title: Дело C-45/08: Решение на Съда (трети състав) от 23 декември 2009 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel, Белгия) — Spector Photo Group NV, Chris Van Raemdonck/Commissie voor het Bank-, Financie- en Assurantiewezen (CBFA) (Директива 2003/6 — Търговия с вътрешна информация — Използване на вътрешна информация — Санкции — Условия)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/6

         Решение на Съда (трети състав) от 23 декември 2009 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel, Белгия) — Spector Photo Group NV, Chris Van Raemdonck/Commissie voor het Bank-, Financie- en Assurantiewezen (CBFA)
   (Дело C-45/08) (1)

   (Директива 2003/6 - Търговия с вътрешна информация - Използване на вътрешна информация - Санкции - Условия)
   2010/C 51/09
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Brussel

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Spector Photo Group NV, Chris Van Raemdonck

      Ответник: Commissie voor het Bank-, Financie- en Assurantiewezen (CBFA)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van beroep te Brussel — Тълкуване на членове 2 и 14 от Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (ОВ L 96, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 5, стр. 210) и на член 1 от Директива 2003/124/ЕО на Комисията от 22 декември 2003 година за прилагане на Директива 2003/6/ЕО (ОВ L 339, стр. 70; Специално издание на български език, глава 6, том 5, стр. 243) — Използване на вътрешна информация — Максимална хармонизация, която не оставя на държавите членки никаква свобода на действие при определяне на понятието за търговия с вътрешна информация — Санкции, които могат да бъдат наложени — Условия

      Диспозитив

               1.

               Член 2, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че лице, посочено във втората алинея от тази разпоредба, което разполага с вътрешна информация, придобива или продава, или се опитва да придобие или да продаде за своя собствена сметка или за чужда сметка, или пряко или косвено, финансовите инструменти, за които се отнася тази информация, означава, че това лице е „използвало тази информация“ по смисъла на посочената разпоредба, при условие че е спазено правото на защита, и по-конкретно правото да може да се обори тази презумпция. Въпросът дали посоченото лице е нарушило забраната на търговията с вътрешна информация, трябва да се анализира с оглед на целта на тази директива, която е да се защити интегритетът на финансовите пазари и да се укрепи доверието на инвеститорите, което почива по-специално на уверението, че последните ще бъдат равнопоставени и защитени от неправомерно използване на вътрешна информация.

               2.

               Член 14, параграф 1 от Директива 2003/6 трябва да се тълкува в смисъл, че икономическото предимство, следващо от търговия с вътрешна информация, може да представлява релевантен елемент за целите на определянето на ефикасна, съразмерна на нарушението и възпираща санкция. Методът на изчисляване на това икономическо предимство, и по-конкретно моментът или периодът, който следва да се вземе предвид, трябва да се определят от националното право.

               3.

               Член 14, параграф 1 от Директива 2003/6 трябва да се тълкува в смисъл, че ако държава членка е предвидила освен посочените в тази разпоредба административни санкции възможността за налагане на имуществена санкция с наказателноправен характер, за целите на преценката дали административната санкция е ефикасна, съразмерна на нарушението и възпираща, не следва да се вземат предвид тази възможност и/или размерът на евентуална последваща наказателноправна санкция.

      (1)  ОВ C 107, 26.4.2008 г.


title: Дело C-50/17 P: Жалба, подадена на 31 януари 2017 г. от Universidad Internacional de la Rioja, S.A. срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 1 декември 2016 г. по дело T-561/15, Universidad Internacional de la Rioja/EUIPO — Universidad de la Rioja (Universidad Internacional de la Rioja UNIR)

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/2

         Жалба, подадена на 31 януари 2017 г. от Universidad Internacional de la Rioja, S.A. срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 1 декември 2016 г. по дело T-561/15, Universidad Internacional de la Rioja/EUIPO — Universidad de la Rioja (Universidad Internacional de la Rioja UNIR)
   (Дело C-50/17 P)
   (2017/C 231/03)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Universidad Internacional de la Rioja, S.A. (представители: C. Lema Devesa и A. Porras Fernandez-Toledano, адвокати)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   С определение от 1 юни 2017 г. Съдът (девети състав) отхвърли жалбата и реши Universidad Internacional de La Rioja, S.A. да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Съединени дела C-23/07 и C-24/07: Определение на Съда (втори състав) от 12 юни 2008 г. (преюдициални запитвания от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Италия) — Confcooperative Friuli Venezia Giulia (C-23/07), Luigi Soini (C-23/07 и C-24/07), Azienda Agricola Vivai Pinato Mario e figlio (C-23/07), Cantina Produttori Cormòns Soc. cons. arl (C-24/07)/Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia (Земеделие — Регламенти (ЕО) № 1493/1999, № 753/2002 и № 1429/2004 — Обща организация на пазара на вино — Етикетиране на вината — Използване на наименованията на сортовете лози или на техните синоними — Географско указание Tokaj за вина с произход от Унгария — Възможност да се използва наименованието на сорт грозде Tocai friulano или Tocai italico като добавка към наименованието на географското указание на някои вина с произход от Италия — Изключване след преходен период от тринадесет години, приключващ на 31 март 2007 г. — Действителност — Правна основа — Член 34 ЕО — Принцип за недопускане на дискриминация — Принципи на международното право, свързани с договорите — Присъединяване на Унгария към Европейския съюз — Членове 22-24 от Споразумението ТРИПС)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/14

         Определение на Съда (втори състав) от 12 юни 2008 г. (преюдициални запитвания от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Италия) — Confcooperative Friuli Venezia Giulia (C-23/07), Luigi Soini (C-23/07 и C-24/07), Azienda Agricola Vivai Pinato Mario e figlio (C-23/07), Cantina Produttori Cormòns Soc. cons. arl (C-24/07)/Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
   (Съединени дела C-23/07 и C-24/07) (1)

   (Земеделие - Регламенти (ЕО) № 1493/1999, № 753/2002 и № 1429/2004 - Обща организация на пазара на вино - Етикетиране на вината - Използване на наименованията на сортовете лози или на техните синоними - Географско указание „Tokaj“ за вина с произход от Унгария - Възможност да се използва наименованието на сорт грозде „Tocai friulano“ или „Tocai italico“ като добавка към наименованието на географското указание на някои вина с произход от Италия - Изключване след преходен период от тринадесет години, приключващ на 31 март 2007 г. - Действителност - Правна основа - Член 34 ЕО - Принцип за недопускане на дискриминация - Принципи на международното право, свързани с договорите - Присъединяване на Унгария към Европейския съюз - Членове 22-24 от Споразумението ТРИПС)
   (2008/C 209/19)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Confcooperative Friuli Venezia Giulia (C-23/07), Luigi Soini (C-23/07 et C-24/07), Azienda Agricola Vivai Pinato Mario e figlio (C-23/07), Cantina Produttori Cormòns Soc. cons. arl (C-24/07)

      Ответници: Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
   Предмет
   Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Тълкуване на регламенти 1493/1999 и 753/2002, изменени с Регламент (ЕО) № 1429/2004 на Комисията от 9 август 2004 година за изменение на Регламент (ЕО) № 753/2002 относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета по отношение на описанието, обозначаването, представянето и защитата на определени лозаро-винарски продукти (ОВ L 263, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 59, стр. 161) — Тълкуване на член 34, параграф 2 ЕО — Наименование на вината, произведени в Унгария и в Общността — Отмяна на наименованието „Tocai friulano“ — Дискриминация на производителите и на потребителите на посоченото наименование в сравнение с производителите и потребителите на други наименования
   Диспозитив

               1)

               Актът относно условията на присъединяването към Европейския съюз на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че съгласно член 2 от него разпоредбите на Регламент (ЕО) № 753/2002 на Комисията от 29 април 2002 година относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета по отношение на описанието, обозначаването, представянето и защитата на определени лозаро-винарски продукти, доколкото водят до забрана за използването на думата „Tocai“ за описанието и представянето на някои италиански качествени вина, произведени в определен район, след изтичането на преходния период на 31 март 2007 г., са неразделна част от достиженията на правото на Общността, съществуващи към 1 май 2004 г., и след като са възпроизведени в Регламент (ЕО) № 1429/2004 на Комисията от 9 август 2004 година за изменение на Регламент (ЕО) № 753/2002, продължават да се прилагат и след тази дата.

