title: Дело T-53/17: Жалба, подадена на 27 януари 2017 г. — Austrian Power Grid/ACER

text:
               27.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/21

         Жалба, подадена на 27 януари 2017 г. — Austrian Power Grid/ACER
   (Дело T-53/17)
   (2017/C 095/30)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Austrian Power Grid AG (Виена, Австрия) (представители: H. Kristoferitsch и S. Huber, адвокати)

      Ответник: Агенция за сътрудничество между енергийните регулатори (ACER)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени следните части от решение № 6/2016 на Агенцията за сътрудничество между енергийните регулатори от 17 ноември 2016 г. относно предложението на оператора на електропреносната мрежа за определяне на регионите за изчисляване на преносната способност:

                           —

                           член 1 от Решението във връзка с:

                                       —

                                       приложение I, член 1, параграф 1, буква в),

                                       —

                                       думата „също“ и текста „за целите на разпределението на преносната способност на границите на тръжните зони до изпълнението на предвидените в член 5, параграф 3 от този документ изисквания“ в приложение I, член 2, параграф 2, буква д),

                                       —

                                       приложение I, член 5, параграф 1, буква т),

                                       —

                                       приложение I, член 5, параграф 3,

                                       —

                                       приложение I, карта № 3,

                           —

                           член 2 от Решението,

                           —

                           приложение IV,

                           —

                           приложение V,

               —

               да осъди ACER да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание, в което се посочва, че ACER не е компетентна да въвежда нови граници на тръжни зони и разпределение на преносната способност.

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че ACER не е компетентна да въвежда нови граници на тръжни зони или разпределение на преносната способност в производство за определяне на Региони за изчисляване на преносна способност (CCR), както е предвидено в член 15 от Регламента за разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването (1), респективно в решение, основано на член 8, параграф 1 от Регламента за създаване на Агенция за сътрудничество между регулаторите на енергия (2). Ето защо според жалбоподателя посочването в член 2 (който сам по себе си е незаконосъобразен и се обжалва), че оспорваното решение може да бъде ревизирано, не може да компенсира тази липса на компетентност.

               2.

               Второ основание, в което се посочва, че обжалваното решение нарушава Регламент (ЕО) № 714/2009 и Регламента за разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването в няколко отношения.

                           —

                           Жалбоподателят изтъква, че ACER е приложила погрешно правната дефиниция на претоварване и че междусистемният електропровод между Германия и Австрия не е претоварен, поради това не може да бъде обект на разпределение на преносната способност.

                           —

                           Освен това жалбоподателят посочва, че разделянето на общия пазар на електричество на Германия и Австрия е диаметрално противоположно на целите, преследвани с Регламент (ЕО) № 714/2009 (3) и нарушава принципа, че вътрешните претоварвания не могат да се прехвърлят на националните граници.

                           —

                           На последно място, жалбоподателят твърди, че Решението е фактически неправилно и прилага погрешно установените в правната уредба критерии за създаването на нова граница на тръжни зони, по-специално поради обстоятелствата, че границата между Германия и Австрия не е структурно претоварена, че ACER не отчита алтернативни граници на тръжни зони, че биха били налице по-малко инвазивни технически мерки, че обжалваното решение не взема предвид бъдещото развитие, че Решението нарушава спецификацията, че тръжните зони трябва да имат постоянен характер и че ACER погрешно преценява естеството на кръговите потоци.

               3.

               Трето основание, в което се посочва, че обжалваното решение нарушава първичното право на Европейския съюз.

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава принципа на пропорционалност, тъй като не са разгледани и постановени по-малко инвазивни, но също толкова подходящи мерки.

                           —

                           На следващо място жалбоподателят посочва, че обжалваното решение нарушава основните свободи, тъй като изкуственото разделение на съвместния германо-австрийски пазар на електроенергията води до количествени ограничения на търговията с електроенергия между двете държави членки. В това отношение според жалбоподателя обжалваното решение нарушава свободното движение на стоки, предвидено в членове 34 и 35 ДФЕС. Освен това според него ограниченията на преносния капацитет в резултат на въвеждането на граница на тръжни зони и на механизъм за разпределение на преносния капацитет необосновано ограничава свободата на жалбоподателя да предоставя услуги (член 56 ДФЕС).

                           —

                           На последно място, жалбоподателят посочва, че обжалваното решение нарушава правото на ЕС в областта на конкуренцията, тъй като разделянето на съвместния германо-австрийски пазар на електроенергия чрез въвеждането на тръжна зона и на механизъм за разпределение на преносния капацитет (МРПК) е равнозначно на разделение на пазара, което е в нарушение на член 101 ДФЕС.

               4.

               Четвърто основание, в което се посочва, че при издаването на това решение ACER е нарушила няколко процесуални изисквания.

                           —

                           В този контекст жалбоподателят изтъква, че като погрешно е основала решението си на член 15 от Регламента за разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването, ACER последователно следва погрешното производство за създаването на нови граници на тръжни зони и за въвеждането на МРПК.

                           —

                           На следващо място, жалбоподателят посочва, че подадената от австрийския регулатор E-Control заявка, с която се иска изменение на проекта за всички ОПС CCR, не е била разгледана в съответствие с процедурата, предвидена в член 9, параграф 12 от Регламента за разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването.

                           —

                           Освен това според жалбоподателя ACER надхвърля своите правомощия, като обявява, че необвързващото Становище 9/2015 от септември 2015 г. има обвързващо действие. В допълнение според жалбоподателя, тъй като Становището, което е обявено за обвързващо, не е част от процедурата по консултиране, процесуалните права на председателя са основно и съществено нарушени.

                           —

                           На следващо място, жалбоподателят посочва, че в преписката на ACER за подготовката на обжалваното решение липсват технически изследвания, анализи и задълбочени оценки. Жалбоподателят твърди, че или Агенцията е предоставила на жалбоподателя много непълна информация и по този начин е нарушила неговото право на пълен достъп до преписката в съответствие с член 41 от Хартата на основните права, или тя изобщо не е изготвила и/или не е използвала техническа експертиза и анализи, за да снабди обжалваното решение със солидна фактическа основа (което също било равносилно на съществено процесуално нарушение).

                           —

                           На последно място, жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение се основава на факти, които не са били достатъчно изяснени, тъй като по-специално, но не само, Агенцията не е отбелязала къде съществува структурно претоварване на територията на съвместния германо-австрийски пазар и къде това би било управлявано най-ефективно; до каква степен възникват кръгови потоци и засягат германо-австрийската граница; какво действие имат настоящите и предстоящите мерки, свързани с разширяването на мрежата и подобряването на мрежовата сигурност; колко от стигащата до Австрия електроенергия през други държави членки след това продължава оттам до Германия.

               5.

               Пето основание, в което се изтъква липсата на мотиви.

      (1)  Регламент (ЕС) 2015/1222 на Комисията от 24 юли 2015 година за установяване на насоки относно разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването (ОВ L 197, стр. 24).

      (2)  Регламент (ЕО) № 713/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Агенция за сътрудничество между регулаторите на енергия (ОВ L 211, стр. 1).

      (3)  Регламент (ЕО) № 714/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно условията за достъп до мрежата за трансграничен обмен на електроенергия и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1228/2003 (ОВ L 211, стр. 15).


title: Дело T-35/09: Жалба, подадена на 26 януари 2009 г.  — Procaps/СХВП — Biofarma

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/51

         Жалба, подадена на 26 януари 2009 г. — Procaps/СХВП — Biofarma
   (Дело T-35/09)
   (2009/C 69/112)
   Език на жалбата: испански
   Страни

      Жалбоподател: Procaps, SA (Barranquilla, Колумбия) (представител: Sr. M. Vidal-Quadras Trias de Bes, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Biofarma SAS (Neuilly sur Seine, Франция)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение № R 867/2007-4 на четвърти апелативен състав на СХВП (Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 24 ноември 2008 г., за което страните са уведомени на 25 ноември.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „PROCAPS“ (заявка № 3.519.394) за стоки и услуги от класове 5, 35, 39, 40, 44.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: BIOFARMA, société par actions simplifiée.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална и международна словна марка „PROCAPTAN“ за стоки от клас 5.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: частично отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: неправилно прилагане на член 9, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността.


               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/1

         2011/C 55/01
   Последна публикация на Съдa на Европейския съюз в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 46, 12.2.2011 г.

      Предишни публикации

      ОВ C 38, 5.2.2011 г.

      ОВ C 30, 29.1.2011 г.

      ОВ C 13, 15.1.2011 г.

      ОВ C 346, 18.12.2010 г.

      ОВ C 328, 4.12.2010 г.

      ОВ C 317, 20.11.2010 г.

