title: Дело C-444/05: Решение на Съда (втори състав) от 19 април 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Dioikitiko Protodikeio Athinon — Гърция) — Aikaterini Stamatelaki/NPDD Organismos Asfaliseos Eleftheron Epagelmation (OAEE) (Ограничения на свободното предоставяне на услуги — Възстановяване на разходите за болнично лечение в частните лечебни заведения — Обоснованост и пропорционалност на изключението)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/14

         Решение на Съда (втори състав) от 19 април 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Dioikitiko Protodikeio Athinon — Гърция) — Aikaterini Stamatelaki/NPDD Organismos Asfaliseos Eleftheron Epagelmation (OAEE)
   (Дело C-444/05) (1)

   (Ограничения на свободното предоставяне на услуги - Възстановяване на разходите за болнично лечение в частните лечебни заведения - Обоснованост и пропорционалност на изключението)
   (2007/C 96/22)
   Език на производството: гръцки
   Препращаща юрисдикция
   Dioikitiko Protodikeio Athinon
   Страни в главното производство

      Ищец: Aikaterini Stamatelaki

      Ответник: NPDD Organismos Asfaliseos Eleftheron Epagelmation (OAEE)
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Dioikitiko Protodikeio Athinon — Тълкуване на членове 49 и 50 ЕО — Условия за възстановяване на медицинските разходи, направени в друга държава-членка — Национална правна уредба, предвиждаща възстановяването на медицинските разходи, направени в частно болнично заведение в друга държава-членка само за лечението на малолетни лица под 14 години, като поставя такова възстановяване под единственото условие да бъде получено предварително разрешение, когато лечението се осъществява в обществено болнично заведение
   Диспозитив
   Член 49 ЕО не допуска законодателство на държава-членка, като разглежданото по главното производство, което изключва всяко възстановяване от национална социалноосигурителна институция на разходите, възникнали при болничното лечение на осигурени в нея лица в частни лечебни заведения, намиращи се в друга държава-членка, с изключение на тези относно лечението на деца на възраст под 14 години.

      (1)  ОВ C 60, 11.3.2006 г.


title: Дело T-462/17: Жалба, подадена на 25 юли 2017 г. — TO/ЕАОС

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/32

         Жалба, подадена на 25 юли 2017 г. — TO/ЕАОС
   (Дело T-462/17)
   (2017/C 347/41)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: TO (представител: N. Lhoëst, avocat)

      Ответник: Европейската агенция за околна среда

      Искания на жалбоподателката

   Жалбоподателката иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската агенция за околна среда (ЕАОС) от 22 септември 2016 г., с което се прекратява правоотношението на жалбоподателката като договорно нает служител;

               —

               да отмени решението на ЕАОС от 20 април 2017 г., с което се отхвърля жалбата, подадена по административен ред от жалбоподателката на 21 декември 2016 г.;

               —

               да осъди ЕАОС да заплати на жалбоподателката обезщетение, изчислено въз основа на загубата на заплата за 4 години, като се приспаднат обезщетенията за безработица, получени през този период;

               —

               да осъди ЕАОС да заплати на жалбоподателката сума от 3 500 евро като обезщетение на разходите, свързани с предсрочното прекратяване на нейния договор за наем в Копенхаген, която сума при необходимост може да бъде увеличена;

               —

               да отмени фиша за заплата на жалбоподателката за месец септември 2016 г., по-специално тъй като в него липсва заплата за 22 септември 2016 г.;

               —

               да осъди ЕАОС да заплати на жалбоподателката обезщетение от 50 000 евро за неимуществената вреда, произтичаща от решението за уволнение от 22 септември 2016 г.;

               —

               да осъди ЕАОС да заплати на жалбоподателката обезщетение от 5 000 евро за неимуществената вреда, произтичаща от нарушението от ЕАОС на член 26 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз;

               —

               да осъди ЕАОС да заплати на жалбоподателката обезщетение от 10 000 евро за неимуществената вреда, произтичаща от психологическия натиск, оказан върху нея от ЕАОС по време на нейната неработоспособност;

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното искане, да осъди ЕАОС да заплати на жалбоподателката едномесечно предизвестие и обезщетение в размер на една трета от нейната основна заплата за всеки пълен месец от изпитателния срок в съответствие с разпоредбите на член 84 от Условията за работа на другите служители;

               —

               да осъди ЕАОС да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателката излага осем основания.

               1.

               Първото основание е за неприложимост на член 48, буква б) от Условията за работа на другите служители.

               2.

               Второто основание е за нарушение на член 48, буква б) и член 16, параграф 2 от Условията за работа на другите служители.

               3.

               Третото основание е възражение за незаконосъобразност поради дискриминация, що се отнася до член 48, буква б) от Условията за работа на другите служители.

               4.

               Четвъртото основание е за нарушение на член 26 от Правилника и нарушение на правото на защита.

               5.

               Петото основание е за нарушение на Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (OВ L 8, 2001 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142) и на член 8 от Харта на основните права на Европейския съюз.

               6.

               Шестото основание е за нарушение на член 84 от Условията за работа на другите служители, на член 41 Харта на основните права на Европейския съюз и на задължението за полагане на грижа.

               7.

               Седмото основание е за явна грешка в преценката.

               8.

               Осмото основание е за злоупотреба с власт.


title: Дело T-33/12: Жалба, подадена на 23 януари 2012 г. — Piotrowski/СХВП (MEDIGYM)

text:
               17.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/24

         Жалба, подадена на 23 януари 2012 г. — Piotrowski/СХВП (MEDIGYM)
   (Дело T-33/12)
   2012/C 80/40
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Elke Piotrowski (Viernheim, Германия) (представител: J. Albrecht, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 ноември 2011 г. (преписка R 734/2011-4),

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „MEDIGYM“ за стоки от клас 10

      Решение на проверителя: Отказва регистрацията

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009, тъй като решението на апелативния състав се основава на съображения, по които жалбоподателят не е могъл да се произнесе, както и нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009, тъй като на посочената марка на Общността е отказана защитата по член 154, параграф 3 и член 37, параграф 1 от Регламент № 207/2009, въпреки че регистрацията на марката не е изключена нито по член 7, параграф 1, буква б), нито по член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-434/16: Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — Sensi Vigne & Vini/EUIPO — El Grifo (CONTADO DEL GRIFO)

text:
               26.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 350/24

         Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — Sensi Vigne & Vini/EUIPO — El Grifo (CONTADO DEL GRIFO)
   (Дело T-434/16)
   (2016/C 350/30)
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Sensi Vigne & Vini Srl (Лампорекио, Италия) (представител: F. Caricato, avvocato)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: El Grifo, SA (Сан Бартоломе, Лансароте, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „CONTADO DEL GRIFO“ — заявка за регистрация № 12 097 416

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 25 май 2016 г. по преписка R 2218/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да измени изцяло решението на EUIPO от 25 май 2016г.,

               —

               да уважи настоящата жалба, като постанови по същество регистрацията на марка на ЕС № 012097416, заявена на 28.8.2013 г. за клас 33,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски в производствата пред първата и втората инстанция.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-467/11 P: Жалба, подадена на 9 септември 2011 г. от Audi AG и Volkswagen AG срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 6 юли 2011 г. по дело T-318/09, Audi AG, Volkswagen AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/12

         Жалба, подадена на 9 септември 2011 г. от Audi AG и Volkswagen AG срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 6 юли 2011 г. по дело T-318/09, Audi AG, Volkswagen AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   (Дело C-467/11 P)
   2011/C 347/18
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Audi AG, Volkswagen AG (представител: P. Kather, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението на Общия съд от 6 юли 2011 г. по дело T-318/09;

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 май 2009 г. (преписка R 226/2007-1);

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното решение на Общия съд нарушавало член 7, параграф 1, буква в) от Регламента относно марката на Общността (1), тъй като материалното общностно право било неправилно приложено. Знакът „TDI“ не бил описателен. Общият съд неправилно приел, че съответните потребители го възприемат незабавно и без други разсъждения като съкращение на определено техническо свойство. Това не било така, тъй като, от една страна, „TDI“ не било каквото и да било съкращение, и от друга страна, за това съкращение съществували многобройни езикови комбинации. Поради това изискването за възприемане, което да е „незабавно и без други разсъждения“, във всеки случай не било изпълнено. Освен това жалбоподателите считат, че служебното начало по член 76, параграф 1, първо изречение от Регламента относно марката на Общността е нарушено, тъй като СХВП не доказала, че е налице абсолютно основание за отказ за предоставяне на защита.
   Освен това принципът на равно третиране бил нарушен, тъй като между знака „TDI“ и регистрираните знаци „CDI“ и „Hol“ съществувала директна и конкретна връзка, поради което всички те трябвало да бъдат третирани равно. Такова третиране обаче не било налице, след като знакът „TDI“ не бил регистриран.
   Обжалваното решение нарушавало член 7, параграф 3 от Регламента относно марката на Общността, тъй като, от една страна, не било необходимо да се доказва придобиване на отличителен характер чрез използване в цялата Общност, и от друга страна, Общият съд преценил погрешно от правна гледна точка фактите, които са в основата на спора. Представянето на доказателства не било необходимо, тъй като тълкуването на Съда в Решение по делото Pago (2) на член 9 от Регламента относно марката на Общността не било относимо към неговия член 7. Освен това доказателствата за възприемането от потребителите били погрешно преценени от Общият съд. По-специално Общият съд не преценил правилно указателното въздействие на националните регистрации. Общият съд не взел предвид и големия пазарен дял и високия оборот от продажбите на „TDI автомобилите“, като пропуснал също да отчете в правните си съображения свързаното с тях рекламно влияние.
   Накрая, Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото като е приел, че знакът „TDI“ не може да се използва като марка. Тази преценка била погрешна и противоречала на общностното право, тъй като знакът „TDI“ можел да се използва като марка в каквато и да било форма.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).

