201807200992013622018/C 276/766572017TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180620464611Дело T-657/17: Решение на Общия съд от 20 юни 2018 г. — Anabi Blanga/EUIPO — Polo/Lauren (HPC POLO) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „HPC POLO“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „POLO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Отличителен характер — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2762018BG4610120180620BG0076461461Решение на Общия съд от 20 юни 2018 г. — Anabi Blanga/EUIPO — Polo/Lauren (HPC POLO)
   (Дело T-657/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „HPC POLO“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „POLO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Отличителен характер — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)“2018/C 276/76Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Gidon Anabi Blanga (Мексико, Мексико) (представител: M. J. Sanmartín Sanmartín, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: K. Zajfert, D. Walicka и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: The Polo/Lauren Company LP (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представители: R. Black, solicitor и S. Baran, barrister)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 14 юни 2017 г. (преписка R 2368/2016-1), постановено в производство по възражение със страни The Polo/Lauren Company и M. Anabi Blanga

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда г-н Gidon Anabi Blanga да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 437, 18.12.2017 г.


201807200432012792018/C 276/373792018CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180608282921Дело C-379/18: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 8 юни 2018 г. — Deutsche Lufthansa AG/Land Berlin
 ---documentbreak--- C2762018BG2810120180608BG0037281292Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 8 юни 2018 г. — Deutsche Lufthansa AG/Land Berlin
   (Дело C-379/18)2018/C 276/37Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

      Ответник: Land Berlin

      Други участници в производството: Berliner Flughafen Gesellschaft mbH; Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Преюдициални въпроси

            1)

            Съвместима ли е с Директива 2009/12/ЕО (
                  1
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 година относно летищните такси, и по-специално с член 3, член 6, параграфи 3—5 и член 11, параграфи 1 и 7 от тази директива, национална разпоредба, съгласно която системата на летищни такси, определена от управляващия летището орган, трябва да се представи на независимия надзорен орган за одобрение, без на управляващия летището орган и на ползвателя на летище да се забранява да установяват такси, различни от одобрените от надзорния орган?

            2)

            Съвместимо ли е с посочената директива тълкуване на националното право, съгласно което е изключена възможността ползвателят на летище да атакува одобрението от независимия надзорен орган на схемата на такси, но този ползвател може да предяви иск срещу управляващия летището орган и да твърди в иска, че таксата, установена в схемата на такси, не е справедлива?

      (
         1
      )	ОВ L 70, 2009 г., стр. 11.


201807200822012872018/C 276/795872017TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180620484811Дело T-587/17: Определение на Общия съд от 20 юни 2018 г. — Unigroup/EUIPO — Pronova Laboratories (nailicin) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „nailicin“ — По-ранна словна марка на Бенелюкс „NAILCLIN“ — Относително основание за отказ — Копие от удостоверението за регистрация на по-ранната марка — Правило 19, параграф 2, буква а), ii от Регламент (ЕО) № 2868/95 (впоследствие член 7, параграф 2, буква a), ii) от Делегиран регламент (ЕС) 2017/1430) — Вземане предвид на документ, представен заедно с възражението — Правило 19, параграф 4 от Регламент № 2868/95 (впоследствие член 7, параграф 5 от Делегиран регламент 2017/1430) — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
 ---documentbreak--- C2762018BG4810120180620BG0079481481Определение на Общия съд от 20 юни 2018 г. — Unigroup/EUIPO — Pronova Laboratories (nailicin)
   (Дело T-587/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „nailicin“ — По-ранна словна марка на Бенелюкс „NAILCLIN“ — Относително основание за отказ — Копие от удостоверението за регистрация на по-ранната марка — Правило 19, параграф 2, буква а), ii от Регламент (ЕО) № 2868/95 (впоследствие член 7, параграф 2, буква a), ii) от Делегиран регламент (ЕС) 2017/1430) — Вземане предвид на документ, представен заедно с възражението — Правило 19, параграф 4 от Регламент № 2868/95 (впоследствие член 7, параграф 5 от Делегиран регламент 2017/1430) — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)“2018/C 276/79Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Unigroup ApS (Люнгбю, Дания) (представител: M. Rijsdijk, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: M. Rajh)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Pronova Laboratories BV (Муйден, Нидерландия) (представител: S. Wertwijn, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 9 юни 2017 г. (преписка R 2359/2016-5), постановено в производство по възражение със страни Pronova Laboratories и Unigroup

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Unigroup ApS понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и Pronova Laboratories BV.

      (
         1
      )	ОВ C 347, 16.10.2017 г.


201807200232013242018/C 276/57572018CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180517343413Дело C-57/18: Определение на председателя на Съда от 17 май 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesarbeitsgericht — Allemagne) — AX/BW
 ---documentbreak--- C2762018BG3430120180517BG0057343341Определение на председателя на Съда от 17 май 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesarbeitsgericht — Allemagne) — AX/BW
   (Дело C-57/18) (
         1
      )2018/C 276/57Език на производството: немскиПредседателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 152, 30.4.2018 г.


201807200652013292018/C 276/383932018CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180614292911Дело C-393/18: Преюдициално запитване от High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Обединено кралство), постъпило на 14 юни 2018 г. — UD/XB
 ---documentbreak--- C2762018BG2910120180614BG0038291291Преюдициално запитване от High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Обединено кралство), постъпило на 14 юни 2018 г. — UD/XB
   (Дело C-393/18)2018/C 276/38Език на производството: английски
      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

      Страни в главното производство

      Ищец: UD

      Ответник: XB

      Преюдициални въпроси

            1)

            Физическото присъствие на дете в определена държава основен елемент ли е от обичайното местопребиваване по смисъла на член 8 от [Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета] (
                  1
               )?

            2)

            В случаите, в които и двамата родители са носители на родителската отговорност, оказва ли влияние върху отговора на първия въпрос фактът, че майката е била подведена да отиде в друга държава и след това е задържана там незаконно чрез принуда или друго неправомерно действие на бащата, като по този начин е принудена да роди дете в тази държава, при обстоятелства, при които може да са нарушени правата на човека на майката и/или детето, установени в членове 3 и 5 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи от 1950 г.?

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (ОВ L 338, 2003 г, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183).


201807200882012882018/C 276/802582018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180423484922Дело T-258/18: Жалба, подадена на 23 април 2018 г. — Brunke/Комисия
 ---documentbreak--- C2762018BG4820120180423BG0080482492Жалба, подадена на 23 април 2018 г. — Brunke/Комисия
   (Дело T-258/18)2018/C 276/80Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Lothar Brunke (Берлин, Германия) (представител: A. Schniebel, Rechtsanwältin)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да установи дискриминационното действие Директива 2005/36/ЕО по отношение на възможностите за практикуване като лекар без професионална медицинска квалификация;

            —

            при условията на евентуалност — да задължи ответника, като съобрази дадените от Общия съд указания за прилагането на правото, да издаде акт в полза на жалбоподателя, с който да позволи в рамките на разумен срок да му бъде разрешено да упражнява лекарска дейност като лечител, специалист по натуропатия, след като бъде признат дългогодишният му опит като лечител на частна практика и допълнителната му професионална квалификация;

            —

            при условията на евентуалност — да установи, че Комисията не е изпълнила задълженията си по ДФЕС, тъй като не се е произнесла с решение по жалбите на заявителя от 6 юни 2017 г. и 27 декември 2017 г.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва, че Директива № 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (
         1
      ) го възпрепятствала да упражнява лекарска дейност навсякъде в Европа, тъй като не предвиждала изключение за лечителите, които не са лекари по професия, в резултат на което се стигало до фактическа забрана за упражняване на професията на жалбоподателя. В това отношение жалбоподателят се оплаква, че Комисията не е разгледала обстоятелството, че е налице посочената дискриминация.
   (
         1
      )	Директива 2005/36/EО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (ОВ L 255, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3).


201807201072013382018/C 276/813162018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180522495021Дело T-316/18: Жалба, подадена на 22 май 2018 г. — Mediaservis/Комисия
 ---documentbreak--- C2762018BG4910120180522BG0081491502Жалба, подадена на 22 май 2018 г. — Mediaservis/Комисия
   (Дело T-316/18)2018/C 276/81Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Mediaservis s. r. o. (Прага, Чешка република) (представители: D. Vosol и C. Schneider, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени Решение C(2018) 753 окончателен на Комисията от 19 февруари 2018 година да не повдига възражения против държавната помощ в полза на „Чешка поща“ за предоставянето на универсална пощенска услуга през периода 2013—2017 г.,

            —

            да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

            1.

            С първото основание твърди нарушение на член 108, параграфи 2 и 3 ДФЕС.

                     —

                     Комисията решила да не започва процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС въпреки сериозните затруднения при оценката на съвместимостта на държавната помощ с Общия пазар.

            2.

            С второто основание твърди недостатъчно и непълно разглеждане на случая и липса на разглеждане на всички факти и правни въпроси, представени на вниманието на Комисията от лица, предприятия и сдружения, чиито интереси могат да бъдат засегнати от предоставянето на помощта, както и нарушение на задължението за мотивиране.

