title: Съединени дела C-562/21 PPU и C-563/21 PPU: Решение на Съда (голям състав) от 22 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Изпълнение на европейски заповеди за арест, издадени срещу X (C-562/21 PPU), Y (C-563/21 PPU) (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 1, параграф 3 — Процедури за предаване между държавите членки — Условия за изпълнение — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47, втора алинея — Основно право на справедлив процес пред независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон — Системни или общи недостатъци — Проверка на два етапа — Критерии за прилагане — Задължение на изпълняващия съдебен орган да провери конкретно и точно дали са налице сериозни и потвърдени основания да се счита, че в случай на предаване за лицето, срещу което е издадена европейска заповед за арест, ще е налице реален риск от нарушаване на основното му право на справедлив съдебен процес пред независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/21

      Решение на Съда (голям състав) от 22 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Изпълнение на европейски заповеди за арест, издадени срещу X (C-562/21 PPU), Y (C-563/21 PPU)
      (Съединени дела C-562/21 PPU и C-563/21 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 1, параграф 3 - Процедури за предаване между държавите членки - Условия за изпълнение - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47, втора алинея - Основно право на справедлив процес пред независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон - Системни или общи недостатъци - Проверка на два етапа - Критерии за прилагане - Задължение на изпълняващия съдебен орган да провери конкретно и точно дали са налице сериозни и потвърдени основания да се счита, че в случай на предаване за лицето, срещу което е издадена европейска заповед за арест, ще е налице реален риск от нарушаване на основното му право на справедлив съдебен процес пред независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон)
      (2022/C 165/25)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Amsterdam

         Страни в главното производство

         Заинтересовани лица: X (C-562/21 PPU) Y (C-563/21 PPU)

         Диспозитив

      Член 1, параграфи 2 и 3 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 година, трябва да се тълкува в смисъл, че когато изпълняващият съдебен орган, който трябва да вземе решение за предаване на лице, срещу което е издадена европейска заповед за арест, разполага с данни, според които са налице системни или общи недостатъци във връзка с независимостта на съдебната власт на издаващата държава членка, и по-специално що се отнася до процедурата по назначаване на служителите на съдебната власт, този орган може да откаже предаването на това лице:

                  —

                  в рамките на европейска заповед за арест, издадена за целите на изпълнението на наказание лишаване от свобода или на мярка, включваща лишаване от свобода, само ако посоченият орган установи, че при конкретните обстоятелства по делото са налице сериозни и потвърдени основания да се счита, предвид по-специално представените от посоченото лице данни относно формирането на съдебния състав, разгледал наказателно дело срещу него, или относно всяко друго обстоятелство, което е от значение за преценката на независимостта и безпристрастността на този съдебен състав, че е нарушено основното правото на това лице на справедлив съдебен процес пред независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон, прогласено в член 47, втора алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз, а

                  —

                  в рамките на европейска заповед за арест, издадена за целите на наказателно преследване, само ако същият този орган установи, че при конкретните обстоятелства по делото са налице сериозни и потвърдени основания да се счита, предвид по-специално представените от заинтересованото лице данни относно личното му положение, относно естеството на престъплението, за което то е преследвано, относно фактическия контекст, в който се вписва тази европейска заповед за арест, или относно всяко друго обстоятелство, което е от значение за преценката на независимостта и безпристрастността на съдебния състав, който вероятно ще разгледа делото на това лице, че в случай на предаване за последното е налице реален риск от нарушаване на това основно право.

         (1)  ОВ C 2, 3.1.2022 г.


title: Дело T-434/21: Определение на Общия съд от 10 февруари 2022 г. — TO/ЕАОС (Публична функция — Изпълнение на решение на Общия съд — Решение, което не е обжалвано в срок — Сила на пресъдено нещо — Условно задължение, поето от ООСД в контекста на извънсъдебно уреждане на спор извън Общия съд — предложение за извънсъдебно уреждане, което не е прието от жалбоподателя — Акт с неблагоприятни последици — Недопустимост)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/34

      Определение на Общия съд от 10 февруари 2022 г. — TO/ЕАОС
      (Дело T-434/21) (1)

      (Публична функция - Изпълнение на решение на Общия съд - Решение, което не е обжалвано в срок - Сила на пресъдено нещо - Условно задължение, поето от ООСД в контекста на извънсъдебно уреждане на спор извън Общия съд - предложение за извънсъдебно уреждане, което не е прието от жалбоподателя - Акт с неблагоприятни последици - Недопустимост)
      (2022/C 165/43)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: TO (представител: É. Boigelot, адвокат)

