title: Дело C-160/11: Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Bawaria Motors Sp. z o.o./Minister Finansów (Директива 2006/112/ЕО — ДДС — Член 136 — Случаи на освобождаване — Членове 313—315 — Специален режим за облагане на маржа на печалбата — Доставка на превозни средства втора употреба от данъчнозадължен дилър — Превозни средства, доставени на данъчнозадължения дилър при условията на освобождаване от ДДС от друго данъчнозадължено лице, което при придобиването им е упражнило частично право на приспадане на платения за тези стоки ДДС)

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/11

         Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Bawaria Motors Sp. z o.o./Minister Finansów
   (Дело C-160/11) (1)

   (Директива 2006/112/ЕО - ДДС - Член 136 - Случаи на освобождаване - Членове 313—315 - Специален режим за облагане на маржа на печалбата - Доставка на превозни средства втора употреба от данъчнозадължен дилър - Превозни средства, доставени на данъчнозадължения дилър при условията на освобождаване от ДДС от друго данъчнозадължено лице, което при придобиването им е упражнило частично право на приспадане на платения за тези стоки ДДС)
   2012/C 295/18
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Bawaria Motors Sp. z o.o.

      Ответник: Minister Finansów

      Предмет

   Преюдициално запитване — Naczelny Sąd Administracyjny — Тълкуване на член 136, член 313, параграф 1, член 314 и член 315 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Специален режим за данъчнозадължени дилъри — Продажба на превозни средства втора употреба на краен потребител — Прилагане на режима на облагане на маржа на печалбата, когато дилърът купува превозното средство при условията на освобождаване от данъка от лице, което пък частично е приспаднало платения по получената доставка данък

      Диспозитив

   Член 313, параграф 1 и член 314 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, във връзка с членове 136 и 315 от тази директива, трябва да се тълкуват в смисъл, че данъчнозадълженият дилър няма право да приложи режима за облагане на маржа на печалбата, когато доставя автомобили, считани за стоки втора употреба по смисъла на член 311, параграф 1, точка 1 от посочената директива, които преди това е придобил, при условията на освобождаване от данък върху добавената стойност, от друго данъчнозадължено лице, което е упражнило частично право на приспадане на платения върху цената на тези превозни средства данък.

      (1)  ОВ C 204, 9.7.2011 г.


title: Дело T-669/15: Жалба, подадена на 9 октомври 2015 г. — Lysoform Dr. Hans Rosemann и др./ECHA

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/80

         Жалба, подадена на 9 октомври 2015 г. — Lysoform Dr. Hans Rosemann и др./ECHA
   (Дело T-669/15)
   (2016/C 048/88)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Берлин, Германия), Ecolab Deutschland GmbH (Монхайм, Германия), Schülke & Mayr GmbH (Нордерщед, Германия), Diversey Europe Operations BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard, lawyers, и P. Sellar, Solicitor)

      Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA)

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени решението на Европейската агенция по химикали относно включването на дружеството BASF в списъка с активните вещества и доставчиците, съгласно член 95 от Регламент (ЕС) № 528/2012 (1), и

               —

               да осъди ECHA да заплати съдебните разноски по това производство.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите твърдят, че като е позволила дадено дружество да бъде включено в списъка по член 95 от Регламент (ЕС) № 528/2012 за дадено вещество, ECHA не е действала законосъобразно. Нейните пропуски в това отношение са в основата на три основания за обжалване.

               1.

               С първото основание се твърди, че ECHA е приложила неправилно правилата относно изискването дружеството да подаде пълно досие съгласно член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 528/2012.

               2.

               С второто основание се твърди, че ECHA е третирала различно дружества, които са били в еднакво положение.

               3.

               С третото основание се твърди, че обратно на изискванията на Регламент (ЕС) № 528/2012, ECHA не е гарантирала, че има равноправни условия на пазара между дружествата, които са участвали в програмата за преразглеждане на дадено вещество, и тези, които не са допринесли за преразглеждането.

      (1)  Регламент (ЕС) № 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (OВ L 167, стp. 1).


title: Дело F-12/12: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 26 юни 2013 г. — Di Prospero/Комисия (Публична служба — Назначаване — Спечелване на конкурс след покана, отправена до жалбоподателя да се яви на конкурс с оглед на съдебно решение — Класиране в степен с обратно действие)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/45

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 26 юни 2013 г. — Di Prospero/Комисия
   (Дело F-12/12) (1)

   (Публична служба - Назначаване - Спечелване на конкурс след покана, отправена до жалбоподателя да се яви на конкурс с оглед на съдебно решение - Класиране в степен с обратно действие)
   2013/C 252/78
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Rita Di Prospero (Брюксел, Белгия) (представители: адв. S. Rodrigues, адв. A. Blot и адв. C. Bernard-Glanz)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers)

      Предмет

   Искане за отмяна на мълчаливия отказ на Комисията да уважи молбата на жалбоподателя за класирането му в степен AD 11 с обратно действие, считано от 1 януари 2010 г., и искане за обезщетяване на твърдените вреди

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Европейската комисия от 18 октомври 2011г., с което на г-жа Di Prospero се отказва класирането й в степен AD 11, считано от 1 януари 2010 г.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата й част.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и направените от г-жа Di Prospero съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 138, 12.5.2012 г., стр. 32.


title: Дело C-378/08: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Италия) на 21 август 2008 г. — ERG Raffinerie Mediterranee SpA и др./Ministero dello Sviluppo Economico и др.

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/14

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Италия) на 21 август 2008 г. — ERG Raffinerie Mediterranee SpA и др./Ministero dello Sviluppo Economico и др.
   (Дело C-378/08)
   (2008/C 301/26)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: ERG Raffinerie Mediterranee SpA и др.

      Ответник: Ministero dello Sviluppo Economico и др.
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали принципът „замърсителят плаща“, съдържащ се в член 174, бивш член 130 R, параграф 2 от Договора за създаване на Европейската общност, както и разпоредбите на Директива 2004/35/ЕО (1) от 21 април 2004 година допускат национална правна уредба, която оправомощава публичната администрация да налага на частни предприемачи — единствено поради факта, че понастоящем се намират в зона, замърсена от дълго време, или в зона, граничеща с първата, и че упражняват там своята дейност — да предприемат мерки за поправяне, независимо от провеждането на каквото и да било разследване, което да установи кой носи отговорността за разглежданото замърсяване?

               2)

               Дали принципът „замърсителят плаща“, съдържащ се в член 174, бивш член 130 R, параграф 2 от Договора за създаване на Европейската общност, както и разпоредбите на Директива 2004/35/ЕО от 21 април 2004 година допускат национална правна уредба, която оправомощава публичната администрация да възлага на субекта, който е титуляр на вещни права или упражнява предприемаческа дейност в рамките на замърсеното място, отговорността за поправяне на специфичните екологични щети, без да е необходимо предварително доказване на наличието на причинно-следствена връзка между действията на субекта и настъпването на замърсяването, единствено по силата на връзката на „местоположение“, в която същият се намира?

               3)

               Idem […] и за субективното условие за умисъл или небрежност?

               4)

               Дали общностните принципи в областта на защитата на конкуренцията, закрепени в Договора за създаване на Европейската общност и в цитираните Директива 2004/18/ЕО (2), Директива 93/97/ЕИО (3) и Директива 89/665/ЕИО (4), допускат национална правна уредба, която оправомощава публичната администрация пряко да възлага на частноправни субекти (Società Sviluppo S.p.A. и Sviluppo Italia Aree Produttive S.p.A.) дейности по характеризиране, проектиране и по изпълнение на работи по рекултивиране — или по-точно по извършване на обществени работи — в рамките на обекти, които са държавна собственост, без предварително да спазва необходимите процедури по възлагане на обществени поръчки?

      (1)  ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 168.

      (2)  ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.

      (3)  ОВ L 290, стр. 1.

      (4)  ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237.


title: Дело C-442/14: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 24 септември 2014 г.  — Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

text:
               22.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/14

         Преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 24 септември 2014 г. — Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
   (Дело C-442/14)
   (2014/C 462/23)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting

      Ответник: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

      Преюдициални въпроси

               1.

