title: Дело C-195/09: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Patents Court) (Англия и Уелс) на 29 май 2009 г. — Synthon BV/Merz Pharma Gmbh & Co KG

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/9

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Patents Court) (Англия и Уелс) на 29 май 2009 г. — Synthon BV/Merz Pharma Gmbh & Co KG
   (Дело C-195/09)
   2009/C 193/10
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Страни в главното производство

      Ищец: Synthon BV

      Ответник: Merz Pharma Gmbh & Co KG

      Преюдициални въпроси

               1)

               Представлява ли дадено разрешително „първо разрешително за пускане. на пазара в Общността“, по смисъла на член 13 и член 19 от Регламент на Съвета (ЕИО) № 1768/92 (1), ако е издадено въз основа на съобразена с Директива на Съвета 65/65/ЕИО (2), национална разпоредба или е необходимо освен това да се установи, че предоставяйки въпросното разрешително националният орган се е ръководил от оценка на данни, така както се изисква според предвидената в тази Директива административна процедура?

               2)

               По смисъла на член 13 и член 19 от Регламент на Съвета (ЕИО) № 1768/92 включва ли изразът „първо разрешително за пускане. на пазара в Общността“ разрешителните, за които според националното право е било разрешено да съществуват едновременно с разрешителен режим, съобразен с Директива на Съвета 65/65/ЕИО?

               3)

               Попада ли в приложното поле на Регламент на Съвета (ЕО) № 1768/92, така както е определено в член 2, продукт, за който е разрешено да бъде пуснат на пазара за първи път в ЕИО без да премине през предвидената в Директива на Съвета 65/65/ЕИО административна процедура?

               4)

               Ако не, невалиден ли е издаден във връзка с такъв продукт сертификат за допълнителна закрила?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1768/92 на Съвета от 18 юни 1992 година относно създаването на сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 182, стp. 1, Специално издание на български език 2007 г., глава 13, том 11, стр. 130).

      (2)  Директива 65/65/ЕИО на Съвета от 26 януари 1965 година относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби, свързани с лекарствените продукти (ОВ 22, стp. 369).


title: Дело T-351/03: Решение на Първоинстанционния съд от 11 юли 2007 г. — Schneider Electric/Комисия (Извъндоговорна отговорност на Общността — Вреда, претърпяна от предприятие вследствие на достатъчно сериозно нарушение на общностното право, което води до опорочаване на процедурата за контрол на съвместимостта на концентрация с общия пазар)

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/29

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 юли 2007 г. — Schneider Electric/Комисия
   (Дело T-351/03) (1)

   (Извъндоговорна отговорност на Общността - Вреда, претърпяна от предприятие вследствие на достатъчно сериозно нарушение на общностното право, което води до опорочаване на процедурата за контрол на съвместимостта на концентрация с общия пазар)
   (2007/C 199/55)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Schneider Electric SA (Rueil-Malmaison, Франция) (представители: A. Winckler и M. Pittie, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначалноP. Oliver, É Gippini Fournier и C. Ingen-Housz, след това P. Oliver, O. Beynet и R. Lyal, накрая P. Oliver, R. Lyal и F. Arbault, agents)

      Страна, встъпила в подкрепа на ищеца: Френска република (представител: G. de Bergues)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: W.-D. Plessing и M. Lumma)
   Предмет
   Иск за обезщетение на вреди, които ищецът твърди че е претърпял поради незаконосъобразност на процедурата за контрол на съвместимостта с общия пазар на сливането между Schneider Electric SA и Legrand SA.
   Диспозитив

               1)

               Европейската общност се осъжда, от една страна, да възстанови направените от Schneider Electric SA разходи за участие във възобновената процедура за контрол на концентрацията, настъпила след произнасяне на решенията на Първоинстанционния съд от 22 октомври 2002 г. по дела Schneider Electric/Commission (T-310/01 и T-77/02) и, от друга страна, да поправи две трети от размера на вредата, претърпяна от Schneider Electric поради намаляване на цената за продажбата на Legrand SA, за която Schneider Electric е трябвало да постигне съгласие с продавача в замяна на разсрочване на крайния срок за фактическото изпълнение на продажбата на Legrand до 10 декември 2002 г.

               2)

               Искът се отхвърля в останалата му част.

               3)

               Страните съобщават на Първоинстанционния съд в срок от три месеца, считано от датата на произнасяне на настоящото съдебно решение, размера на първата част от вредата, установен по взаимно съгласие съгласно условията и реда, посочени в точка 320 от настоящото решение.

               4)

               При липса на такова споразумение страните представят на Първоинстанционния съд, в същия срок, техните изразени в цифри искания.

               5)

               С цел оценка на размера на втората част от претърпяната от Schneider Electric вреда, посочена в точка 1 по-горе, се извърша експертиза.

               6)

               Schneider Electric и Комисията се приканват да се произнесат относно избора на експерт или да предложат на Първоинстанционния съд списък с експерти, с цел един от тях да бъде назначен от Първоинстанционния съд.

               7)

               За целите на експертизата Секретариатът на Първоинстанционния съд предоставя на експерта заверено копие на приложения 8 и 29 към исковата молба.

               8)

               Експертът представя доклад си в срок, който предстои да бъде определен.

               9)

               Докладът се връчва на страните от Секретариата на Първоинстанционния съд.

               10)

               Извършва се повторна оценка на стойността на обезщетението и тя се увеличава с размера на мораторните лихви съгласно посочените в точки 345 и 346 от настоящото съдебно решение критерии.

               11)

               Първоинстанционният съд се произнася на по-късен етап относно съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 7, 10.1.2004 г.


title: Дело C-401/14: Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Namur (Белгия), постъпило на 22 август 2014 г. — Bernard Leloup/État belge

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/16

      Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Namur (Белгия), постъпило на 22 август 2014 г. — Bernard Leloup/État belge
      (Дело C-401/14)
      (2015/C 016/25)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de première instance de Namur

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Bernard Leloup

         Ответник: État belge
      С определение от 11 ноември 2014 г. Съдът разпореди делото да бъде заличено от регистъра.


title: Дело C-282/08: Иск, предявен на 27 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/36

         Иск, предявен на 27 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-282/08)
   (2008/C 209/56)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Roels и W. Wils)

      Ответник: Велико херцогство Люксембург
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (1) и, при всички случаи, като не е уведомило Комисията за тях, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               —

               да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2005/29/ЕО е изтекъл на 12 юни 2007 г. Към деня на предявяване на настоящия иск обаче ответникът не е приел необходимите мерки за транспониране на директивата, или при всички случаи, не е уведомил Комисията за тях.

      (1)  ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260.


title: Дело T-846/14: Жалба, подадена на 29 декември 2014 г.  — Spokey/СХВП — Leder Jaeger (SPOKEY)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/52

         Жалба, подадена на 29 декември 2014 г. — Spokey/СХВП — Leder Jaeger (SPOKEY)
   (Дело T-846/14)
   (2015/C 065/70)
   Език на жалбата: полски

      Страни

      Жалбоподател: Spokey sp. z o.o. (Катовице, Полша) (представител: B. Matusiewicz-Kulig, adwokat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Leder Jaeger GmbH (Зиген, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят.

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „SPOKEY“ — марка на Общността № 6 7 77  312.

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност.

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 29 октомври 2014 г. по преписка R 525/2014-4.

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               евентуално да измени обжалваното решение по отношение на определени стоки от клас 18,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и членове 75 и 76 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на правило 50 от Регламент № 2868/95 на Комисията.


title: Дело T-584/10: Решение на Общия съд от 3 октомври 2012 г. — Yilmaz/СХВП — Tequila Cuervo (TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO“ — По-ранна национална и международна словна марка „MATADOR“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Липса на прилика на стоките — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/26

         Решение на Общия съд от 3 октомври 2012 г. — Yilmaz/СХВП — Tequila Cuervo (TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO)
   (Дело T-584/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO“ - По-ранна национална и международна словна марка „MATADOR“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на прилика на стоките - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 355/55
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mustafa Yilmaz (Щутгарт, Германия) (представители: първоначално F. Kuschmirek, впоследствие F. Stangl, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Tequila Cuervo, SA de CV (Tlaquepaque, Jalisco, Мексико) (представител: S. Salvetti, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 13 октомври 2010 г. (дело R 1162/2009-2) относно производство по възражение между г-н Mustafa Yilmaz и Tequila Cuervo, SA de CV

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по съществото на жалбата в частта ѝ, целяща отмяната на решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 13 октомври 2010 г. (дело R 1162/2009-2) в частта му, с която допуска регистрацията на заявената марка за стоките „алкохолни напитки“.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Г-н Mustafa Yilmaz понася освен направените от него съдебни разноски и разноските, направени от СХВП и от Tequila Cuervo, SA de CV.

