title: Дело C-240/17: Решение на Съда (пети състав) от 16 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Е (Преюдициално запитване — Гражданин на трета страна, който е в незаконен престой на територията на държава членка — Заплаха за обществения ред и за националната сигурност — Директива 2008/115/EО — Член 6, параграф 2 — Решение за връщане — Забрана за влизане на територията на държавите членки — Сигнал с цел отказ за влизане в Шенгенското пространство — – Гражданин, притежаващ валидно разрешение за пребиваване, издадено от друга държава членка — Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген — Член 25, параграф 2 — Процедура по консултиране между държавата членка, подала сигнала, и държавата членка, издала разрешението за пребиваване — Срок — Липса на становище от страна на консултираната договаряща държава — Последици за изпълнението на решенията за връщане и за забрана за влизане)

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/7

         Решение на Съда (пети състав) от 16 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Е
   (Дело C-240/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Гражданин на трета страна, който е в незаконен престой на територията на държава членка - Заплаха за обществения ред и за националната сигурност - Директива 2008/115/EО - Член 6, параграф 2 - Решение за връщане - Забрана за влизане на територията на държавите членки - Сигнал с цел отказ за влизане в Шенгенското пространство - – Гражданин, притежаващ валидно разрешение за пребиваване, издадено от друга държава членка - Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген - Член 25, параграф 2 - Процедура по консултиране между държавата членка, подала сигнала, и държавата членка, издала разрешението за пребиваване - Срок - Липса на становище от страна на консултираната договаряща държава - Последици за изпълнението на решенията за връщане и за забрана за влизане))
   (2018/C 083/09)
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страна в главното производство

   Е

      Диспозитив

               1)

               Член 25, параграф 2 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници, подписана в Шенген на 19 юни 1990 г. и влязла в сила на 26 март 1995 г., следва да се тълкува в смисъл, че макар и да е възможно договарящата държава, която възнамерява да приеме решение за връщане, придружено от забрана за влизане и пребиваване в Шенгенското пространство, по отношение на гражданин на трета страна, който притежава издадено от друга договаряща държава разрешение за пребиваване, да започне предвидената в тази разпоредба процедура по консултиране дори преди приемането на това решение, тази процедура трябва във всички случаи да бъде започната веднага след като е прието подобно решение.

               2)

               Член 25, параграф 2 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген следва да се тълкува в смисъл, че не е налице пречка решението за връщане, придружено от забрана за влизане, прието от договаряща държава по отношение на гражданин на трета страна, който притежава издадено от друга договаряща държава валидно разрешение за пребиваване, да бъде изпълнено, независимо че е в ход предвидената в тази разпоредба процедурата по консултиране, при положение че подалата сигнала договаряща държава има основания да смята, че посоченият гражданин представлява заплаха за обществения ред или за националната сигурност, без с това да се засяга възможността този гражданин да упражнява правата, които той черпи от това разрешение за пребиваване, като впоследствие отиде на територията на втората договаряща държава. Въпреки това след изтичането на разумен срок след началото на процедурата по консултиране и при положение че липсва отговор от страна на консултираната договаряща държава, подалата сигнала договаряща държава е длъжна да пристъпи към оттегляне на сигнала за целите на отказ за влизане и доколкото е необходимо, следва да впише гражданина на трета страна в националния си списък на сигнали.

               3)

               Член 25, параграф 2 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген следва да се тълкува в смисъл, че гражданин на трета страна, притежаващ издадено от договаряща държава валидно разрешение за пребиваване, по отношение на когото в друга договаряща държава е прието решение за връщане, придружено от забрана за влизане, може да се позовава пред националния съд на правните последици от процедурата по консултиране, за която има задължение подалата сигнала договаряща държава, както и на произтичащите от това изисквания.

      (1)  ОВ C 213, 3.7.2017 г.


title: Дело C-534/17: Определение на председателя на Съда от 14 ноември 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Hannover — Германия) — Ursula Kaufmann, Viktor Schay/TUIfly GmbH

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/19

         Определение на председателя на Съда от 14 ноември 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Hannover — Германия) — Ursula Kaufmann, Viktor Schay/TUIfly GmbH
   (Дело C-534/17) (1)

   (2018/C 083/29)
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 424, 11.12.2017 г.


title: Дело C-729/17: Иск, предявен на 22 декември 2017 г. — Европейска комисия/Република Гърция

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/14

         Иск, предявен на 22 декември 2017 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-729/17)
   (2018/C 083/22)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. Tserepa-Lacombe, H. Støvlbæk)

      Ответник: Република Гърция

      Искания на ищеца

               —

               Да установи, че като е ограничила правната форма на организациите за обучение на медиатори на юридическите лица с нестопанска цел, които трябва да бъдат съставени от поне една адвокатска колегия и от поне една търговска камера в Гърция съгласно Закон № 3898/2010 и Президентски указ № 123/2011, Гърция не е изпълнила задълженията си съгласно член 49 ДФЕС и член 15, параграф 2, букви б) и в) и член 3 от Директива 2006/123/ЕО (1);

               —

               Да установи, че като е обвързала процедурата по признаване на академични звания с допълнителни изисквания относно съдържанието на удостоверенията и налагане на компенсаторни мерки без предварителна преценка на съществените различия и като е запазила в действие дискриминиращи нормативни разпоредби, принуждавайки лицата, които подават заявление за удостоверяване на квалификацията си на медиатор, притежаващи акредитационни звания, придобити в чужбина или към обучителни организации, акредитирани в чужбина след обучителни курсове, преподавани в Гърция, да притежават опит от най-малко три участия в процедури по медиация, Гърция не е изпълнила задълженията съгласно член 49 ДФЕС, както и членове 13, 14 и член 50, параграф 1 от приложение VII към Директива 2005/36/ЕО (2);

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

                  Нарушение на правото на свободно установяване, гарантирано с член 49 ДФЕС и член 15, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2006/123/ЕО относно услугите на вътрешния пазар.

               Член 5, параграф 1 от Закон 3898/2010 и съответния Президентски указ № 123/2011 предвиждат, че правната форма на дружествата за обучение на медиатори може да бъде единствено юридически лица с нестопанска цел, учредени от най-малко една адвокатска колегия и една от търговските камари на Гърция и да осъществяват дейност вследствие разрешение, издадено от органа по член 7 от посочения закон.
               Тези ограничения се отнасят както за организациите, които желаят да се установят в Гърция за първи път, така и тези, които желаят да се установят вторично под формата на клон.
               Нито едно физическо или юридическо лице, различно от адвокатска колегия и търговска камара няма право да учредява организация за обучение на медиатори, които вследствие на това обучение могат да участват в изпита за сертифициране на квалификацията си на медиатор в Гърция при липса на спогодба с адвокатска колегия и търговска камара на страната.
               Освен това, всяка организация, чиято настояща правна форма е различна от юридическо лице нестопанска цел по същество е лишена от възможността да предложи на кандидат медиаторите след заплащане на таксите за записване, обучението, въз основа на което те могат да участват в изпита за сертифициране на квалификацията на медиатор в Гърция.
               На последно място, всяка обучителна организация с произход от друга държава членка, която има интерес да предоставя съответните услуги срещу заплащане на таксите за обучение от записаните студенти в програмите за обучение на медиатори, по същество е с ограничен достъп на гръцкия пазар и е възпрепятствано вторичното ѝ установяване под формата на клон, когато настоящата ѝ правна форма е различна от юридическо лице с нестопанска цел и избора ѝ на клон не е ограничен до юридическо лице с нестопанска цел.
               Комисията е на мнение, че гореизложеното положение представлява ограничение на правото на установяване, закрепено в член 49 ДФЕС и предвидено в член 15, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2006/123/ЕО, на вътрешния пазар.
               Това ограничение не е сред изключенията, предвидени в член 51, параграф 1 ДФЕС, тъй като предоставянето на услуги по обучение на медиатори не представлява дейност свързана с държавата, упражняването на публична власт и по-специално „с правораздаването“. Освен това, не намира основание в интереса за защитата на качеството на услугите, което по никакъв начин не е пряко свързано с ограничаването на правната форма на обучителните организации и с притежаването на дружествен капитал.

               2.

                  Нарушение на Директива 2005/36/ЕО и член 49 ДФЕС относно свободата на установяване.

