title: Дело T-89/13 R: Определение на председателя на Общия съд от 11 март 2013 г. — Calestep/ECHA (Обезпечително производство — Такси и плащания, дължими на ECHA — Намалени такси, предоставени на малките предприятия — Проверка на ECHA по декларацията относно размера на предприятието — Решение, с което се разпорежда събиране на неизплатената разлика до дължимата пълна такса — Молба за спиране на изпълнението — Неизпълнение на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               4.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/21

         Определение на председателя на Общия съд от 11 март 2013 г. — Calestep/ECHA
   (Дело T-89/13 R)
   (Обезпечително производство - Такси и плащания, дължими на ECHA - Намалени такси, предоставени на малките предприятия - Проверка на ECHA по декларацията относно размера на предприятието - Решение, с което се разпорежда събиране на неизплатената разлика до дължимата пълна такса - Молба за спиране на изпълнението - Неизпълнение на изискванията за форма - Недопустимост)
   2013/C 129/43
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Calestep, SL (Estepa, Испания) (представител: E. Cabezas Mateos, avocat)

      Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA) (представители: M. Heikkilä, A. Iber и C. Jacquet)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на покани за плащане от 23 януари и 8 февруари 2013 г., отправени от ECHA до жалбоподателя поради това, че последният не отговаря на условията за ползване на намалена такса, предвидена за малките предприятия.

      Диспозитив

               1.

               Молбата се отхвърля.

               2.

               Общият съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-461/09: Решение на Общия съд от 5 май 2011 г. — CheapFlights International/СХВП — Cheapflights (Cheapflights с черен самолет) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „Cheapflights с черен самолет“ — По-ранна международна фигуративна марка „CheapFlights“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/22

         Решение на Общия съд от 5 май 2011 г. — CheapFlights International/СХВП — Cheapflights (Cheapflights с черен самолет)
   (Дело T-461/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Cheapflights с черен самолет“ - По-ранна международна фигуративна марка „CheapFlights“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 186/41
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: CheapFlights International Ltd (Ballybofey, Ирландия) (представители: A. von Mühlendahl и H. Hartwig, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Cheapflights Ltd (Лондон, Обединеното кралство) (представител: M. Edenborough, QC)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 31 август 2009 г. (преписка R 1607/2007-4), постановено в производство по възражение между CheapFlights International Ltd и Cheapflights Ltd

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 31 август 2009 г. (преписка R 1607/2007-4).

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3.

               Осъжда СХВП и Cheapflights Ltd да заплатят съдебните разноски, включително направените от CheapFlights International Ltd в хода на производството пред апелативния състав.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/1

         2009/C 312/01
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 297, 5.12.2009 г.

      Предишни публикации

      ОВ C 282, 21.11.2009 г.

      ОВ C 267, 7.11.2009 г.

      ОВ C 256, 24.10.2009 г.

      ОВ C 244, 10.10.2009 г.

      ОВ C 233, 26.9.2009 г.

      ОВ C 220, 12.9.2009 г.

   Може да намерите тези текстове на:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело C-90/11: Преюдициално запитване, отправено от Bundespatentgericht (Германия) на 25 февруари 2011 г. — Alfred Strigl/Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               11.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 173/3

         Преюдициално запитване, отправено от Bundespatentgericht (Германия) на 25 февруари 2011 г. — Alfred Strigl/Deutsches Patent- und Markenamt
   (Дело C-90/11)
   2011/C 173/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundespatentgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Alfred Strigl

      Ответник: Deutsches Patent- und Markenamt

      Преюдициални въпроси

   Следва ли основанието за отказ по член 3, параграф 1, буква б) и/или буква в) от Директива 2008/95/ЕО (1) да се прилага и по отношение на словен знак, който представлява сбор от описателно словосъчетание и неописателен буквен низ, когато потребителите биха възприели буквения низ като съкращение от описателните думи, тъй като се състои от първите букви на тези думи, и поради това цялата марка може да се разбира като съчетание от взаимно обясняващи се описателни означения, съответно съкращения?

      (1)  Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, стр. 25).


title: Дело C-137/08: Преюдициално запитване, отправено от Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Унгария) на 7 април 2008 г. — VB Pénzügyi Lízing Zrt./Ferenc Schneider

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/8

         Преюдициално запитване, отправено от Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Унгария) на 7 април 2008 г. — VB Pénzügyi Lízing Zrt./Ferenc Schneider
   (Дело C-137/08)
   (2008/C 183/15)
   Език на производството: унгарски
   Препращаща юрисдикция
   Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság
   Страни в главното производство

      Ищец: VB Pénzügyi Lízing Zrt.

      Ответник: Ferenc Schneider
   Преюдициални въпроси

               1)

               Изисква ли защитата на потребителите, гарантирана в Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1), от страна на националния съдия да се произнесе служебно, дори при липса на искане в този смисъл и независимо от вида на производството — исково или охранително, относно неравноправния характер на договорна клауза, на която има позоваване пред него, в рамките на проверката на собствената си териториална компетентност?

               2)

               Доколкото на първия въпрос следва да се отговори утвърдително, кои са критериите, които националният съдия може да вземе предвид в рамките на тази проверка, по-специално, когато договорна клауза определя местната подсъдност не в полза на съдилищата, в чийто район се намира седалището на продавача или доставчика, а в полза на съдилища с различен район, въпреки че последните се намират в близост до това седалище?

               3)

               Изключва ли член 23, първа алинея от Протокола относно Статута на Съда, приложен към Договора за Европейски съюз, към Договора за създаване на Европейската общност и към Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия възможността за националния съдия, който започва преюдициално производство, да информира също, служебно, за него същевременно министъра, който в собствената му държава-членка е отговорен за правосъдието?

      (1)  ОВ 1993 г., L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело C-421/12: Решение на Съда (трети състав) от 10 юли 2014 г.  — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Защита на потребителите — Нелоялни търговски практики — Директива 2005/29/ЕО — Пълна хармонизация — Изключване на свободните професии, зъболекарите и кинезитерапевтите — Условия за обявяване на намаления на цени — Ограничаване или забрана на определени форми на амбулантни продажби)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/5

         Решение на Съда (трети състав) от 10 юли 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-421/12) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Защита на потребителите - Нелоялни търговски практики - Директива 2005/29/ЕО - Пълна хармонизация - Изключване на свободните професии, зъболекарите и кинезитерапевтите - Условия за обявяване на намаления на цени - Ограничаване или забрана на определени форми на амбулантни продажби))
   2014/C 315/06
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. van Beek и M. Owsiany-Hornung)

      Ответник: Кралство Белгия (представители: T. Materne и J.-C. Halleux, подпомагани от É. Balate, адвокат)

      Диспозитив

               1)

               Кралство Белгия,

                           —

                           като е изключило лицата, упражняващи свободна професия, както и зъболекарите и кинезитерапевтите от приложното поле на Закона от 14 юли 1991 г. за търговските практики и информирането и защитата на потребителя, изменен със Закон от 5 юни 2007 г., с който се транспонира Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“),

                           —

                           като е оставило в сила членове 20, 21 и 29 от Закона от 6 април 2010 г. относно търговските практики и защитата на потребителя и

                           —

                           като е оставило в сила член 4, параграф 3 от Закона от 25 юни 1993 г. относно упражняването и организирането на амбулантните и панаирните дейности, изменен със Закон 4 юли 2005 г., както и член 5, параграф 1 от Кралския указ от 24 септември 2006 г. относно упражняването и организирането на амбулантните дейности,

                     не е изпълнило задълженията си по член 2, букви б) и г) и членове 3 и 4 от Директива 2005/29.

