title: Поправка на известието в Официален вестник по дело T-45/19 (ОВ C 122, 1.4.2019 г.)

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/62

      Поправка на известието в Официален вестник по дело T-45/19

         (
               Официален вестник на Европейския съюз C 122 от 1 април 2019 г.
            )

      (2019/C 164/66)
      На страница 20, в известието в Официален вестник по дело T-45/19, Acron и др./Комисия, текстът се заменя със следния текст:

               „Жалба, подадена на 24 януари 2019 г. — Acron и др./Комисия

                  (Дело T-45/19)

               (2019/C 164/66)
               Langue de procédure : l’anglais

                  Страни

                  Жалбоподатели: Acron PAO (Велики Новгород, Русия), Dorogobuzh PAO (Дорогобуж, Русия) и Acron Switzerland AG (Баар, Швейцария) (представители: T. De Meese, J. Stuyck и A. Nys, адвокати)

                  Ответник: Европейска комисия

                  Искания

               Жалбоподателите искат от Общия съд:

                           —

                           да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2018/1703 на Комисията от 12 ноември 2018 г. и

                           —

                           да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

                  Основания и основни доводи

               В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три основания.

                           1.

                           Първо основание: ответникът не изпълнил международните си задължения, което представлявало нарушение на Договора, и не изложил достатъчно мотиви, констатирайки че Руската федерация не изпълнява задълженията си в Световната търговска организация.
                           Жалбоподателите твърдят, че ответникът не е взел предвид присъединяването на Руската федерация към Световната търговска организация като релевантен фактор за промяната при изчисляването на дъмпинговия марж на жалбоподателите. Ответникът бил длъжен да вземе предвид ангажиментите, поети от Руската федерация по отношение на цената на газа, при разследването в рамките на междинния преглед на митата, приложими за вноса на амониев нитрат. Ответникът действал в нарушение на член VI от Общото споразумение за митата и търговията и член II от Антидъмпинговото споразумение на Световната търговска организация, тъй като твърдял, че Руската федерация не спазва собствения си протокол за присъединяване. В резултат на това той не изпълнил международните си задължения, което представлявало нарушение на Договора.

                           2.

                           Второ основание: ответникът допуснал явна грешка в преценката и не изложил достатъчно мотиви като по този начин нарушил правото на защита на жалбоподателите, приемайки че изтъкнатата от жалбоподателите промяна на обстоятелствата не е трайна.

                                       —

                                       Жалбоподателите посочват, че в рамките на второто основание има две отделни причини за отмяна на обжалваното решение. И двете били свързани с погрешното заключение, че промяната на обстоятелствата не е трайна.

                                       —

                                       При всички положения, ответникът не изпълнил задължението си за мотивиране по член 296 ДФЕС, тъй като не изложил ясни и недвусмислени мотиви в обжалваното решение.

                           3.

                           Трето основание: ответникът нарушил член 19, параграф 2 и член 20, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета, както и правото на защита на жалбоподателите, и създал правна несигурност, тъй като не представил изчислението си на дъмпинга.

                                       —

                                       Ответникът не съобщил окончателното изчисление на дъмпинговия марж на жалбоподателите, въпреки че то послужило за основа за заключенията относно продължаването и съществуването на дъмпинг, трайността на промяната на обстоятелствата и прекратяването на частичния междинен преглед. Ако ответникът бе съобщил изчислението, то щяло да позволи на жалбоподателите да защитят правата си по-ефективно, що се отнася до изчисляването на дъмпинга и заключенията за дъмпинга като цяло, включително довода относно използваната методология за изчисляване в първоначалното разследване, а това можело да има значителни последици за правното им положение.

                                       —

                                       Според жалбоподателите ответникът е нарушил член 19, параграф 2 и член 20, параграф 2 от Регламент 2016/1036, правото на защита на жалбоподателите и принципа на правна сигурност, тъй като не представил на жалбоподателите разбираемо обобщение на доказателствата, събрани в хода на разследването, или съображенията, въз основа на които възнамерявал да промени антидъмпинговия марж на жалбоподателите. Те твърдят, че ответникът е нарушил правото им на защита и принципа на правна сигурност, тъй като е отказал да им предостави изчислението си на дъмпинговия марж.“


title: Дело T-135/15: Решение на Общия съд от 12 март 2019 г. — Италия/Комисия („ЕФГЗ — Разходи, изключени от финансиране — Разходи, направени от Италия — Временна схема за преструктуриране на захарната индустрия — Регламент (ЕО) № 320/2006 — Регламент (ЕО) № 968/2006 — Регламент (ЕО) № 1290/2005 — 24-месечен срок — Понятие „многогодишна мярка“ — Условия за отпускане на помощ за преструктуриране — Понятие „производствено съоръжение“ — Квалификация на силози — Понятие „пълно демонтиране“ — Приложение 2 към документ VI/5330/97 — Трудности при тълкуването на правната уредба на Съюза — Лоялно сътрудничество — Оправдани правни очаквания — Ne bis in idem — Премии за клане — Действия за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти — Просрочени плащания — Доказателство за наличието на специални условия за управление — Равно третиране — Грешка в превода на текста на един от езиците на регламент на Съюза — Възлагане на финансовата корекция на държавата членка)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/41

      Решение на Общия съд от 12 март 2019 г. — Италия/Комисия
      (Дело T-135/15) (1)

      („ЕФГЗ - Разходи, изключени от финансиране - Разходи, направени от Италия - Временна схема за преструктуриране на захарната индустрия - Регламент (ЕО) № 320/2006 - Регламент (ЕО) № 968/2006 - Регламент (ЕО) № 1290/2005 - 24-месечен срок - Понятие „многогодишна мярка“ - Условия за отпускане на помощ за преструктуриране - Понятие „производствено съоръжение“ - Квалификация на силози - Понятие „пълно демонтиране“ - Приложение 2 към документ VI/5330/97 - Трудности при тълкуването на правната уредба на Съюза - Лоялно сътрудничество - Оправдани правни очаквания - Ne bis in idem - Премии за клане - Действия за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти - Просрочени плащания - Доказателство за наличието на специални условия за управление - Равно третиране - Грешка в превода на текста на един от езиците на регламент на Съюза - Възлагане на финансовата корекция на държавата членка)
      (2019/C 148/37)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от C. Colelli, avvocato dello Stato)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално D. Bianchi, P Ondrůšek и I. Galindo Martín, впоследствие D. Bianchi и P Ondrůšek)

         Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Френска република (представители: D. Colas и S. Horrenberger) и Унгария (представители: M.Z. Fehér и G. Koós)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяната на Решение за изпълнение (ЕС) 2015/103 на Комисията от 16 януари 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 16, 2015 г., стр. 33), в частта, в която се отнася до някои разходи, направени от Италианската република

         Диспозитив

                  1.

                     Отхвърля жалбата.

                  2.

                     Италианската република понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.

                  3.

                     Френската република и Унгария понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 155, 11.5.2015 г.


title: Дело C-83/19: Преюдициално запитване от Tribunalul Olt (Румъния), постъпило на 5 февруари 2019 г. — Asociația „Forumul Judecătorilor Din România“/Inspecția Judiciară

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/31

      Преюдициално запитване от Tribunalul Olt (Румъния), постъпило на 5 февруари 2019 г. — Asociația „Forumul Judecătorilor Din România“/Inspecția Judiciară
      (Дело C-83/19)
      (2019/C 187/36)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Olt

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Asociația „Forumul Judecătorilor din România“

         Ответник: Inspecția Judiciară

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли Механизмът за сътрудничество и проверка (МСП), създаден с Решение 2006/928/ЕО на Европейската комисия от 13 декември 2006 г. (1), да се счита за акт, приет от институция на Европейския съюз по смисъла на член 267 ДФЕС, по тълкуването на който може да се произнесе Съдът на Европейския съюз?

                  2)

                  Попадат ли съдържанието, характерът и темпоралният обхват на Механизма за сътрудничество и проверка (МСП), създаден съгласно Решение 2006/928/ЕО на Европейската комисия от 13 декември 2006 г., в приложното поле на Договора за присъединяването на Република България и Румъния към Европейския съюз, подписан в Люксембург на 25 април 2005 г.? Имат ли задължителен характер за румънската държава изискванията, съдържащи се в изготвяните в рамките на този механизъм доклади?

                  3)

                  Следва ли член 19, параграф 1, втора алинея от Договора за Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че държавите членки са длъжни да установят правните средства, необходими за осигуряването на ефективна правна защита в областите, обхванати от правото на Съюза, съответно гаранции за независимо дисциплинарно производство за съдиите от Румъния, като се премахне всеки риск, свързан с политическо влияние върху хода на дисциплинарното производство, като прякото, дори и временно назначаване от правителството на ръководството на Inspecția Judiciară (Съдебен инспекторат, Румъния)?

