title: Дело C-507/19: Решение на Съда (трети състав) от 13 януари 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Bundesrepublik Deutschland/XT (Преюдициално запитване — Обща политика в областта на убежището и субсидиарната закрила — Стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила — Директива 2011/95/EC — Член 12 — Изключване от кръга на бежанците — Лице без гражданство, от палестински произход, регистрирано от Агенцията на ООН за подпомагане и работа с палестинските бежанци в Близкия изток (UNRWA) — Условия, при които е налице ipso facto право на предимствата по Директива 2011/95 — Преустановяване на закрилата или помощта от UNRWA)

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/6

      Решение на Съда (трети състав) от 13 януари 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Bundesrepublik Deutschland/XT
      (Дело C-507/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща политика в областта на убежището и субсидиарната закрила - Стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила - Директива 2011/95/EC - Член 12 - Изключване от кръга на бежанците - Лице без гражданство, от палестински произход, регистрирано от Агенцията на ООН за подпомагане и работа с палестинските бежанци в Близкия изток (UNRWA) - Условия, при които е налице ipso facto право на предимствата по Директива 2011/95 - Преустановяване на закрилата или помощта от UNRWA)
      (2021/C 72/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Bundesrepublik Deutschland

         Ответник: XT

         Диспозитив

                  1)

                  Член 12, параграф 1, буква а), второ изречение от Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила, трябва да се тълкува в смисъл, че за да се определи дали е преустановена закрилата или помощта от Агенцията на ООН за подпомагане и работа с палестинските бежанци в Близкия изток (UNRWA), следва в рамките на индивидуална оценка на всички относими обстоятелства от обстановката по случая да се вземат предвид всички сектори от зоната на действие на UNRWA, на територията на които напусналото тази зона лице без гражданство от палестински произход има конкретна възможност да влезе и да остане да живее в безопасност.

                  2)

                  Член 12, параграф 1, буква а), второ изречение от Директива 2011/95 трябва да се тълкува в смисъл, че закрилата или помощта от UNRWA не може да се смята за преустановена, когато лице без гражданство от палестински произход напусне зоната на действие на UNRWA, като отпътува от неин сектор, в който съществува сериозна заплаха за личната му безопасност и в който посоченият орган не е в състояние да му осигури закрила или помощ, ако, от една страна, това лице доброволно е отишло в този сектор, идвайки от друг сектор от посочената зона, в който не е съществувала сериозна заплаха за личната му безопасност и в който е можело да се ползва от закрилата или помощта на този орган, и ако, от друга страна, то не е имало разумни основания да очаква — въз основа на конкретна информация, с която е разполагало — че ще се ползва от закрила или помощ от UNRWA в сектора, в който отива, или ще може да се завърне в обозримо бъдеще в сектора, от който идва, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 348, 14.10.2019 г.


title: Дело C-414/20 PPU: Решение на Съда (трети състав) от 13 януари 2021 г. (преюдициално запитване от Специализирания наказателен съд — България) — Наказателно производство срещу MM (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Процедури за предаване между държавите членки — Член 6, параграф 1 и член 8, параграф 1, буква в) — Европейска заповед за арест, издадена въз основа на национален акт за привличане на обвиняем — Понятие „заповед за задържане или друг подлежащ на изпълнение съдебен акт със същата юридическа сила“ — Липса на национална заповед за задържане — Последици — Ефективна съдебна защита — Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/7

      Решение на Съда (трети състав) от 13 януари 2021 г. (преюдициално запитване от Специализирания наказателен съд — България) — Наказателно производство срещу MM
      (Дело C-414/20 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Процедури за предаване между държавите членки - Член 6, параграф 1 и член 8, параграф 1, буква в) - Европейска заповед за арест, издадена въз основа на национален акт за привличане на обвиняем - Понятие „заповед за задържане или друг подлежащ на изпълнение съдебен акт със същата юридическа сила“ - Липса на национална заповед за задържане - Последици - Ефективна съдебна защита - Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
      (2021/C 72/09)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страна в главното производство

      MM

         в присъствието на: Специализирана прокуратура

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че качеството на „издаващ съдебен орган“ по смисъла на тази разпоредба не е обусловено от наличието на възможност за упражняване на съдебен контрол върху решението за издаване на европейската заповед за арест и върху националния акт, на който се основава последната.

                  2)

                  Член 8, параграф 1, буква в) от Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299, трябва да се тълкува в смисъл, че европейска заповед за арест следва да се счита за невалидна, когато не е издадена въз основа на „[национална] заповед за задържане или друг подлежащ на изпълнение съдебен акт със същата юридическа сила“ по смисъла на тази разпоредба. Това понятие се отнася до постановените от съдебен орган национални мерки за издирване и задържане на обвиняемо лице, които имат за цел довеждането му пред съда за извършване на процесуални действия по наказателното производство. Запитващата юрисдикция следва да провери дали национален акт за привличане на обвиняем, като този, въз основа на който е издадена разглежданата в главното производство европейска заповед за арест, поражда такива правни последици.

                  3)

                  Когато в законодателството на издаващата държава членка липсват разпоредби, предвиждащи правно средство за защита с цел осъществяването на съдебен контрол върху условията за издаване на европейска заповед за арест от орган, който, въпреки че участва в правораздаването на тази държава членка, сам по себе си не е юрисдикция, Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299, разглеждано във връзка с правото на ефективна съдебна защита, гарантирано с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че позволява на националната юрисдикция, пред която се оспорва законосъобразността на задържането под стража на лице, предадено в изпълнение на европейска заповед за арест, издадена въз основа на национален акт, който не може да се квалифицира като „[национална] заповед за задържане или друг подлежащ на изпълнение съдебен акт със същата юридическа сила“ по смисъла на член 8, параграф 1, буква в) от това рамково решение, и пред която в рамките на това производство е изтъкнато основание за невалидност на европейската заповед за арест с оглед на правото на Съюза, да обяви, че е компетентна да извърши такъв съдебен контрол за валидност.
                  Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299, разглеждано във връзка с правото на ефективна съдебна защита, гарантирано с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква констатацията на националната юрисдикция, че съответната европейска заповед за арест е издадена в нарушение на член 8, параграф 1, буква в) от това рамково решение, тъй като не се основава на „[национална] заповед за задържане или друг подлежащ на изпълнение съдебен акт със същата юридическа сила“ по смисъла на тази разпоредба, да има за последица освобождаването на лицето, спрямо което е взета мярка за неотклонение задържане под стража, след предаването му от изпълняващата държава членка на издаващата държава членка. При това положение запитващата юрисдикция следва да реши в съответствие с националното си право какви последици може да породи липсата на такъв национален акт като правно основание за издаване на разглежданата европейска заповед за арест спрямо решението за продължаване или прекратяване на задържането под стража на обвиняемия.

         (1)  ОВ C 390, 16.11.2020 г.


title: Дело C-264/20: Преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg (Австрия), постъпило на 15 юни 2020 г. — Airhelp Limited/Austrian Airlines AG

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/8

      Преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg (Австрия), постъпило на 15 юни 2020 г. — Airhelp Limited/Austrian Airlines AG
      (Дело C-264/20)
      (2021/C 72/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Korneuburg

         Страни в главното производство

         Ищец: Airhelp Limited

         Ответник: Austrian Airlines AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 261/2004 (1) да се тълкува в смисъл, че е налице извънредно обстоятелство, ако полетът е бил отменен, тъй като при избутването на друг самолет от срещуположен изход е било повредено кормилото за височина на самолета, който е трябвало да изпълни отменения впоследствие полет?

                  2)

                  Трябва ли член 5, параграф 3 и член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 да се тълкуват в смисъл, че опериращият въздушен превозвач, който изтъква наличието на извънредно обстоятелство като причина за отмяната на полета, може да се основава на основанието за освобождаване от отговорност по член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 само ако може и да докаже, че отмяната за конкретния пътник не е могла да бъде избегната и след пренасочване на резервацията му към заместващ превоз?

                  3)

                  Необходимо ли е пренасочването на резервацията, което се изисква според втория въпрос, да отговаря на допълнителни времеви или качествени критерии, и по-специално на критериите по член 5, параграф 1, буква в), подточка iii) или по член 8, параграф 1, букви б) и в) от Регламента?