               От разпоредбите на член 14 от Директива 91/414 (1), респ. член 63 във връзка с член 59 от Регламента за продуктите за растителна защита (2) (Регламент № 1107/2009 от 21 октомври 2009 г.), респ. член 19 от Директива 98/8 (3), следва ли, че по искане за поверителност по смисъла на цитираните членове 14, 63 и 19, подадено от посочения в тези членове заявител, трябва да бъде взето достъпно за третите заинтересовани лица решение за всеки отделен източник на информация преди или при издаване на разрешението, респ. преди или при изменение на разрешението?

               2.

               При утвърдителен отговор на предходния въпрос: член 4, параграф 2 от Директивата за информацията за околната среда (4) следва ли да се тълкува в смисъл, че при липса на решение като посоченото в предходния въпрос ответникът в качеството си на национален орган трябва да оповести поисканата информация за околната среда, когато такова искане е подадено след издаване на разрешението, респ. след изменение на разрешението?

               3.

               Как следва да се тълкува понятието „емисии в околната среда“ по член 4, параграф 2 от Директивата за информацията за околната среда, ако се отчитат изложените в точка 5.5. от настоящото междинно решение доводи на страните по този въпрос, в контекста на възпроизведеното в точка 5.2 съдържание на документите?

               4.

                           a)

                           Данните, които съдържат оценка на изпускането на продукт, на активното му вещество, респ. активните му вещества и на други съставки в околната среда след употребата на продукта, следва ли да се разглеждат като „информация за емисиите в околната среда“?

                           б)

                           При утвърдителен отговор: в тази връзка има ли значение дали посочените данни са получени чрез (полу-)полеви проучвания или проучвания от друг вид (като например лабораторни изпитвания и транслокационни проучвания)?

               5.

               Информацията за лабораторни изпитвания, при които целта на експерименталната установка е да се изследват изолирани аспекти при стандартизирани условия, следва ли да се счита за „информация за емисиите в околната среда“, ако в рамките на тези изпитвания се изключат редица фактори (като например климатични влияния) и опитите често се провеждат с по-високи — в сравнение с реалното приложение — дозировки?

               6.

               В тази връзка за „емисии в околната среда“ следва ли да се считат и остатъчните вещества, които след прилагането на продукта в експериментален режим са налице например във въздуха или в почвата, листа, прашец или нектар от (отгледано от обработени семена) растение, в меда или по нецелеви организми?

               7.

               Това важи ли и за степента на отклонение на веществото при прилагането на продукта в експериментален режим?

               8.

               От понятието „информация за емисиите в околната среда“ по смисъла на член 4, параграф 2, втора алинея, второ изречение от Директивата за информацията за околната среда следва ли, че ако са налице емисии в околната среда източникът на информация трябва да бъде оповестен изцяло, а не само (измерените) данни, които евентуално могат да се извлекат от него?

               9.

               За целите на прилагането на изключението за търговската или индустриална информация по смисъла на цитирания по-горе член 4, параграф 2, буква г), следва ли да се прави разграничение между „емисии“, от една страна, и „освобождавания и други изпускания в околната среда“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от Директивата за информацията за околната среда, от друга?

      (1)  Директива на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, стр. 1).

      (3)  Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно пускането на пазара на биоциди (ОВ L 123, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 24, стр. 67).

      (4)  Директива 2003/4/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета (ОВ L 41, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 200).


title: Дело C-262/11: Решение на Съда (втори състав) от 29 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — „Кремиковци“ АД/Министър на икономиката, енергетиката и туризма и заместник-министър на икономиката, енергетиката и туризма (Присъединяване на Република България към Европейския съюз — Споразумение за асоцииране ЕО — България — Металургичен сектор — Публични помощи за преструктуриране, предоставени преди присъединяването — Условия — Жизнеспособност на ползвателите в края на периода на преструктуриране — Обявяване в неплатежоспособност на ползвател след присъединяването — Съответна компетентност на националните власти и на Европейската комисия — Национално решение, с което се установява публично вземане, представляващо неправомерно отпуснати държавни помощи — Решение № 3/2006 ЕС — България — Приложение V към Акта за присъединяване — Помощи, приложими след присъединяването — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Съществуващи помощи)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/8

         Решение на Съда (втори състав) от 29 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — „Кремиковци“ АД/Министър на икономиката, енергетиката и туризма и заместник-министър на икономиката, енергетиката и туризма
   (Дело C-262/11) (1)

   (Присъединяване на Република България към Европейския съюз - Споразумение за асоцииране ЕО - България - Металургичен сектор - Публични помощи за преструктуриране, предоставени преди присъединяването - Условия - Жизнеспособност на ползвателите в края на периода на преструктуриране - Обявяване в неплатежоспособност на ползвател след присъединяването - Съответна компетентност на националните власти и на Европейската комисия - Национално решение, с което се установява публично вземане, представляващо неправомерно отпуснати държавни помощи - Решение № 3/2006 ЕС - България - Приложение V към Акта за присъединяване - Помощи, приложими след присъединяването - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Съществуващи помощи)
   2013/C 26/15
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Кремиковци“ АД

      Ответници: Министър на икономиката, енергетиката и туризма и заместник-министър на икономиката, енергетиката и туризма

      Предмет

   Преюдициално запитване — Административен съд София-град — Тълкуване на Европейското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните страни членки, от една страна, и Република България, от друга страна (ОВ L 358, стр. 1), и на приложение V, параграф 2 от Акта относно условията за присъединяване на Република България и Румъния и промените в Учредителните договори на Европейския съюз (ОВ L 157, 2005 г., стр. 203), както и на член 9, параграф 4 от Протокол № 2 за изделията, третирани от Договора за Европейското обединение за въглища и стомана (ЕОВС), на член 3 от Допълнителния протокол към Европейското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните страни членки, от една страна, и Република България, от друга страна (ОВ L 317, стр. 25) и на член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41) — Държавна помощ за преструктуриране, предоставена преди присъединяването на България към Европейския съюз на металургични предприятия в рамките на програма за преструктуриране — Решение, с което се установява съществуването на публично вземане поради това, че държавната помощ е станала неправомерна вследствие на обявяването на ползвателя в неплатежоспособност — Съответна компетентност на националните органи и на Европейската комисия за произнасяне относно несъвместимостта с общия пазар на държавна помощ и за предявяване на възстановяването ѝ поради нейната неправомерност

      Диспозитив

   Процедура за възстановяване на предоставени на „Кремиковци“ АД преди присъединяването на Република България към Европейския съюз публични помощи, представляващи помощни мерки, които след присъединяването не са били „приложими“ по смисъла на приложение V към Акта за присъединяване на Република България и Румъния и промените в Учредителните договори на Европейския съюз, в случай на неспазване на условията по член 9, параграф 4 от Протокол 2 към Европейското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните страни членки, от една страна, и Република България, от друга страна, сключено и одобрено от името на Общността с Решение 94/908/ЕОВС, ЕО, Евратом на Съвета и на Комисията от 19 декември 1994 година, трябва да се основе на член 3 от Допълнителния протокол към това европейско споразумение, изменен с Решение № 3/2006 на Съвета за асоцииране ЕС—България от 29 декември 2006 година. В този контекст, в съответствие с трета алинея на същия член, компетентните национални органи на Република България могат да приемат решение за възстановяването на публични помощи, които не отговарят на тези условия. Приетото от Комисията на основание член 3, втора алинея от Допълнителния протокол решение не представлява предварително условие за възстановяването от тези органи на подобни помощи.

      (1)  ОВ C 232, 6.8.2011 г.


title: Дело C-83/11: Решение на Съда (голям състав) от 5 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber), Обединено кралство) — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman (Директива 2004/38/ЕО — Право на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки — Член 3, параграф 2 — Задължение за улесняване в съответствие с националното законодателство на влизането и пребиваването на „всякакви други членове на семейството“ на издръжка на гражданин на Съюза)

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/6

      Решение на Съда (голям състав) от 5 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber), Обединено кралство) — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman
      (Дело C-83/11) (1)

      (Директива 2004/38/ЕО - Право на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки - Член 3, параграф 2 - Задължение за улесняване в съответствие с националното законодателство на влизането и пребиваването на „всякакви други членове на семейството“ на издръжка на гражданин на Съюза)
      (2012/C 331/09)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Secretary of State for the Home Department

         Ответници: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

         Предмет

      Преюдициално запитване — Upper Tribunal — Тълкуване на член 3, параграф 2 и член 10, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56) — Понятие за всякакви други членове на семейството на гражданин на Съюза по смисъла на член 3, параграф 2 от директивата — Членове на семейството на издръжка на съпрузи, единият от които е гражданин на трета страна — Членове на семейството, които не са преките възходящи на съпрузите

         Диспозитив

                  1.