                  4)

                  Трябва ли член 2 от Договора за Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че държавите членки имат задължението да спазват критериите за правовата държава, които се изискват и в докладите, изготвяни в рамките на Механизма за сътрудничество и проверка (МСП), създаден съгласно Решение 2006/928/ЕО на Европейската комисия от 13 декември 2006 г., в процедурите за пряко, дори и временно назначаване от правителството на ръководството на Inspecția Judiciară (Съдебен инспекторат, Румъния)?

         (1)  Решение 2006/928/ЕО на Комисията от 13 декември 2006 година за създаване на механизъм за сътрудничество и проверка на напредъка на Румъния в постигането на специфични цели в областите на съдебната реформа и борбата срещу корупцията (ОВ L 354, 2006 г., стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 51, стр. 55).


title: Дело C-138/19: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 20 февруари 2019 г. — DY

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/33

      Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 20 февруари 2019 г. — DY
      (Дело C-138/19)
      (2019/C 187/38)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DY

         Ответник: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         При участието на: Finanzpolizei (Финансова полиция)

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли член 56 ДФЕС и Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (1) и Директива 2014/67/ЕС (2) на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна норма, предвиждаща много високи глоби, и по-специално санкции с висок минимален размер, които могат да бъдат налагани кумулативно на съответния работник или служител за нарушения на формални задължения във връзка с трансграничната заетост на работници и служители, като например пропуск да се държи на разположение документацията относно трудовите възнаграждения или пропуск да бъде изпратено уведомление до Zentrale Koordinationsstelle (Централна координационна служба, наричана „ZKO“)?

                  2.

                  Ако на въпроса по точка 1. не бъде отговорено утвърдително:
                  Следва ли член 56 ДФЕС, Директива 96/71/ЕО и Директива 2014/67/ЕС да бъдат тълкувани в смисъл, че не допускат налагането на кумулативни глоби при нарушения на формални задължения при трансграничната заетост на работници и служители, когато горната граница на санкцията не е определена в абсолютен размер?

                  3.

                  Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че му противоречи национална правна уредба, предвиждаща в случай на предсрочно прекратяване и/или прекъсване на временната трудова дейност в приемащата държава задължение за подаване на уведомление за настъпили промени до ZKO?

                  4.

                  При отрицателен отговор на въпроса по точка 3.:
                  Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че му противоречи национална правна уредба, която не предвижда разумен срок за подаване на уведомлението за настъпили промени?

                  5.

                  Следва ли член 56 ДФЕС и член 9 от Директива 2014/67/ЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, предвиждаща, че изискването за предоставяне на разположение на определени документи не се изпълнява в достатъчна степен при последващото представяне на подходящи и релевантни документи в рамките на разумен срок?

                  6.

                  Следва ли член 56 ДФЕС и член 9 от Директива 2014/67/ЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, изискваща от чуждестранния доставчик на услуги да представя на разположения такива документи, които надхвърлят посочените в член 9 от Директива 2014/67/ЕС и които не са нито релевантни, нито е уместно да бъдат изисквани, но не са и подробно посочени в националното законодателства, като например ведомости за трудовите възнаграждения, фишовете за изплатени трудови възнаграждения, списъци с подлежащите на изплащане трудови възнаграждения, удостоверения във връзка с дължимия данък върху трудовите доходи, подадени уведомления за начало и край на трудовата заетост, документи относно здравното осигуряване, списъци за подадени декларации и за дължимите надбавки, документи относно категориите на трудовите възнаграждения, удостоверения?

         (1)  ОВ L 18, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29.

         (2)  Директива 2014/67/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) № 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар („Регламент за ИСВП“) Текст от значение за ЕИП (ОВ L 159, 2014 г., стр. 11.)


title: Дело T-558/18: Решение на Общия съд от 30 април 2019 г. — Lupu/EUIPO — ЕТ „Джили Сой — Джихангир Ибрям“ (Djili DS) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Djili DS“ — По-ранна национална словна марка „DJILI“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               24.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/34

      Решение на Общия съд от 30 април 2019 г. — Lupu/EUIPO — ЕТ „Джили Сой — Джихангир Ибрям“ (Djili DS)
      (Дело T-558/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Djili DS“ - По-ранна национална словна марка „DJILI“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 213/35)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Victor Lupu (Букурещ, Румъния) (представител: P. Acsinte, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Gája и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: ЕТ „Джили Сой — Джихангир Ибрям“ (Дулово, България) (представител: C.-R. Romițan, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 5 юни 2018 г. (преписка R 2391/2017-5), постановено в производство по възражение със страни г-н Lupu и „Джили Сой — Джихангир Ибрям“

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-н Victor Lupu да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 408, 12.11.2018 г.


title: Дело C-224/18: Решение на Съда (седми състав) от 2 май 2019 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Budimex S.A./Minister Finansów (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 66 — Данъчно събитие и изискуемост на данъка — Момент на доставяне на услугите — Строителни и строително-монтажни работи — Отчитане на момента на приемането на работите, предвидено в договора за предоставяне на услуги)

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/7

      Решение на Съда (седми състав) от 2 май 2019 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Budimex S.A./Minister Finansów
      (Дело C-224/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 66 - Данъчно събитие и изискуемост на данъка - Момент на доставяне на услугите - Строителни и строително-монтажни работи - Отчитане на момента на приемането на работите, предвидено в договора за предоставяне на услуги)
      (2019/C 220/09)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Budimex S.A.

         Ответник: Minister Finansów

         Диспозитив

      Член 66, първа алинея, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/45/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г., трябва да се тълкува в смисъл, че допуска в случай на неиздаване или късно издаване на фактурата за предоставената услуга формалното приемане на услугата да се смята за момента, в който услугата е доставена, когато, както в случая в главното производство, държавата членка предвижда, че данъкът става изискуем с изтичането на определен срок, който започва да тече от деня на доставяне на услугата, при положение че, от една страна, формалността по приемането е уговорена от страните в обвързващия ги договор съгласно договорни клаузи, отговарящи на действителното икономическо и търговско положение в областта, в която се извършва услугата, и от друга страна, тази формалност отговаря на реалното завършване на услугата и окончателно определя размера на дължимата насрещна престация, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 231, 2.7.2018 г.


title: Дело T-553/15: Решение на Общия съд от 8 май 2019 г. — Export Development Bank of Iran/Съвет (Извъндоговорна отговорност — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, взети срещу Иран — Замразяване на средства — Поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял вследствие на включването и оставянето му в списъка на лицата и образуванията, за които се прилага съответното замразяване на средства и икономически ресурси — Компетентност на Общия съд — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/31

      Решение на Общия съд от 8 май 2019 г. — Export Development Bank of Iran/Съвет
      (Дело T-553/15) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, взети срещу Иран - Замразяване на средства - Поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял вследствие на включването и оставянето му в списъка на лицата и образуванията, за които се прилага съответното замразяване на средства и икономически ресурси - Компетентност на Общия съд - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)
      (2019/C 220/39)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Export Development Bank of Iran (Техеран, Иран) (представител: J.-M. Thouvenin, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: V. Piessevaux и M. Bishop)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: A. Aresu и R. Tricot)

         Предмет

      Искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял вследствие на приемането на ограничителни мерки по отношение на него

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля иска.

                  2)

                     Export Development Bank of Iran понася направените от него съдебни разноски и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                     Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 398, 30.11.2015 г.


title: Дела T-516/16 и T-536/16: Решение на Общия съд от 30 април 2019 г. — Alvarez y Bejarano и др./Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Договорно наети служители — Реформа на Правилника По-неблагоприятен режим в областта на заплащането във фиксиран размер на пътните разноски и на увеличаването на годишния отпуск с дни за пътуване като допълнителни дни отпуск — Връзка между отпускането на тези надбавки и положението на експатриран или на пребиваващ в чужда държава — Премахване на възстановяването на годишните пътни разноски и на дните за пътуване)

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/31

      Решение на Общия съд от 30 април 2019 г. — Alvarez y Bejarano и др./Комисия
      (Дела T-516/16 и T-536/16) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Договорно наети служители - Реформа на Правилника По-неблагоприятен режим в областта на заплащането във фиксиран размер на пътните разноски и на увеличаването на годишния отпуск с дни за пътуване като допълнителни дни отпуск - Връзка между отпускането на тези надбавки и положението на експатриран или на пребиваващ в чужда държава - Премахване на възстановяването на годишните пътни разноски и на дните за пътуване)
      (2019/C 220/40)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Maria Alvarez y Bejarano (Намюр, Белгия) и други 11 жалбоподатели, чиито имена фигурират в приложение към решението (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и G. Gattinara, впоследствие G. Gattinara и F. Simonetti)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: E. Танева и M. Ecker), Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално M. Bauer и M. Veiga, впоследствие M. Bauer и R. Meyer)

         Предмет

      Искания на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решенията да не се предоставят повече на жалбоподателите, считано от 1 януари 2014 г., дни за пътуване и възстановяване на годишните пътни разноски от мястото на работа до мястото на произход.