   Може да намерите тези текстове на:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело C-550/10 P: Жалба, подадена на 24 ноември 2010 г. от Koninkrijk der Nederlanden срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 9 септември 2010 г. по дело T-348/07, Stichting Al-Aqsa/Съвет на Европейския съюз

text:
               12.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/3

         Жалба, подадена на 24 ноември 2010 г. от Koninkrijk der Nederlanden срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 9 септември 2010 г. по дело T-348/07, Stichting Al-Aqsa/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-550/10 P)
   2011/C 46/05
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Koninkrijk der Nederlanden (представители: C.M. Wissels и M. Noort)

      Друга страна в производството: Stichting Al-Aqsa, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение по дело T-348/07 и да се върне делото на Общия съд;

               —

               да се осъдят другите страни в производството да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Общият съд тълкува погрешно член 1, параграфи 4 и 6 от Обща позиция 2001/931 и член 2, параграф 3 от Регламент № 2580/2001 (1), тъй като приема, че съдебното решението по производството за постановяване на временни мерки след отмяната на Sanctieregeling [Sanctieregeling terrorisme 2003 (Постановление за санкциите в областта на тероризма)] не би могло да представлява основание за запазване на Al-Aqsa в списъка на ЕС за замразяване на средства.

      (1)  Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания (ОВ L 344, стр. 70; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 1, стр. 169).


title: Дело C-161/09: Решение на Съда (първи състав) от 3 март 2011 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, по-рано известно като K. Fragkopoulos kai SIA O.E./Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias (Свободно движение на стоки — Мерки с равностоен на количествени ограничения ефект — Коринтски стафид — Национална правна уредба, която има за цел да защити качеството на продукта — Ограничения за пускането на пазара в зависимост от различните области на производство — Обосноваване — Пропорционалност)

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/3

         Решение на Съда (първи състав) от 3 март 2011 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, по-рано известно като K. Fragkopoulos kai SIA O.E./Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias
   (Дело C-161/09) (1)

   (Свободно движение на стоки - Мерки с равностоен на количествени ограничения ефект - Коринтски стафид - Национална правна уредба, която има за цел да защити качеството на продукта - Ограничения за пускането на пазара в зависимост от различните области на производство - Обосноваване - Пропорционалност)
   2011/C 130/05
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Symvoulio tis Epikrateias

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, anciennement K. Fragkopoulos kai SIA O.E.

      Ответник: Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias

      в присъствието на: Ypourgos Georgias, Enosis Agrotikon Synaiterismon Aigialeias tou Nomou Achaïas

      Предмет

   Преюдициално запитване — Symvoulio tis Epikrateias — Свободно движение на стоки — Количествени ограничения на износа — Мерки с равностоен ефект — Национална правна уредба, която прави разграничение между районите за производство на стафиди според качеството на последните — Забрана за внасяне, обработка и търговия със стафиди от район B, с по-ниско качество, в район A, с по-високо качество — Забрана за внасяне, обработване и търговия в район A на стафиди от най-високо качество с произход от обособена част от същия район — Съвместимост с членове 29 и 30 ЕО

      Диспозитив

   Член 29 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че той не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда абсолютна забрана за внасяне, складиране, преработване и опаковане с цел износ на стафиди, както между двете подзони на зона А, така и между втората подзона на зона А и зона Б, доколкото тя не позволява да се постигнат последователно преследваните законни цели и излиза от рамките на необходимото за гарантиране на тяхното осъществяване.

      (1)  ОВ C 153, 4.7.2009 г.


title: Дело C-296/10: Решение на Съда (втори състав) от 9 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Stuttgart, Германия) — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez (Съдебно сътрудничество по граждански дела — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност — Регламент (ЕО) № 2201/2003 — Висящи дела — Иск за предоставяне на правото на упражняване на родителските права и искане за постановяване на временни мерки във връзка с упражняването на родителските права по отношение на едно и също дете)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/15

         Решение на Съда (втори състав) от 9 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Stuttgart, Германия) — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez
   (Дело C-296/10) (1)

   (Съдебно сътрудничество по граждански дела - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност - Регламент (ЕО) № 2201/2003 - Висящи дела - Иск за предоставяне на правото на упражняване на родителските права и искане за постановяване на временни мерки във връзка с упражняването на родителските права по отношение на едно и също дете)
   2011/C 13/25
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Stuttgart

      Страни в главното производство

      Ищец: Bianca Purrucker

      Ответник: Guillermo Vallés Pérez

      Предмет

   Преюдициално запитване — Amtsgericht Stuttgart — Тълкуване на член 19, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (ОВ L 338, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183) — Компетентност на съд на държава членка да се произнесе по иск относно упражняването на родителските права по отношение на дете, което има обичайно пребиваване в тази държава, при положение че преди това съд на друга държава членка е бил сезиран с искане за постановяване на временни мерки в рамките на спор между същите страни и във връзка с упражняването на родителските права за същото дете — Понятието „съд, който първи е сезиран“

      Диспозитив

   Разпоредбите на член 19, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000, не се прилагат, когато съдът на държава членка, който първи е сезиран със спор във връзка с родителската отговорност, се произнася само по искане за постановяване на временни мерки по смисъла на член 20 от този регламент, докато съдът на друга държава членка, който е компетентен по иска по смисъла на същия регламент, е сезиран по-късно със същия спор, независимо дали искането е за временни мерки или за окончателно решаване на спора.
   Когато пред съд на държава членка е образувано производство за постановяване на временни мерки или в това производство е постановено решение, но предявеното искане, съответно постановеното решение изобщо не сочи, че съдът, пред който е образувано производството за постановяване на временни мерки, е компетентен по смисъла на Регламент № 2201/2003, това обстоятелство не е непременно причина да се изключи възможността, евентуално допусната в правото на тази държава членка, да е предявен и искът, във връзка с който е направено искането за временни мерки, и този иск да позволява да се установи, че сезираният съд е компетентен по смисъла на този регламент.
   Когато въпреки усилията, които е положил, за да получи информация от страната, която се позовава на наличието на висящ процес, от първия сезиран съд и от централния орган, сезираният по-късно съд не разполага с никакви данни, въз основа на които да може да определи предмета и основанието на предявеното пред другия съд искане и които в частност да доказват компетентността на другия съд съгласно Регламент № 2201/2003, и когато поради наличието на особени обстоятелства интересът на детето изисква да се постанови решение, което подлежи на признаване в други държави членки освен в държавата на по-късно сезирания съд, след разумен срок на изчакване за отговор на поставените въпроси този съд трябва да пристъпи към по-нататъшно разглеждане на предявеното пред него искане. Продължителността на този разумен срок трябва да е съобразена с висшия интерес на детето предвид конкретните обстоятелства по разглеждания спор.

      (1)  ОВ C 221, 14.8.2010 г.


title: Дело T-274/13: Жалба, подадена на 17 май 2013 г. — Emadi/Съвет

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/48

         Жалба, подадена на 17 май 2013 г. — Emadi/Съвет
   (Дело T-274/13)
   2013/C 207/80
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Hamid Reza Emadi (Техеран, Иран) (представители: адв. T. Walter)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент (ЕС) № 206/2013 на Съвета от 11 март 2013 година за прилагане на член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 359/2011 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи предвид ситуацията в Иран, доколкото се отнася до г-н Hamid Reza Emadi,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първо правно основание: нарушение на правото на защита на жалбоподателя:

                           —

                           Съветът е нарушил правото на жалбоподателя на ефективна правна защита и по-специално изискването за мотивиране, като не е изложил достатъчно мотиви за включването на жалбоподателя в приложението към обжалвания регламент за изпълнение,

                           —

                           Съветът е нарушил правото на жалбоподателя да бъде изслушан, като не му е предоставил предвидената в член 12, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 359/2011 (1) възможност да представи възражения във връзка с включването в списъка със санкциониране лица и по този начин да предизвика преразглеждане от Съвета.

               2.

               Второ правно основание: липса на основание за включване на жалбоподателя в списъка със санкционирани лица:

                           —

                           посочените от Съвета основания за включване на жалбоподателя в списъка със санкционирани лица не разкриват точното правно основание, на което се позовава Съвета за това,

                           —

                           Съветът е допуснал явна грешка в преценката на фактите, като е включил жалбоподателя в списъка към приложението на обжалвания регламент за изпълнение,

                           —

                           по-специално посоченото от Съвета в списъка със санкционирани лица единствено конкретно основание не би могло да обоснове включването на жалбоподателя в този списък.

               3.