                  Член 3, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, трябва да се тълкува в смисъл, че:

                              —

                              държавите членки не са длъжни да уважават всяка молба за влизане или пребиваване, подадена от членовете на семейството на гражданин на Съюза, които не попадат в рамките на съдържащото се в член 2, точка 2 от посочената директива определение, дори и те да докажат в съответствие с член 10, параграф 2 от Директивата, че са на издръжка на посочения гражданин,

                              —

                              държавите членки трябва обаче да следят тяхното законодателство да съдържа критерии, позволяващи на споменатите лица да получат решение по молбата си за влизане или пребиваване, което се основава на задълбочено разглеждане на тяхното лично положение и което в случай на отказ е мотивирано,

                              —

                              държавите членки имат широко право на преценка при избора на посочените критерии, но те трябва да са в съответствие с обичайния смисъл на понятието „улеснява“, както и на използваните в член 3, параграф 2 понятия, свързани със зависимостта, и не трябва да лишават тази разпоредба от нейното полезно действие, и

                              —

                              всяко подало молба лице има право да поиска да се провери по съдебен ред дали националното законодателство и неговото прилагане отговарят на тези условия.

                  2.

                  За да попадне в рамките на предвидената в член 3, параграф 2 от Директива 2004/38 категория на членовете на семейството, които са „на издръжка“ на гражданин на Съюза, положението на зависимост трябва да съществува в страната, от която пристига съответният член на семейството, поне към момента, в който той подава молба да се присъедини към гражданина на Съюза, на чиято издръжка се намира.

                  3.

                  Член 3, параграф 2 от Директива 2004/38 трябва да се тълкува в смисъл, че при упражняването на своето право на преценка държавите членки могат да предвидят особени изисквания относно естеството и продължителността на зависимостта, стига тези изисквания да са в съответствие с обичайния смисъл на понятията, свързани с посочената в член 3, параграф 2, първа алинея, буква a) от Директива 2004/38 зависимост, и да не лишават тази разпоредба от нейното полезно действие.

                  4.

                  Въпросът дали издаването на предвидената в член 10 от Директива 2004/38 карта за пребиваване може да се подчини на изискването положението на зависимост по смисъла на член 3, параграф 2, първа алинея, буква a) от Директивата да е продължило в приемащата държава членка, не попада в рамките на приложното поле на тази директива.

         (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело C-502/11: Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 30 септември 2011 г. — Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss/Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/20

         Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 30 септември 2011 г. — Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss/Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
   (Дело C-502/11)
   2011/C 347/30
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Ищец: Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss

      Ответник: Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Преюдициални въпроси

               1.

               По принцип общностната правна уредба, и по-специално член 6 от Директива 93/37/ЕИО (1) (впоследствие член 4 от Директива 2004/18/ЕО (2)), допуска ли национална правна уредба (като член 10, параграф 1, буква а) от Закон № 109 от 1994 г., впоследствие член 34, параграф 1, буква а) от Законодателен декрет № 163 от 2006 г.), която разрешава в процедури за възлагане на обществени поръчки да участват единствено дружествата, които упражняват търговска дейност, и по този начин изключва някои предприемачи (като гражданските дружества), които не упражняват обикновено и преимуществено подобен вид дейност; или с оглед на специалната уредба и особения имуществен режим на гражданските дружества въпросната забрана е рационална и недискриминационна?

         При отрицателен отговор на първия въпрос, следва до Съда да бъде отправен следният посочен по-долу допълнителен въпрос:

               2.

               Допустимо ли е от гледна точка на общностната правна уредба, и по-специално на член 6 от Директива 93/37/ЕИО (впоследствие член 4 от Директива 2004/18/ЕО), както и на принципа на свобода на правно-организационните форми на субектите, допускани до участие в поръчки, националният законодател да ограничава — чрез забрана за участие в процедури за възлагане на обществени поръчки — дееспособността на предприемач (или според разпоредбата на Директива 2004/18/ЕО, на икономически оператор), като се имат предвид особеностите, характеризиращи националната уредба на този предприемач, или това ограничение е в нарушение на принципите на рационалност и недопускане на дискриминация?

      (1)  ОВ L 199, стр. 54.

      (2)  ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116; поправка в OB L 182, 2008 г., стр. 282.


title: Дело C-561/13: Решение на Съда (девети състав) от 15 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Obvodní soud pro Prahu 1 — Чешка република) — Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané/Česká republika — Ministerstvo zemědělství (Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Схеми за подпомагане — Прилагане на схемите за подпомагане в новите държави членки — Регламент (ЕО) № 1782/2003 — Член 143ба — Регламент (ЕО) № 73/2009 — Член 126 — Отделно плащане за захар — Отделяне на това плащане от производството — Понятие „критерии, приети от съответните държави членки през 2006 г. и 2007 г.“  — Референтен период)

text:
               22.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/10

         Решение на Съда (девети състав) от 15 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Obvodní soud pro Prahu 1 — Чешка република) — Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané/Česká republika — Ministerstvo zemědělství
   (Дело C-561/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща селскостопанска политика - Схеми за подпомагане - Прилагане на схемите за подпомагане в новите държави членки - Регламент (ЕО) № 1782/2003 - Член 143ба - Регламент (ЕО) № 73/2009 - Член 126 - Отделно плащане за захар - Отделяне на това плащане от производството - Понятие „критерии, приети от съответните държави членки през 2006 г. и 2007 г.“ - Референтен период))
   (2014/C 462/16)
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Obvodní soud pro Prahu 1

      Страни в главното производство

      Ищци: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané

      Ответник: Česká republika — Ministerstvo zemědělství

      Диспозитив

   Член 126, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) № 1290/2005, (EО) № 247/2006 и (EО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003, трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „критерии, приети от съответните държави членки през 2006 г. и 2007 г.“, включва пазарната година, която е трябвало да бъде определена от съответната държава членка преди 30 април 2006 г. като референтен период за отпускането на отделното плащане за захар, в изпълнение на член 143ба, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (EИО) № 2019/93, (EО) № 1452/2001, (EО) № 1453/2001, (EО) № 1454/2001, (EО) № 1868/94, (EО) № 1251/1999, (EО) № 1254/1999, (EО) № 1673/2000, (EИО) № 2358/71 и (EО) № 2529/2001, изменен с Регламенти (ЕО) № 319/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 г., (EO) № 2011/2006 на Съвета от 19 декември 2006 г. и (EO) № 2012/2006 на Съвета от 19 декември 2006 г.

      (1)  ОВ C 45, 15.2.2014 г.


title: Дело C-232/17: Преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 4 май 2017 г. — VE/WD

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/3

         Преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 4 май 2017 г. — VE/WD
   (Дело C-232/17)
   (2017/C 256/03)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Страни в главното производство

      Ищец: VE

      Ответник: WD

      Преюдициални въпроси

               1)

               Във връзка с тълкуването на възможността да бъдат проучени всички договорни условия, посочена в съображение 20 от Директива 93/13 (1) и изискването за ясен и разбираем език, установено в член 4, параграф 2 и член 5 от същата директива, следва ли съответните договорни условия да се считат за равноправни в случаите, когато потребителят може да узнае размера на някой от съществените елементи на договор за кредит (предмета на договора, т.е. размера на кредита, погасителните вноски и лихвите по сделката) едва след сключването на договора (не поради обективна необходимост, а по силата на клауза в този смисъл, която не е индивидуално договорена и е включена в общите условия на договора от съдоговорителя търговец) въз основа на едностранно волеизявление (макар да е посочено, че същото представлява част от договора) от страна на съдоговорителя търговец, което има правнообвързващо действие спрямо потребителя?