            С определение от 14 януари 2021 г. Съдът на Европейския съюз (девети състав) постановява следното:

                  1.

                  Член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 трябва да се тълкува в смисъл, че сблъсък между кормилото за височина на самолет на място за паркиране и малкото крило на самолет на друга авиокомпания, който е предизвикан от движението на втория самолет, се обхваща от понятието „извънредно обстоятелство“ по смисъла на тази разпоредба.

                  2.

                  Член 5, параграф 1, буква в) от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че осъществено от въздушния превозвач премаршрутиране на пътник при отмяна на предварително планирания полет въз основа на извънредно обстоятелство с полет, с който пътникът достига крайния пункт на следващия от първоначално планирания ден на пристигане, представлява „разумна мярка“, освобождаваща този превозвач от задължението му за плащане на обезщетение, предвидено в член 5, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 1 от този регламент, освен ако е съществувала друга възможност за премаршрутиране, директно или с връзка, с полет, опериран от самия него или от друг въздушен превозвач и с не толкова късно време на пристигане като следващия полет на съответния въздушен превозвач, освен ако не докаже, че осъществяването на такова премаршрутиране би изисквало жертви, непоносими с оглед на капацитета на предприятието му към релевантния момент, което трябва да се провери от запитващата юрисдикция.

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-297/20 P: Жалба, подадена на 2 юли 2020 г. от Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil — Gardanne), Friends of the Irish Environment CLG срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 6 май 2020 г. по дело T-141/19, Sabo и др./Парламент и Съвет

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/9

      Жалба, подадена на 2 юли 2020 г. от Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil — Gardanne), Friends of the Irish Environment CLG срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 6 май 2020 г. по дело T-141/19, Sabo и др./Парламент и Съвет
      (Дело C-297/20 P)
      (2021/C 72/11)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil — Gardanne), Friends of the Irish Environment CLG (представители: R. Smith и C. Day, Solicitors, P. Lockley и B. Mitchell, Barristers и D. Wolfe QC)

         Други страни в производството: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
      С определение от 14 януари 2021 г. Съдът (осми състав) отхвърля жалбата като явно неоснователна и осъжда жалбоподателите да понесат направените от тях съдебни разноски.


title: Дело C-320/20 P: Жалба, подадена на 17 юли 2020 година от Веселин Атанасов Василев срещу определение на Общия съд, постановено на 7 юли 2020 година по дело T-273/20, Василев/България

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/10

      Жалба, подадена на 17 юли 2020 година от Веселин Атанасов Василев срещу определение на Общия съд, постановено на 7 юли 2020 година по дело T-273/20, Василев/България
      (Дело C-320/20 P)
      (2021/C 72/12)
      Език на производството: български

         Страни

         Жалбоподател: Веселин Атанасов Василев (представител: Б. Колев, адвокат)

         Друга страна в производството: Република България
      С определение от 12 януари 2021 г. Съдът (седми състав) определи жалбата като явно неоснователна.


title: Дело C-401/20 P: Жалба, подадена на 24 август 2020 г. от Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (десети състав) на 10 юни 2020 г. по дело T-577/19, Leinfelder Uhren München/EUIPO

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/10

      Жалба, подадена на 24 август 2020 г. от Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (десети състав) на 10 юни 2020 г. по дело T-577/19, Leinfelder Uhren München/EUIPO
      (Дело C-401/20 P)
      (2021/C 72/13)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (представител: S. Lüft, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Thomas Schafft
      С определение от 19 януари 2021 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускане на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-560/20: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wien (Австрия), постъпило на 26 октомври 2020 г. — CR, GF, TY

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/10

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wien (Австрия), постъпило на 26 октомври 2020 г. — CR, GF, TY
      (Дело C-560/20)
      (2021/C 72/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichts Wien

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: CR, GF, TY

         Ответен държавен орган: Landeshauptmann von Wien

         Преюдициални въпроси

                  I.

                  Могат ли родителите, граждани на трета страна, на бежанец, който е подал молба за убежище като непридружено малолетно или непълнолетно лице и е получил убежище още докато е бил малолетно или непълнолетно лице, да продължат да се позовават на член 2, буква е) във връзка с член 10, параграф 3, буква а) от Директива 2003/86/ЕО (1), когато бежанецът е навършил пълнолетие след предоставянето на убежище, но докато е в ход процедурата за предоставяне на разрешение за пребиваване на неговите родители?

                  II.

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: в такъв случай необходимо ли е родителите на гражданина на трета страна да спазят посочения в решение на Съда от 12 април 2018 г., А и S, C-550/16 (2), т. 61, срок за подаване на заявление за събиране на семейството, което се подава „по принцип […] в тримесечен срок от датата, на която съответното малолетно или непълнолетно лице е признато за бежанец“?

                  III.

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: трябва ли на гражданин на трета страна — пълнолетна сестра на лице, признато за бежанец — да бъде предоставено разрешение за пребиваване директно въз основа правото на Съюза, ако при отказ да бъде предоставено разрешение за пребиваване на пълнолетната сестра на бежанеца, неговите родители на практика ще бъдат принудени да се откажат от правото си на събиране на семейството съгласно член 10, параграф 3, буква а) от Директива 2003/86/ЕО, тъй като поради здравословното си състояние тази пълнолетна сестра на бежанеца се нуждае непременно от постоянните грижи на своите родители и по тази причина не може да остане сама в страната на произход?

                  IV.

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос: кои критерии следва да се приложат при преценката дали такова заявление за събиране на семейството „по принцип“ е подадено своевременно — в тримесечен срок по смисъла на съображенията на решение на Съда от 12 април 2018 г., А и S, C-550/16, EU:C:2018:248, т. 61?

                  V.

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос: могат ли родителите на бежанеца да продължат да се позовават на член 10, параграф 3, буква а) от Директива 2003/86/ЕО, ако между датата, на която на малолетното или непълнолетно лице е предоставен статут на бежанец и датата на подаване на заявлението за събиране на семейството са изминали три месеца и един ден?

                  VI.

                  Може ли дадена държава членка да изисква от родителите на бежанеца в рамките на процедура по събиране на семейството по член 10, параграф 3, буква а) от Директива 2003/86/ЕО да изпълняват изискванията на член 7, параграф 1 от Директива 2003/86/ЕО?

                  VII.

                  Зависи ли необходимостта от покриване на посочените в член 7, параграф 1 от Директива 2003/86/ЕО изисквания в хода на събиране на семейството по член 10, параграф 3, буква а) от Директива 2003/86/ЕО от обстоятелството дали по смисъла на член 12, параграф 1, трета алинея от Директива 2003/86/ЕО заявлението за събиране на семейството е подадено в срок от три месеца след предоставянето на статута на бежанец?

         (1)  Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (ОВ L 251, 2003 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164).

         (2)  EU:C:2018:24.


title: Дело C-618/20: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil n° 1 de Córdoba (Испания), постъпило на 19 ноември 2020 г. — ZU и TV/Ryanair Ltd

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/12

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 1 de Córdoba (Испания), постъпило на 19 ноември 2020 г. — ZU и TV/Ryanair Ltd
      (Дело C-618/20)
      (2021/C 72/16)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Mercantil no 1 de Córdoba

         Страни в главното производство

         Ищци: ZU и TV

         Ответник: Ryanair Ltd

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли за опериращ въздушен превозвач за целите на член 5, параграф 5 от Регламент № 261/2004 (1) да се счита авиокомпания, която продава посредством своя уебсайт самолетни билети за полети, изпълнявани с кода на друга авиокомпания, по отношение на тези конкретни продавани и изпълнявани от друга компания полети?

                  2)

                  Може ли за опериращ въздушен превозвач за целите на член 5, параграф 5 от Регламент № 261/2004 да се счита авиокомпания, която продава посредством своя уебсайт самолетни билети за полети, изпълнявани с кода на друга авиокомпания, по отношение на тези конкретни продавани и изпълнявани от друга компания полети, ако другата компания, която изпълнява полета, е част от групата от дружества на авиокомпанията, която продава билетите за полета?

                  3)

                  Може ли понятието „превозвач по договор“ в член 45 от Конвенцията от Монреал да се приравни на понятието „опериращ въздушен превозвач“ в член 5, параграф 5 от Регламент № 261/2004?