      (2)  Решение на Съда от 6 октомври 2009 г. по дело Pago International; C-301/07, Сборник, стр. I-9429.


title: Дело C-423/15: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 31 юли 2015 г. — Nils-Johannes Kratzer/R+V Allgemeine Versicherung AG

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/21

         Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 31 юли 2015 г. — Nils-Johannes Kratzer/R+V Allgemeine Versicherung AG
   (Дело C-423/15)
   (2015/C 320/29)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Ищец: Nils-Johannes Kratzer

      Ответник: R+V Allgemeine Versicherung AG

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 3, параграф 1, буква а) от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) и член 14, параграф 1, буква а) от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (2) да се тълкуват в смисъл, че „достъп до заетост или упражняване на занятие“ търси и лицето, от чиито документи за кандидатстване произтича, че целта е не наемането на работа и извършването на трудова дейност, а само придобиването на качеството на кандидат, за да могат да бъдат предявявани искове за обезщетение?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:

         Може ли положение, в което качеството на кандидат е придобито не с оглед на наемането на работа и извършването на трудова дейност, а с цел предявяването на искове за обезщетение, да се квалифицира съгласно правото на Съюза като съставляващо злоупотреба право?

      (1)  ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.

      (2)  ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262.


title: Дело F-142/11: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 12 декември 2013 г. — Simpson/Съвет (Публична служба — Повишаване — Решение да не се повиши жалбоподателят в степен AD 9 след успешно издържан конкурс за степен AD 9 — Равно третиране)

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/27

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 12 декември 2013 г. — Simpson/Съвет
   (Дело F-142/11) (1)

   (Публична служба - Повишаване - Решение да не се повиши жалбоподателят в степен AD 9 след успешно издържан конкурс за степен AD 9 - Равно третиране)
   2014/C 39/49
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Erik Simpson (Брюксел, Белгия) (представител: M. Velardo, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A. F. Jensen)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението да не се повиши жалбоподателят в степен AD9 след успешно издържан конкурс EPSO/AD/113/07 „Началници на отдели (AD9) с чешки, естонски, унгарски, литовски, латвийски, малтийски, полски, словашки и словенски език в областта на писмените преводи“ и искане за обезщетение

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на Съвета на Европейския съюз от 9 декември 2010 г.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да понесе разноските, направени от г-н Simpson.

      (1)  ОВ C 65, 3.3.2013 г., стр. 26.


title: Съединени дела C-436/11 и С-437/11: Определение на председателя на Съда от 22 май 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer (C-436/11), Ekkerhard Schauß (C-437/11)/Iberia Líneas Aéreas de España SA (C-436/11), Transportes Aéreos Portugueses SA (C-437/11)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/56

         Определение на председателя на Съда от 22 май 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer (C-436/11), Ekkerhard Schauß (C-437/11)/Iberia Líneas Aéreas de España SA (C-436/11), Transportes Aéreos Portugueses SA (C-437/11)
   (Съединени дела C-436/11 и С-437/11) (1)

   2013/C 225/106
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 331, 12.11.2011 г.


title: Дело T-691/15: Решение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — Marcas Costa Brava/EUIPO — Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Cremcaffé by Julius Meinl“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „café crem“ — Относително основание за отказ — Липса на реално използване на по-ранната марка — Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/29

         Решение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — Marcas Costa Brava/EUIPO — Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Дело T-691/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Cremcaffé by Julius Meinl“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „café crem“ - Относително основание за отказ - Липса на реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 078/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Marcas Costa Brava, SL (Силс, Испания) (представители: E. Manresa Medina и J. Manresa Medina, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Excellent Brands JMI Ltd (Баар, Швейцария) (представител: D. Majer, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 29 септември 2015 г. (преписка R 2756/2014-5) относно производство по възражение между Marcas Costa Brava и Excellent Brands JMI.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Marcas Costa Brava, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 48, 8.2.2016 г.


title: Дело T-81/07: Иск, предявен на 14 март 2007 г. — KG Holding (в несъстоятелност)/Комисия

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/23

         Иск, предявен на 14 март 2007 г. — KG Holding (в несъстоятелност)/Комисия
   (Дело T-81/07)
   (2007/C 117/37)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: г-н Jan Rudolf Maas, в качеството си на синдик на дружеството K. G. Holding N. V. (Ротердам, Нидерландия) [представители: G. van der Wal и T. Boesman, адвокати]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение на Комисията от 19 юли 2006 г. по дело С 30/2005,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът оспорва Решение 2006/939/ЕО на Комисията от 19 юли 2006 г. относно помощта за KG Holding NV (1), за която Нидерландия е отправила уведомление.
   Предоставената помощ е помощ за преструктуриране, която Нидерландия е възнамерявала да предостави на KG Holding NV като превърне в собствен капитал на дружеството вече предоставения спасителен заем заедно с дължимите по него лихви. В оспорваното решение Комисията обявява помощта за преструктуриране за несъвместима с единния пазар.
   Комисията e решила също така, че Нидерландия следва да поиска от KG Holding NV и Kliq BV да върнат частта от помощта, предоставена като спасителен заем от страна на KG Holding NV на дъщерното му дружество Kliq BV и превърната в собствен капитал на дружеството, и че Нидерландия в качеството си на кредитор в производството по несъстоятелност следва да впише вземането си срещу KG Holding NV и/или Kliq Reïntegratie при синдика.
   В подкрепа на иска си ищецът на първо място посочва, че Комисията е допуснала грешки в оценката, поради което мотивите на оспорваното решението са непълни и решението противоречи на член 87, параграф 1 ЕО. По-специално Комисията неправилно е решила, че Нидерландия следва да впише при синдика вземането си срещу KG Holding NV и Kliq Reïntegratie в размер на 35,75 милиона EUR в производството по несъстоятелност. Не е ясно дали в оспорваното решение Комисията приема, че по отношение на KG Holding NV е налице неправомерна помощ в размер на 35,75 милиона EUR, чието връщане Нидерландия следва да поиска, или е налице помощ за спасяване, която Комисията е одобрила с оспорваното решение на основание № 23, буква г) от Насоките на Общността относно държавната помощ за спасяване и преструктуриране на предприятия в затруднено положение (2). Освен това с решението си от 16 декември 2003 г. (3) Комисията се е съгласила сумата да се използва от Kliq Reïntegratie за финансирането на освобождаването на персонал и изкупуването на излишни договори и впоследствие да се ликвидира Kliq Reïntegratie.
   На второ място ищецът посочва, че Комисията неправилно изразила становище по изплащането на дяловете на KG Holding в Kliq BV чрез прихващане на задължението за изплащане на дяловете с вземането на KG Holding от Kliq BV по договора за заем. Този въпрос не бил предмет на решението от 5 август 2005 г. (4), с което е започнато производството. Комисията е злоупотребила с правомощията си и е нарушила правото на защита и правото на ответника да бъде изслушан.
   На трето място, Комисията неправилно е пропуснала да установи, че въпросната помощ би могла да засегне конкуренцията и търговията между държавите-членки, най-малкото съображенията ѝ по този въпрос са недостатъчно обосновани.
   На четвърто място, Комисията неправилно определила, че Нидерландия трябва да поиска KG Holding NV и Kliq BV да върнат твърдяната помощ в размер на 9,25 милиона EUR. Комисията също така неправилно е решила, че трябва да се поиска връщането на твърдяната помощ в размер на 35,75 милиона EUR от KG Holding NV и/или Kliq Reïntegratie като тези вземания се впишат в производствата по несъстоятелността. Поради несъстоятелността на KG Holding NV, Kliq BV и Kliq Reïntegratie събирането на сумите по помощта е трайно невъзможно и във всички случаи е станало безсмислено, доколкото събирането чрез вписване в производството по несъстоятелност на посочените дружества не е необходимо и дори напълно излишно с оглед прекратяването на нарушаването на конкуренцията.
   На пето място, Комисията неправилно е изразила становище и е подложила на неправилна правна квалификация облекчението по договора за контокорентен кредит в размер на 17 милиона EUR, което Нидерландия е предоставила на KG Holding още при основаването му в съответствие с разпоредбите относно държавни помощи и което не е предмет на мярката, подложена на проверка в оспорваното решение.
   В заключение, Комисията неправилно е решила, че Нидерландия следва да предприеме всички необходими мерки, за да събере сумата от 9,25 милиона EUR заедно с лихвите от момента, към който специалната част от тази сума е предоставена на разположение на бенефициерите, до момента на действителното връщане на сумата от KG Holding. Това изискване нарушава вътрешното право в областта на несъстоятелността.