               2)

               Член 53 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на вино представлява достатъчна правна основа, позволяваща на Комисията на Европейските общности да приеме разпоредбите на Регламент № 753/2002, възпроизведени от Регламент № 1429/2004, с които се забранява използването на думата „Tocai“ за описанието и представянето на някои италиански качествени вина, произведени в определен район, след изтичането на преходния период на 31 март 2007 г.

               3)

               Член 34, параграф 2, втора алинея ЕО допуска разпоредбите на Регламент № 753/2002, възпроизведени от Регламент № 1429/2004, с които се забранява използването на думата „Tocai“ за описанието и представянето на някои италиански качествени вина, произведени в определен район, след изтичането на преходния период на 31 март 2007 г.

               4)

               Член 19, параграф 2 от Регламент № 753/2002 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска разпоредбите на Регламент № 753/2002, възпроизведени от Регламент № 1429/2004, с които се забранява използването на думата „Tocai“ за описанието и представянето на някои италиански качествени вина, произведени в определен район, след изтичането на преходния период на 31 март 2007 г.

               5)

               Член 50 от Регламент № 1493/1999 трябва да се тълкува в смисъл, че при прилагането на разпоредбите на членове 23 и 24 от Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата на интелектуална собственост, съставляващо приложение 1В към Споразумението за създаване на Световната търговска организация (СТО), подписано в Маракеш на 15 април 1994 г. и одобрено с Решение 94/800/ЕО на Съвета от 22 декември 1994 година относно сключването от името на Европейската общност, що се отнася до въпроси от нейната компетентност, на споразуменията, постигнати на Уругвайския кръг на многостранните преговори (1986-1994 г.), по-конкретно на разпоредбите на член 24, параграф 6 от него, тези разпоредби допускат приемането на мерки като предвидените в Регламент № 753/2002 и възпроизведени от Регламент № 1429/2004, с които се забранява използването на думата „Tocai“ за описанието и представянето на някои италиански качествени вина, произведени в определен район, след изтичането на преходния период на 31 март 2007 г.

      (1)  ОВ C 82, 14.4.2007 г.


title: Дело C-383/15 P: Жалба, подадена на 15 юли 2015 г. от Skype срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 5 май 2015 г. по дело T-423/12: Skype/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

text:
               26.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 354/15

         Жалба, подадена на 15 юли 2015 г. от Skype срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 5 май 2015 г. по дело T-423/12: Skype/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   (Дело C-383/15 P)
   (2015/C 354/18)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Skype (представители: A. Carboni, M. Browne, Solicitors)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Sky IP International Ltd, Sky plc

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени изцяло решението на Общия съд от 5 май 2015 г. по дело T-423/12 и да върне заявката на СХВП за продължаване на процесуалните действия и

               —

               да осъди СХВП и всяка от встъпилите страни в настоящото производство да понесе собствените си разноски и да заплати на жалбоподателя разноските в настоящото производство и тези по (i) жалбата пред Общия съд по дело T-423/12; (ii) пред четвърти апелативен състав по преписка R 1561/2010-4; и (iii) по възражение B 1 023 680 пред отдела по споровете.

      Основания и основни доводи

   Единственото основание за обжалване е допуснато от страна на Общия съд нарушение на член 8, параграф 1, буква б) oт Регламент (EО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (1) при постановяване на решението му по дело T-423/12 относно заявка за марка на Общността № (наричана по-нататък „оспорената марка“). По-специално Общият съд е допуснал следните грешки, достигайки до решението си да потвърди констатацията на ответника за наличие на вероятност от объркване::

               1.

               той неправилно е преценил характеристиките на съответните потребители, като не е взел предвид факта, че услугата на жалбоподателя Skype е била основана на съвсем нова и иновативна технология към датата на приоритета на оспорената марка (наричана по-нататък „релевантната дата“), поради което и съответните потребители са имали равнище на техническа експертиза над средното и по-голяма способност да направят разграничение между марките;

               2.

               явно неправилно е счел, че признанието на жалбоподателя, че услугите, за които се отнася оспорената марка са идентични на някои от услугите, за които се отнася по-ранната марка, представлява също и признание, че по-ранната марка се ползва с изразен отличителен характер и/или репутация по отношение на пресечните елементи със спецификациите за оспорената марка към релевантната дата;

               3.

               той неправилно е приложил правото в много отношение, когато разглеждайки преценката на ответника за визуалното, фонетично и концептуално сходство на разглежданата марка, по-специално чрез позоваване на погрешната правна фикция, че средният потребител чете простите кратки думи отляво надясно и поставяйки прекомерно акцента върху съвпадението между буквите S-K-Y в началото на двете марки, и пропускайки да вземе предвид, че концептуалната разлика между тях е в противовес на всяко визуално или фонетично сходство;

               4.

               той е допуснал две съществени грешки, като е потвърдил извода на ответника, че по-ранната марка има изразен отличителен характер по отношение на стоките и услугите извън същинските услуги за телевизионно излъчване: първо, той погрешно се е позовал на използването на по-ранната марка по отношение на същинските услуги за телевизионно излъчване на встъпилата страна, за да направи извод за отличителния характер на други услуги; и второ, той е взел предвид доказателства за използване, с дата след релевантната;

               5.

               той неправилно е приложил правото в множество аспекти, като не е взел предвид при цялостната оценка на вероятността от объркване:

                           i.

                           много добрата репутация на оспорената марка към релевантната дата; и

                           ii.

                           реалните доказателства, че разглежданите марки са съществували на пазара едновременно и мирно повече от десет години, без да е бил предявен иск за нарушение от встъпилите страни, което е сериозен показател за липсата на вероятност от объркване към релевантната дата.

         В съответствие с това жалбоподателят иска от Съда: (1) да отмени решението на Общия съд по дело T-423/12 и да върне заявката на СХВП, така че ответникът да продължи производството; и (2) да присъди на жалбоподателя разноските в производството.

      (1)  ОВ L 78, стр. 1.


title: Дело C-98/09: Решение на Съда (четвърти състав) от 24 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Trani, Италия) — Francesca Sorge/Poste Italiane SpA (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа — Клауза 8 — Данни, които трябва да се съдържат в срочен договор, сключен за заместване на отсъстващ работник — Намаляване на общото ниво на закрила на работниците — Съответстващо тълкуване)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/12

         Решение на Съда (четвърти състав) от 24 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Trani, Италия) — Francesca Sorge/Poste Italiane SpA
   (Дело C-98/09) (1)

   (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа - Клауза 8 - Данни, които трябва да се съдържат в срочен договор, сключен за заместване на отсъстващ работник - Намаляване на общото ниво на закрила на работниците - Съответстващо тълкуване)
   2010/C 221/19
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Trani

      Страни в главното производство

      Ищец: Francesca Sorge

      Ответник: Poste Italiane SpA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale di Trani — Тълкуване на клауза 8 от Приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Национална правна уредба, която не предвижда за подписването на срочен договор за заместване да се посочват имената на заместваните лица и причините за заместването

      Диспозитив

               1.

               Клауза 8, точка 3 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се намира в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че тя допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която отменя задължението за работодателя да посочва в срочните договори, сключени за заместване на отсъстващи работници, имената на тези работници и причините за тяхното заместване, и която предвижда само, че такива срочни договори трябва да бъдат писмени и трябва да посочват причините, поради които се прибягва към тези договори, доколкото тези нови условия се компенсират с приемането на други гаранции или видове закрила, или доколкото те засягат само ограничена категория работници, сключили срочен трудов договор, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

               2.

               Щом като клауза 8, параграф 3 от това рамково споразумение няма непосредствено действие, в случай че запитващата юрисдикция направи извод за несъвместимост на разглежданото в главното производство национално законодателство с правото на Съюза, тя следва не да го остави без приложение, а да го тълкува, доколкото е възможно, в съответствие с Директива 1999/70 и с преследваната от посоченото споразумение цел.