      (1)  ОВ C 55, 19.2.2011 г.


title: Дело T-341/07: Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — Sison/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания — Обща позиция 2001/931/ОВППС и Регламент (ЕО) № 2580/2001 — Жалба за отмяна — Промяна на исканията — Съдебен контрол — Мотиви — Условия за прилагане на общностна мярка за замразяване на средства)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/42

         Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — Sison/Съвет
   (Дело T-341/07) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания - Обща позиция 2001/931/ОВППС и Регламент (ЕО) № 2580/2001 - Жалба за отмяна - Промяна на исканията - Съдебен контрол - Мотиви - Условия за прилагане на общностна мярка за замразяване на средства)
   2009/C 282/78
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Jose Maria Sison (Утрехт, Нидерландия) (представители: J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gürses и W. Kaleck, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и E. Finnegan)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Behzadi Spencer и I. Rao); Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels, M. de Mol, M. Noort и Y. de Vries); и Комисия на Европейските общности (представители: P. Aalto и S. Boelaert)

      Предмет

   От една страна, искане за частична отмяна на Решение 2007/445/ЕО на Съвета от 28 юни 2007 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на решения 2006/379/ЕО и 2006/1008/ЕО (ОВ L 169, стp. 58), и от друга страна, искане за обезщетение)

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение 2007/445/ЕО на Съвета от 28 юни 2007 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Решения 2006/379/ЕО и 2006/1008/ЕО, Решение 2007/868/ЕО на Съвета от 20 декември 2007 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент № 2580/2001 и за отмяна на Решение 2007/445, Решение 2008/343/ЕО на Съвета от 29 април 2008 година за изменение на Решение 2007/868, Решение 2008/583/ЕО на Съвета от 15 юли 2008 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент № 2580/2001 и за отмяна на Решение 2007/868, Решение 2009/62/ЕО на Съвета от 26 януари 2009 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент № 2580/2001 и за отмяна на Решение 2008/583 и Регламент (ЕО) № 501/2009 на Съвета от 15 юни 2009 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент № 2580/2001 и за отмяна на Решение 2009/62, доколкото тези актове се отнасят до Jose Maria Sison.

               2.

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело T-287/13: Решение на Общия съд от 13 февруари 2015 г. — Husky CZ/СХВП — Husky of Tostock (HUSKY) (Марка на Общността — Производство по отмяна — Словна марка на Общността „HUSKY“ — Реално използване на марката — Частична отмяна — Продължаване на срок — Правило 71, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2868/95 — Превод на езика на производството)

text:
               30.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/25

      Решение на Общия съд от 13 февруари 2015 г. — Husky CZ/СХВП — Husky of Tostock (HUSKY)
      (Дело T-287/13) (1)

      ((Марка на Общността - Производство по отмяна - Словна марка на Общността „HUSKY“ - Реално използване на марката - Частична отмяна - Продължаване на срок - Правило 71, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2868/95 - Превод на езика на производството))
      (2015/C 107/33)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Husky CZ s.r.o. (Прага, Чешка република) (представител: L. Lorenc, адвокат)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Geroulakos и I. Harrington)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Обединено кралство)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 март 2013 г. (преписка R 748/2012-1) относно производство по отмяна между Husky CZ s.r.o. и Husky of Tostock Ltd.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Husky CZ s.r.o. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело T-500/10: Жалба, подадена на 19 октомври 2010 г. — Dorma/СХВП — Puertas Doorsa (doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/52

         Жалба, подадена на 19 октомври 2010 г. — Dorma/СХВП — Puertas Doorsa (doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS)
   (Дело T-500/10)
   ()
   2010/C 346/103
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Dorma GmbH & Co. KG (Ennepetal, Германия) (представител: P. Koch Moreno, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Puertas Doorsa, SL (Petrel, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 август 2010 г. по преписка R 542/2009-4, и

               —

               да се осъди ответникът и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS“ за стоки от класове 6, 9 и 19, регистрирана като марка на Общността под № 4884359

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска фигуративна марка „DORMA“, регистрирана под № 39525884 за стоки и услуги от класове 6, 9, 16, 19 и 37; словна марка „DORMA“, регистрирана в Обединеното кралство под № 2201691 за стоки от класове 6, 7, 9, 16 и 19; международна фигуративна марка „DORMA“, регистрирана под № 722009 за стоки от класове 6, 7, 9, 16 и 19

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава член 81, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приложил разпоредбите на този член към спорната марка.


title: Дело T-666/14: Жалба, подадена на 16 септември 2014 г. — Monster Energy/СХВП (GREEN BEANS)

text:
               20.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 127/29

         Жалба, подадена на 16 септември 2014 г. — Monster Energy/СХВП (GREEN BEANS)
   (Дело T-666/14)
   (2015/C 127/40)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Monster Energy Company (Корона, Съединени американски щати) (представител: P. Brownlow, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: словна марка на Общността „GREEN BEANS“ — заявка за регистрация № 11 410 801

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 2.12.2013 г. по преписка R 1530/2013-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-345/10 P: Жалба, подадена на 8 юли 2010 г. от Freixenet, SA срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 27 април 2010 г. по дело T-110/08, Freixenet/СХВП

text:
               9.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/9

         Жалба, подадена на 8 юли 2010 г. от Freixenet, SA срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 27 април 2010 г. по дело T-110/08, Freixenet/СХВП
   (Дело C-345/10 P)
   ()
   2010/C 274/13
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Freixenet, SA (представители: F. de Visscher, E. Cornu и D. Moreau, avocats)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               като главно искане, да се отмени решението на Общия съд от 27 април 2010 г., както и решението на първи апелативен състав на СХВП от 20 ноември 2007 г. и да се постанови, че заявката за марка на Общността № 32 540 отговаря на условията, за да бъде публикувана съгласно член 40 от Регламент № 40/94 [понастоящем член 39 от Регламент № 207/2009],

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на Общия съд от 27 април 2010 г.,

               —

               във всички случаи да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
   С първото правно основание тя изтъква главно нарушение на правото на защита и на правото на справедлив съдебен процес, на член 6 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи, член 73, второ изречение и член 38, параграф 3 от регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (1) [понастоящем член 75, второ изречение и член 37, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (2)].
   Първата част от това правно основание се отнася до неспазването на принципа на състезателност. Според жалбоподателя, противно на приетото от Общия съд в обжалваното съдебно решение, в решението, с което е сезиран последният, апелативният състав на СХВП направил нова преценка на отличителния характер на марката на жалбоподателя, без да му позволи да изрази становище по този нов подход. В това отношение изводът на Общия съд относно обосноваността на решението на апелативния състав бил неточен и недостатъчен с оглед на принципа на процесуална добросъвестност и на надлежното спазване на правото на защита. С обжалваното съдебно решение се нарушавали правото на защита и принципът на процесуална добросъвестност и доколкото в него се постановявало, че Службата може да запознае жалбоподателя с някои фактически данни и да го уведоми, че смята да основе решението си за отказ на тези данни, а впоследствие, след като е получила писменото становище на жалбоподателя по тези данни, да реши поне отчасти да не ги взема предвид и да основе решението си на различна от фактическа и концептуална гледна точка преценка, без да предостави възможност на жалбоподателя да представи каквото и да било становище.
   В рамките на втората част от правното основание жалбоподателят изтъква главно нарушение от страна на Общия съд на изискването за мотивиране, доколкото в обжалваното съдебно решение не може да се приеме, че решението на първи апелативен състав — в което не се поясняват доказателствата, на които съставът възнамерява да се основе — съдържа пълни мотиви относно прилагането на член 7, параграф 1, буква б), нито да се постанови, че позоваването на доказателства било излишно, тъй като първи апелативен състав се бил основал на „изведени от практическия опит изводи“. Освен това неяснотата по въпроса на какви факти и доказателства са се основали Службата и Общият съд засягала както правото на защита, така и изискването за мотивиране, уредено в член 73 от посочения Регламент № 40/94.
   В рамките на второто правно основание жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил член 7, параграф 1, буква б) от посочения Регламент № 40/94. Макар въз основа на съответните материали жалбоподателят да доказал, че заявената марка се състои от комбинация от много характерни елементи, които значително я отличават от другите срещащи се на пазара изображения, Общият съд възприел само неясните и общи възражения на Службата, за да не признае каквато и да е отличителна сила на заявената марка. Общият съд приложил по-строг критерий за преценка на отличителния характер на марката, отколкото в случаите на други, по-традиционни марки. Така с обжалваното съдебно решение се нарушавало правилото за конкретна преценка на отличителната сила на дадена марка. От друга страна, като постановил, че по-голямата част от потребителите не смятат, че оригиналният външен вид на марката е необходим за определяне на произхода на съответното пенливо вино, а предпочитат да се осланят на етикета, Общият съд изключил от защитата формата на опаковката на даден продукт, макар тази възможност да е изрично предвидена в член 4 от посочения по-горе регламент.
   В рамките на третото правно основание дружеството жалбоподател изтъква нарушение от страна на Общия съд на член 7, параграф 3 от Регламент № 40/94, доколкото в обжалваното съдебно решение се поставя изискването в резултат на използването ѝ заявената марка да е придобила отличителна сила във всяка една от държавите членки на Съюза. Всъщност, като отказал да признае, че марката е придобила отличителна сила в резултат на използването ѝ сред съществена част от заинтересованите среди, а същевременно признал, че марката на жалбоподателя е придобила такава сила поне на територията на Испания, Общият съд издигал правило, което е прекалено строго и неточно спрямо посочения по-горе регламент.