                  4)

                  Може ли понятието „опериращ въздушен превозвач“ в член 5, параграф 5 от Регламент № 261/2004 да се приравни на понятието „действителен превозвач“, на който се позовава член 45 от Конвенцията от Монреал?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език за 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-627/20: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 23 ноември 2020 г. — Deutsche Lufthansa AG/OP

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/13

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 23 ноември 2020 г. — Deutsche Lufthansa AG/OP
      (Дело C-627/20)
      (2021/C 72/17)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответница: OP

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-629/20: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 23 ноември 2020 г. — Deutsche Lufthansa AG/LE

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/14

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 23 ноември 2020 г. — Deutsche Lufthansa AG/LE
      (Дело C-629/20)
      (2021/C 72/19)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответник: LE

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-630/20: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 23 ноември 2020 г. — Deutsche Lufthansa AG/CS

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/14

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 23 ноември 2020 г. — Deutsche Lufthansa AG/CS
      (Дело C-630/20)
      (2021/C 72/20)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответник: CS

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-668/20: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 8 декември 2020 г. — Y GmbH/Hauptzollamt

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/15

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 8 декември 2020 г. — Y GmbH/Hauptzollamt
      (Дело C-668/20)
      (2021/C 72/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Y GmbH

         Ответник: Hauptzollamt

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли подпозиция 1302 19 05 от Комбинираната номенклатура (1) да се тълкува в смисъл, че в нея се включва и разреден с етанол и вода екстрахиран олеорезин от ванилия, състоящ се от около 90 % (v/v) (обемни процента), съответно 85 % (m/m) (тегловни процента) етанол, до 10 % (m/m) вода, 4,8 % (m/m) утайка сухо вещество и 0,5 % (m/m) ванилин, въпреки че съгласно забележка 1, буква и) към глава 13 от Комбинираната номенклатура (наричана по-нататък „КН“) екстрахираните олеорезини са изключени от позиция 1302 от КН?

                  2.

                  Спадат ли към екстрахираните олеорезини по смисъла на подпозиция 3301 90 30 от КН и стоки като описаните в първия преюдициален въпрос?

                  3.

                  Трябва ли подпозиция 3302 10 90 от КН да се тълкува в смисъл, че стоки като описаните в първия преюдициален въпрос следва да се класират като смес от ароматични вещества или смес (включително алкохолни разтвори) на базата на едно или повече от тези вещества от видовете, използвани за производството на храни?

                  4.

                  Спадат ли към ароматизантите за храни по смисъла на член 27, параграф 1, буква д) от Директива 92/83/ЕИО (2) и стоките от подпозиция 1302 19 05 от КН или екстрахираният олеорезин от подпозиция 3301 90 30 от КН?

         (1)  Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, 1987 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), в изменената редакция с Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1754 на Комисията от 6 октомври 2015 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 285, 2015 г., стр. 1).

         (2)  Директива 92/83/EИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (ОВ L 316, 1992, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 152).


title: Дело C-672/20: Преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg (Австрия), постъпило на 10 декември 2020 г. — L GmbH/FK

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/16

      Преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg (Австрия), постъпило на 10 декември 2020 г. — L GmbH/FK
      (Дело C-672/20)
      (2021/C 72/23)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Korneuburg

         Страни в главното производство

         Въззивник: L GmbH

         Въззиваем: FK

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 3, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) да се тълкува в смисъл, че Регламентът се прилага спрямо пътник, който се е чекирал онлайн още преди да пристигне на летището и не носи регистриран багаж; който, след като разбира от информационното табло на летището, че полетът има закъснение, чака допълнителна информация на изхода за качване на борда и пита на гишето на въздушния превозвач кога ще излети резервираният полет; който не получава от служителите на ответника нито отговор дали и кога самолетът ще излети, нито предложение за заместващ полет; и който след това сам резервира друг полет до крайната си дестинация и не се явява на борда на самолета на първоначално резервирания полет?

                  2)

                  Следва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 да се тълкува в смисъл, че въздушният превозвач не е длъжен да изплати обезщетение по член 7 от същия регламент, ако е стигнал до крайната дестинация на пътника със закъснение от 8 часа и 19 минути, защото на по-по-предходния полет самолетът е получил повреда вследствие на удар от мълния; ако техникът на дружеството, на което въздушният превозвач е възложил техническата поддръжка, е установил след кацането само незначителни повреди („some minor findings“), които все пак не нарушават летателната годност на самолета; ако по-предходният полет е бил изпълнен; ако по време на предполетна проверка („Pre-Flight-Check“), преди да бъде изпълнен предходният полет, обаче се е установило, че на първо време самолетът не може да продължи да се използва; и ако по тази причина вместо първоначално предвидения и повреден самолет въздушният превозвач използва заместващ самолет, който извършва предходния полет със закъснение при излитането от 7 часа и 40 минути?

                  3)

                  Следва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 да се тълкува в смисъл, че разумните мерки, които трябва да бъдат взети от въздушния превозвач, включват на пътника да бъде предложена промяна на резервацията за друг полет, с който той е щял да стигне до крайната си дестинация със закъснение от 5 часа (и с който той всъщност я достига, след като сам извършва резервацията си), въпреки че вместо с вече неизползваемия самолет въздушният превозвач изпълнява полета със заместващ самолет, с който пътникът е щял да стигне до крайната си дестинация със закъснение от 8 часа и 19 минути?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-677/20: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 11 декември 2020 г. — Industriegewerkschaft Metall (IG Metall) и ver.di — Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/17

      Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 11 декември 2020 г. — Industriegewerkschaft Metall (IG Metall) и ver.di — Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft
      (Дело C-677/20)
      (2021/C 72/24)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Молители, въззивници и касатори: Industriegewerkschaft Metall (IG Metall), ver.di — Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft

         Заинтересовани страни: SAP SE, SE-Betriebsrat der SAP SE (Работнически съвет на европейското дружество SAP SE), Konzernbetriebsrat der SAP SE (Работнически съвет в концерна SAP SE), Deutscher Bankangestellten-Verband e. V., Christliche Gewerkschaft Metall (CGM), Verband angestellter Akademiker und leitender Angestellter der chemischen Industrie e. V.

         Преюдициален въпрос

      Съвместим ли е член 21, параграф 6 от Gesetz über die Beteiligung der Arbeitnehmer in einer Europäischen Gesellschaft (Закон за участието на заетите лица в европейско дружество) — който предвижда, че когато европейско дружество (SE) със седалище в Германия се учредява чрез преобразуване, трябва да се гарантира, че определена част от представляващите заетите лица членове на надзорния орган на дружеството ще бъдат предложени от синдикатите след провеждане на отделна изборна процедура — с член 4, параграф 4 от Директива 2001/86/ЕO на Съвета от 8 октомври 2001 година за допълнение на Устава на европейското дружество по отношение на участието на заетите лица (1)?

         (1)  ОВ L 294, 2001 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 134.


title: Дело C-834/19: Определение на председателя на Съда от 23 ноември 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Vicenza — Италия) — AV/Ministero della Giustizia, Repubblica italiana

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/17

      Определение на председателя на Съда от 23 ноември 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Vicenza — Италия) — AV/Ministero della Giustizia, Repubblica italiana
      (Дело C-834/19) (1)

      (2021/C 72/25)
      Език на производството: италиански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.


title: Дело T-478/18: Решение на Общия съд от 13 януари 2021 г. — Bezouaoui и HB Consultant/Комисия (Държавна помощ — Обучение за безопасно управление на строителни машини — Възстановяване на разходите за обучение във Франция от сертифицирани паритетни организации (OPCA) — Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ — Понятие за държавна помощ — Приписване на отговорност на държавата — Публичен контрол върху ресурсите)

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/18

      Решение на Общия съд от 13 януари 2021 г. — Bezouaoui и HB Consultant/Комисия
      (Дело T-478/18) (1)