               2)

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 355, 17.11.2012 г.


title: Дело C-107/14: Преюдициално запитване от Commissione tributaria regionale della Lombardia (Италия), постъпило на 4 февруари 2014 г.  — 3D I srl/Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/34

         Преюдициално запитване от Commissione tributaria regionale della Lombardia (Италия), постъпило на 4 февруари 2014 г. — 3D I srl/Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona
   (Дело C-107/14)
   2014/C 315/55
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione tributaria regionale della Lombardia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: 3D I srl

      Ответник: Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona
   С определение от 17 юли 2014 г. Съдът (трети състав) обяви преюдициалното запитване за недопустимо.


title: Дело T-73/15: Жалба, подадена на 17 февруари 2015 г.  — Aston Martin Lagonda/СХВП (Изображение на решетка, поставена върху предната страна на автомобилен двигател)

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/39

         Жалба, подадена на 17 февруари 2015 г. — Aston Martin Lagonda/СХВП (Изображение на решетка, поставена върху предната страна на автомобилен двигател)
   (Дело T-73/15)
   (2015/C 118/49)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Обединено кралство) (представител: D. Farnsworth, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: марка на Общността, която съдържа означението „друга“ (Изображение на решетка, поставена върху предната страна на автомобилен двигател) — Заявка за регистрация № 12 218 426

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 11 декември 2014 г. по преписка R 1796/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в частта, в която потвърждава извода на проверителя относно липсата, на пръв поглед, на отличителен характер на заявената марка, що се отнася до разглежданите стоки и услуги;

               —

               да разреши публикуването на заявката за марка на Общността № 12 218 426;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-197/08: Иск, предявен на 14 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/14

         Иск, предявен на 14 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-197/08)
   (2008/C 183/27)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: г-н W. Mölls)

      Ответник: Френска република
   Искания на ищеца

               —

               да се приеме за установено, че като е приела и оставила в сила система на минимални цени за цигарите пуснати за потребление във Франция, както и забрана за продажба на тютюневи изделия „на цена, имаща промоционален характер, противоречащ на целите за предпазване на общественото здраве“, Френската република не е изпълнила задълженията, които има по силата на член 9, параграф 1 от Директива 95/59/ЕО (1),

               —

               да бъде осъдена Френската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът изтъква, че член 9, параграф 1 от Директива 95/59/ЕО, така както го тълкува Съдът, забранява недвусмислено намесата на държавите-членки за налагане по произволен начин на минимални цени за продажбите на дребно на тютюневи изделия. Доколкото те пречат на производителите и на вносителите от трети страни да определят свободно максималните цени за продажба на дребно на всяко от техните изделия, такива минимални цени всъщност ограничават конкуренцията чрез цените и нанасят вреда на вътрешния пазар.
   Що се отнася впрочем до подчертаната от ответната страна необходимост от изключения от посочената по-горе разпоредба, за да бъде предпазено общественото здраве, Комисията не оспорва, че при някои обстоятелства може да бъде необходимо да се изключи действието на разпоредбите на Договора за ЕО относно свободното движение на стоки, за да бъде постигната тази цел. В конкретния случай обаче, както Съдът вече е присъдил, целта за предпазване на общественото здраве би могла да бъде преследвана по подходящ начин чрез увеличено облагане на тютюневите изделия, което би запазило принципа на свободното определяне на цените.

      (1)  Директива 95/59/EО на Съвета от 27 ноември 1995 година относно данъците, различни от данъка върху оборота, които оказват влияние върху потреблението на тютюневи изделия (OВ L 291, p. 40, Специално издание на български език 2007 г., глава 9, том 2, стр. 5).


title: Дело C-470/13: Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария) на 2 септември 2013 г. — Generali-Providencia Biztosító Zrt./Közbeszerzési Hatóság — Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/21

         Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария) на 2 септември 2013 г. — Generali-Providencia Biztosító Zrt./Közbeszerzési Hatóság — Közbeszerzési Döntőbizottság
   (Дело C-470/13)
   2013/C 367/36
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Generali-Providencia Biztosító Zrt.

      Ответник: Közbeszerzési Hatóság — Közbeszerzési Döntőbizottság

      Преюдициални въпроси

               1.

               Могат ли държавите членки да предвидят изключването на икономически оператор от участие в процедура за възлагане на обществена поръчка поради основания, различни от посочените в член 45 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (1), по-специално поради основания, считани за обосновани с оглед на защитата на обществения интерес, на законните интереси на възложителя или на лоялната конкуренция, както и с оглед на спазване на правилата за конкуренция — и при утвърдителен отговор, съвместимо ли е със съображение 2 от преамбюла на посочената директива и с членове 18 ДФЕС, 34 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС такова изключване на икономически оператор, допуснал нарушение във връзка с икономическата или професионалната си дейност, установено с прието не повече от пет години по-рано съдебно решение, което има сила на пресъдено нещо?

               2.

               В случай че Съдът отговори отрицателно на първия въпрос, следва ли разпоредбите на член 45, параграф 2, първа алинея от Директива 2004/18, и по-специално букви в) и г) да се тълкуват в смисъл, че от процедурата за възлагане на обществена поръчка трябва да се изключи всеки икономически оператор, допуснал нарушение, което е установено от административен или съдебен орган в производство в областта на конкуренцията, образувано с оглед на икономическата или професионалната му дейност, след като във връзка с въпросното нарушение за икономическия оператор са възникнали правни последици в областта на конкуренцията?

      (1)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).


title: Дело C-490/11: Преюдициално запитване, отправено от Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Унгария) на 26 септември 2011 г. — IBIS S.r.l./PARTIUM ’70 Műanyagipari Zrt.

text:
               17.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 370/16

         Преюдициално запитване, отправено от Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Унгария) на 26 септември 2011 г. — IBIS S.r.l./PARTIUM ’70 Műanyagipari Zrt.
   (Дело C-490/11)
   2011/C 370/27
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Hajdú-Bihar Megyei Bíróság

      Страни в главното производство

      Молител: IBIS S.r.l.

      Ответник: PARTIUM ’70 Műanyagipari Zrt.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Дали член 45, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) трябва да се тълкува в смисъл, че съдът на държавата членка, в която се иска признаване на съдебно решение, може в рамките на производството по обжалване, предвидено в член 45, да отхвърли молба за декларация за изпълняемост на чуждестранно съдебно решение, когато посоченият в член 54 от същия регламент сертификат е издаден, без да са изпълнени условията, предвидени в член 66, параграф 2, буква а) или буква б) от посочения регламент?

               2.

               При утвърдителен отговор, как следва да се тълкува член 35, параграф 3 от регламента във връзка с прилагането на член 66 от същия регламент?

               3.

               Допуска ли член 1, параграф 2, буква б) от регламента въз основа на сертификата, издаден от съда по произход, да се отхвърли молба за декларация за изпълняемост, когато от съдебното решение, във връзка с което е издаден сертификатът, е видно съществуването на арбитражна клауза?

      (1)  ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


title: Дело T-436/09: Решение на Общия съд от 26 октомври 2011 г. — Dufour/ЕЦБ (Достъп до документи — Решение 2004/258/CE — Бази данни на ЕЦБ, послужили за изготвяне на докладите за назначаването и мобилността на персонала — Отказ на достъп — Жалба за отмяна — Правен интерес — Допустимост — Понятие за документ — Иск за обезщетение — Преждевременен характер)

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/17

         Решение на Общия съд от 26 октомври 2011 г. — Dufour/ЕЦБ
   (Дело T-436/09) (1)

   (Достъп до документи - Решение 2004/258/CE - Бази данни на ЕЦБ, послужили за изготвяне на докладите за назначаването и мобилността на персонала - Отказ на достъп - Жалба за отмяна - Правен интерес - Допустимост - Понятие за документ - Иск за обезщетение - Преждевременен характер)
   2011/C 355/30
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Julien Dufour (Jolivet, Франция) (представители: I. Schoenacker Rossi и H. Djeyaramane, avocats)

      Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: първоначално K. Laurinavicius и S. Lambrinoc, впоследствие S. Lambrinoc и P. Embley)

      Страни, встъпили в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Дания (представители: B. Weis Fogh и S. Juul Jørgensen), Република Финландия (представители: първоначално J. Heliskoski, H. Leppo и M. Pere, впоследствие J. Heliskoski и H. Leppo) и Кралство Швеция (представители: A. Falk, K. Petkovska и S. Johannesson)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: J.-P. Keppenne и C. ten Dam

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на решенето на Изпълнителния съвет на ЕЦБ, съобщено на жалбоподателя с писмо от председателя на ЕЦБ от 2 септември 2009 г., с което се отхвърля заявление на жалбоподателя за получаване на достъп до базите данни, послужили като основа за изготвянето на докладите на ЕЦБ за назначаването и мобилността на персонала, от друга страна, искане за осъждане на ЕЦБ да предостави на жалбоподателя въпросните бази данни, и накрая, искане за обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради отхвърлянето на заявлението му за достъп

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на Изпълнителния съвет на Европейската централна банка (ЕЦБ), съобщено на г-н Julien Dufour с писмо от председателя на ЕЦБ от 2 септември 2009 г.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               ЕЦБ понася, освен направените от нея съдебни разноски, и съдебните разноски на г-н Dufour.

               4.

