title: Дело T-486/18: Определение на Общия съд от 1 декември 2020 г. — Danske Slagtermestre/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Режим на вноски за събирането на отпадъчните води — Предварителна фаза на разглеждане — Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ — Браншова асоциация — Процесуална легитимация — Качество на заинтересована страна — Цел за защита на процесуалните права, гарантирани от член 108, параграф 2 ДФЕС — Липса на лично засягане — Липса на съществено засягане на конкурентното положение — Подзаконов акт — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/48

      Определение на Общия съд от 1 декември 2020 г. — Danske Slagtermestre/Комисия
      (Дело T-486/18) (1)

      (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Режим на вноски за събирането на отпадъчните води - Предварителна фаза на разглеждане - Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ - Браншова асоциация - Процесуална легитимация - Качество на заинтересована страна - Цел за защита на процесуалните права, гарантирани от член 108, параграф 2 ДФЕС - Липса на лично засягане - Липса на съществено засягане на конкурентното положение - Подзаконов акт - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
      (2021/C 28/74)
      Език на производството: датски

         Страни

         Жалбоподател: Danske Slagtermestre (Оденсе, Дания) (представител: H. Sønderby Christensen, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представител: P. Němečková)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Кралство Дания (представители: J. Nymann-Lindegren и M. Wolff)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2018) 2259 окончателен на Комисията от 19 април 2018 г. относно държавна помощ SA.37433 (2017/FC) — Дания, което след предварителната фаза на разглеждане обявява, че вноската, въведена с lov nr. 902/2013 om ændring af lov om betalingsregler for spildevandsforsyningsselskaber m.v. (Betalingsstruktur for vandafledningsbidrag, bemyndigelse til opgørelse af særbidrag for behandling af særlig forurenet spildevand m.v.) [Закон № 902/2013 за изменение на Закона за установяване на правилата, приложими за вноските, които се дължат на операторите, отговорни за пречистването на отпадъчните води (структура на вноските за отвеждане на отпадъчните води, която позволява въвеждането на специални вноски за пречистване на особено замърсени отпадъчни води и т.н.)] не дава никакво предимство на определени предприятия и че следователно не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Danske Slagtermestre понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Кралство Дания понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 381, 22.10.2018 г.


title: Дело T-367/19: Определение на Общия съд от 24 ноември 2020 г. — Camerin/Комисия (Жалба за отмяна — Публична служба — Длъжностни лица — Удръжки от пенсия за прослужено време — Изпълнение на решение на национална юрисдикция — Липса на основание за произнасяне — Отговорност — Недопустимост)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/49

      Определение на Общия съд от 24 ноември 2020 г. — Camerin/Комисия
      (Дело T-367/19) (1)

      (Жалба за отмяна - Публична служба - Длъжностни лица - Удръжки от пенсия за прослужено време - Изпълнение на решение на национална юрисдикция - Липса на основание за произнасяне - Отговорност - Недопустимост)
      (2021/C 28/75)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Laure Camerin (Bastia, Франция) (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocate)

         Ответник: Европейска комисия (представители: T. Bohr и D. Milanowska)

         Предмет

      Жалба, подадена на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за частична отмяна на решението на Службата на Комисията „Управление и плащане по индивидуални права“ (PMO) от 17 април 2019 г. за изпълнение на запор, наложен от белгийска юрисдикция в частта, в която последната си запазва правото да прави удръжки от допълнителните суми върху пенсията на жалбоподателя с ненастъпил падеж в определените от белгийското право граници, и от друга страна, за обезщетение за неимуществени вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял

         Диспозитив

                  1.

                  Няма основание за произнасяне по искането за частична отмяна на решението на Службата на Европейската комисия „Управление и плащане по индивидуални права“ (PMO) от 17 април 2019 г. относно изпълнението на запор.

                  2.

                  Отхвърля искането за обезщетение като недопустимо.

                  3.

                  Осъжда г-жа Laure Camerin да заплати съдебните разноски, включително разноските във връзка с производството по обезпечение.

         (1)  ОВ C 270, 12.8.2019 г.


title: Дело T-728/19: Определение на Общия съд от 27 ноември 2020 г. — PL/Комисия (Жалба за отмяна — Достъп до документите — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи относно решение за преназначаване в Комисията в интерес на службата — Частичен отказ на достъп — Член 76, буква г) от Процедурния правилник — Неспазване на изискванията за форма — Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти лишена от всякакво правно основание)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/50

      Определение на Общия съд от 27 ноември 2020 г. — PL/Комисия
      (Дело T-728/19) (1)

      (Жалба за отмяна - Достъп до документите - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи относно решение за преназначаване в Комисията в интерес на службата - Частичен отказ на достъп - Член 76, буква г) от Процедурния правилник - Неспазване на изискванията за форма - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти лишена от всякакво правно основание)
      (2021/C 28/76)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: PL (представители: J.-N. Louis и J. Van Rossum, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Vernier, I. Melo Sampaio и C. Ehrbar)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС, целящо отмяната на решенията на Комисията от 13 август и 26 септември 2019 г., с които се отказва отчасти оповестяването на поисканите от жалбоподателя документи

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда PL да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.


title: Дело T-805/19: Определение на Общия съд от 20 октомври 2020 г. — Ultrasun/EUIPO (ultrasun) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ultrasun“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/50

      Определение на Общия съд от 20 октомври 2020 г. — Ultrasun/EUIPO (ultrasun)
      (Дело T-805/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ultrasun“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
      (2021/C 28/77)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Ultrasun AG (Цюрих, Швейцария) (представители: A. von Mühlendahl и H. Hartwig, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: E. Markakis)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 5 септември 2019 г. (affaire R 531/2019-4) относно заявка за регистрация на фигуративен знак „ultrasun“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Ultrasun AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 27, 27.1.2020 г.


title: Дело T-833/19: Определение на Общия съд от 22 октомври 2020 г. — Grammer/EUIPO (Изображение на геометрична фигура) (Жалба за отмяна — Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща геометрична фигура — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/51

      Определение на Общия съд от 22 октомври 2020 г. — Grammer/EUIPO (Изображение на геометрична фигура)
      (Дело T-833/19) (1)

      (Жалба за отмяна - Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща геометрична фигура - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
      (2021/C 28/78)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Grammer AG (Урсенсолен, Германия) (представители: J. Bühling и D. Graetsch, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Fischer)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 19 септември 2019 г. (преписка R 1478/2019-2) относно заявка за регистрация на фигуративен знак, изобразяващ геометрична фигура, като марка на Европейския съюз.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание.

                  2)

                  Осъжда Grammer AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 45, 10.2.2020 г.


title: Дело T-849/19 R II: Определение на председателя на Общия съд от 11 ноември 2020 г. — Leonardo/Frontex (Обезпечително производство — Обществени поръчки за услуги — Молба за постановяване на временни мерки — Нова молба — Нови факти — Липса на неотложност)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/51

      Определение на председателя на Общия съд от 11 ноември 2020 г. — Leonardo/Frontex
      (Дело T-849/19 R II)
      (Обезпечително производство - Обществени поръчки за услуги - Молба за постановяване на временни мерки - Нова молба - Нови факти - Липса на неотложност)
      (2021/C 28/79)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Молител: Leonardo SpA (Рим, Италия) (представители: M. Esposito, F. Caccioppoli и G. Calamo, avocats)

         Ответник: Европейска агенция за гранична и брегова охрана (представители: H. Caniard, C. Georgiadis, A. Gras et S. Drew, подпомагани от M. Vanderstraeten, F. Biebuyck и V. Ost, avocats)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за постановяване на временни мерки, а именно спиране на изпълнението на обявлението за обществена поръчка FRONTEX/OP/888/2019/JL/CG, публикувано на 18 октомври 2019 г. от Frontex и озаглавено „Изпитване на дистанционно управляема летателна система (RPAS) за морско наблюдение от въздуха с голяма продължителност“, и на актовете в приложение към него, обявленията за допълнителна информация или поправките на обявления, въпросите и отговорите, публикувани от Frontex относно lex specialis, протокола от заседанието за предоставяне на информация, организирано в помещенията на Frontex на 28 октомври 2019 г., решението за възлагане на тази поръчка, както и всеки предходен, свързан или последващ ги акт