      (1)  ОВ L 366, стр. 40.

      (2)  ОВ 1999 г., C 288, стр. 2.

      (3)  Помощ № 510/2003 — Помощ за спасяване за Kliq Holding NV (ОВ 2004 г., C 33, стр. 8).

      (4)  Държавна помощ № С 30/2005 (ех N 78/2004) — Помощ за преструктуриране за KG Holding NV — Уведомление за представяне на мнение [становище] съгласно член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (ОВ 2005 г., C 280, стр. 2).


title: Дело T-80/17: Жалба, подадена на 6 февруари 2017 г. — Steiniger/EUIPO — ista Deutschland (IST)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/43

         Жалба, подадена на 6 февруари 2017 г. — Steiniger/EUIPO — ista Deutschland (IST)
   (Дело T-80/17)
   (2017/C 112/59)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Ingo Steiniger (Нюмбрехт, Германия) (представител: K. Schulze Horn, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: ista Deutschland GmbH (Есен, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „IST“ — заявка за регистрация № 10 673 812

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 декември 2016 г. по преписка R 2242/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и решението на отдела по споровете на EUIPO от 24 септември 2015 г.,

               —

               да измени обжалваното решение като отхвърли изцяло възражението,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени в производството пред апелативния състав.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на правило 20, параграф 6 от Регламент № 2868/95.


title: Дело T-67/12: Решение на Общия съд от 4 юни 2014 г.  — Sina Bank/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Жалба за отмяна — Актове, които не подлежат на обжалване — Недопустимост — Право на защита)

text:
               21.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/14

         Решение на Общия съд от 4 юни 2014 г. — Sina Bank/Съвет
   (Дело T-67/12) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Актове, които не подлежат на обжалване - Недопустимост - Право на защита))
   2014/C 235/18
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sina Bank (Техеран, Иран) (представители: B. Mettetal и C. Wucher-North, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и Д. Гичева)

      Предмет

   Искане за отмяна, на първо място, на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 71), доколкото след преразглеждането му името на жалбоподателя продължава да фигурира в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39, поправка ОВ L 197, стр. 19), изменено с Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 г. (ОВ L 281, стр. 81), както и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 11), доколкото след преразглеждането му името на жалбоподателя продължава да фигурира в приложение VIII към Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1), и на второ място, на член 16, параграф 2 от Регламент №o961/2010, както и на член 19, параграф 1, буква б) и член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413, доколкото тези разпоредби се отнасят до жалбоподателя.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като подадена пред юрисдикция, която не е компетентна да я разгледа, в частта ѝ, в която се иска отмяната на член 19, параграф 1, буква б) и на член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС, и като недопустима в частта ѝ, в която се иска отмяната на член 16, параграф 2 от Регламент (ЕС) №o961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007.

               2)

               Отменя Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413 относно ограничителни мерки срещу Иран и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото след преразглеждането на тези актове името на Sina Bank продължава да фигурира съответно в приложение II към Решение 2010/413, изменено с Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413, и в приложение VIII към Регламент № 961/2010.

               3)

               Съветът на Европейския съюз понася четири пети от направените от него съдебни разноски и от съдебните разноски на Sina Bank.

               4)

               Sina Bank понася една пета от направените от нея съдебни разноски и от съдебните разноски на Съвета.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Съединени дела C-439/07 и С-499/07: Определение на Съда (пети състав) от 4 юни 2009 г. (преюдициални запитвания от Hof van beroep te Brussel и от Rechtbank van eerste aanleg te Brugge, Белгия) — Belgische Staat/KBC Bank SA (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Членове 43 ЕО и 56 ЕО — Директива 90/435/ЕИО — Член 4, параграф 1 — Национална правна уредба, насочена към премахване на двойното данъчно облагане на разпределената печалба — Приспадане на размера на получените дивиденти от облагаемата основа на дружеството майка само доколкото то е реализирало облагаема печалба)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/13

         Определение на Съда (пети състав) от 4 юни 2009 г. (преюдициални запитвания от Hof van beroep te Brussel и от Rechtbank van eerste aanleg te Brugge, Белгия) — Belgische Staat/KBC Bank SA
   (Съединени дела C-439/07 и С-499/07) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Членове 43 ЕО и 56 ЕО - Директива 90/435/ЕИО - Член 4, параграф 1 - Национална правна уредба, насочена към премахване на двойното данъчно облагане на разпределената печалба - Приспадане на размера на получените дивиденти от облагаемата основа на дружеството майка само доколкото то е реализирало облагаема печалба)
   2009/C 205/24
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Brussel, Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Страни в главното производство

      Ищци: Belgische Staat (C-439/07), Beleggen, Risicokapitaal, Beheer NV (C-499/07)

      Ответници: KBC Bank NV (C-439/07), Belgische Staat (C-499/07)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van beroep te Brussel — Тълкуване на член 43 ЕО и на член 56 ЕО и на член 4, параграф 1, първо тире и параграф 2 от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки (ОВ L 225, стp. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97) — Национални разпоредби, насочени към премахване на двойното данъчно облагане на разпределената печалба — Система за приспадане на окончателно обложените с данък доходи

      Диспозитив

               1)

               Член 4, параграф 1, първо тире от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава-членка, която за целите на освобождаването от облагане на дивидентите, получени от дружество майка, установено в тази държава, от дъщерно дружество със седалище в друга държава-членка предвижда, че посочените дивиденти са включени в облагаемата основа на дружеството майка, за да бъдат впоследствие приспаднати до 95 %, доколкото след приспадане на останалата печалба, освободена от облагане, за съответния данъчен период остава положително салдо на печалбата, и която води до това, че:

                           —

                           дружеството майка се облага за следващ данъчен период за разпределената печалба, получена, когато то изобщо не е реализирало или е реализирало недостатъчно облагаема печалба през данъчния период, през който е получена тази разпределена печалба,
                           или до това, че

                           —

                           загубите от този данъчен период се прихващат с разпределената печалба и не могат да бъдат прехвърлени към следващ данъчен период до размера на тази разпределена печалба.

               2)

               Член 4, параграф 1, първо тире от Директива 90/435 във връзка с параграф 2 на същия член трябва да се тълкува в смисъл, че не задължава държавите-членки непременно да позволяват печалбата, разпределена на установено в тази държава дружество майка от нейно дъщерно дружество със седалище в друга държава-членка, да може да се приспада изцяло от размера на печалбата на дружеството майка през данъчната година и произтичащата от това загуба да подлежи на прехвърляне за следваща данъчна година. Държавите-членки следва да определят както предвид нуждите на техния вътрешен правов ред, така с оглед предвидената в посочения член 4, параграф 2 възможност условията, при които се постига предписаният в параграф 1, първо тире на същия член резултат.
               При все това, когато държава-членка е избрала системата на освобождаване от облагане, предвидена в член 4, параграф 1, първо тире от Директива 90/435, и правната уредба на посочената държава-членка допуска по принцип прехвърляне на загубите за следващи данъчни години, посочената разпоредба не допуска правна уредба на държава-членка, която има за последица да намали загубите на дружеството майка, които могат да бъдат предмет на такова прехвърляне, до размера на получените дивиденти.

               3)

               Щом дадено национално законодателство съобразява правните разрешения по чисто вътрешни положения с предвидените в общностното право разрешения, само националният съд при установеното в член 234 ЕО разпределяне на правораздавателната компетентност между националните юрисдикции и Съда може да прецени точния обхват на това препращане към общностното право, като отчитането на ограниченията, които националният законодател е могъл да въведе при прилагането на това право към чисто вътрешни положения, спада към правото на съответната държава-членка и поради това е от изключителната компетентност на юрисдикциите на последната.