               Кралство Дания, Република Финландия, Кралство Швеция и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 11, 16.1.2010 г.


title: Дело T-29/12: Жалба, подадена на 17 януари 2012 г. — Bauer/СХВП- BenQ Materials (Daxon)

text:
               17.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/23

         Жалба, подадена на 17 януари 2012 г. — Bauer/СХВП- BenQ Materials (Daxon)
   (Дело T-29/12)
   2012/C 80/39
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Erika Bauer (Schaufling, Германия) (представител: A. Merz, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: BenQ Materials Corp. (Gueishan Taoyuan, Тайван)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени изцяло решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 9 ноември 2011 г. (преписка R 2191/2010-2),

               —

               да се осъди СХВП за заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: BenQ Materials Corp.

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „Daxon“ за стоки от класове 3, 5 и 10

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка „DALTON“ за стоки и услуги от класове 3, 5, 18, 25, 35, 41 и 44

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като съществува вероятност от объркване на конфликтните марки.


title: Дело F-106/13: Жалба, подадена на 25 октомври 2013 г. — ZZ/FRA

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/46

         Жалба, подадена на 25 октомври 2013 г. — ZZ/FRA
   (Дело F-106/13)
   2014/C 45/86
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, lawyers)

      Ответник: Агенцията на Европейския съюз за основните права (FRA)

      Предмет на производството

   Искане за отмяна на решението на Директора на FRA, с което на жалбоподателя е наложено дисциплинарно наказание забележка.

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда на публичната служба:

               —

               да отмени решението на Директора на FRA от 20 февруари 2013 г., с което на жалбоподателя е наложено за налагане на наказание забележка, и ако е необходимо, решението от 22 февруари 2013 г., с което писмено се потвърждава забележката,

               —

               ако е необходимо, да отмени решението на Директора на FRA от 17 юли 2013 г., получено на 18 юли 2013 г., с което жалбата е отхвърлена,

               —

               да присъди на жалбоподателя подходящо обезщетение за неимуществените вреди, причинени от грубото нарушение на закона и нередности, допуснати при административното разследване и приемане на решението за налагане на наказание забележка. Тези неимуществени вреди се оценяват на 15 000 EUR,

               —

               да осъди FRA да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-112/13: Жалба, подадена на 19 февруари 2013 г. — Cadbury Holdings/СХВП — Société des produits Nestlé (форма на шоколадово блокче с четири надлъжни парчета)

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/19

         Жалба, подадена на 19 февруари 2013 г. — Cadbury Holdings/СХВП — Société des produits Nestlé (форма на шоколадово блокче с четири надлъжни парчета)
   (Дело T-112/13)
   2013/C 123/32
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Cadbury Holdings Ltd (Ъксбридж, Обединеното кралство) (представители: T. Mitcheson, Barrister, P. Walsh и S. Dunstan, Solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Société des produits Nestlé SA (Веве, Швейцария)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на СХВП от 11 декември 2012 г. по преписка R 513/2011-2, освен в частта му, в която апелативният състав определя, че марката няма присъщ отличителен характер по смисъла на член 7, параграф 1, буква б), и

               —

               да осъди СХВП да заплати разноските по настоящото производство и да осъди встъпилата страна да заплати разноските по производствата пред отдела по отмяна и пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: триизмерната марка във форма на шоколадово блокче с четири надлъжни парчета, регистрирана за стоки от клас 30 — марка на Общността № 2 632 529.

      Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят.

      Основание на искането за обявяване на недействителност: обявяването на недействителност е поискано на основание член 52, параграф 1, буква a) във връзка с член 7, параграф 1, букви б), в) и г) и буква д), подточка ii) от Регламент № 207/2009 на Съвета.

      Решение на отдела по отмяна: обявява недействителността на марката на Общността.

      Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение.

      Изложени правни основания: нарушение на член 52, параграф 1, буква a) във връзка с член 7, параграф 1, букви б), в) и г) и буква д), подточка ii) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-671/11: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 29 декември 2011 г. — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), правоприемник на Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/7

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 29 декември 2011 г. — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), правоприемник на Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes
   (Дело C-671/11)
   2012/C 89/10
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), правоприемник на Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Ответник: Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

      Преюдициални въпроси

               1.

               Как може да бъде приложена от държава членка възможността, предоставена в параграф 4 на член 2 от Регламент (ЕИО) № 4045/89 на Съвета от 21 декември 1989 година относно проверките от страна на държавите членки на транзакции, съставляващи част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, секция „Гарантиране“ (1), за разширяване на контролирания период и „за периоди (…) предшестващи или следващи едногодиш(ния) период“, определен в този член, като се имат предвид, от една страна, изискванията за защита на финансовите интереси на Общностите, и от друга страна, принципа на правната сигурност и на необходимостта да не се оставя на контролните органи неопределена власт?

               2.

               В частност:

                           —

                           Трябва ли контролираният период във всички случаи да приключи в рамките на едногодишния период, предхождащ периода, наречен „контролен“, по време на който контролен период се извършват контролните дейности, защото в противен случай контролът ще бъде опорочен от нередност, на която контролираното лице би могло да се позове за да оспори решението, основано на резултатите от този контрол?

                           —

                           При положителен отговор на предходния въпрос, как следва да се разбира изрично предвидената в Регламента възможност за разширяване на контролирания период и за периоди, „следващи едногодишния период“?

                           —

                           При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли все пак контролираният период да обхваща период от дванадесет месеца, който приключва в рамките на контролния период, предхождащ периода, през който е извършен контролът — защото иначе контролът ще бъде опорочен от нередност, на която контролираното лице би могло да се позове за да оспори решението, основано на резултатите от този контрол — или контролът може да засяга само период, който приключва преди началото на предишния контролен период?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4045/89 на Съвета от 21 декември 1989 година относно проверките от страна на държавите членки на транзакции, съставляващи част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, секция „Гарантиране“ и за отмяна на Директива 77/435/ЕИО (ОВ L 388, стp. 18, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 7, стр. 196).


title: Дело C-516/11 P: Жалба, подадена на 7 октомври 2011 г. от ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 13 юли 2011 г. по дела T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 и T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs и др./Европейска комисия

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/12

         Жалба, подадена на 7 октомври 2011 г. от ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 13 юли 2011 г. по дела T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 и T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs и др./Европейска комисия
   (Дело C-516/11 P)
   2011/C 355/19
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV (представители: O. W. Brouwer и J. Blockx, advocaten)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени обжалваното решение на Общия съд от 13 юли 2001 г. в частта, в която се отхвърлят правните основания, изложени от жалбоподателя в първоинстанционното производство,

               —

               да се постанови решение по съществото на спора и да се отмени Решение С(2007) 512 окончателен (1) на Комисията от 21 февруари 2007 г. по дело COMP/E-1/38.823 — Асансьори и ескалатори, на изложените в първоинстанционното производство основания и/или да се намали наложената на жалбоподателя глоба,

               —

               при условията на евентуалност, да се намали наложената на жалбоподателя глоба,

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното, да се върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят посочва четири основания за обжалване:

               1.

               Нарушение на член 81, параграф 1 ЕО (понастоящем член 101, параграф 1 ДФЕС), доколкото нарушенията не биха могли съществено да засегнат търговията между държавите членки и съответно Комисията неоснователно е образувала производството.

               2.

               Нарушение на принципа
                     ne bis in idem.

               3.

               Нарушение на член 23 от Регламент № 1/2003 (2), член 48, параграф 1 и член 49, параграфи 1 и 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и нарушение на принципа на личната отговорност чрез установяването на солидарна отговорност на жалбоподателите за заплащането на пълния размер на глобата, определена въз основа на цялостния оборот.

               4.

               Неправилна преценка и неправомерно бездействие на Общия съд, доколкото същият не е упражнил правомощията си за пълен съдебен контрол, в частност предвид големината на съответния пазар, възпиращия ефект на глобите и оказаното сътрудничество по реда на Известието относно сътрудничеството от 2002 г. и извън предвиденото в това известие.

      (1)  Резюме в ОВ C 75, 2008 г., стр. 19.

      (2)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-16/16: Жалба, подадена на 19 януари 2016 г. — Mast-Jägermeister/СХВП (Becher)

text:
               7.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/25

         Жалба, подадена на 19 януари 2016 г. — Mast-Jägermeister/СХВП (Becher)
   (Дело T-16/16)
   (2016/C 090/34)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Mast-Jägermeister SE (Волфенбютел, Германия) (представители: H. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus, J. Engberding)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността „Becher“ — заявка за регистрация № 2683615-0001 и 2683615-0002

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на СХВП от 17 ноември 2015 г. по преписка R 1842/2015-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да признае 17 април 2015 г. като дата на подаване на заявката за регистрация на промишлени дизайни № 002683615-0001 и № 002683615-0002,

               —

               да осъди СХВП да заплати разноските по делото, включително направените в хода на производството по обжалване пред СХВП.