         Диспозитив

                  1)

                     Съединява дела T-516/16 и T-536/16 за целите на съдебното решение.

                  2)

                     Отхвърля жалбите.

                  3)

                     Осъжда Maria Alvarez y Bejarano и останалите длъжностни лица и служители на Европейската комисия, чиито имена са посочени в приложение, да заплатят съдебните разноски.

                  4)

                     Съветът на Европейския съюз и Европейският парламент понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 421, 24.11.2014 г. (дело, първоначално регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-85/14 и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г.).


title: Дела T-523/16 и T-542/16: Решение на Общия съд от 30 април 2019 г. — Ardalic и др./Съвет (Публична служба — Длъжностни лица — Договорно наети служители — Реформа на Правилника — По-неблагоприятен режим в областта на заплащането във фиксиран размер на пътните разноски и на увеличаването на годишния отпуск с дни за пътуване като допълнителни дни отпуск — Връзка между отпускането на тези надбавки и положението на експатриран или на пребиваващ в чужда държава — Премахване на възстановяването на годишните пътни разноски и на дните за пътуване)

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/32

      Решение на Общия съд от 30 април 2019 г. — Ardalic и др./Съвет
      (Дела T-523/16 и T-542/16) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Договорно наети служители - Реформа на Правилника - По-неблагоприятен режим в областта на заплащането във фиксиран размер на пътните разноски и на увеличаването на годишния отпуск с дни за пътуване като допълнителни дни отпуск - Връзка между отпускането на тези надбавки и положението на експатриран или на пребиваващ в чужда държава - Премахване на възстановяването на годишните пътни разноски и на дните за пътуване)
      (2019/C 220/41)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Jakov Ardalic (Брюксел, Белгия) и други 11 жалбоподатели, чиито имена фигурират в приложение към решението (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално M. Bauer и M. Veiga, впоследствие M. Bauer и R. Meyer)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: E. Танева и M. Ecker)

         Предмет

      Искания на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решенията да не се предоставят повече на жалбоподателите, считано от 1 януари 2014 г., дни за пътуване и възстановяване на годишните пътни разноски от мястото на работа до мястото на произход.

         Диспозитив

                  1)

                     Съединява дела T-523/16 и T-542/16 за целите на съдебното решение.

                  2)

                     Отхвърля жалбите.

                  3)

                     Осъжда Jakov Ardalic и останалите длъжностни лица и служители на Съвета на Европейския съюз, чиито имена са посочени в приложение, да заплатят съдебните разноски.

                  4)

                     Европейският парламент понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 448, 15.12.2014 г. (дело, първоначално регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-100/14 и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г.).


title: Дело C-566/17: Решение на Съда (втори състав) от 8 май 2019 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Полша) — Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach/Szef Krajowej Administracji Skarbowej (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 168, буква a) — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Принцип на неутралитет на ДДС — Данъчнозадължено лице, осъществяващо едновременно икономически и неикономически дейности — Стоки и услуги, придобити за осъществяването както на облагаеми, така и на необлагаеми с ДДС сделки — Липса на критерии за разделяне в националната правна уредба — Принцип на законоустановеност на данъчното облагане)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/6

      Решение на Съда (втори състав) от 8 май 2019 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Полша) — Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach/Szef Krajowej Administracji Skarbowej
      (Дело C-566/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 168, буква a) - Приспадане на данъка, платен за получена доставка - Принцип на неутралитет на ДДС - Данъчнозадължено лице, осъществяващо едновременно икономически и неикономически дейности - Стоки и услуги, придобити за осъществяването както на облагаеми, така и на необлагаеми с ДДС сделки - Липса на критерии за разделяне в националната правна уредба - Принцип на законоустановеност на данъчното облагане)
      (2019/C 230/07)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach

         Ответник: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Диспозитив

      Член 168, буква a) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална практика, съгласно която данъчнозадълженото лице може да приспадне изцяло начисления му данък върху добавената стойност (ДДС) по получени от него доставки на стоки и услуги, придобити с цел осъществяване както на икономически дейности, подлежащи на облагане с ДДС, така и на неикономически дейности, които не попадат в приложното поле на ДДС, тъй като в приложимата данъчна уредба липсват конкретни правила относно критериите и методите за разпределяне, които да позволят на данъчнозадълженото лице да определи частта от този платен по получени доставки ДДС, която трябва да се счита за свързана съответно с икономическите и с неикономическите му дейности.

         (1)  ОВ C 13, 15.1.2018 г.


title: Дело T-324/18: Решение на Общия съд от 8 май 2019 г. — VI.TO./EUIPO — Bottega (Форма на позлатена бутилка) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Триизмерна марка на Европейския съюз — Форма на позлатена бутилка — Абсолютни основания за отказ — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква д), подточки i) — iii) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква д), подточки i) — iii) от Регламент 2017/1001)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/41

      Решение на Общия съд от 8 май 2019 г. — VI.TO./EUIPO — Bottega (Форма на позлатена бутилка)
      (Дело T-324/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Триизмерна марка на Европейския съюз - Форма на позлатена бутилка - Абсолютни основания за отказ - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква д), подточки i) - iii) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква д), подточки i) - iii) от Регламент 2017/1001)
      (2019/C 230/51)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Требазелеге, Италия) (представител: L. Giove, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: S. Scardocchia и A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Sandro Bottega (Коле Умберто, Италия) (представител: R. Galli, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 14 март 2018 г. (преписка R 1036/2017-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни VI.TO. и M. Bottega

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 259, 23.7.2018 г.


               11.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/7

      Дело, заведено на 28 март 2019 г. от окръг Aust-Agder срещу Konkurrenten.no AS
      (Дело E-1/17 COSTS 2)
      (2019/C 233/06)
      На 28 март 2019 г. окръг Aust-Agder, представляван от Bjørnar Alterskjær и Amie Eliassen от Kluge Advokatfirma AS, Bryggegata 6, Postboks 1548 Vika, 0117 Осло, Норвегия, заведе дело в Съда на ЕАСТ срещу Konkurrenten.no AS.
      Ищецът моли Съда да определи:

                  1.

                  Че общият размер на разходите, които следва да бъдат изплатени от Konkurrenten.no AS на окръг Aust-Agder, е 403 430,92 NOK, преобразувани в евро по официалните ставки на Европейската централна банка в деня на връчването на определението.

                  2.

                  Върху сумата се начислява лихва за забава, считано от датата на връчване на настоящото определение до датата на плащане; лихвеният процент, който трябва да се приложи, се изчислява въз основа на лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка за нейните основни операции по рефинансиране, който е в сила на първия календарен ден от месеца, през който се пада крайният срок, увеличен с три и половина процентни пункта.

         Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

                  —

                  На 11 януари 2017 г. Konkurrenten.no AS заведе дело пред Съда на ЕАСТ срещу Решение № 179/15/COL от 7 май 2015 г. на Надзорния орган на ЕАСТ. Ищецът подаде молба за встъпване в производството по дело Е-1/17 Konkurrenten.no AS/Надзорен орган на ЕАСТ, която беше удовлетворена с определение на председателя на 12 юли 2017 г.

                  —

                  Член 70, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда на ЕАСТ гласи:

                     При спор относно подлежащите на възстановяване съдебни разноски Съдът се произнася с определение по искане на заинтересованата страна, след изслушване на становището на другата страна.