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за постановяване на временни мерки.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-174/20: Определение на Общия съд от 19 ноември 2020 г. — Comune di Stintino/Комисия (Жалба за отмяна — Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, сключено в рамките на финансовия инструмент за околна среда (LIFE+) — Дебитно известие — Акт, който се вписва в контекста на чисто договорно правоотношение и е неотделим от него — Подготвителен акт — Недопустимост)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/52

      Определение на Общия съд от 19 ноември 2020 г. — Comune di Stintino/Комисия
      (Дело T-174/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, сключено в рамките на финансовия инструмент за околна среда (LIFE+) - Дебитно известие - Акт, който се вписва в контекста на чисто договорно правоотношение и е неотделим от него - Подготвителен акт - Недопустимост)
      (2021/C 28/80)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Comune di Stintino (Италия) (представител: G. Machiavelli, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представител: N. De Dominicis)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на твърдяно решение, съдържащо се в писмо Ares(2020) 734033 на Комисията от 5 февруари 2020 г., относно намаляването на субсидията, предоставена на жалбоподателя по проект LIFE10 NAT/IT/244, както и относно възстановяването на вече изплатената сума поради прекомерност, на дебитно известие № 3242002652 на Комисията от 24 февруари 2020 г., с което последната иска от жалбоподателя да ѝ изплати сумата от 447 078,63 EUR, на твърдяно решение, съдържащо се в писмо Ares(2019) 6551262 на Комисията от 23 октомври 2019 г., във връзка с частта на недопустимите разходи, както и на всеки друг предварителен, последващ или при всички положения свързан акт или мярка

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Осъжда Comune di Stintino да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 175, 25.5.2020 г.


title: Дело T-308/20: Определение на Общия съд от 25 ноември 2020 г. — PL/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Преназначаване — Решение с обратна сила, прието за изпълнение на решение на Общия съд — Член 266 ДФЕС — Член 22а от Правилника — Компетентен орган — Оттегляне на обжалвания акт — Отпадане на предмета на спора — Липса на основания за произнасяне)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/52

      Определение на Общия съд от 25 ноември 2020 г. — PL/Комисия
      (Дело T-308/20) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Преназначаване - Решение с обратна сила, прието за изпълнение на решение на Общия съд - Член 266 ДФЕС - Член 22а от Правилника - Компетентен орган - Оттегляне на обжалвания акт - Отпадане на предмета на спора - Липса на основания за произнасяне)
      (2021/C 28/81)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: PL (представители: J.-N. Louis и J. Van Rossum, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: M. Brauhoff, I. Melo Sampaio и L. Radu Bouyon)

         Предмет

      Жалба, подадена на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решение на Комисията от 25 юни 2019 г. относно преназначаването на жалбоподателя с обратна сила на 1 януари 2013 г. в генерална дирекция „Мобилност и транспорт“

         Диспозитив

                  1)

                  Липсват основания за произнасяне по жалбата.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски и разноските, направени от PL.

         (1)  ОВ C 262, 10.8.2020 г.


title: Дело T-475/20 R: Определение на председателя на Общия съд от 27 ноември 2020 г. — LE/Комисия (Обезпечително производство — Споразумение за отпускане на безвъзмездна помощ, сключено по линия на Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013) — Връщане на платените суми — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/53

      Определение на председателя на Общия съд от 27 ноември 2020 г. — LE/Комисия
      (Дело T-475/20 R)
      (Обезпечително производство - Споразумение за отпускане на безвъзмездна помощ, сключено по линия на Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013) - Връщане на платените суми - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
      (2021/C 28/82)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: LE (представител: M. Straus, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представител: J. Estrada de Solà)

         Предмет

      Искане на основание член 299 ДФЕС за спиране на изпълнението на решение на Комисията C(2020) 3988 окончателен от 9 юни 2020 г., с което се установява парично задължение и представляващо изпълнително основание срещу жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечителна мярка.

                  2)

                  Не се произнася по разноските.


title: Дело T-659/20: Жалба, подадена на 30 октомври 2020 г. — SJ/Комисия

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/53

      Жалба, подадена на 30 октомври 2020 г. — SJ/Комисия
      (Дело T-659/20)
      (2021/C 28/83)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: SJ AB (Стокхолм, Швеция) (представители: J. Karlsson и M. Johansson, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2020/1193 на Комисията от 2 юли 2020 година относно приложимостта на член 34 от Директива 2014/25/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на пътническите железопътни превози в Швеция (1), доколкото предвижда, че Директивата за комуналните услуги ще продължи да се прилага за договорите за възлагане на обществени поръчки, свързани с извършването на дейности по предоставяне на услуги за пътнически железопътни превози с търговска цел в Швеция,

                  —

                  при условията на евентуалност, ако според Общия съд не е допустимо или възможно решението да бъде отменено частично, да го отмени в неговата цялост и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати направените от него съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като не е обявила Директивата за комуналните услуги за неприложима по отношение на договорите за възлагане на обществени поръчки, свързани с извършването на дейности по предоставяне на услуги за пътнически железопътни превози с търговска цел по маршрута Гьотеборг—Малмьо.

                  2.

                  Второ основание: Комисията е тълкувала и приложила неправилно критериите за неприложимост на Директивата за комуналните услуги.

                  3.

                  Трето основание: Комисията е допуснала грешка при определянето на съответния/съответните пазар(и).

                  4.

                  Четвърто основание: Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като е заключила, че предоставянето на услуги за пътнически железопътни превози по маршрута Стокхолм—Гьотеборг не е пряко изложено на конкуренция.

                  5.

                  Пето основание: Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като не е заключила, че целият шведски пазар е изложен на конкуренция по смисъла на член 34 от Директивата за комуналните услуги.

                  6.

                  Шесто основание: съществено процесуално нарушение.

         (1)  ОВ L 262, 2020 г., стр. 18.


title: Дело T-666/20: Жалба, подадена на 6 ноември 2020 г. — Thunus и др./ЕИБ

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/54

      Жалба, подадена на 6 ноември 2020 г. — Thunus и др./ЕИБ
      (Дело T-666/20)
      (2021/C 28/84)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Vincent Thunus (Контерн, Люксембург) и петима други жалбоподатели (представител: L. Levi, адвокат)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата в настоящото производство за допустима и основателна, включително и повдигнатото в нея възражение за незаконосъобразност,

            вследствие на това:

                  —

                  да отмени решението, съдържащо се в извлеченията от ведомостите за заплати за изплатените на жалбоподателите трудови възнаграждения за март 2020 г., с което се определя годишната корекция на основната заплата, чийто размер е ограничен на 0,7 % за 2020 г., считано от 1 януари 2020 г., а оттам да отмени и сходните решения, съдържащи се в последващите извлечения от ведомостите за заплати,

                  —

                  следователно да осъди ответника:

                              —

                              да заплати като обезщетение за имуществените вреди: i) остатъка от възнаграждението, съответстващ на прилагането на годишната корекция за 2020 г., тоест увеличение от 1 % за периода от 1 януари 2020 г. до 31 декември 2020 г.; ii) остатъка от възнаграждението, съответстващ на резултата от прилагането на годишната корекция от 0,7 % за 2020 г. по отношение на размера на възнагражденията, които ще бъдат изплатени, считано от януари 2020 г.; iii) лихви за забава върху дължимите остатъци от възнагражденията до пълното изплащане на дължимите суми, като приложимият лихвен процент трябва да се изчисли въз основа на приложимия през съответния период определен от Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране процент, увеличен с три пункта,

                  —

                  при необходимост и ако той не ги представи по собствена инициатива, да прикани ответника в рамките на процесуално-организационните действия да представи следните документи:

                              —

                              доклада на подкомитета по възнагражденията до Съвета на директорите от декември 2019 г.,

                              —

                              паметната записка на дирекцията по персонала до Управителния комитет от 19 ноември 2019 г., с която се съобщава изменена редакция на годишния доклад относно възнагражденията (CS-PERS/HRPLC/RRP/2019-030/BAHVBA) и редакцията на годишния доклад относно възнагражденията, съобщена на Съвета на директорите,

                              —

                              паметната записка на Генералния секретар до Управителния комитет от 28 ноември 2019 г., с която се съобщава оперативният план на ЕИБ за 2020 г. (SG/IS/PBA/2019-1506) и редакцията на оперативния план на ЕИБ за 2020 г., предоставена на Съвета на директорите през декември 2019 г.,

                              —

                              решението на Съвета на директорите от 12 декември 2019 г. (приложения 2 и 2 (ii) до PV/20/01),

                              —

                              паметната записка на дирекцията по персонала от 31 януари 2020 г. (CS-PERS/HRPLC/RRP/2020-002/SGBA),

                              —

                              решението на Управителния комитет от 6 февруари 2020 г. (MC-040-ADM-20200206),

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателите изтъкват съответно две и четири основания по отношение на решението на Съвета на директорите от 18 юли 2017 г., от една страна, и по отношение на решенията на Съвета на директорите от 12 декември 2019 г. и на Управителния комитет от 6 февруари 2020 г., от друга страна.
      Относно решението на Съвета на директорите от 18 юли 2017 г.:

                  1.