               2)

               Във връзка с тълкуването на възможността да бъдат проучени всички договорни условия, посочена в съображение 20 от Директива 93/13, и изискването за ясен и разбираем език, установено в член 4, параграф 2 и член 5 от същата директива, следва ли съответните договорни условия да се считат за равноправни в случаите, когато в договора за кредит някои от съществените елементи (предмета на договора, т.е. размерът на кредита, погасителните вноски и лихвите по сделката) са посочени единствено чрез използване на израза „за информация“, без да се уточнява дали посоченият ориентировъчно елемент има правнообвързващо действие или дали същият може да служи като основание за възникването на права и задължения?

               3)

               Във връзка с тълкуването на възможността да бъдат проучени всички договорни условия, посочена в съображение 20 от Директива 93/13, и изискването за ясен и разбираем език, установено в член 4, параграф 2 и член 5 от същата директива, следва ли съответните договорни условия да се считат за равноправни в случаите, когато в договора за кредит някой от съществените елементи е определен чрез използването на неправилна терминология, по-конкретно, ако в договор за кредит, изразен в чуждестранна валута (в който произтичащите от него задължения се определят и записват в чуждестранна валута — наричана по-нататък „валута на кредита“, а погасяването на тези задължения се извършва в национална валута — наричана по-нататък „валута на изпълнение“):

                           (1)

                           като размер на кредита се определя:

                                       —

                                       размерът на кредитна линия, посочен във валутата на кредита; или

                                       —

                                       максималният размер на кредита, определен във валутата на кредита; или

                                       —

                                       размерът на поискания от потребителя кредит, определен във валутата на изпълнение; или

                                       —

                                       размерът на отпуснатия кредит, определен във валутата на изпълнение

                           (2)

                           като погасителни вноски се определя прогнозният максимален размер на погасителните вноски, посочен във валутата на кредита и/или във валутата на изпълнение?

               4)

               Във връзка с тълкуването на възможността да бъдат проучени всички договорни условия, посочена в съображение 20 от Директива 93/13, и изискването за ясен и разбираем език, установено в член 4, параграф 2 и член 5 от същата директива, следва ли съответните договорни условия да се считат за равноправни в случаите, когато в договор за кредит, изразен в чуждестранна валута (не поради обективна необходимост, а по силата на клауза в този смисъл, която не е индивидуално договорена и е включена в общите условия на договора от съдоговорителя търговец), предметът на договора, т.е., размерът на кредита и погасителните вноски:

                           (1)

                           се определят във валутата на кредита като конкретна сума (посочена изключително като поредица от символи, включваща цифрите от 0 до 9), както и във валутата на изпълнение, в най-добрия случай — чрез метод за точно изчисляване?

                           (2)

                           се определят във валутата на изпълнение като конкретна сума, както и във валутата на кредита, в най-добрия случай — чрез метод за точно изчисляване?

                           (3)

                           се определят както във валутата на кредита, така и във валутата на изпълнение, в най-добрия случай — чрез метод за точно изчисляване?

                           (4)

                           изобщо не се определят във валутата на кредита, а само във валутата на изпълнение, в най-добрия случай — чрез метод за точно изчисляване?

                           (5)

                           изобщо не се определят във валутата на изпълнение, а само във валутата на кредита, в най-добрия случай — чрез метод за точно изчисляване?

                           4.1

                           В контекста на въпрос 4 (5) по-горе, в случай че не е необходимо определянето на каквато и да било точна сума и включването на същата в договора за кредит при неговото сключване, гарантирана ли е възможността размерът на кредита да бъде изчислен по несъмнен начин към момента на сключване на договора, когато (не поради обективна необходимост, а по силата на клауза в този смисъл, която не е индивидуално договорена и е включена в общите условия на договора от съдоговорителя търговец):

                                       (1)

                                       конкретният размер на кредита не е посочен в договора в никоя от валутите;

                                       (2)

                                       договорът за кредит съдържа конкретния размер на поискания от потребителя кредит или максималния размер на предоставения кредит, посочени във валутата на изпълнение;

                                       (3)

                                       договорът за кредит не съдържа размера на кредита, определен чрез метод за точно изчисляване във валутата на изпълнение, както и

                                       (4)

                                       по отношение на точното изчисляване на размера на кредита във валутата на кредита, посоченият в договора за кредит елемент [от формулата] за изчисляване не е точно определен, а става въпрос за максимален размер (конкретният размер на поискания от потребителя кредит или конкретният размер на предоставения кредит, посочени във валутата на изпълнение)?

                           4.2

                                       4.2.1

                                       В случай, че не е необходимо определянето на каквато и да било точна сума и включването на същата в договора за кредит при неговото сключване, по отношение на точното изчисляване:

                                                   (1)

                                                   нормативно изискване ли е в договора за кредит сумата на предмета на договора, т.е. размерът на кредита и на погасителните вноски — при кредит с променлив лихвен процент, на погасителните вноски за първия лихвен период — да бъде определена чрез метод, позволяващ изчисляването да бъде извършено точно и в момента на сключване на договора; или

                                                   (2)

                                                   достатъчно е към момента на сключване договорът за кредит да съдържа обективно установими параметри, позволяващи тези данни (предметът на договора и погасителните вноски) да бъдат изчислени в даден бъдещ момент (т.е. към момента на сключване в договора за кредит да бъдат фиксирани само параметрите, които ще позволят точното изчисляване в бъдеще)?

                                       4.2.2

                                       В случай че е достатъчно сумата на предмета на договора, т.е., размерът на кредита и на погасителните вноски — при кредит с променлив лихвен процент, на погасителните вноски за първия лихвен период — да може да бъде изчислена във валутата на кредита в даден бъдещ момент, необходимо ли е този бъдещ момент (който, логично, ще съвпада с момента, в който се определя размерът на договорните задължения във валутата на кредита) да бъде обективно определен в договора за кредит в момента на сключването му, или определянето на този бъдещ момент може да бъде включено сред изключителните права на самостоятелна преценка на съдоговорителя търговец?

                           4.3

                           В случаите на кредити с променлив лихвен процент, следва ли да се счита за достатъчно и следователно за равноправно определянето (и включването в договора за кредит при неговото сключване) на конкретните суми и/или на метода за точното изчисляване на размера на погасителните вноски във валутата на кредита и/или във валутата на изпълнение за първия лихвен период в рамките на срока на договора, или е нормативно изискване методът за точно изчисляване във валутата на кредита и/или във валутата на изпълнение да бъде определен за всички лихвени периоди в рамките на срока на договора?

                           4.4

                           Само чрез прилагане на съответната математическа формула ли може да бъде извършено точното изчисляване, за да бъде същото равноправно, или е допустим и друг метод?

                                       4.4.1

                                       В случай че не е задължително точното изчисляване да бъде извършено чрез прилагане на съответната математическа формула, допустимо ли е да бъде дадено текстово описание, което е достатъчно ясно?

                                       4.4.2

                                       В случай че не е задължително точното изчисляване да бъде извършено чрез прилагането на съответната математическа формула, допустимо ли е също така позоваването на технически термини (например анюитет и линейна амортизация), без добавянето на друго пояснение?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-474/14: Преюдициално запитване от Tribunale di Salerno (Italia), постъпило на 20 октомври 2014 г.  — Наказателно производство срещу Cristiano Pontillo

text:
               22.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/17

         Преюдициално запитване от Tribunale di Salerno (Italia), постъпило на 20 октомври 2014 г. — Наказателно производство срещу Cristiano Pontillo
   (Дело C-474/14)
   (2014/C 462/27)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Salerno

      Страна в главното производство

   Cristiano Pontillo

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС да се тълкуват, с оглед на решението на Съда на Европейския съюз от 16 февруари 2012 г. [по съединени дела C-72/10 и C-77/10], в смисъл, че не допускат да се организира процедура за възлагане на обществени поръчки за концесии с по-кратка продължителност от тази на по-рано възложените обществени поръчки, при което разглежданата обществена поръчка е със заявена цел да се поправят последиците от неправомерното изключване на определен брой оператори от предходните обществени поръчки?

               2)

               Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС да се тълкуват, с оглед на посоченото решение на Съда на Европейския съюз, в смисъл, че не допускат изискването за изравняване във времето на крайните срокове на концесиите да бъде подходящо основание за намаляване на продължителността на концесиите, за които са образувани процедурите, спрямо продължителността на преди възложените концесии?