                     —

                     Комисията не разгледала всички повдигнати от жалбоподателя в жалбата до нея въпроси. Тя повърхностно приела вместо това, че изчисляването на нетните разходи се основава на правилно счетоводно отделяне на разходите за универсалната услуги от останалите разходи.

                     —

                     В това отношение Комисията не изпълнила задължението си за мотивиране.

            3.

            С третото основание твърди явна грешка в преценката относно изчисляването на нетните разходи и проверката, че не е налице свръхкомпенсация.

                     —

                     Комисията достигнала до неправилен извод, че разходите на Česká pošta в и извън рамките на универсалната услуга са разпределени в съответствие с параграф 31 от Рамката за ОУИИ от 2012 г. (
                           1
                        )

                     —

                     Комисията основала решението си на явно нереалистичен до момента, влизащ в противоречие с фактите сценарий.

                     —

                     Влизащият в противоречие с фактите сценарий, възприет от Комисията, не отчитал, че Законът за Чешката поща изисква цените да включват всички извършени разходи.

                     —

                     Изчисляването на нетните разходи било направено в нарушение на параграф 32 от Рамката за УОИИ от 2012 г., тъй като не отчита релевантни приходоизточници, дори да са свързани с дейности извън УОИИ.

            4.

            С четвъртото основание твърди явна грешка при прилагане на правото относно прилагането на член 25 от Рамката за УОИИ от 2012 г. във връзка с част Б от приложение I към Пощенската директива (
                  2
               ).

                     —

                     Въпреки че параграф 25 от Рамката за УОИИ от 2012 г. и част Б от приложение I към Пощенската директива изисквали при изчисляването на нетните разходи да се остойностят ползите, включително доколкото е възможно, нематериалните и пазарни ползи за доставчика на УОИИ (тоест да се отчетат натрупаните нематериални и пазарни ползи за доставчика на универсална услуга), в приложение А.1 към решението на Комисията се говорело само за нематериални ползи.

            5.

            С петото основание твърди нарушение на параграф 51 и следв. от Рамката за УОИИ от 2012 г. и неизпълнение на задължението за мотивиране.

                     —

                     Предвид пазарното поведение на Česká pošta, насочено към изтласкване на конкурентите от пазара, Комисията трябвало задължително да наложи допълнителни изисквания, необходими за да се гарантира, че развитието на търговията няма да бъде засегнато до такава степен, че това да противоречи на интересите на Съюза — по смисъла на параграф 51 и следв. от Рамката за УОИИ от 2012 г., но не го направила.

                     —

                     Дори да нямала такова задължение, предвид пазарния дял и пазарното поведение на Česká pošta, Комисията имала задължение да изложи мотиви по въпроса защо не са били необходими такива допълнителни изисквания, но не го направила.

      (
         1
      )	Съобщение на Комисията, Рамка на Европейския съюз за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (2011 г.) (OВ C 8, 2012 г., стр. 15).
   (
         2
      )	Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (ОВ L 15, 1998 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12), последно изменена с Директива 2008/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 година за изменение на Директива 97/67/ЕО с оглед пълното изграждане на вътрешния пазар на пощенски услуги в Общността (ОВ L 52, 2008 г., стр. 3).


201807200962013342018/C 276/823182018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180522515221Дело T-318/18: Жалба, подадена на 22 май 2018 г. — Amazon EU и Amazon.com/Комисия
 ---documentbreak--- C2762018BG5110120180522BG0082511522Жалба, подадена на 22 май 2018 г. — Amazon EU и Amazon.com/Комисия
   (Дело T-318/18)2018/C 276/82Език на производството: английски.
      Страни

      Жалбоподатели: Amazon EU Sàrl (Люксембург, Люксембург) и Amazon.com, Inc. (Сиатъл, Вашингтон, Съединени американски щати) (представители: D. Paemen, M. Petite и A. Tombiński, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

            —

            да отмени членове 1—4 от Решението на Европейската комисия от 4 октомври 2017 година относно държавна помощ SA.38944 (2014/C) (ex 2014/NN), приведена в действие от Люксембург в полза на Amazon, с което се приема, че Люксембург незаконно е предоставил на LuxOpCo държавна помощ за периода от май 2006 г. до юни 2014 г. съгласно данъчно становище, издадено през 2003 г. (
                  1
               ),

            —

            при условията на евентуалност, да отмени членове 2—4 от решението, и

            —

            във всички случаи, да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага девет основания.

            1.

            Първо основание, в което се твърди, че с решението се нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като с решението не се установява съществуването на предимство в полза на жалбоподателите с оглед на представените от тях сравними данни.

                     —

                     Неправилно с решението не е взето предвид пряко доказателство, от което се установява, че лицензионното възнаграждение, което LuxOpCo действително е заплатило за нематериални активи за съответния период, се е основавало на принципа на сделка между несвързани лица при справедливи пазарни условия, и че поради това с данъчното становище от 2003 г. не се предоставя действително предимство на LuxOpCo под формата на намаление на данъчната основа.

            2.

            Второ основание, в което се твърди, че с решението се нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като в решението констатациите за предимство са основани на погрешен анализ на функциите на LuxOpCo и Amazon European Holding Technologies S.C.S.

                     —

                     Направеният в решението анализ на изпълняваните функции от Amazon European Holding Technologies S.C.S. („LuxSCS“) и LuxOpCo е опорочен от поредица от съществени грешки при прилагане на правото и фактически грешки. Тези грешки водят до неправилно прилагане на посочения в решението метод на транзакционната нетна печалба и в произтичащата от него основна констатация за наличие на предимство.

            3.

            Трето основание, в което се твърди, че с решението се нарушава член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз и принципът на добра администрация, тъй като при констатацията в решението относно наличието на предимство не се вземат предвид всички доказателства.

                     —

                     В решението доказателствата по случая не се разглеждат с необходимото внимание и безпристрастност.

            4.

            Четвърто основание, в което се твърди, че с решението се нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС и задължението за мотивиране, тъй като констатацията в решението относно наличието на предимство се основава на лицензионно възнаграждение, което нарушава принципа на сделка между несвързани лица при справедливи пазарни условия.

                     —

                     Констатацията в решението относно наличието на предимство предполага, че LuxOpCo е следвало да заплати трансферна цена, която явно се отклонява от принципа на сделка между несвързани лица при справедливи пазарни условия и поради това е неоснователна.

            5.

            Пето основание, в което се твърди, че с решението се нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като в мотивите на решението при условията на евентуалност не е установено наличието на предимство.

                     —

                     При условията на евентуалност в решението се приема, че с данъчното становище от 2003 г. е предоставено икономическо предимство на LuxOpCo, тъй като то се е основавало на три грешни методологически избора, свързани с неправилна квалификация на съответните роли на LuxOpCo и на LuxSCS, и е неоснователно.

            6.

            Шесто основание, в което се твърди, че с решението се нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като решението погрешно квалифицира данъчното становище от 2003 г. като индивидуална мярка ad hoc и в резултат от това погрешно се основава на презумпция за селективност.

                     —

                     Въз основа на неправилната квалификация на данъчното становище от 2003 г. като индивидуална мярка ad hoc, решението въз основа на неправилната първоначална констатация за селективност погрешно прилага презумпция за селективност, за да приеме, че данъчното становище от 2003 г. по своето естество е селективно.

            7.

            Седмо основание, в което се твърди, че с решението се нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС и принципът на правна сигурност, тъй като изложеният в решението анализ за селективност се основава на погрешна референтна рамка.

                     —

                     В констатациите при условията на евентуалност относно селективността, решението неправилно изключва общата административна практика в Люксембург относно трансферните цени от референтната рамка, в нарушение на приложимата съдебна практика.

            8.

            Осмо основание, в което се твърди, че с решението се нарушават принципите на правна сигурност, на забрана на обратното действие и на недопускане на дискриминация, както и съществено процесуално изискване, защото в него валидността на данъчното становище от 2003 г. се преценява чрез позоваване на насоки на ОИСР с по-късна дата.

                     —

                     С решението се прилагат с обратно действие и дискриминационно спрямо жалбоподателите и Люксембург стандартите от насоките на ОИСР от 2017 г. относно трансферните цени, публикувани за първи път след като Комисията е открила процедура съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС, и много по-късно след приемането на данъчното становище от 2003 г.

            9.

            Девето основание, в което се твърди, че с решението се нарушава член 17 от Регламент 2015/1589 (
                  2
               ), тъй като с решението се разпорежда възстановяване на помощта, макар че приложимият давностен срок вече е изтекъл.

                     —

                     Разпореденото с решението възстановяване е незаконосъобразно, тъй като е изтекъл предвиденият в член 17 от Регламент 2015/1589 десетгодишен давностен срок.