               4)

               Ако по силата на национална правна уредба на държава-членка дивидентите, генерирани от дружество, установено в трета държава, се третират по-неблагоприятно, отколкото дивидентите, генерирани от дружество със седалище в посочената държава-членка, като вземе предвид както целта на националната правна уредба, така и обстоятелствата по делото, с което е сезирана, националната юрисдикция следва да провери дали се прилага член 56 ЕО и в зависимост от случая, дали той не допуска посоченото диференцирано третиране.

               5)

               Член 43 ЕО допуска законодателство на държава-членка, което предвижда, че дружество майка, установено в една държава-членка, получаващо разпределена печалба от своето дъщерно дружество със седалище в друга държава-членка, може да приспада тази печалба от облагаемите си доходи само в границите на печалбата от данъчния период, през който е разпределена тази печалба, докато последната би могла да бъде освободена изцяло, ако това дружество бе учредило постоянен обект в тази друга държава-членка, при условие че начинът, по който се третира печалбата, генерирана от образувания, учредени в друга държава-членка, не е дискриминационен в сравнение с начина на третиране на печалбата, генерирана от сходни национални образувания.

      (1)  ОВ C 315, 22.12.2007 г.; ОВ С 22, 26.1.2008 г.


title: Дело T-447/14: Жалба, подадена на 16 юни 2014 г.  — nkt cables и NKT Holding/Комисия

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/47

         Жалба, подадена на 16 юни 2014 г. — nkt cables и NKT Holding/Комисия
   (Дело T-447/14)
   2014/C 282/61
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: nkt cables GmbH (Кьолн, Германия) и NKT Holding A/S (Brøndby, Дания) (представители: M. Kofmann и B. Creve, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C (2014) 2139 на Комисията от 2 април 2014 г. относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и член 53 EИП по преписка AT.39610 — Power Cables (наричано по-нататък „решението“),

               —

               при условията на евентуалност, да отмени решението частично и съществено да намали наложената им глоба,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски,

               —

               да вземе всякакви други мерки, които счете за подходящи.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат пет правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че Комисията е нарушила правото на жалбоподателите на защита и общия принцип на равнопоставеност на странитe, като е отказал да им предостави достъп до потенциално оправдателни доказателства, получени от нея след нотифициране на изложението на възраженията.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че Комисията погрешно е определила териториалния обхват на твърдяното едно-единствено продължавано нарушение и погрешно е приложила критерия за въздействието.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че решението съдържа явни грешки при преценката във връзка с поведението, в което се приема, че NKT Cables е участвало и във връзка с извода, че това поведение доказва участието на NKT Cables или знанието му за всички дейности, съставляващи твърдяното едно-единствено продължавано нарушение.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че Комисията е допуснала грешка при преценката си относно продължителността на участието на NKT Cables в твърдяното едно-единствено продължавано нарушение.

               5.

               Петото правно основание е изведено от твърдението, че размерът на наложената на жалбоподателите глобата, е бил необосновано висок.


title: Дело F-93/13: Определение на Съда на публичната служба от 4 май 2016 г. — Jimenez Krause/Комисия

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/47

         Определение на Съда на публичната служба от 4 май 2016 г. — Jimenez Krause/Комисия
   (Дело F-93/13) (1)

   (2016/C 222/68)
   Език на производството: френски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 336, 16.11.2013 г., стр,32.


title: Дело T-178/15: Жалба, подадена на 8 април 2015 г. — Kohrener Landmolkerei и DHG/Комисия

text:
               27.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/30

         Жалба, подадена на 8 април 2015 г. — Kohrener Landmolkerei и DHG/Комисия
   (Дело T-178/15)
   (2015/C 245/36)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Kohrener Landmolkerei GmbH (Пениг, Германия) DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Фробург, Германия) (представител: Rechtsanwalt A. Wagner)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решението на Европейската комисия, получено на 2 март 2015 г.;

               —

               да обяви за допустимо повдигнатото от жалбоподателите на 23 декември 2014 г. възражение по преписка AT-TSG-0007-01035.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват, че обжалваното решение следва да се отмени поради допуснати грешки при прилагането на правото. Съгласно член 51 от Регламент (EС) № 1151/2012 (1), тъй като са повдигнали възражение, жалбоподателите разполагали с тримесечен срок, в рамките на който трябвало да подадат възражение пред националния орган, ако искат да възразят срещу регистрацията на храна с традиционно специфичен характер. В това отношение те посочват, че съответната публикация (ОВ C 340, 2014 г., стр. 6) е направена на 30 септември 2014 г., а възражението е подадено на 23 декември 2014 г. пред компетентния национален орган. Жалбоподателите не носели отговорност за друг изпуснат срок. Те добавят, че жалбоподателите не можели да оказват влияние върху действията във времето на компетентния национален орган във връзка с препращането до Комисията на подадените възражения и че в оспореното решение не било взето предвид обстоятелството, че възражението било подадено в срок. В решението се вземало предвид само датата на постъпване в Европейската комисия.
   По-нататък се изтъква, че в член 51 от Регламент № 1151/2012 не бил предвиден срок за препращането от страна на националния орган. Поради това от значение било само подаването на възражението от страна на жалбоподателите до националния орган.

      (1)  Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (ОВ L 343, стр. 1).


title: Дело C-320/09 P: Жалба, подадена на 11 август 2009 г. от A2A SpA, по-рано ASM Brescia SpA срещу Решение на Първоинстанционния съд (осми разширен състав) от 11 юни 2009 г. по дело T-301/02, AEM/Комисия

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/39

         Жалба, подадена на 11 август 2009 г. от A2A SpA, по-рано ASM Brescia SpA срещу Решение на Първоинстанционния съд (осми разширен състав) от 11 юни 2009 г. по дело T-301/02, AEM/Комисия
   (Дело C-320/09 P)
   2009/C 267/70
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: A2A SpA, по-рано ASM Brescia SpA (представители: A. Giardina, A. Santa Maria, C. Croff и G. Pizzonia, avvocati)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение по Дело T-301/02 поради нарушение на общностното право и по-специално на член 87 от Договора за ЕО, както и поради липсата на мотиви, в частта, в която квалифицира тригодишното освобождаване от корпоративен данък като държавна помощ,

               —

               да се отмени Решение по Дело T-301/02 поради неправилно и противоречиво прилагане на общностното право, в частта в която не квалифицира тригодишното освобождаване от корпоративен данък като съществуваща помощ,

               —

               да се отмени Решение по Дело T-301/02 поради нарушение на общностното право, в частта, в която потвърждава правомерността на разпореждането за възстановяване по Решение 2003/193/ЕО (1) и следователно

               —

               да обяви недействителността на Решение 2003/193/ЕО в частта, в която потвърждава, че преходният режим, осигуряващ данъчна приемственост, по отношение на предприятията за местни обществени услуги с преобладаващо публично участие (член 2 от Решението) представлява неправомерна и несъвместима с общностния пазар държавна помощ и/или в частта, в която задължава Италия да иска възстановяване на посочените помощи от получателите (член 3 от Решението),

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С първото правно основание A2A SpA изтъква нарушаването от страна на Първоинстанционния съд на член 87, параграф 1 ЕО, както и липсата на мотиви, в частта, в която съдебното решение квалифицира тригодишното освобождаване от корпоративен данък като държавна помощ. По-специално според жалбоподателя в Решение 2003/193/ЕО Комисията не е доказала наличието в конкретния случай на две от предвидените в член 87, параграф 1 ЕО изисквания, а именно нарушение на конкуренцията и засягане на търговията между държавите-членки. Първоинстанционният съд не е проверил правилно предпоставките, въз основа на които Комисията е дала квалификацията „помощ“, въпреки че е трябвало да го направи в съответствие с наложеното от общностната съдебна практика изискване за „пълен“ съдебен контрол.
   С второто правно основание, при условията на евентуалност, жалбоподателят оспорва нарушението от Първоинстанционния съд на член 88 ЕО и на задължението за мотивиране и едновременно с това иска отмяна на съдебното решение в частта, в която квалифицира тригодишното освобождаване от корпоративен данък като „нова“ помощ. По-специално Първоинстанционният съд, като възпроизвежда буквално твърденията на Комисията отрича, че мерките за тригодишен мораториум в полза на контролираните от общините предприятия, преобразувани в акционерни дружества могат да се считат за „съществуващи помощи“. Би се достигнало до обратното разрешение обаче ако се приеме, че схемата за освобождаване от въпросния данък, която предхожда влизането в сила на Договора за ЕО, се е прилагала и по отношение на контролираните от общините предприятия, които, както признава самата Комисия, представляват същата икономическа структура като дружествата по Закон № 142/90.
   Накрая с третото правно основание, и при условията на евентуалност спрямо предходното, A2A иска отмяната на съдебното решение поради нарушение на общностното право и на съдържащите се в него принципи, в частта, в която потвърждава правомерността на разпореждането за възстановяване по Решение 2003/193/ЕО. Според жалбоподателя съдебното решение следва да бъде отменено, доколкото в противоречие с общностната съдебна практика потвърждава правомерността на съдържащото се в Решение 2003/193/ЕО общо разпореждане и по същество потвърждава пълната липса на свобода на преценка на националните органи.

