title: Дело C-879/19: Решение на Съда (осми състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie (Преюдициално запитване — Социална сигурност — Определяне на приложимото законодателство — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Член 13, параграф 2, буква а) — Член 14, параграф 2 — Лице, което обичайно полага наемен труд на територията на две или повече държави членки — Един-единствен трудов договор — Работодател, установен в държавата членка по местопребиваване на работника — Наемен труд, полаган изключително в други държави членки — Труд, полаган в различни държави членки в продължение на последователни периоди — Условия)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/10

      Решение на Съда (осми състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie
      (Дело C-879/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална сигурност - Определяне на приложимото законодателство - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Член 13, параграф 2, буква а) - Член 14, параграф 2 - Лице, което обичайно полага наемен труд на територията на две или повече държави членки - Един-единствен трудов договор - Работодател, установен в държавата членка по местопребиваване на работника - Наемен труд, полаган изключително в други държави членки - Труд, полаган в различни държави членки в продължение на последователни периоди - Условия)
      (2021/C 278/13)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe

         Ответник: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

         при участието на: UA

         Диспозитив

      Член 14, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в редакцията му, изменена и актуализирана с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) № 1606/98 на Съвета от 29 юни 1998 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага за лице, което по силата на един-единствен трудов договор, сключен с един-единствен работодател и предвиждащ полагането на труд в няколко държави членки, в продължение на няколко последователни месеца работи единствено на територията на всяка от тези държави членки, когато продължителността на непрекъснатите периоди на положен от това лице труд във всяка от тези държави членки надвишава дванадесет месеца, нещо, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.


title: Дело C-890/19 P: Решение на Съда (девети състав) от 29 април 2021 г. — Fortischem a.s./Европейска комисия, AlzChem AG (Обжалване — Държавни помощи — Предимство — Възстановяване — Икономическа приемственост)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/11

      Решение на Съда (девети състав) от 29 април 2021 г. — Fortischem a.s./Европейска комисия, AlzChem AG
      (Дело C-890/19 P) (1)

      (Обжалване - Държавни помощи - Предимство - Възстановяване - Икономическа приемственост)
      (2021/C 278/14)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Fortischem a.s. (представители: C. Arhold, Rechtsanwalt, P. Hodál и M. Staroň, адвокати)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: L. Armati, P. Arenas и G. Conte), AlzChem AG (представители: A. Borsos, адвокат, и V. Dolka, dikigoros)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Fortischem a.s. да понесе, освен неговите съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейската комисия и на AlzChem AG.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.


title: Дело C-913/19: Решение на Съда (трети състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Białymstoku — Полша) — CNP spółka z ograniczoną odpowiedzialnością/Gefion Insurance A/S (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Компетентност по дела във връзка със застраховане — Член 10 — Член 11, параграф 1, буква a) — Възможност за предявяване на иск срещу застраховател с местоживеене в държава членка в друга държава членка в случай на искове, предявени от притежателя на полицата, застрахования или трето ползващо се лице, в съдилищата по мястото, където ищецът има местоживеене — Член 13, параграф 2 — Пряк иск, предявен от увредената страна срещу застрахователя — Действие по отношение на лицата — Понятието „увредена страна“ — Професионален участник в сектора на застраховането — Специална компетентност — Член 7, точки 2 и 5 — Понятията „клон“, „агенция“ или „друг вид представителство“)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/11

      Решение на Съда (трети състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Białymstoku — Полша) — CNP spółka z ograniczoną odpowiedzialnością/Gefion Insurance A/S
      (Дело C-913/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Компетентност по дела във връзка със застраховане - Член 10 - Член 11, параграф 1, буква a) - Възможност за предявяване на иск срещу застраховател с местоживеене в държава членка в друга държава членка в случай на искове, предявени от притежателя на полицата, застрахования или трето ползващо се лице, в съдилищата по мястото, където ищецът има местоживеене - Член 13, параграф 2 - Пряк иск, предявен от увредената страна срещу застрахователя - Действие по отношение на лицата - Понятието „увредена страна“ - Професионален участник в сектора на застраховането - Специална компетентност - Член 7, точки 2 и 5 - Понятията „клон“, „агенция“ или „друг вид представителство“)
      (2021/C 278/15)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy w Białymstoku

         Страни в главното производство

         Ищец: CNP spółka z ograniczoną odpowiedzialnością

         Ответник: Gefion Insurance A/S

         Диспозитив

                  1)

                  Член 13, параграф 2 във връзка с член 10 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага в случай на спор между търговец, придобил вземане, първоначално притежавано от увредена страна спрямо застрахователно предприятие по застраховка за гражданска отговорност, от една страна, и от друга страна, споменатото предприятие, застраховало гражданската отговорност, поради което не е пречка съдебната компетентност за разглеждането на такъв спор да се основава евентуално на член 7, точка 2 или на член 7, точка 5 от този регламент.

                  2)

                  Член 7, точка 5 от Регламент № 1215/2012 трябва да се тълкува в смисъл, че дружество, което упражнява в държава членка по силата на договор, сключен със застрахователно предприятие, установено в друга държава членка, от името и за сметка на последното дейност по уреждане на претенции при застраховането на гражданската отговорност за моторни превозни средства, трябва да се счита за клон, агенция или друг вид представителство по смисъла на тази разпоредба, когато това дружество:

                              —

                              за външния свят се явява трайно продължение на застрахователното предприятие, и

                              —

                              разполага с управление и е материално оборудвано за сключване на сделки с трети лица, така че последните не трябва да се обръщат пряко към застрахователното предприятие.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.


title: Дело C-4/20: Решение на Съда (първи състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — „АЛТИ“ ООД/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — Пловдив при Централно управление на Националната агенция за приходите (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 205 — Лица — платци на ДДС на данъчните органи — Солидарна отговорност на получателя по облагаема доставка, който е упражнил правото си на приспадане на ДДС, като е знаел, че лицето — платец на ДДС, няма да внесе този данък — Задължение на такъв получател да плати невнесения от платеца ДДС, както и лихвите за забава, дължими поради неплащането от последния на посочения данък)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/12

      Решение на Съда (първи състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — „АЛТИ“ ООД/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — Пловдив при Централно управление на Националната агенция за приходите
      (Дело C-4/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 205 - Лица - платци на ДДС на данъчните органи - Солидарна отговорност на получателя по облагаема доставка, който е упражнил правото си на приспадане на ДДС, като е знаел, че лицето - платец на ДДС, няма да внесе този данък - Задължение на такъв получател да плати невнесения от платеца ДДС, както и лихвите за забава, дължими поради неплащането от последния на посочения данък)
      (2021/C 278/16)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен административен съд

         Страни в главното производство

         Касатор:„АЛТИ“ ООД

         Ответник в касационното производство: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — Пловдив при Централно управление на Националната агенция за приходите

         Диспозитив

      Член 205 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност във връзка с принципа на пропорционалност трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, съгласно която солидарно отговорното лице по смисъла на този член трябва да плати не само размера на данъка върху добавената стойност (ДДС), който не е внесен от платеца на този данък, но и лихвите за забава, дължими от този платец върху посочения размер, когато е доказано, че това лице е упражнило правото си на приспадане на данъчен кредит, като е знаело или е било длъжно да знае, че посоченият платец няма плати този данък.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело C-6/20: Решение на Съда (четвърти състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Tallinna Ringkonnakohus — Естония) — Sotsiaalministeerium/Riigi Tugiteenuste Keskus, по-рано Innove SA (Преюдициално запитване — Обществени поръчки за доставки — Директива 2004/18/ЕО — Членове 2 и 46 — Проект, финансиран от Европейския фонд за подпомагане на най-уязвимите лица — Критерии за подбор на оферентите — Регламент (ЕО) № 852/2004 — Член 6 — Изискване за регистрация или одобрение от националния орган по безопасност на храните на държавата, в която се изпълнява обществената поръчка)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/13

      Решение на Съда (четвърти състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Tallinna Ringkonnakohus — Естония) — Sotsiaalministeerium/Riigi Tugiteenuste Keskus, по-рано Innove SA
      (Дело C-6/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Обществени поръчки за доставки - Директива 2004/18/ЕО - Членове 2 и 46 - Проект, финансиран от Европейския фонд за подпомагане на най-уязвимите лица - Критерии за подбор на оферентите - Регламент (ЕО) № 852/2004 - Член 6 - Изискване за регистрация или одобрение от националния орган по безопасност на храните на държавата, в която се изпълнява обществената поръчка)
      (2021/C 278/17)
      Език на производството: естонски

         Запитваща юрисдикция

      Tallinna Ringkonnakohus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Sotsiaalministeerium

         Ответник: Riigi Tugiteenuste Keskus, по-рано Innove SA

         в присъствието на: Rahandusministeerium

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 2 и 46 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, по силата на която възлагащият орган трябва да изисква като критерий за качествен подбор в обявление за обществена поръчка оферентите да представят още при подаването на офертата си доказателство, че разполагат с регистрация или с одобрение от компетентния орган на държавата членка, в която се изпълнява обществената поръчка, съгласно изискваното от правната уредба, приложима към дейността, предмет на разглежданата обществена поръчка, въпреки че вече притежават подобна регистрация или одобрение в държавата членка, в която са установени.