      (
         1
      )	Решение (ЕС) 2018/859 на Комисията от 4 октомври 2017 година относно държавна помощ SA.38944 (2014/C) (ex 2014/NN), приведена в действие от Люксембург в полза на Amazon (нотифицирано под номер С(2017) 6740) (ОВ L 153, 2018 г., стр. 1).
   (
         2
      )	Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


201807201002013632018/C 276/833582018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180609525321Дело T-358/18: Жалба, подадена на 9 юни 2018 г. — J. García Carrión/EUIPO — Codorníu (JAUME CODORNÍU)
 ---documentbreak--- C2762018BG5210120180609BG0083521532Жалба, подадена на 9 юни 2018 г. — J. García Carrión/EUIPO — Codorníu (JAUME CODORNÍU)
   (Дело T-358/18)2018/C 276/83Език на жалбата: испански
      Страни

      Жалбоподател: J. García Carrión, SA (Jumilla, Испания) (представител: E. Arsuaga Santos, abogada)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител/Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: заявка словна марка на Съюза JAUME CODORNÍU — заявка за регистрация № 14 543 599

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 11 април 2018 г. по преписка R 451/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение и да откаже регистрация на марка № 14 543 599 за клас 33.

            —

            да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807201102013052018/C 276/843592018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180611535421Дело T-359/18: Жалба, подадена на 11 юни 2018 г. — Unifarco/EUIPO — GD Tecnologie Interdisciplinari Farmaceutiche (TRICOPID)
 ---documentbreak--- C2762018BG5310120180611BG0084531542Жалба, подадена на 11 юни 2018 г. — Unifarco/EUIPO — GD Tecnologie Interdisciplinari Farmaceutiche (TRICOPID)
   (Дело T-359/18)2018/C 276/84Език на жалбата: италиански
      Страни

      Жалбоподател: Unifarco SpA (Санта Джустина, Италия) (представители: A. Perani и J. Graffer, avvocati)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: GD Tecnologie Interdisciplinari Farmaceutiche Srl (Рим, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „TRICOPID“ — Заявка за регистрация № 14 287 056

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 13 март 2018 г. по преписка R 2150/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO и другата страна пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски по настоящото производство, както и съдебните разноски по производствата пред отдела по споровете и пред апелативния състав на EUIPO.

      Изложени основания

            —

            Нарушение и неправилно прилагане на член 47, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.

            —

            Нарушение и неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807201172012772018/C 276/853612018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180608545521Дело T-361/18: Жалба, подадена на 8 юни 2018 г. — APEDA/EUIPO — Burraq Travel & Tours General Tourism Office (SIR BASMATI RICE)
 ---documentbreak--- C2762018BG5410120180608BG0085541552Жалба, подадена на 8 юни 2018 г. — APEDA/EUIPO — Burraq Travel & Tours General Tourism Office (SIR BASMATI RICE)
   (Дело T-361/18)2018/C 276/85Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Agricultural and Processed Food Products Export Development Authority (APEDA) (Ню Делхи, Индия) (представител: N. Dontas, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Burraq Travel & Tours General Tourism Office SA (Атина, Гърция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „SIR BASMATI RICE“ — марка на Европейския съюз № 13 102 454

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 22 март 2018 г. по преписка R 90/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение, с изключение на частта, отнасяща се до „саго“ и „изкуствения [несварен] ориз“, обхванати от оспорваната марка на ЕС в клас 30,

            —

            да обяви марката на Европейския съюз за недействителна в нейната цялост,

            —

            да осъди EUIPO да заплати разноските, направени от жалбоподателя в рамките на производствата пред Общия съд, апелативния съд и отдела по отмяна на EUIPO.

      Изложени основания

            —

            Нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради абсолютно основание за недействителност/отказ, свързано с въвеждане в заблуждение,

            —

            Нарушение на член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради абсолютно основание за недействителност, свързано с недобросъвестно подаване на заявка за регистрация на марка на ЕС,

            —

            Нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради абсолютно основание за недействителност/отказ, свързано с описателен характер,

            —

            Член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, що се отнася до наличието на достатъчно мотиви на решенията на EUIPO.


201807201082013392018/C 276/863662018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180608555511Дело T-366/18: Жалба, подадена на 8 юни 2018 г. — Pet King Brands/EUIPO — Virbac (SUIMOX)
 ---documentbreak--- C2762018BG5510120180608BG0086551551Жалба, подадена на 8 юни 2018 г. — Pet King Brands/EUIPO — Virbac (SUIMOX)
   (Дело T-366/18)2018/C 276/86Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Pet King Brands, Inc. (Бартлет, Илинойс, Съединени щати) (представител: T. Schmidpeter, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Virbac SA (Карро, Франция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „SUIMOX“ — Заявка за регистрация № 15 039 993

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 21 март 2018 г. по преписка R 1835/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

            —

            Нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807201042013042018/C 276/873672018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180615565611Дело T-367/18: Жалба, подадена на 15 юни 2018 г. — Sixsigma Networks Mexico/EUIPO — Marijn van Oosten Holding (UKIO)
 ---documentbreak--- C2762018BG5610120180615BG0087561561Жалба, подадена на 15 юни 2018 г. — Sixsigma Networks Mexico/EUIPO — Marijn van Oosten Holding (UKIO)
   (Дело T-367/18)2018/C 276/87Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Sixsigma Networks Mexico, SA de CV (Мексико, Мексико) (представители: C. Casas Feu и J. Dorado Lopez-Lozano, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Marijn van Oosten Holding BV (Амстердам, Нидерландия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител/Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „UKIO“/марка на Европейския съюз № 15 079 023

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 22 март 2018 г. по преписка R 1536/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807201022013022018/C 276/883682018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180615565722Дело T-368/18: Жалба, подадена на 15 юни 2018 г. — ETI Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO — Grupo Bimbo (ETI Bumbo)
 ---documentbreak--- C2762018BG5620120180615BG0088562572Жалба, подадена на 15 юни 2018 г. — ETI Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO — Grupo Bimbo (ETI Bumbo)
   (Дело T-368/18)2018/C 276/88Език на жалбата: испански
      Страни

      Жалбоподател: ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Eskişehir, Турция) (представители: D. Cañadas Arcas, P. Merino Baylos, D. Gómez Sánchez и N. Martínez de las Rivas Malagón, abogados)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Grupo Bimbo, SAB de CV (Мексико, Мексико)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: Заявка за регистрация на словната марка на Европейския съюз „ETI Bumbo“ — Заявка за регистрация № 14 895 585

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 11 април 2018 г. по преписка R 1459/2017-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение;

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5, както и на член 76 от Регламент (ЕС) №o 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807201092012912018/C 276/893692018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180618575821Дело T-369/18: Жалба, подадена на 8 юни 2018 г. — Napolitano/Комисия
 ---documentbreak--- C2762018BG5710120180618BG0089571582Жалба, подадена на 8 юни 2018 г. — Napolitano/Комисия
   (Дело T-369/18)2018/C 276/89Език на производството: италиански
      Страни

      Жалбоподател: John Napolitano (Рим, Италия) (представител: M. Velardo, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени оспорваните решения;

            —

            да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по делото.

      Основания и основни доводи

   По настоящото дело се оспорва решение от 27 септември 2017 г., с което жалбоподателят не е включен в списъка с одобрените кандидати по конкурс EPSO/AD/324/16, решение от 25 октомври 2017 г., с което се отхвърля искането за преразглеждане на невключването му в списъка с одобрените кандидати, решение на ОН от 7 март 2018 г., с което се отхвърля подадената по административен ред жалба съгласно член 90 от Правилника за длъжностните лица. Обявлението за конкурса, което е предмет на настоящото производство, се отнася до подбор на 10 разследващи служители (степен AD 9) с цел да бъде съставен списък за бъдещи назначения, от който Европейската комисия (най-вече Европейската служба за борба с измамите — OLAF) ще наема на работа нови членове на публичната служба като „администратори“ (функционална група AD), които да ръководят екип от разследващи служители в областта на разходите на ЕС, борбата с корупцията, тежките нарушения, извършени от служители на ЕС, митниците и търговията, тютюневите изделия или фалшифицираните стоки.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

            1.

            Първото основание е изведено от нарушение на правилата относно езиковия режим на европейските институции, и по-конкретно на членове 1, 2 и 6 от Регламент 1/58, на недопускането на дискриминация в езиково отношение, на принципа на пропорционалност, прогласен в член 5 от ДФЕС и в член 27 от Правилника за длъжностните лица.

            2.

            Второто основание е изведено от нарушение на задължението за безпристрастност от страна на председателя на конкурсната комисия и на член 3 от приложение III към Правилника.

            3.

            Третото основание е изведено от нарушение на обявлението за конкурса от страна на конкурсната комисия, с това, че, от една страна, при изчисляването на получените точки от теста с въпроси с избор между няколко отговора и при оценката на общите компетенции посочената комисия неправомерно смесила две различни понятия (понятието за „изискван минимум от точки“ и „елиминаторен характер“), и, от друга страна, в работата по казус при оценката на общите компетенции е подбрала прекалено специфични въпроси, които давали предимство на лицата с вече придобит опит в работата на ОЛАФ.