      Изложени основания

               —

               нарушение на член 45, параграф 1, член 46, параграфи 2 и 3 от Регламент № 6/2002 във връзка с член 36, параграф 1, буква в) и член 38, параграф 1 от Регламент № 6/2002,

               —

               нарушение на член 62, второ изречение от Регламент № 6/2002.


title: Дело T-851/16: Жалба, подадена на 30 ноември 2016 г. — Access Info Europe/Комисия

text:
               20.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 53/31

         Жалба, подадена на 30 ноември 2016 г. — Access Info Europe/Комисия
   (Дело T-851/16)
   (2017/C 053/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Access Info Europe (Мадрид, Испания) (представители: O. Brouwer, E. Raedts и J. Wolfhagen, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решение C(2016) 6029 на Комисията от 19 септември 2016 г., с което се отказва достъп до поисканите от жалбоподателя документи съгласно Регламент (EО) № 1049/2001 (1);

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в производството, в това число разноските на всяка встъпила страна.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание — Комисията не приложила правилно член 4, параграф 1, буква a), трето тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001, когато приела, че такъв достъп до исканите документи би засегнал сериозно международните отношения.

               2.

               Второто основание — Комисията приложила неправилно член 4, параграф 2, второ тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001, решавайки, че този достъп ще засегне сериозно защитата на съдебните процедури, образувани по дела T-192/16, T-193/16 и T-257/16, и че достъпът до посочените документи ще засегне интереса на Комисията да изисква правни становища и да получава открити, обективни и пълни становища. В това основание се твърди също, че Комисията не признала, че достъпът до исканите документи е от по-висш обществен интерес и че те трябва да бъдат оповестени по тази причина.

               3.

               Третото основание — Комисията приложила неправилно член 4, параграф 3, първа и втора алинеи от Регламент (ЕО) № 1049/2001, когато решила, че достъпът до посочените документи ще засегне сериозно процеса на вземане на решение и/или като не признала, че е налице по-висш обществен интерес, особено предвид факта, че въпросният процес на вземане на решение е финализиран.

               4.

               Четвъртото основание — при условията на евентуалност се твърди, че Комисията приложила неправилно член 4, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1049/2001, като не предоставила поне частичен достъп до исканите документи, достъпът до които тя отказала изцяло.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-458/07: Жалба, подадена на 17 декември 2007 г. — Dominio de la Vega/СХВП — Ambrosio Velasco (DOMINIO DE LA VEGA)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/47

         Жалба, подадена на 17 декември 2007 г. — Dominio de la Vega/СХВП — Ambrosio Velasco (DOMINIO DE LA VEGA)
   (Дело T-458/07)
   (2008/C 51/88)
   Език, на който е изготвена жалбата: испански
   Страни

      Жалбоподател: Dominio de la Vega, S.L. (Requena, Испания) (представители: E. Caballero Oliver, abogada, и A. Sanz-Bermell y Martinez, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Ambrosio Velasco, S.A. (Dicastillo, Navarra, Испания)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение № R 1431/2006-2 на Апелативния състав на СХВП от 3 октомври 2007 г. и следователно да се остави без уважение възражението, направено от Ambrosio Velasco, S.A.;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „DOMINIO DE LA VEGA“ за стоки от класове 33, 42 и 43 (заявка № 2.789.576).

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Ambrosio Velasco, S.A.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: фигуративна марка на Общността (№ 78.147) „PALACIO DE LA VEGA“ за стоки от клас 33.

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението за всички стоки, срещу които е насочено, в клас 33, и отхвърля заявката за тези стоки.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като между конфликтните знаци не съществува вероятност от объркване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-52/15 P: Жалба, подадена на 6 февруари 2015 г. от Arthur Lambauer срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 11 декември 2014 г. по дело T-490/14, Arthur Lambauer/Съвет на Европейския съюз

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/2

         Жалба, подадена на 6 февруари 2015 г. от Arthur Lambauer срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 11 декември 2014 г. по дело T-490/14, Arthur Lambauer/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-52/15 P)
   (2015/C 337/02)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Arthur Lambauer

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз
   С определение от 3 септември 2015 г. Съдът на Европейския съюз (шести състав) отхвърли жалбата и определи, че жалбоподателят трябва да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-177/12: Решение на Общия съд от 2 октомври 2014 г. — Spraylat/ECHA (REACH — Такса, дължима за регистрацията на вещество — Намаление за микро-, малки и средни предприятия — Грешка в декларацията за големината на предприятието — Решение за налагане на административна такса — Пропорционалност)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/37

      Решение на Общия съд от 2 октомври 2014 г. — Spraylat/ECHA
      (Дело T-177/12) (1)

      ((REACH - Такса, дължима за регистрацията на вещество - Намаление за микро-, малки и средни предприятия - Грешка в декларацията за големината на предприятието - Решение за налагане на административна такса - Пропорционалност))
      (2014/C 395/44)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Spraylat GmbH (Аахен, Германия) (представител: K. Fischer, адвокат)

         Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA) (представители: M. Heikkilä, A. Iber и C. Schultheiss, подпомагани от M. Kuschewsky, адвокат)

         Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално D. Düsterhaus и E. Manhaeve, впоследствие B. Eggers и M. Manhaeve)

         Предмет

      Искане за отмяна на фактура № 10030371, издадена от ECHA на 21 февруари 2012 г., определяща размера на наложената на жалбоподателя административна такса, и като обезпечителна мярка — искане за отмяна на решение SME (2012) 1445 на ECHA от 15 февруари 2012 г., установяващо, че жалбоподателят не отговаря на условията за предоставяне на намаление на предвидената за малките предприятия такса и налагаща му административна такса

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение SME (2012) 1445 на Европейската агенция по химикали (ECHA) от 15 февруари 2012 г. и фактура № 10030371, издадена от ECHA на 21 февруари 2012 г.

                  2)

                  Осъжда ECHA да заплати наред с направените от нея съдебни разноски и тези на Spraylat GmbH.

                  3)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 174, 16.6.2012 г.


title: Дело C-568/07: Решение на Съда (втори състав) от 4 юни 2009г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Членове 43 ЕО и 48 ЕО — Оптици — Условия за установяване — Откриване и стопанисване на магазини за оптически изделия — Непълно изпълнение на решение на Съда — Еднократно платима сума)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/11

         Решение на Съда (втори състав) от 4 юни 2009г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-568/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Членове 43 ЕО и 48 ЕО - Оптици - Условия за установяване - Откриване и стопанисване на магазини за оптически изделия - Непълно изпълнение на решение на Съда - Еднократно платима сума)
   2009/C 180/18
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Zavvos и E. Traversa)

      Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Непълно изпълнение на Решение на Съда от 21 април 2005 г. по дело Комисия/Република Гърция (C-140/03) относно нарушение на членове 43 ЕО и 48 ЕО във връзка със собствеността, откриването и стопанисването на магазини за оптически изделия — Национално законодателство, съгласно което правото на собственост върху оптични магазини е запазено за правоспособни оптици — Искане за определяне на периодична имуществена санкция

      Диспозитив

               1)

               Като не е взела към датата на изтичане на срока, определен в мотивираното становище, издадено от Комисията на Европейските общности на основание член 228 ЕО, всички мерки с оглед изпълнението на Решение от 21 април 2005 г. по дело Комисия/Гърция (C-140/03), Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 228, параграф 1 ЕО.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати на Комисията на Европейските общности по сметка „Собствени средства на Европейската общност“ еднократно платима сума в размер на 1 милион евро.