                  2)

                  Принципът на защита на оправданите правни очаквания трябва да се тълкува в смисъл, че на него не може да се позове възлагащ орган, който в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка, за да се съобрази с националната правна уредба относно храните, е предвидил изискване оферентите да разполагат още при подаването на офертата си с регистрация или с одобрение от компетентния орган на държавата членка, в която се изпълнява съответната поръчка.

         (1)  ОВ C 87, 16.3.2020 г.


title: Дело C-8/20: Решение на Съда (четвърти състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht — Германия) — L.R./Bundesrepublik Deutschland (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Контрол по границите, убежище и имиграция — Политика относно убежището — Директива 2013/32/ЕС — Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила — Молба за международна закрила — Основания за недопустимост — Член 2, буква р) — Понятие за последваща молба — Член 33, параграф 2, буква г) — Отхвърляне от държава членка на молба за международна закрила като недопустима поради отхвърлянето на предходна молба, подадена от заинтересованото лице в трета държава, сключила с Европейския съюз споразумение относно критериите и механизмите за определяне на държавата, компетентна да разгледа молба за убежище, която е подадена в една от държавите, страни по това споразумение — Окончателно решение, взето от Кралство Норвегия)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/14

      Решение на Съда (четвърти състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht — Германия) — L.R./Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-8/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Контрол по границите, убежище и имиграция - Политика относно убежището - Директива 2013/32/ЕС - Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила - Молба за международна закрила - Основания за недопустимост - Член 2, буква р) - Понятие за последваща молба - Член 33, параграф 2, буква г) - Отхвърляне от държава членка на молба за международна закрила като недопустима поради отхвърлянето на предходна молба, подадена от заинтересованото лице в трета държава, сключила с Европейския съюз споразумение относно критериите и механизмите за определяне на държавата, компетентна да разгледа молба за убежище, която е подадена в една от държавите, страни по това споразумение - Окончателно решение, взето от Кралство Норвегия)
      (2021/C 278/18)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: L.R.

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Диспозитив

      Член 33, параграф 2, буква г) във връзка с член 2, буква р) от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която предвижда възможност да се отхвърли като недопустима молба за международна закрила, по смисъла на член 2, буква б) от тази директива, подадена до тази държава членка от гражданин на трета страна или от лице без гражданство, чиято предходна молба за предоставяне на статут на бежанец, подадена до трета държава, прилагаща Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство, в съответствие със Споразумението между Европейската общност и Република Исландия и Кралство Норвегия относно критериите и механизмите за определяне на държавата, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в държава членка, или в Исландия, или Норвегия — Декларации, е отхвърлена от тази трета държава.

         (1)  ОВ C 87, 16.3.2020 г.


title: Дело C-11/20: Решение на Съда (шести състав) от 12 май 2021 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Държавни помощи — Помощ, обявена за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар — Член 108, параграф 2, втора алинея ДФЕС — Неблагоприятни метеорологични условия — Загуби, понесени от земеделските стопани — Помощи за обезщетение — Задължение за възстановяване — Задължение за информиране — Неизпълнение)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/14

      Решение на Съда (шести състав) от 12 май 2021 г. — Европейска комисия/Република Гърция
      (Дело C-11/20) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Помощ, обявена за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар - Член 108, параграф 2, втора алинея ДФЕС - Неблагоприятни метеорологични условия - Загуби, понесени от земеделските стопани - Помощи за обезщетение - Задължение за възстановяване - Задължение за информиране - Неизпълнение)
      (2021/C 278/19)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: A. Bouchagiar и T. Ramopoulos)

         Ответник: Република Гърция (представители: E. Tsaousi, E. Leftheriotou и A. Vasilopoulou)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е предприела в определените срокове всички необходими мерки за изпълнение на Решение 2012/157/ЕС на Комисията от 7 декември 2011 година относно помощите за обезщетение, изплатени от гръцката агенция за селскостопанско застраховане (ELGA) през 2008 г. и 2009 г., и като не е информирала достатъчно Комисията за предприетите за изпълнението на това решение мерки, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 2—4 от споменатото решение и по Договора за функционирането на ЕС

                  2)

                  Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 68, 2.3.2020 г.


title: Дело C-19/20: Решение на Съда (седми състав) от 29 април 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Gdańsku — Полша) — I.W., R.W./Bank BPH S.A. (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Последици от обявяването на клауза за неравноправна — Договор за ипотечен кредит, изразен в чуждестранна валута — Определяне на обменния валутен курс — Договор за новация — Възпиращ ефект — Задължения на националния съд — Член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/15

      Решение на Съда (седми състав) от 29 април 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Gdańsku — Полша) — I.W., R.W./Bank BPH S.A.
      (Дело C-19/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Последици от обявяването на клауза за неравноправна - Договор за ипотечен кредит, изразен в чуждестранна валута - Определяне на обменния валутен курс - Договор за новация - Възпиращ ефект - Задължения на националния съд - Член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1)
      (2021/C 278/20)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Gdańsku

         Страни в главното производство

         Ищци: I.W., R.W.

         Ответник: Bank BPH S.A.

         при участието на: Rzecznik Praw Obywatelskich

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че националният съд следва да установи неравноправния характер на клауза в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, дори когато тази клауза е била изменена по договорен път от страните. Това установяване води до възстановяване на положението, в което потребителят би се намирал, ако клаузата, чиято неравноправност е установена, не съществуваше, освен ако посредством изменение на посочената неравноправна клауза потребителят се е отказал свободно и информирано от такова възстановяване, като националната юрисдикция следва да извърши необходимата проверка в това отношение. От тази разпоредба обаче не следва, че установяването на неравноправния характер на първоначалната клауза по принцип има за последица недействителност на договора, стига изменението на тази клауза да е позволило да се възстанови равновесието между произтичащите от договора права и задължения на тези страни и да се отстрани съответният порок.

                  2)

                  Член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкуват в смисъл, че от една страна, те допускат националният съд да премахне само неравноправния елемент от клауза в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, когато националните законодателни разпоредби, които уреждат употребата ѝ, обслужват преследваната с тази директива възпираща цел, стига този елемент да представлява отделно договорно задължение, чийто евентуален неравноправен характер може да бъде предмет на индивидуализирана проверка. От друга страна, тези разпоредби не допускат запитващата юрисдикция да премахне само неравноправния елемент от клауза в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, когато такова премахване ще доведе до изменение на съдържанието на посочената клауза, като се засегне същността ѝ, като запитващата юрисдикция следва да извърши необходимата проверка в това отношение.

                  3)

                  Член 6, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че последиците от установяването по съдебен ред на наличието на неравноправна клауза в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, се уреждат от разпоредбите на националното право, като въпросът за запазването на действието на такъв договор трябва да се преценява служебно от националния съд при прилагане на обективен подход въз основа на тези разпоредби.

                  4)

                  Член 6, параграф 1 от Директива 93/13 във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че националният съд, който установява неравноправността на клауза в договор между продавач или доставчик и потребител, трябва да информира последния — в рамките на националните процесуални разпоредби и след обсъждане при условията на състезателност — за правните последици от обявяването на такъв договор за недействителен, независимо дали потребителят е представляван по делото от професионален пълномощник.