            4.

            Четвъртото основание е изведено от нарушение на принципа на равнопоставеност между кандидатите, както и от липсата на обективност при оценяването поради нестабилността на конкурсната комисия.

            5.

            Петото основание е изведено от грешка в преценката, като се има пред вид значителното несъответствие между индивидуалните дискреционни оценки на конкурсната комисия. От друга страна, от прочита на общите разпоредби не било напълно ясно дали тестовете следва да се вземат пред вид напълно поотделно.


201807201062013372018/C 276/903712018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180618585921Дело T-371/18: Иск, предявен на/Жалба, подадена на 18 юни 2018 г. — Reiner Stemme Utility Air Systems/EAAБ
 ---documentbreak--- C2762018BG5810120180618BG0090581592Иск, предявен на/Жалба, подадена на 18 юни 2018 г. — Reiner Stemme Utility Air Systems/EAAБ
   (Дело T-371/18)2018/C 276/90Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Reiner Stemme Utility Air Systems GmbH (Вилдау, Германия) (представители: O. Alexander и P. Stompfe, lawyers)

      Ответник: Европейската агенция за авиационна безопасност (EААБ)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени уведомление за такси — фактура № 90091554 от 28 април 2017 г., издадено от ответника във формата на решение на Апелативния съвет на ЕААБ от 19 април 2018 г.;

            —

            да установи, че Регламент (ЕС) № 319/2014 (
                  1
               ) на Комисията от 27 март 2014 година относно таксите и възнагражденията, събирани от Европейската агенция за авиационна безопасност не е приложим по настоящото дело;

            —

            да спре изпълнението на фактура № 90091554 от 28 април 2017 г. до произнасяне на решението на Съда;
            и

            —

            да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

            1.

            Първо правно основание е изведено от твърдението, че Комисията е превишила своята компетентност, тъй като облагала с данъци областта на авиационната безопасност
            Жалбоподателят изтъква, че „таксите“ за самолети от категория 2000—5700 kg се трансформирали в данъци поради „драматичния скок“ на „фиксираната такса“ с повече от 1700 процента. В конкретния случай предлаганата от ответника услуга, за получаването на която гражданите заплащат съответните „такси“ щяла да бъде толкова незначителна (минимална), че не можело да се счита, че ответникът предоставя услугата в замяна на плащането, като това представлявало данъчно облагане.
            Комисията обаче не разполагала с компетентност да облага с данъци безопасността на въздушния транспорт. Поради това Регламент (ЕС) № 319/2014 на Комисията, с който се определяла фиксирана такса в размер на 263800 EUR за задачите по сертифициране на самолети, като тези на жалбоподателя, за които задачи се претендира, че до голяма степен не са свързани с действителните функции, изпълнявани от ответника, не можел да служи като основание за предоставяните услуги от ответника, като се нарушавал и принципът на предоставената компетентност.

            2.

            Второто основание е изведено от твърдението, че с оспорваната фактура, потвърдена с обжалваното решение, се нарушавал член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз
            Според жалбоподателя таксите за сертифциране, начислявани въз основа на Регламент (ЕС) № 319/2014, не били пропорционални на преследваната цел и поради това нарушавали свободата на жалбоподателя на стопанска инициатива по член 16 от Хартата на основните права на Европейския с съюз.

            3.

            Третото основание е изведено от твърдението, че оспорваната фактура, потвърдена с обжалваното решение, била израз на дискриминационно третиране и следователно била в нарушение на член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз
            Оспорваната фактура, издадена от ответника съгласно Регламент (ЕС) № 319/2014, не отговаряла на изискванията на член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като с нея жалбоподателят бил третиран различно в сравнение с други производители на въздухоплавателни средства, заявили типово сертифициране, въпреки че тези положения следвало да бъдат третирани еднакво.

            4.

            Четвъртото основание е изведено твърдения за нарушение на член 13, параграф 2 ДЕС
            Накрая, жалбоподателят изтъква, че член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 319/2014 не предоставял на ответника никакво право на преценка, що се отнася до заплащането на такси за изпълнение на задачата по сертифициране. Той по-скоро следвало да може да определи кога дължимата такса следвало да бъде във фиксиран или в променлив размер. По този начин Комисията надхвърляла предоставените ѝ компетенции във връзка с приемането на регламента и нарушавала установеното в член 13, параграф 2 от ДЕС институционално равновесие в Съюза.

      (
         1
      )	Регламент (ЕС) № 319/2014 на Комисията от 27 март 2014 година относно таксите и възнагражденията, събирани от Европейската агенция за авиационна безопасност, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 593/2007 (ОВ L 93, 2014 г., стр. 58).


201807201012012862018/C 276/913782018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180622596021Дело T-378/18: Жалба, подадена на 22 юни 2018 г. — NHS/EUIPO — HLC SB Distribution (CRUZADE)
 ---documentbreak--- C2762018BG5910120180622BG0091591602Жалба, подадена на 22 юни 2018 г. — NHS/EUIPO — HLC SB Distribution (CRUZADE)
   (Дело T-378/18)2018/C 276/91Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: NHS, Inc. (Санта Круз, Калифорния, Съединени щати) (представител: P. Olson, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: HLC SB Distribution, SL (Ирун, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „CRUZADE“ — заявка за регистрация № 13 528 112

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 13 април 2018 г. по преписка R 1217/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени оспорваното решение;

            —

            да отхвърли заявката за регистрация на марка на Европейския съюз № 013 528 112 за „скейтбордове и техните части“;

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) на Европейския парламент и на Съвета.


201807201052013362018/C 276/923812018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180625606121Дело T-381/18: Жалба, подадена на 25 юни 2018 г. — Engel/EUIPO — F. Engel (ENGEL)
 ---documentbreak--- C2762018BG6010120180625BG0092601612Жалба, подадена на 25 юни 2018 г. — Engel/EUIPO — F. Engel (ENGEL)
   (Дело T-381/18)2018/C 276/92Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Engel GmbH (Пфулинген, Германия) (представител: C. Pfitzer, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: F. Engel K/S (Хадерслев, Дания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка „ENGEL“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 178 629

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26 март 2018 г. по преписка R 1423/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски,

            —

            да спре производството до постановяване на решение по искането за обявяване на недействителност на марките на F.ENGEL.

      Изложени основания

            —

            Нарушение на член 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕС) № 2868/95 на Комисията.

            —

            Нарушаване на правото на справедлив процес.


201807200812013302018/C 276/934872017TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180619616111Дело T-487/17: Определение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — ЕС/Комисия
 ---documentbreak--- C2762018BG6110120180619BG0093611611Определение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — ЕС/Комисия
   (Дело T-487/17) (
         1
      )2018/C 276/93Език на производството: английскиПредседателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 357, 23.10.2017 г.


201807200862013322018/C 276/946202017TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180620616112Дело T-620/17: Определение на Общия съд от 20 юни 2018 г. — Teollisuuden Voima/Комисия
 ---documentbreak--- C2762018BG6120120180620BG0094612611Определение на Общия съд от 20 юни 2018 г. — Teollisuuden Voima/Комисия
   (Дело T-620/17) (
         1
      )2018/C 276/94Език на производството: английскиПредседателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 402, 27.11.2017 г.


201807200872013582018/C 276/951482018TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180619616113Дело T-148/18: Определение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — ЕС/Комисия
 ---documentbreak--- C2762018BG6130120180619BG0095613611Определение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — ЕС/Комисия
   (Дело T-148/18) (
         1
      )2018/C 276/95Език на производството: английскиПредседателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 166, 14.5.2018 г.


201808030332049842018/C 294/193182018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180511141411Дело C-318/18: Преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Белгия), постъпило на 11 май 2018 г. — Oracle Belgium BVBA/Belgische Staat
 ---documentbreak--- C2942018BG1410120180511BG0019141141Преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Белгия), постъпило на 11 май 2018 г. — Oracle Belgium BVBA/Belgische Staat
   (Дело C-318/18)2018/C 294/19Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Oracle Belgium BVBA

      Ответник: Belgische Staat

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли член 2, параграф 2 от решението на Европейската комисия от 11 януари 2016 г. (SA.37667), съгласно който „[в]сяка сума [от обявената за неправомерна държавна помощ, която Белгия предоставя на Tekelec International BVBA в резултат от решение от 1 юли 2008 г. на комисията за данъчните режими към белгийската данъчна администрация за освобождаване от данък на т.нар. „свръхпечалба“ за стопанските 2009 г., 2010 г., 2011 г. и 2012 г.], която не е възстановена от бенефициерите след възстановяването, описано в параграф 1, се възстановява от групата предприятия, към която принадлежи бенефициерът“, да се разбира в смисъл, че при придобиване на бенефициера на помощта (Tekelec International BVBA) от нова група (групата Oracle), осъществено след приключването на мярката за помощ (мярката е за стопанските 2009 г., 2010 г., 2011 г. и 2012 г., а придобиването е извършено на 10 юни 2013 г.) и преди началото на проверката на Европейската комисия за допустимостта на мярката за помощ (проверката започва с писмо от 19 декември 2013 г.), „групата предприятия, към която принадлежи бенефициерът“ вече е групата на купувача, или такава остава групата на продавача?