                  Първо основание: нарушение на принципа на правна сигурност.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 20 от и приложение I към Условията на работа (наричани по-нататък „Staff Regulation I“) и нарушение на оправданите правни очаквания и на придобитите права.

            Относно решенията на Съвета на директорите от 12 декември 2019 г. и на Управителния комитет от 6 февруари 2020 г.:

                  1.

                  Първо основание: нарушение на правото на годишна корекция на възнагражденията (General Salary Adjustment, GSA), покриващо поне размера на инфлацията в Люксембург, и нарушение на член 20 от и на приложение I към Staff Regulation I.

                  2.

                  Второ основание: нарушения на процесуалните гаранции по член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на правото на представителите на персонала да водят консултации и преговори.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа на пропорционалност.

            Що се отнася до искането им за обезщетение, жалбоподателите искат да бъде изплатена дължимата разлика във възнаграждението, тоест 1 % от 1 януари 2020 г. (включително отражението на това увеличение върху паричните печалби), наред с лихви за забава.


title: Дело T-668/20: Жалба, подадена на 9 ноември 2020 г. — NZ/Комисия

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/56

      Жалба, подадена на 9 ноември 2020 г. — NZ/Комисия
      (Дело T-668/20)
      (2021/C 28/85)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: NZ (представител: H. Tagaras, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да разпореди процесуално-организационното действие, посочено в точка 35 от [жалбата] (и тези, които са изложени в точки 21 и 30), и, при приключване на производството,

                  —

                  да отмени обжалваните решения,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата си за отмяна на решението на Комисията да отхвърли искането му за преразглеждане на решението на конкурсната комисия по конкурс COM/1/AD10/18 да не включи името му в списъка с резерви по посочения конкурс и на решението за отхвърляне на жалбата му по административен ред, както и, при условията на евентуалност, за отмяна на посоченото решение на конкурсната комисия.

                  1.

                  Първо основание: неизпълнение на задължението за мотивиране, не само поради непълнота на мотивите, но и поради явно противоречие в изложените мотиви, по- специално вследствие на факта, че независимо от словесната оценка по отношение на жалбоподателя, която е достатъчна за включването му в списъка с резерви при прилагане на всички критерии, („много силен“), конкурсната комисия му е дала като средна по-ниската оценка („между силен и много силен“), което е довело до изключването му от списъка.

                  2.

                  Второ основание: нарушаване на принципа на равно третиране по-специално поради постоянните промени в състава на конкурсната комисия и поради обстоятелството, че кандидати с абсолютно същите словесни оценки като жалбоподателя са вписани в списъка с резерви.

                  3.

                  Трето основание: нарушаване на правилата за дейността на конкурсните комисии и комисиите за подбор.

                  4.

                  Четвърто основание: явна грешка в преценката.

                  5.

                  Пето основание: нарушаване на член 27 от Правилника за длъжностните лица вследствие на нарушението, твърдяно от жалбоподателя в рамките на второто му основание.


title: Дело T-669/20: Жалба, подадена на 13 ноември 2020 г. — Pluscard Service/EUIPO (PLUSCARD)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/57

      Жалба, подадена на 13 ноември 2020 г. — Pluscard Service/EUIPO (PLUSCARD)
      (Дело T-669/20)
      (2021/C 28/86)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pluscard Service-Gesellschaft für Kreditkarten-Processing mbH (Саарбрюкен, Германия) (представители: M. Dury, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка „PLUSCARD“ — заявка за регистрация № 1 494 424

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 септември 2020 г. по преписка R 638/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да преразгледа мотивите и изводите на EUIPO,

                  —

                  вследствие на това да разреши регистрацията на знака „PLUSCARD“ за всички класове, включително за поисканите класове,

                  —

                  освен това, поради значителната езикова бариера, която затруднява решаването на спора, да поиска и препоръча отриване на устната фаза на производството.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-691/20: Жалба, подадена на 18 ноември 2020 г. — Kühne/Парламент

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/57

      Жалба, подадена на 18 ноември 2020 г. — Kühne/Парламент
      (Дело T-691/20)
      (2021/C 28/87)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподателка: Verena Kühne (Берлин, Германия) (представител: O. Schmechel, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателката моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ответника от 17 април 2020 г., допълнено на 21 април 2020 г., в частта му, с която се отхвърля искането ѝ от 19 декември 2019 г. да бъде установено, че не подлежи на мобилност,

                  —

                  да осъди ответника да предприеме всички необходими действия във връзка с приложимостта на правилото за мобилност по отношение на жалбоподателката,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски,

                  —

                  на основание на член 68, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд да съедини настоящото дело с дело T-468/20 за общо разглеждане.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателката излага следните основания.

                  1.

                  Първо основание: неблагоприятни последици от решението за отхвърляне

                              —

                              Решението за отхвърляне на искането засяга неблагоприятно жалбоподателката по смисъла на съдебната практика, чието начало е поставено с решение по дело Deshormes (1), тъй като в решението за отхвърляне се съдържа констатацията, че жалбоподателката подлежи на мобилност, независимо от обстоятелството, че тази констатация ще породи действие едва отложено във времето — към момента на постановяване на решението за изпълнение, което ще е в бъдещето спрямо датата, на която е постановено решението за отхвърляне.

                  2.

                  Второ основание: интерес от установяването

                              —

                              Жалбоподателката продължава да има правен интерес да бъде установено, че прехвърлянето ѝ не може да бъде разпоредено въз основа на правилата за мобилност.

                  3.

                  Трето основание: нарушението на задължението за полагане на грижа

                              —

                              Нарушавало се правото на личен и семеен живот на жалбоподателката и правото на ненавършилата пълнолетие нейна дъщеря да поддържа редовно лични отношения и преки контакти с двамата си родители, тъй като семейството на жалбоподателката трябвало да живее разделено, защото детето щяло да остане в Берлин с бащата, а жалбоподателката трябвало да се премести в Люксембург.

                              —

                              Нарушавало се правото на равенство пред закона и забраната за дискриминация. Жалбоподателката — сключила брак майка на ненавършила пълнолетие дъщеря, по отношение на която тя упражнявала родителските права съвместно със съпруга си — в качеството ѝ на длъжностно лице, наето в бюро за връзка на Европейския парламент подлежала на мобилност, в резултат на която щяла бъде преместена в Люксембург. Длъжностните лица, работещи в бюрата за връзка на Европейския парламент, които живеели разделени от съпрузите си или били разведени и които упражнявали самостоятелно родителските права по отношение на ненавършили пълнолетие деца, се освобождавали от задължението за мобилност до навършване на пълнолетие от детето; според жалбоподателката това неравно третиране не било обективно обосновано.

                  4.

                  Четвърто основание: непропорционалност на преместването в друго място на работа

                              —

                              Не било извършено претегляне на интересите на жалбоподателката спрямо тези на ответника, въпреки че ответникът бил длъжен да направи това в рамките на задължението си за добра администрация (член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз).

                              —

                              Защитените интереси на жалбоподателката значително надделявали над интереса на ответника от прехвърлянето.

                              —

                              Прехвърлянето от бюрото за връзка в Берлин в бюрото за връзка в Люксембург не било в интерес на службата.

                  5.

                  Пето основание: грешка при упражняване на правото на преценка

                              —

                              Ответникът не признавал правото си на преценка и следователно не го упражнил.

                  6.

                  Шесто основание: защита на оправданите правни очаквания

                              —

                              От датата на назначаването на жалбоподателката през 2001 г. до приемането на решението за мобилност на Бюрото на Европейския парламент от 2018 г. се прилагал принципът, че длъжностните лица, назначени на длъжност асистент, каквато е и жалбоподателката, не подлежали на мобилност. Този принцип се прилагал от датата на решението за мобилност от 1998 г. и бил препотвърден в решенията за мобилност от 2002 г. и от 2004 г. на Бюрото на Европейския парламент.