         (1)  ОВ C 191, 8.6.2020 г.


title: Дело C-27/20: Решение на Съда (осми състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Rennes — Франция) — PF, QG/Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF) (Преюдициално запитване — Свободно движение на работници — Равно третиране — Социални облаги — Тавани, свързани с доходите — Вземане предвид на доходите, получени през предпоследната година преди периода на изплащането на помощите — Работник, завръщащ се в своята държава членка по произход — Намаляване на размера на детските надбавки)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/16

      Решение на Съда (осми състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Rennes — Франция) — PF, QG/Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)
      (Дело C-27/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно движение на работници - Равно третиране - Социални облаги - Тавани, свързани с доходите - Вземане предвид на доходите, получени през предпоследната година преди периода на изплащането на помощите - Работник, завръщащ се в своята държава членка по произход - Намаляване на размера на детските надбавки)
      (2021/C 278/21)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de grande instance de Rennes

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: PF, QG

         Ответник: Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

         Диспозитив

      Член 45 ДФЕС и член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, с която като референтна година за целите на изчисляването на отпусканите семейни помощи се определя предпоследната година преди периода на изплащането им и съответно по силата на която — в хипотезата, когато доходите на национален държавен служител съществено са се увеличили по време на командироването му в институция на Европейския съюз, намираща се в друга държава членка — размерът на детските надбавки при завръщането на този служител в неговата държава членка на произход се оказва за две години значително намален.

         (1)  ОВ C 95, 23.3.2020 г.


title: Дело C-47/20: Решение на Съда (първи състав) от 29 април 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — F./Stadt Karlsruhe (Преюдициално запитване — Транспорт — Свидетелство за управление на превозно средство — Отнемане на свидетелството за управление на територията на държава членка, различна от държавата членка, която го е издала — Подновяване на свидетелството за управление от издалата го държава членка след решението за отнемане — Липса на автоматично взаимно признаване)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/17

      Решение на Съда (първи състав) от 29 април 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — F./Stadt Karlsruhe
      (Дело C-47/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Транспорт - Свидетелство за управление на превозно средство - Отнемане на свидетелството за управление на територията на държава членка, различна от държавата членка, която го е издала - Подновяване на свидетелството за управление от издалата го държава членка след решението за отнемане - Липса на автоматично взаимно признаване)
      (2021/C 278/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: F.

         Ответник: Stadt Karlsruhe

         Диспозитив

      Член 2, параграф 1 и член 11, параграф 4, втора алинея от Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат държава членка, на чиято територия притежателят на издадено от друга държава членка свидетелство за управление на превозно средство от категории А и В е бил лишен от право да управлява превозни средства поради нарушение, извършено при временно пребиваване на тази територия след издаването на посоченото свидетелство за управление, да откаже да признае впоследствие валидността на това свидетелство за управление, след като същото е било подновено съгласно член 7, параграф 3 от тази директива от държавата членка по обичайно пребиваване на притежателя на свидетелството по смисъла на член 12, първа алинея от посочената директива. Все пак запитващата юрисдикция следва да провери дали съгласно принципа на пропорционалност правните норми, съдържащи се в законодателството на първата държава членка и определящи условията, на които притежателят на свидетелството за управление трябва да отговори, за да възстанови правото си да управлява превозни средства на нейна територия, не надхвърлят границите на подходящото и необходимото за постигането на целта на Директива 2006/126, а именно подобряване на пътната безопасност.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.


title: Дело C-63/20 P: Решение на Съда (шести състав) от 20 май 2021 г. — Sigrid Dickmanns/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (Обжалване — Публична служба — Срочно наети служители — Срочен договор с клауза за прекратяване — Невключване в списъка с резерви от конкурс — Акт с чисто потвърдителен характер — Срок за обжалване по административен ред)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/18

      Решение на Съда (шести състав) от 20 май 2021 г. — Sigrid Dickmanns/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-63/20 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Срочен договор с клауза за прекратяване - Невключване в списъка с резерви от конкурс - Акт с чисто потвърдителен характер - Срок за обжалване по административен ред)
      (2021/C 278/24)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Sigrid Dickmanns (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: A. Lukošiūtė, подпомагана от B. Wägenbaur, Rechtsanwalt)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-жа Sigrid Dickmanns да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело C-70/20: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — YL/Altenrhein Luftfahrt (Преюдициално запитване — Въздушен транспорт — Конвенция от Монреал — Член 17, параграф 1 — Отговорност на въздушните превозвачи при злополука — Понятие „злополука“ — Твърдо кацане, което се вписва в рамките на нормалния работен обхват на въздухоплавателното средство — Телесно увреждане, за което се твърди, че е претърпяно от пътник при такова кацане — Липса на злополука)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/18

      Решение на Съда (четвърти състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — YL/Altenrhein Luftfahrt
      (Дело C-70/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Конвенция от Монреал - Член 17, параграф 1 - Отговорност на въздушните превозвачи при злополука - Понятие „злополука“ - Твърдо кацане, което се вписва в рамките на нормалния работен обхват на въздухоплавателното средство - Телесно увреждане, за което се твърди, че е претърпяно от пътник при такова кацане - Липса на злополука)
      (2021/C 278/25)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: YL

         Ответник: Altenrhein Luftfahrt GmbH

         Диспозитив

      Член 17, параграф 1 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, сключена в Монреал на 28 май 1999 г., подписана от Европейската общност на 9 декември 1999 г. и одобрена от нейно име с Решение 2001/539/ЕО на Съвета от 5 април 2001 г., трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в тази разпоредба понятие „злополука“ не обхваща кацане, което е протекло в съответствие с приложимите за разглежданото въздухоплавателно средство оперативни процедури и ограничения, включително предвидените допустими граници по отношение на факторите на функциониране, които имат значително въздействие върху кацането, както и като се вземат предвид общоприетите правила и най-добрите практики в областта на експлоатацията на въздухоплавателните средства, дори и съответният пътник да възприема това кацане като непредвидено събитие.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело C-87/20: Решение на Съда (седми състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Hauptzollamt B/XY (Преюдициално запитване — Защита на видовете от дивата флора и фауна чрез регулиране на търговията с тях — Регламенти (ЕО) № 338/97 и № 865/2006 — Хайвер от есетрови риби — Въвеждане на митническата територия на Европейския съюз като лично или домашно имущество — Разрешително за внос — Дерогиране — Горна граница от 125 грама на човек — Надвишаване — Намерение да се направи подарък на трето лице)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/19

      Решение на Съда (седми състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Hauptzollamt B/XY
      (Дело C-87/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на видовете от дивата флора и фауна чрез регулиране на търговията с тях - Регламенти (ЕО) № 338/97 и № 865/2006 - Хайвер от есетрови риби - Въвеждане на митническата територия на Европейския съюз като лично или домашно имущество - Разрешително за внос - Дерогиране - Горна граница от 125 грама на човек - Надвишаване - Намерение да се направи подарък на трето лице)
      (2021/C 278/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Hauptzollamt B

         Ответник: XY

         Диспозитив

                  1)

                  Член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 338/97 на Съвета от 9 декември 1996 година относно защитата на видовете от дивата флора и фауна чрез регулиране на търговията с тях, изменен с Регламент (ЕС) № 1320/2014 на Комисията от 1 декември 2014 година, трябва да се тълкува в смисъл, че при въвеждането му на митническата територия на Европейския съюз хайверът от есетрови риби може да се приеме за „лично или домашно имущество“ по смисъла на тази разпоредба, когато е предназначен за подарък на трето лице, стига да няма данни за наличие на търговска цел, и следователно за него може да се приложи предвиденото в тази разпоредба изключение от задължението на вносителя да представи разрешително за внос.

                  2)

                  Член 57, параграф 5, буква а) от Регламент (ЕО) № 865/2006 на Комисията от 4 май 2006 година за установяване на подробни правила за прилагане на Регламент № 338/97, изменен с Регламент (ЕС) 2015/870 на Комисията от 5 юни 2015 година, трябва да се тълкува в смисъл, че когато въведеното на митническата територия на Европейския съюз количество хайвер от есетрови риби превишава горната граница от 125 грама на човек и вносителят не разполага с издадено за извършения внос разрешително, компетентните митнически органи трябва да изземат цялото внесено по този начин количество хайвер от есетрови риби.