            2)

            В случай че независимо от вида на обявената за неправомерна мярка за помощ (икономическа или данъчна) отговорът на първия въпрос зависи от това дали придобивната цена съответства на пазарната, а именно групата на продавача остава бенефициер, ако придобивната цена съответства на пазарната, и особено ако стойността на посочената мярка за помощ е включена в придобивната цена, и обратно, бенефициер става групата на купувача, ако придобивната цена е под пазарната, и конкретно, ако стойността на посочената мярка за помощ изобщо не е включена или е включена само частично в придобивната цена, кой носи при това положение доказателствената тежест във връзка с искането за възстановяване на помощта, отправено до групата на купувача или до нейно подразделение — трябва ли новата група или съответното ѝ подразделение, до което е адресирано искането, да докаже, че придобивната цена съответства на пазарната, или трябва този, който иска възстановяването, тоест белгийската държава, да докаже, че придобивната цена е под пазарната?

            3)

            В противен случай, т.е. ако поради данъчното естество на разглежданата мярка за помощ отговорът на първия въпрос не зависи от това дали придобивната цена съответства на пазарната, въз основа на какво трябва да се определи коя група след придобиването се явява „групата предприятия, към която принадлежи бенефициерът“?


201808030362050152018/C 294/032082016CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL201806283311Дело C-208/16 P: Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2018 г. — Федерална република Германия/Dirk Andres (синдик на Heitkamp BauHolding GmbH), Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Германско данъчно законодателство относно някои хипотези на пренасяне на загуби в следващи данъчни години („клауза за преструктуриране“) — Решение, с което схемата за помощ се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Жалба за отмяна — Допустимост — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Лично засегнато лице — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Понятие за държавна помощ — Условие за селективност — Определяне на референтната рамка — Правна квалификация на фактите)
 ---documentbreak--- C2942018BG310120180628BG00033131Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2018 г. — Федерална република Германия/Dirk Andres (синдик на Heitkamp BauHolding GmbH), Европейска комисия
   (Дело C-208/16 P) (
         1
      )
   „(Обжалване — Държавни помощи — Германско данъчно законодателство относно някои хипотези на пренасяне на загуби в следващи данъчни години („клауза за преструктуриране“) — Решение, с което схемата за помощ се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Жалба за отмяна — Допустимост — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Лично засегнато лице — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Понятие за държавна помощ — Условие за селективност — Определяне на референтната рамка — Правна квалификация на фактите)“2018/C 294/03Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze и R. Kanitz)

      Други страни в производството: Dirk Andres (синдик на Heitkamp BauHolding GmbH) (представители: W. Niemann, S. Geringhoff, и P. Dodos, Rechtsanwälte), Европейска комисия (представители: R. Lyal, T. Maxian Rusche и K. Blanck-Putz)

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля насрещната жалба.

            2)

            Отменя точки 2 и 3 от диспозитива на решението на Общия съд на Европейския съюз от 4 февруари 2016 г., Heitkamp BauHolding/Комисия (T-287/11, EU:T:2016:60).

            3)

            Отменя Решение 2011/527/ЕС на Комисията от 26 януари 2011 година относно държавна помощ C 7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия Схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“).

            4)

            Осъжда Европейската комисия да понесе освен собствените съдебни разноски, направени в първоинстанционното производство и в производството по обжалване пред Съда, и тези на Федерална република Германия, направени в производството по обжалване пред Съда, както и разноските, които г-н Dirk Andres, действащ в качеството на синдик в производството по несъстоятелност на Heitkamp BauHolding GmbH, е направил в първоинстанционното производство и в производството по обжалване пред Съда.

      (
         1
      )	ОВ C 211, 13.6.2016 г.


201808030082050412018/C 294/343662018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180605252622Дело C-366/18: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de Madrid (Испания), постъпило на 5 юни 2018 г. — José Manuel Ortiz Mesonero/UTE Luz Madrid Centro (включващо търговските дружества SICE S.A., Urbalux S.A., ImesAPI S.A., Extralux S.A. и Citelum Ibérica S.A.)
 ---documentbreak--- C2942018BG2520120180605BG0034252262Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de Madrid (Испания), постъпило на 5 юни 2018 г. — José Manuel Ortiz Mesonero/UTE Luz Madrid Centro (включващо търговските дружества SICE S.A., Urbalux S.A., ImesAPI S.A., Extralux S.A. и Citelum Ibérica S.A.)
   (Дело C-366/18)2018/C 294/34Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social de Madrid

      Страни в главното производство

      Ищец: José Manuel Ortiz Mesonero

      Ответник: UTE Luz Madrid Centro (включващо търговските дружества SICE S.A., Urbalux S.A., ImesAPI S.A., Extralux S.A. и Citelum Ibérica S.A.)

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли членове 8, 10 и 157 от Договора за функционирането на Европейския съюз, член 3 от Договора за Европейския съюз, член 23 и член 33, параграф 2 от Хартата на основните права, както и член 1 и член 14, параграф 1 от Директива 2006/54 (
         1
      ), всички те във връзка с Директива 2010/18 (
         2
      ) за прилагане на Рамковото споразумение за родителския отпуск, национална правна уредба като тази по член 37, параграф 6 от Статута на работниците, която поставя като условие за упражняване на правото на съвместяване на семейния и професионалния живот на работника, за да може той пряко да се грижи за деца или за членове на семейството на негова издръжка, работникът във всички случаи да намали нормалната продължителност на работното си време при съответното пропорционално намаление на заплатата?
   (
         1
      )	Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (ОВ L 204, 2006 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).
   (
         2
      )	Директива 2010/18/ЕС на Съвета от 8 март 2010 година за прилагане на ревизираното Рамково споразумение за родителския отпуск, сключено между Конфедерацията на европейския бизнес (BUSINESSEUROPE), Европейската асоциация на занаятите и малките и средните предприятия (UEAPME), Европейския център на предприятията с държавно участие и на предприятията от общ икономически интерес (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ETUC), и за отмяна на Директива 96/34/ЕО (ОВ L 68, 2010 г., стр. 13).


201808030092050422018/C 294/203312018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180522151621Дело C-331/18: Преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove (Словашка република), постъпило на 22 май 2018 г. — TE/Pohotovosť s.r.o.
 ---documentbreak--- C2942018BG1510120180522BG0020151162Преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove (Словашка република), постъпило на 22 май 2018 г. — TE/Pohotovosť s.r.o.
   (Дело C-331/18)2018/C 294/20Език на производството: словашки
      Запитваща юрисдикция

   Krajský súd v Prešove

      Страни в главното производство

      Ищец: TE

      Ответник: Pohotovosť s.r.o.

      Преюдициални въпроси

            1)

                        A.

                        Вследствие на решение C-42/15 (
                              1
                           ) словашкият законодател заличава, считано от 1 май 2018 г., думите „на главницата, на лихвите и други разходи“ от член 9 от Закон № 129/2010 за потребителския кредит и другите кредити и заеми за потребителите и за изменение и допълнение на някои закони, в частта, отнасяща се до размера погасителните вноски по кредита като елемент на договора. По този начин е заличено правото, което законът е предоставял на потребителите, в договора за потребителски кредит да бъдат уточнени в какъвто и да било вид (не само посредством амортизационна таблица) погасителните вноски по кредита с разбивка на главница, лихви и други разходи, ведно със санкцията за нарушение на това право.

                        Б.

                        Несъмнено, след 1 май 2018 г. с изменение в закона бе позволено по-пълноценно изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз, но по спорове, произтичащи от договори, сключени с потребители преди 1 май 2018 г., [словашките] съдилища реагират на посоченото решение така, че да се постигне по същество същия резултат, преследван от законодателя, посредством съответстващо тълкуване на правото на Съюза.

                        C.

                        При тези обстоятелства поставеният на Съда на Европейския съюз въпрос се отнася до тълкуването на правото на Съюза в контекста на прилагането на косвения ефект на директивите. Като се има предвид богатата съдебна практика, с която в миналото бе признато на потребителите, на основание Закон № 129/2010, правото да искат конкретизиране на разбивката на погасителните вноски, показваща главница, лихви и други разходи, се повдига въпросът:
                        При реализирането на косвения ефект на директивата в хоризонталните отношения между частноправни субекти и с цел да се постигне пълно действие на същата с прилагане на всички тълкувателни способи и на вътрешното право в неговата цялост, допуска ли принципът на правна сигурност съдът да постанови — по спор относно договор за потребителски кредит, сключен преди 1 май 2018 г. — решение, което има същия ефект като законодателното изменение, прието от законодателя с цел да изпълни решение C-42/15 от 1 май 2018 г.?