               3)

               Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС да се тълкуват, с оглед на посоченото решение на Съда на Европейския съюз, в смисъл, че не допускат въвеждането на задължение за безвъзмездно прехвърляне на ползването на притежавани материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози, в случай на прекратяване на дейността поради изтичане на срока на концесията или вследствие на решение за отмяна или разваляне?


title: Дело F-89/11: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 юни 2013 г. — Goetz/Комитет на регионите (Публична служба — Длъжностни лица — Извъндоговорна отговорност — Иск за обезщетение — Допустимост — Начален момент на срока за предявяване на иск — Разследване на ОЛАФ — Административно разследване — Дисциплинарно производство пред дисциплинарния съвет — Задължение на администрацията за полагане на грижа — Продължителност на дисциплинарно производство — Отговорност поради започването на дисциплинарно производство, приключило без налагане на санкция)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/43

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 юни 2013 г. — Goetz/Комитет на регионите
   (Дело F-89/11) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Извъндоговорна отговорност - Иск за обезщетение - Допустимост - Начален момент на срока за предявяване на иск - Разследване на ОЛАФ - Административно разследване - Дисциплинарно производство пред дисциплинарния съвет - Задължение на администрацията за полагане на грижа - Продължителност на дисциплинарно производство - Отговорност поради започването на дисциплинарно производство, приключило без налагане на санкция)
   2013/C 252/73
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Charles Dieter Goetz (Linkebeek, Белгия) (представители: адв. N. Lhoëst и адв. A.-A. Minet)

      Ответник: Комитет на регионите (представител: M. J. C. Cañoto Argüelles, подпомаган от адв. B. Cambier)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комитета на регионите за отхвърляне на направеното на основание член 90, параграф 1 от Правилника искане на жалбоподателя за обезщетение на имуществените и неимуществени вреди, които твърди, че е претърпял в рамките на административно и дисциплинарно производство

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Goetz понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да понесе съдебните разноски, направени от Комитета на регионите на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 347, 26.11.2011 г., стр. 45.


title: Дело C-678/15: Решение на Съда (четвърти състав) от 14 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz (Преюдициално запитване — Директива 2004/39/ЕО — Пазари на финансови инструменти — Член 4, параграф 1, точка 2 — Понятието „инвестиционни услуги“ — Раздел А, точка 1 от приложение I — Получаване и предаване на поръчки във връзка с един или повече финансови инструменти — Евентуално включване на посредничеството с цел сключването на договор за управление на портфейл)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/9

         Решение на Съда (четвърти състав) от 14 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz
   (Дело C-678/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2004/39/ЕО - Пазари на финансови инструменти - Член 4, параграф 1, точка 2 - Понятието „инвестиционни услуги“ - Раздел А, точка 1 от приложение I - Получаване и предаване на поръчки във връзка с един или повече финансови инструменти - Евентуално включване на посредничеството с цел сключването на договор за управление на портфейл))
   (2017/C 277/11)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mohammad Zadeh Khorassani

      Ответник: Kathrin Pflanz

      Диспозитив

   Член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на директиви 85/611/EИО и 93/6/EИО на Съвета и Директива 2000/12/EО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/EИО на Съвета във връзка с раздел А, точка 1 от приложение I към тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че инвестиционната услуга, състояща се в получаването и предаването на поръчки във връзка с един или повече финансови инструменти, не включва посредничеството с цел сключването на договор с предмет извършването на дейност по управление на портфейл.

      (1)  ОВ C 106, 21.3.2016 г.


title: Дело C-72/16: Преюдициално запитване от High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 10 февруари 2016 г. — Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited/Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               18.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 136/17

         Преюдициално запитване от High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 10 февруари 2016 г. — Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited/Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Дело C-72/16)
   (2016/C 136/23)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited

      Ответници: Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допускат ли членове 49, 56 или 63 от ДФЕС правна уредба като Част 8ZA от Corporation Tax Act 2010, регламентираща данъчните облекчения за разходи, предвидени във връзка с облагаемите печалби в Обединеното кралство на дружество, предоставящо сондажни услуги за нефтодобивната промишленост („предприемач в нефтодобивната промишленост“), от дейности („засегнатите търговски дейности“), включващи използването на определени видове активи („съответните активи“), наети от лице, „свързано“ с предприемача в нефтодобивната промишленост, която правна уредба:

                           1.1.

                           за целите на изчисляването на печалбата от засегнатите търговски дейности въвежда предварително определена горна граница за приспадането на плащанията за наемане на съответни активи от свързани лица, изчислена въз основа на първоначалната стойност на наетите активи;

                           1.2.

                           предвижда, че размерът на плащанията, които по този начин са надвишили горната граница, могат да бъдат приспаднати от облагаемата печалба в Обединеното кралство (ако има такава) на предприемача в нефтодобивната промишленост или на други дружества от същата група, която не е получена от засегнатите търговски дейности, и

                           1.3.

                           обособява печалбата от засегнатите търговски дейности, като не позволява разходите, направени в Обединеното кралство или загубите, понесени в Обединеното кралство или другаде, от групата на предприемача в нефтодобивната промишленост, да се приспадат от печалбата от засегнатите търговски дейности, но позволява да се приспадат от друга печалба (ако има такава)?

               2.

               По-конкретно, допускат ли членове 49, 56 или 63 от ДФЕС такава правна уредба в случаите, когато:

                           2.1.

                           предприемач в нефтодобивната промишленост, който подлежи на облагане с корпоративен данък в Обединеното кралство, наема своите активи от свързано дружество, което не подлежи на облагане с корпоративен данък в Обединеното кралство и е учредено и има седалище в друга държава членка, и/или

                           2.2.

                           са налице обстоятелства като посочените в точка 2.1 по-горе и по-конкретно предприемачът в нефтодобивната промишленост също е учреден и има седалище в тази друга държава членка, и/или

                           2.3.

                           предприемачът в нефтодобивната промишленост, подлежащ на облагане с корпоративен данък в Обединеното кралство, е дъщерно дружество на дружество майка от Обединеното кралство, което има друго дъщерно дружество, неподлежащо на облагане с корпоративен данък и със седалище в трета държава, и предприемачът в нефтодобивната промишленост наема своите активи от това дъщерно дружество от трета държава, и/или

                           2.4.

                           всяка друга релевантна комбинация между място на учредяване и/или приложим данъчен режим за предприемача в нефтодобивната промишленост и/или притежаващия активите наемодател?

               3.

               Ще бъде ли различен отговорът на някой от горните въпроси, ако по принцип и/или в конкретния случай на [жалбоподателите] групите, притежаващи нефтени платформи и предоставящи сондажни услуги в Обединеното кралство, нямат значителна нетна печалба в Обединеното кралство от други дейности освен от посочената дейност?

               4.

               Ще бъде ли различен отговорът на някой от горните въпроси, ако целта на спорните разпоредби е да предотвратят избягването на данъчно облагане чрез създаване на изкуствено фрагментирана корпоративна структура, която няма самостоятелно икономическо съществуване извън групата?


title: Дело T-438/09: Жалба, подадена на 22 октомври 2009 г. — SE.RI.FO./Комисия и Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/41

         Жалба, подадена на 22 октомври 2009 г. — SE.RI.FO./Комисия и Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура
   (Дело T-438/09)
   2009/C 312/68
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Serifo Srl (Неапол, Италия) (представители: R. de Lorenzo, avvocato, P. Kivel Mazuy, avvocato, G. Ruberto, avvocato)

      Ответници: Комисия на Европейските общности, Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени мярката с неизвестни дата на приемане и референции, с която в рамките на Lifelong Learning Programme Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура одобрява списъка на допуснатите за общностно съфинансиране проекти по хоризонталната програма „KA3 ICT Multilateral Projects“ и списъка с резерви за частта, в която представеният от дружество Se.Ri.Fo. s.r.l. проект „V-3DAS“ № 505690-2009-LLP-IT-KA3-KA3MP е вписан в списъка с резервите вместо в списъка с финансираните проекти.