         (1)  ОВ C 175, 25.5.2020 г.


title: Дело C-130/20: Решение на Съда (шести състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona — Испания) — YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) (Преюдициално запитване — Равно третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване — Директива 79/7/ЕИО — Член 4, параграф 1 — Дискриминация, основана на пола — Национална правна уредба, която предвижда право на добавка за майчинство към пенсията на жените, които са имали определен брой деца — Изключване на жените, поискали ранно пенсиониране, от кръга на лицата, които имат право на такава добавка към пенсията — Приложно поле на Директива 79/7/ЕИО)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/20

      Решение на Съда (шести състав) от 12 май 2021 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona — Испания) — YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Дело C-130/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Равно третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване - Директива 79/7/ЕИО - Член 4, параграф 1 - Дискриминация, основана на пола - Национална правна уредба, която предвижда право на добавка за майчинство към пенсията на жените, които са имали определен брой деца - Изключване на жените, поискали ранно пенсиониране, от кръга на лицата, които имат право на такава добавка към пенсията - Приложно поле на Директива 79/7/ЕИО)
      (2021/C 278/28)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: YJ

         Ответник: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Диспозитив

      Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване не се прилага към национална правна уредба, която предвижда, че жените с поне две рождени или осиновени деца имат право на добавка за майчинство към пенсията, ако се пенсионират при навършване на законоустановената възраст или ако се пенсионират ранно на предвидено от закона основание, но не и ако се пенсионират ранно по свое желание.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело C-142/20: Решение на Съда (първи състав) от 6 май 2021 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana — Италия) — Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana — Assessorato regionale della salute — Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia — Assessorato della salute — Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia — Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Регламент (ЕО) № 765/2008 — Изисквания за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти — Единен национален орган по акредитация — Издаване на сертификат за акредитация на органите за оценяване на съответствието — Орган по акредитация със седалище в трета държава — Член 56 ДФЕС — Член 102 ДФЕС — Членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Валидност)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/21

      Решение на Съда (първи състав) от 6 май 2021 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana — Италия) — Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana — Assessorato regionale della salute — Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia — Assessorato della salute — Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia — Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo
      (Дело C-142/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Регламент (ЕО) № 765/2008 - Изисквания за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти - Единен национален орган по акредитация - Издаване на сертификат за акредитация на органите за оценяване на съответствието - Орган по акредитация със седалище в трета държава - Член 56 ДФЕС - Член 102 ДФЕС - Членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Валидност)
      (2021/C 278/29)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Analisi G. Caracciolo srl

         Ответници: Regione Siciliana — Assessorato regionale della salute — Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia — Assessorato della salute — Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia — Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

         при участието на: Perry Johnson Laboratory Accreditation Inc.

         Диспозитив

                  1)

                  Член 4, параграфи 1 и 5, както и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 година за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 339/93 [на Съвета] трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат тълкуване на национално законодателство, съгласно което дейността по акредитация може да се извършва от органи, различни от единния национален орган по акредитация по смисъла на този регламент, които имат седалище в трета държава, дори когато тези органи гарантират спазването на международните стандарти и демонстрират, по-специално чрез споразумения за взаимно признаване, че притежават квалификация, равностойна на тази на посочения единен орган по акредитация.

                  2)

                  При разглеждането на втория преюдициален въпрос не се установяват никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на разпоредбите на глава II от Регламент № 765/2008 от гледна точка на членове 56 ДФЕС и 102 ДФЕС, както и на членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

         (1)  ОВ C 209, 22.6.2020 г.


title: Дело C-202/20 P: Решение на Съда (осми състав) от 12 май 2021 г. — Claudio Necci/Европейска комисия, Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Публична служба — Бивш договорно нает служител — Социално осигуряване — Обща здравноосигурителна схема (ОЗОС) — Член 95 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (УРДС) — Продължаване на осигуряването след пенсиониране — Условие лицето да е било наето в продължение на повече от три години — Молба за осигуряване в ОЗОС вследствие на прехвърляне на пенсионни права — Приравняване на бонуса за осигурителен стаж за пенсия на прослужени години — Отхвърляне на искането — Жалба за отмяна — Увреждащ акт — Определение на Общия съд, с което се установява недопустимост на жалбата — Отмяна)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/22

      Решение на Съда (осми състав) от 12 май 2021 г. — Claudio Necci/Европейска комисия, Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-202/20 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Бивш договорно нает служител - Социално осигуряване - Обща здравноосигурителна схема (ОЗОС) - Член 95 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (УРДС) - Продължаване на осигуряването след пенсиониране - Условие лицето да е било наето в продължение на повече от три години - Молба за осигуряване в ОЗОС вследствие на прехвърляне на пенсионни права - Приравняване на бонуса за осигурителен стаж за пенсия на прослужени години - Отхвърляне на искането - Жалба за отмяна - Увреждащ акт - Определение на Общия съд, с което се установява недопустимост на жалбата - Отмяна)
      (2021/C 278/30)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Claudio Necci (представители: първоначално S. Orlandi и T. Martin, адвокати, а впоследствие S. Orlandi, адвокат)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: B. Mongin и T. S. Bohr), Европейски парламент (представители: J. Van Pottelberge и I. Terwinghe), Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и M. Alver)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя определението на Общия съд на Европейския съюз от 25 март 2020 г., Necci/Комисия (T-129/19, непубликувано, EU:T:2020:131).

                  2)

                  Връща делото на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане.

                  3)

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 304, 14.9.2020 г.


title: Дело C-209/20: Решение на Съда (трети състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Обединено кралство) — Renesola UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Преценка на валидността — Регламент за изпълнение (ЕС) № 1357/2013 — Определяне на страната на произход на слънчеви модули, сглобени в трета страна от слънчеви клетки, произведени в друга трета страна — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Митнически кодекс на Общността — Член 24 — Произход на стоките, чието производство включва участието на повече от една трета страна — Понятие „последна съществена обработка или преработка)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/22

      Решение на Съда (трети състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Обединено кралство) — Renesola UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Дело C-209/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически съюз - Преценка на валидността - Регламент за изпълнение (ЕС) № 1357/2013 - Определяне на страната на произход на слънчеви модули, сглобени в трета страна от слънчеви клетки, произведени в друга трета страна - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Митнически кодекс на Общността - Член 24 - Произход на стоките, чието производство включва участието на повече от една трета страна - Понятие „последна съществена обработка или преработка)
      (2021/C 278/31)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Renesola UK Ltd

         Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Диспозитив

      При разглеждането на първия преюдициален въпрос не се установяват никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1357/2013 на Комисията от 17 декември 2013 година за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността.

         (1)  ОВ C 262, 10.8.2020 г.


title: Дело C-230/20: Решение на Съда (осми състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) — Латвия) — „BTA Baltic Insurance Company“ AAS/Valsts ieņēmumu dienests (Преюдициално запитване — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Митнически кодекс на Общността — Член 195 — Член 232, параграф 1, буква а) — Член 221, параграф 3 — Обща митническа тарифа — Събиране на размера на митническото задължение — Съобщаване на размера на митните сборове на длъжника — Давностен срок — Правни действия, насочени срещу поръчителя въз основа на обезпечението — Принудително изпълнение за целите на плащането — Разумен срок)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/23

      Решение на Съда (осми състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) — Латвия) — „BTA Baltic Insurance Company“ AAS/Valsts ieņēmumu dienests
      (Дело C-230/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Митнически кодекс на Общността - Член 195 - Член 232, параграф 1, буква а) - Член 221, параграф 3 - Обща митническа тарифа - Събиране на размера на митническото задължение - Съобщаване на размера на митните сборове на длъжника - Давностен срок - Правни действия, насочени срещу поръчителя въз основа на обезпечението - Принудително изпълнение за целите на плащането - Разумен срок)
      (2021/C 278/32)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„BTA Baltic Insurance Company“ AAS

         Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

         Диспозитив

                  1)

                  Член 195 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 1186/2009 на Съвета от 16 ноември 2009 година за установяване на система на Общността за митнически освобождавания, трябва да се тълкува в смисъл, че поръчителят по митническо задължение, за когото се отнася този член, не може да се квалифицира като „длъжник“ по смисъла на член 221, параграф 3 от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 1186/2009 и следователно за този поръчител не може да се прилага предвиденият в тази разпоредба давностен срок от три години, считано от възникването на митническото задължение.