               Комисията приема, че изискването, предвидено в параграф 2, част A от член единствен от министерски декрет № 109088/12.12.2011 г., че удостоверението за обучение на медиатор трябва да удостоверява методите на обучение, броя на участниците, броя и квалификациите на обучителите, процедурата за изпитване и оценяване на кандидатите и начините, по които се гарантира обективността на тази процедура, превишава това, което може да се изисква за оценяване на нивото на познанията и професионалните квалификации, които се предполага, че титулярят притежава и не позволява да се прецени правилно въпросът дали обучението на заинтересуваното лице се отнася до различни по същество области в сравнение с тези, които са обхванати от образователното звание, изисквано в Гърция. По тези причини горната разпоредба противоречи на членове 13, 14, 50 и приложение VII от Директива 2005/36/ЕО.
               Освен това, параграф 5, част A от посочения министерски декрет предвижда задължение за пълноправните чуждестранни медиатори за доказване на допълнителен опит от най-малко три участия в процедура по медиация, преди техните квалификации да бъдат признати в Гърция, докато такова изискване не е предвидено за медиаторите, придобили професионална квалификация в Гърция. Вследствие на това, горепосочената разпоредба противоречи на член 13 от Директива 2005/36/ЕО, който предвижда, че компетентният орган на приемащата държава членка разрешава достъпа до професия при същите условия, които се прилагат към нейните граждани на молителите, които са получили удостоверение от друга държава членка, и нарушава принципа за недопускане на дискриминация, предвиден в член 49 ДФЕС.

      (1)  Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ, L 376, 2006 г., стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).

      (2)  Директива 2005/36/EО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (ОВ, L 255, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3).


title: Дело T-639/16 P: Решение на Общия съд от 23 януари 2018 г. — FV/Съвет (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Атестиране — Доклад за кариерно развитие — Процедура за оценяване за 2013 г. — Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство — Състав на съда, постановил решението в първоинстанционното производство — Процедура по назначаване на съдия в Съда на публичната служба — Съд, създаден със закон — Принцип на законния съд)

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/20

         Решение на Общия съд от 23 януари 2018 г. — FV/Съвет
   (Дело T-639/16 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Доклад за кариерно развитие - Процедура за оценяване за 2013 г. - Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство - Състав на съда, постановил решението в първоинстанционното производство - Процедура по назначаване на съдия в Съда на публичната служба - Съд, създаден със закон - Принцип на законния съд))
   (2018/C 083/30)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: FV (представител: L. Levi, avocat)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-B. Laignelot и M. Bauer)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 28 юни 2016 г., FV/Conseil (F-40/15, EU:F:2016:137)

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 28 юни 2016 г., FV/Съвет (F-40/15).

               2)

               Връща делото за ново разглеждане от съдебен състав на Общия съд, различен от състава, който се е произнесъл по настоящата жалба.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 419, 14.11.2016 г.


title: Дело C-668/17 P: Жалба, подадена на 28 ноември 2017 г. от Viridis Pharmaceutical Ltd. срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 15 септември 2017 г. по дело T-276/16 — Viridis Pharmaceutical Ltd./Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/10

         Жалба, подадена на 28 ноември 2017 г. от Viridis Pharmaceutical Ltd. срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 15 септември 2017 г. по дело T-276/16 — Viridis Pharmaceutical Ltd./Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   (Дело C-668/17 P)
   (2018/C 083/16)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Viridis Pharmaceutical Ltd. (представители: C. Spintig, S. Pietzcker и M. Prasse, адвокати)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Hecht-Pharma GmbH

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда да постанови следното:

               1.

               Да отмени обжалваното решение на втори състав на Общия съд.

               2.

               Да върне делото на Общия съд за ново разглеждане.

               3.

               Да осъди EUIPO да заплати на жалбоподателя съдебните разноски.

                  При условията на евентуалност: да не се произнася по съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят твърди, че в обжалваното решение Общият съд многократно е нарушил Регламента относно марката на ЕС (Регламент № 2017/1001) (1).
   На първо място жалбоподателят изтъква нарушение на член 58, параграф 1, буква а), първо изречение, първо предложение от Регламент № 2017/1001. Общият съд бил допуснал грешка при прилагане на правото, като e приел, че правомерно използване на регистрирана за лекарствени продукти марка на Европейския съюз може да бъде налице само когато е издадено необходимото разрешение за търговия на съответния лекарствен продукт. Освен това Общият съд нарушил тази разпоредба и като е приел, че използването на марка на Европейския съюз в рамките на клинични изследвания съгласно член 8, параграф 3, буква и) от Директива 2001/83/ЕО (2) се квалифицира задължително като вътрешно и следователно не като реално използване.
   Освен това жалбоподателят твърди нарушение на член 58, параграф 1, буква а), първо изречение, втора алтернатива от Регламент № 2017/1001. Неправилно Общият съд приел, че не можело да се прави позоваване на клинично проучване с цел да се подготви заявление за разрешение за търговия, за да се оправдае неизползването на дадена марка, когато клиничното проучване е възложено очевидно едва след регистрацията на марката и/или когато не са използвани значителни финансови средства, необходими за да може то да приключи възможно най-бързо.

      (1)  Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 154, 2017 г., стр. 1).

      (2)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).


title: Дело C-19/18 P: Жалба, подадена на 5 януари 2018 г. от MS срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 31 май 2017 г. по дело T-17/16, MS/Комисия

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/16

         Жалба, подадена на 5 януари 2018 г. от MS срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 31 май 2017 г. по дело T-17/16, MS/Комисия
   (Дело C-19/18 P)
   (2018/C 083/23)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: MS (представител: L. Levi, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания

               —

               да се отмени определението на Общия съд от 31 май 2017 г. по дело T-17/16,

               —

               въз основа на това делото да се върне на Общия съд, за да се произнесе по същество по подадения пред него иск или, ако Съдът приеме, че фазата на производството му позволява да постанови решение по делото, да уважи исканията на жалбоподателя в първоинстанционното производство, и вследствие на това,

               —

               да установи извъндоговорната отговорност на Комисията на основание член 268 и член 340, втора алинея ДФЕС,

               —

               да разпореди представянето на документите, класирани като поверителни от Комисията, които са необходимо доказателство в подкрепа за решението за отстраняването му,

               —

               да разпореди поправяне на неимуществената вреда, произтичаща от виновното поведение на Комисията, оценена ex aequo et bono на 20 000 EUR,

               —

               да разпореди на Комисията да публикува извинително писмо до жалбоподателя и да го върне на работа в Team Europe,

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски по двете производства.

      Основания и основни доводи

   Обжалваното определение е опорочено от грешка при прилагане на правото относно правната квалификация на основанието на иска за обезщетение, предявен в първоинстанционното производство, и от неизпълнение на задължението за мотивиране от първоинстанционния съд.
   Обжалваното определение е опорочено и от грешка при прилагане на правото относно правната квалификация на писмото за съгласие и от неизпълнение на задължението за мотивиране от първоинстанционния съд. Последният е изопачил доказателствата по делото.


title: Дело C-695/17: Преюдициално запитване от Helsingin käräjäoikeus (Финландия), постъпило на 12 декември 2017 г. — Metirato Oy in Liquidation/Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/11

         Преюдициално запитване от Helsingin käräjäoikeus (Финландия), постъпило на 12 декември 2017 г. — Metirato Oy in Liquidation/Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet
   (Дело C-695/17)
   (2018/C 083/17)
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Helsingin käräjäoikeus

      Страни в главното производство

      Ищец: Metirato Oy in Liquidation

      Ответник: Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 13, параграф 1 от Директива 2010/24/ЕС (1), доколкото предвижда, че вземания, които се събират въз основа на искане за събиране на вземане и в запитаната държава членка се третират като вземане на запитаната държава членка, да се тълкува в смисъл, че

                           a)

                           запитаната държава членка също е страна в съдебно производство за връщане в масата на несъстоятелността на платени вследствие на събирането суми, или че

                           б)

                           запитаната държава членка се грижи само за събирането на вземането чрез принудително изпълнение и за предявяването на вземането в производството по несъстоятелност, а запитващата държава членка е ответник по отменителния иск в производството по несъстоятелност, който е във връзка с това кое имущество спада към масата на несъстоятелността?

               2.

               Трябва ли Директивата да се тълкува в смисъл, че вземания на други държави се събират въз основа на искане за събиране чрез използването на същите средства, но така, че събраните активи остават отделно и не се смесват с имуществото на запитаната държава, или да се тълкува в смисъл, че се събират заедно със собствените вземания, така че се смесват с имуществото на запитаната държава членка? С други думи: цели ли Директивата единствено да се забрани неравнопоставеността на вземанията на друга държава?

               3.

               Може ли правен спор по отменителен иск в производството по несъстоятелност да се приравни на спор във връзка с изпълнителни мерки по смисъла на член 14, параграф 2 и оттук да се направи изводът, че според Директивата запитаната държава членка е ответник и по този спор?