               —

               Да се отмени записката от 21 септември 2009 г., получена на 22 септември 2009 г., с която Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура уведомява Se.Ri.Fo. за оценката на проекта „V-3DAS“ от външните експерти на агенцията и за предоставените му точки.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят участва в процедура за възлагане на обществена поръчка за 2009 година в рамките на програмата за действие в областта на за обучение през целия живот („Lifelong Learning Programme“) като представя на Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA, „Educational, Audiovisual and Culture Executive Agency“) проекта V-3DAS в рамките на хоризонталната програма — ключова дейност 3 „ICT“.
   Към оценка на кандидатурите, съгласно практическите указания за оферентите за 2009 г., пристъпват външни експерти на агенцията. Представеният от жалбоподателя проект, получил 30,5 точки от 40 (или 76,3 % от максималната оценка), при положение, че за вписване в списъка с финансирани проекти са необходими 31 точки (или 77,5 % от максималната оценка), е вписан в списъка с резервите, който може да се използва за последващо предоставяне на безвъзмездни средства, в случай че бъдат осигурени разполагаеми средства вследствие на оттегляне на одобрени проекти или на увеличение на предвидения за програмата бюджет.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, че оценката от страна на външните експерти на Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура и точките, които посочените му предоставят за всеки от критериите за възлагане, са опорочени по отношение на убедителността на мотивите, на грешка в прилагането на критериите за оценка и на вътрешни противоречия и нелогичност в преценката. Тези нередности могат да се считат за решаващи за отстраняването на проекта на жалбоподателя от списъка с финансираните проекти единствено поради недостатъчни 0,5 точки.
   В това отношение се подчертава, че във връзка с отпускането на безвъзмездни средства член 109 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности, предвижда, че: „Отпускането на безвъзмездни средства е подчинено на принципите на прозрачност и равно третиране“.


title: Дело T-27/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 2 март 2011 г. — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband/Комисия ( „Обезпечително производство — Молба за постановяване на временни мерки — Явна недопустимост“ )

text:
               16.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/13

         Определение на председателя на Общия съд от 2 март 2011 г. — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband/Комисия
   (Дело T-27/11 R)
   (Обезпечително производство - Молба за постановяване на временни мерки - Явна недопустимост)
   2011/C 120/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Молител: Rheinischer Sparkassen- und Giroverband (Дюселдорф, Германия) (представители: A. Rosenfeld и I. Liebach, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn, B. Martenczuk и T. Maxian Rusche)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Решение С(2010) 9525 окончателен на Комисията от 21 декември 2010 г. относно държавна помощ № MC 8/2009 и № C 43/2009 — Германия — WestLB, доколкото от него следва новите дейности на Westdeutsche Immobilien Bank AG да бъдат прекратени след 15 февруари 2011 г.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело F-78/11: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 26 юни 2013 г. — BM/ЕЦБ (Публична служба — Персонал на ЕЦБ — Продължаване с обратно действие на изпитателния срок — Решение за прекратяване на договора по време на изпитателния срок — Дисциплинарно производство)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/43

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 26 юни 2013 г. — BM/ЕЦБ
   (Дело F-78/11) (1)

   (Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Продължаване с обратно действие на изпитателния срок - Решение за прекратяване на договора по време на изпитателния срок - Дисциплинарно производство)
   2013/C 252/71
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BM (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: адв. L. Levi и адв. M. Vandenbussche)

      Ответник: Европейска централна банка (представители: първоначално г-н P. Embley, г-жа López Torres и г-жа E. Carlini, впоследствие г-жа López Torres и г-жа E. Carlini, подпомагани от адв. B. Wägenbaur)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на ЕЦБ да прекрати договора на жалбоподателя по време на изпитателния срок поради дисциплинарно нарушение, наказано с порицание

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Изпълнителния съвет на Европейската централна банка от 20 май 2011 г., с което се прекратява договорът на BM на 31 октомври 2011г.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата й част.

               3.

               Европейската централна банка понася направените съдебни разноски, както и направените от BM съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 319, 29.10.2011 г., стр. 30.


title: Дело T-243/12: Решение на Общия съд от 3 юли 2013 г. — Warsteiner Brauerei Haus Cramer/СХВП — Stuffer (ALOHA 100 % NATURAL) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „ALOHA 100 % NATURAL“ — По-ранна национална словна марка „ALOA“ — Абсолютно основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               10.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/9

         Решение на Общия съд от 3 юли 2013 г. — Warsteiner Brauerei Haus Cramer/СХВП — Stuffer (ALOHA 100 % NATURAL)
   (Дело T-243/12) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „ALOHA 100 % NATURAL“ - По-ранна национална словна марка „ALOA“ - Абсолютно основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 233/15
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG (по-рано International Brands Germany GmbH & Co. KG) (Warstein, Германия) (представители: B. Hein и M.-H. Hoffmann, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: G. Schneider и впоследствие A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Stuffer SpA (Bolzano, Италия) (представител: F. Jacobacci, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 март 2012 г. (преписка R 1058/2011-1) относно производство по възражение между Stuffer SpA и Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG, по-рано International Brands Germany GmbH & Co. KG

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 217, 21.7.2012 г.


title: Дело F-15/05: Решение на Съда на публичната служба (Пленум) от 24 юни 2008 г. — Andres/ЕЦБ (Публична служба — Персонал на ЕЦБ — Заплата — Допитване до комитета по персонала на ЕЦБ — Метод за изчисляване на годишната индексация на заплатите — Изпълнение на решение на общностния съд — Обратна сила)

text:
               11.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/19

         Решение на Съда на публичната служба (Пленум) от 24 юни 2008 г. — Andres/ЕЦБ
   (Дело F-15/05) (1)

   (Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Заплата - Допитване до комитета по персонала на ЕЦБ - Метод за изчисляване на годишната индексация на заплатите - Изпълнение на решение на общностния съд - Обратна сила)
   (2008/C 260/34)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподатели: Carlos Andres и др. (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: G. Vandersanden и L. Levi, avocats)

      Ответник: Европейска централна банка (представители: г-жа C. Zilioli и г-н. K. Sugar, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
   Предмет на делото
   От една страна, отмяна на извлеченията от платежните ведомости с възнагражденията на жалбоподателите за месец юли 2004 г. в частта, в която се съдържа увеличение на заплатата, определено чрез прилагане на метод за годишна индексация на заплатите, за който се твърди, че е незаконен и в частта, в която увеличението не се изплаща с обратна сила за 2001 г., 2002 г. и 2003 г., както и, от друга страна, искане за присъждане на обезщетение за вреди.
   Диспозитив на решението

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 132, 28.5.2005 г., стp. 32 (делото първоначално е образувано в Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер T-131/05 и е препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с Определение от 15.12.2005 г.).


title: Дело C-445/10: Иск, предявен на 15 септември 2010 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/17

         Иск, предявен на 15 септември 2010 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-445/10)
   ()
   2010/C 301/25
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: C. Egerer и A. Alcover San Pedro)

      Ответник: Федерална република Германия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като по не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2007/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2007 г. за създаване на инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE) (1), или при всички положения като не е уведомила Комисията за приетите разпоредби, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директивата е изтекъл на 14 май 2009 г.