                  —

                  В определението по дело E-1/17 Съдът на ЕАСТ нареди Konkurrenten.no AS да заплати съдебните разноски, направени от ищеца.


title: Дело C-770/18 P: Жалба, подадена на 8 декември 2018 г. от Anikó Pint срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 9 октомври 2018 г. по дело T-634/17, Pint/Комисия

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/3

      Жалба, подадена на 8 декември 2018 г. от Anikó Pint срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 9 октомври 2018 г. по дело T-634/17, Pint/Комисия
      (Дело C-770/18 P)
      (2019/C 238/04)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Anikó Pint (представител: D. Lázár, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Унгария
      С определение от 21 май 2019 г. Съдът на Европейския съюз (десети състав) отхвърля жалбата като явно неоснователна и постановява жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-631/16: Решение на Общия съд от 23 май 2019 г. — Remag Metallhandel et Jaschinsky/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Антидъмпинг — Настояване на OLAF пред всички държави членки за събиране на антидъмпинговите мита за всички партиди внесен силициев метал с произход от Тайван, без доказателства, че този силициев метал е с произход от Китай — Регламент (ЕО) № 398/2004 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 467/2010 — Причинно-следствена връзка)

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/15

      Решение на Общия съд от 23 май 2019 г. — Remag Metallhandel et Jaschinsky/Комисия
      (Дело T-631/16) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Антидъмпинг - Настояване на OLAF пред всички държави членки за събиране на антидъмпинговите мита за всички партиди внесен силициев метал с произход от Тайван, без доказателства, че този силициев метал е с произход от Китай - Регламент (ЕО) № 398/2004 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 467/2010 - Причинно-следствена връзка)
      (2019/C 238/18)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Remag Metallhandel GmbH (Steyr, Австрия) и Werner Jaschinsky) (St. Ulrich bei Steyr, Австрия) (представител: M. Lux, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Caeiros и A. Lewis)

         Предмет

      Искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на вредите, които ищците твърдят, че са претърпели поради искането на Европейска служба за борба с измамите (OLAF) отправено към митническите органи на държавите членки да съберат антидъмпинговите мита за партидите силиций, изнесени от Тайван за Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля иска.

                  2)

                     Осъжда Remag Metallhandel GmbH и г-н Werner Jaschinsky да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 392, 24.10.2016 г.


title: Дело T-837/17: Решение на Общия съд от 23 май 2019 г. — Negru/EUIPO — Sky (SkyPrivate) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз SkyPrivate — Предходна национална словна марка SKY — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/15

      Решение на Общия съд от 23 май 2019 г. — Negru/EUIPO — Sky (SkyPrivate)
      (Дело T-837/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз SkyPrivate - Предходна национална словна марка SKY - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 238/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Alexandru Negru (Яш, Румъния) (представители: първоначално I.-M. Iliescu, впоследствие T. Protopopescu, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Sky Ltd, преди това Sky plc (Isleworth, Обединено кралство) (представители: K. Saliger, solicitor, и P. Roberts, QC)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 12 октомври 2017 г. (дело R 349/2017-2) във връзка с производство по възражение между Sky и Negru.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2.

                     Осъжда Alexandru Negru да заплати съдебните разноски, включително направените от Sky Ltd в производството пред апелативния състав на Службата на европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

         (1)  ОВ C 72, 26.2.2018 г.


title: Дело T-312/18: Решение на Общия съд от 23 май 2019 г. — Dentsply De Trey/EUIPO — IDS (AQUAPRINT) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „AQUAPRINT“ — По-ранни национални словни марки „AQUACEM“ и нерегистрирани по-ранни национални марки „AQUACEM“ и „AQUASIL“ — Относителни основания за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Използване в процеса на търговия на знак с по-голямо значение от местното — Член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001 — Иск за злоупотреба с наименование (action for passing off) — Липса на заблуждаващо представяне)

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/16

      Решение на Общия съд от 23 май 2019 г. — Dentsply De Trey/EUIPO — IDS (AQUAPRINT)
      (Дело T-312/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „AQUAPRINT“ - По-ранни национални словни марки „AQUACEM“ и нерегистрирани по-ранни национални марки „AQUACEM“ и „AQUASIL“ - Относителни основания за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Използване в процеса на търговия на знак с по-голямо значение от местното - Член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001 - Иск за злоупотреба с наименование (action for passing off) - Липса на заблуждаващо представяне)
      (2019/C 238/20)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Dentsply De Trey GmbH (Констанц, Германия) (представител: S. Clark, solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: G. Sakalaite-Orlovskiene, J. Ivanauskas и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: IDS SpA (Савона, Италия) (представители: M. Andreolini и F. Andreolini, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 26 февруари 2018г. (преписка R 1438/2017-2), постановено в производство по възражение със страни Dentsply De Trey и IDS

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Dentsply De Trey GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.


title: Дело C-420/18: Решение на Съда (втори състав) от 13 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof 's-Hertogenbosch — Нидерландия) — IO/Inspecteur van de rijksbelastingdienst (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Членове 9 и 10 — Данъчнозадължено лице — Икономическа дейност, която се извършва „независимо“ — Понятие — Дейност като член на надзорния съвет на фондация)

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/19

      Решение на Съда (втори състав) от 13 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof 's-Hertogenbosch — Нидерландия) — IO/Inspecteur van de rijksbelastingdienst
      (Дело C-420/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Членове 9 и 10 - Данъчнозадължено лице - Икономическа дейност, която се извършва „независимо“ - Понятие - Дейност като член на надзорния съвет на фондация)
      (2019/C 263/23)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Gerechtshof 's-Hertogenbosch

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: IO

         Ответник: Inspecteur van de rijksbelastingdienst

         Диспозитив

      Членове 9 и 10 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че не извършва независима икономическа дейност член на надзорния съвет на фондация като жалбоподателя в главното производство, който наистина не се намира в отношения на йерархична зависимост с управителния орган на фондацията, нито с надзорния съвет на фондацията във връзка с извършването на дейността си като член на този надзорен съвет, но все пак действа не от свое име, за своя сметка и на своя отговорност, а за сметка на надзорния съвет и на негова отговорност, и освен това не понася икономическия риск във връзка с дейността си, доколкото получава фиксирано възнаграждение, което не зависи нито от участието му в заседанията, нито от действително отработените от него часове.

         (1)  ОВ C 319, 10.9.2018 г.


title: Дело C-505/18: Решение на Съда (пети състав) от 13 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Copebi SCA/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Решение 2009/402/ЕО — Планове за действие в извънредни ситуации в сектора на плодовете и зеленчуците, приведени в действие от Френската република — Констатиране на несъвместимост на помощта — Разпореждане за възстановяване — Приложно поле на решението — Земеделски икономически комитети)

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/20

      Решение на Съда (пети състав) от 13 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Copebi SCA/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
      (Дело C-505/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Държавни помощи - Решение 2009/402/ЕО - Планове за действие в извънредни ситуации в сектора на плодовете и зеленчуците, приведени в действие от Френската република - Констатиране на несъвместимост на помощта - Разпореждане за възстановяване - Приложно поле на решението - Земеделски икономически комитети)
      (2019/C 263/25)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Copebi SCA

         Ответник: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         в присъствието на: Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

         Диспозитив

      Решение 2009/402/ЕО на Комисията от 28 януари 2009 година относно „плановете за действие в извънредни ситуации“ в сектора на плодовете и зеленчуците, приведени в действие от Франция, трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща помощите, изплатени от Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (Oniflhor) на Comité économique bigarreau industrie (CEBI) и предоставени на производителите на череши сорт „Бигаро“ за промишлена преработка от членуващи в този комитет групи от производители, дори и, от една страна, този комитет да не е сред осемте земеделски икономически комитета, посочени в това решение, и от друга страна, въпросните помощи, за разлика от механизма на финансиране, описан в същото решение, да се финансират само със субсидии от Oniflhor, а не и с доброволни вноски на производители.

         (1)  ОВ C 364, 8.10.2018 г.


title: Съединени дела C-508/18 и C-82/19 PPU: Решение на Съда (голям състав) от 27 май 2019 г. (преюдициално запитване от Supreme Court, High Court) — Ирландия) — Изпълнение на европейски заповеди за арест, издадени срещу OG (C-508/18), PI (C-82/19 PPU) (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 6, параграф 1 — Понятие „издаващ съдебен орган“ — Европейска заповед за арест, издадена от прокуратура на държава членка — Статут — Съществуване на връзка на подчиненост по отношение на орган на изпълнителната власт — Правомощие на министъра на правосъдието да дава конкретно указание — Липса на гаранция за независимост)

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/21

      Решение на Съда (голям състав) от 27 май 2019 г. (преюдициално запитване от Supreme Court, High Court) — Ирландия) — Изпълнение на европейски заповеди за арест, издадени срещу OG (C-508/18), PI (C-82/19 PPU)
      (Съединени дела C-508/18 и C-82/19 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 6, параграф 1 - Понятие „издаващ съдебен орган“ - Европейска заповед за арест, издадена от прокуратура на държава членка - Статут - Съществуване на връзка на подчиненост по отношение на орган на изпълнителната власт - Правомощие на министъра на правосъдието да дава конкретно указание - Липса на гаранция за независимост)
      (2019/C 263/26)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court, High Court (Ирландия)

         Страни в главното производство

      OG (C-508/18), PI (C-82/19 PPU)

         Диспозитив

                  1)

                  Съединява дела C-508/18 и C-82/19 PPU за целите на съдебното решение.