               3)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.


title: Дело T-160/16: Жалба, подадена на 15 април 2016 г. — Groningen Seaports и др./Комисия

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/29

         Жалба, подадена на 15 април 2016 г. — Groningen Seaports и др./Комисия
   (Дело T-160/16)
   (2016/C 200/42)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподатели: Groningen Seaports NV (Delfzijl, Нидерландия), Havenbedrijf Amsterdam NV (Амстердам, Нидерландия), Havenbedrijf Rotterdam NV (Ротердам, Нидерландия), Havenschap Moerdijk (Moerdijk, Нидерландия), NV Port of Den Helder (Ден Хелдер, Нидерландия), Zeeland Seaports NV (Terneuzen, Нидерландия) (представители: Rechtsanwalt E. Pijnacker Hordijk и Rechtsanwältin I. Kieft)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите обжалват Решение на Комисията от 21 януари 2016 година относно мярка за държавна помощ SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 и ex CP 115/2004), приведена в действие от Нидерландия — Освобождаване от корпоративен данък на публични предприятия.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат едно-единствено основание.
   Основанието е изведено от нарушение на целта на разпоредбите за държавни помощи, нарушение на общите принципа на правото на Съюза, по-специално на принципа на равенство, на изискването за надлежна подготовка на решенията и на забраната за произвол, както и нарушение на принципа за мотивиране.

               —

               Нидерландските публични морски пристанища не се конкурират с нидерландските частни предприятия, а с френските, белгийските и германските морски пристанища в района Хамбург—Хавър.

               —

               Тези европейски конкуренти получават държавна помощ под различни форми в ущърб на нидерландските публични морски пристанища. Комисията си давала сметка за това към момента на приемане на обжалваното решение. Подобно на нидерландските публични морски пристанища, всичките им конкурентни морски пристанища в района Хамбург—Хавър били освободени от корпоративен данък. Германските морски пристанища получават освен това голяма оперативна помощ под формата на компенсиране на загубите. За това също Комисията си давала сметка към момента на приемане на обжалваното решение.

               —

               Обжалваното решение премахвало едностранно предоставеното на нидерландските публични морски пристанища освобождаване от данък, докато съответните освобождавания за белгийските и френските морски пристанища засега остават и освен това все още дори не били предприети първите формални стъпки от процесуална гледна точка за премахване на помощта в полза на германските морски пристанища.

               —

               Тъй като с обжалваното решение Комисията предприела действия единствено срещу освобождаването от данък за нидерландските публични морски пристанища, съществено се влошили вече неравните условия за конкуренция в европейския пристанищен сектор, като Комисията поставила нидерландските публични морски пристанища в значително по-тежко положение в сравнение с непосредствените им конкуренти, които също били освободени от корпоративен данък и освен това получавали държавни помощи под други форми. Комисията не мотивирала защо е предприела мерки единствено във връзка с освобождаването от данък на нидерландските публични морски пристанища.


title: Дело T-222/17: Жалба, подадена на 18 април 2017 г. — Recylex и др./Комисия

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/34

         Жалба, подадена на 18 април 2017 г. — Recylex и др./Комисия
   (Дело T-222/17)
   (2017/C 195/48)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Recylex SA (Париж, Франция), Fonderie et Manufacture de Métaux (Андерлехт, Белгия), Harz-Metall GmbH (Гослар, Германия) (представители: M. Wellinger, S. Reinart и K. Bongs, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да намали размера на глобата, наложена им с решение на Европейската комисия от 8 февруари 2017 г. (C (2017) 900 окончателен) по производство по член 101 ДФЕС,

               —

               да установи за жалбоподателите условия за плащане и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест основания.

               1.

               Първото основание е че Комисията допуснала грешка, като не приложила за жалбоподателите точка 26 (последен параграф) от Известието относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер (1) с оглед на продължителността на нарушението.

               2.

               Второто основание е че Комисията допуснала грешка, като не приложила за жалбоподателите точка 26 (последен параграф) от Известието относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер с оглед на нарушението, засягащо Франция.

               3.

               Третото основание е че Комисията допуснала грешка, като приложила специфично увеличение от 10 % при изчисляването на глобата въз основа на точка 37 от Насоките относно метода за определяне на глобите (2).

               4.

               Четвъртото основание е че Комисията допуснала грешка, като не определила за жалбоподателите намаление в размер на 50 % от глобата съгласно точка 26, първо тире от Известието относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер.

               5.

               Петото основание е че обжалваното решение нарушавало принципите на пропорционалност и на недопускане на дискриминация, както и принципа, че глобата трябва да бъде определена конкретно с оглед на нарушителя.

               6.

               Шестото основание е че предвид неограничената си компетентност Съдът би следвало да определи за жалбоподателите условия за плащане на всяка част от дължимата глоба.

      (1)  Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 298, 2006 г., стр. 17), изменено последно с Изменения в Известието на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 256, 2015 г., стр. 1).

      (2)  Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език, глава 8, том 4, стр. 264).


title: Дело C-695/15: Преюдициално запитване от Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 23 декември 2015 г. — Shiraz Baig Mirza/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

text:
               7.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/10

         Преюдициално запитване от Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 23 декември 2015 г. — Shiraz Baig Mirza/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Дело C-695/15)
   (2016/C 090/13)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Ищец: Shiraz Baig Mirza

      Ответник: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 3, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (1) (наричан по-нататък „Регламентът „Дъблин III“), да се тълкува в смисъл, че:

                           a)

                           държавите членки могат да упражнят правото си да изпратят кандидат в сигурна трета държава само докато все още не е определена компетентната държава членка или могат да го упражнят и след това?

                           б)

                           различен ли би бил отговорът на този въпрос, ако държавата членка установи, че е компетентна държава не към момента, в който кандидатът е подал за първи път молбата си пред органите ѝ в съответствие с член 7, параграф 2 от Регламента „Дъблин III“ и глава III от същия регламент, а когато приеме кандидата от друга държава членка след искане за неговото прехвърляне или за неговото обратно приемане в съответствие с глави V и VI от Регламента „Дъблин III“?

               2)

               В случай че по първия въпрос Съдът постанови тълкуване, съгласно което правото да се изпрати кандидат в сигурна трета държава може да се упражни и след прехвърляне по дъблинската процедура:
               може ли член 3, параграф 3 от Регламента „Дъблин III“ да се тълкува в смисъл, че държавите членки могат да упражнят това си право също и в случаите, когато в хода на дъблинската процедура извършващата прехвърлянето държава членка не е била уведомена за конкретна национална правна уредба относно упражняването на това право или за възприетата в това отношение практика от националните органи?

               3)

               Може ли член 18, параграф 2 от Регламента „Дъблин III“ да се тълкува в смисъл, че при обратно приемане на кандидат на основание член 18[, параграф 1], буква в) от същия регламент процедурата трябва да продължи от етапа, на който предходната процедура е била спряна?

      (1)  ОВ L 180, стр. 31.


title: Дело T-678/15: Жалба, подадена на 23 ноември 2015 г. — Novartis/СХВП (Изображение на полумесец в черно и бяло)

text:
               7.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/19

         Жалба, подадена на 23 ноември 2015 г. — Novartis/СХВП (Изображение на полумесец в черно и бяло)
   (Дело T-678/15)
   (2016/C 090/26)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Novartis AG (Базел, Швейцария) (представител: M. Zintler, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: Фигуративна марка на Общността (Изображение на полумесец в черно и бяло) — Заявка за регистрация № 13 191 036

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 23 септември 2015 г. по преписка R 89/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да постанови, че член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 не е пречка за регистриране на спорния знак (марка на Общността № 13 191 036) за стоките от клас 5, описани в заявката за регистрация,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               неправилно прилагане на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-74/12: Преюдициално запитване, отправено от Giudice di Pace di Revere (Италия) на 13 февруари 2012 г. — Наказателно производство срещу Abd Aziz Tam

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/17

         Преюдициално запитване, отправено от Giudice di Pace di Revere (Италия) на 13 февруари 2012 г. — Наказателно производство срещу Abd Aziz Tam
   (Дело C-74/12)
   2012/C 118/27
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Giudice di Pace di Revere

      Страна в главното производство

   Abd Aziz Tam

      Преюдициални въпроси

               1.

               С оглед на принципите на лоялно сътрудничество и на полезно действие на директивите, допускат ли членове 2, 4, 6, 7 и 8 от Директива 2008/115/ЕО (1) възможността гражданин на трета страна, незаконно пребиваващ на територията на държава членка, да бъде наказан с имуществена санкция, заменена с домашен арест като наказателноправна санкция, единствено поради незаконното му влизане и престой, още преди да е налице неизпълнение на заповед за извеждане, издадена от административния орган?

               2.

               С оглед на принципите на лоялно сътрудничество и на полезно действие на директивите, допускат ли членове 2, 15 и 16 от Директива 2008/115/ЕО възможността, след приемането на директивата, държава членка да приеме норма, която предвижда възможността гражданин на трета страна, незаконно пребиваващ на територията на държавата членка, да бъде наказан с имуществена санкция, заменена с подлежащо на незабавно изпълнение експулсиране като наказателноправна санкция, без да се спазват предвидената в директивата процедура и правата на чужденеца?