                  2)

                  Член 232, параграф 1, буква a) от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 1186/2009, трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в тази разпоредба задължение на държавите членки използват всички възможности, предоставени им от действащите разпоредби, за осигуряване плащането на митни сборове, се прилага не само към длъжника, но и към поръчителя, и че последният може да се счита по силата на посочения член 232, параграф 1, буква а) за лицето, към което е насочено принудителното изпълнение и към което са приложими правните норми на държавата членка, включително тези относно сроковете в областта на изпълнението.

                  3)

                  Произтичащото от принципа на правна сигурност правило да се спазва разумен давностен срок трябва да се тълкува в смисъл, че то се прилага по отношение на предприетите срещу поръчителя правни действия за осигуряване на събирането на митническо задължение.

         (1)  ОВ C 255, 3.8.2020 г.


title: Дело C-665/20 PPU: Решение на Съда (пети състав) от 29 април 2021 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу Х (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2002/584/ПВР — Европейска заповед за арест — Случаи, при които изпълнението може да бъде отказано — Член 4, точка 5 — Издирвано лице, което за същите деяния има влязла в сила присъда в трета страна — Осъдителна присъда, наказанието по която е изтърпяно или вече не подлежи на изпълнение съгласно правото на страната, в която е постановена присъдата — Прилагане — Право на преценка на изпълняващия съдебен орган — Понятие „същите деяния“ — Освобождаване от изтърпяване на наказанието, извършено от несъдебен орган по силата на мярка за общо опрощаване на наказания)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/24

      Решение на Съда (пети състав) от 29 април 2021 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу Х
      (Дело C-665/20 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест - Случаи, при които изпълнението може да бъде отказано - Член 4, точка 5 - Издирвано лице, което за същите деяния има влязла в сила присъда в трета страна - Осъдителна присъда, наказанието по която е изтърпяно или вече не подлежи на изпълнение съгласно правото на страната, в която е постановена присъдата - Прилагане - Право на преценка на изпълняващия съдебен орган - Понятие „същите деяния“ - Освобождаване от изтърпяване на наказанието, извършено от несъдебен орган по силата на мярка за общо опрощаване на наказания)
      (2021/C 278/33)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Amsterdam

         Страна в главното производство

      X

         Диспозитив

                  1)

                  Член 4, точка 5 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че когато държава членка реши да транспонира тази разпоредба в националното си право, изпълняващият съдебен орган трябва да разполага с право на преценка, за да определи дали следва да откаже да изпълни европейска заповед за арест на основанието, посочено в тази разпоредба.

                  2)

                  Член 3, точка 2 и член 4, точка 5 от Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299, трябва да се тълкуват в смисъл, че понятието „същите деяния“ в тези две разпоредби следва да получи еднакво тълкуване.

                  3)

                  Член 4, точка 5 от Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299, който обвързва прилагането на предвиденото в тази разпоредба основание, на което изпълнението може да бъде отказано, с условието, ако присъдата е осъдителна, наказанието да е изтърпяно, да се изтърпява към момента или вече да не подлежи на изпълнение съгласно правото на страната, в която е постановена присъдата, трябва да се тълкува в смисъл, че това условие е изпълнено, когато издирваното лице е осъдено с влязла в сила присъда на наказание лишаване от свобода за същите деяния, което наказание то е изтърпяло отчасти в третата страна, в която е постановена присъдата, а за остатъка е било освободено от изтърпяване от несъдебен орган на тази страна по силата на мярка за общо опрощаване на наказания, която се прилага и спрямо осъдени за тежки престъпления лица и която не се основава на обективни съображения, свързани с наказателната политика. При упражняването на правото на преценка, с което разполага, изпълняващият съдебен орган следва да претегли, от една страна, предотвратяването на безнаказаността и борбата с престъпността и от друга страна, гарантирането на правната сигурност на съответното лице.

         (1)  ОВ C 128, 12.4.2021 г.


title: Дело C-428/20: Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 11 септември 2020 г. — A.K./Skarb Państwa

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/24

      Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 11 септември 2020 г. — A.K./Skarb Państwa
      (Дело C-428/20)
      (2021/C 278/34)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Apelacyjny w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищец: A.K.

         Ответник: Skarb Państwa

         Преюдициален въпрос

      Има ли — в съответствие с член 2 от Директива 2005/14/ЕО от 11 май 2005 година за изменение на Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО, 88/357/ЕИО и 90/232/ЕИО на Съвета и Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на застраховка „Гражданска отговорност“ относно използването на моторни превозни средства (1) — държава членка, която е въвела преходен период за привеждане в съответствие на минималните застрахователни суми, задължение да увеличи застрахователните суми до поне половината от размерите, определени в изменения член 1, параграф 2 от Директива 84/5/ЕИО в рамките на 30 месеца от изтичане на срока за прилагане на Директивата:

                  —

                  по отношение на всички договори за застраховка на автомобилистите, действащи след изтичането на посочените 30 месеца, включително на договорите, сключени преди 11 декември 2009 г., но действащи и след тази дата — по отношение на застрахователни събития, настъпили след 11 декември 2009 г.,

                  —

                  или пък единствено по отношение на новите договори за застраховка на автомобилистите, сключени след 11 декември 2009 г., във връзка със застрахователни събития, настъпили след 11 декември 2009 г.?

         (1)  ОВ L 149, 2005 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 212.


title: Дело C-580/20: Преюдициално запитване от Tribunalul Neamţ (Румъния), постъпило на 3 ноември 2020 г. — Ministerul Public –D.N.A. — Serviciul Teritorial Bacău/XXX, YYY

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/25

      Преюдициално запитване от Tribunalul Neamţ (Румъния), постъпило на 3 ноември 2020 г. — Ministerul Public –D.N.A. — Serviciul Teritorial Bacău/XXX, YYY
      (Дело C-580/20)
      (2021/C 278/35)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Neamţ (Окръжен съд Нямц)

         Страни в главното производство

         Подсъдими: XXX, YYY

         Друга страна в производството: Ministerul Public — D.N.A. — Serviciul Teritorial Bacău
      С определение от 11 май 2021 г. Съдът (шести състав) обяви преюдициалното запитване, отправено от Tribunalul Neamț (Окръжен съд Нямц, Румъния) с акт от 14 октомври 2020 г., за явно недопустимо.


title: Дело C-190/21: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Stuttgart (Германия), постъпило на 26 март 2021 г. — Paypal (Europe) Sàrl et Cie, SCA/PQ

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/25

      Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Stuttgart (Германия), постъпило на 26 март 2021 г. — Paypal (Europe) Sàrl et Cie, SCA/PQ
      (Дело C-190/21)
      (2021/C 278/36)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Stuttgart

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Paypal (Europe) Sàrl et Cie, SCA

         Ответник: PQ

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли иск за деликтна отговорност, разглеждан отделно и тълкуван самостоятелно, да се квалифицира като иск, свързан с договор по смисъла на член 7, точка 1 от Регламент (ЕС) 1215/2012 (1), ако искът за деликтна отговорност се конкурира по някакъв начин с иск, свързан с договор, без тълкуването на договора да е от значение за съществуването на иска за деликтна отговорност?

                  2.

                  При отрицателен отговор на първия въпрос: къде следва да е мястото на настъпване на вредата по смисъла на член 7, точка 2 от Регламент 1215/2012, когато доставчик на платежни услуги превежда електронни пари от сметка на клиент по сметка на предприятие за хазартни игри, открита при същия доставчик на платежни услуги, и посредничеството на доставчика на платежни услуги при плащания в полза на предприятието за хазартни игри може да се счита за непозволено увреждане:

                  2.1

                  На мястото, където е седалището на доставчика на платежни услуги като място на трансакцията на електронни пари?

                  2.2

                  На мястото, където въз основа на трансакцията (във всички случаи при законосъобразност на трансакцията) за доставчика на платежни услуги възниква право на възстановяване на направените разходи спрямо клиента, който е разпоредил плащането?

                  2.3

                  На мястото, където клиентът, разпоредил плащането, има местоживеене?

                  2.4

                  На мястото, където се намира банковата сметка на клиента, до която доставчикът на платежни услуги може да получи достъп чрез нареждане за директен дебит, за да захрани сметката за електронни пари?

                  2.5

                  На мястото, където парите, преведени от доставчика на платежни услуги по сметката за залози на играча, открита при предприятията за хазартни игри, са загубени, т.е. по седалището на предприятието за хазартни игри?