      (1)  Директива 2010/24/ЕС на Съвета от 16 март 2010 година относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с данъци, такси и други мерки (ОВ L 84, 2010 г., стр. 1).


title: Съединени дела C-654/16, C-657/16 и C-658/16: Определение на Съда (осми състав) от 11 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Amber Capital Italia Sgr SpA (C-654/16), Amber Capital Uk Llp (C-654/16), Bluebell Partners Limited (C-657/16), Elliot International LP (C-658/16), The Liverpool Limited Partnership (C-658/16), Elliot Associates LP (C-658/16)/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (Преюдициално запитване — Дружествено право — Директива 2004/25/ЕО — Предложения за поглъщане — Член 5, параграф 4, втора алинея — Възможност за коригиране на цената на предложението при ясно определени обстоятелства и критерии — Национална правна уредба, която предвижда цената на предложението да се определи в размер на установената цена в случай на тайно споразумение между предложителя или лицата, действащи съгласувано с него, и един или повече продавачи — Понятие „ясно определен критерий“)

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/8

         Определение на Съда (осми състав) от 11 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Amber Capital Italia Sgr SpA (C-654/16), Amber Capital Uk Llp (C-654/16), Bluebell Partners Limited (C-657/16), Elliot International LP (C-658/16), The Liverpool Limited Partnership (C-658/16), Elliot Associates LP (C-658/16)/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Съединени дела C-654/16, C-657/16 и C-658/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Дружествено право - Директива 2004/25/ЕО - Предложения за поглъщане - Член 5, параграф 4, втора алинея - Възможност за коригиране на цената на предложението при ясно определени обстоятелства и критерии - Национална правна уредба, която предвижда цената на предложението да се определи в размер на установената цена в случай на тайно споразумение между предложителя или лицата, действащи съгласувано с него, и един или повече продавачи - Понятие „ясно определен критерий“))
   (2018/C 083/10)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Amber Capital Italia Sgr SpA (C-654/16), Amber Capital Uk Llp (C-654/16), Bluebell Partners Limited (C-657/16), Elliot International LP (C-658/16), The Liverpool Limited Partnership (C-658/16), Elliot Associates LP (C-658/16)

      Ответник: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      в присъствието на: Hitachi Railltaly Investments Sri, Hitachi Railltaly SpA, Ansaldo Sts SpA (C-654/16), Finmeccanica SpA

      Диспозитив

   Член 5, параграф 4, втора алинея от Директива 2004/25/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която позволява на националния контролен орган да увеличи цената на предложението за поглъщане в случай на тайно споразумение между предложителя или лицата, действащи съгласувано с него, и един или повече продавачи, като само предвижда относно цената, която следователно може да бъде определена за предложението, че тя съответства на установената от този орган цена, при условие че последната може да бъде изведена достатъчно ясно, точно и предвидимо от националната правна уредба като цяло, чрез признатите във вътрешното право способи за тълкуване.

      (1)  ОВ C 121, 18.4.2017 г.


title: Дело C-269/17: Определение на председателя на Съда от 14 ноември 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Hamburg — Германия) — Andreas Niemeyer/Brussels Airlines SA/NV

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/18

         Определение на председателя на Съда от 14 ноември 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Hamburg — Германия) — Andreas Niemeyer/Brussels Airlines SA/NV
   (Дело C-269/17) (1)

   (2018/C 083/26)
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 318, 25.9.2017 г.


title: Дело C-678/16 P: Определение на Съда (осми състав) от 18 януари 2018 г. — Monster Energy Company/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (Обжалване — Процедурен правилник — Член 181 — Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Фигуративна марка със словните елементи „HotoGo self-heating can technology“ — Комбинирана марка — Заявка за регистрация — Възражение — Отхвърляне — Явно недопустима жалба)

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/8

         Определение на Съда (осми състав) от 18 януари 2018 г. — Monster Energy Company/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   (Дело C-678/16 P) (1)

   ((Обжалване - Процедурен правилник - Член 181 - Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Фигуративна марка със словните елементи „HotoGo self-heating can technology“ - Комбинирана марка - Заявка за регистрация - Възражение - Отхвърляне - Явно недопустима жалба))
   (2018/C 083/11)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Monster Energy Company (представител: P. Brownlow, Solicitor)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Monster Energy Company да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело C-705/17: Преюдициално запитване от Svea hovrätt (Швеция), постъпило на 15 декември 2017 г. — Patent-och registreringsverket/Mats Hansson

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/12

         Преюдициално запитване от Svea hovrätt (Швеция), постъпило на 15 декември 2017 г. — Patent-och registreringsverket/Mats Hansson
   (Дело C-705/17)
   (2018/C 083/19)
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Svea hovrätt

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Patent-och registreringsverket

      Ответник: Mats Hansson

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 4, параграф 1, буква б) от Директива 2008/95/EО (1) да се тълкува в смисъл, че върху общата преценка на всички релевантни критерии, която трябва да се извърши в рамките на оценката на вероятността от объркване, може да окаже влияние фактът, че даден елемент от марката е бил изрично изключен от защита при регистрацията, т.е. при регистрацията е направена т.нар. декларация за отказ от отговорност?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, може ли в такъв случай декларацията за отказ от отговорност да повлияе на общата преценка по такъв начин, че компетентният орган да трябва да отчете въпросния елемент, но да му придаде по-ограничено значение, и така да приеме, че същият е лишен от отличителен характер, дори елементът да има de facto отличителен характер и да е преобладаващ в по-ранната търговска марка?

               3)

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, а отговорът на втория въпрос е отрицателен, може ли въпреки това декларацията за отказ от отговорност да повлияе на общата преценка по какъвто и да било друг начин?

      (1)  Директива 2008/95/EО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ 2008, L 299,стр. 25).


title: Дело C-101/17 P: Определение на Съда (осми състав) от 14 декември 2017 г. — „Версус“ ЕООД/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Maquet GmbH (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Марка на Европейския съюз — Производство да обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз LUCEO — Обявяване на недействителност)

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/9

         Определение на Съда (осми състав) от 14 декември 2017 г. — „Версус“ ЕООД/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Maquet GmbH
   (Дело C-101/17 P) (1)

   ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Марка на Европейския съюз - Производство да обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз LUCEO - Обявяване на недействителност))
   (2018/C 083/12)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател:„Версус“ ЕООД (представител: C. Pfitzer, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: A. Schifko), Maquet GmbH (представител: N. Hebeis, Rechtsanwalt)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда „Версус“ ЕООД да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 195, 19.6.2017 г.


title: Дело C-499/17 P: Жалба, подадена на 17 август 2017 г. от Miguel Torres, SA срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 31 май 2017 г. по дело T-637/15 — Alma-The Soul of Italian Wine/EUIPO — Miguel Torres

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/9

         Жалба, подадена на 17 август 2017 г. от Miguel Torres, SA срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 31 май 2017 г. по дело T-637/15 — Alma-The Soul of Italian Wine/EUIPO — Miguel Torres
   (Дело C-499/17 P)
   (2018/C 083/13)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Miguel Torres, SA (представители: A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt, J. Güell Serra, abogado)

      Други страни в производството: Alma-The Soul of Italian Wine LLLP, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   С определение от 14 декември 2017 г. Съдът (седми състав) постанови, че жалбата е недопустима.


title: Дело C-420/17: Определение на председателя на Съда от 8 декември 2017 г. — Европейска комисия/Френска република

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/18

         Определение на председателя на Съда от 8 декември 2017 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-420/17) (1)

   (2018/C 083/28)
   Език на производството: френски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 300, 11.9.2017 г.


title: Дело C-249/15: Решение на Съда (девети състав) от 18 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Wind 1014 GmbH, Kurt Daell/Skatteministeriet (Преюдициално запитване — Член 56 ДФЕС — Свободно предоставяне на услуги — Ограничения — Автомобил, който местно лице за една държава членка взема на лизинг от установено в друга държава членка лизингово дружество — Регистрационен данък, изчисляван пропорционално на срока на използване на превозното средство — Необходимост от разрешение на националните данъчни органи преди пускането в движение — Обосноваване — Предотвратяване на заобикалянето на данъчните правила и прилагането им с цел измама или злоупотреба — Съхраняване на данъчните правомощия на държавата — Пропорционалност)

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/2

         Решение на Съда (девети състав) от 18 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Wind 1014 GmbH, Kurt Daell/Skatteministeriet
   (Дело C-249/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Ограничения - Автомобил, който местно лице за една държава членка взема на лизинг от установено в друга държава членка лизингово дружество - Регистрационен данък, изчисляван пропорционално на срока на използване на превозното средство - Необходимост от разрешение на националните данъчни органи преди пускането в движение - Обосноваване - Предотвратяване на заобикалянето на данъчните правила и прилагането им с цел измама или злоупотреба - Съхраняване на данъчните правомощия на държавата - Пропорционалност))
   (2018/C 083/02)
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Østre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Wind 1014 GmbH, Kurt Daell

      Ответник: Skatteministeriet

      Диспозитив

   Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба и административна практика на държава членка като обсъжданите в главното производство, при които:

               —

               пускането в движение на превозно средство, което местно за тази държава членка лице взема на лизинг от установено в друга държава членка лизингово дружество с оглед на временното му използване в първата държава членка, посредством заплащането на пропорционален на срока на използване регистрационен данък зависи от издаването на предварително разрешение от данъчните органи на първата държава членка за заплащането на такъв данък, без каквото превозното средство по принцип не може да бъде пуснато в движение на нейна територия, и