      (1)  ОВ C 129, 6.6.2009 г.


title: Съединени дела C-439/14 и С-488/14: Решение на Съда (трети състав) от 15 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea — Румъния) — SC Star Storage SA/Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), SC Max Boegl România SRL и др./RA Aeroportul Oradea и др. (C-488/14) (Преюдициално запитване — Директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО — Обществени поръчки — Производства по обжалване — Национална правна уредба, обуславяща допустимостта на жалбите срещу актовете на възлагащия орган от внасянето на „гаранция за добросъвестност“ — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на ефективни правни средства за защита)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/3

         Решение на Съда (трети състав) от 15 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea — Румъния) — SC Star Storage SA/Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), SC Max Boegl România SRL и др./RA Aeroportul Oradea и др. (C-488/14)
   (Съединени дела C-439/14 и С-488/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО - Обществени поръчки - Производства по обжалване - Национална правна уредба, обуславяща допустимостта на жалбите срещу актовете на възлагащия орган от внасянето на „гаранция за добросъвестност“ - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 - Право на ефективни правни средства за защита))
   (2016/C 419/04)
   Език на производството: румънски

      Запитващи юрисдикции

   Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: SC Star Storage SA (C-439/14), SC Max Boegl România SRL, SC UTI Grup SA, Astaldi SpA, SC Construcții Napoca SA (C-488/14)

      Ответници: Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), RA Aeroportul Oradea, SC Porr Construct SRL, Teerag-Asdag Aktiengesellschaft SC Col-Air Trading SRL, AVZI SA, Trameco SA, Iamsat Muntenia SA (C-488/14)

      Диспозитив

   Член 1, параграфи 1—3 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 г., и член 1, параграфи 1—3 от 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор, изменена с Директива 2007/66, разгледани във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главните производства, съгласно която допустимостта на всяка жалба срещу акт на възлагащия орган е обусловена от задължението на жалбоподателя да предостави гаранция за добросъвестност в полза на възлагащия орган, след като тази гаранция трябва да бъде възстановена на жалбоподателя независимо от изхода на производството по жалбата.

      (1)  ОВ C 448, 15.12.2014 г.

      ОВ C 26, 26.1.2015 г.


title: Дело C-58/09: Решение на Съда (първи състав) от 10 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof, Германия) — Leo-Libera GmbH/Finanzamt Buchholz in der Nordheide (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 135, параграф 1, буква и) — Освобождаване на залагането, лотариите и другите форми на хазарт — Условия и граници — Право на определяне от държавите членки)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/10

         Решение на Съда (първи състав) от 10 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof, Германия) — Leo-Libera GmbH/Finanzamt Buchholz in der Nordheide
   (Дело C-58/09) (1)

   (Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 135, параграф 1, буква и) - Освобождаване на залагането, лотариите и другите форми на хазарт - Условия и граници - Право на определяне от държавите членки)
   2010/C 221/16
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Ищец: Leo-Libera GmbH

      Ответник: Finanzamt Buchholz in der Nordheide

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 135, параграф 1, буква и) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Национална правна уредба, която освобождава от облагане с ДДС само някои видове залагане и лотарии, като същевременно изключва от това освобождаване всички други форми на хазарт

      Диспозитив

   Член 135, параграф 1, буква и) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че упражняването на предоставената на държавите членки и предвидена в посочената разпоредба възможност да определят условията и ограниченията за освобождаване от данъка върху добавената стойност им позволява да освобождават от този данък само някои форми на хазарт.

      (1)  ОВ C 113, 16.5.2009 г.


               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/1

         (2008/C 116/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 107, 26.4.2008 г.

   Предишни публикацииs

      ОВ C 92, 12.4.2008 г.

      ОВ C 79, 29.3.2008 г.

      ОВ C 64, 8.3.2008 г.

      ОВ C 51, 23.2.2008 г.

      ОВ C 37, 9.2.2008 г.

      ОВ C 22, 26.1.2008 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело F-94/07: Иск, предявен на 21 септември 2007 г. — Rebizant и др./Комисия

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/45

         Иск, предявен на 21 септември 2007 г. — Rebizant и др./Комисия
   (Дело F-94/07)
   (2007/C 283/81)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищци: Jean Rebizant (Карлсруе, Германия) и други (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J-N. Lois, E. Marchal, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищците

               —

               да се установи незаконосъобразността на решението, с което се определят праговете за повишаване в степен AD 13, приложими спрямо длъжностните лица, чието възнаграждение е за сметка на бюджет „Изследвания/Съвместен център за изследвания (СЦИ)“ и бюджет „Функциониране“,

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването да не се повишават ищците в степен AD 13 в процедурата за повишаване за 2006 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на иска си ищците се позовават на следните основания:

               —

               нарушение на член 5, параграф 5 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности (Правилника),

               —

               нарушение на член 6, параграф 2 от Правилника и на член 9 от приложение XIII към този правилник,

               —

               нарушение на принципа на равно третиране.

         Ищците уточняват, че като определила на 98,5 прага за повишаване в степен AD 13 за длъжностните лица, чието възнаграждение е за сметка на бюджет „Изследвания“ и бюджет „СЦИ“, Комисията не взела предвид от една страна длъжностите, които съгласно член 9 от приложение XIII към Правилника били действително свободни в ГД „Изследвания“ и ГД „СЦИ“ и, от друга страна, специфичното положение на длъжностните лица, който получават възнаграждението си от тези бюджети.
   Ищците поддържат, че като не направила това, Комисията не се съобразила с решението си от 20 юли 2005 г. за условията относно процедурата за повишаване на длъжностните лица, които получават възнаграждението си от частта „Изследвания“ от общия бюджет, с което се установявали правилата, гарантиращи принципа на равно третиране на длъжностните лица към различните бюджети.


title: Дело T-131/17: Жалба, подадена на 2 март 2017 г. — Argus Security Projects/Комисия и Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)

text:
               24.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/28

         Жалба, подадена на 2 март 2017 г. — Argus Security Projects/Комисия и Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)
   (Дело T-131/17)
   (2017/C 129/42)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Argus Security Projects Ltd (Лимасол, Кипър) (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията за прихващане на сума в размер на 52 600 EUR, съдържащо се в писмото ѝ от 13 февруари 2017 г.,

               —

               да отмени решението на Комисията, действаща за сметка на счетоводителя на ЕСВД, за прихващане на сума в размер на 41 522 EUR, съдържащо се в писмото ѝ от 15 февруари 2017 г.,

               —

               да отмени решението на Комисията, действаща за сметка на счетоводителя на ЕСВД, за прихващане на сума в размер на 6 324 EUR, съдържащо се в писмото ѝ от 28 февруари 2017 г.,

               —

               да осъди Европейската комисия и ЕСВД да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“). Според жалбоподателя приемането на едностранни решения за прихващане, каквито са обжалваните решения, при наличие на договорни отношения, още повече, когато другата страна по договора е предявила иск на основание договорна отговорност пред определения с договора компетентен съд, трябва да се счита за незаконосъобразно и противоречащо на член 47 от Хартата.

               2.

               Второто основание е изведено от липсата на компетентност на Европейската комисия и на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) да приемат решения за прихващане при наличие на договор. Ответниците превишили правата си като използвали едностранни правомощия, за да приключат спор с договорен произход, и затова трябвало обжалваните решения да бъдат отменени поради липсата на компетентност на техния автор.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на член 80 от Регламент № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (наричан по-нататък „финансовият регламент“). Жалбоподателят счита, че след като производството пред белгийския съд все още е висящо, счетоводителят на Комисията няма законно основание да счита, че посоченото вземане е безспорно, ликвидно и изискуемо. Следователно то не отговаря на условията, определени в член 80 от финансовия регламент, и поради това с него не може да се прави прихващане.


title: Дело T-362/04: Решение на Първоинстанционния съд от  31 януари 2007 г. — Minin/Комисия (Обща външна политика и политика на сигурност — Рестриктивни мерки по отношение на Либерия — Замразяване на финансови средства на лица, свързани със Charles Taylor — Компетентност на Общността — Основни права — Иск за отмяна)

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/18

         Решение на Първоинстанционния съд от 31 януари 2007 г. — Minin/Комисия
   (Дело T-362/04) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Рестриктивни мерки по отношение на Либерия - Замразяване на финансови средства на лица, свързани със Charles Taylor - Компетентност на Общността - Основни права - Иск за отмяна)
   (2007/C 69/42)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Leonid Minin (Тел Авив, Израел) (представители: T. Ballarino и C. Bovio, адвокати)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: E. Montaguti, L. Visaggio и C. Brown)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника:Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално, S. Marquardt и F. Ruggeri Laderchi, впоследствие S. Marquardt и A. Vitro); и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално, R. Caudwell, впоследствие, E. Jenkinson)
   Предмет
   Първоначално, искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 1149/2004 на Комисията от 22 юни 2004 година за изменение на Регламент (ЕО) № 872/2004 относно по-нататъшни рестриктивни мерки по отношение на Либерия (ОВ L 222, стр.17) и, впоследствие, искане за частична отмяна на Регламент (ЕО) № 874/2005 на Комисията от 9 юни 2005 година за изменение на Регламент № 872/2004 (ОВ L 146, стр. 5).
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Ищецът се осъжда да понесе освен собствените си разноски и тези на Комисията.