                  2.

                  Понятието „издаващ съдебен орган“ по смисъла на член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не обхваща прокуратурите на държава членка, които са изложени на риск да получават пряко или косвено конкретни разпореждания или указания от страна на изпълнителната власт, като министъра на правосъдието, при приемането на решение за издаване на европейска заповед за арест.

         (1)  ОВ C 364, 8.10.2018 г.

         ОВ C 122, 1.4.2019 г.


title: Дело C-509/18: Решение на Съда (голям състав) от 27 май 2019 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу PF (Преюдициално запитване — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 6, параграф 1 — Понятие „издаващ съдебен орган“ — Европейска заповед за арест, издадена от главния прокурор на държава членка — Статут — Гаранция за независимост)

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/22

      Решение на Съда (голям състав) от 27 май 2019 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу PF
      (Дело C-509/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 6, параграф 1 - Понятие „издаващ съдебен орган“ - Европейска заповед за арест, издадена от главния прокурор на държава членка - Статут - Гаранция за независимост)
      (2019/C 263/27)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court

         Страна в главното производство

      PF

         Диспозитив

      Понятието „издаващ съдебен орган“ по смисъла на член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща главния прокурор на държава членка, който е компетентен да провежда наказателни преследвания, като същевременно в структурно отношение е независим от съдебната власт, и чийто статут в тази държава членка му предоставя гаранция за независимост по отношение на изпълнителната власт при издаването на европейска заповед за арест.

         (1)  ОВ C 364, 8.10.2018 г.


title: Дело C-10/19: Преюдициално запитване от Tribunalul București (Румъния), постъпило на 3 януари 2019 г. — Wilo Salmson France SAS/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/23

      Преюдициално запитване от Tribunalul București (Румъния), постъпило на 3 януари 2019 г. — Wilo Salmson France SAS/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      (Дело C-10/19)
      (2019/C 263/28)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul București

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Wilo Salmson France SAS

         Ответници: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      С определение от 5 юни 2019 г. Съдът (десети състав) обявява преюдициалното запитване за явно недопустимо.


title: Дело C-142/19 P: Жалба, подадена на 19 февруари 2019 г. от Dovgan GmbH срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 13 декември 2018 г. по дело T-830/16 — Monolith Frost GmbH/EUIPO

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/23

      Жалба, подадена на 19 февруари 2019 г. от Dovgan GmbH срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 13 декември 2018 г. по дело T-830/16 — Monolith Frost GmbH/EUIPO
      (Дело C-142/19 P)
      (2019/C 263/29)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Dovgan GmbH (представител: C. Rohnke, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и Monolith Frost GmbH

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да бъде отменено решение на Общия съд на Европейския съюз (първи състав) от 16 декември 2018 г. по дело T-830/16 и

                  —

                  въз основа на това да бъде отхвърлена жалбата.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага в подкрепа на жалбата си основания свързани с нарушения на правото на Съюза и с изопачаване на доказателствата.

                     1.

                     Изопачаване на доказателствата

                  Жалбоподателят изтъква, че обратно на твърдението на Общия съд в точка 55 от обжалваното съдебно решение, Amtsgericht Köln (Районен съд Кьолн, Германия) не е установил, че голяма част от немското население владее руски език.
                  Жалбоподателят смята, че обратно на твърдението на Общия съд в точка 64 от обжалваното съдебно решение, апелативният състав на EUIPO поставя под въпрос решението на отдела по отмяна на EUIPO относно използването по времето на бившия СССР на думата „пломбир“ за означаване на вид сметанов сладолед.

                     2.

                     Нарушение на член 85, параграф 3 от Процедурния правилник на Общия съд

                  Според жалбоподателя Общият съд е нарушил член 85, параграф 3 от Процедурния правилник, като неправилно не се е съобразил с представеното от него решение на Bundesgerichtshofs (Федерален съд, Германия) от 6 юли 2017 г. Представянето на това доказателство едва в устната фаза на производството било обосновано от датата, на която било прието това решение. Според жалбоподателя това било насрещно доказателство по смисъла на член 92, параграф 7 от Процедурния правилник на Общия съд.

                     3.

                     Нарушение на член 85, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд

                  Според жалбоподателя в точка 69 от обжалваното съдебно решение Общият съд греши, като се основава на приложения K 16 и K 17, представени от Monolith Frost GmbH. Той смята, че са представени късно и в съответствие с член 85, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд не е следвало да се приемат.

                     4.

                     Нарушение на задължението за мотивиране

                  Жалбоподателят твърди, че в обжалваното съдебно решение Общия съд не е мотивирал в достатъчна степен твърдението, че значителна част от гражданите на прибалтийските държави познават значението на руската дума „пломбир“. Той смята по-конкретно че няма никакво основание да се приеме, че тази дума е част от елементарния речник и се разбира от лица, за които руският не е майчин език.
                  В съдебното решение (по-конкретно в точки 64 и 65) не са обосновани в достатъчна степен причините, поради които в бившия СССР думата „пломбир“ не би могла да бъде измислено наименование или обозначение на марка на стока.
                  На последно място в обжалваното съдебно решение (точка 66) не е обосновано защо само въз основа на споменаване на наименование в техническите норми GOST е достатъчно, за да се приеме, че става въпрос за термин от обикновения руски език и защо тази техническа норма трябва да бъде известна на обществеността в Европейския съюз.


title: Дело C-267/19: Преюдициално запитване от Trgovački sud u Zagrebu (Хърватия), постъпило на 28 март 2019 г. — PARKING d.o.o./SAWAL d.o.o.

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/25

      Преюдициално запитване от Trgovački sud u Zagrebu (Хърватия), постъпило на 28 март 2019 г. — PARKING d.o.o./SAWAL d.o.o.
      (Дело C-267/19)
      (2019/C 263/30)
      Език на производството: хърватски

         Запитваща юрисдикция

      Trgovački sud u Zagrebu (Търговски съд Загреб)

         Страни в главното производство

         Ищец: PARKING d.o.o.

         Ответник: SAWAL d.o.o.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съответства ли разпоредба от националното законодателство, а именно разпоредбата на член 1 от Ovršni zakon (Закон за принудителното изпълнение, обнародван в Narodne novine № 112/12, 25/13, 93/14, 55/16 и 73/17) — с която нотариусите се оправомощават да провеждат принудително изпълнение на вземания въз основа на автентичен документ, издавайки разпореждане за принудително изпълнение, като изпълнително основание, без изричното съгласие на длъжника, който е установено в Република Хърватия юридическо лице — на член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и на член 18 от […] Договора за функционирането на Европейския съюз, предвид решения [на Съда на Европейския съюз] по дела C-484/15 и C-551/15?

                  2)

                  Може ли тълкуването, извършено от Съда на Европейския съюз в решения [от 9 март 2017 г., Zulfikarpašić (C-484/15, EU:C:2017:199) и Pula Parking (C-551/15, EU:C:2017:193)], да се приложи в разглежданото от запитващата юрисдикция дело Povrv-1614/2018, и по-специално трябва ли Регламент № 1215/2012 да се тълкува в смисъл, че в Хърватия нотариусите, действащи в рамките на предоставените им от националното право правомощия в производствата по принудително изпълнение въз основа на „автентичен документ“, в които длъжниците са установени в други държави — членки на Европейския съюз юридически лица, не попадат в обхвата на понятието „съд или правораздавателен орган“ по смисъла на този регламент?


title: Дело C-453/19 P: Жалба, подадена на 13 юни 2019 г. от Deutschen Lufthansa AG срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав) на 12 април 2019 г. по дело T-492/15, Deutsche Lufthansa AG/Европейска комисия

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/33

      Жалба, подадена на 13 юни 2019 г. от Deutschen Lufthansa AG срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав) на 12 април 2019 г. по дело T-492/15, Deutsche Lufthansa AG/Европейска комисия
      (Дело C-453/19 P)
      (2019/C 263/39)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG (представител: A. Martin-Ehlers, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Land Rheinland-Pfalz, Ryanair DAC

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да приеме, че жалбата е допустима и основателна, тъй като жалбоподателят оспорва мярка № 12 (плащания в капиталовия резерв на FFHG (1)) с мотива, че тази мярка позволява да се финансират оперативни помощи в полза на FFHG,

                  —

                  да отмени решение на Общия съд от 12 април 2019 г. по дело T-492/15 в останалата част,

                  —

                  да уважи искането в първоинстанционното производство и да отмени спорното решение SA.21121 на Комисията от 1 октомври 2014 г. (2) (с изключение на мярка № 12, доколкото е използвана за плащане на оперативни помощи за FFHG),

                  —

                  при условията на евентуалност да върне делото на Общия съд за ново разглеждане, и

                  —

                  да осъди Комисията да плати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      С жалбата си жалбоподателят изтъква по същество следните основания:
      Индивидуални помощи, за които е открита официална процедура по разследване:

                  —

                  жалбоподателят твърди, че още съгласно решение COFAZ (3) е лично засегнат и следователно притежава активна процесуална легитимация. Това било така, тъй като Комисията не е взела предвид основни факти и допълнителни ползи, въпреки че жалбоподателят я е известил за тези мерки. Поради това Комисията нарушила процесуалните права на жалбоподателя.