      (1)  ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146.

      (2)  ОВ L 78, стр. 1.


title: Дело C-496/09: Иск, предявен на 2 декември 2009 г. (факс от 30 ноември 2009 г. ) — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/44

         Иск, предявен на 2 декември 2009 г. (факс от 30 ноември 2009 г.) — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-496/09)
   2010/C 24/77
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Pignataro и E. Righini)

      Ответник: Италианска република

      Искания на ищеца

               —

               да установи, че като не е приела необходимите мерки за изпълнение на Решението на Съда на Европейските общности от 1 април 2004 година по дело C-99/02 за въстановяване от бенефициерите на помощите, които по смисъла на Решение 2000/128/ЕО (1) на Комисията от 11 май 1999 г. относно помощите, отпускани на Италия за стимулиране на заетостта, са обявени за незаконосъобразни и несъвместими с общия пазар, Италианската република не е изпълнила задълженията си по посоченото решение и по член 228, параграф 1, ЕО;

               —

               да разпореди на Италианска република да заплати на Комисията периодична имуществена санкция в размер на 285 696 евро за всеки ден забава на изпълнението на посоченото по-горе решение по дело Комисия/Италия относно Решение 2000/128/ЕО, считано от деня на обявяването на настоящото съдебно решение до деня на изпълнението на посоченото решение по дело Комисия/Италия;

               —

               да разпореди на Италианска република да заплати еднократно на Комисията сума, чиито размер е резултат от умножаването на дневната сума от 31 744 евро по броя на дните, през които продължава нарушението, считано от деня на произнасяне на съдебното решение по настоящото дело по отношение на Решение 2000/128/ЕО;

               —

               да се осъди Италианска република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Италианската република не е приела необходимите мерки за възстановяване на помощите, обявени за незаконосъобразни и несъвместими с Решение 2000/128/ЕО, след като през юни 2009 година са й възстановени само 52 088 600,60 евро от общия размер, подлежащ на възстановяване, от 281 525 686,79 евро. Италианската република признава, че трябва да й бъде възстановена сума в размер на 229 437 086,19 евро. Следователно тя не е приела необходимите мери за изпълнението на Решение 2000/128/ЕО в съответствие с горепосоченото съдебно решение по дело Комисия/Италия.

      (1)  ОВ L 42, стр. 1.


title: Дело C-39/12: Определение на председателя на Съда от 18 юни 2012 г. — (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Наказателно производство срещу Vu Thang Dang в присъствието на: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

text:
               6.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/21

         Определение на председателя на Съда от 18 юни 2012 г. — (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Наказателно производство срещу Vu Thang Dang в присъствието на: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof
   (Дело C-39/12) (1)

   2012/C 303/42
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 118, 21.4.2012 г.


title: Дело T-79/15: Решение на Общия съд от 17 декември 2015 г. — Olympus Medical Systems/СХВП (3D) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността „3D“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/17

         Решение на Общия съд от 17 декември 2015 г. — Olympus Medical Systems/СХВП (3D)
   (Дело T-79/15) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „3D“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 059/18)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Olympus Medical Systems Corp. (Токио, Япония) (представители: A. Ebert-Weidenfeller и C. Opatz, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: K. Doherty и A. Folliard-Monguiral)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 11 декември 2014 г. (преписка R 1708/2014-2) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „3D“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Olympus Medical Systems Corp. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 118, 13.4.2015 г.


title: Дело C-520/10: Решение на Съда (трети състав) от 3 май 2012 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединеното кралство) — Lebara Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Данъчни въпроси — Шеста директива ДДС — Член 2 — Възмездно предоставяне на услуги — Далекосъобщителни услуги — Предплатени фонокарти с информация, позволяваща провеждането на международни разговори — Предлагане на пазара чрез дистрибуторска мрежа)

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/9

         Решение на Съда (трети състав) от 3 май 2012 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединеното кралство) — Lebara Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-520/10) (1)

   (Данъчни въпроси - Шеста директива ДДС - Член 2 - Възмездно предоставяне на услуги - Далекосъобщителни услуги - Предплатени фонокарти с информация, позволяваща провеждането на международни разговори - Предлагане на пазара чрез дистрибуторска мрежа)
   2012/C 174/11
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lebara Ltd

      Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Предмет

   Преюдициално запитване — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Тълкуване на член 2, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Фонокарти, продавани от местно за дадена държава членка данъчнозадължено лице на дистрибутор от друга държава членка и препродавани от този дистрибутор на лица, които ги използват за осъществяване на телефонни обаждания — Доставка, съставена от множество елементи — Правила за облагане с данъка върху добавената стойност

      Диспозитив

   Член 2, точка 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2003/92/ЕО на Съвета от 7 октомври 2003 година, трябва да се тълкува в смисъл, че телефонен оператор, който предлага далекосъобщителни услуги, състоящи се в продажбата към дистрибутор на фонокарти, които съдържат цялата необходима информация за осъществяването на международни телефонни обаждания чрез осигурената от оператора инфраструктура и които след това дистрибуторът препродава на крайни потребители от свое име и за своя сметка или пряко, или с посредничеството на други данъчнозадължени лица като търговци на едро и дребно, извършва възмездна доставка на далекосъобщителни услуги за дистрибутора. За сметка на това операторът не извършва втора възмездна доставка на услуги за крайния потребител, когато след закупуването на фонокартата последният упражни правото си да осъществява телефонни обаждания чрез съдържащата се върху картата информация.

      (1)  ОВ C 30, 29.1.2011 г.


title: Дело T-673/15: Иск, предявен на 19 ноември 2015 г. — Guardian Europe/Европейски съюз

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/23

         Иск, предявен на 19 ноември 2015 г. — Guardian Europe/Европейски съюз
   (Дело T-673/15)
   (2016/C 059/26)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Guardian Europe Sàrl (Бертранж, Люксембург) (представители: F. Louis, lawyer, и C. O’Daly, Solicitor)

      Ответници: Европейски съюз, представляван от Европейската комисия и Съда на Европейския съюз

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               1) да му присъди обезщетение за следните вреди, претърпени вследствие от непроизнасянето на Общия съд в разумен срок: a) направени разходи за обезпечение в размер на 936 000 EUR, б) пропуснати ползи в размер на 1 671 000 EUR и в) неимуществени вреди в размер на 14,8 милиона евро,

               —

               2) да му присъди лихви върху сумата на обезщетението по точка 1), доколкото е необходимо, по средния лихвен процент на Европейската централна банка към меродавния момент за основните ѝ операции по рефинансиране, увеличен с два процентни пункта,

               —

               3) да му присъди обезщетение за вредите, които е претърпял вследствие от нарушението на принципа на равно третиране от страна на Комисията и Общия съд, а именно: a) направени разходи за обезпечение в размер на 1 547 000 EUR, б) пропуснати ползи в размер на 9 292 000 EUR и в) неимуществени вреди в размер на 14,8 милиона евро,

               —

               4) да му присъди лихви върху сумата на обезщетението по точка 3), доколкото е необходимо, по средния лихвен процент на Европейската централна банка към меродавния момент за основните ѝ операции по рефинансиране, увеличен с два процентни пункта, и

               —

               5) да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага две основания.