               3)

               Съветът и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 273, 6.11.2004 г.


title: Дело T-286/11 P: Определение на Общия съд от 15 ноември 2012 г. — Marcuccio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Извъндоговорна отговорност — Обезщетяване на вредата, произтичаща от изпращане на писмо относно разноските по дело на адвоката, представлявал ищеца по това дело — Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/36

         Определение на Общия съд от 15 ноември 2012 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело T-286/11 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Извъндоговорна отговорност - Обезщетяване на вредата, произтичаща от изпращане на писмо относно разноските по дело на адвоката, представлявал ищеца по това дело - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)
   2013/C 9/65
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Триказе, Италия) (представител: адв. G. Cipressa)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от адв. A. Dal Ferro)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 16 март 2011 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-21/10, все още непубликувано в Сборника), насочена към отмяната на това определение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Luigi Marcuccio понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 232, 6.8.2011 г.


title: Дело C-617/16: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 28 ноември 2016 г. — Presidenza del Consiglio dei Ministri/Giovanna Castellano и др.

text:
               27.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/16

         Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 28 ноември 2016 г. — Presidenza del Consiglio dei Ministri/Giovanna Castellano и др.
   (Дело C-617/16)
   (2017/C 063/23)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Ответници и жалбоподатели по насрещната жалба: Giovanna Castellano, Maria Concetta Pandolfo, Antonio Marletta, Vito Mannino, Olga Gagliardo, Emilio Nardi, Maria Catania, Massimo Gallucci, Giovanna Pischedda, Giambattista Gagliardo

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли Директива 82/76/ЕИО (1), която преработва директиви 75/362/ЕИО (2) и 75/363/ЕИО (3), да се тълкува в смисъл, че в нейното приложно поле попадат и обученията за лекари специалисти както в редовна, така и в задочна форма на обучение, които вече се провеждат и продължават и след 31 декември 1982 г. — крайния срок, определен с член 16 от Директива 82/76/ЕИО, за приемане от държавите членки на всички мерки, необходими за съобразяване с директивата?
               При утвърдителен отговор на въпроса по точка 1):

               2)

               Трябва ли приложението, добавено към Директива 75/363/ЕИО (Директива за координирането) с член 13 от Директива 82/76/ЕИО, която преработва директиви 75/362/ЕИО и 75/363/ЕИО, да се тълкува в смисъл, че за вече започналите към 31 декември 1982 г. курсове за обучение на специалисти възникването на задължението за плащане на подходящо възнаграждение за лекарите специализанти зависи от изпълнението на задълженията за реорганизиране или във всички случаи от установяването на съвместимост с предписанията на посочените директиви?

               3)

               Възниква ли, и евентуално при какви условия, задължение на лекарите, придобили специалност, посещавайки курсове за обучение, които са започнали преди 1 януари 1983 г, но все още не са завършили към тази дата, да се изплати подходящо възнаграждение за цялата продължителност на обучението или само за периода след 31 декември 1982 г.?

      (1)  Директива 82/76/ЕИО на Съвета от 26 януари 1982 година за изменение на Директива 75/362/ЕИО за взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация в областта на медицината, включваща и мерки за улесняване на действителното упражняване на правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги и Директива 75/363/ЕИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно дейността на лекарите (ОВ L 43, стр. 21) [неофициален превод]

      (2)  Директива 75/362/ЕИО на Съвета от 16 юни 1975 година за взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация в областта на медицината, включваща и мерки за улесняване на действителното упражняване на правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги (ОВ L 167, стр. 1) [неофициален превод]

      (3)  Директива 75/363/ЕИО на Съвета от 16 юни 1975 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно дейността на лекарите (ОВ L 167, стр. 14) [неофициален превод]


title: Дело T-423/07: Иск, предявен на 15 ноември 2007 г. — Ryanair/Комисия на Европейските общности

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/28

         Иск, предявен на 15 ноември 2007 г. — Ryanair/Комисия на Европейските общности
   (Дело T-423/07)
   (2008/C 8/50)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Ryanair Ltd (Дъблин, Ирландия) (представител: E. Vahida, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, на основание член 232 ЕО, че Комисията е допуснала неправомерно бездействие в нарушение на своите задължения по Договора за ЕО, като не е се е произнесла по жалбата, подадена от ищеца до нея на 3 ноември 2005 г., последвана от изрична покана от 31 юли 2007 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, включително съдебните разноски, направени от ищеца, дори ако след предявяването на иска Комисията предприеме мерки, в резултат на което според Първоинстанционния съд отпадне необходимостта от произнасяне по делото, или ако Първоинстанционният съд обяви иска за недопустим;

               —

               да се разпореди извършването на всяко действие, което Първоинстанционният съд счита за необходимо

         Правни основания и основни доводи
   Със своята искова молба ищецът твърди, че Комисията e допуснала неправомерно бездействие, като не е се е произнесла, след като е била поканена за това в съответствие с член 232 EО, по жалба, подадена от ищеца на 3 ноември 2005 г. относно неправомерна държавна помощ, предоставена на Lufthansa и нейните партньори от Star Alliance, посредством изключителното ползване на Терминал 2 на Летище Мюнхен или, при условията на евентуалност, относно антиконкурентна дискриминация в полза на Lufthansa и нейните партньори в случай, че се приеме, че Летище Мюнхен е действало независимо. Запазването на посочения терминал на Летище Мюнхен за потенциалните конкуренти на ищеца представлявало злоупотреба с господстващо положение и в резултат на това, нарушение на член 82 ЕО.
   В подкрепа на първото си правно основание ищецът изтъква, че Комисията била длъжна да извърши грижлива и безпристрастна проверка на жалбата в съответствие с Регламент (EО) 659/1999 (1) на Съвета, с Регламент (EО) № 1/2003 (2) на Съвета и с Регламент (EО) 773/2004 (3) на Комисията, или като приеме решение, с което да се обяви, че мерките, предприети от държавата, не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 EО или че мерките трябва да се квалифицират като помощ по смисъла на посочената разпоредба, но че са съвместими с общия пазар по член 87, параграф 2 и 3 ЕО, или като открие процедура по член 88, параграф 2 ЕО.
   При условията на евентуалност ищецът твърди, че Комисията е била длъжна при получаване на евентуалната му жалба относно предполагаема злоупотреба с господстващо положение или да образува производство по предмета на жалбата, или да вземе окончателно решение за отхвърляне на жалбата, след като му осигури възможност да изложи своето становище.
   На следващо място ищецът твърди, че периодът от двадесет месеца, изтекъл между жалбата на ищеца и изричната покана от негова страна, бил неразумно дълъг и бездействието на Комисията по време на споменатия период представлява неправомерно бездействие по смисъла на член 232 ЕО.

      (1)  Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 01, стр. 41).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 01, стр. 167).

      (3)  Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 123, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 01, стр. 242).


title: Дело T-163/07: Определение на Първоинстанционния съд от 27 октомври 2008 г.  — SC Gerovital Cosmetics/СХВП — SC Farmec (GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan) (Марка на Общността — Процедура за обявяване на недействителност — Оттегляне на искането за обявяване на недействителност — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/29

         Определение на Първоинстанционния съд от 27 октомври 2008 г. — SC Gerovital Cosmetics/СХВП — SC Farmec (GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan)
   (Дело T-163/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура за обявяване на недействителност - Оттегляне на искането за обявяване на недействителност - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   (2009/C 19/56)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: SC Gerovital Cosmetics SA (Ilfov County, Румъния) (представител: D. Boștină, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: D. Botis, agent)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: SC Farmec SA (Cluj Napoca, Румъния) (представители: G. Turcu и M. Rosu, avocats)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу Решение от 27 февруари 2007 г. на втори апелативен състав на СХВП (преписка R 271/2006-2) относно производство за обявяване на недействителност между SC Farmec SA и SC Gerovital Cosmetics SA.
   Диспозитив

               1)

               Основанието за постановяване на решение по същество по жалбата е отпаднало.