                  —

                  ако следва да се приложи т. нар. съдебна практика Mory (4), то субсидиарно би трябвало да се приложи първата алтернатива. С оглед на нарушението на процесуалните права на жалбоподателя Комисията не би могла да приеме, че е провела редовна официална процедура по разследване. В този случай жалбоподателят също бил лично засегнат и следователно притежавал активна процесуална легитимация.

                  —

                  при условията на евентуалност жалбоподателят твърди, че жалбата трябва да се приеме за допустима и ако следва да се приложи втората алтернатива на т. нар. практика Mory, съгласно което жалбоподателят следва да докаже, че поради помощите е претърпял съществено засягане на положението му на пазара. В този случай се обръщала тежестта на доказване или най-малкото в полза на жалбоподателя възниквало облекчаване на тази тежест, тъй като Комисията произволно пренебрегвала известните ѝ факти от значение за случая. Изцяло при условията на евентуалност следвало да се приеме, че жалбоподателят действително е доказал такова съществено засягане. Различната правна преценка от Общия съд не отчитала практиката на Съда и се основавала на неправилен правен анализ на съответния пазар. В това отношение според жалбоподателя Общият съд е изопачил и съкратил изложението на фактите както от жалбоподателя и така и от Комисията, изменил е съдържанието на обжалваното решение и е нарушил правилата относно тежестта на доказване.

            Правилата за държавна помощ:

                  —

                  и в контекста на правилата за държавна помощ според жалбоподателя жалбата е следвало да се приеме за допустима с оглед на решението Montessori (5).

            Индивидуални помощи, за които не е водена официална процедура по разследване:

                  —

                  що се отнася до индивидуалните помощи, за които не е водена официална процедура по разследване, жалбоподателят счита, че жалбата следва при всички случаи да се приеме за допустима с оглед на първата алтернатива на съдебната практика Mory, тъй като в това отношение Комисията не е започнала задълбочена процедура по разследване.

         (1)  Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH.

         (2)  Решение (ЕС) 2016/789 относно държавна помощ SA.21121 (C29/08) (ex NN 54/07), приведена в действие от Германия във връзка с финансирането на летище Франкфурт Хан и финансовите отношения между летището и Ryanair (ОВ L 134, 2016 г., стр. 46).

         (3)  Решение на Съда от 12 юли 1990 г. Société CdF Chimie azote et fertilisants SA и Société chimique de la Grande Paroisse (SCGP) SA/Комисия (C-169/84, ECLI:EU:C:1990:301).

         (4)  Решение на Съда от 17 септември 2015 г. Mory SA и др./Европейска комисия (C-33/14 P, ECLI:EU:C:2015:609).

         (5)  Решение на Съда от 6 ноември 2018 г. Scuola Elementare Maria Montessori Srl и др. (C-622/16 P—C-624/16 P, ECLI:EU:C:2018:873).


title: Дело T-347/19: Жалба, подадена на 10 юни 2019 г. — Falqui/Парламент

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/54

      Жалба, подадена на 10 юни 2019 г. — Falqui/Парламент
      (Дело T-347/19)
      (2019/C 263/61)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Enrico Falqui (Флоренция, Италия) (представители: F. Sorrentino и A. Sandulli, avvocati)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:
      да бъде отменено обжалваното известие и да бъде осъден Европейският парламент да му заплати всички неоснователно удържани по време на делото суми.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба е срещу Известие D (2019) 14406 от 11 април 2019 г. на Генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент относно новото определяне на пенсията на жалбоподателя в качеството му на бивш член на Европейския парламент
      Жалбоподателят излага три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на решението на Бюрото на председателството на Европейския парламент от 19 май и 9 юли 2008 г. относно Мерки за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент]

                              —

                              Във връзка с това се изтъква, че след като по силата на член 75, параграф 2 от Решение от 19 май и 9 юли 2008 г. относно Мерки за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент, придобитите до влизането в сила на Устава пенсионни права за пенсия за прослужено време „се запазват“, предишното препращане към националната правна уредба, предвидено в тъй нареченото изплащане на разноски и надбавки на членовете, трябва да се разбира като кръстосано препращане (към действащата в този момент правна уредба), доколкото пенсионните права, придобити от бившите членове на Европейския парламент преди влизането в сила на Устава, не могат да бъдат променени по силата на последващи разпоредби.

                  2.

                  Второ основание: пропуск от страна на Европейския парламент, да не приложи невалидна национална правна уредба

                              —

                              Във връзка с това се твърди, че въведената с решение на Ufficio di presidenza della Camera dei deputati italiana (Бюро на председателството на камарата на депутатите, Италия) № 14/2018 правна уредба е невалидна по отношение и на италианското законодателство.

                              —

                              Камарата всъщност е решила да преизчисли пожизнената надбавка на бившите депутати, като приложи така наречената система с вноски, дори за частта от надбавката, правото за която е придобито преди 2012 г., която за всички публични и частни служители се изплаща по пропорционална система, дори и за периодите преди 1996 г., която за всички публични и частни служители се изплаща по система „retributivo secco“. За да приложи ретроактивно системата с вноски дори във връзка с периоди, през които тя не съществува в Италия, тя възприема изкривена, нерационална и лишена от актюерска основа система за изчисляване.

                              —

                              Въпросната реформа била и нелегитимна доколкото поне основните аспекти на пожизнените плащания на депутатите трябва да бъдат уредени със закон, а не с вътрешен правилник (член 69 от Конституцията).

                              —

                              Тя засяга освен това оправданите правни очаквания на бившите депутати за стабилност на пенсионните им права, като противоречи на принципа на оправданите правни очаквания, който е основен принцип и на италианското право.

                  3.

                  Трето основание: нелегитимно прилагане от страна на Европейския парламент на национална правна уредба, противоречаща на основните принципи на правния ред на Съюза и in primis, на принципа на оправданите правни очаквания. Нарушаване на принципа на предимството на правото на Съюза.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че с реформата на пожизнените плащания на бившите италиански депутати се определя отново техният размер ex post по съвсем непредвидим начин, отведнъж, без подходящи защитни клаузи и поради това с нея се нарушава много сериозно принципът на оправданите правни очаквания, който е сред основните принципи на Европейския правен ред.

                              —

                              По тази причина не е могло посочената реформа да бъде приета Европейския парламент: според общите принципи, от които се ръководят отношенията между правните системи, реципирането на норми от един правен ред в друг въз основа на препращане има една точна граница, която не може да се преминава, препращането не може да произведе действие, когато нормата от правния ред, която се реципира противоречи на основните принципи на другия правен ред. Освен това поради предимството на Европейското право, което е основен принцип на Съюза, ако национална норма противоречи на европейска разпоредба тя трябва да не се приложи, за да се гарантира еднаквата защита на гражданите от Европейското право на цялата територия на ЕС.


title: Дело T-348/19: Жалба, подадена на 10 юни 2019 г. — Poggiolini/Парламент

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/56

      Жалба, подадена на 10 юни 2019 г. — Poggiolini/Парламент
      (Дело T-348/19)
      (2019/C 263/62)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Danilo Poggiolini (Рим, Италия) (представители: F. Sorrentino и A. Sandulli, avvocati)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд да отмени обжалваното съобщение и да осъди Европейския парламент да му изплати всички неоснователно удържани суми по време на производството.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба е срещу решение № D (2019) 14435 от 11 април 2019 г. на Генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент относно ново определяне на пенсията, от която се ползва жалбоподателят в качеството си на бивш член на Европейския парламент.
      Основанията и основните доводи са идентични на тези по дело T-347/19, Falqui/Европейски парламент.


title: Дело T-360/19: Жалба, подадена на 14 юни 2019 г. — Jalkh/Парламент

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/60

      Жалба, подадена на 14 юни 2019 г. — Jalkh/Парламент
      (Дело T-360/19)
      (2019/C 263/66)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jean-François Jalkh (Гретц-Арменвилие, Франция) (представител: F. Wagner, avocat)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени законодателна резолюция на Европейския парламент от 16 април 2019 г. относно предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF), по отношение на сътрудничеството с Европейската прокуратура и ефективността на разследванията на OLAF (COM(2018)0338 — C8-0214/2018-2018J0170(COD),