               1.

               Първо, той твърди, че има право на обезщетение за вреди от Европейския съюз на основание член 268 ДФЕС и член 340, втора алинея ДФЕС, поради това че Общият съд е действал в нарушение на неговото право делото му да бъде решено в разумен срок, право, закрепено в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 6, точка 1 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи. Тъй като Общият съд не се произнася в разумен срок, ищецът претърпява три вида вреди между 12 февруари 2010 г. и 27 септември 2012 г.: 1) направени разходи във връзка с учредената банкова гаранция за сумата на глобата, която ищецът не заплаща незабавно на Комисията след приемането на Решение C(2007)5791 окончателен от 28 ноември 2007 година по преписка COMP/39165 — Плоско стъкло; 2) пропуснати ползи поради ниския лихвен процент върху сумата от глобата, която му е върната едва след решението на Съда от 2014 г. — всъщност получените лихви са значително по-ниски от потенциалната възвръщаемост на този капитал, ако ищецът не беше платил сумата на Комисията през 2008 г., а я беше инвестирал в своето предприятие; и 3) неимуществени вреди, дължащи се на незаконосъобразното решение от ноември 2007 г. да му бъде наложена най-високата глоба, както и на това, че поради непроизнасянето на Общия съд в разумен срок незаконосъобразността е отстранена едва от Съда през ноември 2014 г.

               2.

               Второ, ищецът твърди, че има право на обезщетение за вреди от Европейския съюз на основание член 268 ДФЕС и член 340, втора алинея ДФЕС поради това, че Европейската комисия и Общият съд са действали в явно нарушение на принципа на равно третиране и са допуснали дискриминация спрямо него. В Решение C(2007)5791 окончателен от 28 ноември 2007 година по преписка COMP/39165 — Плоско стъкло, вътрешните продажби неправилно са изключени при определянето на глобите на останалите адресати на решението, а същевременно не е отстранена произтичащата от това дискриминация спрямо ищеца, който като неинтегриран производител няма вътрешни продажби. Общият съд не санкционира грешката на Комисията, като потвърждава възприетия в решението ѝ подход за изключване на тези вътрешни продажби. Грешката е отстранена едва от Съда през ноември 2014 г., когато той намалява наложената с решението глоба с 44,4 милиона евро. Това намаление обаче не поправя вредите, които ищецът понася от ноември 2007 г. до ноември 2014 г. в резултат от незаконосъобразно наложената му прекомерно висока глоба, създала впечатлението, че той носи особена отговорност за картела в сектора на плоското стъкло, а и довела до допълнителни финансови разходи. Вследствие от незаконосъобразните действия на Комисията и на Общия съд ищецът претърпява същите три вида вреди като описаните във връзка с първото изтъкнато основание, но през по-дългия период от ноември 2007 г. до ноември 2014 г.


title: Дело C-174/08: Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 28 април 2008 г. — NCC Construction Danmark A/S/Skatteministeriet

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/25

         Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 28 април 2008 г. — NCC Construction Danmark A/S/Skatteministeriet
   (Дело C-174/08)
   (2008/C 171/37)
   Език на производството: датски
   Препращаща юрисдикция
   Østre Landsret
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: NCC Construction Danmark A/S

      Ответник: Skatteministeriet
   Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли изразът „съпътстващи сделки с недвижими имоти“ във второто изречение на член 19, параграф 2 от Шеста директива за ДДС (1) да се тълкува в смисъл, че включва дейностите на строително предприятие, което е данъчнозадължено лице по ДДС, във връзка с последващата продажба на недвижими имоти, построени от предприятието — като изцяло облагаема с ДДС дейност — за негова собствена сметка с оглед препродажба?

               2.

               Има ли значение за целите на отговора на въпрос 1 степента, в която за дейностите по продажба, разглеждани отделно, се използват стоки и услуги, върху които се дължи ДДС?

               3.

               В съответствие с уредения в ДДС законодателството принцип на неутралитета ли е, строителното предприятие, което съгласно законодателството на въпросната държава-членка, основаващо се на член 5, параграф 7 и член 6, параграф 3 от Шеста директива, подлежи на облагане с ДДС за вътрешните си доставки във връзка със строежа на сгради за своя сметка с оглед последваща продажба, да има право само на частично приспадане на ДДС за общите разходи на строителното предприятие, предвид факта, че съгласно ДДС законодателството на държавата–членка последващата продажба на недвижимия имот е освободена от ДДС на основание на член 28, параграф 3, буква б) от Шеста директива за ДДС във връзка с точка 16 от приложение Е?

      (1)  Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело F-33/09: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 9 март 2010 г. — Цветанова/Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — Възнаграждение — Надбавка за експатриране — Условия, предвидени в член 4 от Приложение VII към Правилника — Обичайно местопребиваване преди постъпване на служба — Престой в качеството на студент в мястото на работа през референтния период — Стажове извън мястото на работа през референтния период — Съобразяване на действителното местопребиваване)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/52

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 9 март 2010 г. — Цветанова/Комисия
   (Дело F-33/09) (1)

   (Публична служба - Срочно наети служители - Възнаграждение - Надбавка за експатриране - Условия, предвидени в член 4 от Приложение VII към Правилника - Обичайно местопребиваване преди постъпване на служба - Престой в качеството на студент в мястото на работа през референтния период - Стажове извън мястото на работа през референтния период - Съобразяване на действителното местопребиваване)
   2010/C 134/86
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Аглика Цветанова (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално представлявана от D. Martin и J. Baquero Cruz, впоследствие от J. Currall и J. Baquero Cruz)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на Комисията, с което на жалбоподателката е отказано ползването на надбавката за експатриране, предвидена в член 4, параграф 1, буква а) от приложение VII към Правилника

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на Европейската комисия от 10 юли 2008 г., с което на г-жа Цветанова е отказано ползването на надбавката за експатриране, предвидена в член 4 от приложение VII към Правилника.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 129, 6.6.2009 г., стр. 22.


title: Дело C-218/14: Преюдициално запитване от High Court of Ireland (Ирландия), постъпило на 5 май 2014 г.  — Kuldip Singh, Denzel Nnjume, Khaled Aly/Minister for Justice and Equality

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/7

         Преюдициално запитване от High Court of Ireland (Ирландия), постъпило на 5 май 2014 г. — Kuldip Singh, Denzel Nnjume, Khaled Aly/Minister for Justice and Equality
   (Дело C-218/14)
   2014/C 223/10
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Ireland

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Kuldip Singh, Denzel Nnjume, Khaled Aly

      Ответник: Minister for Justice and Equality

      Заинтересована страна: Immigrant Council of Ireland

      Преюдициални въпроси

               1.

               Когато брак, сключен между гражданин на ЕС и гражданин на трета държава, приключи с развод, постановен след отпътуването на гражданина на ЕС от приемаща държава членка, в която този гражданин е упражнявал предоставените му от ЕС права, и когато се прилагат член 7 и член 13, параграф 2, буква а) от Директива 2004/38/ЕО (1) на Съвета, запазва ли впоследствие гражданинът на трета държава право на пребиваване в приемащата държава членка? Ако отговорът е отрицателен, има ли гражданинът на трета държава право на пребиваване в приемащата държава членка в периода от отпътуването на гражданина на ЕС от приемащата държава членка до постановяването на развод?

               2.

               Изпълнени ли са изискванията на член 7, параграф 1, буква б) от Директива 2004/38/ЕО, когато съпругът/съпругата, гражданин на ЕС твърди, че притежава достатъчни средства по смисъла на член 8, параграф 4 от Директивата отчасти въз основа на средствата на съпруга/съпругата, гражданин на трета държава?

               3.

               Ако отговорът на втория въпрос е отрицателен, имат ли лица като жалбоподателите право съгласно законодателството на ЕС (освен Директивата) да работят в приемащата държава членка, за да предоставят или допринесат за „достатъчни[те] средства“ за целите на член 7 от Директивата?