               2)

               Осъжда SC Gerovital Cosmetics SA и SC Farmec SA да заплатят направените от тях съдебни разноски и половината от съдебните разноски, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП).

      (1)  ОВ C 183, 4.8.2007 г.


title: Дело T-771/14: Решение на Общия съд от 25 януари 2017 г. — ANKO/Комисия (Арбитражна клауза — Споразумение за отпускане на безвъзмездна помощ, сключено в рамките на Шестата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрации (2002—2006 г.) — Проект Doc@Hand — Допустими разходи — Насрещeн иск — Връщане на платени суми — Лихви)

text:
               6.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 70/16

         Решение на Общия съд от 25 януари 2017 г. — ANKO/Комисия
   (Дело T-771/14) (1)

   ((Арбитражна клауза - Споразумение за отпускане на безвъзмездна помощ, сключено в рамките на Шестата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрации (2002—2006 г.) - Проект Doc@Hand - Допустими разходи - Насрещeн иск - Връщане на платени суми - Лихви))
   (2017/C 070/22)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Атина, Гърция) (представители: V. Christianos и S. Paliou, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal и P. Arenas, подпомагани от O. Lytra, адвокат)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 272 ДФЕС за установяване на неоснователността на искането на Комисията за връщане на сума, преведена на ищеца в изпълнение на Споразумение № 508015 за финансиране на проекта „Обмен на знания и помощ при вземането на решения за медицинските лица“, сключено в рамките на Шестата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2002—2006 г.), и, от друга страна, насрещен иск за задължаване на ищеца да върне недължимо платена сума в изпълнение на това споразумение

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска, предявен от ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias.

               2)

               Осъжда ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias да плати на Европейската комисия сумата от 296 149,77 евро, заедно с лихвите, считано от 3 май 2014 г. и до изплащането в пълен размер на посочената сума при лихвен процент от 3,75 %.

               3)

               Осъжда ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 65, 23.2.2015 г.


title: Дело T-438/17: Жалба, подадена на 17 юли 2017 г. — The Scotch Whisky Association/EUIPO — José Estévez (JOHN COR)

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/34

         Жалба, подадена на 17 юли 2017 г. — The Scotch Whisky Association/EUIPO — José Estévez (JOHN COR)
   (Дело T-438/17)
   (2017/C 309/45)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: The Scotch Whisky Association (Единбург, Обединено кралство) (представители: F. Rodríguez Domínguez и J. Gracia Albero, abogados)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: José Estévez, SA (Jerez de la Frontera, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „JOHN COR“ — Марка на Европейския съюз №o 10 965 937

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 16 май 2017 г. по преписка R 1289/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 64, параграф 1 и член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009.

               —

               Нарушение на член 51, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-463/11: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия) на 6 септември 2011 г. — L/M

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/8

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия) на 6 септември 2011 г. — L/M
   (Дело C-463/11)
   2011/C 355/13
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: L

      Ответник: M

      Преюдициален въпрос

   Превишава ли дадена държава членка пределите на свободата си на преценка съгласно член 3, параграфи 4 и 5 от Директива [2001/42/ЕО] (1), ако за градоустройствени планове на една община, които определят използването на малки площи на местно ниво и поставят рамката за даване на съгласие за бъдещо развитие на проекти, но не попадат в приложното поле на член 3, параграф 2 от Директива 2001/42/ЕО, предвижда чрез създаване на особен вид градоустройствен план, който се прилага до определен праг на площта и в зависимост от изискване за качество предвид съответните критерии от приложение II към Директивата, че при изготвянето на такъв градоустройствен план не следва да се прилагат важащите за всички други градоустройствени планове процедурни правила относно екологичната оценка, а от друга страна, постановява, че нарушаването на тези процедурни правила, изразяващо се в това, че общината неправилно е преценила изискването за качество, не засяга валидността на градоустройствения план от особен вид?

      (1)  Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (ОВ L 197, стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135).


title: Дело C-284/14: Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 11 юни 2014 г.  — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) срещу Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/37

         Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 11 юни 2014 г. — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) срещу Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Дело C-284/14)
   2014/C 315/59
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Преюдициален въпрос

   Валиден ли е Регламент за изпълнение (ЕС) № 158/2013 на Съвета от 18 февруари 2013 година за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои приготвени или консервирани цитрусови плодове (по-специално мандарини и т.н.) с произход от Китайската народна република (1), въпреки че преди неговото приемане не е проведено отделно антидъмпингово разследване, а само е продължено вече извършеното за периода от 1 април 2006 г. до 30 септември 2007 г. антидъмпингово разследване, което обаче, според констатациите на Съда на Европейския съюз в решението му от 22 май 2012 г. (решение GLS, C-338/10) (2), е било проведено в нарушение на изискванията на Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (3), изменен с Регламент (ЕО) № 2117/2005 на Съвета от 21 декември 2005 година за изменение на Регламент (ЕО) № 384/96 за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (4), в резултат на което с посоченото решение Съдът обявява за невалиден издадения въз основа на това разследване Регламент (ЕО) № 1355/2008 на Съвета от 18 декември 2008 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои приготвени или консервирани цитрусови плодове (по-специално мандарини и т.н.) с произход от Китайската народна република (5)?

      (1)  OB L 49, стр. 29.

      (2)  ECLI:EU:C:2012:158.

      (3)  OB L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223.

      (4)  OB L 340, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 44, стр. 15.

      (5)  OB L 350, стр. 35.


title: Дело T-415/14: Жалба, подадена на 12 юни 2014 г.  — Embutidos Rodríguez/Комисия

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/54

         Жалба, подадена на 12 юни 2014 г. — Embutidos Rodríguez/Комисия
   (Дело T-415/14)
   2014/C 253/71
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Embutidos Rodríguez, SL [Сото де ла Вега (Леон), Испания] (представител: A. López Gómez, abogado)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени решението, което квалифицира съвкупността от мерки, групирани в него под названието „испанска система за финансов лизинг“ (ИСФЛ), като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси (ОИИ) като единствени бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на задължението за възстановяване,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи в нарушение на общите принципи на правото на ЕС,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправните договори между инвеститорите и други образувания, и

               —

               да осъди Комисията да заплати изцяло съдебните разноски по това производство.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-401/14, Duro Felguera SA/Комисия.


title: Дело C-392/17: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Oradea (Румъния), постъпило на 29 юни 2017 г. — Sindicatul Energia Oradea/SC Termoelectrica SA

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/20

         Преюдициално запитване от Curtea de Apel Oradea (Румъния), постъпило на 29 юни 2017 г. — Sindicatul Energia Oradea/SC Termoelectrica SA
   (Дело C-392/17)
   (2017/C 293/24)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Oradea

      Страни в главното производство

      Въззивник: Sindicatul Energia Oradea

      Въззиваема страна: SC Termoelectrica SA

      Преюдициални въпроси

   В съответствие ли са с член 114, трета алинея ДФЕС, с членове 151 ДФЕС и 153 ДФЕС, както и с Рамкова директива 89/391/ЕИО (1) и с последващите специални директиви, разпоредбите на Ordinul 50/1990 [Наредба 50/1990 г.], така както се тълкуват в Решение 9/2016 на ÎCCJ [Înalta Curte de Casație și Justiție], постановено по жалба в интерес на закона и задължително за редовните съдилища, съгласно което работните места, попадащи в категория I и II, са стриктно и ограничително изброените в приложения 1 и 2 към Наредбата, и съдилищата не могат да разширяват приложението на разпоредбите на тази Наредба по отношение на други сходни случаи, вследствие на което се изключва възможността за признаване на работниците на пенсионните придобивки при пенсиониране, произтичащи от тежките условия на труд, в които работниците са осъществявали своята дейност?