                  2.6

                  На мястото, където клиентът играе забранената хазартна игра (доколкото мястото на играта същевременно е местожителството на клиента)?

                  2.7

                  На никое от тези места?

                  2.8

                  Ако на въпрос 2.2 се отговори утвърдително и от значение е мястото, където въз основа на трансакцията за доставчика на платежни услуги възниква право на възстановяване на направените разходи спрямо клиента: къде възниква правото на възстановяване на направените разходи спрямо клиента, разпоредил плащането? Може ли за целите на локализирането на това задължение да се вземат предвид мястото на изпълнение на рамковия договор за платежни услуги или местоживеенето на длъжника?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-206/21: Преюдициално запитване от Tribunal administratif de Dijon (Франция), постъпило на 31 март 2021 г. — M. X/Préfet de Saône-et-Loire

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/26

      Преюдициално запитване от Tribunal administratif de Dijon (Франция), постъпило на 31 март 2021 г. — M. X/Préfet de Saône-et-Loire
      (Дело C-206/21)
      (2021/C 278/37)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal administratif de Dijon

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: M. X

         Ответник: Préfet de Saône-et-Loire

         Преюдициален въпрос

      Като изискват здравна осигуровка и достатъчно средства с оглед да се избегне тежест за системата за социално подпомагане, член 7, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 4 от Директива 2004/38/ЕО от 29 април 2004 година (1), въвеждат ли непряка дискриминация […] в ущърб на лицата, които поради увреждането си не са в състояние да упражняват професионална дейност или могат да упражняват само ограничена дейност и поради това може да не разполагат с достатъчно средства за издръжката си, без да се ползват в значителна, дори прекомерна степен от системата за социално подпомагане на приемащата държава членка?

         (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите–членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело C-245/21: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 19 април 2021 г. — Федерална република Германия, представлявана от Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/MA, PB

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/27

      Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 19 април 2021 г. — Федерална република Германия, представлявана от Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/MA, PB
      (Дело C-245/21)
      (2021/C 278/38)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: Федерална република Германия

         Ответници в производството по ревизионно обжалване: MA, PB

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Попада ли в обхвата на член 27, параграф 4 от Регламент „Дъблин III (1) хипотеза, в която административен орган реши в рамките на висящо производство по съдебно обжалване да спре изпълнението на решение за прехвърляне, като спирането може да бъде отменено и се дължи само на фактическата (временна) невъзможност за прехвърляне в резултат на пандемията от COVID-19?

                  2.

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: води ли такова решение за спиране до прекъсване на срока за прехвърляне по член 29, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“?

                  3.

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос: важи ли това и когато преди появата на пандемията от COVID-19 съд е отхвърлил молба, подадена от търсещото закрила лице съгласно член 27, параграф 3, буква в) от Регламент „Дъблин III“, за спиране на изпълнението на решение за прехвърляне до приключването на производството по обжалване?

         (1)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (OB L 180, 2013 г., стр. 31 и поправка в OB L 49, 25.2.2017 г., стр. 50).


title: Дело C-248/21: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 21 април 2021 г. — Федерална република Германия, представлявана от Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/LE

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/28

      Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 21 април 2021 г. — Федерална република Германия, представлявана от Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/LE
      (Дело C-248/21)
      (2021/C 278/39)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: Федерална република Германия

         Ответник в производството по ревизионно обжалване: LE

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Попада ли в обхвата на член 27, параграф 4 от Регламент „Дъблин III“ (1) хипотеза, в която административен орган реши в рамките на висящо производство по съдебно обжалване да спре изпълнението на решение за прехвърляне, като спирането може да бъде отменено и се дължи само на фактическата (временна) невъзможност за прехвърляне в резултат на пандемията от COVID-19?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: води ли такова решение за спиране до прекъсване на срока за прехвърляне по член 29, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос: важи ли това и когато преди появата на пандемията от COVID-19 съд е отхвърлил молба, подадена от търсещото закрила лице съгласно член 27, параграф 3, буква в) от Регламент „Дъблин III“, за спиране на изпълнението на решение за прехвърляне до приключването на производството по обжалване?

         (1)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (OB L 180, 2013 г., стр. 31 и поправка в OB L 49, 25.2.2017 г., стр. 50).


title: Дело C-254/21: Преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Roma (Италия), постъпило на 22 април 2021 г. — DG/Ministero dell'Interno — Dipartimento per le Libertà Civili e l'Immigrazione — Direzione Centrale dei Servizi Civili per L’Immigrazione e l’Asilo — Unità Dublino

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/28

      Преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Roma (Италия), постъпило на 22 април 2021 г. — DG/Ministero dell'Interno — Dipartimento per le Libertà Civili e l'Immigrazione — Direzione Centrale dei Servizi Civili per L’Immigrazione e l’Asilo — Unità Dublino
      (Дело C-254/21)
      (2021/C 278/40)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale ordinario di Roma

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DG

         Ответник: Ministero dell'Interno — Dipartimento per le Libertà Civili e l'Immigrazione — Direzione Centrale dei Servizi Civili per L’Immigrazione e l’Asilo — Unità Dublino

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Изисква ли правото на ефективна правна защита по смисъла на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се приеме, че при обстоятелствата по делото в главното производство членове 4 и 19 от Хартата осигуряват закрила и срещу риска от непряко връщане вследствие на прехвърляне в държава — членка на Съюза, в която няма системни недостатъци по смисъла на член 3, параграф 2 от Регламент „Дъблин“ (1) (при липса на други компетентни държави членки въз основа на критериите по глава III и IV), която вече е разгледала и отхвърлила първата молба за международна закрила?

                  2)

                  Трябва ли съдът на държавата членка, в която е подадена втората молба за международна закрила, сезиран с жалба по член 27 от Регламент „Дъблин“ и следователно компетентен да прецени прехвърлянето в рамките на Съюза, но не и да се произнесе по молбата за закрила, да прецени, че съществува риск от непряко връщане в трета държава, когато държавата членка, в която е подадена първата молба за международна закрила, е преценила по различен начин понятието „вътрешна закрила“ по смисъла на член 8 от Директива 2011/95/ЕС (2)?

                  3)

                  Съвместима ли е преценката на [риска от] непряко връщане поради различното тълкуване на необходимостта от „вътрешна закрила“ от две държави членки с член 3, параграф 1 (втора част) от регламента и с общата забрана за гражданите на трети страни да решават в коя държава на Съюза да подадат молбата за международна закрила?

                  4)

                  Ако отговорът на предходните въпроси е утвърдителен:

                              а)

                              Задължава ли преценката за съществуването на [риск от] непряко връщане, направена от съда на държавата, в която кандидатът е подал втората молба за международна закрила след отхвърлянето на първата молба, да се приложи клаузата по член 17, параграф 1, определена в регламента като „дискреционна клауза“?

                              б)

                              Кои са критериите, освен посочените в глава III и IV, които сезираната [на основание] член 27 от регламента юрисдикция трябва да използва, за да прецени риска от непряко връщане, като се има предвид, че този риск вече е бил изключен от страната, която е разгледала първата молба за международна закрила?

         (1)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31).

         (2)  Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (преработен текст) (ОВ L 337, 2011 г., стр. 9).


title: Дело C-256/21: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht München (Германия), постъпило на 22 април 2021 г. — KP/TV и Gemeinde Bodman-Ludwigshafen

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/29

      Преюдициално запитване от Oberlandesgericht München (Германия), постъпило на 22 април 2021 г. — KP/TV и Gemeinde Bodman-Ludwigshafen
      (Дело C-256/21)
      (2021/C 278/41)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht München

         Страни в главното производство

         Ищец: KP

         Ответници: TV, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 124, буква г) и член 128 от Регламент (ЕС) 2017/1001 (1) да се тълкуват в смисъл, че съдът за марките на ЕС продължава да има правомощието да се произнесе по недействителността на марка на ЕС, твърдяна с насрещен иск по смисъла на член 128 от Регламент 2017/1001, дори след като основаният на тази марка на ЕС иск за нарушение по смисъла на член 124, буква а) на практика е оттеглен?

         (1)  Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 154, 2017 г., стр. 1).


title: Дело C-264/21: Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 22 април 2021 г. — Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia/Koninklijke Philips N.V.