      (1)  Решение 2003/193/ЕО на Комисията от 5 юни 2002 година относно държавна помощ чрез освобождаване от данъци и заеми при преференциални условия, предоставена от Италия на предприятия за обществени услуги, чийто акционерен състав е с мажоритарно публично участие (ОВ L 77, 2003 г., стp. 21).


title: Дело C-196/15: Решение на Съда (втори състав) от 14 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Paris — Франция) — Granarolo SpA/Ambrosi Emmi France SA (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански и търговски дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 5, точки 1 и 3 — Компетентен съд — Понятия „дела, свързани с договор“ и „дела относно деликт“ — Внезапно прекратяване на установени отдавна търговски отношения — Иск за обезщетение за вреди — Понятия „продажба на стоки“ и „предоставяне на услуги)

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/18

         Решение на Съда (втори състав) от 14 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Paris — Франция) — Granarolo SpA/Ambrosi Emmi France SA
   (Дело C-196/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански и търговски дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 5, точки 1 и 3 - Компетентен съд - Понятия „дела, свързани с договор“ и „дела относно деликт“ - Внезапно прекратяване на установени отдавна търговски отношения - Иск за обезщетение за вреди - Понятия „продажба на стоки“ и „предоставяне на услуги))
   (2016/C 335/24)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Paris

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Granarolo SpA

      Ответник: Ambrosi Emmi France SA

      Диспозитив

               1)

               Член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че иск за обезщетение за вреди, предявен поради внезапно прекратяване на установени отдавна търговски отношения, като разглеждания по главното производство, не е деликтен или квазиделиктен по смисъла на този регламент, ако между страните е съществувало имплицитно договорно отношение — нещо, което запитващата юрисдикция следва да провери. За да се докаже съществуването на такова имплицитно договорно отношение, е необходима съвкупност от съгласувани индиции, сред които по-специално могат да са наличието на установени отдавна търговски отношения, добросъвестността между страните, редовността на операциите и развитието им във времето от гледна точка на количество и стойност, евентуалните договорености относно посочените във фактурите цени и/или направените отстъпки, както и разменената кореспонденция.

               2)

               Член 5, точка 1, буква б) от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че установени отдавна търговски отношения като разглежданите по главното производство трябва да бъдат квалифицирани като „договор за продажба на стоки“, ако характерното задължение за разглеждания договор е доставката на стока, или като „договор за предоставяне на услуги“, ако това задължение е доставката на услуги — нещо, което запитващата юрисдикция следва да определи.

      (1)  ОВ C 213, 29.6.2015 г.


title: Дело C-74/16: Преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo № 4 de Madrid (Испания), постъпило на 10 февруари 2016 г. — Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania/Ayuntamiento de Getafe

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/21

         Преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo № 4 de Madrid (Испания), постъпило на 10 февруари 2016 г. — Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania/Ayuntamiento de Getafe
   (Дело C-74/16)
   (2016/C 145/27)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado Contencioso-Administrativo № 4 de Madrid

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania

      Ответник: Ayuntamiento de Getafe

      Преюдициален въпрос

   Противоречи ли на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз освобождаването на Католическата църква от облагане с данък върху строителни, монтажни и ремонтни работи във връзка с извършването им в недвижими имоти, които са предназначени за развиване на икономически дейности без строго религиозен характер?


title: Дело-C-291/14 P: Определение на Съда (седми състав) от 11 юни 2015 г. — Faci SpA/Европейска комисия (Обжалване — Процедурен правилник на Съда — Член 181 — Конкуренция — Картели — Европейски пазари на калаени стабилизатори, както и на епоксидирани соеви масла и естери — Глоби — Тежест на нарушението — Принцип на ефективна съдебна защита — Жалба, която е явно недопустима или явно неоснователна)

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/8

         Определение на Съда (седми състав) от 11 юни 2015 г. — Faci SpA/Европейска комисия
   (Дело-C-291/14 P) (1)

   ((Обжалване - Процедурен правилник на Съда - Член 181 - Конкуренция - Картели - Европейски пазари на калаени стабилизатори, както и на епоксидирани соеви масла и естери - Глоби - Тежест на нарушението - Принцип на ефективна съдебна защита - Жалба, която е явно недопустима или явно неоснователна))
   (2015/C 320/10)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Faci SpA (представители: S. Piccardo, avvocato, S. Crosby, solicitor)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: F. Castilla Contreras, J. Norris — Usher и F. Ronkes Agerbeek)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Faci SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 303, 8.9.2014 г.


title: Дело C-88/09: Решение на Съда (първи състав) от 11 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État, Франция) — Graphic Procédé/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique (Данъчни въпроси — Шеста директива ДДС — Репрографска дейност — Понятие за доставка на стока и понятие за доставка на услуги — Критерии за разграничаване)

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/5

         Решение на Съда (първи състав) от 11 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État, Франция) — Graphic Procédé/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   (Дело C-88/09) (1)

   (Данъчни въпроси - Шеста директива ДДС - Репрографска дейност - Понятие за „доставка на стока“ и понятие за „доставка на услуги“ - Критерии за разграничаване)
   2010/C 80/09
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Graphic Procédé

      Ответник: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

      Предмет

   Преюдициално запитване — Conseil d'État — Тълкуване на член 2, параграф 1, член 5, параграф 1 и член 6, параграф 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Репрография — Критерии, които следва да се вземат предвид за разграничаване на доставка на стоки от доставка на услуги по смисъла на Шеста директива

      Диспозитив

   Член 5, параграф 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че репрографската дейност отговаря на характеристиките на доставка на стоки, доколкото тя се ограничава до обикновена операция по възпроизвеждане на документи върху носители, като правото на разпореждане с тях се прехвърля от репрографа на клиента, възложил изработването на копията на оригинала. Такава дейност трябва да се квалифицира обаче като „доставка на услуги“ по смисъла на член 6, параграф 1, от Шеста директива 77/388 в случаите, в които се установи, че тя се съпътства от доставки на допълнителни услуги, които могат с оглед на значението, което придобиват за техния получател, на времето, необходимо за тяхното изпълнение, на обработката, която изискват оригиналните документи, и на дела, който тези доставки на услуги представляват от общата стойност, да придобият преобладаващ характер по отношение на сделката за доставка на стоки, така че те да съставляват цел за техния получател.

      (1)  ОВ C 113, 16.5.2009 г.


title: Дело F-25/16: Жалба, подадена на 18 май 2016 г. — ZZ/ЕСВД

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/52

         Жалба, подадена на 18 май 2016 г. — ZZ/ЕСВД
   (Дело F-25/16)
   (2016/C 251/61)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: N. de Montigny и J.-N. Louis, avocats)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението на органа по назначаването от 7 юли 2015 г. да не повиши жалбоподателя в степен AST 3 в процедурата за повишаване за 2013 г. и искане за обезщетение за вреди

      Искания на жалбоподателя

               —

               да бъде отменено решението на органа по назначаването от 7 юли 2015 г. да не го повиши в степен AST 3 в процедурата за повишаване за 2013 г.,

               —

               да бъде осъдена ЕСВД да му заплати обезщетение в размер на 15 000 EUR,

               —

               да бъде осъдена ЕСВД да заплати съдебните разноски.


title: Съединени дела C-80/11 и С-142/11: Решение на Съда (трети състав) от 21 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Baranya Megyei Bíróság, Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság — Унгария) — Mahagében Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (C-80/11), Péter Dávid/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága (C-142/11) (Данъчни въпроси — ДДС — Шеста директива — Директива 2006/112/ЕО — Право на приспадане — Условия за упражняване — Член 273 — Национални мерки за борба с данъчните измами — Практика на националните данъчни органи — Отказ да се признае право на приспадане, когато издателят на фактурата за стоките и услугите, във връзка с които се иска упражняване на това право, не е изпълнил нормативните си задължения — Тежест на доказване — Задължение на данъчнозадълженото лице да се увери и да докаже, че издателят на тази фактура е изпълнил нормативните си задължения)

text:
               18.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 250/5