                              —

                              Били защитени оправданите правни очаквания на жалбоподателката по отношение на запазването на прилаганото изключение. Следователно промяната на режима би изисквала подходящи преходни разпоредби и подходящи изключения. Предвиденият тригодишен преходен период бил неподходящ, тъй като по този начин не се преодолявало разделянето на семейството на жалбоподателката. По отношение на жалбоподателката не се прилагало изключение.

                  7.

                  Седмо основание: погасяване

                              —

                              Била погасена възможността ответникът да разпореди мобилността на жалбоподателката, в резултат на което да се промени мястото ѝ на работа, тъй като самият ответник многократно прилагал освобождаването на служителите на длъжност асистент от правилото за мобилност и по този начин създал впечатлението, че жалбоподателката не трябвало да очаква промяна на мястото ѝ на работа.

         (1)  Решение от 1 февруари 1979 г., Deshormes/Комисия (17/78, EU:C:1979:24).


title: Дело T-694/20: Жалба, подадена на 18 ноември 2020 г. — Canisius/EUIPO — Beiersdorf (CCLABELLE VIENNA)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/59

      Жалба, подадена на 18 ноември 2020 г. — Canisius/EUIPO — Beiersdorf (CCLABELLE VIENNA)
      (Дело T-694/20)
      (2021/C 28/88)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Maria Alexandra Canisius (Виена, Австрия) (представител: H. Asenbauer, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Beiersdorf AG (Хамбург, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „CCLABELLE VIENNA“ — заявка за регистрация № 17 592 461

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 16 септември 2020 г. по преписка R 2233/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени частично обжалваното решение, в частта му, с която се уважава възражението по отношение на стоките от класове 3 и 16,

                  —

                  да осъди ответника, както и Beiersdorf, ако встъпи в това производство, да заплатят направените от всеки от тях съдебни разноски, както и всички разноски, направени от жалбоподателя,

                  —

                  да отхвърли възражението, направено от Beiersdorf срещу регистрацията на заявка № 17 592 461, и да задължи EUIPO да допусне (оспорената) заявка № 17 592 461 да бъде регистрирана за всички заявени стоки и услуги от класове 3, 16, и 25, както и да осъди Beiersdorf да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати всички разноски, направени от жалбоподателя вследствие на производството по възражение.

         Изложени основания

                  —

                  Неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Неправилно прилагане на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-697/20: Жалба, подадена на 23 ноември 2020 г. — Bimbo Donuts Iberia/EUIPO — Hijos de Antonio Juan (DONAS DULCESOL)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/60

      Жалба, подадена на 23 ноември 2020 г. — Bimbo Donuts Iberia/EUIPO — Hijos de Antonio Juan (DONAS DULCESOL)
      (Дело T-697/20)
      (2021/C 28/89)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Bimbo Donuts Iberia, SA (Мадрид, Испания) (представители: M. Ceballos Rodríguez и M.I. Robledo McClymont, abogadas)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Hijos de Antonio Juan, SL (Виялонга, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за словна марка „DONAS DULCESOL“ — заявка за регистрация № 17 917 477

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 7 септември 2020 г. по преписка R 514/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски,

                  —

                  да осъди встъпилата страна, ако има такава, да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

      Нарушение на член 47, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-699/20: Жалба, подадена на 20 ноември 2020 г. — Fashion Energy/EUIPO — Retail Royalty (1st AMERICAN)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/61

      Жалба, подадена на 20 ноември 2020 г. — Fashion Energy/EUIPO — Retail Royalty (1st AMERICAN)
      (Дело T-699/20)
      (2021/C 28/90)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Fashion Energy Srl (Милано, Италия) (представители: T. Müller и F. Togo, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Retail Royalty Co. (Лас Вегас, Невада, Съединени щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „1st AMERICAN“ — Заявка за регистрация № 8 622 078

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 10 септември 2020 г. по преписка R 426/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отхвърли възражението и да разреши регистрацията на заявка за марка на Европейския съюз № 8 622 078,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството да платят всички разноски, направени от жалбоподателя в производството.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 72, параграф 6 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на задължението за мотивиране,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-700/20: Жалба, подадена на 24 ноември 2020 г. — Schmid/EUIPO — Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Steirisches Kürbiskernöl g.g.A GESCHÜTZTE GEOGRAFISCHE ANGABE)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/61

      Жалба, подадена на 24 ноември 2020 г. — Schmid/EUIPO — Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Steirisches Kürbiskernöl g.g.A GESCHÜTZTE GEOGRAFISCHE ANGABE)
      (Дело T-700/20)
      (2021/C 28/91)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Gabriele Schmid (Халбенрайн, Австрия) (представител: Rechtsanwalt A. Ginzburg)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Грац, Австрия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: Фигуративна марка на Европейския съюз „Steirisches Kürbiskernöl g.g.A GESCHÜTZTE GEOGRAFISCHE ANGABE“ в следните цветове: син, жълт, зелен, кремово-бяло — заявка за регистрация № 10 108 454

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 23 септември 2020 г. по преписка R 2186/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква и) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-702/20: Жалба, подадена на 27 ноември 2020 г. — Beelow/EUIPO („made of wood“)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/62

      Жалба, подадена на 27 ноември 2020 г. — Beelow/EUIPO („made of wood“)
      (Дело T-702/20)
      (2021/C 28/92)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Timo Beelow (Вупертал, Германия) (представител: Rechtsanwältin J. Vogtmeier)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „made of wood“ — заявка за регистрация № 18 061 410

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 14 септември 2020 г. по преписка R 108/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски включително разноските, възникнали в производството пред апелативния състав.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-707/20: Жалба, подадена на 1 декември 2020 г. — Skyworks Solutions/EUIPO — Sky (Sky5)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/63

      Жалба, подадена на 1 декември 2020 г. — Skyworks Solutions/EUIPO — Sky (Sky5)
      (Дело T-707/20)
      (2021/C 28/94)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Skyworks Solutions, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, Съединени щати) (представител: A. Muir Wood, Barrister)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Sky Ltd (Isleworth, Обединено кралство)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „Sky5“ — заявка за регистрация № 17 837 221

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 30 септември 2020 г. по преписка R 229/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  отхвърли изцяло възраженията срещу регистрацията на спорната марка,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя във връзка с това обжалване.

         Изложени основания

                  —

                  Апелативният състав не е разгледал надлежно или изобщо жалбата,

                  —

                  Апелативният състав неправилно е направил извод, че има вероятност от объркване за услугите от клас 40,

                  —

                  Апелативният състав е нарушил правилата на естествената справедливост, като е достигнал до решението си на основа, различна от обсъжданите пред него,

                  —

                  Апелативният състав неправилно е приел, че лицензията показва, че възразителят е имал право да подава възражения, като се основава на марката на Европейския съюз,

                  —

                  Възражението ще бъде лишено от цел, доколкото се основава на търговската марка за Обединеното кралство, в края на преходния период, т.е. от 1 януари 2021 г., когато споменаването на държави членки в Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета вече няма да се отнася до Обединеното кралство.


title: Дело T-708/20: Жалба, подадена на 30 ноември 2020 г. — TrekStor/EUIPO („e.Gear“)

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/64

      Жалба, подадена на 30 ноември 2020 г. — TrekStor/EUIPO („e.Gear“)
      (Дело T-708/20)
      (2021/C 28/95)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: TrekStor Ltd (Хонг Конг, Китай) (представители: Rechtsanwälte O. Spieker, A. Schönfleisch и N. Willich)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „e.Gear“ — заявка за регистрация № 18 065 340

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 15 септември 2020 г. по преписка R 561/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  член 7, параграф 1, буква в) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-709/20: Жалба, подадена на 30 ноември 2020 г. — OJ/Комисия

text:
               25.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 28/65

      Жалба, подадена на 30 ноември 2020 г. — OJ/Комисия
      (Дело T-709/20)
      (2021/C 28/96)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: OJ (представител: Rechtsanwalt H. von Harpe)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) от 1 септември 2020 г., референтен номер (2020)s. 5088474, както и всички, свързани с него, действия,

                  —

                  надлежно и при спазване на подходящ срок за записване да повтори за жалбоподателя конкурс EPSO/AD/380/19 относно съставянето на списък за бъдещи назначения за Европейската комисия от администратори (AD 7/AD 9) в областта на международното сътрудничество и управлението на помощта за държави извън ЕС,

                  —

                  при условията на евентуалност, надлежно и при спазване на подходящ срок за записване изцяло да повтори конкурс EPSO/AD/380/19 относно съставянето на списък за бъдещи назначения за Европейската комисия от администратори (AD 7/AD 9) в областта на международното сътрудничество и управлението на помощта за държави извън ЕС и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба има за предмет отмяна на решението на Европейската служба за подбор на персонал (EPSO), с което на жалбоподателя се отказва да участва в тестовете с въпроси, даващи право на избор между няколко отговора, които се провеждат на компютър, извън срока, предвиден за конкурса на общо основание EPSO/AD/380/19.
      В жалбата се изтъкват следните основания.