      (1)  ОB L 108, стр. 1.


title: Дело T-78/11 P: Жалба, подадена на 7 февруари 2011 г. от Erika Lenz срещу решение, постановено на 14 декември 2010 г. от Съда на публичната служба по дело F-80/09, Lenz/Комисия

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/25

         Жалба, подадена на 7 февруари 2011 г. от Erika Lenz срещу решение, постановено на 14 декември 2010 г. от Съда на публичната служба по дело F-80/09, Lenz/Комисия
   (Дело T-78/11 P)
   2011/C 103/44
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Erika Lenz (Osnabrück, Германия) (представител: Rechtsanwälte V. Lenz и J. Römer)

      Друга страна в производството: Европейската комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени изцяло Решение на Съда на публичната служба от 14 декември 2010 г. по дело F-80/09,

               —

               да се уважат изцяло исканията, направени в първоинстанционното производство,

               —

               Европейската комисия да заплати съдебните разноски за производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири правни основания.
   1.   Първо правно основание: неправилно излагане на фактическата обстановка в точка 29 от обжалваното решение и нарушение на Процедурния правилник
   Жалбоподателят упреква Съда на публичната служба, че счел „становището“ на Комисията за такова и че го приел, независимо че не било представено на немски език и поради това не било изрично прието от жалбоподателя. По този начин Съдът на публичната служба нарушил член 29 от Процедурния си правилник, както и Регламент № 1 за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (ОВ № 17, 1958 г., стр. 385; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 3). Според жалбоподателя точка 29 от обжалваното решение потвърждава, че е допуснато не само нарушение на процесуалните правила, но и неправилно излагане на фактическата обстановка.
   2.   Второ правно основание: неправилно представяне на професията на лечител в Германия
   Твърди се, че Съдът на публичната служба е представил фактически неправилно медицинската професия на лечителите в Германия.
   3.   Трето правно основание: неправилно излагане на фактическата обстановка във връзка с призоваването на един свидетел
   Жалбоподателят твърди, че Съдът на публичната служба неправилно е изложил фактическата обстановка във връзка с призоваването на един свидетел. В точки 20 и 45 от обжалваното решение Съдът на публичната служба неправилно приел, че с жалбата се иска възстановяване на разходите на свидетеля. Според жалбоподателя обаче се иска същият да свидетелства за по-ранни разходи за времето, докато е работил в Общата схема за здравно осигуряване на институциите на Европейския съюз.
   4.   Четвърто правно основание: липсващи факти при изготвянето на решението
   Жалбоподателят твърди, че някои изявления на страните по време на съдебното заседание на Съда на публичната служба не са изложени в обжалваното решение и следователно не са взети предвид.


title: Дело C-573/10: Определение на Съда (пети състав) от 13 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Timișoara — Румъния) — Sergiu Alexandru Micșa/Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Вътрешно облагане с данъци и такси — Член 110 ДФЕС — Екотакса върху моторните превозни средства при първата им регистрация)

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/15

         Определение на Съда (пети състав) от 13 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Timișoara — Румъния) — Sergiu Alexandru Micșa/Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Дело C-573/10) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Вътрешно облагане с данъци и такси - Член 110 ДФЕС - Екотакса върху моторните превозни средства при първата им регистрация)
   2011/C 311/23
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Timișoara

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sergiu Alexandru Micșa

      Ответници: Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu

      Предмет

   Преюдициално запитване — Curtea de Apel Timișoara — Регистрация на автомобили втора употреба, регистрирани по-рано в други държави членки — Екотакса, налагана на леките автомобили при първата им регистрация в държава членка — Съвместимост на националната правна уредба с член 110 ДФЕС — Валидност на освобождаването от заплащане на таксата за определени категории автомобили

      Диспозитив

   Член 110 ДФЕС следва да се тълкува в смисъл, че той не допуска държава членка да въвежда екотакса за моторните превозни средства при първата им регистрация в съответната държава членка, ако тази фискална мярка е уредена по начин, по който тя възпира пускането в движение в посочената държава членка на употребявани моторни превозни средства, закупени в други държави членки, без обаче същевременно да възпира закупуването на употребявани моторни превозни средства на същата възраст и със същата степен на амортизация на националния пазар.

      (1)  ОВ C 46, 12.2.2011 г.


title: Дело T-119/08: Определение на Първоинстанционния съд от 16 юни 2008 г. — Кипър/Комисия

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/59

         Определение на Първоинстанционния съд от 16 юни 2008 г. — Кипър/Комисия
   (Дело T-119/08) (1)

   (2008/C 223/110)

      Език на производството: гръцки

   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г.


title: Дело F-124/11: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 30 септември 2013 г. — Possanzini/Frontex (Публична служба — Персонал на Frontex — Срочно нает служител — Доклад за кариерното развитие, съдържащ отрицателна оценка от страна на заверяващия служител, която не е съобщена на заинтересованото лице — Неподновяване на срочен договор — Решение, което се основава на становището на заверяващия служител — Право на защита — Нарушение — Спор с финансов характер — Правомощие за пълен съдебен контрол)

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/30

      Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 30 септември 2013 г. — Possanzini/Frontex
      (Дело F-124/11) (1)

      (Публична служба - Персонал на Frontex - Срочно нает служител - Доклад за кариерното развитие, съдържащ отрицателна оценка от страна на заверяващия служител, която не е съобщена на заинтересованото лице - Неподновяване на срочен договор - Решение, което се основава на становището на заверяващия служител - Право на защита - Нарушение - Спор с финансов характер - Правомощие за пълен съдебен контрол)
      (2014/C 71/57)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Daniele Possanzini (Пиза, Италия) (представител: S. Pappas, адвокат)

         Ответник: Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз (Frontex) (представители: S. Vuorensola и H. Caniard, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)

         Предмет

      Искане за отмяна на решението за оттегляне на решението, с което се подновява договорът на жалбоподателя като срочно нает служител

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя Решение от 28 март 2011 г. да не бъде подновен договорът на г-н Possanzini като срочно нает служител, прието от изпълнителния директор на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз.

                  2.

                  Осъжда Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз да заплати на г-н Possanzini обезщетение в размер на 5 000 EUR.

                  3.

                  Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз понася направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски на г-н Possanzini.

         (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г., стр. 72.


title: Дело T-97/14: Жалба, подадена на 13 февруари 2014 г.  — Harry’s New York Bar/СХВП — Harrys Pubar ( „HARRY’S NEW YORK BAR“ )

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/31

         Жалба, подадена на 13 февруари 2014 г. — Harry’s New York Bar/СХВП — Harrys Pubar („HARRY’S NEW YORK BAR“)
   (Дело T-97/14)
   2014/C 129/38
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Harry’s New York Bar SA (Париж, Франция) (представител: S. Arnaud, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Harrys Pubar AB (Гьотеборг, Швеция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 ноември 2013 г., постановено по съединени преписки R 1038/2012-1 и R 1045/2012-1;

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в производството.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „HARRY’S NEW YORK BAR“ за стоки и услуги от класове 25, 30, 32 и 43 — заявка за регистрация на марка на Общността № 338 344

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: шведски марки, регистрирани под номера 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513-1066 за стоки и услуги от класове 25 и 42

      Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението

      Решение на апелативния състав: уважава частично жалбата по преписка R 1038/2012-1 и отхвърля жалбата по преписка R 1045/2012-1

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 4 от Регламента относно марката на Общността


title: Дело C-430/12: Определение на Съда (осми състав) от 11 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău — Румъния) — Elena Luca/Casa de Asigurări de Sănătate Bacău (Член 99 от Процедурния правилник — Социално осигуряване — Свободно предоставяне на услуги — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Член 22 — Здравно осигуряване — Получено в друга държава членка болнично лечение — Предварително разрешение — Размер на разходите, които се реимбурсират на здравноосигуреното лице)

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/3

         Определение на Съда (осми състав) от 11 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău — Румъния) — Elena Luca/Casa de Asigurări de Sănătate Bacău
   (Дело C-430/12) (1)

   (Член 99 от Процедурния правилник - Социално осигуряване - Свободно предоставяне на услуги - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Член 22 - Здравно осигуряване - Получено в друга държава членка болнично лечение - Предварително разрешение - Размер на разходите, които се реимбурсират на здравноосигуреното лице)
   2013/C 304/04
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Bacău

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Elena Luca

      Ответник: Casa de Asigurări de Sănătate Bacău

      Предмет

   Преюдициално запитване — Curtea de Apel Bacau — Тълкуване на член 56 ДФЕС и на член 22 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 35 и поправка в ОВ L 32, 6.2.2008 г., стр. 31), със съответните изменения — Национална правна уредба, която изисква предварително разрешение, за да се реимбурсира общият размер на разходите за медицинско лечение — Определяне съгласно критериите на държавата по осигуряване на размера, в който се възстановят разходите, направени в друга държава членка без предварително разрешение

      Диспозитив

   Член 56 ЕО и член 22 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в неговата редакция, изменена и актуализирана с Регламент (ЕО) № 592/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година, по принцип допускат национална правна уредба на държава членка, която обвързва правото на покриване на пълния размер на разходите за болнично лечение в друга държава членка с условието за получаването на предварително разрешение. И обратно, тези членове не допускат такава правна уредба, която да бъде тълкувана в смисъл, че тя изключва във всички случаи пълното покриване от компетентната институция на такива разходи за лечение, направени без предварително разрешение.
   Когато отказът за реимбурсиране на средствата единствено поради липсата на предварително разрешение за разходите за болнично лечение, получено в друга държава членка и заплатени от здравноосигуреното лице, с оглед на конкретните обстоятелства не е основателен, разходите за това лечение трябва да бъдат реимбурсирани на съответното здравноосигурено лице от компетентния орган в размера, определен в законодателството на тази държава членка. Ако размерът на тази сума е по-нисък от размера, който би се получил при прилагането на действащото законодателство в държавата членка по постоянното пребиваване при хоспитализиране в последната, компетентната институция трябва освен това да предостави допълнително реимбурсиране, съответстващо на разликата между двете суми, в рамките на реално направените разходи.
   Когато отказът е основателен, здравноосигуреното лице може да претендира, на основание член 49 ЕО, реимбурсиране на разходите за болнично лечение единствено в рамките на покритието, гарантирано от здравноосигурителната схема, към която то се осигурява.