               —

               възможността за незабавно пускане в движение на такова превозно средство в първата държава членка по време на разглеждането на заявлението на данъчния длъжник да му се разреши да заплати регистрационен данък за превозното средство, изчислен пропорционално на срока на използването му в първата държава членка, зависи от условието авансово да бъде заплатен пълният размер на регистрационния данък, като надвнесеният данък се възстановява с лихви, ако и когато данъчният длъжник получи разрешение от данъчните органи да заплати пропорционално изчислен регистрационен данък.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело T-250/17: Решение на Общия съд от 23 януари 2018 г. — avanti/EUIPO (avanti) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз avanti — Абсолютен мотив за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EС) 2017/1001])

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/21

         Решение на Общия съд от 23 януари 2018 г. — avanti/EUIPO (avanti)
   (Дело T-250/17) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз avanti - Абсолютен мотив за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EС) 2017/1001]))
   (2018/C 083/32)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: avanti GmbH (Хамбург, Германия) (представител: M. Bahmann, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Schifko)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 14 февруари 2017 г. (преписка R 801/2016-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак avanti като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда avanti GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 195, 19.6.2017 г.


title: Дело C-536/17 P: Жалба, подадена на 11 септември 2017 г. от Josel, SL срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 28 юни 2017 г. по дело T-333/15 — Josel/EUIPO — Nationale-Nederlanden Nederland

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/10

         Жалба, подадена на 11 септември 2017 г. от Josel, SL срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 28 юни 2017 г. по дело T-333/15 — Josel/EUIPO — Nationale-Nederlanden Nederland
   (Дело C-536/17 P)
   (2018/C 083/14)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Josel, SL (представител: J. Güell Serra, abogado)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Nationale-Nederlanden Nederland BV
   С определение от 17 януари 2018 г. Съдът (девети състав) постанови, че жалбата е недопустима.


title: Дело C-724/17: Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 22 декември 2017 г. — Vantaan kaupunki/Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/14

         Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 22 декември 2017 г. — Vantaan kaupunki/Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy
   (Дело C-724/17)
   (2018/C 083/21)
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein oikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vantaan kaupunki

      Ответници: Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли при определяне на лицата, които носят отговорност за вреди вследствие на поведение, нарушаващо член 101 ДФЕС, да се приложи пряко посоченият член, или на този въпрос следва да се отговори въз основа на разпоредбите от националното право?

               2)

               В случай че дължащото обезщетение лице следва да бъде определено при пряко прилагане на член 101 ДФЕС, носят ли отговорност за обезщетение за вреди лицата, които попадат в обхвата на съдържащото се в посочената разпоредба понятие „предприятия“? При определяне на дължащото обезщетение лице намират ли приложение същите принципи, прилагани от Съда при определяне на отговорните лица по дела за налагане на имуществени санкции, според които принципи отговорността може по-специално да се обоснове с принадлежност към една и съща стопанска единица или с икономическа приемственост?

               3)

               В случай че дължащото обезщетението лице следва да бъде определено въз основа на националните разпоредби на държавата членка, нарушава ли се изискването за ефективност, ако национална разпоредба, съгласно която дружество, придобило всички акции от капитала на друго дружество, участващо в картел в нарушение на член 101 ДФЕС, при положение че първото дружество прекрати второто, и въпреки че продължи търговското му предприятие, не отговаря за обезщетение за вреди, причинени вследствие на ограничаващо конкуренцията поведение на прекратеното дъщерно дружество, независимо че е практически невъзможно или е извънредно трудно да бъде получено обезщетение от прекратеното дружество? Допуска ли изискването за ефективност тълкуване на националното право на държава членка, съгласно което, за да се ангажира отговорността за вреди, е необходимо преструктурирането на предприятието, в описаната в конкретния случай форма, да е или предприето незаконно, или да е изкуствено — с цел заобикаляне на произтичащото от конкурентното право задължение за обезщетение за вреди — или да е извършено по някакъв друг непочтен начин, или следва поне дружеството да е знаело или да е трябвало да знае за нарушението на конкуренцията при извършване на преструктурирането?


title: Дело T-15/18: Жалба, подадена на 17 януари 2018 г. — OCU/ЕЦБ

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/22

         Жалба, подадена на 17 януари 2018 г. — OCU/ЕЦБ
   (Дело T-15/18)
   (2018/C 083/33)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Мадрид, Испания) (представители: E. Martínez Martínez и C. López-Mélida de Ramón, адвокати)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди ЕЦБ да представи пълни или поверителни варианти на исканите документи и

               —

               да осъди Европейската централна банка да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В настоящото производство се иска Решение от 17 ноември 2017 г. с регистрационен номер LS/MD/17/428, с което се отхвърля подаденото от жалбоподателя на 14 септември 2017 г.„Потвърдително заявление за достъп до документи на ЕЦБ“, да бъде отменено и вместо това да бъде разпоредено исканите документи относно преструктурирането на банковата институция Banco Popular Español S.A. да бъдат предоставени незабавно.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква само едно основание, изведено от основно право, прогласено в член 41, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, а именно правото на добра администрация във връзка с достъп до документи с цел надлежно упражняване на правото на защита.


title: Дело C-270/16: Решение на Съда (трети състав) от 18 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n° 1 de Cuenca — Испания) — Carlos Enrique Ruiz Conejero/Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2000/78/ЕО — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Член 2, параграф 2, буква б), подточка i) — Забрана на дискриминацията, основана на увреждане — Национална правна уредба, позволяваща при определени условия уволнението на работник поради периодични отсъствия от работа, дори и оправдани — Отсъствия на работник поради заболявания, дължащи се на увреждането — Различие в третирането въз основа на увреждане — Непряка дискриминация — Обосноваване — Борба срещу отсъствията от работа — Подходящ характер — Пропорционалност)

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/3

         Решение на Съда (трети състав) от 18 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 1 de Cuenca — Испания) — Carlos Enrique Ruiz Conejero/Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal
   (Дело C-270/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2000/78/ЕО - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Член 2, параграф 2, буква б), подточка i) - Забрана на дискриминацията, основана на увреждане - Национална правна уредба, позволяваща при определени условия уволнението на работник поради периодични отсъствия от работа, дори и оправдани - Отсъствия на работник поради заболявания, дължащи се на увреждането - Различие в третирането въз основа на увреждане - Непряка дискриминация - Обосноваване - Борба срещу отсъствията от работа - Подходящ характер - Пропорционалност))
   (2018/C 083/03)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social no 1 de Cuenca

      Страни в главното производство

      Ищец: Carlos Enrique Ruiz Conejero

      Ответници: Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal

      Диспозитив

   Член 2, параграф 2, буква б), подточка i) от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда, че работодател може да уволни работник поради периодични, макар и оправдани отсъствия от работа, в случай че тези отсъствия са последица от заболявания, дължащи се на увреждане на работника, освен ако тази правна уредба, макар и преследвайки легитимната цел за борба срещу отсъствията от работа, не надвишава необходимото за постигането на тази цел — нещо, което следва да прецени запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 279, 1.8.2016 г.


title: Дело T-16/18: Жалба, подадена на 17 януари 2018 г. — Activos e Inversiones Monterroso/ЕСП

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/22

         Жалба, подадена на 17 януари 2018 г. — Activos e Inversiones Monterroso/ЕСП
   (Дело T-16/18)
   (2018/C 083/34)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Activos e Inversiones Monterroso, S.L. (Пантоха, Испания) (представител: S. Rodríguez Bajón, адвокат)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на ЕСП от 8 ноември 2017 г. и

               —

               да предостави на жалбоподателя достъп до преписката при условията, посочени в жалбата.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               В решението си от 8 ноември 2017 г. ЕСП очевидно бърка общото право на достъп до документите, на което може да се позове всеки гражданин на Европейския съюз, с по-конкретното право на достъп до преписката, което може да се упражни само от заинтересованите страни в процедурата, за която се отнася тази преписка. Всъщност ЕСП приема, че въз основа на тези права съответното лице може да има достъп до един и същ набор от документи, а тази констатация е в противоречие с правото.
               Правото на достъп до преписката е право, което явно се различава от правото на достъп до документите. Докато първото е едно от правата, включени в „правото на добра администрация“, предвидено в Хартата на основните права на Европейския съюз, то второто е самостоятелно право, което е с много по-общ характер и е свързано с принципа на прозрачност пред обществото.

               2.

               Съществуващата разлика между двете права предполага, че те са насочени към различни субекти и имат различен обхват, поради което на правото на достъп до преписката могат да се позовават само заинтересованите лице в съответната процедура, докато правото на достъп до документите е признато на всеки гражданин на Европейския съюз по отношение на документите, намиращи се у институциите му.

               3.