      В случай че Съдът отговори на първия въпрос в смисъл, че принципът на правна сигурност, при реализирането на косвения ефект на директивата в хоризонталните отношения между частноправни субекти с цел да се постигне максимално въздействие на директивата, допуска съдът да постанови решение, което има същия ефект като законодателното изменение, прието от законодателя с цел да изпълни решение C-42/15 от 1 май 2018 г., се поставят и следните въпроси:

            2)

            Трябва ли решението на Съда на Европейския съюз от 9 ноември 2016 г., C-42/15, Home Credit Slovakia/Klára Bíróová, и Директива 2008/48/ЕО (
                  2
               ) от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО (
                  3
               ) да се тълкуват в смисъл, че Съдът на Европейския съюз е постановил, че Директива 2008/48/ЕО не допуска национална правна уредба, която изисква конкретизиране на разбивката на погасителните вноски, не само под формата на амортизационна таблица, но и в каквато и да е друга предвидена в закона форма на конкретизиране на размера, броя и периодичността на погасителните вноски на главницата — предмет на потребителски кредит?

            3)

            Трябва ли решението на Съда на Европейския съюз да се тълкува, този път с оглед на лихвите и другите разходи, [освен] посоченото за главницата, в смисъл, че отговаря и на въпроса дали правна уредба на държава членка, която предвижда правото на потребителя в договора за потребителски кредит да се посочат размера, броя и падежа на погасителните вноски за лихвите и другите разходи, надхвърля пределите на директивата? Ако решението се отнася и за лихвите и другите разходи, надхвърлят ли също така пределите на Директива 2008/48/ЕО, в частност на член 10, параграф 2, буква и), законодателните формулировки относно условията на погасяване на лихвите и на другите разноски, ако са представени във форма, различна от амортизационна таблица?

      (
         1
      )	Решение от 9 ноември 2016 г., Home Credit Slovakia (EU:C:2016:842).
   (
         2
      )	ОВ L 133, 2008 г., стр. 66 и поправки в OB L 207, 2009 г., стр. 14, OB L 199, 2010 г., стр. 40 и OB L 234, 2011 г., стр. 46.
   (
         3
      )	Директива 87/102/ЕИО на Съвета от 22 декември 1986 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно потребителския кредит (ОВ L 42, 1987 г., стр. 48; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 252).


201808030182050462018/C 294/353672018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180604262721Дело C-367/18: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 4 юни 2018 г. — María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz и Luis Salas Fernández (действащ като наследник на Lucía Sánchez de la Peña)/Administración del Estado
 ---documentbreak--- C2942018BG2610120180604BG0035261272Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 4 юни 2018 г. — María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz и Luis Salas Fernández (действащ като наследник на Lucía Sánchez de la Peña)/Administración del Estado
   (Дело C-367/18)2018/C 294/35Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz и Luis Salas Fernández (действащ като наследник на Lucía Sánchez de la Peña)

      Ответник: Administración del Estado

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли клауза 4 от Рамковото споразумение относно срочната работа, съдържащо се в приложение към Директива 1999/70 (
                  1
               ), да се тълкува в смисъл, че не допуска испанско законодателство, което в член 12, параграф 3 от Texto refundido del Estatuto del Empleado Público (Преработен закон за статута на държавния служител) (Real Decreto Legislativo [5]/2015, de 30 de octubre, Кралски законодателен декрет № 5/2015 от 30 октомври 2015 г.) предвижда освобождаване от длъжност по свободна преценка без право на обезщетение и обратно на това, в член 49, параграф 1, буква c) от Texto refundido del Estatuto de los Trabajadores (Преработен закон за статута на работниците) (Real Decreto Legislativo 2/2015, de 23 de octubre, Кралски законодателен декрет № 2/2015 от 23 октомври 2015 г.) установява правото на обезщетение при прекратяване на трудов договор на определени основания, предвидени в закона?

            2)

            При отрицателен отговор на първия въпрос, попада ли в приложното поле на клауза 5 от Рамковото споразумение мярка като установената от испанския законодател, която се състои в определянето на обезщетение при прекратяване на срочен трудов договор в размер на трудовото възнаграждение на съответния работник за 12 дни за всяка година трудов стаж, което той получава дори когато временното трудово правоотношение се ограничава до сключването на един-единствен трудов договор?

            3)

            При утвърдителен отговор на втория въпрос, противоречи ли на клауза 5 от Рамковото споразумение правна разпоредба, която признава на работниците на срочен трудов договор правото на обезщетение при прекратяване на трудовия договор в размер на трудовото възнаграждение на съответния работник за 12 дни за всяка година трудов стаж, но изключва възможността посоченият по-горе помощен персонал да получи такова обезщетение в случай на освобождаване от длъжност по свободна преценка[?]

      (
         1
      )	Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).


title: Дело T-54/17: Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — CLF/Парламент (Институционално право — Европейски парламент — Решение, с което се предоставя субсидия на политическа партия — Предварително финансиране, определено на 33 % от максималния размер на предоставената субсидия — Задължение за представяне на банкова гаранция за предварителното финансиране — Финансов регламент — Правила за прилагане на Финансовия регламент — Регламент (ЕО) № 2004/2003 относно статута и финансирането на политическите партии на европейско равнище — Пропорционалност — Равно третиране)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/29

      Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — CLF/Парламент
      (Дело T-54/17) (1)

      ((Институционално право - Европейски парламент - Решение, с което се предоставя субсидия на политическа партия - Предварително финансиране, определено на 33 % от максималния размер на предоставената субсидия - Задължение за представяне на банкова гаранция за предварителното финансиране - Финансов регламент - Правила за прилагане на Финансовия регламент - Регламент (ЕО) № 2004/2003 относно статута и финансирането на политическите партии на европейско равнище - Пропорционалност - Равно третиране))
      (2018/C 301/38)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Coalition for Life and Family CLF (Брюксел, Белгия) (представител: P. Richter, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: N. Görlitz, S. Alves и C. Burgos)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на решение FINS-2017-16 на Европейския парламент от 12 декември 2016 г., с което се предоставя субсидия на жалбоподателя, тъй като с това решение размерът на предварителното финансиране се ограничава до 33 % от максималния размер на субсидията и плащането му се обуславя от представянето на банкова гаранция

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Coalition for Life and Family (CLF) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 78, 13.3.2017 г.


title: Дело C-544/16: Решение на Съда (пети състав) от 5 юли 2018 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Marcandi Limited, извършващо търговска дейност под фирмата Madbid/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, точка 1, буква в) — Предоставяне на „кредити“, позволяващи наддаване в онлайн аукциони — Възмездна доставка на услуги — Предварително действие — Член 73 — Данъчна основа)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/3

      Решение на Съда (пети състав) от 5 юли 2018 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Marcandi Limited, извършващо търговска дейност под фирмата Madbid/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (Дело C-544/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 2, точка 1, буква в) - Предоставяне на „кредити“, позволяващи наддаване в онлайн аукциони - Възмездна доставка на услуги - Предварително действие - Член 73 - Данъчна основа))
      (2018/C 301/03)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Marcandi Limited, извършващо търговска дейност под фирмата Madbid

         Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че предоставянето на „кредити“ като разглежданите в главното производство, които позволяват на клиентите на даден оператор да наддават в организираните от него аукциони, съставлява възмездна доставка на услуги, чиято насрещна престация е сумата, платена за посочените „кредити“.

                  2)

                  Член 73 от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези в главното производство стойността на „кредитите“, използвани за наддаване, не е част от насрещната престация, получена от данъчнозадълженото лице за доставката на стоки, която то е извършило в полза на потребителите, спечелили организиран от него аукцион, или на потребителите, които са направили покупката си с помощта на функциите „купи сега“ или „натрупана отстъпка“.

                  3)

                  При тълкуване на релевантните разпоредби на правото на Съюза и на националното право съдилищата на дадена държава членка, които установят, че една и съща сделка е предмет на различно третиране за целите на ДДС в друга държава членка, имат възможност и дори задължение, в зависимост от това дали решенията им подлежат на обжалване съгласно националното право, да сезират Съда с преюдициално запитване.