                  1.

                  Първо основание: неравно третиране

                              —

                              Ответникът третирал кандидатите неравно. Той не сравнявал сравними положения. Поради работата си в делегация на ЕС жалбоподателят е подложен на ограничения, свързани със сигурността и придвижването, поради които не можел да предприема краткосрочни пътувания в чужбина. Към това трябвало да се добави, че в отсъствието му не е имало никой, който да се грижи за децата му.

                              —

                              От мястото, в което работи, се изисквало дълго предварително планиране за пътувания в чужбина. EPSO трябвало да прецени и съобрази това в достатъчна степен. Вместо това тя направила сравнение между положението на жалбоподателя в мястото му на работа и другите кандидати, които обаче живеят в държави, в които сигурността е значително по-добра. Това имало за резултат, че кандидати като жалбоподателя постоянно били поставяни в по-неблагоприятно положение поради състоянието на сигурността, за което не могат да бъдат държани отговорни.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на дължимата грижа

                              —

                              Освен това ответникът нарушил задължението си за полагане на дължимата грижа по отношение на жалбоподателя. В мястото му на работа той все пак бил изложен на висок риск за сигурността си. Вместо да прецени това и да организира на жалбоподателя възможно най-лесно участие в конкурса, EPSO настоявала на определените и кратки срокове за участие в конкурса.

                              —

                              Така жалбоподателят бил принуден да поеме значителни рискове за сигурността и евентуално дори да наруши местни правила. Това противоречало на задължението за полагане на дължимата грижа спрямо жалбоподателя, който като служител също попадал под закрилата на задължението за полагане на дължимата грижа.


title: Дело C-316/20: Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Португалия), постъпило на 16 юли 2020 г. — VO и др./SATA International — Azores Airlines SA

text:
               1.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 35/21

      Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Португалия), постъпило на 16 юли 2020 г. — VO и др./SATA International — Azores Airlines SA
      (Дело C-316/20)
      (2021/C 35/31)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: VO, ZO, ML, NB, KE, JE, PI, VY

         Ответник: SATA International — Azores Airlines SA

         Преюдициален въпрос

      Включва ли понятието „пътувания с намалена тарифа, която не се предлага директно или индиректно на всички клиенти, пътници, които заплащат част от цената на билета, като останалата част се поема от самолетната компания под формата на спонсорство за спортно състезание?
      С определение от 26 ноември 2020 г. Съдът (девето отделение) постановява:

         Член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)
         на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, трябва да се тълкува в смисъл, че този регламент не се прилага за пътник, който пътува с билет на преференциална тарифа, издаден от въздушен превозвач в контекста на спонсорство на събитие, чиято полза е ограничена до определени лица и чието издаване предполага предварително и индивидуализирано разрешение от този въздушен превозвач.

         (1)  ОВ L 46, 2004 г., стр. 1.


title: Дело C-521/20: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Австрия), постъпило на 19 октомври 2020 г. — J.P./B.d.S.L.

text:
               1.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 35/24

      Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Австрия), постъпило на 19 октомври 2020 г. — J.P./B.d.S.L.
      (Дело C-521/20)
      (2021/C 35/35)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: J.P.

         Ответник: B.d.S.L.

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз (по-специално във връзка с Директивата за „Евровинетките“ 1999/62/ЕО (1)) да се тълкува в смисъл, че обвързването на национална правна уредба, която — както член 20, параграф 2 от Bundesstraßenmautgesetz (Закон относно пътните такси, събирани по федералните пътища, наричан по-нататък „BStMG“) във връзка с член 22, параграф 2 от Verwaltungsstrafgesetz (Закон за административните наказания, наричан по-нататък „VStG“) — изисква кумулативно преследване и наказване на последователни, извършени на определени пътни участъци отделни нарушения на задължението за заплащане на ТОЛ такси, противоречи на забраната за повторно преследване и наказване, при положение че това изискване не е съпроводено същевременно нито с установяване на задължение за координиране за всички компетентни за провеждането на това административнонаказателно производство органи и съдилища, нито с изрично задължение за ефективно прилагане на принципа на пропорционалност при определяне размера на общото административно наказание?

         (1)  Директива 1999/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 1999 година относно заплащането на такси от тежкотоварни автомобили за използване на определени инфраструктури (ОВ L 187, 1999 г., стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 7, стр. 88)


title: Дело C-538/20: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 21 октомври 2020 г. — Finanzamt B/W AG

text:
               1.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 35/25

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 21 октомври 2020 г. — Finanzamt B/W AG
      (Дело C-538/20)
      (2021/C 35/38)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Finanzamt B

         Ответник: W AG

         Друга страна: Bundesministerium der Finanzen

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 43 във връзка с член 48 от Договора за създаване на Европейската общност (понастоящем член 49 във връзка с член 54 от Договора за функционирането на Европейския съюз) да се тълкуват в смисъл, че не допускат законодателство на държава членка, което забранява на местно дружество да приспада от облагаемата си печалба загуби, реализирани от негово място на стопанска дейност в друга държава членка, при положение че това дружество, от една страна, е изчерпало всички възможности за приспадане на тези загуби, предоставени му от правото на държавата членка, в която е мястото на стопанска дейност, и от друга страна, това дружество повече не реализира приходи чрез това място на стопанска дейност, поради което повече няма възможност да отчита загубите в тази държава членка („окончателни“ загуби), дори ако въпросното законодателство предвижда освобождаване на печалбите и загубите въз основа на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане между двете държави членки?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: следва ли член 43 във връзка с член 48 от Договора за създаване на Европейската общност (понастоящем член 49 във връзка с член 54 от Договора за функционирането на Европейския съюз) да се тълкуват в смисъл, че те не допускат и правните разпоредби на германския Gewerbesteuergesetz (Закон за данъка върху доходите от стопанска дейност), които забраняват на местно дружество да приспада от облагаемата си печалба от стопанска дейност „окончателни“ загуби от вида, описан в първия въпрос, реализирани от място на стопанска дейност в друга държава членка?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: може ли в случай на закриване на място на стопанска дейност в друга държава членка да са налице „окончателни“ загуби от вида, описан в първия въпрос, при положение че съществува поне теоретичната възможност дружеството да открие във въпросната държава членка ново място на стопанска дейност, с чиито печалби евентуално да бъдат компенсирани предишните загуби?

                  4)

                  При утвърдителни отговори на първия и третия въпрос: считат ли се за „окончателни“ загуби от вида, описан в първия въпрос, които трябва да бъдат отчетени от държавата по седалището на дружеството, и онези загуби на мястото на стопанска дейност, които съгласно законодателството на държавата, в която е мястото на стопанска дейност, е можело поне веднъж да бъдат пренесени в следващ данъчен период?