               Различният обхват на тези права неизбежно означава, че за всяко от тях се прилага и различна съвкупност от изключения. Докато съответно едно от изключенията от правото на достъп до документите е свързано с изискването с упражняването му да не се увреждат „търговските интереси“ на засегнатите предприятия, от своя страна, правото на достъп до преписката е ограничено от изискването упражняването му да не засяга „търговските тайни“ на дружествата, участващи в процедурата. В това отношение е доказано каква разлика съществува между несъмнено широкото понятие „търговски интерес“ и много по-тясното понятие „търговска тайна“, отнасящо се за съвкупността от знания, притежавани от определено предприятие, която е известна на много конкретен кръг от хора и чието разгласяване може да засегне предприятието. В това отношение наличието на търговски тайни трябва да се претегля спрямо останалите засегнати интереси като например правото на защита.

               4.

               От своя страна използването на поверителността в качеството ѝ на едно от другите изключения, засягащи правото на достъп до преписката, също трябва да бъде обосновано и е обект на редица ограничения, които следва да се вземат предвид, поради което не е възможно автоматично позоваване на поверителността, за да се откаже правото на достъп до преписката, като съответно прилагането на това изключение трябва да бъде мотивирано, което не е направено в разглеждания случай.

               5.

               Ключово значение за решението в настоящия случай трябва да има прилагането на член 41, параграф 2, буква б) от Хартата на основните права на Европейския съюз, като съответно при прилагането на Регламент 806/2014 ЕСП трябва да взема предвид член 90, параграф 4, а не член 90, параграф 1.


title: Дело C-363/16: Решение на Съда (първи състав) от 17 януари 2018 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Държавни помощи — Помощ, обявена за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар — Задължение за възстановяване — Член 108, параграф 2, втора алинея ДФЕС — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Член 14, параграф 3 — Дружество бенефициер, обявено в производство по несъстоятелност — Производство по несъстоятелност — Включване на вземания в списъка на кредиторите — Прекратяване на дейността — Спиране на производството по несъстоятелност, за да се разгледа възможността за продължаване на дейността — Задължение за информиране — Неизпълнение)

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/3

         Решение на Съда (първи състав) от 17 януари 2018 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-363/16) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Помощ, обявена за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар - Задължение за възстановяване - Член 108, параграф 2, втора алинея ДФЕС - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Член 14, параграф 3 - Дружество бенефициер, обявено в производство по несъстоятелност - Производство по несъстоятелност - Включване на вземания в списъка на кредиторите - Прекратяване на дейността - Спиране на производството по несъстоятелност, за да се разгледа възможността за продължаване на дейността - Задължение за информиране - Неизпълнение))
   (2018/C 083/04)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Bouchagiar и B. Stromsky)

      Ответник: Република Гърция (представители: K. Boskovits и V. Karra)

      Диспозитив

               1)

               Като не е предприела в определените срокове всички необходими мерки за изпълнение на Решение 2012/541/ЕС на Комисията от 22 февруари 2012 година относно държавна помощ, приведена в действие от Гърция за Enómeni Klostoÿfantourgía [United Textiles] (Мярка за държавна помощ № SA.26534 (C 27/10, ex NN 6/09) и като не е информирала достатъчно Комисията за предприетите за изпълнението на това решение мерки, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 2—4 от споменатото решение и по Договора за функционирането на ЕС.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 305, 22.8.2016 г.


title: Дело C-676/16: Решение на Съда (първи състав) от 17 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — CORPORATE COMPANIES s.r.o../Ministerstvo financí ČR (Преюдициално запитване — Предотвратяване на използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм — Директива 2005/60/ЕО — Приложно поле — Член 2, параграф 1, точка 3, буква в) и член 3, точка 7, буква а) — Предмет на дейност на предприятие, състоящ се в продажба на търговки дружества, които са вписани в търговския регистър и са учредени единствено с цел да бъдат продадени — Продажба, осъществявана чрез прехвърляне на участието на предприятието в предварително учреденото дружество)

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/5

         Решение на Съда (първи състав) от 17 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — CORPORATE COMPANIES s.r.o../Ministerstvo financí ČR
   (Дело C-676/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Предотвратяване на използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм - Директива 2005/60/ЕО - Приложно поле - Член 2, параграф 1, точка 3, буква в) и член 3, точка 7, буква а) - Предмет на дейност на предприятие, състоящ се в продажба на търговки дружества, които са вписани в търговския регистър и са учредени единствено с цел да бъдат продадени - Продажба, осъществявана чрез прехвърляне на участието на предприятието в предварително учреденото дружество))
   (2018/C 083/06)
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: CORPORATE COMPANIES s.r.o..

      Ответник: Ministerstvo financí ČR

      Диспозитив

   Член 2, параграф 1, точка 3, буква в) във връзка с член 3, точка 7, буква а) от Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм трябва да се тълкува в смисъл, че приложното поле на посочените разпоредби обхваща лице, което също като разглежданото в главното производство осъществява търговска дейност, състояща се в продажба на учредени от самото него и без каквото и да било предварително искане от страна на потенциалните му клиенти дружества с цел да им ги продаде чрез прехвърляне на притежаваните от него дялове от капитала на продаваното дружество.

      (1)  ОВ C 86, 20.3.2017 г.


title: Дело C-45/17: Решение на Съда (десети състав) от 18 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Frédéric Jahin/Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé (Преюдициално запитване — Свободно движение на капитали — Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС — Регламент (EО) № 883/2004 — Член 11 — Удръжки върху доходите от капитал, включени във финансирането на социалната сигурност на държава членка — Освобождаване на гражданите на Европейския съюз, осигурени по схема за социална сигурност на друга държава членка — Физически лица, осигурени по схема за социална сигурност на трета държава — Различно третиране — Ограничаване — Обосноваване)

text:
               5.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 83/5

         Решение на Съда (десети състав) от 18 януари 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Frédéric Jahin/Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Дело C-45/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно движение на капитали - Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС - Регламент (EО) № 883/2004 - Член 11 - Удръжки върху доходите от капитал, включени във финансирането на социалната сигурност на държава членка - Освобождаване на гражданите на Европейския съюз, осигурени по схема за социална сигурност на друга държава членка - Физически лица, осигурени по схема за социална сигурност на трета държава - Различно третиране - Ограничаване - Обосноваване))
   (2018/C 083/07)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Frédéric Jahin

      Ответници: Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Диспозитив

   Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат законодателство на държава членка като разглежданото по делото в главното производство, по силата на което на гражданин на тази държава членка, който пребивава в трета държава, която не е държава — членка на Европейското икономическо пространство (ЕИП), или Конфедерация Швейцария, и е осигурен там по схема за социална сигурност, в посочената държава членка се правят удръжки върху доходите от капитал за вноски по учредена от същата държава членка схема за социална сигурност, докато гражданин на Съюза, осигурен по схема за социална сигурност на друга държава членка, е освободен от тези удръжки въз основа на принципа на прилагане само на едно законодателство в областта на социалната сигурност по силата на член 11 от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност.

      (1)  ОВ C 121, 18.4.2017 г.


title: Дело T-35/17: Решение на Общия съд от 31 януари 2018 г. — Weber-Stephen Products/EUIPO (iGrill) (Марка на Европейския съюз — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „iGrill“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/24

         Решение на Общия съд от 31 януари 2018 г. — Weber-Stephen Products/EUIPO (iGrill)
   (Дело T-35/17) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „iGrill“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
   (2018/C 094/31)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Weber-Stephen Products LLC (Palatine, Илинойс, САЩ) (представители: R. Niebel и A. Jauch, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 4 ноември 2016 (преписка R 538/2016-2) относно международната регистрация, посочваща Европейския съюз, на словната марка „iGrill“

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Weber-Stephen Products LLC да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 70, 6.3.2017 г.


title: Дело C-553/17 P: Жалба, подадена на 20 юли 2017 г. от Windfinder R & L Co. KG срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 21 септември 2017 г. по дело T-395/16 — Windfinder R & L Co. KG/EUIPO

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/2

         Жалба, подадена на 20 юли 2017 г. от Windfinder R & L Co. KG срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 21 септември 2017 г. по дело T-395/16 — Windfinder R & L Co. KG/EUIPO
   (Дело C-553/17 P)
   (2018/C 094/02)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Windfinder R & L Co. KG (представител: B. Schneider, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   С определение от 24 януари 2018 г. Съдът на Европейския съюз (десети състав) отхвърля жалбата и постановява, че жалбоподателят понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-69/17: Решение на Общия съд от 24 януари 2018 г. — Constantin Film Produktion/EUIPO (Fack Ju Göhte) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Fack Ju Göhte“ — Абсолютно основание за отказ — Марка, която противоречи на обществения ред и на добрите нрави — Член 7, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/24

         Решение на Общия съд от 24 януари 2018 г. — Constantin Film Produktion/EUIPO (Fack Ju Göhte)
   (Дело T-69/17) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Fack Ju Göhte“ - Абсолютно основание за отказ - Марка, която противоречи на обществения ред и на добрите нрави - Член 7, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
   (2018/C 094/32)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Constantin Film Produktion GmbH (Мюнхен, Германия) (представители: E. Saarmann и P. Baronikians, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Fischer и D. Walicka)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 1 декември 2016 г. (преписка R 2205/2015–5) относно заявка за регистрация на словния знак „Fack Ju Göhte“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Constantin Film Produktion GmbH да понесе съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 104, 3.4.2017 г.