      (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ, L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело T-593/15: Жалба, подадена на 14 октомври 2015 г. — The Art Company B & S/СХВП — G-Star Raw (THE ART OF RAW)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/36

         Жалба, подадена на 14 октомври 2015 г. — The Art Company B & S/СХВП — G-Star Raw (THE ART OF RAW)
   (Дело T-593/15)
   (2015/C 414/47)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Art Company B & S, SA (Кел, Испания) (представители: J. Villamor Muguerza и L. Sánchez Calderón, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: G-Star Raw CV (Амстердам, Нидерландия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Общността „THE ART OF RAW“ — заявка за регистрация № 11 093 036

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 9 юли 2015 г. по преписка R 1980//2014-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП, както и заявителя на марката на Общността (в случай че е встъпи като страна по делото) да заплатят съдебните разноски, направени в настоящото производство.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-348/09: Решение на Съда (голям състав) от 22 май 2012 г. (преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Германия) — P. I./Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid (Свободно движение на хора — Директива 2004/38/ЕО — Член 28, параграф 3, буква a) — Решение за експулсиране — Осъдителна присъда — Императивни съображения, свързани с обществената сигурност)

text:
               7.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/2

         Решение на Съда (голям състав) от 22 май 2012 г. (преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Германия) — P. I./Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid
   (Дело C-348/09) (1)

   (Свободно движение на хора - Директива 2004/38/ЕО - Член 28, параграф 3, буква a) - Решение за експулсиране - Осъдителна присъда - Императивни съображения, свързани с обществената сигурност)
   2012/C 200/02
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: P. I.

      Ответник: Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster — Тълкуване на член 28, параграф 3 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56) — Решение за експулсиране, взето поради сериозни основания, свързани с обществената сигурност, спрямо европейски гражданин, който е пребивавал в приемащата държава членка през последните десет години и е осъден на лишаване от свобода — Понятие за „сериозни основания, свързани с обществената сигурност“

      Диспозитив

   Член 28, параграф 3, буква a) от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, трябва да се тълкува в смисъл, че държавите членки могат да приемат, че престъпления като посочените в член 83, параграф 1, втора алинея ДФЕС съставляват особено тежко посегателство върху основен интерес на обществото, което може да представлява пряка заплаха за спокойствието и физическата сигурност на населението и следователно да попада в обхвата на понятието „императивни съображения, свързани с обществената сигурност“, с които може да се обоснове мярка за експулсиране на основание посочения член 28, параграф 3, при условие че по начина на извършването им тези престъпления се характеризират като особено тежки, което запитващата юрисдикция следва да провери въз основа на самостоятелно разглеждане на конкретния случай, с който е сезирана.
   Всяка мярка за експулсиране е обусловена от обстоятелството поведението на съответното лице да представлява действителна и настояща заплаха, която засяга основен интерес на обществото или на приемащата държава членка, извод, който предполага по принцип наличието на тенденция при съответното лице да запази това поведение и за в бъдеще. Преди да приеме решение за експулсиране, приемащата държава членка трябва да вземе предвид по-специално продължителността на пребиваване на заинтересованото лице на нейна територия, неговата възраст, здравословно състояние, семейно и финансово положение, социална и културна интеграция в тази държава и степента на неговите връзки със страната на произход.

      (1)  ОВ C 282, 21.11.2009 г.


title: Дело T-256/06: Решение на Първоинстанционния съд от 5 ноември 2008 г. — Neoperl Servisys/СХВП (HONEYCOMB) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността HONEYCOMB — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/22

         Решение на Първоинстанционния съд от 5 ноември 2008 г. — Neoperl Servisys/СХВП (HONEYCOMB)
   (Дело T-256/06) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността HONEYCOMB - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2008/C 327/39)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Neoperl Servisys AG (Reinach, Швейцария) (представител: H. Börjes-Pestalozza, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: R. Pethke)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 17 юли 2006 г. (преписка R 1388/2005-4) относно заявката за регистрация на словния знак HONEYCOMB като марка на Общността.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Neoperl Servisys AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 261, 28.10.2006 г.


title: Дело C-119/12: Решение на Съда (трети състав) от 22 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Josef Probst/mr.nexnet GmbH (Електронни комуникации — Директива 2002/58/ЕО — Член 6, параграфи 2 и 5 — Обработка на лични данни — Данни за трафик, отнасящи се до изготвянето и събирането на сметката на абоната — Събиране на вземания от трето дружество — Лица, действащи под ръководството на доставчиците на публични комуникационни мрежи и публично достъпни електронни комуникационни услуги)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/15

         Решение на Съда (трети състав) от 22 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Josef Probst/mr.nexnet GmbH
   (Дело C-119/12) (1)

   (Електронни комуникации - Директива 2002/58/ЕО - Член 6, параграфи 2 и 5 - Обработка на лични данни - Данни за трафик, отнасящи се до изготвянето и събирането на сметката на абоната - Събиране на вземания от трето дружество - Лица, действащи под ръководството на доставчиците на публични комуникационни мрежи и публично достъпни електронни комуникационни услуги)
   2013/C 26/26
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Josef Probst

      Ответник: mr.nexnet GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 6, параграфи 2 и 5 от Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации, ОВ L 201, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 63) — Предоставяне на данни за трафик, отнасящи се до абонати и потребители, обработени и съхранени от доставчик на публична комуникационна мрежи — Национална правна уредба, позволяваща предоставяне на такива данни на цесионер на вземане за извършени далекосъобщителни услуги при наличие на договорни разпоредби, гарантиращи поверително обработване на предоставените данни, както и възможност за всяка от страните по договора да провери дали другата страна спазва защитата на данните

      Диспозитив

   Член 6, параграфи 2 и 5 от Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации) трябва да се тълкува в смисъл, че тя позволява на даден доставчик на публични комуникационни мрежи и публично достъпни електронни комуникационни услуги да предава данни за трафик на цесионера на неговите вземания, свързани с предоставянето на комуникационни услуги за целите на събирането на тези вземания, и на този цесионер — да обработва посочените данни, при условие, на първо място, че той действа под ръководството на доставчика на услуги, що се отнася до обработката на същите тези данни, и на второ място, че посоченият цесионер се ограничи до обработването на данните за трафика, които са необходими за събирането на отстъпените вземания.
   Независимо от квалифицирането на договора за цесия, предполага се, че цесионерът действа под ръководството на доставчика на услуги по смисъла на член 6, параграф 5 от Директива 2002/58, когато за обработката на данните за трафик той действа единствено съгласно инструкциите и под контрола на този доставчик. По-конкретно сключеният между тях договор трябва да съдържа разпоредби, които могат да гарантират законната обработка на данните за трафик от цесионера и да позволят на доставчика на услуги по всяко време да бъде сигурен, че спазването на тези разпоредби от посочения цесионер му е гарантирано.

      (1)  ОВ C 174, 16.6.2012 г.


               29.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/48

         Заведен иск на 15 ноември 2006 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Княжество Лихтенщайн
   (Дело E-5/06)
   (2007/C 72/23)
   На 15 ноември 2006 г. срещу Княжество Лихтенщайн беше заведен иск пред Съда на ЕАСТ от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Niels Fenger и Lorna Young, действайки като представители на този Надзорния орган с адрес: 35, Rue Belliard, B-1040 Brussels.
   Заявителят твърди, че Съдът трябва:

               1.

               да декларира, че с прилагането на изискване за местожителство в Лихтенщайн за предоставяне на правото за получаване на пенсия за безпомощно състояние, Княжество Лихтенщайн не е изпълнили своите задължения съгласно член 19, параграф 1 и 2, член 25, параграф 1 и член 28, параграф 1 от акта, посочен в точка 1 от Приложение VI към Споразумението за ЕИП (Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 г. за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него; и

               2.

               нареди на Княжество Лихтенщайн да понесе разходите за съдебното производство.

         Правна и фактическа предистория и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               Настоящото дело се отнася до Hilflosenentschädigung (пенсията за безпомощно състояние) в Лихтенщайн за лица, които постоянно имат нужда от помощ в значителна степен от трето лице или наблюдение от такова, за да могат да извършват ежедневните си задължения. Тази пенсия не е в добавка към каквото и да е другo обезщетение по линия на социалното осигуряване, и се предоставя без оглед на доходите на лицето. Пенсията не е свързана с плащанията на вноски в миналото в полза на държавата и получателят ѝ не трябва да страда от дадена болест.

               —

               Законодателството на Лихтенщайн изисква получателят на пенсията да е с местожителство в Лихтенщайн.

               —

               Пенсията за безпомощно състояние в Лихтенщайн е посочена в Приложение II, буква a) към Регламент (CEE) № 1408/71 (срв. член 4, параграф 2а, буква в) и член 10, буква а) от регламента) като специално, независещо от плащането на вноски парично обезщетение, което като такова не би било обезщетение, подлежащо на експортиране съгласно този регламент.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, при все това, че правилното класифициране на пенсията за безпомощно състояние би било като обезщетение за болест в парична форма (срв. член 4, параграф 1 от регламента), подлежащо на експортиране съгласно член 19, параграф 1 и 2, член 25, параграф 1 и член 28, параграф 1 от регламента.