      (1)  Директива на Съвета от 12 юни 1989 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място (ОВ L 183, 1989 г., стр. 1; Специално издание на български език, глава 5, том 2, стр. 88).


title: Дело C-578/12: Определение на председателя на Съда от 5 юни 2014 г.  — El Corte Inglés, SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Emilio Pucci International BV

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/44

         Определение на председателя на Съда от 5 юни 2014 г. — El Corte Inglés, SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Emilio Pucci International BV
   (Дело C-578/12) (1)

   2014/C 315/71
   Език на производството: английски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 46, 16.2.2013 г.


title: Дело C-194/11: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Contencioso-Administrativo № 1, Овиедо (Испания) на 27 април 2011 г. — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/10

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Contencioso-Administrativo № 1, Овиедо (Испания) на 27 април 2011 г. — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias
   (Дело C-194/11)
   2011/C 226/19
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado Contencioso-Administrativo №o 1 de Oviedo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Susana Natividad Martínez Álvarez

      Ответник: Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 7, параграф 1 от Директива 2003/88 на Европейския Парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (1) във връзка с член 31, параграф 2 от Хартата основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба (каквато е член 502, параграф 4 от Ley Orgánica del Poder Judicial № 6/1985 от 1 юли 1985 г.), предвиждаща, че в случай на временна неработоспособност по време на вече започнал период на платен годишен отпуск последният може да се счита за прекъснат единствено когато тази неработоспособност е свързана с постъпване в болнично заведение, като по този начин се изключва възможността в останалите случаи на временна неработоспособност платеният годишен отпуск да се ползва впоследствие?

      (1)  ОВ L 299, стp. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3


title: Дело T-66/05: Решение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2007 г. — Sack/Комисия на Европейските общности (Публична служба — Длъжностно лице — Жалба за отмяна — Премия за изпълняване на определени длъжности — Длъжност началник на отдел — Равно третиране — Задължение за излагане на мотиви — Езиков режим)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/40

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2007 г. — Sack/Комисия на Европейските общности
   (Дело T-66/05) (1)

   (Публична служба - Длъжностно лице - Жалба за отмяна - Премия за изпълняване на определени длъжности - Длъжност „началник на отдел“ - Равно третиране - Задължение за излагане на мотиви - Езиков режим)
   (2008/C 22/73)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Jörn Sack (Берлин, Германия) (представители: U. Lehmann-Brauns и D. Mahlo, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: V. Joris и H. Krämer, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
   Предмет
   Искане за отмяна на решенията за определяне на месечното възнаграждение на жалбоподателя за месеците от май 2004 г. до февруари 2005 г., искане за преизчисляване на това възнаграждение и искане за отмяна на изричното решение за отхвърляне на жалбата на жалбоподателя, което му е съобщено на 26 ноември 2004 г.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2005 г.


title: Дело C-424/08: Иск, подаден на 25 септември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/16

         Иск, подаден на 25 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-424/08)
   (2009/C 69/27)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Schima и A. Sipos)

      Ответник: Федерална република Германия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 11, параграф 1, буква в) от Директива 96/82/ЕО на Съвета от 9 декември 1996 година относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества, доколкото компетентните германски власти не са съставили план за извънредни ситуации за всички предприятия, които попадат в обхвата на член 9 от тази директива.

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Член 11, параграф 1, буква в) от Директива 96/82/ЕО изисква от държавите-членки да осигурят за всички предприятия, които попадат в приложното поле на член 9 от тази директива, компетентните власти да съставят план за извънредни ситуации извън предприятието относно мерките, които се вземат извън него. Плановете за извънредни ситуации би трябвало да съдържат не само информация за действията на територията на обекта за потушаване на опасността, както и при действия извън предприятието, но и да предоставят специфична информация за обществеността, отнасяща се до аварията и какво поведение да следва да се възприеме. Например, информация, предназначена за спасителните служби на другите държави-членки в случай на голяма авария с възможни трансгранични последици, също бе трябвало да се съдържа в плановете за извънредни ситуации.
   Предмет на настоящия иск е да се установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 11, параграф 1, буква в) от Директива 96/82/ЕО доколкото не е съставила планове за извънредни ситуации за всички предприятия, които попадат в приложното поле на член 9 от тази директива.


title: Дело C-603/14 P: Жалба, подадена на 29 декември 2014 г. от El Corte Inglés, S.A. срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 15 октомври 2014 г. по дело T-515/12 — El Corte Inglés/СХВП — English Cut (The English Cut)

text:
               30.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/17

      Жалба, подадена на 29 декември 2014 г. от El Corte Inglés, S.A. срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 15 октомври 2014 г. по дело T-515/12 — El Corte Inglés/СХВП — English Cut (The English Cut)
      (Дело C-603/14 P)
      (2015/C 107/24)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: El Corte Inglés, S.A. (представител: J.L. Rivas Zurdo, abogado)

         Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отмени изцяло решението на Общия съд от 15 октомври 2014 г. по дело T-515/12.

                  —

                  да се осъдят ответниците да заплатят съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

                  1.

                     Първото основание за обжалване е изведено от изопачаването на фактите, доколкото в своето решение от 15 октомври 2014 г. Общият съд е приел, че съществуващото концептуално сходство между знаците трябва да се квалифицира като слабо, докато според апелативния състав на СХВП е налице концептуално сходство.

                  2.

                     Второто основание за обжалване е изведено от нарушението на общностното право, доколкото не е приложен правилно член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 от 26 февруари 2009 г. (1)

                  3.

                     Третото основание за обжалване е изведено от нарушението на общностното право, доколкото не е приложен правилно член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009 от 26 февруари 2009 г.

         (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело T-260/09 P: Жалба, подадена на 6 юли 2009 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решение, постановено на 5 май 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-27/08, Simões Dos Santos/СХВП

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/35

         Жалба, подадена на 6 юли 2009 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решение, постановено на 5 май 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-27/08, Simões Dos Santos/СХВП
   (Дело T-260/09 P)
   2009/C 220/74
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: I. de Medrano Caballero, подпомаган от D. Waelbroeck, avocat)

      Друга страна в производството: Manuel Simões Dos Santos (Мадрид, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на Съда на публичната служба по дело F-27/08, включително в частта, с която се присъжда обезщетение,

               —

               да се уважат исканията на въззивния жалбоподател, представени в първоинстанционното производство, а именно да се отхвърли жалбата като неоснователна,

               —

               до се осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство, както и тези, направени в производството пред Съда на публичната служба.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) иска отмяна на Решение на Съда на публичната служба (СПС) от 5 май 2009 г., постановено по дело Simões Dos Santos/СХВП, F-27/08, с което СПС отменя Решение PERS-01-07 и писмо от 15 юни 2007 г. на СХВП, доколкото с тях се установява заличаването на остатъка от точките за заслуги на Simões Dos Santos вследствие на повишаването му в длъжност.
   В подкрепа на жалбата си СХВП изтъква три правни основания, изведени от:

               —

               грешка при прилагане на правото, тъй като в нарушение на съдебната практика относно прилагането с обратна сила на даден акт и относно принципа на защита на оправданите правни очаквания СПС бил установил, че СХВП е нарушила принципа на правна сигурност и принципа за недопускане на прилагане с обратна сила,

               —

               грешка при прилагане на правото, доколкото СПС е приел, че СХВП е нарушила член 233 ЕО и принципа на сила на пресъдено нещо, произтичащ от Решение на Първоинстанционния съд, постановено на 14 февруари 2007 г. по дело T-435/04, Simões Dos Santos/СХВП, въпреки че приетите от СХВП мерки за изпълнение на посоченото съдебно решение били единствените възможни, с които не се нарушава принципа на недопускане на дискриминация,

               —

               незаконосъобразност на присъждането от СПС на обезщетение за поправяне на твърдяна неимуществена вреда, тъй като СХВП не била допуснала грешка и СПС се бил произнесъл ultra petita.


title: Дело F-96/15: Жалба, подадена на 1 юли 2015 г. — ZZ/Комисия

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/84

         Жалба, подадена на 1 юли 2015 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-96/15)
   (2015/C 294/103)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на предложението за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя към пенсионната схема на Съюза въз основа на новите общи разпоредби за прилагане на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника и искане ответникът да бъде осъден да заплати предварително едно евро за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се приеме, че член 9 от общите разпоредби за прилагане на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника от 15 юли 2011 г. е незаконосъобразен,

               —

               да се отмени решението от 3 октомври 2014 г. за бонус за пенсионните права на жалбоподателя, придобити преди постъпването му на служба, при прехвърлянето им към пенсионната схема на институциите на Европейския съюз въз основа на общите разпоредби за прилагане на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника от 15 юли 2011 г.,

               —

               при условията на евентуалност, да бъде осъдена Европейска комисия да заплати предварително едно евро за претърпените от жалбоподателя вреди,