title: Дело T-44/16: Решение на Общия съд от 31 януари 2018 г. — Novartis/EUIPO — SK Chemicals (Изображение на пластир) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща пластир — Относително основание за отказ — Знак, който се състои изключително от формата на стоката, необходима за получаването на технически резултат — Член 7, параграф 1, буква д), ii) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква д), ii) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/17

         Решение на Общия съд от 31 януари 2018 г. — Novartis/EUIPO — SK Chemicals (Изображение на пластир)
   (Дело T-44/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща пластир - Относително основание за отказ - Знак, който се състои изключително от формата на стоката, необходима за получаването на технически резултат - Член 7, параграф 1, буква д), ii) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква д), ii) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
   (2018/C 094/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Novartis AG (Базел, Швейцария) (представители: първоначално M. R. Douglas, впоследствие A. Nordemann-Schiffel, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. Kunz)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: SK Chemicals GmbH (Ешборн, Германия) (представители: R. Dissmann, J. Bogatz, и C. Lindenthal, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 27 ноември 2015 г. (преписка R 2342/2014-5), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни SK Chemicals и Novartis.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Novartis AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 111, 29.3.2016 г.


title: Дело T-18/18: Жалба, подадена на 17 януари 2018 г. — Lillelam/EUIPO — Pfaff (LITTLE LAMB)

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/31

         Жалба, подадена на 17 януари 2018 г. — Lillelam/EUIPO — Pfaff (LITTLE LAMB)
   (Дело T-18/18)
   (2018/C 094/41)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lillelam A/S (Осло, Норвегия) (представител: N. Köster, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Nick Pfaff (Аманфорд, Обединеното кралство)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „LITTLE LAMB“ — заявка за регистрация № 8 121 675

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 7 ноември 2017 г. по преписка R 536/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отмени марката на Европейския съюз № 8 121 675 „LITTLE LAMB“, поне що се отнася до „облекло“ и „аксесоари за облекло“

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 58, параграф 1, буква а) и член 18, параграф 1 от Регламент 2017/1001.


title: Дело C-706/17: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 18 декември 2017 г. — „Achema“ AB, „Orlen Lietuva“ AB, „Lifosa“ AB/Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/8

         Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 18 декември 2017 г. — „Achema“ AB, „Orlen Lietuva“ AB, „Lifosa“ AB/Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)
   (Дело C-706/17)
   (2018/C 094/11)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели:„Achema“ AB, „Orlen Lietuva“ AB, „Lifosa“ AB

      Ответник: Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

      Преюдициални въпроси

   Следва ли действащата през 2014 г. правна уредба за предоставянето на услуги в обществен интерес в електроенергийния сектор („УОИ“) и тяхното финансиране (компенсиране) (наричана по-нататък „схемата за УОИ“) — установена с литовския Закон за електроенергията, литовския Закон за енергията от възобновяеми източници, литовския Закон за интегрирането на електроенергийната система в европейските електроенергийни системи, литовския Закон за прилагане на Закона за изменение и допълнение на членове 2, 11, 13, 14, 16, 20 и 21 от Закона за енергията от възобновяеми източници и в правните мерки по прилагането на тези закони, включително Процедурата за предоставяне на услуги в обществен интерес в електроенергийния сектор, одобрена с Решение № 916 на правителството на Република Литва от 18 юли 2012 г., Процедурата за управление на средствата за услуги в обществен интерес в електроенергийния сектор, одобрена с Решение № 1157 на правителството на Република Литва от 19 септември 2012 г., и др. — или част от нея да се счита за държавна помощ (схема за държавна помощ) по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския Съюз, като това включва следните въпроси:

               —

               при обстоятелства като тези по настоящото дело следва ли член 107, параграф 1 ДФЕС се тълкува в смисъл, че средствата за УОИ сa ресурси на държава членка?

               —

               следва ли член 107, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че в случаите, когато на оператори на мрежи (предприятия) е наложено задължение за закупуване на електроенергия от производители на електроенергия на фиксирана цена (тарифа) и/или за балансиране на електроенергията и понасяните в резултат на това задължение загуби за операторите на мрежи се компенсират със средства, които евентуално могат да бъдат отнесени към ресурсите на държавата членка, не е налице помощ, предоставена на производителите на електроенергия чрез ресурси на държава членка?

               —

               следва ли член 107, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези по настоящото дело следното подпомагане е селективно и/или може да засегне търговията между държавите членки: подпомагане, предоставяно на предприятие, което изпълнява проект от стратегическо значение като „NordBalt“; подпомагане, предоставяно на предприятия, на които е възложено да гарантират сигурността на електроснабдяването за определен период; подпомагане с цел компенсиране на загубите, които отразяват пазарните условия и са действително понесени от лица като тези в разглеждания случай, които са предприели изграждането на фотоволтаични централи, поради отказа на държавата да изпълни поетите от нея задължения (в резултат от промени в националната регулация); подпомагане, предоставяно на предприятия (оператори на мрежи) с цел компенсиране на действително понесените загуби при изпълнението на задължението им за закупуване на електроенергия на фиксирана цена от предоставящи УОИ производители на електроенергия и за балансиране на електроенергия?

               —

               следва ли член 107, параграф 1 ДФЕС, прилаган във връзка с член 106, параграф 2 ДФЕС, да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези по настоящото дело разглежданата схема за УОИ (или част от нея) се счита за отговаряща на критериите, посочени в точки 88—93 от решението на Съда на Европейския съюз от 24 юли 2003 г. по дело Altmark Trans и Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00)?

               —

               следва ли член 107, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези по настоящото дело схемата за УОИ (или част от нея) нарушава или заплашва да наруши конкуренцията?


title: Дело C-653/17 P: Жалба, подадена на 7 септември 2017 г. от Management GmbH срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 21 ноември 2017 г. по дело T-374/15 — VM Vermögens-Management/EUIPO

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/3

         Жалба, подадена на 7 септември 2017 г. от Management GmbH срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 21 ноември 2017 г. по дело T-374/15 — VM Vermögens-Management/EUIPO
   (Дело C-653/17 P)
   (2018/C 094/04)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: VM Vermögens-Management GmbH (представители: T. Dolde и P. Homann, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 7 септември 2017 г. по дело T-374/15;

               —

               да върне делото на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане.

      Основания и основни доводи

   Първото основание е нарушение на член 65, параграф 2 от Регламент № 207/2009 (1) във връзка с правото на изслушване по член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и правото на собственост по член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Причината за това било, че Общият съд не взел предвид обратното действие на изменението на списъка със стоките и услугите на марката на Европейския съюз „Vermögensmanufaktur“ в резултат на декларация по член 28, параграф 8 от Регламент № 207/2009 и обжалваното решение обявявало марката на ЕС за недействителна и по отношение на посочените в него услуги, без обаче да е проверена възможността за регистрация на марката. Поради това Общият съд не можел да отхвърли като недопустими исканията на жалбоподателя за изменение на обжалваното решение.
   Второто основание: нарушение на член 36 от Статута на Съда, тъй като Общият съд отхвърлил общо като недопустими направените от жалбоподателя искания за изменение на обжалваното решение, без да се произнесе по същество относно обратното действие на изменението на списъка със стоките и услугите на марката на ЕС „Vermögensmanufaktur“ в резултат на декларация по член 28, параграф 8 от Регламент № 207/2009.
   Третото основание е нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009, тъй като констатациите на Общия съд относно описателния характер се основавали на неправилни съображения за възприемането на указанието „Vermögensmanufaktur“ от съответните потребители, а между марката на ЕС и посочената като описателна услуга не съществувала достатъчно директна и конкретна връзка, позволяваща марката на ЕС да се приеме за описателна.
   Четвъртото основание е нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като Общият съд мотивирал липсващия отличителен характер на марката на ЕС единствено с това, че „Vermögensmanufaktur“ се възприемало от съответните потребители като хвалебствено послание и информация с рекламен характер, без да посочи защо марката на ЕС не може същевременно да служи и като указание за произход с отличителен характер.
   Петото основание е нарушение на член 75, второ изречение от Регламент № 207/2009, тъй като Общият съд отхвърлил наличието на нарушение на правото на изслушване единствено с мотива, че при преценката на апелативния състав в производството пред EUIPO не били взети предвид късно представените доказателства и обжалваното решение не се основавало на тях, въпреки че от преписката ясно се установявало, че апелативният състав дословно възприемал в анализа си тези доказателства и в нито един момент не била дадена възможност на жалбоподателя да вземе становище по тези доказателства.
   Шесто основание: нарушение на член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009, тъй като обжалваното решение се основавало на доказателства, които били представени късно в първа инстанция пред EUIPO, така че апелативният състав също е трябвало да ги приеме за късно представени. В обжалваното решение Общият съд погрешно стигнал до извода, че тези доказателства не са били взети предвид от апелативния състав и не са били от значение за обжалваното решение.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-707/17: Преюдициално запитване, отправено от Районен съд Свиленград (България) на 19 декември 2017 година — наказателно производство срещу Даниела Пинзару и Роберт-Андрей Черистиниу

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/10

         Преюдициално запитване, отправено от Районен съд Свиленград (България) на 19 декември 2017 година — наказателно производство срещу Даниела Пинзару и Роберт-Андрей Черистиниу
   (Дело C-707/17)
   (2018/C 094/12)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Районен съд Свиленград

      Страна в главното производство

   Даниела Пинзару и Роберт-Андрей Черистиниу

      Преюдициални въпроси

               1.1.