               3.

               Допуска ли принципът на лоялно сътрудничество по член 4, параграф 3 ДЕС прилагането на национална правна норма, приета в срока за транспониране на дадена директива, която има за цел да заобиколи или във всички случаи да ограничи приложното поле на директивата и какви мерки трябва да предприеме съдът ако установи наличието на подобна цел?

      (1)  ОВ L 348, стр. 98.


title: Дело C-405/06 P: Определение на Съда (седми състав) от 24 септември 2007 г. — Miguel Torres, SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Bodegas Muga, SA (Обжалване — Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка Torre Muga — Процедура по възражение — По-ранна национална и международна марка TORRES — Вероятност от объркване — Отхвърляне на възражението)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/28

         Определение на Съда (седми състав) от 24 септември 2007 г. — Miguel Torres, SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Bodegas Muga, SA
   (Дело C-405/06 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка „Torre Muga“ - Процедура по възражение - По-ранна национална и международна марка „TORRES“ - Вероятност от объркване - Отхвърляне на възражението)
   (2008/C 51/47)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Miguel Torres, SA (представител: E. Armijo Chávarri, abogado)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: I. de Medrano Caballero), Bodegas Muga, SA (представител: F. Porcuna de la Rosa, abogado)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 11 юли 2006 г. по дело Torres/СХВП и Bodegas Muga (T-247/03), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата срещу Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 7 април 2003 г. (преписка R 998/2001-1) относно процедура по възражение между Miguel Torres SA и Bodegas Muga SA
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Miguel Torres, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 310, 16.12.2006 г.


title: Дело C-579/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Португалия) на 22 ноември 2011 г. — Grande Área Metropolitana do Porto (GAMP)/Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território и др.

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/14

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Португалия) на 22 ноември 2011 г. — Grande Área Metropolitana do Porto (GAMP)/Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território и др.
   (Дело C-579/11)
   2012/C 32/26
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Grande Área Metropolitana do Porto (GAMP)

      Ответници: Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território, Comissão Directiva do Programa Operacional Potencial Humano, Ministério do Trabalho e da Solidariedade Social

      Други страни: Sindicato dos Quadros Técnicos do Estado, Ministério da Saúde, Instituto do Desporto de Portugal (IP)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Общностното право и по-специално разпоредбите на членове 5—8, 22, 32, 34, 35 и 56 от Регламент (CE) № 1083/2006 на Съвета (1) от 11 юли 2006 година и на членове 174, 175 и 176 от Договора за функционирането на Европейския съюз трябва ли да се тълкуват в смисъл, че не допускат изключения от принципа на териториална допустимост на разходите, т.е. в смисъл, че разходите, свързани с дейности, съвместно финансирани от структурните фондове и Кохезионния фонд, са допустими в рамките на оперативните програми, само ако са осъществени в регионите от NUTS ниво 2, включени във всяка една от тези програми?

               2.

               По-специално трябва ли горепосочените разпоредби да се тълкуват в смисъл, че не допускат националните органи да приемат норми, които посредством въвеждане на изключения от принципа на териториално разпределение на разходите позволяват инвестиции да бъдат приети за допустими в рамките на оперативните програми, конкретно насочени към цел „Сближаване“, когато местоположението или бенефициера на тези инвестиции не се намира в регионите от NUTS ниво 2, обхванати от такива оперативни програми?

               3.

               Обратно на това, трябва ли общностното право и по-специално разпоредбите на членове 5—8, 22, 32, 34, 35 и 56 от Регламент (CE) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година и на членове 174, 175 и 176 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че допускат съществуването на изключения от принципа на териториално разпределение на разходите, като дават право на националните органи да приемат норми, позволяващи да се счита, че разходите за дейности, съвместно финансирани от структурните фондове и Кохезионния фонд, са допустими в рамките на оперативните програми, дори да не са направени в регионите от NUTS ниво 2, включени във всяка една от тези програми, по-специално когато става въпрос за разходи/дейности, които имат значителен ефект на разпространение на резултатите (spill over effect), т.е. които са обосновани с оглед на естеството на дейностите и на мултиплициращия ефект за региони, различни от тези, в които е направена инвестицията?

               4.

               По-конкретно, посочените разпоредби допускат ли националните органи да приемат норми, позволяващи в рамките на насочените към цел „Сближаване“ оперативни програми да се считат за допустими инвестиции, чието местоположение или бенефициер не се намира в регионите от NUTS ниво 2, включени в цел „Сближаване“, по-специално когато става въпрос за инвестиции/дейности, които имат значителен ефект на разпространение на резултатите (spill over effect), т.е. които са обосновани с оглед на естеството на дейностите и на мултиплициращия ефект за региони, различни от тези, в които е направена инвестицията?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1260/1999 (ОВ L 210, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64).


title: Дело T-289/16: Жалба, подадена на 3 юни 2016 г. — Inox Mare/Комисия

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/63

         Жалба, подадена на 3 юни 2016 г. — Inox Mare/Комисия
   (Дело T-289/16)
   (2016/C 270/69)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Inox Mare Srl (Римини, Италия) (представител: R. Holzeisen, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Final Report OF/2013/0086/B1 THOR (2015) 40189 — 26.11.2015 г., тъй като е опорочен от сериозни нарушения,

               —

               и в резултат на това да отмени Recommendation for action to be taken following an OLAF investigation THOR (2015) 4257 — 9.12.2015 г.,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу обжалваните актове, в частта им, в която с тях се установява, че в продължение на определен брой години жалбоподателят е избягвал заплащането на мита и антидъмпингови мита. В това отношение жалбоподателят потвърждава, че е внесъл значителни количества продукти за закрепване от неръждаема стомана, основавайки се на правилността на констатираните насипни количества от филипинските митнически органи във връзка с твърдяния филипински произход на продуктите, доставени от две филипински дружества, до момента, в който узнава за откриването от Европейския съюз на процедура за недопускане на заобикаляне по отношение на Филипините поради подозренията, че горепосочените стоки в действителност са с тайвански произход и следователно само са били трансбордирани от Тайван през Филипините в Европейския съюз.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание, което има преюдициален характер, е свързано с възможността за обжалване по член 263 ДФЕС на актовете, предмет на жалбата.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че макар от тяхното название да може да се схване обратното, обжалваните актове по съществото си имат обвързващо действие за италианските митнически органи и произвеждат пряко правни последици, които увреждат интересите, както и личните и действителни права на жалбоподателя, изменяйки правното му положение, като се има предвид (1) естеството на митата като „собствени ресурси на Съюза“ и произтичащите от тях задължения на държавите членки, натоварени само със събирането на тези мита, (2) естеството на OLAF като орган за административно разследване, който замества Европейската комисия за външните разследвания, (3) ролята на Европейската комисия като институция на Европейския съюз с изпълнителни функции по отношение на прилагането на Митническия кодекс на Съюза.

                           —

                           В този правен контекст отхвърлянето на възможността за пряко обжалване по член 263 ДФЕС на актовете на OLAF, оспорени от жалбоподателя, означава да се отрече неговото основно право на ефективни правни средства за защита и следователно води до нарушение на член 47 от Хартата на основните права на ЕС и на член 13 от ЕКПЧ.

               2.

               Второто основание е свързано с незаконосъобразността на обжалваните актове.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че Final Report OF/2013/0086/B1 — THOR (2015) 40189 не съдържа някои съществени сведения, предвидени императивно от законодателя в Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 септември 2013 г (1), от което следва неговата пълна незаконосъобразност и абсолютното му лишаване от доказателствена стойност.

                           —

                           Обжалваният акт е опорочен от следните нарушения: липса на информация във връзка с процесуалните гаранции, с лицата, участвали в разследването, с изслушването на законните представители на жалбоподателя, с предписаната първоначална правна квалификация, немотивирано и противоречиво изключване на отговорността на компетентните органи, нарушение от страна на OLAF на задължението за провеждане на разследванията му по обективен и безпристрастен начин и при спазване на принципа на презумпцията за невиновност, както и неправилни сведения в окончателния доклад поради липсата на проверка.

                           —

                           Поради всички горепосочени нерушения препоръката на Генералната дирекция на OLAF до Agenzia delle Dogane e dei Monopoli на Италианската република да приеме всички необходими мерки за възстановяването на митата от жалбоподателя е напълно лишена от правно основание и следователно е незаконосъобразна.