                  5)

                  При утвърдителни отговори на първия и третия въпрос: ограничено ли е по размер задължението за отчитане на трансграничните „окончателни“ загуби до размера на онези загуби, които дружеството щеше да натрупа във въпросната държава, в която е мястото на стопанска дейност, ако отчитането на загуби там не беше изключено?


title: Дело C-510/18 P: Жалба, подадена на 3 август 2018 г. от Prada SA срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 5 юни 2018 г. по дело T-111/16 — Prada/EUIPO

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/16

      Жалба, подадена на 3 август 2018 г. от Prada SA срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 5 юни 2018 г. по дело T-111/16 — Prada/EUIPO
      (Дело C-510/18 P)
      (2019/C 155/20)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Prada SA (представители: C: Mazzi, G. Guglielmetti, P. Tammaro, avvocati)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), The Rich Prada International PT
      С определение от 14 февруари 2019 г. Съдът (седми състав) постанови, че жалбата е недопустима.


title: Дело C-631/18: Иск, предявен на 8 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Република Словения

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/16

      Иск, предявен на 8 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Република Словения
      (Дело C-631/18)
      (2019/C 155/21)
      Език на производството: словенски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: T. Scharf, B. Rous Demiri)

         Ответник: Република Словения

         Искания на ищеца

      Комисията моли Съда:

                  —

                  да установи, че като не е приела (всички) законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Делегирана директива (ЕС) 2017/593 на Комисията от 7 април 2016 година за допълване на Директива 2014/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета, или като не е уведомила Комисията за приемането на такива разпоредби, Република Словения не е изпълнила задълженията си по член 14 от посочената директива, и

                  —

                  да се осъди Република Словения да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      По смисъла на член 14 от Директива (ЕС) 2017/593 държавите членки са длъжни да приемат и публикуват не по-късно от 3 юли 2017 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с посочената директива и незабавно да ги съобщят на Комисията. Тъй като до изтичане на посочения срок Република Словения не е съобщила на Комисията мерките за транспониране на посочената директива, последната решава да сезира Съда.
      Срокът за транспониране на Директивата е изтекъл на 3 юли 2017 г.


title: Дело C-733/18 P: Жалба, подадена на 23 ноември 2018 г. от Sevenfriday AG срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 27 септември 2018 г. по дело T-449/17 — Sevenfriday/EUIPO

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/17

      Жалба, подадена на 23 ноември 2018 г. от Sevenfriday AG срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 27 септември 2018 г. по дело T-449/17 — Sevenfriday/EUIPO
      (Дело C-733/18 P)
      (2019/C 155/22)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sevenfriday AG (представители: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini, avvocati)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 19 март 2019 г. Съдът (седми състав) отхвърли жалбата като недопустима.


title: Дело C-734/18 P: Жалба, подадена на 23 ноември 2018 г. от Sevenfriday AG срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 27 септември 2018 г. по дело T-448/17 — Sevenfriday/EUIPO

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/17

      Жалба, подадена на 23 ноември 2018 г. от Sevenfriday AG срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 27 септември 2018 г. по дело T-448/17 — Sevenfriday/EUIPO
      (Дело C-734/18 P)
      (2019/C 155/23)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sevenfriday AG (представители: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini, avvocati)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 19 март 2019 г. Съдът (седми състав) обяви жалбата за недопустима.


title: Дело C-808/18: Иск, предявен на 21 декември 2018 г. — Европейска комисия/Унгария

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/18

      Иск, предявен на 21 декември 2018 г. — Европейска комисия/Унгария
      (Дело C-808/18)
      (2019/C 155/24)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: M. Condou-Durande, A. Tokár и J. Tomkin)

         Ответник: Унгария

         Искания на ищеца

      Комисията иска от Общия съд:

                  а)

                  да установи, че:

                              —

                              като предвижда, че молбата за убежище трябва да се подава лично пред компетентния орган и само в транзитните зони, в които се допуска влизането на ограничен брой лица,

                              —

                              като прилага като общо правило специална процедура, в която не са осигурени гаранциите, предвидени в Директива 2013/32/ЕС,

                              —

                              като изисква да се прилага спрямо всички кандидати за убежище (с изключение на лицата под 14 години) процедура, вследствие на която докато трае процедурата за предоставяне на убежище те задължително трябва да останат задържани в обекти в транзитните зони, които могат да напуснат само в посока към Сърбия, като това задържане не е осигурено с гаранциите, предвидени в Директива 2013/33/ЕС,

                              —

                              като отвежда до другата страна на граничните заграждения незаконно пребиваващите граждани на трети страни, без да спазва процедурите и гаранциите, предвидени в член 5, член 6, параграф 1, член 12, параграф 1, и член 13, параграф 1 от Директива 2008/115/ЕО,

                              —

                              не транспонира в националното право член 46, параграф 5 от Директива 2013/32 и приема разпоредби, които се отклоняват от общото правило за автоматично суспензивно действие в случаи, които не попадат в приложното поле на член 46, параграф 6 от тази директива,

                              —

                              Унгария не изпълнява задълженията си по член 3, член 6, член 24, параграф 3, член 43 и член 46, параграфи 5 и 6 от Директива 2013/32, по член 2, буква з), член 8, член 9 и член 11 от Директива 2013/33, и по член 5, член 6, параграф 1, член 12, параграф 1 и член 13, параграф 1 от Директива 2008/115, всички във връзка с членове 6, 18 и 47 от Хартата на основните права;

                  б)

                  да осъди Унгария да заплати съдебните разноски.
                  Основания и основни доводи
                  Комисията счита, че Унгария нарушава членове 3 и 6 от Директива 2013/32, като предвижда, че молбата за убежище трябва да се подава лично пред компетентния орган и само в транзитните зони, в които се допуска влизането на ограничен брой лица. По този начин Унгария не гарантира на кандидатите за международна закрила действителен достъп до процедурата за предоставяне на убежище.
                  Според Комисията разпоредбите на Закона за правото на убежище, съгласно които кандидатите са задължени да останат в транзитните зони докато се разглеждат молбите им за международна закрила, водят до това всички кандидати за убежище да бъдат систематично задържани в Унгария, което не е в съответствие с предвиденото в Директива 2013/33.
                  Освен това, Комисията счита, че Унгария не изпълнява задълженията си по член 5, член 6, параграф 1, член 12, параграф 1 и член 13, параграф 1 от Директива 2008/115, като отвежда до другата страна на граничните заграждения незаконно пребиваващите граждани на трети страни, без да спазва процедурите и гаранциите, предвидени в тази директива.
                  Според Комисията Унгария не е транспонирала в националното си право общото правило, предвидено в член 46, параграф 5 от Директива 2013/32, тъй като по отношение на съдебния административен контрол върху решенията за отхвърляне на молбите като неоснователни Законът за правото на убежище е отменил разпоредбата, предвиждаща автоматично суспензивно действие на жалбата, подадена пред съда.
                  Освен това, Комисията твърди, че Унгария нарушава член 46, параграфи 5 и 6 от Директива 2013/32, тъй като в случаите на отхвърляне на молби за международна закрила Законът за правото на убежище не предвижда изрично възможност за суспензивно действие. Поради това не е гарантирано правото на кандидатите да останат на територията на Унгария докато се разглежда жалбата, тъй като решението за отказ подлежи на изпълнение независимо от подаването на жалба по съдебен ред.


title: Дело C-20/19: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien (Австрия), постъпило на 15 януари 2019 г. — kunsthaus muerz gmbh/Zürich-Versicherungs AG

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/19

      Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien (Австрия), постъпило на 15 януари 2019 г. — kunsthaus muerz gmbh/Zürich-Versicherungs AG
      (Дело C-20/19)
      (2019/C 155/25)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Wien

         Страни в главното производство

         Ищец: kunsthaus muerz gmbh

         Ответник: Zürich-Versicherungs AG

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли Директива 2002/83/ЕО, и по-специално членове 35 и 36 от тази директива, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която независимо дали преди сключването на договора е предоставена (правилна) информация за правото на отказ, срокът за отказ изтича 30 дни след сключването на договора, (включително когато) титулярят на полица не е потребител?


title: Дело C-41/19: Преюдициално запитване от Amtsgerichts Köln (Германия), постъпило на 23 януари 2019 г. — FX/GZ, законно представлявана от нейната майка

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/20

      Преюдициално запитване от Amtsgerichts Köln (Германия), постъпило на 23 януари 2019 г. — FX/GZ, законно представлявана от нейната майка
      (Дело C-41/19)
      (2019/C 155/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Köln

         Страни в главното производство

         Молител: FX

         Ответник: GZ, gesetzlich vertreten durch ihre Mutter

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли да се смята, че искането за защита от принудително изпълнение по член 767 от германския Zivilprozessordnung (Гражданско-процесуален кодекс, наричан по-нататък „ZPO“), подадено срещу присъдена от чуждестранен съд издръжка, е иск за задължения за издръжка по смисъла на Регламент (ЕО) № 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 г. относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка?