               Трето правно основание: нарушение на принципа за неналагане на двойно наказание (ne bis in idem):

                           —

                           посоченото от Съвета единствено конкретно основание за включване на жалбоподателя в списъка със санкционирани лица вече е било предмет на санкция от медийния регулаторен орган на Обединеното кралство,

                           —

                           Съветът не твърди, че въпреки, съответно след тази санкция се е стигнало до други нарушения, които биха обосновали включването в списъка със санкционирани лица.

               4.

               Четвърто правно основание: нарушение на основните права на жалбоподателя на свобода на радиоразпространение, съответно свобода на изразяване, свобода на движение и право на собственост:

                           —

                           включването на жалбоподателя в списъка със санкционирани лица представлява необосновано и непропорционално посегателство на свободата на медиите и свободата му на изразяване, което цели преди всичко да възпрепятства жалбоподателя, съответно радиоразпространителя, за който работи, при предаването на информация от и за Европа,

                           —

                           включването на жалбоподателя в списъка със санкционирани лица представлява необосновано и непропорционално посегателство на другите защитени основни права (правото на собственост, свобода при избор на професия, свобода на движение).

      (1)  Регламент (ЕС) № 359/2011 на Съвета от 12 април 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи предвид ситуацията в Иран (ОВ L 100, стр. 1).


title: Дело C-218/09: Решение на Съда (четвърти състав) от 18 март 2010 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel, Белгия) — SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV/Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau (Преюдициално запитване — Регламент (ЕИО) № 3665/87 — Възстановявания при износ — Член 5, параграф 3 — Условия за предоставяне — Изключение — Понятие за непреодолима сила — Продукти, погинали по време на превоза)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/8

         Решение на Съда (четвърти състав) от 18 март 2010 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel, Белгия) — SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV/Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau
   (Дело C-218/09) (1)

   (Преюдициално запитване - Регламент (ЕИО) № 3665/87 - Възстановявания при износ - Член 5, параграф 3 - Условия за предоставяне - Изключение - Понятие за непреодолима сила - Продукти, погинали по време на превоза)
   2010/C 134/13
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Brussel

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV

      Ответници: Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van beroep te Brussel — Тълкуване на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 3665/87 на Комисията от 27 ноември 1987 година за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на селскостопански продукти (ОВ L 351, стр. 1) — Условия за предоставяне на възстановявания при износ — Изключение — Продукт, погинал по време на превоза в резултат на непреодолима сила

      Диспозитив

   Член 5, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 3665/87 на Комисията от 27 ноември 1987 година за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на селскостопански продукти, изменен с Регламент (ЕО) № 1384/95 на Комисията от 19 юни 1995 година, трябва да се тълкува в смисъл, че при описаните от запитващата юрисдикция обстоятелства развалянето на товар с говеждо месо не представлява случай на непреодолима сила по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 220, 12.9.2009 г.


title: Дело C-155/14 P: Решение на Съда (пети състав) от 16 юни 2016 г. — Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, по-рано AlzChem Trosberg GmbH/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Член 81 ЕО — Картели — Пазари на калциев карбид на прах и на гранули, както и на магнезий на гранули в значителна част от ЕИП — Определяне на цени, подялба на пазара и обмен на информация — Отговорност на дружеството майка за извършените от дъщерните му дружества нарушения на правилата на конкуренцията — Решаващо влияние, упражнявано от дружеството майка — Оборима презумпция в случай на притежаване на 100 % от капитала — Условие за оборването на тази презумпция — Неспазване на изрично указание)

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/3

         Решение на Съда (пети състав) от 16 юни 2016 г. — Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, по-рано AlzChem Trosberg GmbH/Европейска комисия
   (Дело C-155/14 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Член 81 ЕО - Картели - Пазари на калциев карбид на прах и на гранули, както и на магнезий на гранули в значителна част от ЕИП - Определяне на цени, подялба на пазара и обмен на информация - Отговорност на дружеството майка за извършените от дъщерните му дружества нарушения на правилата на конкуренцията - Решаващо влияние, упражнявано от дружеството майка - Оборима презумпция в случай на притежаване на 100 % от капитала - Условие за оборването на тази презумпция - Неспазване на изрично указание))
   (2016/C 305/03)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, предишно AlzChem Trosberg GmbH (представители: C. Steinle и I. Bodenstein, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: G. Meessen и R. Sauer, подпомагани от A. Böhlke, Rechtsanwalt)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Evonik Degussa GmbH и AlzChem AG понасят направените от тях съдебни разноски и се осъждат да заплатят направените от Европейската комисия съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 184, 16.6.2014 г.


title: Дело T-343/14: Решение на Общия съд от 29 юни 2017 г. — Cipriani/EUIPO — Hotel Cipriani (CIPRIANI) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „CIPRIANI“ — Липса на недобросъвестност — Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Липса на нарушение на правото на име на общоизвестно лице — Член 53, параграф 2, буква а) от Регламент № 207/2009)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/31

         Решение на Общия съд от 29 юни 2017 г. — Cipriani/EUIPO — Hotel Cipriani (CIPRIANI)
   (Дело T-343/14) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „CIPRIANI“ - Липса на недобросъвестност - Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Липса на нарушение на правото на име на общоизвестно лице - Член 53, параграф 2, буква а) от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 277/45)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Arrigo Cipriani (Венеция, Италия) (представители: A. Vanzetti, G. Sironi и S. Bergia, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Hotel Cipriani Srl (Венеция) (представители: първоначално C. Hoole, solicitor, впоследствие T. Alkin, B. Brandreth, barristers, W. Sander, P. Cantrill, M. Pearce, A. Hall и A. Ward, solicitors, и накрая B. Brandreth, barrister, A. Poulter и P. Brownlow, solicitors)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 март 2014 г. (преписка R 224/2012-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни г-н Cipriani и Hotel Cipriani

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Arrigo Cipriani понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и на Hotel CIPRIANI Srl.

      (1)  ОВ C 261, 11.8.2014 г.


title: Дело C-84/08 P: Жалба, подадена на 21 февруари 2008 г. от Athanasios Pitsiorlas срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 27 ноември 2007 г. по съединени дела T-3/00 и T-337/04, Athanasios Pitsiorlas/Съвет на Европейския съюз и Европейска централна банка

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/15

         Жалба, подадена на 21 февруари 2008 г. от Athanasios Pitsiorlas срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 27 ноември 2007 г. по съединени дела T-3/00 и T-337/04, Athanasios Pitsiorlas/Съвет на Европейския съюз и Европейска централна банка
   (Дело C-84/08 P)
   (2008/C 285/25)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Athanasios Pitsiorlas (представител: aдв. D. Papafilippou)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз и Европейска централна банка

      С определение от 3 юли 2008 г. Съдът (втори състав) отхвърля искането за отмяна и осъжда г-н Athanasios Pitsiorlas да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-217/17 P: Жалба, подадена на 25 април 2017 г. от Mast-Jägermeister SE срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 9 февруари 2017 г. по дело T-16/16, Mast-Jägermeister SE/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/12

         Жалба, подадена на 25 април 2017 г. от Mast-Jägermeister SE срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 9 февруари 2017 г. по дело T-16/16, Mast-Jägermeister SE/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   (Дело C-217/17 P)
   (2017/C 300/15)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Mast-Jägermeister SE (представител: C. Drzymalla, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени изцяло решението на Общия съд от 9 февруари 2017 г. по дело T-16/16, с което жалбата е отхвърлена и жалбоподателят е осъден да заплати съдебните разноски,

               —

               в случай, че жалбата бъде приета за основателна, да уважи първото и третото от исканията, направени пред първата инстанция.