         Решение на Съда (трети състав) от 21 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Baranya Megyei Bíróság, Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság — Унгария) — Mahagében Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (C-80/11), Péter Dávid/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága (C-142/11)
   (Съединени дела C-80/11 и С-142/11) (1)

   (Данъчни въпроси - ДДС - Шеста директива - Директива 2006/112/ЕО - Право на приспадане - Условия за упражняване - Член 273 - Национални мерки за борба с данъчните измами - Практика на националните данъчни органи - Отказ да се признае право на приспадане, когато издателят на фактурата за стоките и услугите, във връзка с които се иска упражняване на това право, не е изпълнил нормативните си задължения - Тежест на доказване - Задължение на данъчнозадълженото лице да се увери и да докаже, че издателят на тази фактура е изпълнил нормативните си задължения)
   2012/C 250/08
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Baranya Megyei Bíróság, Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Mahagében Kft (C-80/11), Péter Dávid (C-142/11)

      Ответници: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (C-80/11), Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága (C-142/11)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Baranya Megyei Bíróság — Тълкуване на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9 том 3, стр. 7 и поправка в ОВ L 74, стр. 3) — Условия за упражняване на правото на приспадане на платения по получени доставки данък според практиката на националните данъчни органи — Задължение на данъчнозадълженото лице да докаже, че посочената във фактурата сделка действително е извършена и че дружеството издател на фактурата е изпълнило нормативните си задължения

      Диспозитив

               1.

               Член 167, член 168, буква а), член 178, буква а), член 220, точка 1 и член 226 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална практика, съгласно която данъчният орган отказва да признае на данъчнозадълженото лице право да приспадне от данъка върху добавената стойност, на който е лице платец, дължимия или платен данък за предоставените му услуги, поради това че издателят на фактурата за тези услуги или някой от неговите доставчици са извършили нарушения, без да доказва, въз основа на обективни данни, че въпросното данъчнозадължено лице е знаело или е трябвало да знае, че сделката, с която обосновава правото си на приспадане, е част от данъчна измама, извършена от посочения издател на фактурата или от друг стопански субект нагоре по веригата на доставки.

               2.

               Член 167, член 168, буква а), член 178, буква а) и член 273 от Директива 2006/112 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална практика, съгласно която данъчният орган отказва да признае право на приспадане, поради това че данъчнозадълженото лице не се е уверило, че издателят на фактурата за стоките, във връзка с които се иска упражняване на това право, има качеството на данъчнозадължено лице, разполагал е със стоките, предмет на доставката, бил е в състояние да ги достави и е изпълнил задълженията си за деклариране и за внасяне на данъка върху добавената стойност, или поради това че въпросното данъчнозадължено лице не притежава други документи, освен фактурата, от които да е видно съществуването на посочените обстоятелства, макар да са изпълнени предвидените в Директива 2006/112 процесуални и материалноправни условия за упражняването на правото на приспадане и данъчнозадълженото лице да не разполага с данни за евентуални нарушения или измама от страна на въпросния издател.

      (1)  ОВ C 179, 18.6.2011 г.


title: Дело C-388/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Италия) на 16 август 2012 г. — Comune di Ancona/Regione Marche

text:
               20.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/4

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Италия) на 16 август 2012 г. — Comune di Ancona/Regione Marche
   (Дело C-388/12)
   2012/C 319/06
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Comune di Ancona

      Ответник: Regione Marche

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 30, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1260/1999 (1) да се тълкува в смисъл, че преценката на възможността възлагането да не води до съществени приходи за концедента и до недължими изгоди за концесионера може да се извърши единствено след като се провери дали инфраструктурният обект е претърпял съществено изменение?
               При утвърдителен отговор на въпроса по точка 1),

                           а)

                           дали посоченият член се отнася само до физически изменения — в смисъл, че построеният инфраструктурен обект не съответства на обекта, посочен в одобрения за финансиране проект — или и до функционални промени и, в този втори случай, дали е налице съществено изменение, ако инфраструктурният обект се използва „и“ — но не основно — за други дейности освен включените в обявлението и/или в заявлението за участие в процедурата за възлагане на обществена поръчка.
                           При отрицателен отговор на въпроса по точка 1),

                           б)

                           дали посоченият член по отношение на случаите, в които публичното финансиране е използвано за изпълнение на обекти, които могат да бъдат предмет на икономически значима експлоатация се прилага само на етапа на изпълнение на проекта или задължението [за] спазване на правилата за възлагане на обществени поръчки остава и по отношение на възлагането на управлението.

               2.

               Следва ли член 30, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1260/1999 да се тълкува в смисъл, че проверката на обстоятелството дали от възлагането на експлоатацията на трети лица не произтичат значителни нетни приходи или недължими изгоди за предприятие или публична организация, представлява от логическа и правна гледна точка следваща стъпка по отношение на преюдициалния въпрос (и по-специално задължението за спазване на процедурите за възлагане на обществени поръчки), или дали наличието на задължение за обявяване на тръжна процедура следва да се проверява, като се отчита и конкретната правна уредба на концесионните правоотношения?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр. 1).


title: Дело C-333/13: Преюдициално запитване, отправено от Sozialgerichts Leipzig (Германия) на 19 юни 2013 г. — Elisabeta Dano, Florin Dano/Jobcenter Leipzig

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/9

         Преюдициално запитване, отправено от Sozialgerichts Leipzig (Германия) на 19 юни 2013 г. — Elisabeta Dano, Florin Dano/Jobcenter Leipzig
   (Дело C-333/13)
   (2013/C 226/18)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Sozialgericht Leipzig

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Elisabeta Dano, Florin Dano

      Ответник: Jobcenter Leipzig

      Преюдициални въпроси

               1.

               Приложното поле на член 4 от Регламент № 883/2004 (1) по отношение на лицата обхваща ли и лица, които не желаят да ползват социалноосигурителни или семейни обезщетения по смисъла на член 3, параграф 1 от Регламента, а специални парични обезщетения, независещи от вноски по смисъла на член 3, параграф 3 и член 70 от Регламента?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: с член 4 от Регламент № 883/2004 забранява ли се на държавите членки да изключат изцяло или частично нуждаещи се граждани на Съюза от получаване на подобни обезщетения, които се отпускат на собствени граждани в сходно положение, за да избегнат прекомерното ползване на гарантиращи жизнения минимум социални обезщетения, независещи от вноски по смисъла на член 70 от Регламента?

               3.

               При отрицателен отговор на първия или втория въпрос: съгласно а) член 18 ДФЕС и/или б) член 20, параграф 2, първа алинея, буква а) ДФЕС във връзка с член 20, параграф 2, втора алинея ДФЕС и член 24, параграф 2 от Директива 2004/38 (2) забранено ли е на държавите членки да изключат изцяло или частично нуждаещи се граждани на Съюза от получаване на подобни обезщетения, които се отпускат на собствени граждани в сходно положение, за да избегнат прекомерното ползване на гарантиращи жизнения минимум социални обезщетения, независещи от вноски по смисъла на член 70 от Регламент № 883/2004?

               4.

               В случай че съгласно отговора на посочените по-горе въпроси частичното изключване от получаване на обезщетения, които гарантират жизнения минимум, е съвместимо с европейското право: може ли отпускането на граждани на Съюза на гарантиращи жизнения минимум социални обезщетения, независещи от вноски, да се ограничи до осигуряване на необходимите средства за връщане в родната държава, освен в случай на крайна нужда, или членове 1, 20 и 51 от Хартата на основните права налагат гарантиране на обезщетения за по-продължително време, които дават възможност за постоянно пребиваване?

      (1)  Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 166, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).