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/30

      Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 22 април 2021 г. — Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia/Koninklijke Philips N.V.
      (Дело C-264/21)
      (2021/C 278/42)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein oikeus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

         Ответник: Koninklijke Philips N.V.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съдържа ли понятието за производител по смисъла на член 3, параграф 1 от Директивата относно отговорността за вреди от дефектни стоки (1) изискване лицето, което поставя върху стоката своето име или наименование, търговска марка или друг отличителен знак или е разрешило тяхното поставяне, да се представя за производител и по друг начин?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: въз основа на кои обстоятелства следва да се преценява представянето на лицето за производител на стоката? От значение ли е за тази преценка обстоятелството, че стоката се произвежда от дъщерно дружество на притежателя на марката и се разпространява от друго негово дъщерно дружество?

         (1)  Директива 1999/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 май 1999 година за изменение на Директива 85/374/ЕИО на Съвета за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно отговорността за дефектни продукти (ОВ L 141, 1999 г., стр. 20; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 34).


title: Дело C-277/21: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 29 април 2021 г. — Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL/Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/30

      Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 29 април 2021 г. — Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL/Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique
      (Дело C-277/21)
      (2021/C 278/43)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d’État

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL

         Ответници: Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли точка 20.309, буква з) от приложение A към Регламент № 549/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 година относно Европейската система от национални и регионални сметки в Европейския съюз (1) да се тълкува в смисъл, че наличието на правна уредба, съгласно която единица на държавното управление, компетентна в областта на образователната дейност:

                              —

                              одобрява учебните програми,

                              —

                              урежда както структурата на обучението, така и приоритетните и специфичните задачи, организира контрола върху условията за записване и изключване на учениците, върху решенията на учителските съвети и финансовото участие, организира обединяването на учебните заведения в структурирани мрежи и изисква изготвянето на учебни, педагогически и училищни планове и предаването на доклади за дейността,

                              —

                              организира контрол и проверка, по-специално относно учебните дисциплини, нивото на образованието и прилагането на езиковите норми, с изключение на методите на преподаване, и

                              —

                              предвижда минимален брой ученици в клас, група, степен или друг вид подразделение, освен в случай на предоставена от министъра дерогация,

                        трябва да се счита за „прекомерно регулиране“ по смисъла на тази разпоредба до степен в действителност да диктува или обвързва общата политика или програмата на единиците от съответната сфера на дейност?

                  2.

                  Трябва ли точка 20.15 от приложение A към същия регламент да се тълкува в смисъл, че включва в обхвата на понятието „общи разпоредби“ специфични правила, уреждащи „статуса“ на членовете на персонала на развиващи дейност в областта на образованието нетърговски организации, които получават финансиране от единица на държавното управление?

         (1)  ОВ L 174, 2013 г., стр. 1.


title: Дело C-278/21: Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 28 април 2021 г. — Dansk Akvakultur, представител на AquaPri A/S/Miljø- og Fødevareklagenævnet

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/31

      Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 28 април 2021 г. — Dansk Akvakultur, представител на AquaPri A/S/Miljø- og Fødevareklagenævnet
      (Дело C-278/21)
      (2021/C 278/44)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Østre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Dansk Akvakultur, представител на AquaPri A/S

         Ответник: Miljø- og Fødevareklagenævnet

         Встъпила страна: Landbrug & Fødevarer (в подкрепа на AquaPri A/S)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 6, параграф 3, [първо изречение] от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (Директива за местообитанията) (1) да се тълкува в смисъл, че е приложим в положение като разглежданото в настоящия случай, когато е поискано разрешение за продължаване на експлоатацията на съществуващо рибовъдно стопанство, като дейността на рибовъдното стопанство и изхвърлянето на азот и други хранителни вещества остават непроменени спрямо разрешените дейност и изхвърляне през 2006 г., но във връзка с предходното разрешение на рибовъдното стопанство не е извършвана оценка на цялостната дейност и кумулативните последици от дейността на всички рибовъдни стопанства в зоната, тъй като компетентните органи са оценили само общото допълнително изхвърляне на азот и т.н. от съответното рибовъдно стопанство?

                  2)

                  Има ли значение за отговора на първия въпрос обстоятелството, че в Плана за управление на речния басейн за 2015—2021 г. се взема предвид присъствието на рибовъдните стопанства в зоната, доколкото в него се предвижда конкретно количество азот, за да се гарантира, че съществуващите рибовъдни стопанства в зоната могат да използват настоящите си разрешения за изхвърляне и че действителното изхвърляне от рибовъдните стопанства остава в зададените граници?

                  3)

                  Ако в положение като разглежданото в настоящия случай трябва да се извърши оценка в съответствие с член 6, параграф 3, [първо изречение] от Директивата за местообитанията, трябва ли във връзка с тази оценка компетентният орган да вземе предвид границите за изхвърляне на азот, предвидени в Плана за управление на речния басейн за 2015—2021 г., и всякакви други релевантни данни и оценки, които евентуално се съдържат в Плана за управление на речния басейн или плана „Натура 2000“ за зоната?

         (1)  OВ L 206, 1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109.


title: Дело C-279/21: Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 28 април 2021 г. — X/Udlændingenævnet

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/32

      Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 28 април 2021 г. — X/Udlændingenævnet
      (Дело C-279/21)
      (2021/C 278/45)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Østre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: X

         Ответник: Udlændingenævnet

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли клаузата „standstill“, предвидена в член 13 от Решение № 1/80 (1), въвеждането и прилагането на национална правна уредба, която изисква като условие за събирането на съпрузи, освен в случаите, когато са налице наложителни причини, съпругът/несемейният партньор, който като турски работник в съответната държава — членка на Съюза, попада в приложното поле на Споразумението за асоцииране и на Решение № 1/80, успешно да положи тест за езикови умения на официалния език на приемащата държава членка, в случай като разглеждания в главното производство, при който турският работник е придобил право на постоянно пребиваване в тази държава — членка на Съюза, съгласно действаща предходна правна уредба, която не е изисквала успешно полагане на тест за езикови умения на езика на съответната държава членка като предварително условие за придобиването на това право?

                  2)

                  Обхваща ли специалната забрана за дискриминация, установена с член 10, параграф 1 от Решение № 1/80, национална правна уредба, която изисква като условие за събирането на съпрузи, освен в случаите, когато са налице наложителни причини, съпругът/несемейният партньор, който като турски работник в съответната държава — членка на Съюза, попада в приложното поле на Споразумението за асоцииране и на Решение № 1/80, успешно да положи тест за езикови умения на официалния език на приемащата държава членка, в случай като разглеждания в главното производство, при който турският работник е придобил право на постоянно пребиваване в тази държава — членка на Съюза, съгласно действаща предходна правна уредба, която не е изисквала успешно полагане на тест за езикови умения на езика на съответната държава членка като предварително условие за придобиването на това право?

                  3)

                  При отрицателен отговор на втория въпрос допуска ли общата забрана за дискриминация, установена с член 9 от Споразумението за асоцииране, национална правна уредба като посочената, в случай като този в главното производство, при който турският работник е придобил право на постоянно пребиваване в съответната държава — членка на Съюза, съгласно действаща предходна правна уредба, която не е изисквала успешното полагане на тест за езикови умения на официалния език на приемащата държава членка като предварително условие за придобиването на това право, при положение че такова изискване не е наложено на гражданите на съответната скандинавска държава членка (в случая Дания) и на други скандинавски държави или на други лица — граждани на държава — членка на Съюза (и следователно не важи за граждани на Съюза/граждани на държава от ЕИП)?

                  4)

                  При утвърдителен отговор на третия въпрос допустимо ли е директно позоваване на общата забрана за дискриминация, установена с член 9 от Споразумението за асоцииране, пред национална юрисдикция?

         (1)  Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране от 19 септември 1980 година за развиване на асоциирането между ЕИО и Турция.


title: Дело C-280/21: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 30 април 2021 г. — P.I./Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/33

      Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 30 април 2021 г. — P.I./Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos
      (Дело C-280/21)
      (2021/C 278/46)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Въззивник: P.I.

         Въззиваем: Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos

         Преюдициален въпрос

      Може ли противопоставянето на незаконно действаща група, която упражнява корупционно влияние и оказва натиск чрез държавния апарат върху търсещото убежище лице и срещу която не могат да се използват ефективни правни средства за защита поради широкоразпространената корупция в страната, да се приравни на изразяване на политическо мнение по смисъла на член 10 от Директива 2011/95/ЕС (1)?