                  2)

                  При отрицателен отговор, представлява ли производството по искане за защита срещу принудително изпълнение по член 767 от ZPO срещу присъдена от чуждестранен съд издръжка дело във връзка с изпълнението на съдебни решения по смисъла на член 24, точка 5 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела?


title: Дело C-44/19: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 24 януари 2019 г. — Repsol Petróleo, S.A./Administración del Estado

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/20

      Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 24 януари 2019 г. — Repsol Petróleo, S.A./Administración del Estado
      (Дело C-44/19)
      (2019/C 155/27)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Repsol Petróleo, S.A.

         Ответник: Administración del Estado

         Преюдициални въпроси

      Следва ли член 21, параграф 3 от Директива 2003/96 от 27 октомври да се тълкува в смисъл, че допуска облагане с акциз върху въглеводородите на собственото потребление на енергийни продукти в рамките на предприятието на производителя в съотношението, в което се получават неенергийни продукти?
      Или, напротив, целта на разпоредбата да освободи от данъчното облагане използването на енергийни продукти, което се приема за необходимо за получаването на крайните енергийни продукти, възпрепятства облагането на това собствено потребление в частта, в която то води до получаването и на други неенергийни продукти, дори когато тези продукти са с остатъчен характер и се получават неизбежно в резултат на самия производствен процес?


title: Дело C-45/19: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de A Coruña (Испания), постъпило на 24 януари 2019 г. — Compañía de Tranvías de la Coruña, S.A./Ayuntamiento de A Coruña

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/21

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de A Coruña (Испания), постъпило на 24 януари 2019 г. — Compañía de Tranvías de la Coruña, S.A./Ayuntamiento de A Coruña
      (Дело C-45/19)
      (2019/C 155/28)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de A Coruña

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Compañía de Tranvías de la Coruña, S.A.

         Ответник: Ayuntamiento de A Coruña

         Преюдициален въпрос

      Като се има предвид член 8, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1370/2007, откога започва да тече посоченият в него максимален тридесетгодишен срок на договорите: а) от момента на възлагане или финализиране на договора, б) от момента на влизане в сила на споменатата разпоредба, в) от деня, следващ изтичането на преходния период по член 8, параграф 2 от Регламента (3 декември 2019 г.), или г) от друга дата, посочена от Съда на Европейския съюз?


title: Дело C-59/19: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshofs (Германия), постъпило на 29 януари 2019 г. — Wikingerhof GmbH & Co. KG/Booking.com BV

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/22

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshofs (Германия), постъпило на 29 януари 2019 г. — Wikingerhof GmbH & Co. KG/Booking.com BV
      (Дело C-59/19)
      (2019/C 155/29)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Wikingerhof GmbH & Co. KG

         Ответник: Booking.com BV

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела да се тълкува в смисъл, че съдът, който има компетентност по дела относно непозволено увреждане, е компетентен и по иск за преустановяване на определени действия, ако се вземе под внимание, че укоримото поведение е предвидено в договорните разпоредби, но жалбоподателят твърди, че тези разпоредби се основават на злоупотреба с господстващо положение на ответника?


title: Дело C-72/19 P: Жалба, подадена на 30 януари 2019 г. от Suzanne Saleh Thabet, Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh, Khadiga Mahmoud El Gammal срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 22 ноември 2018 г. по съединени дела T-274/16 и Т-275/16, Saleh Thabet и др./Съвет

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/23

      Жалба, подадена на 30 януари 2019 г. от Suzanne Saleh Thabet, Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh, Khadiga Mahmoud El Gammal срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 22 ноември 2018 г. по съединени дела T-274/16 и Т-275/16, Saleh Thabet и др./Съвет
      (Дело C-72/19 P)
      (2019/C 155/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Suzanne Saleh Thabet, Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh, Khadiga Mahmoud El Gammal (представители: D. Anderson QC, B. Kennelly QC, J. Pobjoy, Barrister, G. Martin, C. Enderby Smith, F. Holmey, Solicitors)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите молят Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  сам да постанови окончателно решение по делото, като отмени обжалваните актове в частта им, отнасяща се до жалбоподателите,

                  —

                  при условията на евентуалност, да върне делото за ново разглеждане от Общия съд, който да се произнесе, като се съобрази с правните изводи на Съда, и

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателите в производствата пред Съда и Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Първо основание — Общият съд е допуснал грешка, като е приел, че Съветът не е бил длъжен да провери дали египетските власти са зачели основните права в Съюза на жалбоподателите.
      Второ основание — Общият съд е допуснал грешка, като е приел, че Съветът не е бил длъжен да провери дали съдебните производства и разследвания относно жалбоподателите се отнасят до действия, които могат да подкопаят правовата държава в Египет.
      Трето основание — Общият съд неправилно е приел, че Съветът не е допуснал явна грешка в преценката при позоваването на дело № 10427 (твърдения за Al Watany Bank).
      Четвърто основание — Общият съд неправилно е приел, че Съветът не е допуснал явна грешка в преценката при позоваването на дело № 8897 (дело относно подновяване на частно жилище).
      Пето основание — Общият съд неправилно е приел, че Съветът не е допуснал явна грешка в преценката при позоваването на дело № 756 (твърдение относно подаръците от предприятието Al-Ahram) и дело № 53 (твърдение относно подаръците от Dar El Tahrir)
      Шесто основание — Общият съд неправилно е приел, че Съветът не е допуснал явна грешка в преценката при позоваването на дело № 144 (твърдение относно изпиране на пари).


title: Дело C-76/19: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 31 януари 2019 година — Директор на Териториална дирекция Югозападна Агенция „Митници“, правоприемник на Митница Аерогара София/„Къртис-Балкан“ ЕООД

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/24

      Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 31 януари 2019 година — Директор на Териториална дирекция Югозападна Агенция „Митници“, правоприемник на Митница Аерогара София/„Къртис-Балкан“ ЕООД
      (Дело C-76/19)
      (2019/C 155/31)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен административен съд

         Страни в главното производство

         Касатор: Директор на Териториална дирекция Югозападна Агенция „Митници“, правоприемник на Митница Аерогара София

         Ответник в касационното производство:„Къртис-Балкан“ ЕООД

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли член 158, параграф 3 от Регламент 2454/93 да се тълкува в смисъл, че урежда самостоятелно основание за корекция на митническата стойност чрез прибавяне към действително платената или подлежаща на плащане цена за внасяните стоки на роялти такси, независимо от правилото на член 157 от Регламент 2454/93?

                  2.

                  Следва ли член 158, параграф 3 от Регламент 2454/93 да се тълкува в смисъл, че урежда две алтернативни хипотези на корекции на митническата стойност, а именно: едната, когато роялти таксите, каквито са процесните, се отнасят отчасти до внесените стоки и отчасти до други съставни части, добавени към стоките след вноса им, и втората, когато роялти таксите се отнасят до други дейности или услуги след вноса?

                  3.

                  Следва ли член 158, параграф 3 от Регламент 2454/93 да се тълкува в смисъл, че урежда три хипотези на корекции на митническата стойност, а именно: едната, когато роялти таксите се отнасят отчасти до внесените стоки и отчасти до други съставни части, добавени към стоките след вноса им; втората, когато роялти таксите се отнасят отчасти до внесените стоки и отчасти до други дейности или услуги след вноса; третата, когато роялти таксите се отнасят отчасти до внесените стоки и отчасти до други съставни части, добавени към стоките след вноса им, или до други дейности или услуги след вноса?

                  4.

                  Следва ли член 158, параграф 3 от Регламент 2454/93 да се тълкува в смисъл, че допуска корекция на митническата стойност винаги когато е установено, че заплатените роялти такси се отнасят за дейности и услуги след вноса на остойностяваните стоки, каквито са предоставяните от американското дружество на българското дружество в конкретния случай (свързани с производството и управлението), независимо от това дали са налице предпоставките за извършване на такава корекция, регламентирани в член 157 от Регламент 2454/93?

                  5.

                  Следва ли член 158, параграф 3 от Регламент 2454/93 да се тълкува в смисъл, че урежда специфичен случай на корекция на митническата стойност по реда и при наличието на предпоставките, регламентирани в член 157 от Регламент 2454/93, при който единствената особеност е тази, че роялти таксата е свързана само частично с остойностяваните стоки, а последното налага тя да се разпредели пропорционално?

                  6.

                  Следва ли член 158, параграф 3 от Регламент 2454/93 да се тълкува в смисъл, че е приложим и тогава, когато купувачът плаща хонорар или лицензионна такса на трето лице?

                  7.