      (Държавна помощ - Обучение за безопасно управление на строителни машини - Възстановяване на разходите за обучение във Франция от сертифицирани паритетни организации (OPCA) - Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ - Понятие за държавна помощ - Приписване на отговорност на държавата - Публичен контрол върху ресурсите)
      (2021/C 72/26)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Hacène Bezouaoui (Аван, Франция) и HB Consultant (Бьор, Франция) (представители: J.-F. Henrotte и N. Neyrinck, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: Цв. Георгиева-Кечмар и K. Herrmann)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение C(2018) 2075 окончателен на Комисията от 10 април 2018 г. относно предполагаема държавна помощ SA.46897 (2018/NN), предоставена от Френската република във връзка с финансирането на обучения, които водят до получаването на Удостоверение за правоспособност за безопасно управление на строителни машини (CACES)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда HB Consultant и M. Hacène Bezouaoui да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 373, 15.10.2018 г.


title: Дело T-548/18: Решение на Общия съд от 13 януари 2021 г. — Helbert/EUIPO (Публична служба — Наемане на работа — Обявление за конкурс — Конкурс на общо основание EUIPO/AD/01/17 — Решение името на жалбоподателя да не се впише в списъка с резерви от конкурса — Състав на конкурсната комисия — Неизменност на състава — Отговорност)

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/18

      Решение на Общия съд от 13 януари 2021 г. — Helbert/EUIPO
      (Дело T-548/18) (1)

      (Публична служба - Наемане на работа - Обявление за конкурс - Конкурс на общо основание EUIPO/AD/01/17 - Решение името на жалбоподателя да не се впише в списъка с резерви от конкурса - Състав на конкурсната комисия - Неизменност на състава - Отговорност)
      (2021/C 72/27)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lars Helbert (Аликанте, Испания) (представител: H. Tettenborn, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Lukošiūtė и K. Tóth, подпомагани от B. Wägenbaur, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, целящо, от една страна, отмяната, първо, на решението от 1 декември 2017 г. на конкурсната комисия на конкурс EUIPO/AD/01/17 — Администратори (AD 6) в областта на интелектуалната собственост, да не включи името на жалбоподателя в списъка с резерви, съставен с оглед на назначаването на администратори от EUIPO, и второ, на решението на същата конкурсна комисия от 7 март 2018 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя за преразглеждане, в окончателната му форма, вследствие на решението на EUIPO от 8 юни 2018 г., с което се отхвърля неговата административна жалба, и от друга страна, присъждането на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради това обстоятелство

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението от 7 март 2018 г., с което конкурсната комисия на конкурса на общо основание EUIPO/AD/01/17 отказва, след преразглеждане, да впише г-н Lars Helbert в списъка с резерви за назначаването на администратори със степен AD 6 в областта на интелектуалната собственост.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело T-758/18: Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — ABLV Bank/ЕСП (Икономически и паричен съюз — Банков съюз — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) — Единен фонд за преструктуриране (ЕФП) — Определяне на предварителните вноски за 2015 г. и 2018 г. — Отхвърляне на искането за ново изчисляване и за възстановяване на вноските — Жалба за отмяна — Акт, подлежащ на обжалване — Допустимост — Институция, чийто лиценз е отнет — Член 70, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 806/2014 — Понятие „промяна на статуса“ — Член 12, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63)

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/20

      Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — ABLV Bank/ЕСП
      (Дело T-758/18) (1)

      (Икономически и паричен съюз - Банков съюз - Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) - Единен фонд за преструктуриране (ЕФП) - Определяне на предварителните вноски за 2015 г. и 2018 г. - Отхвърляне на искането за ново изчисляване и за възстановяване на вноските - Жалба за отмяна - Акт, подлежащ на обжалване - Допустимост - Институция, чийто лиценз е отнет - Член 70, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 806/2014 - Понятие „промяна на статуса“ - Член 12, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63)
      (2021/C 72/29)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ABLV Bank AS (Рига, Латвия) (представител: O. Behrends, адвокат)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (представители: J. Kerlin и P. Messina, подпомагани от B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch и S. Ianc, адвокати)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou, A. Nijenhuis и A. Steiblytė)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на писмото на ЕСП от 17 октомври 2018 г., с което той отхвърля искането на жалбоподателя, от една страна, да се преизчисли предварителната му вноска за 2018 г. и да му се възстанови надвнесената сума, и от друга страна, да му се възстанови част от предварителната му вноска за 2015 г. след отнемането на лиценза му от Европейската централна банка (ЕЦБ)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда ABLV Bank AS да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Единния съвет за преструктуриране (ЕСП).

                  3)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 82, 4.3.2019 г.


title: Дело T-261/19: Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Stada Arzneimittel/EUIPO — Optima Naturals (OptiMar) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „OptiMar“ — По-ранна национална словна марка „Mar“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/21

      Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Stada Arzneimittel/EUIPO — Optima Naturals (OptiMar)
      (Дело T-261/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „OptiMar“ - По-ранна национална словна марка „Mar“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 72/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Stada Arzneimittel AG (Бад Филбел, Германия) (представители: J.-C. Plate и R. Kaase, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Folliard-Monguiral и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Optima Naturals Srl (Галарате, Италия) (представители: S. Brustia и E. Montelione, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 31 януари 2019 г. (преписка R 1348/2018-1), постановено в производство по възражение със страни Stada Arzneimittel и Optima Naturals

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Stada Arzneimittel AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 206, 17.6.2019 г.


title: Дело T-329/19: Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — 12seasons/EUIPO — Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „BE EDGY BERLIN“ — По-ранна национална словна марка „EDJI“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/21

      Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — 12seasons/EUIPO — Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)
      (Дело T-329/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „BE EDGY BERLIN“ - По-ранна национална словна марка „EDJI“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 72/31)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: 12seasons GmbH (Берлин, Германия) (представител: M. Gail, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: L. Rampini и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Société immobilière et mobilière de Montagny (Роан, Франция) (представител: A. Grolée, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 19 март 2019 г. (преписка R 1522/2018-5), постановено в производство по възражение със страни Société immobilière et mobilière de Montagny и 12seasons.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда 12seasons GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 246, 22.7.2019 г.


title: Дело T-811/19: Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Enoport/EUIPO — Miguel Torres (CABEÇA DE TOIRO) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз CABEÇA DE TOIRO — По-ранна словна марка на Европейския съюз SANGRE DE TORO — Относително основание за отказ — Риск от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/22

      Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Enoport/EUIPO — Miguel Torres (CABEÇA DE TOIRO)
      (Дело T-811/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз CABEÇA DE TOIRO - По-ранна словна марка на Европейския съюз SANGRE DE TORO - Относително основание за отказ - Риск от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])
      (2021/C 72/32)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Enoport — Produção de Bebidas Lda (Rio Maior, Португалия) (представител: J. Alves Coelho, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Miguel Torres, SA (Вилафранка дел Пенедес, Испания) (представители: M. Ceballos Rodríguez и M. Robledo McClymont, адвокати)

         Предмет

      Жалба, подадена срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 9 септември 2019 г. (преписка R 394/2019-5) относно производство по възражение между Miguel Torres и Enoport — Produção de Bebidas

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Enoport — Produção de Bebidas Lda да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 36, 3.2.2020 г.


title: Дело T-824/19: Решение на Общия съд от 13 януари 2021 г. — RY/Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — Прекратяване на договор за неопределено време в изпълнение на член 47, буква в), подточка i) от УРДС — Изпълнение на решение на Общия съд — Член 266 ДФЕС — Право на изслушване — Ново решение за прекратяване)

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/22

      Решение на Общия съд от 13 януари 2021 г. — RY/Комисия
      (Дело T-824/19) (1)

      (Публична служба - Срочно наети служители - Прекратяване на договор за неопределено време в изпълнение на член 47, буква в), подточка i) от УРДС - Изпълнение на решение на Общия съд - Член 266 ДФЕС - Право на изслушване - Ново решение за прекратяване)
      (2021/C 72/33)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: RY (представител: J.-N. Louis, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Schima и B. Mongin)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 10 април 2019 г. за прекратяване на договора на жалбоподателя за неопределено време

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда RY да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 36, 3.2.2020 г.


title: Дело T-844/19: Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Apologistics/EUIPO — Peikert (discount-apotheke.de) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „discount-ap*theke.de“ — По-ранни словни марки на Европейския съюз „APODISCOUNTER“ и „APO“ и по-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „apo-discounter.de“, „apo.co“ и „apo.de“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/23

      Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Apologistics/EUIPO — Peikert (discount-apotheke.de)
      (Дело T-844/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „discount-ap*theke.de“ - По-ранни словни марки на Европейския съюз „APODISCOUNTER“ и „APO“ и по-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „apo-discounter.de“, „apo.co“ и „apo.de“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])
      (2021/C 72/34)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Apologistics GmbH (Марклеберг, Германия) (представител: H. Hug, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Söder)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Franz Michael Peikert (Офенбах, Германия) (представител: T. Bruggmann, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 10 октомври 2019 г. (преписка R 2309/2018-5), постановено в производство по възражение със страни Apologistics и Franz Michael Peikert

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Apologistics GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 45, 10.2.2020 г.


title: Дело T-884/19: Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Folschette и др./Комисия (Извъндоговорна отговорност — Разследване на OLAF — Пазар на информационните технологии — Корупция — Търговията с влияние — Окончателен доклад, в който се препоръчва образуване на наказателно производство — Влязла в сила оправдателна присъда на наказателна юрисдикция — Давност — Достатъчно сериозно нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/24

      Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Folschette и др./Комисия
      (Дело T-884/19) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Разследване на OLAF - Пазар на информационните технологии - Корупция - Търговията с влияние - Окончателен доклад, в който се препоръчва образуване на наказателно производство - Влязла в сила оправдателна присъда на наказателна юрисдикция - Давност - Достатъчно сериозно нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)
      (2021/C 72/36)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищци: Marc Folschette (Луделанж, Люксембург), Tetyana Grygorenko (Луделанж), Professional Business Solutions SA (Луделанж) (представител: N. Bauer, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и F. Blanc)

         Предмет

      Иск на основание член 268 ДФЕС за присъждане на обезщетение за вредите, които ищците твърдят, че са претърпели поради действията на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) в рамките на вътрешно разследване.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда г-н Marc Folschette, г-жаe Tetyana Grygorenko и Professional Business Solutions SA да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 61, 24.2.2020 г.


title: Дело T-253/20: Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Oatly/EUIPO (IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS“ — Абсолютно основание за отказ — Отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/25

      Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Oatly/EUIPO (IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)
      (Дело T-253/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS“ - Абсолютно основание за отказ - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 72/37)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Oatly AB (Малмьо, Швеция) (представител: M. Johansson, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и V. Ruzek)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 7 февруари 2020 г. (преписка R 2446/2019-5), постановено по заявка за регистрация на словния знак „IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 7 февруари 2020 г. (преписка R 2446/2019-5), постановено по заявка за регистрация на словния знак „IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS“ като марка на Европейския съюз.

                  2)

                  EUIPO понася направените от нея съдебни разноски и тези на Oatly AB.

         (1)  ОВ C 215, 29.6.2020 г.


title: Дело T-276/20: Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Crevier/EUIPO (Въздушен ароматизатор) (Промишлен дизайн на Общността — Заявка за промишлен дизайн на Общността, предстявляващ въздушен ароматизатор — Неспазен срок спрямо EUIPO — Искане за restitutio in integrum — Член 67, параграф 1 от Регламент (EО) № 6/2002 — Задължение за бдителност)

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/25

      Решение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — Crevier/EUIPO (Въздушен ароматизатор)
      (Дело T-276/20) (1)

      (Промишлен дизайн на Общността - Заявка за промишлен дизайн на Общността, предстявляващ въздушен ароматизатор - Неспазен срок спрямо EUIPO - Искане за restitutio in integrum - Член 67, параграф 1 от Регламент (EО) № 6/2002 - Задължение за бдителност)
      (2021/C 72/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Jeffrey Scott Crevier (Форт Лодърдейл, Флорида, Съединени щати) (представител: M. Kime, barrister)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: R. Cottrell, A. Folliard-Monguiral и V. Ruzek)

         Предмет

      Жалба срещу решение на трети апелативен състав на EUIPO от 2 март 2020 г. (преписка R 2396/2019-3) относно искане за restitutio in integrum

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Jeffrey Scott Crevier да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 247, 27.7.2020 г.


title: Дело T-726/20: Жалба, подадена на 15 декември 2020 г. — Grupa Azoty и др./Комисия

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/26

      Жалба, подадена на 15 декември 2020 г. — Grupa Azoty и др./Комисия
      (Дело T-726/20)
      (2021/C 72/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Grupa Azoty S.A. (Тарнов, Полша), Azomureș SA (Tъргу Муреш, Румъния), Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis (П. Фалиро, Гърция) (представители: D. Haverbeke, L. Ruessmann и P. Sellar, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени приложение I към Съобщение на Комисията — Насоки относно определени мерки за държавна помощ в контекста на системата за търговия с квоти за емисии на парникови газове след 2021 г. (1) доколкото е изключен неправомерно отрасълът за производство на торовете,

                  —

                  да разпореди, на основание член 264 ДФЕС, че правните последици от приложение I към обжалвания акт продължават да действат, докато ответникът предприеме необходимите мерки за изпълнение на решението на Съда съгласно член 266 ДФЕС,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват седем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание — приложение I към обжалвания акт е прието без да е налице компетентност.

                              —

                              Съгласно член 5, параграф 1 и член 5, параграф 2 ДЕС, ЕС действа единствено в границите на компетентността, която държавите членки са му предоставили. Всяка компетентност, която не е предоставена на Съюза с Договорите, принадлежи на държавите членки;

                              —

                              Съгласно член 10a, параграф 6 от изменената Директива 2003/87/EC (2), компетентен да приеме обжалвания акт е не ответникът, а държавите членки.

                  2.

                  Второ основание — в приложение I към обжалвания акт са допуснати съществени процесуални нарушения (изложение на мотивите).

                              —

                              Изискваните от член 296 ДФЕС мотиви на обжалвания акт не излагат ясно и недвусмислено съображенията на ответника при изчисляването на интензивността на непреките емисии за отрасъла на жалбоподателите, коeто е определящият фактор за преценката дали даден отрасъл да бъде включен или изключен от приложение I към обжалвания акт;

                              —

                              Поради това неизпълнение на задължението да изложи мотивите си, жалбоподателите не били в състояние да защитят правата си, а Съдът — да упражни своето правомощие за контрол.

                  3.

                  Трето основание — в приложение I към обжалвания акт са допуснати явни грешки в преценката.

                              —

                              В контекста на своето право на преценка при извършването на сложни преценки от икономически и социален характер съгласно член 107, параграф 3 ДФЕС ответникът трябва да е в състояние да докаже, че е преценил всички релевантни фактори и обстоятелства около положението, което обжалваният акт цели да регулира. Той допуснал редица явни грешки в преценката, изключвайки отрасъла на жалбоподателите от списъка на допустимите отрасли от приложение I към обжалвания акт, по-специално като (a) не взел предвид релевантните и пълни данни за потреблението на електроенергия в отрасъла на торовете, за да определи интензивността на непреките емисии в него, което довело до подценяване на тази интензивност във въпросния отрасъл и до изключването му от приложение I; (b) не взел предвид и не разгледал всички релевантни обстоятелства, изтъкнати от жалбоподателите, тъй като, без да се мотивира, пренебрегнал доказателствата на жалбоподателите; (c) що се отнася до качествената оценка, квалифицирал неправилно сектора въз основа на критерия за заместимост на горивото/електроенергията и не се обосновал защо подотраслите на отрасъла не са включени в приложение I въз основа на този критерий.

                  4.

                  Четвърто основание — в приложение I към обжалвания акт е приложен неправилно правилният критерий за оценка.

                              —

                              Член 10a, параграф 6 от Директива 2003/87/EО изисква преценката на отраслите да се извършва въз основа на критерия за „реалния риск“ от изместване на въглеродни емисии;

                              —

                              Ответникът приложил друг критерий, а именно този за „значителния риск“. Така той използвал неправилен и неправомерен критерий.

                  5.

                  Пето основание — приложение I към обжалвания акт нарушава принципа на прозрачност.

                              —

                              Процедурата, довела до приемането на обжалвания акт, не е прозрачна в ключовите си аспекти, и по-конкретно: (a) ответникът не разкрил какви данни е използвал, за да изчисли интензивността на непреките емисии за отрасъла на жалбоподателите нито в обжалвания акт, нито в придружаващата оценка на въздействието; (b) ответникът не дал обяснения, които подкрепят неговите оценки по въпроса кои подотрасли имат най-голям потенциал за електрифициране.