      Основания и основни доводи

   Жалбата е срещу решението на Общия съд от 9 февруари 2017 г. по дело T-16/16, с което Общият съд е разгледал изискванията относно представянето на промишлен дизайн с оглед определянето на дата на подаване що се отнася по-конкретно до заявки за регистрация на промишлен дизайн № 002683615-0001 и 002683615-002 (чаша).
   Твърди се, че обжалваното съдебно решение нарушава член 46, параграфи 2 и 3 от Регламент № 6/2002, разгледан във връзка с членове 36 и 38 от същия регламент, доколкото Общият съд е приел, че от духа и целта на тези разпоредби следва, че заявките за регистрация не трябва да се разглеждат като заявки за регистрация на промишлен дизайн на Общността, когато EUIPO счита, че е налице неяснота или двусмислие по отношение на предмета на защита в заявките за регистрация на промишлен дизайн. От важността на датата на подаване за заявителя следвало обаче, че представянето на промишления дизайн не може да бъде подчинено на стриктни изисквания и че с оглед на определянето на датата на подаване по смисъла на член 38 от Регламент № 6/2002, член 36, параграф 1, буква в) изисква единствено физическа годност на представянето на промишления дизайн да бъде възпроизвеждан.
   Противно на приетото от Общия съд, от член 4, параграф 1, буква д) от Регламент № 2245/2002, разгледан във връзка с член 10, параграф 1, буква в) и параграф 2 от този регламент не следвало нещо по-различно. Доколкото от тези разпоредби следвало, че представянето на промишления дизайн трябва да бъде с качество, което да позволява всички подробности от предмета, за който се търси закрила, да се открояват ясно, тези разпоредби се отнасят единствено до физическата годност на представянето да бъде възпроизвеждано. Това важало особено като се има предвид фактът, че единствен заявителят може да определи предмета на заявката за регистрация, тоест това, за което се иска защитата. Най-сетне, окончателният обхват на защитата на промишлен дизайн се определял единствено и изключително от сезираната с иск за фалшифициране юрисдикция.
   Доколкото регистрацията на промишлен дизайн би могла да създаде правна несигурност що се отнася до представянето му, регистрацията може да бъде отказана, но не и определянето на дата на подаване, която е много важна за заявителя, предвид правилата на член 4, буква A от Парижката конвенция относно приоритета, произтичащ от първоначалната молба.
   В този контекст, Общият съд пренебрегнал недвусмисления текст на диференцираните правила на член 46, параграфи 2 и 3. Съгласно член 46, параграф 2 от Регламент № 6/2002, само когато нередностите се отнасят до условията, посочени в член 36, параграф 1 от Регламент № 6/2002, дадена заявка не може да се разглежда като заявка за промишлен дизайн на Общността. Все пак, що се отнася до представянето на промишления дизайн, член 36, параграф 1 от посочения регламент изисквал единствено това представяне да бъде годно да бъде възпроизвеждано. Съгласно член 46, параграф 3 от Регламент № 6/2002, други нередности, по-специално тези, произтичащи от прилагането на Регламент № 2245/2002, могат да доведат единствено до отхвърляне на заявката, след определяне на дата на подаване. Това следвало от препращането в член 46, параграф 3 към член 45, параграф 2, буква а), разгледан във връзка с член 36, параграф 5 от Регламент № 5/2002.


title: Дело C-191/12: Решение на Съда (седми състав) от 16 май 2013 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága (Невъзстановяване в пълен размер на недължимо внесения данък върху добавената стойност — Национално законодателство, което изключва възстановяването на ДДС поради прехвърлянето му върху трето лице — Компенсиране под формата на помощ, която обхваща неподлежаща на приспадане част от ДДС — Неоснователно обогатяване)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/32

         Решение на Съда (седми състав) от 16 май 2013 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Дело C-191/12) (1)

   (Невъзстановяване в пълен размер на недължимо внесения данък върху добавената стойност - Национално законодателство, което изключва възстановяването на ДДС поради прехвърлянето му върху трето лице - Компенсиране под формата на помощ, която обхваща неподлежаща на приспадане част от ДДС - Неоснователно обогатяване)
   2013/C 225/54
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Kúria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

      Предмет

   Преюдициално запитване — Kúria Budapest — Тълкуване на правото на Съюза относно общата система на данъка върху добавената стойност — Приспадане на ДДС, платен за получена доставка — Субсидиране с публични средства, предоставени за придобиване на имущества, при което се финансира и неподлежащия на приспадане ДДС върху приобретателните сделки — Национална правна уредба, изключваща възстановяването на данъка поради прехвърлянето му върху трето лице

      Диспозитив

   Принципът на възстановяване на данъците, събрани в държава членка в нарушение на нормите на правото на Съюза, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска тази държава да откаже да възстанови част от данъка върху добавената стойност, чието приспадане е било възпрепятствано от противоречаща на правото на Съюза национална мярка, с мотива, че тази част от данъка е била субсидирана посредством помощ, предоставена на данъчнозадълженото лице — финансирана както от Европейския съюз, така и от посочената държава, — при условие че икономическата тежест, свързана с отказа за приспадане на данъка върху добавената стойност, е била неутрализирана изцяло, което националната юрисдикция следва да провери.

      (1)  ОВ C 243, 11.8.2012 г.


title: Дело T-178/11: Жалба, подадена на 18 март 2011 г. — Voss of Norway/СХВП — Nordic Spirit (триизмерна „бутилка“ )

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/36

         Жалба, подадена на 18 март 2011 г. — Voss of Norway/СХВП — Nordic Spirit (триизмерна „бутилка“)
   (Дело T-178/11)
   2011/C 145/61
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Voss of Norway ASA (Осло, Норвегия) (представители: F. Jacobacci и B. La Tella, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Nordic Spirit AB (pubI) (Стокхолм, Швеция)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 12 януари 2011 г. по преписка R 785/2010-1 и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: триизмерна марка, представляваща „бутилка“ за стоки от класове 32 и 33 — заявка за регистрация като марка на Общността № 3156163

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Основание на искането за обявяване на недействителност: страната, която иска обявяването на недействителност, се позовава на абсолютни основания за недействителност съгласно член 52, параграф 1, буква a) във връзка с член 7 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета и на това, че в съответствие с член 52, параграф 1, буква б) от същия регламент притежателят на марката на Общността е бил недобросъвестен при подаване на заявката.

      Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.

      Решение на апелативния състав: обявява регистрацията на марката на Общността за недействителна.

      Изложени правни основания: нарушение на членове 75 и 99, и на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, както и нарушение на правило 37, буква б), точка iv от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията, доколкото апелативният състав е (i) допуснал грешка в своите мотиви, като ги е основал на ново изискване за установяване на действителността на триизмерни марки, по което жалбоподателят не е имал възможност да представи становище; (ii) обърнал е тежестта на доказване в нарушение на принципа за справедлив съдебен процес; (iii) неправилно е изтълкувал и приложил член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността и (iv) силно е изопачил обстоятелствата, за да достигне до погрешен извод.


title: Дело T-718/15: Жалба, подадена на 9 декември 2015 г. — PTC Therapeutics International/EMA

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/37

         Жалба, подадена на 9 декември 2015 г. — PTC Therapeutics International/EMA
   (Дело T-718/15)
   (2016/C 059/42)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: PTC Therapeutics International Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: M. Demetriou, QC, C. Thomas, Barrister, G. Castle, B. Kelly и H. Billson, Solicitors)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решение на Европейска агенция по лекарствата EMA/722323/2015 от 25 ноември 2015 г. за предоставяне на трето лице на достъп до информация относно лекарствен продукт на основание на Регламент (ЕО) № 1049/2001 относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76), доколкото това решение се отнася до поверителна в търговско отношение информация, оповестяването на която ще накърни правата на жалбоподателите, и доколкото решението противоречи на правото на Съюза,

               —

               да върне обжалваното решение на EMA за по-нататъшно разглеждане с оглед на редактирането на поверителните части, съгласувано с жалбоподателя и

               —

               да осъди EMA да заплати всички съдебни разноски по производството.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от обстоятелството, че разглежданият документ е защитен по силата на член 4, параграф 2 и/или член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1049/2001.

               2.

               Второто основание е изведено от обстоятелството, че разглежданият документ се състои изцяло от поверителна в търговско отношение информация, която е защитена по силата на член 4, параграф 2 от посочения регламент.

               3.

               Третото основание е изведено от обстоятелството, че оповестяването на документа би засегнало процеса на вземане на решения от EMA.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от обстоятелството, че EMA не е претеглила съществуващите интереси, въпреки че е била длъжна да го направи.

               5.

               Петото основание е изведено от обстоятелството, че надлежното претегляне на интересите, което е задължително, би довело до решение да не се оповестява нито една част от документа.


title: Дело T-916/16: Жалба, подадена на 28 декември 2016 г. — Winkler/Комисия

text:
               13.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/28

         Жалба, подадена на 28 декември 2016 г. — Winkler/Комисия
   (Дело T-916/16)
   (2017/C 046/33)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Bernd Winkler (Grange, Ирландия) (представител: Rechtsanwältin A. Kässens)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на ответника от 30 септември 2016 г. по неговото искане и да задължи ответника да приеме решение за изчисляване на капиталовата стойност към момента на регистриране на искането на жалбоподателя от 14 септември 2011 г.,

               —

               при условията на евентуалност, да осъди ответника да изплати обезщетение в размер на 19 920,39 EUR, платими по пенсионната сметка на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първо основание: нарушение на принципа за разумна продължителност на производството, на принципите на правната сигурност и на справедлив съдебен процес и нарушение на задълженията за предоставяне на информация и за изслушване
               Жалбоподателят изтъква, че посредством просроченото си решение в отговор на искането му ответникът е нарушил всякакви принципи, които гарантират правомерното протичане на административното производство. Жалбоподателят не бил изслушан преди постановяването на наложените срещу него мерки.

               2.