               —

               Правилното класифициране на пенсията е от решаващо значение относно това дали Княжество Лихтенщайн е задължено да предостави обезщетението на заявителите с местожителство извън Лихтенщайн, които иначе отговарят на съответните критерии, както са посочени в регламента.


title: Дело T-208/17: Жалба, подадена на 5 април 2017 г. — Senetic/EUIPO — HP Hewlett Packard Group (HP)

text:
               29.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 168/31

         Жалба, подадена на 5 април 2017 г. — Senetic/EUIPO — HP Hewlett Packard Group (HP)
   (Дело T-208/17)
   (2017/C 168/41)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Senetic S.A. (Катовице, Полша) (представител: M. Krekora, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: HP Hewlett Packard Group LLC (Хюстън, Тексас, Съединени щати)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „HP“ — марка на Европейския съюз № 52 449

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 февруари 2017 г. по преписка R 1002/2016-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди встъпилата страна да заплати разноскиje по настоящото производство и по производството пред EUIPO.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 52, параграф 1, буква а) във връзка с член 7 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-673/13: /Жалба, подадена на 9 декември 2013 г.  — Европейско обединение за прекратяване на опитите с животни/ECHA

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/36

         /Жалба, подадена на 9 декември 2013 г. — Европейско обединение за прекратяване на опитите с животни/ECHA
   (Дело T-673/13)
   2014/C 112/48
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейско обединение за прекратяване на опитите с животни (Лондон, Обединено кралство) (представител: D. Thomas, Solicitor)

      Ответник: Европейската агенция по химикали (ECHA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Апелативния съвет на Европейската агенция по химикали (ECHA) от 10 октомври 2013 г., постановено по преписка A-004-2012, относно дял 8.7.2 от приложение X към Регламент (ЕО) № 1907/2006 (1) (изпитване за токсичност за развитието върху втори вид), доколкото то се отнася до изпитване за пренатално развитие върху втори вид;

               —

               да върне делото на ECHA, с указание да прецени дали е необходимо провеждането на изпитване за пренатално развитие по отношение на веществото на заявителя, въз основа на резултата от първото изследване и всички останали налични данни, които са от значение.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първо правно основание, състоящо се в твърдението, че Апелативният съвет се е произнесъл погрешно, че кумулативният принцип на приложенията във връзка с REACH-тестването, че означават, че изискването за втори вид е изискване по подразбиране в приложение X към Регламент (EО) № 1907/2006 (тонаж). В подкрепа на това правно основание жалбоподателят твърди, че:

                           —

                           Мотивите на Апелативния съвет представляват non sequitur. Изискванията относно тестването не се увеличават при преминаването към по-висок тонаж: кумулативният принцип често не е от значение за конкретни параметри и не се отнася за токсичността за развитието;

                           —

                           Колона 1 от дял 8.7.2 от приложение X, според изричния й текст, изисква изследване върху „един вид“, а не върху два — също както и колона 1 от дял 8.7.2 от приложение IX;

                           —

                           Мотивите на Апелативния съвет игнорират ясния текст на колона 2 от дял 8.7.2 от приложение IX, която предвижда, че въпросът дали дадено изследване върху втори вид се изисква в приложение IX или приложение X (тонаж), зависи от резултата от изследването върху първия вид и от всички налични данни, които са от значение; това не следва автоматично;

                           —

                           Изводът на Апелативния състав няма смисъл от политическа гледна точка: той приписва на авторите на REACH намерението, на по-ниско ниво на приложение (приложение), нуждата от изпитване върху втори вид зависи от научна оценка, докато на по-високо ниво на приложение (приложение X), науката не е от значение.

               2.

               Второ правно основание, състоящо се в твърдение, че Апелативният състав е допуснал грешка, като се е произнесъл, че законодателят е прехвърлил изискване от приложение X — изследване за токсичност за развитието върху втори вид като изискване по подразбиране — в приложение IX. В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че:

                           —

                           Мотивите се основават на погрешно предварително условие: колона 1 от дял 8.7.2 от приложение X не изисква изследване върху втори вид като изискване по подразбиране (вж. първото основание) и поради това не съществува такова изискване, което да може да се прехвърли в приложение IX (дори да се приеме, че правилният подход е обратният).

               3.

               Трето правно основание, състоящо се в твърдението, че Апелативният състав погрешно се е произнесъл, че изискването в колона 2 от дял 8.7.2 от приложение IX (за оценка на нуждата от изследване върху втори вид) не преминава в приложение X. В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че:

                           —

                           Чрез изричния си текст, с думите „или при следващия [праг]“, колона 2 от дял 8.7.2 от приложение IX казва точно това. Подходът в двете приложения е еднакъв.

               4.

               Четвърто правно основание, състоящо се в твърдението, че Апелативният съвет е допуснал грешка, като е приел, че само адаптирането в колона 2 от дял 8.7 от приложение X или приложение XI може да премахне необходимостта за изследване върху втори вид в приложение X. В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че:

                           —

                           Адаптирането, независимо дали в колона 2 или приложение XI, е от значение само, ако съществува изискване за първо изследване в колона 1. В колона 1 от дял 8.7.2 от приложение X няма изискване за изследване за токсичност за развитието върху втори вид докато и ако оценката от изследването на първия вид и останалите налични данни сочат за необходимост от изследване върху втори вид (вж. по-горе).

      (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и Директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (OВ L 396, стp. 1; поправка в Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60)


title: Дело C-486/12: Преюдициално запитване, отправено от Gerechtshof te 's Hertogenbosch (Нидерландия) на 31 октомври 2012 г. — X/Heffingsambtenaar de la commune Z

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/24

         Преюдициално запитване, отправено от Gerechtshof te 's Hertogenbosch (Нидерландия) на 31 октомври 2012 г. — X/Heffingsambtenaar de la commune Z
   (Дело C-486/12)
   2013/C 26/45
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof te 's Hertogenbosch

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: X

      Ответник: Heffingsambtenaar de la commune Z

      Преюдициални въпроси

               1.

               Удовлетворява ли се изискването на член 12, буква a), второ тире от Директивата (1) да се предоставя съобщение на заинтересуваното лице относно данните, които се обработват, ако на това лице се предоставя достъп до тези данни (съгласно член 79, параграф 2 от Wet GBA (Закон за главния регистър на лични данни на общините)?

               2.

               Член 12, буква a) от Директивата допуска ли да се събират такси за съобщаване на данните, които се обработват, като за тази цел се издава извлечение от главния регистър общината?

               3.

               При отрицателен отговор на втория въпрос, събираните в конкретния случай такси прекалени ли са по смисъла на член 12, буква a) от Директивата?

      (1)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).


title: Дело T-644/11 P: Решение на Общия съд от 4 юли 2014 г.  — Kimman/Комисия (Обжалване — Насрещна жалба — Публична служба — Длъжностни лица — Атестиране — Доклад за оценка — Процедура за оценяване за 2009 г. — Правило за съответствие между жалбата по съдебен и административен ред — Член 91, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица — Становище на групата ad hoc — Изопачаване — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/26

         Решение на Общия съд от 4 юли 2014 г. — Kimman/Комисия
   (Дело T-644/11 P) (1)

   ((Обжалване - Насрещна жалба - Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Доклад за оценка - Процедура за оценяване за 2009 г. - Правило за съответствие между жалбата по съдебен и административен ред - Член 91, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица - Становище на групата ad hoc - Изопачаване - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката))
   2014/C 282/33
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Eugène Emile Marie Kimman (Overijse, Белгия) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 29 септември 2011 г., Kimman/Комисия (F-74/10, EU:F:2011:171), насочена към отмяната на това решение.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 29 септември 2011 г., Kimman/Комисия (F-74/10), от една страна, в частта му, в която обявява за допустими повдигнатите от жалбоподателя в рамките на първоинстанционното производство второ основание, първите шест части на третото основание и четвъртото основание, с изключение на оплакването, според което извършената от жалбоподателя работа в интерес на институцията не е била взета предвид, както и от друга страна, в частта му, в която Европейската комисия се осъжда да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, една четвърт от разноските на жалбоподателя по това производство.

               2)

               Отхвърля главната жалба.