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати направените от него съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като обжалваната резолюция позволявала на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) да има достъп до лична информация в противоречие с правото на зачитане на личния живот и правото на защита на личните данни.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на членове 8 и 9 от Протокол (№ 7) за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, тъй като обжалваната резолюция допускала OLAF да заобиколи парламентарния имунитет на членовете на Европейския парламент.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на член 5 от Процедурния правилник на Европейския парламент и на член 4 от Устава на членовете на Европейския парламент. Жалбоподателят твърди, че обжалваната резолюция допуска OLAF, от една страна, да заобиколи парламентарния имунитет на членовете на Европейския парламенти, и от друга страна, да има достъп до документи, които не са документи на Европейския парламент.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, тъй като обжалваната резолюция нарушавала правото на защита на членовете на Европейския парламент.


title: Дело T-361/19: Жалба, подадена на 16 юни 2019 г. — CF/Парламент

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/61

      Жалба, подадена на 16 юни 2019 г. — CF/Парламент
      (Дело T-361/19)
      (2019/C 263/67)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: CF (представител: A. Daoût, avocat)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваните решения;

                  —

                  да му присъди обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, настъпили в резултат от обжалваните решения, а именно сума с първоначален размер от 50 000 EUR;

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си за отмяна на двете решения на председателя на Европейския парламент от 16 април 2019 г., с които жалбоподателят е обвинен в психически тормоз на бившата си акредитирана парламентарна сътрудничка и му е наложено наказание „забележка“, жалбоподателят посочва четири основания.

                  1.

                  Първото основание е за нарушение на правната дефиниция за тормоз, съдържаща се в член 12 а от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, тъй като председателят на Парламента не взел предвид елементите от състава на понятието за психически тормоз, установени в закона и съдебната практика.

                  2.

                  Второто основание е, че обжалваният акт не е мотивиран. Според жалбоподателя председателят на Парламента мотивирал първото си решение, като се основал на непълния доклад на консултативния комитет, а второто му решение не отговаряло на критериите, установени в член 166 от Правилника за дейността на Европейския парламент.

                  3.

                  Третото основание е за нарушение на правото на добра администрация и на правото на защита. Според жалбоподателя администрацията не изпълнила задължението си за полагане на грижа, нарушила принципа на разумен срок, правилата за поверителност на разследването, правото на защита, презумпцията за невиновност и правото на достъп до дисциплинарната преписка.

                  4.

                  Четвъртото основание е за нарушение на принципа на правна сигурност и на забраната за прилагане с обратна сила на принудителни норми, тъй като председателят на Парламента и консултативният комитет приложили правна уредба, която съдържа принудителни норми, към факти, настъпили преди нейното приемане.
                  Освен това жалбоподателят иска да му се присъди обезщетение за понесените от него неимуществени и имуществени вреди. Той твърди, че начинът, по който е проведено разследването, довел до опетняване на неговата репутация и до загуба на възможност да се кандидатира за европейските избори.


title: Дело T-363/19: Жалба, подадена на 12 юни 2019 г. — Обединено кралство/Комисия

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/62

      Жалба, подадена на 12 юни 2019 г. — Обединено кралство/Комисия
      (Дело T-363/19)
      (2019/C 263/68)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Brandon, P. Baker QC и T. Johnston, Barrister)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение на Европейската комисия C(2019) 2526 от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи от дружества в Обединеното кралство (КЧД);

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: явна грешка в преценката: определена е неправилна референтна система.

                              —

                              Жалбоподателят твърди, че Комисията допуснала грешка, когато приела, че правилата за контролираните чуждестранни дружества (КЧД) предвиждат адекватна права рамка за проверка на сходството (съображение 107 от спорното решение).

                              —

                              Обединеното кралство оперира с до-голяма степен териториална корпоративна данъчна (КД) система: като цяло се облагат само печалбите, реализирани в Обединеното кралство. Следователно релевантното положение е, че не се дължи данък за печалбите, реализирани от чуждестранни дъщерни дружества. Законодателството относно КЧД се отклонява от това положение и установява редица изключения, при които КЧД може да дължи данък. Ето защо правилната референтна система е правната уредба на КД като цяло. Според жалбоподателя Комисията допуснала грешка, когато избрала изкуствено стеснена правна уредба.

                  2.

                  Второ основание: освобождаванията, предвидени в глава 9 от Закона за облагане на международното облагане и други разпоредби от 2010 г., не са дерогации.

                              —

                              Целта на правилата относно КЧД е да обложи тези дружества с данък само относно конструкции, при които има висок риск от злоупотреба/изкуствено отклонение от данъчно облагане. Обединеното кралство избрало законодателна техника, при която: (i) започва с широко и всеобхватно определение за КЧД, и (ii) изключва голяма част от печалбите, реализирани от КЧД, за да открои само тясна категория печалби, при които има висок риск от злоупотреба/изкуствено отклонение от данъчно облагане. Глава 5 във връзка с глава 9 от Данъчния (международни и други разпоредби) закон от 2010 г. посочват при кои конструкции има висок риск от злоупотреба/изкуствено отклонение от данъчно облагане.

                              —

                              Твърди се още, че Комисията допуснала явна грешка, когато приела, че освобождаванията по глава 9 са дерогации, тъй като се фокусирала върху използваната законодателна техника, а не върху основните цели на мярката.

                              —

                              Според жалбоподателя Комисията приела още — неправилно — че не е налице релевантна разлика между допустимите заеми (Qualifying Loan Relationships) и тези, които не са такива. Обединеното кралство било в най-добрата позиция, за да определи при кои видове конструкции има висок риск от злоупотреба/изкуствено отклонение от данъчно облагане. Той твърди, че Комисията:

                                          a.

                                          допуснала грешка при прилагане на правото, когато не дала на правителството на Обединеното кралство адекватна свобода на преценка по този въпрос; и

                                          b.

                                          допуснала явна грешка в своята преценка на въпросните конструкции.

                  3.

                  Трето основание: явна грешка в преценката на селективността.

                              —

                              Комисията неправилно приела, че Обединеното кралство трябва да прилага само критерия за „съществените функции на персонала“ (СФП), а не глава 5 във връзка с глава 9. Също така неправилно била отхвърлена преценката, че подходът, основан само на СФП, е също толкова сложен за прилагане колкото подхода, основан на капиталови инвестиции от Обединеното кралство.

                              —

                              Жалбоподателят твърди още, че Комисията допуснала грешка и когато отхвърлила становището на Обединеното кралство, че освобождаванията по глава 9 са подходящ, пропорционален и административно осъществим отговор на решението на големия състав на Съда по дело Cadbury Schweppes plc и Cadbury Schweppes Overseas Ltd./К Commissioners of Inland Revenue, (C-196/04, EU:C:2006:544).

                  4.

                  Четвърто основание: не е налице засягане на търговията в ЕС.

                              —

                              Накрая жалбоподателят твърди, че Комисията допуснала грешка, когато приела, че освобождаванията по глава 9 предоставят „полза“ на всяко дружество, така че засягат търговията в рамките на ЕС. Според жалбоподателя те по-скоро предвиждали механизъм, с който в ограничен брой случаи с данък върху КЧД се облагат местни за Обединеното кралство дружества. Към съответния период (2013 г.) не е имало задължение за данъчно облагане на печалбите на КЧД в Съюза и Комисията не съумяла да докаже, че освобождаванията по глава 9 предоставят каквото и да било предимство в сравнение със задълженията, наложени в други държави членки, така че да засягат търговията в ЕС.


title: Дело T-364/19: Жалба, подадена на 17 юни 2019 г. — Moretti/Парламент

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/64

      Жалба, подадена на 17 юни 2019 г. — Moretti/Парламент
      (Дело T-364/19)
      (2019/C 263/69)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Luigi Moretti (Нембро, Италия) (представител: M. Paniz, avvocato)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени съобщението на Генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент, в което е възпроизведено решение № 14/2018 от 12 юли 2018 г. на Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Бюро на председателството на камарата на депутатите, Италия) и/или решение № 6/2018 на Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica (Съвет на председателството на Сената на републиката), както и

                  —

                  да отмени новото определяне и преизчисляване на пожизнената надбавка, отпусната от Европейския парламент,

                  —

                  въз основа на това да приеме и да постанови, че жалбоподателят има право да се запази в първоначалния размер въпросната пожизнена надбавка, чийто падеж е настъпил при действието на правната уредба в сила преди решение № 14/2018 на Ufficio di Presidenza della Camera и/или решение № 6/2018 на Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica, като осъди Европейския парламент да му заплати всички неоснователно удържани суми, при отчитане на паричната ревалоризация и ведно със законната лихва от датата на удържането до окончателното изплащане, както и

                  —

                  да осъди Европейския парламент да изпълни решението, което ще бъде постановено, и да възстанови незабавно и изцяло в първоначалния размер пожизнената надбавка и да поправи всички евентуални щети, доколкото има такива и се установи, че жалбоподателят има право на обезщетение за тях.