               Второ основание: Нарушение на принципите на равно третиране, на недопускането на дискриминация и на пропорционалност
               В рамките на второто основание жалбоподателят изтъква, че подобни искания на други колеги, които не са по-възрастни от него, са били обработени много по-бързо, при положение че нямало обективна причина, която да обоснове това неравно третиране.

               3.

               Трето основание: Нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания
               Накрая жалбоподателят критикува удържането на лихви от изчислената му капиталова стойност за периода между предявяването на искането му и окончателното прехвърляне на капиталовата сума, за което на жалбоподателя не било обърнато внимание преди това.


title: Дело C-75/15: Решение на Съда (втори състав) от 21 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Markkinaoikeus — Финландия) — Viiniverla Oy/Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto (Преюдициално запитване — Защита на географските указания на спиртните напитки — Регламент (ЕО) № 110/2008 — Член 16, буква б) — Пресъздаване — Ябълкова дестилатна спиртна напитка, произведена във Финландия и предлагана на пазара под наименованието „Verlados“ — Защитено географско указание „Calvados“)

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/16

         Решение на Съда (втори състав) от 21 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Markkinaoikeus — Финландия) — Viiniverla Oy/Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
   (Дело C-75/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Защита на географските указания на спиртните напитки - Регламент (ЕО) № 110/2008 - Член 16, буква б) - Пресъздаване - Ябълкова дестилатна спиртна напитка, произведена във Финландия и предлагана на пазара под наименованието „Verlados“ - Защитено географско указание „Calvados“))
   (2016/C 098/20)
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Markkinaoikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Viiniverla Oy

      Ответник: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

      Диспозитив

               1)

               Член 16, буква б) от Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година относно определението, описанието, представянето, етикетирането и защитата на географските указания на спиртните напитки и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 1576/89 на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че за да се установи дали е налице „пресъздаване“ по смисъла на тази разпоредба, националният съд следва да вземе предвид възприятията на средния потребител, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, като последното понятие следва да се разбира като отнасящо се до европейския потребител, а не само до потребителя от държавата членка, в която се произвежда продуктът, във връзка с който е пресъздадено защитеното географско указание.

               2)

               Член 16, буква б) от Регламент № 110/2008 трябва да тълкува в смисъл, че за да се прецени дали наименованието „Verlados“ представлява по смисъла на тази разпоредба „пресъздаване“ на защитеното географско указание „Calvados“ за аналогични продукти, запитващата юрисдикция следва да вземе предвид фонетичното и визуалното сродство между тези наименования, както и евентуалните обстоятелства, от които може да се установи, че тези сродства не са случайни, за да провери дали, когато срещне наименованието на продукта, средният европейски потребител, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, си представя ползващия се от защитеното географско указание продукт.

               3)

               Член 16, буква б) от Регламент № 110/2008 трябва да се тълкува в смисъл, че използването на наименование, квалифицирано по смисъла на тази разпоредба като „пресъздаване“ на географско указание, посочено в приложение III към този регламент, не може да бъде разрешено, дори да няма никаква вероятност от объркване.

      (1)  ОВ C 138, 27.4.2015 г.


title: Дело F-70/10: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 12 юли 2011 г. — Hidalgo/Парламент

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/57

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 12 юли 2011 г. — Hidalgo/Парламент
   (Дело F-70/10) (1)

   2011/C 252/129
   Език на производството: френски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г., стр. 75.


title: Дело C-362/06 P: Решение на Съда (втори състав) от 23 април 2009 г. — Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK ry, MTK:n säätiö/Комисия на Европейските общности, Република Финландия, Кралство Испания (Обжалване — Опазване на естествените местообитания — Списък с територии от значение за Общността за Бореалния биогеографски регион, приет с решение на Комисията — Допустимост на жалба за отмяна, подадена от физически или юридически лица срещу това решение)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/2

         Решение на Съда (втори състав) от 23 април 2009 г. — Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK ry, MTK:n säätiö/Комисия на Европейските общности, Република Финландия, Кралство Испания
   (Дело C-362/06 P) (1)

   (Обжалване - Опазване на естествените местообитания - Списък с територии от значение за Общността за Бореалния биогеографски регион, приет с решение на Комисията - Допустимост на жалба за отмяна, подадена от физически или юридически лица срещу това решение)
   2009/C 141/02
   Език на производството: фински

      Страни

      Жалбоподатели: Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK ry, MTK:n säätiö (представител: K. Marttinen, asianajaja)

      Други страни в производството: Комисия на Европейските общности, (представители: M. Huttunen и M. van Beek) Република Финландия

      Страна, встъпила в подкрепа на Комисията на Европейските общности: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Първоинстанционния съд на Европейските общности (първи състав) от 22 юни 2006 г. по дело Sahlstedt и др./Комисия (T-150/05), с което Първоинстанционният съд отхвърля като недопустима жалба с предмет отмяна на Решение 2005/101/ЕО на Комисията от 13 януари 2005 година за приемане съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета на списъка с обекти от значение за Общността за Бореалния биогеографски регион (ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 3) — Понятие за „пряко засягане“ по член 230 ЕО

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Sahlstedt и др. да заплатят съдебните разноски.

               3)

               Кралство Испания и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 261, 28.10.2006 г.


title: Дело C-371/17: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 19 юни 2017 г. — Uber BV/Richard Leipold

text:
               25.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 318/5

         Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 19 юни 2017 г. — Uber BV/Richard Leipold
   (Дело C-371/17)
   (2017/C 318/08)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Uber BV

      Ответник: Richard Leipold

      Преюдициални въпроси

               1)

               Предприятие, което в сътрудничество с предприятия за отдаване на автомобили под наем, притежаващи разрешение за превоз на пътници, предоставя приложение за смартфон, чрез което ползвателите могат да поръчат нает автомобил с шофьор, предоставя ли самото то услуги в областта на транспорта по смисъла на член 58, параграф 1 ДФЕС и член 2, параграф 2, буква г) от Директива 2006/123 (1), когато организационните услуги на това предприятие са тясно свързани с услугата за превоз, по-специално когато

                           —

                           определя ценообразуването, извършването на платежни трансакции и условията за превоз за поръчките за пътуване, и

                           —

                           рекламира наетите от него превозни средства с фирменото си наименование, както и с единни търговски отстъпки?

                     В случай че Съдът отговори утвърдително на първия въпрос:

               2)

               Може ли забраната на услуга, предоставяна по разглеждания в делото начин, да бъде обоснована при съответните условия за превоз с целта да се запази конкурентоспособността и функционирането на таксиметровия превоз в контекста на запазването на обществения ред съгласно член 16, параграф 1 от Директива 2006/123?

      (1)  Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, 2006 г., стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).


title: Дело T-363/08: Жалба, подадена на 29 август 2008 г. — 2nine/СХВП — Pacific Sunwear of California (nollie)

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/47

         Жалба, подадена на 29 август 2008 г. — 2nine/СХВП — Pacific Sunwear of California (nollie)
   (Дело T-363/08)
   (2008/C 272/91)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: 2nine Ltd (Лондон, Обединеното кралство) (представител: S. Palmer, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, Съединени щати)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 16 юни 2008 г. по преписка R 1590/2007-2,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, и

               —

               да се вземат други мерки, които Съдът намира за необходими.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „nоllie“ за стоки и услуги от класове 3, 9, 11, 14, 18, 20, 25 и 26 — Заявка № 4.602.017.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Международна словна марка „NOLI“ за стоки от класове 3, 18, 24 и 25, регистрирана под № 839.740; словна марка на Обединеното кралство „NOLI“ за стоки от класове 3, 18, 24 и 25, регистрирана под № 2.361.525.

      Решение на отдела по споровете: Допуска възражението и отхвърля заявката в нейната цялост.

      Решение на апелативния състав: Отменя частично обжалваното решение.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета, доколкото апелативният състав не е установил, че съществува вероятност от объркване между конфликтните марки по отношение на всички спорни стоки; нарушение на член 74, параграф 1 от Регламент № 40/94 на Съвета, доколкото апелативният състав не е взел или е пропуснал да вземе надлежно предвид представените факти, доказателства и доводи.


title: Дело T-425/11: Жалба, подадена на 3 август 2011 г. — Република Гърция/Комисия

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/45

         Жалба, подадена на 3 август 2011 г. — Република Гърция/Комисия
   (Дело T-425/11)
   2011/C 282/83
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: P. Mylonopoulos и K. Boskovits)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2011) 3504 окончателен на Комисията от 24 май 2011 г., с което се обявява за неправомерна държавната помощ, отпусната от гръцките власти за държавните казина [Държавна помощ C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009)].
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от неправилно тълкуване на член 107, параграф 1, ДФЕС относно понятието държавна помощ
               В жалбата се изтъква по-конкретно, че неправилно ответникът е преценил, че въвеждането на входен билет с намалена цена за някои казина дава на жалбоподателя предимство поради обстоятелството, че намалява данъчното задължение към държавата. Твърдяните получатели на помощта обаче не били в правно и материално положение, сравнимо с другите казина, работещи на територията на Гърция, и вътреобщностната търговия не била засегната, както и не било налице нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар.