      (1)  Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 септември 2013 година относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF), и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (Евратом) № 1074/1999 на Съвета (ОВ L 248, 2013 г., стр. 1).


title: Дело T-321/14: Жалба, подадена на 12 май 2014 г.  — Volkswagen/СХВП (STREET)

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/39

         Жалба, подадена на 12 май 2014 г. — Volkswagen/СХВП (STREET)
   (Дело T-321/14)
   2014/C 212/51
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Volkswagen AG (Волфсбурк, Германия) (представител: U. Sander, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 13 март 2014 г., постановено по преписка R 2025/2013-1,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „STREET“ за стоки от класове 12, 28 и 35.

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-18/17: Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 16 януари 2017 г. — Danieli & C. Officine Meccaniche SpA и др./Arbeitsmarktservice Leoben

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/18

         Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 16 януари 2017 г. — Danieli & C. Officine Meccaniche SpA и др./Arbeitsmarktservice Leoben
   (Дело C-18/17)
   (2017/C 144/24)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Danieli & C. Officine Meccaniche SpA, Dragan Panic, Ivan Arnautov, Jakov Mandic, Miroslav Brnjac, Nicolai Dorassevitch, Alen Mihovic

      Ответник: Arbeitsmarktservice Leoben

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли членове 56 ДФЕС и 57 ДФЕС, Директива 96/71/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги, глава 2 „Свободно движение на хора“, точки 2 и 12 от приложение V към Акта относно условията за присъединяване на Република Хърватия и промените в Договора за Европейския съюз, Договора за функционирането на Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия да се тълкуват в смисъл, че Австрия има право да ограничава командироването на работници, които са наети на работа от дружество със седалище в Хърватия, посредством изискване за разрешение за работа, когато командироването се осъществява чрез предлагането за наемане на работа от установено в Италия дружество с цел предоставянето на услуга в Австрия от италианското дружество и дейността на хърватските работници за италианското дружество при строителството на цех за валцуване на пръти и тел в Австрия се ограничава до извършването на тази услуга в Австрия и между тях и италианското дружество не е налице трудово правоотношение?

               2)

               Трябва ли членове 56 ДФЕС и 57 ДФЕС и Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги да се тълкуват в смисъл, че Австрия има право да ограничава командироването на руски и белоруски работници, които са наети на работа от дружество със седалище в Италия, посредством изискване за разрешение за работа, когато това командироване се осъществява чрез предлагането за наемане на работа на установено в Италия второ дружество с цел предоставянето на услуга в Австрия от второто италианско дружество и дейността на руските, съответно белоруските работници за второто италианско дружество се ограничава до извършването на неговата услуга в Австрия и между тях и второто дружество не е налице трудово правоотношение?

      (1)  ОВ L 18, 21.1.1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29.


title: Дело C-302/07: Преюдициално запитване, отправено от VAT and Duties Tribunal, Лондон (Обединено кралство) на 29 юни 2007 г. — J D Wetherspoon PLC/The Commissioners of Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/20

         Преюдициално запитване, отправено от VAT and Duties Tribunal, Лондон (Обединено кралство) на 29 юни 2007 г. — J D Wetherspoon PLC/The Commissioners of Her Majesty's Revenue and Customs
   (Дело C-302/07)
   (2007/C 211/38)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   VAT and Duties Tribunal, Лондон (Обединено Кралство)
   Страни в главното производство

      Ищец: J D Wetherspoon PLC

      Ответник: The Commissioners of Her Majesty's Revenue and Customs
   Преюдициални въпроси

               1)

               По отношение на закръгляването на размера на ДДС, изключително националното право ли се прилага или вместо това се прилага общностното право? По-конкретно, първи и втори параграф от член 2 от Първата директива (1) и член 11, А, параграф 1, буква а) и/или член 12, параграф 3, буква а) и/или член 22, параграф 3, буква б) (в редакцията към 1 януари 2004 г.) от Шестата директива (2) потвърждават ли, че закръгляването е въпрос, който попада в обхвата на общностното право?

               2)

               По-конкретно:

                           а)

                           Противопоставя ли се общностното право на прилагането на национално правило или практика на националните данъчни власти, което/която изисква закръгляване нагоре на размера на ДДС, когато частта от съответната най-малка парична единица е равна на или е повече от 0,50 (например: 0,5 пенса трябва да се закръгляват нагоре до най-близкия пълен пенс)?

                           б)

                           Общностното право изисква ли на данъчнозадължените лица да бъде разрешено да закръгляват надолу размера на ДДС, който включва част от най-малката налична парична единица?

               3)

               При продажба с включено ДДС, на кое ниво общностното право изисква да се приложи закръгляването за целите на изчисляване на дължимото ДДС: на нивото на всяка отделна стока, на стоки от един и същ вид, на всяка доставка (ако в същата кошница е включена повече от една доставка), на общата сума на всяка сделка/кошница или на всеки период на счетоводно отчитане на ДДС или на друго ниво?

               4)

               Отговорът на някой от тези въпроси повлиян ли е от принципите на общностното право за равно третиране и данъчен неутралитет, по-конкретно с оглед съществуването в Обединеното кралство на данъчна концесия, предоставяна от съответните данъчни власти, която позволява само на някои търговци да закръгляват надолу размера на ДДС, който следва да бъде отчетен?

      (1)  Първа директива 67/227/ЕИО на Съвета от 11 април 1967 г. за хармонизиране на законодателството на държавите-членки относно данъка върху оборота (ОВ 71, стр. 1301).

      (2)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизирането на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело C-179/17: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Испания), постъпило на 7 април 2017 г. — Bankia S.A./Alfonso Antonio Lau Mendoza и Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/6

         Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Испания), постъпило на 7 април 2017 г. — Bankia S.A./Alfonso Antonio Lau Mendoza и Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez
   (Дело C-179/17)
   (2017/C 231/08)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

      Страни в главното производство

      Взискател: Bankia S.A.

      Длъжници: Alfonso Antonio Lau Mendoza и Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez

      Преюдициални въпроси

               1)

               Противоречи ли на членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО (1) относно неравноправните клаузи в потребителските договори национална съдебна практика (решение на Върховния съд от 18 февруари 2016 г.), съгласно която, макар клаузата относно предсрочната изискуемост да е неравноправна и макар искането за принудително изпълнение да се основава именно на тази клауза, принудителното изпълнение върху ипотекирания имот не трябва да се прекратява, тъй като продължаването му е по-благоприятно за потребителя, като се има предвид, че при евентуално принудително изпълнение на решение, постановено в исково производство по член 1124 от Гражданския кодекс, потребителят не може да се ползва от процесуалните привилегии, присъщи за принудителното изпълнение върху ипотекиран имот, но без в посочената съдебната практика да се взема предвид, че съгласно последователната и установена практика на самия Върховен съд същият член 1124 от Гражданския кодекс (предвиден за договорите, пораждащи насрещни задължения) не е приложим към договора за заем, тъй като това е реален и едностранен договор, който не влиза в сила, докато паричната сума не бъде предадена и който съответно поражда задължения само за заемополучателя, а не за заемодателя (кредитора), което означава, че ако посочената практика на Върховния съд се приложи в исковото производство, в полза на потребителя може да бъде постановено решение, с което се отхвърля искането за разваляне на договора и за обезщетение, и повече няма да може да се твърди, че продължаването на принудителното изпълнение върху ипотекирания имот е по-благоприятно за потребителя?

               2)

               Противоречи ли на членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО относно неравноправните клаузи в потребителските договори — ако се приеме, че член 1124 от Гражданския кодекс е приложим към договорите за заем или изобщо към договорите за кредит — съдебна практика като посочената, в която при преценката дали за потребителя е по-благоприятно продължаването на принудителното изпълнение върху ипотекирания имот, или е по-неблагоприятно провеждането на исково производство по 1124 от Гражданския кодекс не се отчита, че в последното производство исканията за разваляне на договора и за обезщетение може да бъдат отхвърлени, ако съдът приложи условието по същия член 1124 от Гражданския кодекс, съгласно което „съдът постановява исканото разваляне на договора, освен ако не са налице основателни причини, които му позволяват да определи срок“, като се има предвид, че именно при дългосрочните (20 или 30 години) ипотечни заеми и кредити за придобиване на жилища е доста вероятно съдилищата да приложат това основание за отхвърляне на иска, по-специално когато действителното неизпълнение на задължението за плащане не е значително?