      (2)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело T-470/13: Решение на Общия съд от 8 септември 2016 г. — Merck/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на антидепресивни лекарствени продукти, съдържащи активната фармацевтична съставка циталопрам — Понятие за ограничение на конкуренцията по предмет — Потенциална конкуренция — Генерични лекарствени продукти — Бариери пред навлизането на пазара, произтичащи от съществуването на патенти — Споразумения, сключени между патентопритежателя и предприятие — производител на генерични продукти — Грешка при прилагане на правото — Грешка в преценката — Възможност за вменяване на нарушенията — Отговорност на дружеството майка за нарушенията на правилата за конкуренция, извършени от някое от дъщерните му дружества — Правна сигурност — Разумен срок — Глоби)

text:
               17.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/12

         Решение на Общия съд от 8 септември 2016 г. — Merck/Комисия
   (Дело T-470/13) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Пазар на антидепресивни лекарствени продукти, съдържащи активната фармацевтична съставка циталопрам - Понятие за ограничение на конкуренцията по предмет - Потенциална конкуренция - Генерични лекарствени продукти - Бариери пред навлизането на пазара, произтичащи от съществуването на патенти - Споразумения, сключени между патентопритежателя и предприятие - производител на генерични продукти - Грешка при прилагане на правото - Грешка в преценката - Възможност за вменяване на нарушенията - Отговорност на дружеството майка за нарушенията на правилата за конкуренция, извършени от някое от дъщерните му дружества - Правна сигурност - Разумен срок - Глоби))
   (2016/C 383/16)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Merck KGaA (Дармщат, Германия) (представители: първоначално B. Bär-Bouyssière, K. Lillerud, L. Voldstad, B. Marschall, P. Sabbadini, R. De Travieso, M. Holzhäuser и S. O, avocats, M. Marelus, solicitor, и R. Kreisberger и L. Osepciu, barristers, впоследствие B. Bär-Bouyssière, L. Voldstad, M. Holzhäuser, A. Cooke, M. Gampp, avocats, M. Marelus, R. Kreisberger и L. Osepciu)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Bourke, F. Castilla Contreras и T. Vecchi, впоследствие F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin и C. Vollrath, подпомагани от S. Kingston, barrister)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Generics (UK) Ltd (Potters Bar, Обединено кралство) (представители: първоначално G. Drauz, M. Rosenthal и B. Record, avocats, впоследствие G. Drauz и M. Rosenthal)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2013) 3803 окончателен на Комисията от 19 юни 2013 г. относно процедура по прилагане на член 101 [ДФЕС] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT/39229 — Lundbeck) и искане за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя с това решение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Merck KGaA да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия.

               3)

               Осъжда Generics (UK) Ltd да понесе направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 325, 9.11.2013 г.


title: Дело T-441/11: Жалба, подадена на 12 август 2011 г. — Пефтиев/Съвет

text:
               1.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 290/17

         Жалба, подадена на 12 август 2011 г. — Пефтиев/Съвет
   (Дело T-441/11)
   2011/C 290/24
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Владимир Пефтиев (Минск, Беларус) (представители: V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas и E. Matulionyte, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент (ЕС) № 588/2011 на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки срещу президента Лукашенко и някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 161, стр. 1) в частта му относно жалбоподателя,

               —

               да се отмени Решение 2011/357/ОВППС на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителните мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 161, стр. 25) в частта му относно жалбоподателя, и

               —

               да се осъди ответникът да плати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               В рамките на първото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил задължението да предостави адекватни мотиви относно включването на жалбоподателя в списъците с лица, спрямо които се прилагат ограничителни мерки.

               2.

               В рамките на второто правно основание се твърди, че ответникът е нарушил правото на защита и правото на изслушване, предвидени в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и в членове 6 и 13 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, като:

                           —

                           в нито един момент не e предоставил подробни мотиви относно включването на жалбоподателя в списъците с лица, които спрямо които се прилагат ограничителните мерки, и

                           —

                           не е предоставил на жалбоподателя възможност да упражни ефикасно правото си на защита, по-специално да упражни правото си на изслушване и правото да се ползва от производство, което да му позволи реално да поиска да бъде заличен от списъка с лица, за които се отнасят ограничителните мерки.

               3.

               Съгласно третото правно основание ответникът е допуснал явни грешки в преценката, като е приел, че жалбоподателят е лице, свързано с президента Лукашенко и неговото семейство, че е главен икономически съветник на президента Лукашенко, че е основен финансов спонсор на режима на Лукашенко, че BelTechExport е дружество, което се управлява от жалбоподателя и че то е най-голямото дружество в Беларус за износ/внос на продукти, свързани с отбраната.

               4.

               В рамките на четвъртото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил необосновано и по непропорционален начин основното право на собственост, предвидено в член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз и в член 1 от протокол № 1 към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, без да има неопровержими доказателства.

               5.

               В рамките на петото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил принципа на пропорционалност, като е наложил непропорционално ограничение на основните права на жалбоподателя, без да предостави адекватни процесуални гаранции и неопровержими доказателства.


title: Дело C-442/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 1 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Churchill Insurance Company Limited/Benjamin Wilkinson и Tracy Evans/Equity Claims Limited (Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ за моторни превозни средства — Директива 84/5/ЕИО — Член 1, параграф 4 и член 2, параграф 1 — Трето пострадало лице — Изрично или мълчаливо разрешение за управление на моторно превозно средство — Директива 90/232/ЕИО — Член 1, първа алинея — Директива 2009/103/ЕО — Член 10, член 12, параграф 1 и член 13, параграф 1 — Пострадало при пътнотранспортно произшествие лице, което е било пътник в превозното средство, по отношение на което е застраховано в качеството на водач — Превозно средство, управлявано от незастраховано лице — Пострадало застраховано лице, за което не се изключва ползването на застраховката)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 1 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Churchill Insurance Company Limited/Benjamin Wilkinson и Tracy Evans/Equity Claims Limited
   (Дело C-442/10) (1)

   (Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ за моторни превозни средства - Директива 84/5/ЕИО - Член 1, параграф 4 и член 2, параграф 1 - Трето пострадало лице - Изрично или мълчаливо разрешение за управление на моторно превозно средство - Директива 90/232/ЕИО - Член 1, първа алинея - Директива 2009/103/ЕО - Член 10, член 12, параграф 1 и член 13, параграф 1 - Пострадало при пътнотранспортно произшествие лице, което е било пътник в превозното средство, по отношение на което е застраховано в качеството на водач - Превозно средство, управлявано от незастраховано лице - Пострадало застраховано лице, за което не се изключва ползването на застраховката)
   2012/C 32/17
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Ищци: Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans

      Ответници: Benjamin Wilkinson, Equity Claims Limited

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на член 12, параграф 1 и член 13, параграф 1 от Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 263, стр. 11) — Пострадало при пътнотранспортно произшествие лице, което към момента на произшествието е пътник в превозното средство, за което е сключило застраховка в качеството на водач, като превозното средство е управлявано от незастрахован водач, на когото пострадалото лице е разрешило да управлява — Разпоредби от националното право, които изключват възможността пострадалото лице да се ползва от застраховката

      Диспозитив

               1.

               Член 1, първа алинея от Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и член 2, параграф 1 от Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (МПС), следва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която води до автоматично изключване на задължението на застрахователя да обезщети пострадал в пътнотранспортно произшествие, когато това произшествие е причинено от незастрахован със застрахователната полица водач, а пострадалият, който към момента на произшествието се е возил като пътник, е бил застрахован за управлението на превозното средство, но е дал разрешение на водача да го управлява.

               2.

               Отговорът на първия поставен въпрос не е различен в зависимост от това дали пострадалото застраховано лице е знаело, че лицето, на което е предоставило управлението на превозното средство, не е застраховано за това, или е мислело, че това лице е застраховано, или изобщо не си е поставяло този въпрос.

      (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Дело T-458/13: Жалба, подадена на 23 август 2013 г. — Larrañaga Otaño/СХВП (GRAPHENE)

text:
               26.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/32

         Жалба, подадена на 23 август 2013 г. — Larrañaga Otaño/СХВП (GRAPHENE)
   (Дело T-458/13)
   2013/C 313/60
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Joseba Larrañaga Otaño (San Sebastian, Испания) и Mikel Larrañaga Otaño (San Sebastian) (представител: F. Bueno Salamero, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски по производството.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „GRAPHENE“ за стоки и услуги от класове 13, 23, 25 и 38 — заявка за марка на Общността № 10 895 258

      Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009


title: Дело T-10/11 P: Решение на Общия съд от 29 ноември 2011 г. — Birkhoff/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Семейни надбавки — Надбавка за дете на издръжка — Дете, засегнато от болест, която го възпрепятства да се издържа — Отказ да се продължи изплащането на надбавката)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/51

      Решение на Общия съд от 29 ноември 2011 г. — Birkhoff/Комисия
      (Дело T-10/11 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Семейни надбавки - Надбавка за дете на издръжка - Дете, засегнато от болест, която го възпрепятства да се издържа - Отказ да се продължи изплащането на надбавката)
      (2012/C 25/98)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Германия) (представител: C. Inzillo, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 27 октомври 2010 г. по дело Birkhoff/Комисия (F-60/09, все още непубликувано в Сборника), целяща отмяна на същото

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 27 октомври 2010 г. по дело Birkhoff/Комисия (F-60/09, все още непубликувано в Сборника).

                  2.

                  Връща делото на Съда на публичната служба.

                  3.

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 55, 19.2.2011 г.