               2.

               Второто правно основание е изведено от неподходящи, непълни и противоречиви мотиви при квалифицирането на държавната помощ
               Жалбоподателят подчертава по-конкретно, че мотивите са противоречиви, тъй като от една страна според тях по-ниското данъчно облагане е в състояние да увеличи клиентелата на съответните казина, на от друга страна, се оспорва, че държавните приходи биха се увеличили поради увеличаването на броя на клиентите. Мотивите били непълни по отношение на доказателство за предимството и доказването на обстоятелството, че вътреобщностната търговия била засегната; мотивите били напълно неправилни по отношение на доказването на избирателния характер на мярката.

               3.

               Третото правно основание: възстановяването на помощта нарушава член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 (1) на Съвета. Жалбоподателят твърди, че възстановянето не се е изисквало от реалните получатели на помощта, които са клиентите на казината, които прилагат по-ниски входни цени. Нещо повече, възстановяването противоречало на принципа на оправданите правни очаквания — по силата на предходната съдебна практика на Symvoulio tis Epikrateias и на поведението на ответника — както и на общия принцип на пропорционалност, доколкото то вменява на твърдяните получатели на помощта несъразмерни и неоправдани тежести и доколкото то засилва конкуренцията между казината, в които входният билет е с цена 12 евро.

               4.

                     Четвъртото правно основание
                  : ответникът е изчислил неправилно сумите, подлежащи на възстановяване
               Жалбоподателят твърди, че ответникът не е в състояние да определи с точност твърдяното предимство за получателите на помощта и че ответникът не се е съобразил с влиянието, което е имало или е могло да има прилагането на входен билет с намалена цена върху търсенето.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело T-361/08: Решение на Общия съд от 21 април 2010 г. — Peek & Cloppenburg и van Graaf/СХВП — Queen Sirikit Institute of Sericulture (Thai Silk) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „Thai Silk“ — По-ранна национална фигуративна марка, изобразяваща птица — Допустимост на жалбата — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/28

         Решение на Общия съд от 21 април 2010 г. — Peek & Cloppenburg и van Graaf/СХВП — Queen Sirikit Institute of Sericulture (Thai Silk)
   (Дело T-361/08) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Thai Silk“ - По-ранна национална фигуративна марка, изобразяваща птица - Допустимост на жалбата - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 148/50
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Peek & Cloppenburg (Хамбург, Германия) и van Graaf GmbH & Co. KG (Виена, Австрия) (представители: V. Von Bomhard, A. Renck, T. Dolde и J. Pause, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: S. Schäffner)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: The Queen Sirikit Institute of Sericulture, Office of the Permanent Secretary, Ministry of Agriculture and Cooperatives, Thailand (Тайланд) (Банкок, Тайланд), допусната да встъпи на мястото на Office of the Permanent Secretary, The Prime Minister’s Office, Thailand (Тайланд) (представител: A. Kockläuner, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 10 юни 2008 г. (преписка R 1677/2007-4) във връзка с производство по възражение между Peek & Cloppenburg и Office of the Permanent Secretary, The Prime Minister’s Office, Thailand

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Peek & Cloppenburg, както и van Graaf GmbH & Co. KG да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело C-395/06: Определение на председателя на Съда от 5 февруари 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Tribunal Supremo — Испания) — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (Egeda)/Al Rima SA

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/29

         Определение на председателя на Съда от 5 февруари 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Tribunal Supremo — Испания) — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (Egeda)/Al Rima SA
   (Дело C-395/06) (1)

   (2007/C 82/64)

      Език на производството: испански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  OВ C 294 от 2.12.2006 г.


title: Дело C-222/10 P: Жалба, подадена на 7 май 2010 г. от Brigit Lind срещу Определение, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 24 март 2010 г. по дело T-5/09, Brigit Lind/Европейска комисия

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/10

         Жалба, подадена на 7 май 2010 г. от Brigit Lind срещу Определение, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 24 март 2010 г. по дело T-5/09, Brigit Lind/Европейска комисия
   (Дело C-222/10 P)
   2010/C 195/15
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподателка: Brigit Lind (представител: I. Anderson, Advocate)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателката

   Жалбоподателката моли Общия съд:

               —

               да отмени изцяло Определение на Общия съд от 24 март 2010 г., с което се отхвърля като явно недопустим иска на жалбоподателката и последната е осъдена да заплати съдебните разноски,

               —

               да се произнесе по същество по жалбата на жалбоподателката и да осъди Комисията да заплати на жалбоподателката:

                           а)

                           сумата от 50 000 EUR или друга сума, за която Съдът прецени, че е обоснована и справедлива за преживените от нея шок и стрес във връзка със страданията и смъртта на нейния брат в резултат от произволния и незаконосъобразен отказ на Комисията да осигури изпълнението на предпазните мерки съгласно Директива 96/29 (1) за медицинско наблюдение на хроничната лъчева болест в случая на специалните групи за интервенция в Туле,

                           б)

                           плащане към наследствената маса на John Erling Nochen на:

                                       i)

                                       сумата от 250 000 EUR или друга сума, за която Съдът прецени, че е обоснована и справедлива за неговите страдания от 2006 г. до неговата смърт през 2008 г. от рак на белия дроб в резултат от произволния и незаконосъобразен отказ на Комисията да осигури изпълнението на предпазните мерки съгласно Директива 96/29 за медицинско наблюдение на хроничната лъчева болест в случая на специалните групи за интервенция в Туле.

                                       ii)

                                       разходите по погребението в размер на 6 000 EUR.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Общият съд неправилно е отхвърлил иска на жалбоподателя за реализиране на извъндоговорна отговорност като недопустим, както е изопачил както естеството на неговите искания, така и неговите правни основания. В резултат от подобно изопачаване Общият съд не е приел, че е налице незаконосъобразност в контекста на произволния и хитър претекст на Комисията да не предприеме действия, което бездействие изпразвало от съдържание Единните стандарти за безопасност на здравето относно защитата на работниците и на населението в случаи на радиационни инциденти, причинени от използването на ядрена енергия за военни цели.

               2.

               Неприлагане на общите за държавите членки правни принципи. Общият съд не е преценил незаконосъобразността на неполагането от страна Комисията на дължимата грижа и незаконосъобразността на липсата на добра администрация що се отнася до общите за системите на държавите членки принципи за определяне на административната отговорност за вреди, причинени на частноправните субекти, както се изисква съгласно член 188 от Договора за Евратом.

               3.

               Неправилно приложение на специалното правомощие на Комисията за дерогиране в областта на конкуренцията към допустимостта на иск във връзка със здравните стандарти. По-нататък, в светлината на широката и специална дискреционна власт на Комисията да определя политиката на ЕС в областта на конкуренцията чрез дискреционни освобождавания от незаконосъобразни търговски споразумения, Общият съд неправилно е приел приложената от Комисията дерогация от здравна защита съгласно директивата на радиационните инциденти в Туле по военни съображения. По този начин не се вземат предвид решения на Общия съд относно допустимостта в други сфери на дейност на ЕС, в които Комисията не разполага с подобна специална дискреционна власт и в които твърденията за бездействие на Комисията не правят искането явно недопустимо.
               Съдът пренебрегва обстоятелството, че Комисията не разполага със специална и неограничена дискреционна власт да прилага Единните стандарти за безопасност на здравето, тъй като Договорът за Евратом определя подробно нейното правомощие да прилага освобождавания и по-специално предвижда механизми за частноправните субекти да обжалват нейното бездействие от административна гледна точка в области, в които им е предоставена закрила. Това включва положения, при които отказът да се предприеме действие е бил отправен до друга страна.

               4.

               Липса на становище относно това дали отказът на Комисията да предприеме действия нарушава ясно определената цел на Договора за Евратом за защита на здравето на работниците и на населението.
               Съдът е допуснал грешка и като не е изследвал въпроса дали отказът на Комисията да предприеме действия е нарушил целите на Договора за Евратом за установяване и осигуряване приложението на Единните стандарти за безопасност на здравето за защита на работниците и на населението от дълготрайните последици на йонизиращото лъчение. По този начин Общият съд е пренебрегнал безусловното задължение на Комисията съгласно Договора за Евратом да осигури правилното прилагане на разпоредбите на този договор, включително на съдържащия се в него принцип на предпазните мерки.