               3)

               Противоречи ли на членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО относно неравноправните клаузи в потребителските договори — ако се приеме, че за потребителя продължаването на принудителното изпълнение върху ипотекирания имот с последиците от предсрочната изискуемост е по-благоприятно — съдебна практика като посочената, в която се предвижда заместващо прилагане на правна норма (член 693, параграф 2 от Закона за гражданското съдопроизводство), въпреки че договорът може да продължи да се изпълнява без клаузата за предсрочна изискуемост, и в която се допуска прилагане на посочения член 693, параграф 2 от Закона за гражданското съдопроизводство, макар да не е налице основното условие в тази разпоредба: наличието в договора на валидна и приложима уговорка за предсрочна изискуемост, каквато уговорка именно е била обявена за неравноправна, нищожна и неприложима?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29 и поправка в ОВ L 293, стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-480/07: Решение на Съда (втори състав) от 11 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2000/59/ЕО — Пристанищни приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари — Липса на изготвяне, въвеждане или одобряване на планове за приемане и обработване на отпадъците за всички пристанища)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/18

         Решение на Съда (втори състав) от 11 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-480/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2000/59/ЕО - Пристанищни приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари - Липса на изготвяне, въвеждане или одобряване на планове за приемане и обработване на отпадъците за всички пристанища)
   (2009/C 44/30)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: K. Simonsson и R. Vidal Puig)

      Ответник: Кралство Испания (представител: B. Plaza Cruz)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 5, параграф 1 и член 16, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 година относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари (ОВ L 332, стр. 81; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 22) — Липса на изготвяне и/или въвеждане на плановете за приемане и обработване на отпадъците за всички пристанища, попадащи под юрисдикцията на „Comunidades Autónomas“
   Диспозитив

               1)

               Като е пропуснало да изготви, въведе и одобри за всички испански пристанища планове за приемане и обработване на отпадъците, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 5, параграф 1 и член 16, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 година относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари.

               2)

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 315, 22.12.2007 г.


title: Дело T-137/12: Жалба, подадена на 19 март 2012 г. — FunFactory/СХВП (триизмерна марка във формата на вибратор)

text:
               2.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 157/10

         Жалба, подадена на 19 март 2012 г. — FunFactory/СХВП (триизмерна марка във формата на вибратор)
   (Дело T-137/12)
   2012/C 157/17
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: FunFactory GmbH (Бремен, Германия) (представител: K.-D. Franzen, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация на вътрешния пазар (СХВП) от 19 януари 2012 г. (R 1436/2011-4);

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително и тези за производството пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: триизмерна марка във формата на вибратор (заявка № 9 390 691) за стоки от клас 10

      Решение на отдела по споровете: отказва регистрация.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като марката има отличителен характер и не е описателна за стоките, за които се иска регистрация. Нарушение на задължението за мотивиране съгласно член 73, параграф 1 от Регламент № 207/2009 и на правото на изслушване.


title: Дело C-49/05 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 8 май 2008 г. — Ferriere Nord SpA/Комисия на Европейските общности, Италианска република (Обжалване — Държавни помощи — Официална процедура по разследване — Насоки на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда — Право на заинтересованите лица — Покана за представяне на мнения — Член 88, параграф 2 ЕО — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Оправдани правни очаквания — Правна сигурност — Екологична цел на инвестицията)

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 8 май 2008 г. — Ferriere Nord SpA/Комисия на Европейските общности, Италианска република
   (Дело C-49/05 P) (1)

   (Обжалване - Държавни помощи - Официална процедура по разследване - Насоки на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда - Право на заинтересованите лица - Покана за представяне на мнения - Член 88, параграф 2 ЕО - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Оправдани правни очаквания - Правна сигурност - Екологична цел на инвестицията)
   (2008/C 158/02)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Ferriere Nord SpA (представители: W. Viscardini, G. Donà, avvocati)

      Други страни в производството: Комисия на Европейските общности (представител: V. Di Bucci), Италианска република (представители: I. Braguglia, M. Fiorilli, avvocato dello Stato)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (четвърти разширен състав) от 18 ноември 2004 г. по дело Ferriere Nord/Комисия (T-176/01), отхвърлящо жалба за отмяна на Решение 2001/829/ЕО, ЕОВС на Комисията от 28 март 2001 г. относно държавната помощ, която Италия възнамерява да предостави на Ferriere Nord SpA (ОВ L 310, стр. 22), в която жалба, от една страна, се обявява за несъвместима с общия пазар помощ, нотифицирана като помощ за защита на околната среда, която автономната област Фриули-Венеция Джулия (Италия) възнамерява да предостави на жалбоподателя под формата на финансова помощ за инвестиране в закупуване на съоръжения за валцоване на стоманени мрежи, позволяващи намаляване на шума и на количеството отпадъци във формата на железен окис, и с която жалба, от друга страна, се иска поправяне на вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на приемането на споменатото решение.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Ferriere Nord SpA да заплати съдебните разноски.

               3)

               Италианската република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 82, 2.4.2005 г.


title: Дело F-94/14: Жалба, подадена на 15 септември 2014 г.  — ZZ/ЕЦБ

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/49

         Жалба, подадена на 15 септември 2014 г. — ZZ/ЕЦБ
   (Дело F-94/14)
   (2015/C 007/57)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi и M. Vandenbussche)

      Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Изпълнителния съвет на ЕЦБ да не предостави на жалбоподателя допълнително увеличение на заплатата в рамките на процедурата за годишно преразглеждане на заплатите и премиите за 2014 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени решението на Изпълнителния съвет, прието на 25 февруари 2014 г. и съобщено на персонала на 3 март 2014 г., да не предостави на жалбоподателя допълнително увеличение на заплатата за 2014;

               —

               да отмени решението, с което се отхвърля специалната жалба от 1 юли 2014 г., получено на 7 юли 2014 г.;

               —

               ако е необходимо, да отмени решението на началника на компетентния отдел/ГД-H да не предвижда и да не предлага жалбоподателя за допълнително увеличение на заплатата, за което той е уведомен имплицитно с решението на Изпълнителния съвет от 25 февруари 2014 г. и с решението за отхвърляне на специалната жалба от 1 юли 2014 г.;

               —

               да присъди имуществени вреди, състоящи се в загубата на възможност да получи допълнително увеличение на заплатата през 2014 г., оценена на 51  962 евро, или алтернативно, да отмени процедурата, довела до решението от 25 февруари 2014 г. и организираната от ЕЦБ нова процедура за предоставяне на допълнителни увеличения на заплатите за 2014 г.;

               —

               да присъди неимуществени вреди, оценени ex aequo et bono на 5  000 евро;

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.


title: Дело C-538/10: Определение на Съда (пети състав) от 22 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Liège — Белгия) — Richard Lebrun, Marcelle Howet/État belge (Член 92, параграф 1, член 103, параграф 1 и член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Преюдициално запитване — Проверка за съответствието на национален закон както с правото на Съюза, така и с националната конституция — Национална правна уредба, която осигурява приоритет на инцидентно производство за контрол за конституционосъобразност — Харта на основните права на Европейския съюз — Необходимост от връзка с правото на Съюза — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/22

      Определение на Съда (пети състав) от 22 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Liège — Белгия) — Richard Lebrun, Marcelle Howet/État belge
      (Дело C-538/10) (1)

      (Член 92, параграф 1, член 103, параграф 1 и член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Преюдициално запитване - Проверка за съответствието на национален закон както с правото на Съюза, така и с националната конституция - Национална правна уредба, която осигурява приоритет на инцидентно производство за контрол за конституционосъобразност - Харта на основните права на Европейския съюз - Необходимост от връзка с правото на Съюза - Явна липса на компетентност на Съда)
      (2012/C 25/38)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de première instance de Liège

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Richard Lebrun, Marcelle Howet

         Ответник: État belge

         Предмет

      Преюдициално запитване — Tribunal de première instance de Liège — Тълкуване на член 6 ДЕС, член 267 ДФЕС и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Задължително предварително сезиране на Конституционния съд от страна на националните юрисдикции, в случай на предполагаемо нарушаване на основни права от национален закон — Съвместимост от гледна точка на правото на Съюза на национална разпоредба, която налага такова предварително сезиране — Възможност за националните юрисдикции да упражняват контрол за съвместимост на национални норми с международни договори, когато Конституционният съд е обявил разглеждания национален закон за съвместим с гарантираните от Конституцията основни права

         Диспозитив

      Съдът на Европейския съюз явно няма компетентност да се произнесе по поставения от Tribunal de première instance de Liège (Белгия) преюдициален въпрос.

         (1)  ОВ C 38, 5.2.2011 г.