         (1)  ОВ C 14, 16.1.2017 г.


title: Дело T-244/18: Определение на Общия съд от 10 юли 2018 г. — Synergy Hellas/Комисия (Обезпечително производство — Споразумение за отпускане на безвъзмездна помощ, сключено в рамките на Шестата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2002—2006 г.) — Събиране на платените суми — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/38

      Определение на Общия съд от 10 юли 2018 г. — Synergy Hellas/Комисия
      (Дело T-244/18)
      ((Обезпечително производство - Споразумение за отпускане на безвъзмездна помощ, сключено в рамките на Шестата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2002—2006 г.) - Събиране на платените суми - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
      (2018/C 301/51)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Атина, Гърция) (представител: адв. K. Damis)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Katsimerou и A. Kyratsou)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС, с която се иска спиране на изпълнението на Решение C(2018) 1115 окончателен на Комисията от 19 февруари 2018 г., с което се разпорежда молителят да върне сумата от 76 282,08 EUR ведно с лихви за забава.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за спиране на изпълнението.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-416/18 P: Жалба, подадена на 26 юни 2018 г. от Mykola Yanovych Azarov срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 26 април 2018 г. по дело T-190/16, Mykola Yanovych Azarov/Съвет на Европейския съюз

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/19

      Жалба, подадена на 26 юни 2018 г. от Mykola Yanovych Azarov срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 26 април 2018 г. по дело T-190/16, Mykola Yanovych Azarov/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-416/18 P)
      (2018/C 301/27)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Mykola Yanovych Azarov (представители: A. Egger и G. Lansky, адвокати)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд от 26 април 2018 г. по дело T-190/16,

                  —

                  да постанови окончателно решение по спора и да отмени Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2016 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (1), както и Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (2), в частта, в която тези актове засягат жалбоподателя, и да осъди Съвета да понесе разноските, свързани с производството пред Общия съд и пред Съда,

                  —

                  при условията на евентуалност спрямо предходното искане, да върне делото за ново разглеждане от Общия съд, който да се произнесе, като се съобрази с даденото от Съда решение на правните въпроси, и да не се произнася по съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага следните основания:

                  1.

                  Общият съд неправилно е приел, че Съветът не е нарушил основните права. Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото при преценката на правото на собственост и свободата на стопанската инициатива. По-специално преценката, че мерките са подходящи и пропорционални, е неправилна. Освен това Общият съд е допуснал процесуални нарушения и е нарушил процесуални права.

                  2.

                  Общият съд неправилно е приел, че Съветът не е злоупотребил с правото си на преценка. На първо място, Общият съд не е направил конкретна проверка по отношение на жалбоподателя. На второ място, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че липсата на конкретни доказателства е ирелевантна.

                  3.

                  Общият съд неправилно е приел, че Съветът не е нарушил правото на добра администрация. Първо, изводите на Общия съд за задължението на Съвета за безпристрастност са неправилни. Второ, Общият съд е пренебрегнал значението на задължението за мотивиране.

                  4.

                  Общият съд неправилно е приел, че Съветът не е допуснал „явна грешка в преценката“.

                  5.

                  Общият съд е нарушил правото на справедлив съдебен процес, като е изложил чисто политически мотиви.

         (1)  ОВ L 60, 2016 г., стр. 76.

         (2)  ОВ L 60, 2016 г., стр. 1.


title: Дело C-162/18 P: Жалба, подадена на 28 февруари 2018 г. от Wenger SA срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 23 януари 2018 г. по дело T-869/16 — Wenger/EUIPO

text:
               3.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/2

      Жалба, подадена на 28 февруари 2018 г. от Wenger SA срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 23 януари 2018 г. по дело T-869/16 — Wenger/EUIPO
      (Дело C-162/18 P)
      (2018/C 311/02)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Wenger SA (представител: A. Sulovsky, Rechtsanwältin)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 5 юли 2018 г. Съдът (седми състав) постанови, че липсва основание за произнасяне по същество във връзка с жалбата до Съда.


title: Дело T-134/18: Определение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — Monster Energy/EUIPO — Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/27

      Определение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — Monster Energy/EUIPO — Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)
      (Дело T-134/18) (1)

      (2018/C 319/35)
      Език на производството: английски
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело C-553/16: Решение на Съда (седми състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — „ТТЛ“ ЕООД/Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София (Преюдициално запитване — Свободно предоставяне на услуги — Корпоративно данъчно облагане — Плащания от местно дружество на чуждестранни дружества за наем на вагон-цистерни — Задължение за удържане при източника на данъка върху доходите от източник в страната, изплатени на чуждестранно дружество — Неспазване — Спогодби за избягване на двойното данъчно облагане — Начисляване на местното дружество на лихви за забава за неплащане на данък при източника — Лихви, дължими от датата на изтичането на законовия срок за плащане до деня, в който се докажат основания за прилагането на спогодбата за избягване на двойното данъчно облагане — Невъзстановяеми лихви)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/5

      Решение на Съда (седми състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — „ТТЛ“ ЕООД/Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София
      (Дело C-553/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Свободно предоставяне на услуги - Корпоративно данъчно облагане - Плащания от местно дружество на чуждестранни дружества за наем на вагон-цистерни - Задължение за удържане при източника на данъка върху доходите от източник в страната, изплатени на чуждестранно дружество - Неспазване - Спогодби за избягване на двойното данъчно облагане - Начисляване на местното дружество на лихви за забава за неплащане на данък при източника - Лихви, дължими от датата на изтичането на законовия срок за плащане до деня, в който се докажат основания за прилагането на спогодбата за избягване на двойното данъчно облагане - Невъзстановяеми лихви))
      (2018/C 328/06)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен административен съд

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„ТТЛ“ ЕООД

         Ответник: Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София

         в присъствието на: Върховна административна прокуратура

         Диспозитив

      Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, съгласно която изплащането на доходи от местно дружество на установено в друга държава членка дружество по принцип подлежи на облагане с данък при източника, освен ако не е предвидено друго в сключената между двете държави членки спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, когато тази уредба задължава местното дружество, което не удържи или не внесе този данък в бюджета на първата държава членка, да плати невъзстановяеми лихви за забава за периода от датата на изтичане на срока за внасянето на данъка върху дохода до деня, когато чуждестранното дружество докаже, че са налице основания за прилагането на спогодбата за избягване на двойното данъчно облагане, дори когато съгласно тази спогодба чуждестранното дружество не дължи данък в първата държава членка или дължи данък в по-нисък размер от този, който по принцип се дължи съгласно данъчното право на посочената държава членка.

         (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело C-107/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) —„Aviabaltika“ UAB/„Ūkio bankas“ AB, в ликвидация (Преюдициално запитване — Директива 2002/47/ЕО — Изпълнение на споразумения за финансово обезпечение — Образуване на производство по несъстоятелност спрямо обезпеченото лице — Настъпване на изпълнителното събитие за обезпечението — Включване на финансовото обезпечение в масата на несъстоятелността — Задължение за удовлетворяване на вземанията първо от финансовото обезпечение)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/13

      Решение на Съда (четвърти състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) —„Aviabaltika“ UAB/„Ūkio bankas“ AB, в ликвидация
      (Дело C-107/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Директива 2002/47/ЕО - Изпълнение на споразумения за финансово обезпечение - Образуване на производство по несъстоятелност спрямо обезпеченото лице - Настъпване на изпълнителното събитие за обезпечението - Включване на финансовото обезпечение в масата на несъстоятелността - Задължение за удовлетворяване на вземанията първо от финансовото обезпечение))
      (2018/C 328/14)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„Aviabaltika“ UAB

         Ответник:„Ūkio bankas“, AB, в ликвидация

         Диспозитив

                  1.

                  Член 4, параграф 5 от Директива 2002/47/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юни 2002 година относно финансовите обезпечения, изменена с Директива 2009/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че налага на държавите членки да приемат правна уредба, която да позволява на лицето, обезпечено по силата споразумение за предоставяне на финансово обезпечение под формата на залог, да удовлетвори вземането си, възникнало от неизпълнение на релевантните финансови задължения, от това обезпечение, когато изпълнителното събитие за обезпечението е настъпило след образуването на производство по несъстоятелност срещу него.

                  2.

                  Член 4, параграфи 1 и 5 от Директива 2002/47, изменена с Директива 2009/44, трябва да се тълкува в смисъл, че не налага на обезпеченото лице задължението да удовлетвори вземането си, възникнало от неизпълнението на релевантните финансови задължения по споразумение за предоставяне на финансово обезпечение под формата на залог, първо от това обезпечение.

         (1)  ОВ C 161, 22.5.2017 г.


title: Решение на Съда от 30 май 2018 година по дело E-6/17 — Fjarskipti hf. срещу Síminn hf. (член 54 от Споразумението за ЕИП — Злоупотреба с господстващо положение — Свиване на маржовете — Право на обезщетение за претърпени вреди — Приложимост на разпоредбите на Споразумението за ЕИП в производства пред национален съд — Значение на окончателно решение на орган по конкуренцията)

text:
               20.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/19

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 30 май 2018 година
      по дело E-6/17
      Fjarskipti hf. срещу Síminn hf.

         (член 54 от Споразумението за ЕИП — Злоупотреба с господстващо положение — Свиване на маржовете — Право на обезщетение за претърпени вреди — Приложимост на разпоредбите на Споразумението за ЕИП в производства пред национален съд — Значение на окончателно решение на орган по конкуренцията)

      (2018/C 335/11)
      По дело E-6/17, Fjarskipti hf. срещу Síminn hf. — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от Районния съд на Рейкявик (Héraðsdómur Reykjavíkur) относно тълкуването на член 54 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, Съдът в състав Páll Hreinsson, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Martin Ospelt (ad hoc), съдии, постанови на 30 май 2018 г. решение, чийто диспозитив гласи:

                  1.