                              —

                              В процедурата по приемане на обжалвания акт ответникът отказал да уведоми заинтересованите страни как ще бъде изчислена интензивността на техните непреки емисии и как ще се прилага критерият за електрифицирането, с което възпрепятствал възможността им за каквато и да било дискусия по същество с него през периода на консултации;

                              —

                              Ето защо ответникът не изпълнил задължението си по член 15 ДФЕС и член 11 ДЕС да осигури прозрачност на процедурата, довела до приемането на приложение I към обжалвания акт.

                  6.

                  Шесто основание — приложение I към обжалвания акт нарушава принципа на субсидиарност.

                              —

                              Съгласно член 5, параграф 3 ДЕС в областите, които не попадат в неговата изключителна компетентност, Съюзът действа само в случай и доколкото целите на предвиденото действие не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата или последиците от предвиденото действие могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза;

                              —

                              Макар националните мерки, взети на основание член 10a, параграф 6 от Директива 2003/87/EC, да подлежат на контрол за държавна помощ, ответникът нарушил принципа на субсидиарност при съставянето на списък ex ante, ограничаващ отраслите или подотраслите, чиито разходи за непреки емисии могат да бъдат компенсирани, тъй като а) държавите членки могат най-добре да оценят реалния риск от изместване на въглеродни емисии за всеки промишлен отрасъл поради значителните непреки разходи, които действително възникват; и (b) ответникът приел приложение I без да обясни достатъчно защо е било необходимо да го направи.

                  7.

                  Седмо основание — приложение I към обжалвания акт нарушава принципа на пропорционалност.

                              —

                              Ответникът нарушил принципа на пропорционалност, тъй като: (a) не се е стремил да постигне законната цел, която е да насърчи икономически ефективна декарбонизация на икономиката, като енергоемките отрасли инвестират в енергийна ефективност, вместо да пренасочват производството си в трети държави; (b) поставил прекомерна тежест върху изключените отрасли, когато по-малко обременяващи решения (като определяне на максимални нива на подпомагане или механизми за обвързване с условия) биха изпълнили целите на обжалвания акт поне по същия начин; и (c) разкрил основната информация от своята оценка на допустимите отрасли едва четири дни преди публикуването на обжалвания акт на 25 септември 2020 г., което само по себе си станало малко повече от три месеца преди изтичането на приложимите понастоящем Насоки относно определени мерки за държавна помощ в контекста на СТЕ. По този начин ответникът нарушил член 5, параграф 4 ДЕС.

         (1)  ОВ C 317, 2020 г., стр. 5.

         (2)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (OВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78), изменена.


title: Дело T-743/20: Жалба, подадена на 17 декември 2020 г. — Car-Master 2/Комисия

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/28

      Жалба, подадена на 17 декември 2020 г. — Car-Master 2/Комисия
      (Дело T-743/20)
      (2021/C 72/40)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Car-Master 2 sp. z o.o. sp.k. (Краков, Полша) (представител: M. Miśkowicz, radca prawny)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решение на Европейската комисия C(2020) 7369 окончателен от 22 октомври 2020 г. по преписка AT.40665 — Toyota,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски заедно с разходите за процесуално представителство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: погрешно тълкуване и неправилно прилагане на член 13, параграф 2 от Регламент № 1/2003 на Съвета (наричан по-нататък „Регламент № 1/2003“) (1).

                              —

                              В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че случаят не е разгледан от полския орган по конкуренция по смисъла на член 13, параграф 2 от Регламент № 1/2003. Всъщност жалбоподателят подал уведомление за подозрения за прилагане на практики, ограничаващи конкуренцията, до председателя на Службата за защита на конкуренцията и потребителите (наричан по-нататък „председателят на СЗКиП“). Този орган обаче отказал да предприеме стъпките, предвидени в правната уредба, и да извърши преценка на въпросните действия, посочвайки че няма достатъчно информация, като поискал жалбоподателят да му предостави такава. Самият орган същевременно не предприел никакви действия, за да я получи, a тежестта на доказване прехвърлил изцяло на жалбоподателя. При това положение действията на посочения орган не могат да се квалифицират като „разглеждане на случая“ по смисъла на Известието на Комисията относно сътрудничеството в рамките на мрежата от органите по конкуренция (2) или практиката на Общия съд. Следователно Комисията неправилно се позовала на член 13, параграф 2 от Регламент № 1/2003, за да отхвърли жалбата. Жалбоподателят добавя, че поради отхвърлянето на жалбата от Комисията случаят не е разгледан от никой орган, което по същество противоречи на съображение 18 от Регламент № 1/2003.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на правото на добра администрация, произтичащо от член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).

                              —

                              В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че не е имал възможност да се възползва от правата, с които разполага на основание член 41, параграф 1 от Хартата, тъй като никой орган не е разгледал неговия случай. Той не можел да направи нищо, тъй като, първо, в националните разпоредби не е предвидена възможност за обжалване на отказа на председателя на СЗКиП да предприеме правни действия. Второ, Комисията отказала да разгледа случая, приемайки погрешно, че вече е разгледан. Това съответно преграждало пътя на жалбоподателя за отстояване на правата му. Жалбоподателят уточнява, че Комисията не е взела под внимание всички обстоятелства по случая и не е разгледала внимателно положението на жалбоподателя. Според него Комисията е трябвало да провери дали и как случаят е бил разгледан, а след това внимателно да анализира действията на националния орган по конкуренция. Комисията пренебрегнала това задължение и съответно не изпълнила задължението за полагане на дължимата грижа, произтичащо от правото на добра администрация. Следователно Комисията не изпълнила задължението, произтичащо от член 105, параграф 1, от Договора за функционирането на ЕС. Тя не отчела обстоятелството, че ако отхвърли жалбата случаят с евентуалното нарушаване на правилата за конкуренция ще остане неизяснен, тъй като националният орган не го е разгледал.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове [101 ДФЕС и 102 ДФЕС] (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

         (2)  ОВ C 101, 2004 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 111.


title: Дело T-760/20: Иск, предявен на 21 декември 2020 г. — Jakeliūnas/ESMA

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/29

      Иск, предявен на 21 декември 2020 г. — Jakeliūnas/ESMA
      (Дело T-760/20)
      (2021/C 72/41)
      Език на производството: литовски

         Страни

         Ищец: Stasys Jakeliūnas (Вилнюс, Литва) (представител: R. Paukštė, адвокат)

         Ответник: Европейски орган за ценни книжа и пазари (ESMA)

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  да обяви, че отказът на ESMA с писмо от ESMA22-105-1261 от 30 октомври 2020 г. да уважи искането на ищеца от 30 септември 2020 г. да започне проучване за възможно манипулиране на пазара (наричано по-нататък „искането“) е неоснователен,

                  —

                  да разпореди на ESMA да преразгледа искането,

                  —

                  да осъди ESMA да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Ищецът изтъква три основания в подкрепа на иска.

                  1.

                  Първото основание е изведено от факта, че:

                              —

                              правилата, установени в Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1), обхващат възможните нарушения, посочени в искането,

                              —

                              още от приемането си тази директива е била координирана и контролирана на равнището на Съюза. Това е предвидено и в Директива 2003/124/EО на Комисията (2),

                              —

                              с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3) се създава ESMA, който всъщност поема функциите на органите, които дотогава са осъществявали надзор над европейските ценни книжа, и отговаря за успешното прилагане и за надзора над Директива 2003/6/EО и за защитата на инвеститорите,

                              —

                              Директива 2003/6/EО е отменена, считано от 3 юли 2016 г.,

                              —

                              следователно ESMA е длъжен да разследва нарушенията на Директива 2003/6/EО, които може да са били извършени до момента, в който е създаден ESMA.

                  2.

                  Второто основание е свързано с факта, че искането на ищеца не се основава на необходимост от прилагането на Регламент (ЕС) 2016/1011 на Европейския парламент и на Съвета (4) и на Регламент (ЕС) № 596/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5), актове, на които ESMA основава отказа си.

                  3.