               5.

               Липса на становище относно това дали отказът на Комисията да предприеме действия нарушава акт от по-висш ранг.
               Включвайки Европейската конвенция за правата на човека в съдебната практика на ЕС, Общият съд неправилно не се е произнесъл по въпроса дали отказът на Комисията да приложи разпоредбите на Директива 96/29 относно медицинското наблюдение нарушава член 2 от Конвенцията посредством съзнателно излагане живота на брата на жалбоподателката на риск от непроверено и непроследено развитие на хронични форми на рак, причинен от радиация, какъвто е този, който го е погубил.

      (1)  Директива 96/29/Евратом на Съвета от 13 май 1996 година относно постановяване на основните норми на безопасност за защита на здравето на работниците и населението срещу опасностите, произтичащи от йонизиращото лъчение (ОВ L 159, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 166).


title: Дело C-218/11: Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Ítélőtábla (Унгария) на 11 май 2011 г. — Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/14

         Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Ítélőtábla (Унгария) на 11 май 2011 г. — Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság
   (Дело C-218/11)
   2011/C 232/23
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Ítélőtábla

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe

      Ответник: Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

      Встъпили страни: Vegyépszer Építő és Szerelő Zrt., MÁVÉPCELL Kft.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли условието минималните изисквания по член 44, параграф 2 от Директива 2004/18/ЕО (1) да бъдат изпълнени съгласно член 47, параграф 1, буква б) от същата директива да се тълкува в смисъл, че възлагащите органи имат право да преценяват изпълнението на тези минимални изисквания въз основа на един-единствен показател от счетоводния документ (счетоводен баланс), избран от тях за проверка на икономическото и финансовото състояние?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: изпълнено ли е предвиденото в член 44, параграф 2 от Директивата изискване за съответствие, когато избраният за проверка на изпълнението на минималните изисквания показател (финансовият резултат) е определен по различен начин в счетоводните законодателства на отделните държави членки.

               3.

               За да се преодолеят различията, които без съмнение съществуват между държавите членки, достатъчно ли е възлагащият орган, освен изискваните документи за проверка на икономическото и финансовото състояние, да осигури възможност за използване на външни източници (член 47, параграф 3) или, с оглед изискването за съответствие, предвидено по отношение на поисканите от възлагащия орган документи, същият трябва да даде възможност въпросното състояние да се докаже по друг начин (член 47, параграф 5)?

      (1)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в ОВ L 182, 2008 г., стр. 282)


title: Дело F-112/14: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 16 юли 2015 г. — EJ/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Реформа на Правилника — Регламент № 1023/2013 — Видове длъжности — Преходни мерки, приложими по отношение на класирането във видовете длъжности — Член 30, параграф 2 от приложение XIII от Правилника — Администратори юристи със степен AD 13 в Правната служба на Комисията — Положението на „правните съветници“ и на „членовете на правната служба“ — Условия за достъп до степен AD 13 при действието на Правилника от 2004 г. — Повишаване на основание член 45 от Правилника — Назначаване по реда на член 29, параграф 1 от Правилника — Класиране във вида длъжност „съветник или равностойна длъжност“ и „администратор в преход“ — Увреждащ акт — Понятие „важни отговорности“ — Понятие за „специални отговорности“ — Равно третиране — Изпълнение на условията за повишаване в степен AD 14 — Оправдани правни очаквания — Принцип на правната сигурност)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/51

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 16 юли 2015 г. — EJ/Комисия
   (Дело F-112/14) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Реформа на Правилника - Регламент № 1023/2013 - Видове длъжности - Преходни мерки, приложими по отношение на класирането във видовете длъжности - Член 30, параграф 2 от приложение XIII от Правилника - Администратори юристи със степен AD 13 в Правната служба на Комисията - Положението на „правните съветници“ и на „членовете на правната служба“ - Условия за достъп до степен AD 13 при действието на Правилника от 2004 г. - Повишаване на основание член 45 от Правилника - Назначаване по реда на член 29, параграф 1 от Правилника - Класиране във вида длъжност „съветник или равностойна длъжност“ и „администратор в преход“ - Увреждащ акт - Понятие „важни отговорности“ - Понятие за „специални отговорности“ - Равно третиране - Изпълнение на условията за повишаване в степен AD 14 - Оправдани правни очаквания - Принцип на правната сигурност))
   (2015/C 279/64)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: EJ (представител: S. Orlandi, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall, C. Ehrbar и G. Gattinara)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и M. Veiga

      Предмет

   Искане за отмяна на решенията на ОН да класира жалбоподателите съгласно новите правила за кариера и повишаване, приложими след реформата на Правилника на длъжностните лица от 1 януари 2014 г., в длъжност от вида „Старши администратор в преход“, като според тях това ги лишава от възможност да бъдат повишени в степен AD14, както и да се установи незаконосъобразността на член 30, параграф 3 от приложение XIII към Правилника.

      Диспозитив

               1)

               Отменя индивидуалните решения, чиито материален израз е бележка, въведена след 1 януари 2014 г. в електронните лични досиета на жалбоподателите, решения, приети от органа по назначаване на Европейската комисия и отнасящи се до класирането на EJ и на други жалбоподатели, чиито анонимизирани имена се съдържат в приложение, в длъжността, определена в рамките на Европейската комисия като „Старши администратор в преход“, съответстваща на вида длъжност „Администратор в преход“.

               2)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски, направени от EJ и другите жалбоподатели, чиито анонимизирани имена се съдържат в приложение.

               3)

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2015 г., стр. 47


title: Дело T-139/14: Жалба, подадена на 19 февруари 2014 г.  — PT Wilmar Bioenergi Indonesia и PT Wilmar Nabati Indonesia/Съвет

text:
               19.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/26

         Жалба, подадена на 19 февруари 2014 г. — PT Wilmar Bioenergi Indonesia и PT Wilmar Nabati Indonesia/Съвет
   (Дело T-139/14)
   2014/C 151/34
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Kodya Dumai, Индонезия) и PT Wilmar Nabati Indonesia (Medan, Индонезия) (представител: P. Vander Schueren, lawyer)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1194/2013 на Съвета от 19 ноември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия (OВ L 315, стp. 2), доколкото той налага антидъмпингово мито на жалбоподателите, и

               —

               да осъди ответника да заплати разноските на жалбоподателите.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат единадесет правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че институциите на ЕС са действали в противоречие с основния регламент (1), тъй като разходите не са били изчислени въз основа на счетоводните книги, водени от производителите — износители за разследваните продукти, и разследваните производители.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението за нарушение на основния регламент, тъй като конструираната нормална стойност включва разходи, които не са свързани с производството и продажбата на разглеждания продукт.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че Комисията на ЕС е действала в противоречие с основния регламент, като е включила разходи, основани на международните референтни цени, вместо на разходите в страната на произход (Индонезия).

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдението за нарушения на основния регламент при конструирането на нормална стойност при липсата на специфична пазарна ситуация за съответния продукт.

               5.

               Петото правно основание се състои в твърдението за неприложимост на член 2, параграф 5 от основния регламент поради несъответствието му с член 2.2.2, параграф 1 от Антидъмпинговото споразумение на СТО, в случай че член 2, параграф 5 допуска изключение от задължението за използване на разходите за производство в страната на произход при конструирането на нормалната стойност.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от твърдението, че Регламент № 1194/2013 на Съвета е засегнат от явна грешка в правната и фактическа преценка, тъй като актуалната цена, платена от производителите на биодизел за сурово палмово масло (CПМ) не е регулирана от правителството, така че платената актуална цена да може да бъде отхвърлена.

               7.

               Седмото правно основание е изведено от твърдението, че Регламент № 1194/2013 на Съвета нарушава основния регламент поради липсата на сравнима основа за разликите, засягащи сравнимостта на цените, като не е било извършено обективно сравнение между нормалната стойност и експортната цена.

               8.

               Осмото правно основание е изведено от твърдението за явна грешка в преценката за прилагане на корекция на разходите, при която в случая на жалбоподателите е използвана грешна суровина.

               9.

               Деветото правно основание е изведено от твърдението, че Регламент № 1194/2013 на Съвета е засегнат от явна грешка в преценката, тъй като корекцията на разходите за CПМ с произход от свързани производители на CПМ, поради това че не са били свободно определени, е била извършена без разглеждане единствено въз основа на твърдените последици от експортната такса върху цените на CПМ.

               10.

               Десетото правно основание е изведено от твърдението, че Регламент № 1194/2013 на Съвета е основан на явна грешка в преценката, тъй като (i) отхвърля използването на маржа на печалбата на вътрешния пазар при продажбата на продукти, които са част от същата обща категория като биодизела въз основа на това, че тези продажби не са били извършени при нормални търговски отношения, (ii) оценява разумността на маржа на печалбата въз основа на дългосрочната лихва, вместо на краткосрочния или средносрочния лихвен процент при заемите.