               Дали член 65, параграф 3 от Договор за функциониране на Европейския съюз / ДФЕС/ и член 9, параграф 1 от Регламент № 1889/2005 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която за нарушение на предвиденото в член 3 от посочения регламент задължение за деклариране, предвижда санкции по вид и размер като тези, съдържащи се в член 251 от Наказателния кодекс на Република България, който в алинея 1 предвижда като алтернативни възможности за налагане на наказание — лишаване от свобода” с възможност за ефективно осъждане дори при първо нарушение за срок до 6 години, или наказание „Глоба“ в размер на двойната сума на предмета на нарушението, а наред с едно от двете алтернативно предвидени наказания, в алинея 2 на същия член кумулативно е предвидена допълнителна санкция — отнемане в полза на държавата на недекларираните парични средства в пълен размер, без да е необходимо да се изследват произхода и предназначението им, като съвкупност от санкционни мерки, надхвърлящи необходимото с оглед на преследваните с Регламента цели в противоречие с принципа за пропорционалност на престъплението и наказанието, заложен в член 49, параграф 3 от Харта на основните права на Европейския съюз /ХОПЕС/ и представляващи прикрито ограничение на свободата на движение на капитали.

               1.2.

               Дали посочените съюзни норми /член 65, параграф 3 от ДФЕС и член 9, параграф 1 от Регламент № 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността; член 3 от същият Регламент, както и член 49, параграф 3 от ХОПЕС/ следва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба в частност член 251, алинея 2 от Наказателния кодекс на Република България, която наред с предвидените углавни наказания за нарушение на задължението за деклариране по член 3 от Регламент № 1889/2005, допълнително предвижда пълно отнемане в полза на държавата на недекларираната сума, независимо от произхода и предназначението й.

               1.3.

               Дали член 17, параграф 1 от ХОПЕС следва да се тълкува в смисъл, че националната разпоредба на член 251, алинея 2 от Наказателния кодекс на Република България, като конфискационна мярка, санкционираща простото неизпълнение на задължението за деклариране, не спазва точния баланс между общия интерес и изискването за защита на правото на собственост, прогласено в член 17 от Хартата.

      (1)  Регламент (ЕО) 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността

      OB 2005, L 309, стр. 9; Специално българско издание: глава 19, том 7, стр. 238


title: Дело T-715/16: Определение на Общия съд от 16 януари 2018 г. — Pebagua/Комисия (Жалба за отмяна — Околна среда — Защита срещу инвазивни чужди видове — Предотвратяване и управление на въвеждането и разпространението на инвазивни чужди видове — Регламент (ЕС) № 1143/2014 — Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1141 — Приемане на списък на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза — Включване на вида Procambarus clarkii — Липса на лично засягане — Подзаконов акт, който включва мерки за изпълнение — Явна недопустимост)

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/25

         Определение на Общия съд от 16 януари 2018 г. — Pebagua/Комисия
   (Дело T-715/16) (1)

   ((Жалба за отмяна - Околна среда - Защита срещу инвазивни чужди видове - Предотвратяване и управление на въвеждането и разпространението на инвазивни чужди видове - Регламент (ЕС) № 1143/2014 - Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1141 - Приемане на списък на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза - Включване на вида Procambarus clarkii - Липса на лично засягане - Подзаконов акт, който включва мерки за изпълнение - Явна недопустимост))
   (2018/C 094/33)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (Исла Майор, Испания) (представител: A. Uceda Sosa, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Hermes и E. Sanfrutos Cano)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1141 на Комисията от 13 юли 2016 г. за приемане на списък на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, в съответствие с Регламент (ЕС) № 1143/2014 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 189, 2016 г., стр. 4)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 441, 28.11.2016 г.


title: Дело C-708/17: Преюдициално запитване, отправено от Районен съд Асеновград (България) на 19 декември 2017 година — „ЕВН България Топлофикация“ ЕАД / Николина Стефанова Димитрова

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/10

         Преюдициално запитване, отправено от Районен съд Асеновград (България) на 19 декември 2017 година — „ЕВН България Топлофикация“ ЕАД / Николина Стефанова Димитрова
   (Дело C-708/17)
   (2018/C 094/13)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Районен съд Асеновград

      Страни в главното производство

      Ищец:„ЕВН България Топлофикация“ ЕАД

      Ответник: Николина Стефанова Димитрова

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допуска ли разпоредбата на чл. 13, ал. 2 от Директива 2006/32/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 5.4.2006 г. възможността на топлофикационното дружество да претендира стойността на потребена топлинна енергия, отдадена от сградната инсталация в сгради — етажна собственост, пропорционално на отопляемия обем на имотите по проект, без оглед на реално отдаденото количество топлинна енергия в обекта?

               2.

               Допуска ли разпоредбата на чл. 27 от Директива 2011/83/ЕС (2) национална правна уредба, която задължава потребителите, собственици на жилища в сгради в режим на етажна собственост, които са прекратили ползването на топлинна енергия, като са премахнали отоплителните уреди в жилищата си или по тяхно искане служители на топлоснабдителното дружество са препятствали техническата възможност на отоплителното тяло да отдава енергия, да заплащат стойността на непоискана, но доставена топлинна енергия, отдадена от сградна инсталация?

               3.

               Въвежда ли подобна национална правна уредба нелоялна търговска практика по смисъла на Директива 2005/29/ЕО (3) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета?

      (1)  Директива 2006/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 година относно ефективността при крайното потребление на енергия и осъществяване на енергийни услуги и за отмяна на Директива 93/76/ЕИО на Съвета. Текст от значение за ЕИП

      OB 2006, L 114, стр. 64; Специално българско издание: глава 12, том 2, стр. 222

      (2)  Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета. Текст от значение за ЕИП

      OB 2011, L 304, стр. 64

      (3)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“). Текст от значение за ЕИП

      OB 2005, L 149, стр. 22; Специално българско издание: глава 15, том 14, стр. 260


title: Дело C-654/17 P: Жалба, подадена на 22 ноември 2017 г. от Bayerischen Motoren Werke AG срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 12 септември 2017 г. по дело T-671/14, Bayerische Motoren Werke AG/Европейска комисия

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/4

         Жалба, подадена на 22 ноември 2017 г. от Bayerischen Motoren Werke AG срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 12 септември 2017 г. по дело T-671/14, Bayerische Motoren Werke AG/Европейска комисия
   (Дело C-654/17 P)
   (2018/C 094/05)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Bayerische Motoren Werke AG (представители: M. Rosenthal, G. Drauz и M. Schütte, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Freistaat Sachsen

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (пети състав) от 12 септември 2017 г. по дело T-671/14,

               —

               да отмени съгласно член 263, четвърта алинея ДФЕС обжалваното решение на ответника от 9 юли 2014 г. по дело SA.32009 (2011/C), доколкото с него се обявява за несъвместима с вътрешния пазар сумата над 17 милиона евро (28 257 273 милиона евро) от поисканата помощ в размер от 45 257 273 EUR; само ако Съдът не би могъл да се произнесе окончателно при условията на евентуалност делото да се върне на Общия съд на Европейския съюз,

               —

               при условията на евентуалност: да отмени съгласно член 263, четвърта алинея ДФЕС решението на ответника от 9 юли 2014 г. по дело SA.32009 (2011/C), в частта, в която се забранява предоставянето по член 6, параграф 2 от Регламента за групово освобождаване, в редакцията от 6 август 2008 г., на всякаква помощ, освободена от задължението за уведомяване, за инвестиционни проекти на жалбоподателя и обявява тази помощ за несъвместима с вътрешния пазар, доколкото надхвърля сумата от 17 милиона евро,

               —

               съгласно членове 138, параграф 1 и член 184, параграфи 1 и 2 от Процедурния правилник на Съда да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага следните основания:

               1.

                  Първо основание: нарушение на член 107, параграф 3 ДФЕС

               Решението е постановено в нарушение на член 107, параграф 3 ДФЕС, тъй като при правилен правен анализ на обжалваното решение Общият съд би следвало да стигне до извода, че неизвършването на самостоятелна проверка дали и доколко предоставянето на помощ би имало негативно въздействие върху конкуренцията представлява нарушение на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС.
               Неправилно в обжалваното решение е прието, че ответникът не може да ограничава проверката си единствено до установяване на оценените ex ante допълнителни разходи на проекта в регион в по-неблагоприятно положение и да „презумира“ нарушение на конкуренцията за всяка надхвърляща тези разходи помощ, напълно независимо от конкретното положение на жалбоподателя на пазара.