               —

               да бъде осъдена Европейска комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-317/16: Жалба, подадена на 21 юни 2016 г. — Moravia Consulting/EUIPO — Citizen Systems Europe („SDC-888TII RU“)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/31

         Жалба, подадена на 21 юни 2016 г. — Moravia Consulting/EUIPO — Citizen Systems Europe („SDC-888TII RU“)
   (Дело T-317/16)
   (2016/C 287/37)
   Език на жалбата: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Moravia Consulting spol. s.r.o. (Бърно, Чешка република) (представител: M. Kyjovský, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Citizen Systems Europe GmbH (Щутгарт, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „SDC-888TII RU“ — заявка за регистрация № 12 781 225

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 1 април 2016 г. по преписка R 1566/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на правило 50, параграф 1 от Регламент № 2868/95.


title: Дело T-71/09: Определение на Общия съд от 5 януари 2010 г. — Química Atlântica/Комисия (Иск за установяване на неправомерно бездействие — Изразяване на становище — Иск за обезщетение — Член 44, параграф 1, буква в) от Процедурния правилник на Общия съд — Недопустимост)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/32

         Определение на Общия съд от 5 януари 2010 г. — Química Atlântica/Комисия
   (Дело T-71/09) (1)

   (Иск за установяване на неправомерно бездействие - Изразяване на становище - Иск за обезщетение - Член 44, параграф 1, буква в) от Процедурния правилник на Общия съд - Недопустимост)
   2010/C 51/62
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Química Atlântica Lda (Лисабон, Португалия) (представител: J. Teixeira Alves, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: M. Afonso и L. Bouyon)

      Предмет

   Искане с цел да се констатира неправомерно бездействие на Комисията, доколкото тя незаконно се е въздържала да приеме необходимите мерки за хармонизиране на критериите за тарифно класиране на дикалциев фосфат, както и искане за възстановяване на разликата между сумите, които ищецът е бил длъжен да плати считано от 1995 г. като митни сборове и тези, произтичащи от прилагането на ставката, свързана с тарифния код 28 35 25 90 за вноса дикалциев фосфат от Тунис или обезщетение в същия размер.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Не следва да се произнася по молбата за встъпване на Timab Ibérica SL.

               3.

               Química Atlântica Lda понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 113, 16.5.2009 г.


title: Дело T-29/08: Решение на Общия съд от 9 септември 2011 г. — LPN/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Отказ на достъп — Документи във връзка с производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка, което е в ход относно проект за изграждане на язовир на река Sabor — Изключение относно целите на дейности по инспектиране, разследване и одит — Информация за околната среда — Регламент (ЕО) № 1367/2006 — Задължение за извършване на конкретно и индивидуално разглеждане — По-висш обществен интерес)

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/37

         Решение на Общия съд от 9 септември 2011 г. — LPN/Комисия
   (Дело T-29/08) (1)

   (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Отказ на достъп - Документи във връзка с производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка, което е в ход относно проект за изграждане на язовир на река Sabor - Изключение относно целите на дейности по инспектиране, разследване и одит - Информация за околната среда - Регламент (ЕО) № 1367/2006 - Задължение за извършване на конкретно и индивидуално разглеждане - По-висш обществен интерес)
   2011/C 311/65
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Liga para Protecção da Natureza (LPN) (Лисабон, Португалия) (представител: P. Vinagre e Silva, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и D. Recchia)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Дания (представители: първоначално B. Weis Fogh, впоследствие C. Vang), Република Финландия (представители: първоначално J. Heliskoski, A. Guimaraes-Purokoski, M. Pere и H. Leppo, впоследствие J. Heliskoski и A. Guimaraes-Purokoski) и Кралство Швеция (представители: A. Falk, S. Johannesson и K. Petkovska)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията от 22 ноември 2007 г. за потвърждаване на отказа да се предостави достъп до документи, съдържащи се в преписка по производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка, образувано срещу Португалската република относно проекта за изграждането на язовир на река Sabor (Португалия), с който може да се наруши Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 77) и Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата в частта, която се отнася до документи и части от документи, достъпът до които е отказан на Liga para Protecção da Natureza (LPN) с решение SG.E.3/MIB/psi D(2008) 8639 на Комисията от 24 октомври 2008 г.

               2.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               LPN понася направените от него съдебни разноски и тези на Европейската комисия.

               4.

               Кралство Дания, Република Финландия и Кралство Швеция понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 79, 29.3.2008 г.


title: Дело T-331/08: Решение на Общия съд от 27 януари 2010 г. — REWE-Zentral/СХВП — Grupo Corporativo Teype (Solfrutta) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността Solfrutta — По-ранна словна марка на Общността FRUTISOL — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Частичен отказ за регистрация — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/47

         Решение на Общия съд от 27 януари 2010 г. — REWE-Zentral/СХВП — Grupo Corporativo Teype (Solfrutta)
   (Дело T-331/08) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Solfrutta“ - По-ранна словна марка на Общността „FRUTISOL“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Частичен отказ за регистрация - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2010/C 63/82
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: REWE-Zentral AG (Кьолн, Германия) (представители: M. Kinkeldey и A. Bognár, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Grupo Corporativo Teype, SL (Мадрид, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 21 май 2008 г. (преписка R 1679/2007-2) относно процедура по възражение между Grupo Corporativo Teype, SL и REWE-Zentral AG

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на втори апелативен състав на СХВП от 21 май 2008 г. (преписка R 1679/2007-2).

               2.

               Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 260, 11.10.2008 г.


title: Дело T-317/05: Решение на Първоинстанционния съд от 7 февруари 2007 г. — Kustom Musical Amplification/СХВП (Форма на китара) ( Марка на Общността — Заявка за триизмерна марка — Форма на китара — Абсолютни основания за отказ — Нарушение на правото на защита — Мотиви — Член 73 от Регламент (ЕО) № 40/94 )

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/37

         Решение на Първоинстанционния съд от 7 февруари 2007 г. — Kustom Musical Amplification/СХВП (Форма на китара)
   (Дело T-317/05) (1)

   („Марка на Общността - Заявка за триизмерна марка - Форма на китара - Абсолютни основания за отказ - Нарушение на правото на защита - Мотиви - Член 73 от Регламент (ЕО) № 40/94“)
   (2007/C 82/81)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Kustom Musical Amplification, Inc. (Cincinnati, Ohio, Съединени американски щати) (представители: M. Edenborough, barrister, и T. Bamford, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)
   Предмет
   Иск предявен срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 7 юни 2005 г. (дело R 1035/2004-2) относно заявка за регистрация на триизмерна марка с формата на китара като марка на Общността
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 7 юни 2005 г. (дело R 1035/2004-2).

               2)

               Осъжда СХВП да заплати собствените си разноски, както и направените такива от ищеца.

      (1)  ОВ C 271, 29.10.2005 г.


title: Дело T-163/16: Жалба, подадена на 15 април 2016 г. — Reisswolf/EUIPO (secret. service.)

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/30

         Жалба, подадена на 15 април 2016 г. — Reisswolf/EUIPO (secret. service.)
   (Дело T-163/16)
   (2016/C 200/43)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Reisswolf Akten- и Datenvernichtung GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия) (представител: A. Ebert-Weidenfeller, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „secret. service.“ — заявка за регистрация № 14 108 757

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8.2.2016 г. по преписка R 1820/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 75, параграф 1 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-440/13: Решение на Общия съд от 11 декември 2014 г.  — „Millano“ Krzysztof Kotas/СХВП (форма на шоколадова бонбониера) (Марка на Общността — Заявка за триизмерна марка на Общността — Форма на шоколадова бонбониера — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/49

         Решение на Общия съд от 11 декември 2014 г. — „Millano“ Krzysztof Kotas/СХВП (форма на шоколадова бонбониера)
   (Дело T-440/13) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за триизмерна марка на Общността - Форма на шоколадова бонбониера - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 046/61)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Zakład Wyrobów Cukierniczych „Millano“ Krzysztof Kotas (Пшежмерово, Полша) (представител: B. Kański, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 22 май 2013 г. (преписка R 755/2012-2) по заявка за регистрация на триизмерен знак във формата на шоколадова бонбониера като марка на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Zakład Wyrobów Cukierniczych „Millano“ Krzysztof Kotas да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

      (1)  ОВ C 344, 23.11.2013 г.


title: Дело T-247/12: Жалба, подадена на 6 юни 2012 г. — Argo Group International/СХВП — Arisa Assurances (ARIS)