                  —

                  при всяко положение да осъди Европейския парламент да заплати всички разноски, включително адвокатското възнаграждение, ДДС, данъци и такси и фиксирани разходи.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са идентични на тези по дело T-345/19, Santini/Парламент.


title: Дело T-365/19: Жалба, подадена на 17 юни 2019 г. — Capraro/Парламент

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/65

      Жалба, подадена на 17 юни 2019 г. — Capraro/Парламент
      (Дело T-365/19)
      (2019/C 263/70)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Patrizia Capraro (Рим, Италия) (представител: M. Paniz, avvocato)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени съобщението на Генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент, в което е възпроизведено решение № 14/2018 от 12 юли 2018 г. на Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Бюро на председателството на камарата на депутатите, Италия) и/или решение № 6/2018 на Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica (Съвет на председателството на Сената на републиката), както и

                  —

                  да отмени новото определяне и преизчисляване на пожизнената надбавка, отпусната от Европейския парламент,

                  —

                  въз основа на това да приеме и да постанови, че жалбоподателят има право да се запази в първоначалния размер въпросната пожизнена надбавка, чийто падеж е настъпил при действието на правната уредба в сила преди решение № 14/2018 на Ufficio di Presidenza della Camera и/или решение № 6/2018 на Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica, като осъди Европейския парламент да му заплати всички неоснователно удържани суми, при отчитане на паричната ревалоризация и ведно със законната лихва от датата на удържането до окончателното изплащане, както и

                  —

                  да осъди Европейския парламент да изпълни решението, което ще бъде постановено и да възстанови незабавно и изцяло в първоначалния размер пожизнената надбавка и да поправи всички евентуални щети, доколкото има такива и се установи, че жалбоподателят има право на обезщетение за тях.

                  —

                  при всяко положение да осъди Европейския парламент да заплати всички разноски, включително адвокатското възнаграждение, ДДС, данъци и такси и фиксирани разходи.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са идентични на тези по дело T-345/19, Santini/Парламент.


title: Дело T-366/19: Жалба, подадена на 18 юни 2019 г. — Sboarina/Парламент

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/66

      Жалба, подадена на 18 юни 2019 г. — Sboarina/Парламент
      (Дело T-366/19)
      (2019/C 263/71)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Gabriele Sboarina (Верона, Италия) (представител: M. Paniz, avvocato)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени съобщението на Генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент, в което е възпроизведено решение № 14/2018 от 12 юли 2018 г. на Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Бюро на председателството на камарата на депутатите, Италия) и/или решение № 6/2018 на Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica (Съвет на председателството на Сената на републиката), както и

                  —

                  да отмени новото определяне и преизчисляване на пожизнената надбавка, отпусната от Европейския парламент,

                  —

                  въз основа на това да приеме и да постанови, че жалбоподателят има право да се запази в първоначалния размер въпросната пожизнена надбавка, чийто падеж е настъпил при действието на правната уредба в сила преди решение № 14/2018 на Ufficio di Presidenza della Camera и/или решение № 6/2018 на Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica, като осъди Европейския парламент да му заплати всички неоснователно удържани суми, при отчитане на паричната ревалоризация и ведно със законната лихва от датата на удържането до окончателното изплащане, както и

                  —

                  да осъди Европейския парламент да изпълни решението, което ще бъде постановено и да възстанови незабавно и изцяло в първоначалния размер пожизнената надбавка и да поправи всички евентуални щети, доколкото има такива и се установи, че жалбоподателят има право на обезщетение за тях.

                  —

                  при всяко положение да осъди Европейския парламент да заплати всички разноски, включително адвокатското възнаграждение, ДДС, данъци и такси и фиксирани разходи.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са идентични на тези по дело T-345/19, Santini/Парламент.


title: Дело T-370/19: Жалба, подадена на 19 юни 2019 г. — Испания/Комисия

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/67

      Жалба, подадена на 19 юни 2019 г. — Испания/Комисия
      (Дело T-370/19)
      (2019/C 263/72)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Кралство Испания (представител: M. García-Valdecasas Dorrego)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Европейската комисия от 18 март 2019 година,

                  —

                  да осъди институцията ответник да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба е насочена срещу Решение на Комисията от 18 март 2019 година относно участието на националния регулаторен орган на Косово в Органа на европейските регулатори в областта на електронните съобщения (1).
      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 35 от Регламент (ЕС) 2018/1971 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2018 година за създаване на Орган на европейските регулатори в областта на електронните съобщения (ОЕРЕС) и на Агенция за подкрепа на ОЕРЕС (Службата на ОЕРЕС), за изменение на Регламент (ЕС) 2015/2120 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1211/2009 (2), доколкото този член допуска само Съветът на регулаторите, работните групи и Управителният съвет да бъдат отворени за участие на регулаторни органи на трети държави.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 35 от Регламент (ЕС) 2018/1971, доколкото не съществува споразумение за целите на участието на регулаторния орган на Косово в ОЕРЕС.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на член 35 от Регламент (ЕС) 2018/1971, доколкото Европейската комисия се е отклонила от установената процедура относно участието на регулаторни органи на трети държави в ОЕРЕС. Това също така е довело до приемането на правен акт без никакво правно основание, пораждащ правни задължения спрямо трети лица, без да са били предоставени специфични правомощия в това отношение.

         (1)  ОВ C 115, 2019 г., стр. 26.

         (2)  ОВ L 321, 2018 г., стр. 1.


title: Дело T-371/19: Жалба, подадена на 18 юни 2019 г. — Itinerant Show Room/EUIPO — Forest (FAKE DUCK)

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/68

      Жалба, подадена на 18 юни 2019 г. — Itinerant Show Room/EUIPO — Forest (FAKE DUCK)
      (Дело T-371/19)
      (2019/C 263/73)
      Език на жалбата: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Itinerant Show Room Srl (Сан Джорджо ин Боско, Италия) (представители: A. Visentin, M. Cartella и B. Cartella, avvocati)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Forest Srl (Милано, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз FAKE DUCK — заявка за регистрация № 15 912 496

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 5 април 2019 г. по преписка R 1117/2018-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да приеме, че жалбата е основателна и да я уважи по изложените в нея съображения и въз основа на това

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да задължи EUIPO да регистрира марката на Европейския съюз също и за класове 18 и 25,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Липса на оценка на конкретните условия на придобиване на стоките.


title: Дело T-372/19: Жалба, подадена на 20 юни 2019 г. — Cellai/Парламент

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/69

      Жалба, подадена на 20 юни 2019 г. — Cellai/Парламент
      (Дело T-372/19)
      (2019/C 263/74)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Marco Cellai (Флоренция, Италия) (представител: M. Paniz, avvocato)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени съобщението на Генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент, в което е възпроизведено решение № 14/2018 от 12 юли 2018 г. на Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Бюро на председателството на камарата на депутатите, Италия) и/или решение № 6/2018 на Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica (Съвет на председателството на Сената на републиката), както и

                  —

                  да отмени новото определяне и преизчисляване на пожизнената надбавка, отпусната от Европейския парламент,

                  —

                  въз основа на това да приеме и да постанови, че жалбоподателят има право да се запази в първоначалния размер въпросната пожизнена надбавка, чийто падеж е настъпил при действието на правната уредба в сила преди решение № 14/2018 на Ufficio di Presidenza della Camera и/или решение № 6/2018 на Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica, като осъди Европейския парламент да му заплати всички неоснователно удържани суми, при отчитане на паричната ревалоризация и ведно със законната лихва от датата на удържането до окончателното изплащане, както и

                  —

                  да осъди Европейския парламент да изпълни решението, което ще бъде постановено, и да възстанови незабавно и изцяло в първоначалния размер пожизнената надбавка и да поправи всички евентуални щети, доколкото има такива и се установи, че жалбоподателят има право на обезщетение за тях.

                  —

                  при всяко положение да осъди Европейския парламент да заплати всички разноски, включително адвокатското възнаграждение, ДДС, данъци и такси и фиксирани разходи.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са идентични на тези по дело T-345/19, Santini/Парламент.