               3)

               Отхвърля жалбата, подадена от Eugène Emile Marie Kimman до Съда на публичната служба.

               4)

               Осъжда г-н Kimman да понесе всички съдебни разноски, направени в първоинстанционното производство и в производството по главната жалба.

               5)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски в рамките на насрещната жалба.

      (1)  ОВ C 65, 3.3.2012 г.


title: Дело C-84/09: Преюдициално запитване, отправено от Regeringsrätten (Швеция) на 26 февруари 2009 г. — X/Skatteverket

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/19

         Преюдициално запитване, отправено от Regeringsrätten (Швеция) на 26 февруари 2009 г. — X/Skatteverket
   (Дело C-84/09)
   2009/C 90/30
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Regeringsrätten

      Страни в главното производство

      Ищец: X

      Ответник: Skatteverket

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли членове 138 и 20 от Директивата относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) да се тълкуват в смисъл, че за да бъде продажба освободена от ДДС и за да се счита, че е налице вътреобщностно придобиване, превозът от територията на държавата на произход трябва да е започнал в определен срок?

               2)

               Аналогично, трябва ли същите членове да се тълкуват в смисъл, че за да бъде продажба освободена от ДДС и за да се счита, че е налице вътреобщностно придобиване, превозът трябва да е завършил в държавата на местоназначение в определен срок?

               3)

               Променя ли с нещо отговора на първи и втори въпрос фактът, че придобитата стока е ново превозно средство и че клиентът е физическо лице, чието намерение е впоследствие да използва превозното средство в определена държава-членка?

               4)

               В случай на вътреобщностно придобиване, кой е моментът, който трябва да се вземе предвид, за да се прецени дали превозно средство е ново по смисъла на член 2, параграф 2, буква б) от директивата?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 09, том 3, стр.7).


title: Дело T-197/09: Жалба, подадена на 20 май 2009 г. — Словения/Комисия

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/54

         Жалба, подадена на 20 май 2009 г. — Словения/Комисия
   (Дело T-197/09)
   2009/C 180/101
   Език на производството: словенски

      Страни

      Жалбоподател: Република Словения (представител: Ž. Cilenšek Bončina, процесуален представител на държавата)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение C(2009) 1945 от 19 март 2009 (1) година, което изключва от финансирането на Общността някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, и на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) в частта му, която изключва такива разходи, направени от Словения;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски по делото;

               —

               да се осъди Комисията да възстанови разходите, направени от Република Словения по това дело.

      Правни основания и основни доводи

   С обжалваното решение, като се имат пред вид основните нередовности в рамките на проверките, както и нередовността на процедурата и на средствата за контрол, Комисията изключва за финансовите 2005 и 2006 години, от финансиране на Общността, определени разходи, направени от Република Словения, като въвежда обща финансова корекция от 5 % за преките плащания, за която се обосновава на ревизията на националния контрол, извършен от нейните служби, в тази държава-членка през месец март 2005 г.
   В своите искания жалбоподателят счита, че Комисията:

               —

               В резултат на неправилно установяване на фактическото положение, е приложила неправилно член 15 от Регламент № 2419/2001 (ЕО) на Комисията (2), съответно член 23 от Регламент № (ЕО) 796/2004 на Комисията (3), доколкото е извършила проверката прекалено късно; за целта е избрала един нетипичен район, в който са проверявани очевидно малки парцели; по повод на самата проверка не се е съобразила с международен стандарт 530, и неоснователно е забранила използването на рулетка от жалбоподателя;

               —

               е нарушила принципа на забраната за неравноправно третиране на държавите-членки, като е извършила инспекцията на националния контрол в другите държави-членки на по-широка основа, и следователно въз основа на по-представителна извадка;

               —

               е приложила решение, и в резултат на него — финансова корекция от 5 % — което поради ограничения риск за Фонда, с оглед на предоставените ресурси, е явно несъразмерно на тежестта и на мащабите на установеното нарушение;

               —

               нарушила е принципа на добросъвестността и на справедливостта, тъй като нейните служби не са оспорили подзаконовия характер на указанията, които са предвиждали използването на рулетка и до есента на 2005 година не са обърнали внимание на жалбоподателя на този въпрос.

      (1)  ОВ L 75, 21.3.2009, стр. 15.

      (2)  Регламент (ЕО) № 2419/2001 на Комисията от 11 декември 2001 година, установяващ подробни правила за прилагането на интегрирана система за администриране и контрол за някои схеми за помощи на Общността, установени с Регламент (ЕИО) № 3508/92 (ОВ L 327, стр. 11).

      (3)  Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 141, стр.18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210)


title: Дело F-94/07: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 24 септември 2009 г. — Rebizant, Vlandas и Vocino/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура за 2006 г. — Мултипликационен коефициент — Член 6, параграф 2 от Правилника — Член 9 от приложение XIII към Правилника — Праг за повишаване)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/71

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 24 септември 2009 г. — Rebizant, Vlandas и Vocino/Комисия
   (Дело F-94/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за 2006 г. - Мултипликационен коефициент - Член 6, параграф 2 от Правилника - Член 9 от приложение XIII към Правилника - Праг за повишаване)
   2010/C 24/129
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Jean Rebizant (Карлсруе, Германия), Georges Vlandas (Брюксел, Белгия) и Vinceno Vocino (Варезе, Италия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)

      Предмет

   От една страна да се отмени решението да не се повишават жалбоподателите в степен AD 13 в процедурата за повишаване за 2006 г. и, от друга страна, да се обяви незаконосъобразността на решението за определяне на праговете за повишаване, приложими спрямо длъжностните лица, чието възнаграждение е за сметка на бюджет „Изследвания“ и на бюджет „Съвместен изследователски център“.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г., стр. 45.


title: Дело T-457/07: Решение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕОБХ (Обществени поръчки — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Доставка на услуги за предоставяне на консултантска помощ в областта на информационните технологии — Отхвърляне на офертата и решение за възлагане на поръчката на друг оферент — Допустимост — Задължение за мотивиране — Критерии за подбор — Критерии за възлагане — Спазване на критериите за възлагане, предвидени в спецификацията — Явна грешка в преценката)

text:
               2.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/15

         Решение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕОБХ
   (Дело T-457/07) (1)

   (Обществени поръчки - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Доставка на услуги за предоставяне на консултантска помощ в областта на информационните технологии - Отхвърляне на офертата и решение за възлагане на поръчката на друг оферент - Допустимост - Задължение за мотивиране - Критерии за подбор - Критерии за възлагане - Спазване на критериите за възлагане, предвидени в спецификацията - Явна грешка в преценката)
   2013/C 32/20
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представител: адв. N. Korogiannakis)

      Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ) (представители: първоначално адв. A. Cuvillier, впоследствие адв. S. Gabbi и адв. D. Detken, и накрая адв. M. Detken, подпомагани от адв. J. Stuyck и адв. A.-M. Vandromme)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на ЕОБХ от 1 октомври 2007 г., с което се отхвърля направената от жалбоподателя оферта в рамките на процедура за възлагане на обществени поръчки ЕОБХ/IT/2007/14 за предоставяне на консултантска помощ в областта на информационните технологии (ОВ 2007/S 97 118626), и се възлага поръчката на друг оферент.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ), с което се отхвърля офертата, представена от Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE в рамките на Процедура за възлагане на обществени поръчки ЕОБХ/IT/2007/14 за предоставяне на консултантска помощ в областта на информационните технологии, и се възлага поръчката на друг оферент.

               2.

               Осъжда ЕОБХ да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 51, 23.2.2008 г.


title: Дело C-267/14 P: Жалба, подадена на 30 май 2014 г. от Buzzi Unicem SpA срещу решение на Общия съд (седми състав), постановено на 14 март 2014 г. по дело T-297/11, Buzzi Unicem SpA/Европейска комисия

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/20

         Жалба, подадена на 30 май 2014 г. от Buzzi Unicem SpA срещу решение на Общия съд (седми състав), постановено на 14 март 2014 г. по дело T-297/11, Buzzi Unicem SpA/Европейска комисия
   (Дело C-267/14 P)
   2014/C 282/26
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Buzzi Unicem SpA (представители: C. Osti, A. Prastaro и A. Sodano, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Да се отмени изцяло или отчасти обжалваното решение и съответно:

               —

               да се отмени изцяло обжалваното решение поради липса или недостатъчност на мотивите и произтичащото от това нарушение на правото на защита на дружеството, както и поради нарушение на принципа на добра администрация;

               —

               да се отмени изцяло обжалваното решение поради превишаване и злоупотреба с правомощия, и последвалото от това разместване на доказателствената тежест;

               —

               да се отмени изцяло или отчасти обжалваното решение поради превишаване на правомощията, предоставени на Комисията от член 18 [от Регламент № 1/2003], поради нарушение на принципите на пропорционалност и на добра администрация, липса на предварително състезателно производство и нарушение на добрите практики на Комисията;

               —

               да се отмени обжалваното решение в частта, в която на Buzzi Unicem са възложени съдебните разноски във връзка с първоинстанционното производство;

               —

               да се осъди Комисията да поеме съдебните разноски по настоящото производство, както и тези, които се отнасят до дело T-297/11.