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/25

         Жалба, подадена на 6 юни 2012 г. — Argo Group International/СХВП — Arisa Assurances (ARIS)
   (Дело T-247/12)
   2012/C 243/45
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Argo Group International Holdings Ltd (Хамилтон, Бермуда) (представители: R. Hoy, S. Levine и N. Edbrooke, Solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Arisa Assurances SA (Люксембург, Люксембург)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 9 март 2012 г. по преписка R 193/2011-2, за да се допусне регистрацията на марката на жалбоподателя;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: цветна фигуративна марка „ARIS“, за стоки и услуги от клас 36 — Заявка за регистрация на марка на Общността № 7390404

      Притежател на марката, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението: цветна фигуративна марка „ARISA ASSURANCES S.A“, регистрирана като марка на Общността под № 307470 за стоки и услуги от клас 36

      Решение на отдела по споровете: отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността в нейната цялост.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: жалбоподателят твърди, че СХВП и апелативният състав са допуснали грешка при прилагане на правото като са направили извод, че марките са сходни от правна гледна точка и са заключили ipso facto, че има вероятност от объркване от страна на съответните потребители.


title: Дело C-196/13: Решение на Съда (голям състав) от 2 декември 2014 г.  — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директиви 75/442/ЕИО, 91/689/ЕИО и 1999/31/ЕО — Управление на отпадъците — Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения — Неизпълнение — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Имуществени санкции — Периодична имуществена санкция — Еднократно платима сума)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/5

         Решение на Съда (голям състав) от 2 декември 2014 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-196/13) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Директиви 75/442/ЕИО, 91/689/ЕИО и 1999/31/ЕО - Управление на отпадъците - Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения - Неизпълнение - Член 260, параграф 2 ДФЕС - Имуществени санкции - Периодична имуществена санкция - Еднократно платима сума))
   (2015/C 046/06)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Recchia, A. Alcover San Pedro и E. Sanfrutos Cano)

      Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от G. Fiengo, avvocato dello Stato)

      Диспозитив

               1)

               Като не е приела всички необходими мерки за изпълнение на решение Комисия/Италия (C-135/05, EU:C:2007:250), Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплаща на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“, считано от деня на постановяване на настоящото решение и до изпълнението на решение Комисия/Италия (EU:C:2007:250), шестмесечна периодична имуществена санкция, изчислена по отношение на първото шестмесечие след постановяването, в края на същото, въз основа на първоначално определен размер от 4 2 8 00  000 EUR, от който се приспада сумата от 4 00  000 EUR за всяко съдържащо опасни отпадъци депо, приведено в съответствие с това решение, и сумата от 2 00  000 EUR за всяко от останалите депа за отпадъци, приведено в съответствие с посоченото решение. За всички следващи шестмесечия дължимата за всяко шестмесечие периодична имуществена санкция се изчислява, в края на същото, въз основа на размера на периодичната имуществена санкция, определен за предходното шестмесечие, като се извършват същите приспадания в зависимост от осъщественото през разглежданото шестмесечие привеждане в съответствие на депата, за които е установено неизпълнение на задължения.

               3)

               Осъжда Италианската република да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ еднократно сумата от 40 милиона евро.

               4)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело C-395/07: Иск, предявен на 23 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/19

         Иск, предявен на 23 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-395/07)
   (2007/C 247/24)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Wils и H. Kraemer)

      Ответник: Федерална република Германия
   Искания на ищеца

               —

               [да се установи, че] като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да транспонира Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (1), съответно като не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по посочената директива,

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 29 април 2006 г.

      (1)  ОВ L 157, стр. 45 и ОВ L 195, стр. 16.


title: Дело C-496/14: Преюдициално запитване от Tribunalul Sibiu (Румъния), постъпило на 6 ноември 2014 г.  — Румънската държава/Tamara Văraru, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/21

         Преюдициално запитване от Tribunalul Sibiu (Румъния), постъпило на 6 ноември 2014 г. — Румънската държава/Tamara Văraru, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Дело C-496/14)
   (2015/C 046/27)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Sibiu

      Страни в главното производство

      Въззивник: Румънската държава, представлявана от Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu от името и за Министерството на публичните финанси

      Въззиваема страна: Tamara Văraru, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли разпоредбите на член 6 от Договора за Европейския съюз, на член 20, на член 21, алинея първа, на член 24, алинея l, на член 34, алинеи l и 2, на член 52 от Хартата за основните права на Европейския съюз и на член 4 от Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета за координация на системите за социално осигуряване (1) да се тълкуват в смисъл, че те не допускат вътрешноправна уредба като OUG 111/2010, която предвижда диференцирано третиране между вторите, третите и др. деца, родени при многоплодна бременност, и първите деца, родени при многоплодна бременност, както и децата, родени при едноплодна бременност?

      (1)  Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (Текст от значение за ЕИП и Швейцария) (ОВ L 166, стр. 1, Специално издание на български език, глава 5, том 7, стр. 82)


title: Дело C-243/07 P: Жалба, подадена на 22 май 2007 г. от Carsten Brinkmann срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 22 март 2007 г. по дело T-322/05 — Carsten Brinkmann/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП)

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/17

         Жалба, подадена на 22 май 2007 г. от Carsten Brinkmann срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 22 март 2007 г. по дело T-322/05 — Carsten Brinkmann/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП)
   (Дело C-243/07 P)
   (2007/C 199/27)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Carsten Brinkmann (представител: K. van Bebber, Rechtsanwältin)

      Други страни в производството:

               1.

               Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

               2.

               Terra Networks, S.A

         Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение на Първоинстанционния съд от 22 март 2007 г. по дело T-322/05;

               —

               да се отмени Решение на Службата за хармонизиране във вътрешния пазар № 3646/2004 от 29 октомври 2004 г.;

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати разноските по процедурата пред органите на СХВП както и съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят основава жалбата си срещу посоченото решение на Първоинстанционния съд на нарушение на разпоредбите на Регламент (EО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността. Той твърди, че при правилна преценка би се установило, че в конкретния случай не е налице вероятност от объркване между конфликтните марки в настоящия случай по смисъла на член 8, параграф 1, буква б) от регламента.
   На първо място, не било вярно, че стоките и услугите, за които марката е заявена, са напълно идентични с тези, до които се отнася марката на страната, подала възражението.
   На второ място, кръгът на заинтересуваните лица се състоял не от средностатистическите потребители в Германия, а по-скоро от специалисти, т.е. експерти от банковата област, собственици на недвижими имоти и т.н.
   На трето място, отличителният характер на съставната част „terra“ в марката на подалия възражението бил много ограничен. Първоинстанционният съд изобщо не взел предвид този решаващ аспект: той не бил разгледал въпроса дали марката на подалия възражението притежава отличителен характер. Този аспект бил от значение, тъй като ако отличителният характер на по-ранната марка е бил съвсем незначителен, би могло да се приеме, че не е налице вероятността от объркване, когато в действителност има такава. Колкото по-незначителен бил отличителният характер на даден знак, толкова по-незначителен бил обхватът на закрила на марката. При марки със слаб отличителен характер дори наличието на особено голяма фактическа вероятност от объркване не обосновавало вероятност от объркване в правен смисъл.
   На четвърто място, по отношение на сходността на знаците, от значение е фигуративната, звукова и концептуална сходност, като при това във всички случаи приоритет се отдава на общото впечатление, но се взимат предвид отличителните и преобладаващите елементите. Марката, на която подалият възражение се позовава, е фигуративна марка, която се състои от думата „terra“ и от един фигуративен елемент, който е с приблизително същия размер както словесната съставка „terra“. Поради самия факт, че марката, срещу която е подадено възражение, на съдържа фигуративен елемент, като цяло, налице са ясни различия при съпоставката на марките. Дори и да са приеме, че словесната съставка „terra“ е определяща за марката, на която се позовава подалият възражението, не е налице релевантно сходство от гледна точка на правото относно марките. Следва да се подчертае, че в художественото наименование „Terranus“ е изцяло заимствано известното с обичайното си значение понятие „Terra“. Знакът „terra“ обаче не притежава самостоятелен отличителен характер в последващата марка. Потребителите са свикнали с факта, че това понятие, което се основава на определен корен на дума, вследствие на промени, може да придобие едно коренно различно значение, и поради това да не бъде възможно да се установи концептуалната връзка с първоначалното понятие.