                  Третото основание е изведено от факта, че:

                              —

                              ESMA тълкува Директива 2003/6/ЕО твърде тясно и ограничително и необосновано стеснява приложното ѝ поле. Обстоятелството, че разпоредбите на тази директива са разгърнати и по-детайлно определени с Регламент (EС) № 596/2014, само по себе не означава, че тази директива не включва възможните случаи на манипулиране на пазара, посочени в искането, и не трябва да бъде прилагана по отношение на тях,

                              —

                              ESMA пренебрегва предоставените му сведения относно възможни недекларирани конфликти на интереси на банки, сведения, които показват, че член 1, параграф 2, буква в) и член 6, параграф 5 от Директива 2003/6/EО може да са били нарушени.

         (1)  Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (ОВ L 96, 2003 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 5, стр. 210).

         (2)  Директива 2003/124/ЕО на Комисията от 22 декември 2003 година за прилагане на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно определението и публичното оповестяване на вътрешна информация и относно определението за манипулиране на пазара (ОВ L 339, 2003 г., стр. 70; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 5, стр. 243).

         (3)  Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/77/ЕО на Комисията (ОВ L 331, 2010 г., стр. 84).

         (4)  Регламент (ЕС) 2016/1011 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година относно индекси, използвани като бенчмаркове за целите на финансови инструменти и финансови договори или за измерване на резултатите на инвестиционни фондове, и за изменение на директиви 2008/48/ЕО и 2014/17/ЕС и на Регламент (ЕС) № 596/2014 (ОВ L 171, 2016 г., стр. 1).

         (5)  Регламент (ЕС) № 596/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година относно пазарната злоупотреба (Регламент относно пазарната злоупотреба) и за отмяна на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и директиви 2003/124/ЕО, 2003/125/ЕО и 2004/72/ЕО на Комисията (ОВ L 173, 2014 г., стр. 1).


title: Дело T-775/20: Жалба, подадена на 24 декември 2020 г. — PB/Комисия

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/30

      Жалба, подадена на 24 декември 2020 г. — PB/Комисия
      (Дело T-775/20)
      (2021/C 72/42)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: PB (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

            и съответно:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 22 октомври 2020 г., нотифицирано на 23 октомври 2020 г., с което се приема административна мярка по отношение на жалбоподателя, която цели той да плати сумата, за която се твърди, че е недължимо получена от [HB] на основание договори TACIS/2006/101-510 и CARDS/2008/166-429,

                  —

                  да постанови връщане на всички суми, които Комисията евентуално си е възстановила на основание на това решение, заедно с лихви за забава съгласно прилагания от Европейската централна банка процент, увеличен със 7 пункта,

                  —

                  да постанови плащане на сумата от 10 000 EUR като обезщетение за вреди, която обаче подлежи на промяна в хода на производството,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква десет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: незаконосъобразност на докладите на OLAF и нередности, в които е упрекнато дружеството, на което жалбоподателят е управител. В това отношение жалбоподателят счита, че нередностите, в които е упрекнат, не могат да бъдат отделени от нередностите, в които е упрекнато дружеството, на което той е управител, оспорени от последното с две жалби (дело T-795/19 и дело T-796/19, HB/Комисия), и поддържа, че ако в рамките на тези дела Общият съд потвърди незаконния характер на докладите на OLAF и/или на решенията от 15 октомври 2019 г. тези констатации неизбежно ще доведат до незаконосъобразност на спорното решение по настоящото дело.

                  2.

                  Второ основание: погасяване по давност на твърдяното вземане и при всички положения нарушение на разумния срок, на член 73а, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198) (наричан по-нататък „Финансовият регламент от 2002 г.“), на правото на добра администрация, закрепено в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), и на член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи (наричана по-нататък „ЕКПЧ“). Според жалбоподателя вземането, което Комисията твърди, че има спрямо него, е погасено по давност, тъй като петгодишният срок, предвиден в член 73а от Финансовия регламент от 2002 г., е изтекъл и при всички положения срокът, в който са издадени оспорваното решение и придружаващото го дебитно известие, очевидно не е разумен и е налице нарушение на член 41 от Хартата и на член 6, параграф 1 от ЕКПЧ, доколкото същият прогласява основно право, което е и общ принцип на правото.

                  3.

                  Трето основание: липса на редовно правно основание и нарушение на принципа на законоустановеност на наказанията и на принципа на прилагане на най-благоприятния наказателен закон. Жалбоподателят счита, че съгласно член 103 от Финансовия регламент от 2002 г. производство по възстановяване може да бъде насочено само срещу съдоговорителя, тоест срещу дружеството, на което той е управител. При това положение ответникът е нарушил и принципа на прилагане на най-благоприятния „наказателен“ закон или дори принципа на законоустановеност на наказанията, прогласен с член 49 от Хартата, като се е опитал да наложи по-строго правно задължение от предвиденото във Финансовия регламент от 2002 г. Освен това жалбоподателят изтъква, че не е икономически оператор, не е получил никаква облага от твърдените незаконосъобразности, не е получател на каквото и да било плащане от страна на възлагащия орган и със сигурност никога не е получавал облага, еквивалентна на общата стойност на двете разглеждани поръчки.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на решение на Първоинстанционен съд Брюксел (Белгия) от 5 октомври 2017 г. и на максимата, че „административното производство се спира до приключване на наказателното производство“. Жалбоподателят поддържа, че Комисията е обвързана от решението от 5 октомври 2017 г., постановено от белгийски наказателен съд, който е обявил, че няма основания за наказателно преследване поради липсата на доказателства за инкриминираните деяния. Тъй като Комисията, която впрочем е била конституирана като граждански ищец по делото пред наказателния съд, решава да изчака изхода на белгийското производство преди да приеме решението за възстановяване, тя е обвързана от изхода на това производство и изводите на националния съд и то въпреки че решението на белгийския съд не няма сила на пресъдено нещо за Комисията.

                  5.

                  Пето основание: явни грешки в преценката, опорочаващи обжалваното решение. В това отношение жалбоподателят смята, че твърдените деяния очевидно не са доказани и очевидно липсват нередности, още по-малко тежки. Той поддържа, че обжалваното решение се основава на два доклада на OLAF, макар че направените оплаквания не са доказани и при всички положения са явно погрешни.

                  6.

                  Шесто основание: жалбоподателят не може да носи отговорност за незаконосъобразности, за които по силата на белгийското право отговорност носят дружествата. В това отношение жалбоподателят изтъква, че дружеството, на което той е управител, е частноправно дружество с ограничена отговорност, учредено по белгийското право, което се характеризира с това, че управителят или управителите не носи (носят) лична отговорност за задълженията, поети от името на дружеството, и че имуществото му (им) не може да послужи за покриване на задълженията на дружеството.

                  7.

                  Седмо основание: нарушение на правото на защита поради това че докладите на OLAF, приложени към писмата за предварително уведомяване, са били заличени в такава степен, че са неразбираеми и следователно жалбоподателят не може да ги разбере и да изложи полезни съображения.

                  8.

                  Осмо основание: нарушение на принципа на добра администрация, принципа за добросъвестно изпълнение на договорите и забраната за „злоупотреба с права“, тъй като Комисията нито е положила грижа, нито е действала безпристрастно.

                  9.

                  Девето основание: възражение за незаконосъобразност на член 103 от Финансовия регламент от 2002 г., тъй като този член е в разрез с общата забрана на неоснователното обогатяване. Жалбоподателят счита, че този член открива възможност за институцията да си възстанови всички суми, платени по време на изпълнението на договора, дори изпълнителят напълно да е изпълнил последния, което означава, че институцията може да ползва всички предоставени от изпълнителя услуги, без да му дължи каквото и да било плащане. Следователно този член трябва да бъде обявен за незаконосъобразен, тъй като оправомощава институцията да увеличава без основание имуществото си в ущърб на това на изпълнителя.

                  10.