      (1)  ОВ C 399, 22.12.2012 г.


title: Съединени дела C-428/06 до C-434/06: Решение на Съда (трети състав) от 11 септември 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Испания) — Unión General de Trabajadores de La Rioja (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06)/Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) и Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06)/Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) и Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06)/Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) и Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06)/Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Държавни помощи — Данъчни мерки, приети от регионална или местна административна единица — Селективен характер)

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/6

         Решение на Съда (трети състав) от 11 септември 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Испания) — Unión General de Trabajadores de La Rioja (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06)/Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) и Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06)/Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) и Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06)/Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) и Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06)/Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
   (Съединени дела C-428/06 до C-434/06) (1)

   (Държавни помощи - Данъчни мерки, приети от регионална или местна административна единица - Селективен характер)
   (2008/C 285/08)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
   Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Unión General de Trabajadores de la Rioja UGT-RIOJA (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06)

      Ответници: Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao
   Предмет
   Преюдициално запитване — Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Държавни помощи — Тълкуване на член 87, параграф 1 ЕО — Данъчни мерки, приети от субдържавна административна единица — Данъчна ставка, която е намалена по отношение на ставката на национално равнище, и въвеждане на специфично данъчно приспадане
   Диспозитив
   Член 87, параграф 1 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че при преценката на селективния характер на дадена мярка се взема предвид институционалната, процесуална и икономическа автономия, от която се ползва органът, приел тази мярка. Препращащата юрисдикция, която единствена е компетентна да установи приложимото национално право и да го тълкува, както и да прилага общностното право по отношение на споровете, с които е сезирана, следва да провери дали Territorios Históricos и Баската автономна област се ползват от подобна автономия, последицата от което би била, че нормите, приети в рамките на правомощията, предоставени от Испанската конституция от 1978 г. и от други разпоредби на испанското право в полза на тези субдържавни териториални единици, няма да имат селективен характер по смисъла на понятието за държавна помощ съгласно член 87, параграф 1 ЕО.

      (1)  ОВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Дело C-363/06: Определение на Съда от 20 февруари 2008 г. — Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Член 119 от Процедурния правилник — Член 19 от Статута на Съда на Европейските общности — Представителство от адвокат — Спазване на съществени процесуални норми — Принцип на недопускане на дискриминация — Жалба, която е частично явно недопустима и частично явно неоснователна)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/15

         Определение на Съда от 20 февруари 2008 г. — Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-363/06) (1)

   (Обжалване - Член 119 от Процедурния правилник - Член 19 от Статута на Съда на Европейските общности - Представителство от адвокат - Спазване на съществени процесуални норми - Принцип на недопускане на дискриминация - Жалба, която е частично явно недопустима и частично явно неоснователна)
   (2008/C 128/25)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana (представители: C. Fernaández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, г-жа M. J. Rodríguez Blasco, abogadas и J.V. Sánchez-Tarazaga Marcelino)

      Страна, встъпила в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Испания (представител: N. Días Abad)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: F. Castillo de la Torre и L. Escobar Guerrero)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Италианска република (представители: I. M. Braguglia и P. Gentili, avvocato dello Stato)
   Предмет
   Жалба срещу Определение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 5 юли 2006 г. по дело Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana/Комисия (T-357/05), с което Първоинстанционният съд е отхвърлил като явно недопустима жалбата на жалбоподателя за отмяна на Решение C(2005)1867, окончателен на Комисията от 27 юни 2005 г. за намаляване на финансовата помощ, която първоначално е била отпусната от Кохезионния фонд на групата проекти № 97/11/61/028, отнасящи се до събирането и преработването на отпадъчни води по средиземноморското крайбрежие на Comunidad Autónoma de Valencia (Испания) — Представителство от адвокат — Член 19 от Статута на Съда
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 261, 28.10.2006 г.


title: Дело T-479/16: Решение на Общия съд от 28 юни 2017 г. — Colgate-Palmolive/EUIPO (AROMASENSATIONS) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „AROMASENSATIONS“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/44

         Решение на Общия съд от 28 юни 2017 г. — Colgate-Palmolive/EUIPO (AROMASENSATIONS)
   (Дело T-479/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „AROMASENSATIONS“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 277/65)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Colgate-Palmolive Co. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представители: M. Zintler и A. Stolz, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Folliard Monguiral и M. Simandlova)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 6 юни 2016 г. (преписка R 2482/2015-2) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „AROMASENSATIONS“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Colgate-Palmolive Co. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 383, 17.10.2016 г.


               16.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 216/12

         Дело, заведено на 17 декември 2015 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-34/15)
   (2016/C 216/09)
   На 17 декември 2015 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler, Øyvind Bø и Íris Ísberg в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 1а от глава ХХIV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2012/46/ЕС на Комисията от 6 декември 2012 година за изменение на Директива 97/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки във връзка с мерките за ограничаване на емисиите на газообразни и прахообразни замърсители от двигатели с вътрешно горене, инсталирани в извънпътна подвижна техника), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението, като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта или във всеки случай като не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ за тези мерки.

               2.

               Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 13 юли 2015 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 13 май 2015 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2012/46/ЕС на Комисията от 6 декември 2012 година за изменение на Директива 97/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки във връзка с мерките за ограничаване на емисиите на газообразни и прахообразни замърсители от двигатели с вътрешно горене, инсталирани в извънпътна подвижна техника, в точка 1а от глава ХХIV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него (наричана по-долу „актът“).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело T-681/13: Определение на Общия съд от 26 февруари 2016 г. — Colomer Italy/СХВП — Farmaca International (INTERCOSMO ESTRO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Оттегляне на заявката за регистрация — Липса на основание за произнасяне)

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/28

         Определение на Общия съд от 26 февруари 2016 г. — Colomer Italy/СХВП — Farmaca International (INTERCOSMO ESTRO)
   (Дело T-681/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за произнасяне))
   (2016/C 145/35)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Colomer Italy SpA (Сала Болонезе, Италия) (представители: M. Ricolfi, F. Tarocco и C. Mezzetti, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock и N. Bambara)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Farmaca International SpA (Торино, Италия) (представители: M. Caramelli и S. Fierro, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 3 октомври 2013 г. (преписка R 1186/2012-1), постановено в производство по възражение между Farmaca International SpA и Colomer Italy SpA

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по съществото на жалбата.

               2)

               Осъжда Colomer Italy SpA и Farmaca International SpA да понесат направените от тях съдебни разноски и всеки от тях да заплати половината от съдебните разноски на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

      (1)  ОВ C 78, 15.3.2014 г.


title: Дело T-781/14: Жалба, подадена на 20 ноември 2014 г.  — TVR Automotive/СХВП — Cardoni (TVR ENGINEERING)

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/42

         Жалба, подадена на 20 ноември 2014 г. — TVR Automotive/СХВП — Cardoni (TVR ENGINEERING)
   (Дело T-781/14)
   (2015/C 026/54)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Обединено кралство) (представители: A. von Mühlendahl и H. Hartwig, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Fabio Cardoni (Милано, Италия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител на спорната марка: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: Заявка за регистрация № 11 132 602

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 8.9.2014 г. по преписка R 2532/2013-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП и г-н Cardoni, ако встъпи в производството, да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.