               2.

                  Второ основание: нарушение на член 288 ДФЕС, член 3 и член 13, параграф 1 от Общия регламент за групово освобождаване (ОРГО от 2008 г.), както и на забраната на дискриминация

               Решението е постановено в нарушение на член 288 ДФЕС, както и на член 3 и член 13, параграф 1 от Общия регламент за групово освобождаване (ОРГО от 2008 г.), тъй като при правилен правен анализ Общият съд не би следвало да признава на ответника отново компетентност да оценява помощите и да ги обявява с решение за несъвместими, доколкото до размера на прага по член 6, параграф 2 от ОРГО тези помощи вече материално-правно са обявени за съвместими с вътрешния пазар въз основа на вторичното право на Съюза с по-висок ранг.
               Освен това последица от обжалваното решение е, че в сравнение с конкурентите си жалбоподателят е дискриминиран поради забраната да получи помощ над 17 милиона евро до размера на прага по ОРГО от 2008 г. Това е така, тъй като за всеки конкурент, дори и с господстващо положение, би било възможно в сходно положение да получи помощ до съответния праг за сравнима по размер инвестиция въз основа на германския InvZulG (Закон за инвестиционните субсидии).


title: Дело C-725/17: Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 27 декември 2017 година — „Топлофикация София“ ЕАД / Митко Симеонов Димитров

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/11

         Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 27 декември 2017 година — „Топлофикация София“ ЕАД / Митко Симеонов Димитров
   (Дело C-725/17)
   (2018/C 094/14)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Софийски районен съд

      Страни в главното производство

      Ищец:„Топлофикация София“ ЕАД

      Ответник: Митко Симеонов Димитров

      Преюдициални въпроси

               - 1.

               директивата (1) изключва нормативната уредба на традиционното договорно право относно сключването на договори, но дали изключва регламентация на тази крайно нетипична законово предвидена структура за възникване на договорна връзка?

               - 2.

               ако директивата не изключва собствена регламентация в тази хипотеза, това договор по смисъла на чл. 5 от директивата ли е или нещо различно? Ако е или не е договор, то директивата приложима ли е в случая?

               - 3.

               този тип фактически договори регулира ли се от директивата, независимо от момента на възникването им или тя се прилага само за новопридобити жилища или още по-тясно — новоизградени жилища (да се разбира абонатни инсталации с искания за присъединяване към топлоснабдителната мрежа)?;

               - 4.

               ако директивата е приложима, то националната уредба нарушава ли чл. 5, § 1, б. Е, във връзка с § 2, регламентиращи правото принципната възможност правоотношението да бъде прекратено?

               - 5.

               така, ако ще се сключва договор, то той следва ли да е в някаква форма, а и какъв би следвало да е обемът от съдържание на информацията, която трябва да се предостави на потребителя (разбиран като индивидуален собственик на жилище, а не етажна собственост)? Липсата на информация, представена своевременно и достъпно влияе ли на възникването на правната връзка?

               - 6.

               необходимо ли е изрично искане — изразено формално желание от страна на потребителя, за да бъде страна в подобно правоотношение?

               - 7.

               ако е сключен договор, неформален или формален, то отоплението на общите части на сградата (най-вече стьлбищната клетка), част ли е от предмета на сделката и потребителят поръчал ли е услугата в тази ѝ част, ако няма изрично искане за това от него или дори от цялата етажна собственост (например при свалени радиатори, което е масовата хипотеза — вещите лица не сочат отоплителни уреди в общите части на сградата)?

               - 8.

               съобразно посоченото, има ли значение (разлика), ако топлоподаването е прекратено в личния апартамент за качеството на собственика като потребител, поискал отопление на общите части на сградата?

      (1)  Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета. Текст от значение за ЕИП

      OB 2011, L 304, стр. 64


title: Дело C-677/17: Преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия), постъпило на 4 декември 2017 г. — M. Çoban/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/5

         Преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия), постъпило на 4 декември 2017 г. — M. Çoban/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Дело C-677/17)
   (2018/C 094/06)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Centrale Raad van Beroep

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: M. Çoban

      Ответник: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Преюдициални въпроси

   Следва ли член 6, параграф 1 от Решение № 3/80 (1), при съобразяване на член 59 от Допълнителния протокол, да се тълкува в смисъл, че не допуска законова уредба на държава членка като член 4a от [Toeslagenwet (Закон за добавките към социалните плащания)] TW, въз основа на която одобрено допълващо обезщетение се отнема, когато получаващото го лице се премести в Турция, независимо че това лице самó е напуснало територията на държавата членка? Във връзка с това от значение ли е обстоятелството, че към момента на напускането на държавата членка заинтересованото лице повече няма право на пребиваване на основание на правната уредба относно асоциирането, но притежава разрешение за дългосрочно пребиваване на територията на ЕС? В това отношение от значение ли е обстоятелството, че съгласно националното законодателство заинтересованото лице има възможност в срок от една година след напускането на държавата членка да се върне в нея, като поиска отново да му бъде отпуснато допълнително обезщетение, като тази възможност продължава да е налице, докато посоченото лице разполага с разрешение за дългосрочно пребиваване на територията на ЕС?

      (1)  Решение № 3/80 на Съвета по асоцииране ЕИО—Турция от 19 септември 1980 г. за прилагането на схемите за социално осигуряване на държавите — членки на Европейските общности, към турските работници и членовете на техните семейства (ОВ 1983, C 110, стр. 60).


title: Дело T-91/16: Решение на Общия съд от 25 януари 2018 г. — Италия/Комисия (ЕСФ — Оперативна програма по цел 1 за регион Сицилия — Намаляване на първоначално предоставената финансова помощ — Метод на изчисление чрез екстраполиране — Пропорционалност — Член 39, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1260/1999 — Задължение за мотивиране)

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/18

         Решение на Общия съд от 25 януари 2018 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-91/16) (1)

   ((ЕСФ - Оперативна програма по цел 1 за регион Сицилия - Намаляване на първоначално предоставената финансова помощ - Метод на изчисление чрез екстраполиране - Пропорционалност - Член 39, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1260/1999 - Задължение за мотивиране))
   (2018/C 094/22)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Arenas и F. Tomat)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2015) 9413 на Комисията от 17 декември 2015 г. относно намаляване на вноската на Европейския социален фонд (ЕСФ) за Оперативната програма за регион Сицилия, която се вписва в Общностната рамка за структурни помощи за италианските региони, към които е насочена цел № 1 (CCI 1999IT 161PO011)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 136, 18.4.2016 г.


title: Дело C-679/17: Преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия), постъпило на 4 декември 2017 г. — Vlaamse Gewest, представляван от Vlaamse regering в лицето на Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie, и Vlaamse Gewest, представляван от Vlaamse regering в лицето на Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw/Johannes Huijbrechts

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/6

         Преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия), постъпило на 4 декември 2017 г. — Vlaamse Gewest, представляван от Vlaamse regering в лицето на Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie, и Vlaamse Gewest, представляван от Vlaamse regering в лицето на Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw/Johannes Huijbrechts
   (Дело C-679/17)
   (2018/C 094/07)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Antwerpen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател във въззивното производство: Vlaamse Gewest (Фламандски регион, Белгия), представляван от Vlaamse regering (Фламандско правителство) в лицето на Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie (фламандски министър на бюджета, финансите и енергетиката), и Vlaamse Gewest (Фламандски регион), представляван от Vlaamse regering (Фламандско правителство) в лицето на Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw (фламандски министър на териториалното устройство, околната среда и селското стопанство)

      Oтветник във въззивното производство: Johannes Huijbrechts

      Преюдициални въпроси

               1)

               Налице ли е нарушение на свободното движение на капитали по член 63 от Договора за функционирането на Европейския съюз, ако намиращ се в чужбина и устойчиво управляван горски имот, получен в наследство, не подлежи на освобождаване от данък върху наследството съгласно член 55quater от VI.W.SUCC. (понастоящем член 2.7.6.0.3 от VI.C.Fisc.), при положение че подлежи на такова освобождаване съгласно член 55quater от VI.W.SUCC. (понастоящем член 2.7.6.0.3 от VI.C.Fisc.) намиращ се в страната и устойчиво управляван горски имот, получен в наследство?

               2)

               Представлява ли значението на фламандския горски фонд по смисъла на член 55quater от VI.W.SUCC. (понастоящем член 2.7.6.0.3 от VI.C.Fisc.) императивно съображение от обществен интерес, обосноваващо режим, съгласно който от данък върху наследството могат да бъдат освобождавани само намиращите се във Фландрия горски имоти, които са устойчиво управлявани?