                  Десето основание, посочено при условията на евентуалност: нарушение на член 103 от Финансовия регламент от 2002 г. и на принципа на пропорционалност. Според жалбоподателя институцията трябва да упражнява правото си на преценка в съответствие с член 103 от Финансовия регламент от 2002 г., което означава, че Комисията не може да наложи няколко санкции, тъй като списъкът от санкции в този член не е кумулативен. Освен това при упражняването на правото на преценка институцията трябва да се увери, че решението ѝ е пропорционално на тежестта на съответната нередност в съответствие с принципа на пропорционалност, който е израз на принципа на добросъвестност при изпълнението на договорите. В случая обаче това не е така.


title: Дело T-10/21: Жалба, подадена на 9 януари 2021 г. — Griesbeck/Парламент

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/32

      Жалба, подадена на 9 януари 2021 г. — Griesbeck/Парламент
      (Дело T-10/21)
      (2021/C 72/43)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Nathalie Griesbeck (Анси сюр Мозел, Франция) (представители: J.-L. Teheux, J.-M. Rikkers и G. Selnet, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателката моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Бюрото на Европейския парламент от 5 октомври 2020 г.,
                  вследствие на това,

                  —

                  да отмени решението на генералния секретар на Европейския парламент от 18 октомври 2019 г. и издаденото вследствие на това дебитно известие,

            при условията на евентуалност:

                  —

                  да отмени решението на Бюрото на Европейския парламент от 5 октомври 2020 г.,
                  вследствие на това,

                  —

                  да отмени решението на генералния секретар на Европейския парламент от 18 октомври 2019 г. и да намали до по-справедлив размер сумата по издаденото вследствие на това дебитно известие,

            във всички случаи:

                  —

                  да остави на жалбоподателката възможност да представи допълнително становище с последващо писмено изявление,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателката изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Парламентът допуснал следните грешки в преценката. Най-напред, той не се съгласил, че особените условия на заетост на съответната асистентка може да окажат влияние върху доказателствата за положения от нея труд. На следващо място, той не отчел периода от време, изтекъл от момента на настъпването на фактите, и произтичащата от това загуба на доказателства. На последно място, той не взел предвид представените от жалбоподателката доказателства.

                  2.

                  Второ основание: разместване на доказателствената тежест и нарушение на правото на справедлив процес. В това отношение жалбоподателката смята по същество, че не следва да носи тежестта за доказване на положения от асистентката ѝ труд.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на принципа на пропорционалност, доколкото Бюрото приело, че трябва да бъдат възстановени всички суми, изплатени за периода, в който асистентката е полагала труд, при положение че било доказано поне отчасти, че тя действително е положила този труд.


title: Дело T-14/21: Жалба, подадена на 15 януари 2021 г. — Ryanair/Комисия

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/33

      Жалба, подадена на 15 януари 2021 г. — Ryanair/Комисия
      (Дело T-14/21)
      (2021/C 72/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ryanair DAC (Сордс, Ирландия) (представители: E. Vahida, F. Laprévote, V. Blanc, S. Rating и I. Metaxas-Maranghidis, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) на Европейската комисия от 21 август 2020 г. относно държавна помощ SA.57544(2020/N) — Белгия COVID-19: Помощ за Brussels Airlines и

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага пет твърдения в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото твърдение е, че Комисията е приложила неправилно своята временна рамка, като е констатирала, че заемът за Brussels Airlines е в съответствие с нея и Brussels Airlines отговаря на изискванията за получаване на помощ за рекапитализация, като не е извършила преценка дали съществуват други по-подходящи мерки, освен рекапитализацията, нарушаващи в по-малка степен конкуренцията, като е констатирала, че размерът на рекапитализацията е пропорционален и като не е наложила ефективна забрана за агресивната експанзия на Brussels Airlines.

                  2.

                  Второ твърдение е, че Европейската комисия е приложила неправилно член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС, като е констатирала, че помощта е насочена към преодоляване на сериозно сътресение в белгийската икономика, и като не е изпълнила задължението си да претегли положителните ефекти от помощта и отрицателното ѝ въздействие върху условията за търговия и запазването на ненарушена конкуренция (т.е. да извърши „проверка за балансираност“).

                  3.

                  Третото твърдение е, че решението нарушава общите принципи на недопускане на дискриминация, свободно предоставяне на услуги и свобода на установяване.

                  4.

                  Четвъртото твърдение е, че Комисията не е започнала официална процедура по разследване въпреки сериозните трудности и че е нарушила процесуалните права на жалбоподателя.

                  5.

                  Петото твърдение е, че Европейската комисия е нарушила задължението си да изложи мотиви.


title: Дело T-17/21: Жалба, подадена на 15 януари 2021 г. — Miquel y Costas & Miquel/EUIPO (Pure Hemp)

text:
               1.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/34

      Жалба, подадена на 15 януари 2021 г. — Miquel y Costas & Miquel/EUIPO (Pure Hemp)
      (Дело T-17/21)
      (2021/C 72/45)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Miquel y Costas & Miquel, SA (Барселона, Испания) (представител: J. Mora Cortés, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Pure Hemp“ — заявка за регистрация № 18 132 358

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 21 октомври 2020 г. по преписка R 853/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, доколкото се отхвърля жалбата по преписка R 853/2020-1 и частично се отказва регистрацията на марка на Европейския съюз № 18 132 358 „Pure Hemp“ (фигуративна марка),

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително направените във връзка с производството пред оперативния отдел и пред първи апелативен състав на EUIPO.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент 2017/1001.


title: Решение на Съда от 17 ноември 2020 година по дело E-9/19 Abelia и WTW AS / Надзорен орган на ЕАСТ

text:
               4.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 75/5

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 17 ноември 2020 година
      по дело E-9/19
      Abelia и WTW AS
      /
      Надзорен орган на ЕАСТ

         (Иск за отмяна на решение на Надзорния орган на ЕАСТ — Държавна помощ — Електронно здравеопазване — Допустимост — Статус на заинтересована страна — Съмнения или сериозни затруднения — Понятие за предприятие)

      (2021/C 75/05)
      По дело E-9/19, Abelia и WTW AS/Надзорен орган на ЕАСТ — ИСК за отмяна на Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 57/19/COL от 10 юли 2019 г. за приключване на делото без да се открива официална процедура по разследване относно това дали публичното финансиране на електронното здравеопазване и цифровата здравна инфраструктура в норвежката система на здравеопазване, както и предоставянето на някои помощни услуги и регистри представлява държавна помощ по смисъла на член 61, параграф 1 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, Съдът, в състав Páll Hreinsson, председател, Per Christiansen и Bernd Hammermann (съдия докладчик), съдии, постанови на 17 ноември 2020 г. решение, чийто диспозитив гласи:
      Съдът реши:

                  1.

                  Отхвърля иска като неоснователен.

                  2.

                  Осъжда ископодателите да заплатят съдебните разноски, направени от Надзорния орган на ЕАСТ.


title: Дело C-761/18 P: Решение на Съда (пети състав) от 21 януари 2021 г. — Päivi Leino-Sandberg/Европейски парламент (Обжалване — Достъп до документи на институциите на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Член 10 — Отказ за предоставяне на достъп — Жалба пред Общия съд на Европейския съюз срещу решение на Европейския парламент за отказ да предостави достъп до документ — Публично оповестяване на документ с анотации от трето лице след подаването на жалбата — Определение на Общия съд за липса на основание за произнасяне по същество поради отпадане на правния интерес — Грешка при прилагането на правото)

text:
               8.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/3

      Решение на Съда (пети състав) от 21 януари 2021 г. — Päivi Leino-Sandberg/Европейски парламент
      (Дело C-761/18 P) (1)

      (Обжалване - Достъп до документи на институциите на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Член 10 - Отказ за предоставяне на достъп - Жалба пред Общия съд на Европейския съюз срещу решение на Европейския парламент за отказ да предостави достъп до документ - Публично оповестяване на документ с анотации от трето лице след подаването на жалбата - Определение на Общия съд за липса на основание за произнасяне по същество поради отпадане на правния интерес - Грешка при прилагането на правото)
      (2021/C 79/03)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Päivi Leino-Sandberg (представители: O. W. Brouwer и B. A. Verheijen, advocaten, и S. Schubert, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: C. Burgos, I. Anagnostopoulou и L. Vétillard)

         Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Република Финландия (представител: M. Pere), Кралство Швеция (представители: първоначално A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, J. Lundberg и H. Eklinder, впоследствие C. Meyer-Seitz, H. Shev и H. Eklinder)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя определение на Общия съд на Европейския съюз от 20 септември 2018 г. Leino-Sandberg/Парламент (T 421/17, непубликувано, EU:T:2018:628).

                  2)

                  Връща делото за ново разглеждане на Общия съд на Европейския съюз.

                  3)

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 82, 4.3.2019 г.