               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/2

         Списъци за определяне на членовете на съдебните състави
   (2007/C 269/04)
   На своето събрание, проведено на 9 октомври 2007 г., Съдът изготви списъците по член 11в, параграф 2, втора алинея от Процедурния правилник за определяне на членовете на съставите от трима съдии, както следва:
   Пети състав
   г-н Schintgen
   г-н Borg Barthet
   г-н Ilešič
   г-н Levits
   Шести състав
   г-н Schiemann
   г-н Makarczyk
   г-н Kūris
   г-н Bonichot
   г-жа Toader
   Седми състав
   г-жа Cunha Rodrigues
   г-н Klučka
   г-н O'Caoimh
   г-жа Lindh
   г-н Arabadjiev
   Осми състав
   г-жа Silva de Lapuerta
   г-н Juhász
   г-н Malenovský
   г-н von Danwitz


title: Дело C-51/07: Определение на председателя на Съда от 15 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/21

         Определение на председателя на Съда от 15 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-51/07) (1)

   (2007/C 247/30)

      Език на производството: френски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 69, 24.3.2007 г.


title: Дело T-23/11: Жалба, подадена на 17 януари 2011 г. — El Corte Inglés/СХВП — BA&SH (ba&sh)

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/22

         Жалба, подадена на 17 януари 2011 г. — El Corte Inglés/СХВП — BA&SH (ba&sh)
   (Дело T-23/11)
   2011/C 80/43
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: M. López Camba и J. Rivas Zurdo, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: BA&SH SAS (Париж, Франция)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 7 октомври 2010 г. по преписка R 94/2010-2;

               —

               да се осъдят ответникът и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „ba&sh“ за стоки от класове 3, 14, 18 и 25 — заявка за регистрация като марка на Общността № 5679758

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация № 2211312 на испанска цветна фигуративна марка „BASS10“ за стоки от клас 3; регистрация № 2140717 на испанска цветна фигуративна марка „BASS10“ за стоки от клас 18; регистрация № 2140718 на испанска цветна фигуративна марка „BASS10“ за стоки от клас 25; регистрация № 2223832 на испанска цветна фигуративна марка „BASS10“ за стоки от клас 14

      Решение на отдела по споровете: отхвърля изцяло възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: жалбоподателят счита, че оспорваното решение нарушава член 42, параграф 2 и член 42, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е заключил, че не било доказано реално използване на марката за разглежданите стоки. Жалбоподателят счита също така, че оспорваното решение нарушава член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като разглежданите марки са дотолкова сходни, че се стига до объркване — стоките, които обозначава спорната марка са отчасти идентични и отчасти сходни с тези, които са обозначени с преди регистрираните марки.


title: Дело C-279/10: Определение на Съда (осми състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Verbania — Италия) — Наказателно производство срещу Matteo Minesi (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Събиране на залози за спортни събития — Изискване за концесия — Последици, които трябва да се изведат от нарушение на правото на Съюза на предоставяне на концесии — Предоставяне на 16300 допълнителни концесии — Принцип на равно третиране и задължение за прозрачност — Принцип на правната сигурност — Защита на притежателите на по-ранни концесии — Национална правна уредба — Задължително минимално разстояние между пунктовете за събиране на залози — Допустимост — Трансгранични дейности, сходни на тези, за които е предоставена концесията — Забрана от националната правна уредба — Допустимост)

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/10

         Определение на Съда (осми състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Verbania — Италия) — Наказателно производство срещу Matteo Minesi
   (Дело C-279/10) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Събиране на залози за спортни събития - Изискване за концесия - Последици, които трябва да се изведат от нарушение на правото на Съюза на предоставяне на концесии - Предоставяне на 16 300 допълнителни концесии - Принцип на равно третиране и задължение за прозрачност - Принцип на правната сигурност - Защита на притежателите на по-ранни концесии - Национална правна уредба - Задължително минимално разстояние между пунктовете за събиране на залози - Допустимост - Трансгранични дейности, сходни на тези, за които е предоставена концесията - Забрана от националната правна уредба - Допустимост)
   2012/C 151/18
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Verbania

      Страна в главното производство

   Matteo Minesi

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale del Riesame di Verbania — Свободно движение на хора — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Дейност по събиране на залози — Национално законодателство, обуславящо упражняването на тази дейност от получаването на разрешение и лиценз за обществена сигурност — Защита, предоставена на правните субекти, получили разрешения и лицензи благодарение на процедури за предоставяне, които са изключили незаконосъобразно други оператори от същия сектор — Съвместимост с членове 43 ЕО и 49 ЕО

      Диспозитив

               1.

               Членове 43 ЕО и 49 ЕО, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат положение, при което държава членка, която в нарушение на правото на Съюза е изключила категория оператори от предоставянето на концесии за упражняването на икономическа дейност и която се опитва да отстрани това нарушение, като провежда наддавателна процедура за значителен брой нови концесии, защитава търговските позиции, придобити от съществуващите оператори, предвиждайки по-специално минимално разстояние между обектите на новите концесионери и тези на съществуващите оператори.

               2.

               Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат санкции за упражняването на организирана дейност по събирането на залози без концесия или полицейско разрешение да се приложат спрямо лица, свързани с оператор, който е бил изключен от публичен търг в нарушение на правото на Съюза, дори след провеждането на новия публичен търг, предназначен да отстрани това нарушение на правото на Съюза, доколкото този публичен търг и последвалото предоставяне на нови концесии не са преустановили действително незаконосъобразното изключване на посочения оператор от по-ранния публичен търг.

               3.

               От членове 43 ЕО и 49 ЕО, от принципа на равно третиране, от задължението за прозрачност и от принципа на правната сигурност следва, че условията и редът за провеждане на публичен търг като разглеждания в главното производство, и по-специално разпоредбите за прекратяване на концесии, предоставени вследствие на подобен публичен търг като предвидените в член 23, параграф 2, буква а) и параграф 3 от проектодоговора между независимата администрация на държавните монополи и спечелилия концесията за хазартни игри, свързани със събития, различни от конните надбягвания, трябва да са определени ясно, точно и еднозначно, като задача на запитващата юрисдикция е да извърши проверка в това отношение.

      (1)  ОВ C 209, 31.7.2010 г.


title: Дело T-580/11: Жалба, подадена на 8 ноември 2011 г. — McNeil/СХВП — Alkalon (NICORONO)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/58

      Жалба, подадена на 8 ноември 2011 г. — McNeil/СХВП — Alkalon (NICORONO)
      (Дело T-580/11)
      (2012/C 25/111)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: McNeil AB (Helsingborg, Швеция) (представител: I. Starr, Solicitor)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Alkalon ApS (Копенхаген, Дания)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 3 август 2011 г. по преписка R 1582/2010-2,

                  —

                  да се осъди ответника да заплати на жалбоподателя съдебните разноски по настоящото производство.

         Правни основания и основни доводи

         Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

         Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „NICORONO“ за стоки от класове 5, 10 и 30 — заявка за марка на Общността № 6654529

         Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: жалбоподателят

         Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: регистрация № 2190239 на словната марка „NICORETTE“ като марка на Общността за стоки от класове 5, 10 и 30

         Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

         Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение.

         Изложени правни основания: нарушение на член 75, член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав не е отдал достатъчно значение при цялостната оценка на: (i) идентичността на съответните стоки и факта, че това компенсира по-малката степен на сходство между сравняваните марки; (ii) факта, че потребителите обикновено възприемат словните марки като цяло и обръщат особено внимание на началната част на марката, и (iii) факта, че марката на жалбоподателя „NICORETTE“ има повишен отличителен характер и голямо реноме чрез значително използване.


title: Дело C-72/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Испания) на 9 февруари 2007 г. — José Manuel Blanco Pérez и Maria del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/23

         Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Испания) на 9 февруари 2007 г. — José Manuel Blanco Pérez и Maria del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios
   (Дело C-72/07)
   (2007/C 82/42)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal Superior de Justicia de Asturias
   Страни в главното производство

      Ищци: José Manuel Blanco Pérez, Maria del Pilar Chao Gómez

      Ответник: Consejería de Sаlud y Servicios Sanitarios
   Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли да се смята, че член 2 от Декрет 72/2001 и раздел първи от глава II на споменатия Декрет, приет в изпълнение на разпоредбата на член 103 от Закон 14/1986, Общ за здравеопазването, и на член 88 от Закон 25/1990 от 20 декември, за лекарствените средства, противоречат на член 43 от Договора за създаване на Европейската общност?

               2)

               Може ли да се смята, че Приложение III към Решението на Consejería de Sаlud y Servicios Sanitarios [Министерство на здравето и здравните услуги] към Правителството на Княжество Астурия противоречи на член 43 от Договора?