                  Дадено физическо или юридическо лице трябва да може да се позове на член 54 от Споразумението за ЕИП, както този член е част от националното право или е бил включен в него, за да поиска обезщетение пред национален съд за нарушаване на забраните, посочени в тази разпоредба.

                  2.

                  За извършването на анализ на съда във връзка с предявен иск за обезщетение заради нарушаване на правилата на конкуренцията не е необходимо да има окончателно решение на национален орган по конкуренцията за установяване на нарушение на член 54 от Споразумението за ЕИП. Когато национален орган по конкуренцията е издал такова решение, правото на ЕИП не изисква това решение да бъде обвързващо за националните съдилища при последващ иск. При отсъствието на право на ЕИП, уреждащо процедурата и правните средства за защита при нарушаване на законодателството за конкуренцията, всяка държава от ЕИП в рамките на националната процесуална автономия определя подробните правила относно степента на важността, която да отдава на окончателно решение, при спазване на принципите на равностойност и ефективност.

                  3.

                  Фактът, че господстващо предприятие е принудено да закупува услуги за терминиране от други оператори на цена, която е по-висока от неговата собствена, не изключва констатацията, че практиката на господстващото предприятие за образуване на цените под формата на свиване на маржовете представлява злоупотреба с господстващо положение по смисъла на член 54 от Споразумението за ЕИП.

                  4.

                  За констатирането на незаконно свиване на маржовете в нарушение на член 54 от Споразумението за ЕИП е достатъчно въпросното предприятие да има господстващо положение на съответния пазар на едро. Не е необходимо предприятието да има господстващо положение и на съответния пазар на дребно.


title: Решение на Съда от 30 май 2018 година по дело E-9/17 — Edmund Falkenhahn AG срещу Надзорен орган за финансовия пазар (Finanzmarktaufsicht) (Директива 2009/110/ЕО — Институции за електронни пари — Погасяване по номинална стойност — Изисквания за защитни мерки)

text:
               20.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/20

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 30 май 2018 година
      по дело E-9/17
      Edmund Falkenhahn AG срещу Надзорен орган за финансовия пазар (Finanzmarktaufsicht)

         (Директива 2009/110/ЕО — Институции за електронни пари — Погасяване по номинална стойност — Изисквания за защитни мерки)

      (2018/C 335/12)
      По дело E-9/17, Edmund Falkenhahn AG/Надзорен орган за финансовия пазар (Finanzmarktaufsicht) — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд от Апелативния съвет на Лихтенщайн по жалбите на Надзорния орган за финансовия пазар (Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht) относно тълкуването на Директива 2009/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари и за изменение на директиви 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО, и за отмяна на Директива 2000/46/ЕО, Съдът в състав: Páll Hreinsson (председател), Per Christiansen (съдия докладчик) и Martin Ospelt (ad hoc), съдии, постанови решение на 30 май 2018 г., чийто диспозитив е, както следва:

                  1.

                  Не е съвместимо с член 11, параграфи 1 и 2 от Директива 2009/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари и за изменение на директиви 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО, и за отмяна на Директива 2000/46/ЕО, ако стойността на електронни пари в който и да било момент е различна от номиналната стойност на получените средства, включително през периода между емитирането и обратното изкупуване.

                  2.

                  В член 7, параграф 2, първа и втора алинея от Директива 2009/110/ЕО във връзка с таблица 1 от точка 14 на приложение I към Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции, се съдържат изчерпателни определения за това кои активи представляват сигурни, нискорискови активи за целите на член 7, параграф 1 от Директива 2009/110/ЕО.


title: Дело T-275/17: Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Curto/Парламент (Публична служба — Акредитирани парламентарни сътрудници — Член 24 от Правилника — Искане за съдействие — Член 12а от Правилника — Психически тормоз — Консултативен комитет за предотвратяване на психическия тормоз на работното място, разглеждащ жалби на акредитирани парламентарни сътрудници срещу депутати от Европейския парламент — Решение за отхвърляне на искането за съдействие — Грешка в преценката — Обхват на задължението за съдействие — Продължителност на административното производство — Разумен срок — Отказ да бъдат съобщени докладите на Консултативния комитет)

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/15

      Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Curto/Парламент
      (Дело T-275/17) (1)

      ((Публична служба - Акредитирани парламентарни сътрудници - Член 24 от Правилника - Искане за съдействие - Член 12а от Правилника - Психически тормоз - Консултативен комитет за предотвратяване на психическия тормоз на работното място, разглеждащ жалби на акредитирани парламентарни сътрудници срещу депутати от Европейския парламент - Решение за отхвърляне на искането за съдействие - Грешка в преценката - Обхват на задължението за съдействие - Продължителност на административното производство - Разумен срок - Отказ да бъдат съобщени докладите на Консултативния комитет))
      (2018/C 341/26)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Michela Curto (Генуа, Италия) (представители: L. Levi и C. Bernard-Glanz, avocats)

         Ответник: Европейски парламент (представители: O. Caisou-Rousseau, E. Танева и M. Rantala)

         Предмет

      Жалба на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на Парламента от 30 юни 2016 г., с което органът, оправомощен да сключва договори със служители в Европейския парламент, е отхвърлил искането за съдействие, подадено от жалбоподателката на 14 април 2014 г., и от друга страна, за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателката твърди, че е претърпяла от незачитането от този орган на задължението за оказване съдействие, предвидено в член 24 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, по-специално заради прекомерната продължителност на производството.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение на Европейския парламент от 30 юни 2016 година, с което органът, оправомощен да сключва договори със служители в тази институция, е отхвърлил искането за съдействие, подадено от г-жа Michela Curto на 14 април 2014 г.

                  2)

                  Осъжда Парламента да заплати на г-жа Curto сумата от 10 000 EUR като обезщетение за претърпените неимуществени вреди, заедно с лихви за забава, считано от датата на обявяване на настоящото решение, по определения от Европейската централна банка (ЕЦБ) лихвен процент за основните операции по рефинансиране.

                  3)

                  Осъжда Парламента да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 239, 24.7.2017 г.


title: Дело C-472/18: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 19 юли 2018 г. — ER/Agencia Estatal de la Administración Tributaria

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/7

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 19 юли 2018 г. — ER/Agencia Estatal de la Administración Tributaria
      (Дело C-472/18)
      (2018/C 373/08)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ER

         Ответник: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Преюдициален въпрос

      Противоречат ли на клауза 4, параграфи 1 и 2 от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, което се съдържа в приложение към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 г. (1), както и на член 2, параграф 1, буква б) и на член 14, параграф 1 от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (2), разпоредбата от колективен трудов договор и практиката на дадено предприятие, съгласно които за целите на повишаването и на определянето на възнаграждението трудовият стаж на работничка на „непълно работно време от вертикален тип“ (тоест упражняваща дейност на пълно работно време, но само в рамките на предварително определени периоди от годината) се изчислява, като се отчита само времето на действително полагане на труд?

         (1)  Директива 97/81/EО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време,сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 14, 1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).

         (2)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (ОВ L 204, 2006 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).


title: Дело T-562/18: Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. — YP/Комисия

text:
               5.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/57

      Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. — YP/Комисия
      (Дело T-562/18)
      (2018/C 399/73)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: YP (представител: J.-N. Louis, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решение на Комисията от 18 септември 2017 г., с което му се налага дисциплинарно наказание „забележка“,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено основание: явна грешка в преценката, която ответникът е допуснал като е приел, че жалбоподателят не е изпълнил задълженията си съгласно член 12 от Правилник за длъжностните лица на Европейския съюз.


title: Дело C-86/18: Определение на председателя на Съда от 21 август 2018 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург

text:
               5.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/31

      Определение на председателя на Съда от 21 август 2018 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург
      (Дело C-86/18) (1)

      (2018/C 399/41)
      Език на производството: френски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 161, 7.5.2018 г.


title: Дело C-136/18 P: Жалба, подадена на 19 февруари 2018 г. от Robert Hansen срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 14 декември 2017 г. по дело T-304/16 — bet365 Group/EUIPO

text:
               5.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/17

      Жалба, подадена на 19 февруари 2018 г. от Robert Hansen срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 14 декември 2017 г. по дело T-304/16 — bet365 Group/EUIPO
      (Дело C-136/18 P)
      (2018/C 399/24)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Robert Hansen (представител: M. Pütz-Poulalion, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      С определение от 6 септември 2018 г. Съдът на Европейския съюз (осми състав) постанови, че жалбата е недопустима.


title: Дело C-284/18: Определение на председателя на Съда от 9 август 2018 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Equitalia centro SpA/Poste Italiane SpA)

text:
               5.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/31

      Определение на председателя на Съда от 9 август 2018 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Equitalia centro SpA/Poste Italiane SpA)
      (Дело C-284/18) (1)

      (2018/C 399/42)
      Език на производството: италиански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.