                  Ако отговорите на предходните два въпроса са положителни, в хипотезата на пропорционално разпределяне на лицензионната такса на основание член 158, параграф 3 от Регламент 2454/93, следва ли да се преценява от съда наличието на двете предпоставки, регламентирани в член 157, параграф 2, а именно роялти таксата задължително да е свързана с внасяните стоки, макар и частично, и да е условие за продажбата им, съответно при тази преценка следва ли да се съобрази правилото на член 160, според което условията на член 157, параграф 2 са налице, ако продавачът или свързано с него лице изисква от купувача да извърши това плащане?

                  8.

                  Следва ли член 160 от Регламент 2454/93 да се приема за относим само към основното правило на член 157 от Регламент 2454/93, когато лицензионните и роялти такси са платени на трето лице и са свързани изцяло с остойностяваните стоки, или е приложим и в случаите, когато тези лицензионни или роялти такси са свързани само частично с внесените стоки?

                  9.

                  Следва ли член 160 от Регламент 2454/93 да се тълкува в смисъл, че под свързаност между лицензодателя и продавача има предвид случаите, при които лицензодателят е свързан с купувача, тъй като осъществява спрямо купувача пряк контрол, надхвърлящ контрола за качество, или следва да се тълкува в смисъл, че свързаността между лицензодателя и купувача, описана по-горе, не е достатъчна, за да обоснове свързаност (непряка) между лицензодателя и продавача, особено ако последният отрича цените по поръчките от купувача за внасяните стоки да зависят от заплащането на роялти таксите, както и отрича лицензодателят да е в положение оперативно да насочва или да извършва ограничаване на действията му?

                  10.

                  Следва ли член 160 от Регламент 2454/93да се тълкува в смисъл, че допуска да бъде извършена корекция на митническата стойност само когато са изпълнени двете условия, регламентирани в член 157 от Регламент 2454/93, а именно лицензионното отчисление, което се плаща на трето лице, да е свързано с оценяваните стоки и да представлява условие за продажбата на тези стоки, и допълнително е изпълнено условието продавачът или свързано с него лице да изисква от купувача да извърши плащането на лицензионното отчисление?

                  11.

                  Следва ли изискването на член 157, параграф 2, първо тире от Регламент 2454/93 — лицензионното отчисление да е свързано с оценяваните стоки — да се счита изпълнено, когато е установена косвена връзка между него и внасяните стоки като тази в конкретния случай, а именно, когато остойностяваните стоки представляват компоненти, влагани в краен лицензиран продукт?


title: Дело C-87/19: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 7 февруари 2019 г. — TV Play Baltic AS/Lietuvos radijo ir televizijos komisija

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/26

      Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 7 февруари 2019 г. — TV Play Baltic AS/Lietuvos radijo ir televizijos komisija
      (Дело C-87/19)
      (2019/C 155/32)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TV Play Baltic AS

         Ответник: Lietuvos radijo ir televizijos komisija

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли член 2, буква м) от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) да се тълкува в смисъл, че „предоставяне на електронна съобщителна мрежа“ не обхваща дейностите по повторно излъчване чрез спътникови мрежи, собственост на трети лица, като извършваните от жалбоподателя?

                  2.

                  Следва ли член 31, параграф 1 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга), изменена с Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година, да се тълкува в смисъл, че не допуска държавите членки да налагат задължение за „наложителен пренос“ (за излъчване на телевизионен канал чрез спътникови мрежи, собственост на трети лица, и за предоставяне на достъп до това излъчване на крайните ползватели) на икономическите оператори като жалбоподателя, които: (1) излъчват телевизионен канал, защитен от система за условен достъп през спътникови мрежи, притежавани от трети лица, като за целта приемат сигнали от телевизионни програми (канали), излъчвани по това време, конвертират ги, кодират ги и ги препращат към изкуствен сателит на Земята, от който те непрекъснато се предават обратно към Земята, и (2) предлагат пакети от телевизионни канали на клиенти, като за целта предоставят достъп до защитеното телевизионно предаване (или до част от него) чрез устройства за условен достъп срещу възнаграждение?

                  3.

                  Следва ли член 31, параграф 1 от Директива 2002/22, изменена с Директива 2009/136, да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагане на тази разпоредба, следва да се приеме, че значителен брой крайни ползватели не използват електронни съобщителни мрежи (в конкретния случай сателитна телевизионна мрежа) като основен източник (средство) за получаване на телевизионни предавания, когато тези мрежи се използват като основен източник (средство) от само около 6 % от всички крайни ползватели (в конкретния случай, домакинства)?

                  4.

                  Следва ли при анализа дали приложението на член 31, параграф 1 от Директива 2002/22, изменена с Директива 2009/136, е обосновано, да се вземат предвид интернет-потребителите, които могат безплатно да гледат въпросните телевизионни програми (или част от тях) на живо онлайн?

                  5.

                  Следва ли член 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува като забраняващ на държавите членки да налагат задължение за икономическите оператори, като жалбоподателя, да излъчват повторно телевизионен канал по електронни съобщителни мрежи безплатно, когато операторът, в полза на когото е предвидено това задължение, е напълно способен самият той да излъчва тези телевизионни канали чрез същата мрежа със свои собствени средства?

                  6.

                  Следва ли член 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува като забраняващ на държавите членки да налагат задължение за икономическите оператори, като жалбоподателя, да излъчват повторно телевизионен канал по електронни съобщителни мрежи безплатно, когато това задължение би обхванало само около 6 % от всички домакинства, като тези домакинства имат възможността да гледат телевизионния канал чрез мрежата за наземно разпространение или интернет?


title: Дело C-93/19 P: Жалба, подадена на 6 февруари 2019 г. от Европейската служба за външна дейност срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 27 ноември 2018 г. по дело T-315/17, Hebberecht/ЕСВД

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/27

      Жалба, подадена на 6 февруари 2019 г. от Европейската служба за външна дейност срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 27 ноември 2018 г. по дело T-315/17, Hebberecht/ЕСВД
      (Дело C-93/19 P)
      (2019/C 155/33)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска служба за външна дейност (представители: S. Marquardt, R. Spac)

         Друга страна в производството: Chantal Hebberecht

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да бъде отменено решението на Общия съд от 27 ноември 2018 г. по дело T-315/17,

                  —

                  да бъде отхвърлена първоначалната жалба като неоснователна,

                  —

                  да бъде осъдена другата страна да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Според ЕСВД общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, като е основал решението си на нарушение на член 1г, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица и като е приел, че посочената разпоредба съдържа пряко приложим принцип по отношение на индивидуалните решения, приети от институцията в изпълнение на този правилник (т. 93—94 от обжалваното решение).
      Освен това, дори да се предположи, че член 1г, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица съдържа пряко приложимо задължение, тази разпоредба не може да се приложи в конкретния случай с оглед на естеството на спорното решение, което засяга само жалбоподателката в качеството ѝ на ръководител на делегация и не подлежи на прилагането на принципа за равнопоставеност на половете.


title: Дело C-104/19: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 11 февруари 2019 г. — Donex Shipping and Forwarding B.V./Staatssecretaris van Financiën

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/28

      Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 11 февруари 2019 г. — Donex Shipping and Forwarding B.V./Staatssecretaris van Financiën
      (Дело C-104/19)
      (2019/C 155/34)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Donex Shipping and Forwarding B.V.

         Ответник по жалбата: Staatssecretaris van Financiën

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 91/2009 по отношение на вносител в Съюза поради нарушение на член 2, параграф 11 от Регламент (ЕО) № 384/96, тъй като при извършване на уреденото в тази разпоредба сравнение Съветът не е взел предвид експортните сделки с определени видове от продукта, за да определи дъмпинговия марж за разглежданите продукти на неоказали съдействие китайски производители износители?

                  2)

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 91/2009 по отношение на вносител в Съюза поради нарушение на член 2, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 384/96, тъй като при сравняването на нормалната стойност на продуктите на индийски производител с експортните цени на сходни китайски продукти в рамките на изчисляването на дъмпинговия марж за разглежданите продукти институциите на Съюза са отказали да вземат под внимание корекции във връзка с вносни митни сборове за суровини и косвени данъци в държавата аналог Индия, както и корекции за разлики в производството, съответно в производствените разходи и/или тъй като при определянето на нормалната стойност институциите на Съюза не са предоставили (своевременно) на китайските производители износители, оказали съдействие по време на разследването, всички данни, получени от индийския производител?