквания следва евентуално да се поставят по отношение на подобно действие?

                  2)

                  От значение ли е за отговора на въпрос 1 дали в случаите, когато се прилага подобен препарат, няма вредни микроорганизми, и ако да, по какъв критерий трябва да се прецени дали в конкретния случай е така?

                  3)

                  От значение ли е за отговора на въпрос 1 в рамките на какъв период действа препаратът?

         (1)  Регламент (ЕС) № 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (ОВ L 167, 2012 г., стр. 1).


title: Дело T-549/18: Жалба, подадена на 19 септември 2018 г. — Hexal/EMA

text:
               3.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 436/52

      Жалба, подадена на 19 септември 2018 г. — Hexal/EMA
      (Дело T-549/18)
      (2018/C 436/74)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Hexal AG (Холцкирхен, Германия) (представители: M. Martens, N. Carbonnelle, адвокати, и S. Faircliffe, Solicitor)

         Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMA)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да постанови, че възражението за незаконосъобразност, повдигнато от жалбоподателя срещу заключението на Комитета по лекарствените продукти за хуманна употреба (CHMP), че Teriflunomide на Sanofi има статут на ново активно вещество, цитирано в решение на Комисията от 26 август 2013 г. за предоставяне на разрешение за търговия с „AUBAGIO® — Teriflunomide“, е допустимо и основателно,

                  —

                  да отмени решението на EMA от 5 юли 2018 г., с което не потвърждава заявлението на Hexal за издаване на разрешение за търговия с генерична версия на лекарствения продукт Aubagio®,

                  —

                  да осъди EMA да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      С обжалваното решение се отказва потвърждаване на заявлението на Hexal за издаване на разрешение за търговия с Teriflunomide Hexal, тъй като Aubagio®, разрешен преди това лекарствен продукт, все още се ползва от нормативно установената защита на данните съгласно решение за изпълнение на Комисията от 26 август 2013 г., против което жалбоподателят повдига възражение за незаконосъобразност по член 277 ДФЕС. В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи две правни основания:

                  1.

                  В рамките на първото основание против обжалваното решение на Европейската агенция по лекарствата Hexal твърди, че тъй като възражението за незаконосъобразност е основателно, мотивите на обжалваното решение са правно недопустими, тъй като ЕМА е допуснала грешка при установяване на фактите и прилагане на правото и не е изпълнила задължението си за мотивиране и извършване на внимателна и щателна преценка съгласно изискванията на член 296 ДФЕС;

                  2.

                  В рамките на второто основание законосъобразността на обжалваното решение се оспорва и поради това, че статутът на „ново активно вещество“ е трябвало да бъде преразгледан при подаването на заявлението на Hexal за разрешение за търговия с генеричен лекарствен продукт, което не е било направено. Затова се твърди, че ЕМА не е изпълнила надлежно своите задължения, и по-специално задължението си да извърши действителна и внимателна преценка и да се мотивира съгласно изискванията на член 296 ДФЕС, което на свой ред прави обжалваното решение незаконосъобразно.