               11.

               Единадесетото правно основание е изведено от твърдението, че Регламент № 1194/2013 на Съвета е основан на явна грешка в преценката, тъй като отхвърля определянето на разумния марж на печалба въз основа на твърдението, че използването на възвръщаемостта на капитала при това определяне е без значение за търговските компании, поради това че те са обслужващ бизнес без значителни капиталови инвестиции, което погрешно отрича необходимостта за търговските компании да разполагат с оборотен капитал за осъществяване на търговската си дейност.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (OВ L 343, стp. 51 и поправка в ОВ 2011 г. L 36, стр. 20), наричан „основният регламент“


title: Дело C-260/07: Решение на Съда (трети състав) от 2 април 2009 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — Pedro IV Servicios, S.L./Total España SA (Конкуренция — Картели — Член 81 ЕО — Договор за изключително снабдяване с моторни и други горива — Освобождаване — Регламент (ЕИО) № 1984/83 — Член 12, параграф 2 — Регламент (ЕИО) №°2790/1999 — Член 4, буква а) и член 5, буква а) — Продължителност на изключителното снабдяване — Определяне на продажната цена за потребителите)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/3

         Решение на Съда (трети състав) от 2 април 2009 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — Pedro IV Servicios, S.L./Total España SA
   (Дело C-260/07) (1)

   (Конкуренция - Картели - Член 81 ЕО - Договор за изключително снабдяване с моторни и други горива - Освобождаване - Регламент (ЕИО) № 1984/83 - Член 12, параграф 2 - Регламент (ЕИО) №°2790/1999 - Член 4, буква а) и член 5, буква а) - Продължителност на изключителното снабдяване - Определяне на продажната цена за потребителите)
   2009/C 141/04
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Pedro IV Servicios, S.L.

      Ответник: Total España SA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Audiencia Provincial de Barcelona — Тълкуване на член 81 ЕО, параграф 1, буква а) ЕО, на осмо съображение и на член 10 и член 12, параграф 1, буква в) и параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 година за прилагането на член 85, параграф 3 от Договора към категории споразумения за изключително закупуване (ОВ L 173, стр. 5) и на член 4, буква a) и член 5 от Регламент (ЕО) № 2790/1999 на Комисията от 22 декември 1999 година за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора за категориите вертикални споразумения и съгласувани практики (ОВ L 336, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 66) — Споразумение за изключителна дистрибуция на моторни и други горива между доставчик и оператор на бензиностанция — Необходимост доставчикът да бъде собственик на терена и на съоръженията на бензиностанцията или е достатъчно да разполага с други правни документи, които му дават право да отдаде под наем бензиностанцията на дистрибутора — собственик на терена, върху който е изградена тя — Ограничение на свободата на дистрибутора да определи продажната си цена.

      Диспозитив

               1)

               Член 12, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 година за прилагането на член [81], параграф 3 от Договора към категории споразумения за изключително закупуване, изменен с Регламент (ЕО) № 1582/97 на Комисията от 30 юли 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на предвидената в него дерогация, тази разпоредба не изисква доставчикът да бъде собственик на терена, върху който е построил бензиностанцията, която отдава под наем на дистрибутора.

               2)

               Член 5, буква а) от Регламент (ЕО) № 2790/99 на Комисията от 22 декември 1999 година за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора за категориите вертикални споразумения и съгласувани практики трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на предвидената в него дерогация тази разпоредба изисква доставчикът да бъде собственик както на бензиностанцията, която отдава под наем на дистрибутора, така и на терена, върху който тя е построена или, в случай че не е собственик, да отдава под наем тези недвижими вещи на трети лица, които не са свързани с дистрибутора.

               3)

               Договорните клаузи относно продажната цена за потребителите, като разглежданите в делото по главното производство, могат да се ползват от групово освобождаване по силата на Регламент № 1984/83, изменен с Регламент № 1582/97, както и на Регламент № 2790/1999, ако доставчикът се ограничава до налагане на максимална продажна цена или до препоръчване на продажна цена и ако вследствие на това дистрибуторът разполага с реална възможност да определи продажната цена за потребителите. Обратно, подобни клаузи не могат да се ползват от посоченото освобождаване, ако водят пряко или посредством косвени или прикрити способи до определяне на продажната цена за потребителите или до налагане на минимална продажна цена от страна на доставчика. Запитващата юрисдикция следва да провери дали дистрибуторът е обвързан с подобни изисквания с оглед на всички договорни задължения, взети в техния икономически и юридически контекст, както и с оглед на действията на страните по главното производство.

      (1)  ОВ C 183, 4.8.2007 г.


title: Дело T-439/10: Жалба, подадена на 24 септември 2010 г. — Fulmen/Съвет

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/34

         Жалба, подадена на 24 септември 2010 г. — Fulmen/Съвет
   (Дело T-439/10)
   ()
   2010/C 328/58
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Fulmen (Техеран, Иран) (представител: A. Kronshagen, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени параграф 11, раздел I Б от Приложението към Регламент (ЕС) № 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран, както и решението на Съвета от 26 юли 2010 г., доколкото се отнася до жалбоподателя,

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяната на Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2010 на Съвета за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 (1), както и на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета (2) относно ограничителни мерки срещу Иран за предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие, доколкото с тях името на жалбоподателя е включено в списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилага замразяване на средства и икономически ресурси в изпълнение на посочената разпоредба.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение на Съвета трябва да бъде отменено, тъй като липсва релевантно решение на компетентен орган, което да обоснове към момента на приемането му включването на жалбоподателя в списъка на организациите, свързани с ядрената и балистична програма на Иран.
   Освен това жалбоподателят твърди, че не са спазени процесуалните гаранции, тъй като правото му на защита и правото му на справедлив процес са нарушени, доколкото:

               —

               Съветът не е обосновал в достатъчна степен решението си да включи името на жалбоподателя в спорния списък,

               —

               решението на Съвета не се предхожда от уведомяване на жалбоподателя относно доказателствата за неговата вина и

               —

               жалбоподателят не е имал възможност да изложи ефективно становището си относно тези доказателства.

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 195, стp. 25).

      (2)  Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стp. 39).


title: Дело C-655/11: Жалба, подадена на 20 декември 2011 г. от Seven for all mankind LLC срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 6 октомври 2011 г. по дело T-176/10 — Seven SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               3.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/7

         Жалба, подадена на 20 декември 2011 г. от Seven for all mankind LLC срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 6 октомври 2011 г. по дело T-176/10 — Seven SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-655/11)
   2012/C 65/14
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Seven for all mankind LLC (представител: A. Gautier-Sauvagnac, avocat)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 6 октомври 2011 г., връчено на 7 октомври 2011 г. (Дело T-176/10),

               —

               да потвърди решението на втори апелативен състав на СХВП от 28 януари 2010 г., връчено на 15 февруари 2010 г. (преписка R 1514/2008-2),

               —

               да осъди Seven SpA да понесе освен направените от него разноски и разноските, направени от Seven For All Mankind в настоящото производство и в производството пред СХВП.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят твърди, че обжалваното съдебно решение трябва да се отмени по следните съображения:

               —

               първо, Общият съд допуснал процесуално нарушение, засягащо интересите на жалбоподателя, при преценката на отличителния характер на думата „SEVEN“,

               —

               второ, Общият съд не се съобразил с установената съдебна практика при преценката на понятието за сходство на марките, изведено в член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Общността, и не взел предвид всички релевантни обстоятелства в конкретния случай.


title: Дело T-497/08: Жалба, подадена на 14 ноември 2008 г.  — Ryanair/Комисия

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/42

         Жалба, подадена на 14 ноември 2008 г. — Ryanair/Комисия
   (Дело T-497/08)
   (2009/C 32/81)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Ryanair Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви, на основание на член 230 ЕО и член 231 ЕО, че мълчаливият отказ на Комисията да предостави достъп до документите, до които жалбоподателят е поискал достъп със заявление от 25 юни 2008 г. е нищожен,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени по производството от жалбоподателя, и

               —

               да се предприемат всички други действия, които Първоинстанционният съд счете за подходящи.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на мълчаливия отказ на Комисията по искането на жалбоподателя, съгласно Регламент № 1049/2001 (1), за достъп до документи, свързани с процедури за държавни помощи, относно твърдяната държавна помощ, отпусната посредством споразумение с оператора на летище Frankfurt Hahn.
   Правните основания и основни доводи, повдигнати от жалбоподателя, са сходни с повдигнатите по дело Т-494/08, Ryanair/Комисия.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.