      Основания и основни доводи

               А.

               Първо основание — грешка при прилагане на правото, липса на мотиви или недостатъчни мотиви във връзка с оплакванията за нарушаване на правото на защита и на принципа на добра администрация
               С първото основание Buzzi Unicem твърди, че обжалваното решение е засегнато от грешка при прилагане на правото и от липсата или недостатъчност на мотивите в частта, в която се приема, че общото позоваване на предполагаеми нарушения в решението, с което се образува производство за нарушение, е достатъчно основание за искането за предоставяне на информация по член 18, параграф 3, тъй като съдържа изискваната от тази разпоредба „минимална степен на яснота“ по отношение на предмета и целта на искането.

               Б.

               Второ основание — явна грешка в преценката и грешка при прилагане на правото във връзка с оплакването за превишаване и злоупотреба с правомощия от страна на Комисията и последвалото от това разместване на доказателствената тежест
               С второто основание Buzzi Unicem твърди, че Общият съд е допуснал явна грешка в преценката и грешка при прилагане на правото като е отхвърлил оплакването относно превишаването и злоупотребата с правомощия от страна на Комисията, която при липсата на данни за нарушение е направила искане за предоставяне на информация по член 18 от Регламент № 1/2003 (1), тъй като Общият съд е приел, че Buzzi Unicem не е направило изрично и мотивирано искане, от което да може да се заключи, че е имало достатъчно сериозни данни, и тъй като е отхвърлил оплакването за разместване на доказателствената тежест без изобщо да се обоснове.

               В.

               Трето основание — фактическа и правна грешка, нелогичност на мотивите във връзка с оплакването за превишаване на правомощията по отношение на член 18 от Регламент № 1/2003
               С третото основание Buzzi Unicem твърди, че неправилно са приложени принципите, които се отнасят до задължението за сътрудничество на предприятията, тъй като Общият съд е приел за правомерно Комисията да задължава предприятията да отговорят не само на фактически въпроси, но и относно информация, за която тя е била наясно, че не е на разположение на съответното предприятие, а също и относно друга информация, която тя е могла да получи самостоятелно.

               Г.

               Четвърто основание — грешка при прилагане на правото и липса на мотиви относно твърдението за нарушение на принципа на пропорционалност и за превишаване на правомощията във връзка с член 18
               С четвъртото основание жалбоподателят твърди, че в обжалваното решение липсват или са недостатъчни мотивите и е допусната грешка при прилагане на правото чрез нарушаването на принципа на пропорционалност, от което е последвало възлагането на прекомерна доказателствена тежест на страните с исканията за предоставяне на информация, с тяхното повтаряне и преформулиране, с предлагането на нови променливи и нови въпроси, с отказа да се ограничи изисканата информация, с избора да бъдат изискани с решение дори вече предоставени преди това данни.

               Д.

               Пето основание — грешка при прилагане на правото и липса на мотиви относно нарушението на добрите практики на Комисията и относно нарушението на принципа на добра администрация
               С петото основание Buzzi Unicem твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че Комисията не е обвързана от собствените си добри практики, доколкото, решавайки да поиска становище от предприятията относно проекта на решение по член 18, параграф 3, впоследствие тя е изменила значително окончателния текст на решението без да вземе изобщо предвид представените становища. Оспорена е също така липсата на мотиви по същество относно нарушението от страна на Комисията на принципа на добра администрация с оглед на начина, по който тя е упражнила правото да изиска представянето на информация.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-79/12: Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Alba Iulia (Румъния) на 14 февруари 2012 г. — SC Mora IPR SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu и Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu

text:
               28.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 126/6

         Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Alba Iulia (Румъния) на 14 февруари 2012 г. — SC Mora IPR SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu и Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu
   (Дело C-79/12)
   2012/C 126/11
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC Mora IPR SRL

      Ответник: Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu и Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 211 от Директива 2006/112/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че той не допуска въвеждането на допълнително условие (като получаването — за определен период — на сертификат за отложено плащане при условия, определени със заповед на министъра на икономиката и финансите), в допълнение на условието за извършване на вписването в справката-декларация по ДДС, в тежест на облагаемите лица, на които е разрешено да не плащат дължимия ДДС за вноса на митническите органи?

               2.

               Следва ли член 26, алинея 2, член 28, член 30 и член 107, алинея 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че те не допускат нееднократна намеса на законодателя от вида на предвидената в точки 1 и 2 от Ordonanța de Urgenta Nr. 22 от 28 март 2007 г., съответно точка 69 от Ordonanța de Urgenta Nr. 106 от 4 октомври 2007 г., с които разпоредбите на член 157, алинея 4 от Codul fiscal са изменени така, че само на някои от всички задължени по ДДС лица (които са извършили или за които се приема, че са извършили вноса след 15 април 2007 г. и имат сертификат за отложено плащане), намиращи се в идентично положение (държат стоки на временен внос от предприсъединителния период), се разрешава да не плащат ДДС на митническата служба?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело F-81/14: Жалба, подадена на 14 август 2014 г.  — ZZ/Комитет на регионите

text:
               3.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 388/32

         Жалба, подадена на 14 август 2014 г. — ZZ/Комитет на регионите
   (Дело F-81/14)
   2014/C 388/41
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis, D. de Abreu Caldas и R. Metz, avocats)

      Ответник: Комитет на регионите

      Предмет на производството

   Отмяна на решението жалбоподателката да не бъде повишена в следващата степен (AD 13) в процедурата за повишаване в длъжност за 2013 г. на Комитета на регионите

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комитета на регионите жалбоподателката да не бъде повишена в степен AD 13 в процедурата за повишаване в длъжност за 2013 г.,

               —

               да се осъди Комитета на регионите да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-321/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Landgericht Mannheim (Германия) на 12 юли 2007 г. — Наказателно производство срещу Karl Schwarz

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/6

         Искане за преюдициално заключение, направено от Landgericht Mannheim (Германия) на 12 юли 2007 г. — Наказателно производство срещу Karl Schwarz
   (Дело C-321/07)
   (2007/C 283/09)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Landgericht Mannheim.
   Страна в главното производство
   Karl Schwarz
   Преюдициални въпроси

               1)

               Възможно ли е, противно на член 7, параграф 5 от Директива 91/439/ЕИО (1), гражданин на Европейския съюз да притежава валидно германското свидетелство за управление, както и свидетелство за управление, издадено от друга държава-членка, като и двете са придобити преди присъединяването на другата държава-членка към ЕС, и евентуално,

               2)

               има ли отнемането на издаденото по-късно и преди влизане в сила на Fahrerlaubnisverordnung (подзаконов нормативен акт за свидетелствата за управление FeV) на 1 януари 1999 г. второ германско свидетелство за управление поради извършено престъпление при управление на моторно превозно средство с концентрация на алкохол в кръвта над определена граница за правна последица това, че след присъединяването на другата държава-членка към ЕС, вече не е необходимо да се признава в Германия валидността на първото свидетелство за управление, издадено от другата държава-членка, дори срокът на забрана, наложен от Германия, да е изтекъл?

      (1)  Директива на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 237, стр. 1; Специално издание на български език за 2007 г., глава 7, том 2, стр. 62).


title: Дело C-111/13: Определение на председателя на Съда от 18 декември 2013 г.  — Европейска комисия/Република Финландия, встъпили страни: Кралство Швеция, Чешка република, Федерална република Германия, Република Полша, Кралство Нидерландия, Френска република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Република Естония

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/29

         Определение на председателя на Съда от 18 декември 2013 г. — Европейска комисия/Република Финландия, встъпили страни: Кралство Швеция, Чешка република, Федерална република Германия, Република Полша, Кралство Нидерландия, Френска република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Република Естония
   (Дело C-111/13) (1)

   2014/C 102/42
   Език на производството: фински
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 123, 27.4.2013 г.