         (1)  Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (OB L 337, 2011 г., стр. 9.)


title: Дело C-287/21: Преюдициално запитване от Landesgericht Salzburg (Австрия), постъпило на 5 май 2021 г. — FC/FTI Touristik GmbH

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/33

      Преюдициално запитване от Landesgericht Salzburg (Австрия), постъпило на 5 май 2021 г. — FC/FTI Touristik GmbH
      (Дело C-287/21)
      (2021/C 278/47)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Salzburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: FC

         Ответник: FTI Touristik GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 12, параграф 2 от Директива (ЕС) 2015/2302 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година относно пакетните туристически пътувания и свързаните пътнически услуги (1) (наричана по-нататък „Директивата“) да се тълкува в смисъл, че по принцип пътуващият може да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване на основание наличието на „непредотвратими и извънредни обстоятелства“ само непосредствено преди началото на пътуването, или според конкретния случай е допустимо това да се направи и 3—4 месеца по-рано?

                  2.

                  Ако изявлението за прекратяване на договора може по принцип да се прави без ограничения във времето, възникват и следните въпроси:

                              a)

                              за прогнозата, която следва да се направи от гледна точка на пътуващия по отношение на планирания период на пътуване като част от преценка ex ante, достатъчно ли е да може вече с известна степен на сигурност да се предвидят упоменатите обстоятелства и произтичащите от тях пречки, а ако рискът вече е настъпил — да не може с голяма степен на сигурност да се очаква съществено подобрение, и

                              б)

                              трябва ли да се приеме, че дори евентуално да е направил преждевременно изявлението си за прекратяване на договора, пътуващият не следва да понася разходи за прекратяването му, ако обстоятелствата, които наистина са били налице още към момента на изявлението за прекратяване на договора, всъщност едва непосредствено преди началото на пътуването са показали, че пътуващият в крайна сметка изобщо не може да осъществи пътуването или че би било неприемливо за него да участва в това пътуване?

                  3.

                  Когато се преценява дали са налице непредотвратими и извънредни обстоятелства, настъпили в мястото на дестинацията или в непосредствена близост до него, които засягат значително изпълнението на туристическия пакет, трябва ли да се приеме:

                              a)

                              че са релевантни само обективните обстоятелства, или наред с тях следва да се вземат предвид и субективните обстоятелства за пътуващия, например в случая особената цел на пътуването и воденето на две малки деца, и

                              б)

                              че при оценката на вероятния риск в периода на пътуване наред с отпътуването и връщането е релевантна преди всичко дестинацията Сардиния, а не останалата част от Италия?

                  4.

                  Отпада ли правото на безплатно прекратяване на договора, ако посочените от пътуващия обстоятелства са били налице или е можело да се предвидят още към момента на резервацията, и може ли това най-малкото да наложи прилагането на по-строг критерий за преценка на приемливостта на дадена пречка?

                  5.

                  Ако не са изпълнени предпоставките за безплатно прекратяване на договора, възниква въпросът дали предвидените в договора „разумни по размер стандартни такси“ по смисъла на член 12, параграф 1 от Директивата трябва само да са в границите на обичайните за сектора проценти предвид досегашната практика, или винаги е необходимо да се проверява какви разходи се очаква да бъдат спестени и какви приходи се очаква да бъдат получени от алтернативното пласиране на пътническите услуги в конкретния случай, което изисква организаторът да разкрие данните, въз основа на които се правят тези изчисления?

                  6.

                  Може ли при преценката дали е разумен размерът на предвидените в договора стандартни такси за прекратяване да се прилага националното право, което предвижда да се определи сума по свободна преценка на съда, ако обратното би довело до прекомерно утежняване на процеса?

                  7.

                  Член 12, параграф 1, последно изречение от Директивата, съгласно който по искане на пътуващия организаторът представя обосновка за размера на таксите за прекратяване на договора, отнася ли се и до уговорената като фиксиран процент такса за прекратяване на договора и какви са правните последици от неизпълнението или неточното изпълнение на това задължение от страна на организатора?

                  8.

                  Организаторът ли носи тежестта да посочи и докаже фактите във връзка с въпроса дали е разумна уговорената като фиксиран процент такса за прекратяване на договора, или винаги пътуващият трябва да възрази и да докаже какво обичайно би спестил организаторът в зависимост от момента на прекратяването на договора и какво обичайно би могъл да спечели от алтернативната продажба на пътническите услуги?

         (1)  Директива (ЕС) 2015/2302 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година относно пакетните туристически пътувания и свързаните пътнически услуги, за изменение на Регламент (ЕО) № 2006/2004 и Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 90/314/ЕИО на Съвета (OB L 326, 2015 г., стр. 1).


title: Дело C-288/21 P: Жалба, подадена на 5 май 2021 г. от Universität Koblenz-Landau срещу решението, постановено от Общия съд (десети разширен състав) на 24 февруари 2021 г. по дело T-108/18, Universität Koblenz-Landau/Европейска изпълнителна агенция за образование и култура

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/34

      Жалба, подадена на 5 май 2021 г. от Universität Koblenz-Landau срещу решението, постановено от Общия съд (десети разширен състав) на 24 февруари 2021 г. по дело T-108/18, Universität Koblenz-Landau/Европейска изпълнителна агенция за образование и култура
      (Дело C-288/21 P)
      (2021/C 278/48)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Universität Koblenz-Landau (представител: C. von der Lühe, Rechtsanwalt, и R. Di Prato, Rechtsanwältin)

         Друга страна в производството: Европейска изпълнителна агенция за образование и култура

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 24 февруари 2021 г. по дело T-108/18 и да се установи, че не съществуват предявените спрямо жалбоподателя вземания за възстановяване на изплатени суми, посочени в решенията на ответника от 21 декември 2017 г. (Az. OF/2016/0720) и от 7 февруари 2018 г. (Az. OF/2016/0720),

                  —

                  при условията на евентуалност — да се отмени посоченото решение на Общия съд на Европейския съюз и делото да бъде върнато на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква три основания.

                  1.

                     Първо основание: нарушение на процесуалните правила поради невъзобновяване на устната фаза на производството
                  Жалбоподателят твърди, че от посочените от него нови фактически обстоятелства, които са му станали известни едва след приключването на устната фаза на производството и които до този момент не е можел да изтъкне по делото, личи, че по основни въпроси мотивите на спорното решение са неправилни, тъй като се опират на факти, които не се потвърждават от констатациите на националните органи на досъдебното наказателно производство.
                  Освен това искането на жалбоподателя за възобновяване на устната фаза на производството поради наличието на неизвестни до този момент нови фактически обстоятелства, които имат правно значение за изхода на спора, доколкото биха могли да го променят в полза на тази страна, било отхвърлено при неправилно упражняване на правото на преценка.

                  2.

                     Второ основание: несъобразяване на обхвата на правото на изслушване
                  Общият съд не съобразил, че неблагоприятната за жалбоподателя констатация на ответника за ненадлежно изразходване на средствата се дължи на това, че към момента на приемане на спорното решение на ответника жалбоподателят не по своя вина се е намирал в обективна невъзможност да представи документи, с които да докаже надлежното изразходване на средствата.

                  3.

                     Трето основание: неспазване на принципа за защита на оправданите правни очаквания и несъобразяване на обхвата на принципа на пропорционалност
                  Общият съд не преценил или не преценил правилно оправданите правни очаквания на жалбоподателя, породени от писменото потвърждение на ответника за надлежното изпълнение на спорните подпомагани проекти.
                  Общият съд не установил никаква съществена разлика, която да е станала явна впоследствие, спрямо фактическата обстановка, въз основа на която ответникът заявил, че средствата са изразходвани коректно, а само такава разлика можела да постави под съмнение първоначално положителната оценка за механизмите на изпълнение и тяхната адекватност.
                  Накрая, в разрез с принципа на пропорционалност данните за наличието на евентуално различна фактическа обстановка не били напълно изяснени при изчерпване на наличните за ответника и Общия съд източници на информация, преди да се вземе най-тежката от всички възможни мерки, налагани от ответника (в случая пълно възстановяване на всички отпуснати и изплатени средства).