         Ответник: Европейска агенция за околната среда (представители: O. Cornu, подпомаган от B. Wägenbaur, адвокат)

         Предмет

      Жалба, подадена на основание член 270 ДФЕС, на първо място, за отмяна на Решението от 21 септември 2020 г., с което ЕАОС отказва, от една страна, да изпълни решението от 11 юни 2019 г., TO/ЕАОС (T-462/17, непубликувано, EU:T:2019:397) и, от друга страна, отхвърля исканията на жалбоподателя, направени на 16 септември 2020 г. и, на второ място, за осъждане на ЕАОС да заплати на жалбоподателя, първо, сумите за предизвестие и надбавка за настаняване, заедно с лихви, считано от 22 септември 2016 г., второ, сума от 20 000 евро като обезщетение за неимуществена вреда, която жалбоподателката твърди, че е претърпяла поради оповестяването на трети лица на личните ѝ данни и, трето, сума от 20 000 евро като обезщетение за неимуществена вреда, която жалбоподателката твърди, че е претърпяла поради отказа да ѝ съобщи размяната на кореспонденция с предишния ѝ адвокат както преди, така и след произнасяне на посоченото решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Осъжда TO да заплати, освен направените от нея разноски, и разноските, направени от Европейската агенция за околната среда (ЕАОС).

         (1)  ОВ C 349, 30.8.2021 г.


title: Дело C-175/20: Решение на Съда (пети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa — Латвия) — „SS“ SIA/Valsts ieņēmumu dienests (Преюдициално запитване — Защита на физическите лица във връзка с обработването на лични данни — Регламент (ЕС) 2016/679 — Член 2 — Приложно поле — Член 4 — Понятие „обработване“ — Член 5 — Принципи, свързани с обработването — Ограничение на целите — Свеждане на данните до минимум — Член 6 — Законосъобразност на обработването — Обработване, необходимо за изпълнението на задача от обществен интерес, която е възложена на администратора — Обработване, необходимо за спазването на законово задължение, което се прилага спрямо администратора — Член 23 — Ограничения — Обработване на данни за данъчни цели — Искане за предоставяне на информация относно публикувани в интернет обяви за продажба на автомобили — Пропорционалност)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/5

      Решение на Съда (пети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa — Латвия) — „SS“ SIA/Valsts ieņēmumu dienests
      (Дело C-175/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на физическите лица във връзка с обработването на лични данни - Регламент (ЕС) 2016/679 - Член 2 - Приложно поле - Член 4 - Понятие „обработване“ - Член 5 - Принципи, свързани с обработването - Ограничение на целите - Свеждане на данните до минимум - Член 6 - Законосъобразност на обработването - Обработване, необходимо за изпълнението на задача от обществен интерес, която е възложена на администратора - Обработване, необходимо за спазването на законово задължение, което се прилага спрямо администратора - Член 23 - Ограничения - Обработване на данни за данъчни цели - Искане за предоставяне на информация относно публикувани в интернет обяви за продажба на автомобили - Пропорционалност)
      (2022/C 165/04)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Administratīvā apgabaltiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„SS“ SIA

         Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

         Диспозитив

                  1)

                  Разпоредбите на Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на тези данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регламент относно защитата на данните) трябва да се тълкуват в смисъл, че изискванията на този регламент, по-специално посочените в член 5, параграф 1, се прилагат за събирането от данъчната администрация на държава членка от икономически оператор на информация, която предполага значително количество лични данни.

                  2)

                  Разпоредбите на Регламент 2016/679 трябва да се тълкуват в смисъл, че данъчната администрация на държава членка не може да дерогира разпоредбите на член 5, параграф 1 от този регламент, когато такова право не ѝ е предоставено със законодателна мярка по смисъла на член 23, параграф 1.

                  3)

                  Разпоредбите на Регламент 2016/679 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат данъчната администрация на държава членка да изисква от доставчик на услуги за публикуване на обяви в интернет да ѝ предостави информация за данъчнозадължените лица, публикували обяви в една от рубриките на неговия интернет портал, при условие по-конкретно тези данни да са необходими с оглед на специфичните цели, за които се събират, и периодът, за който се отнася събирането на посочените данни, да не надхвърля строго необходимата продължителност за постигане на преследваната цел от общ интерес.

         (1)  ОВ C 222, 6.7.2020 г.


title: Дело C-51/22: Преюдициално запитване от Pesti Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 25 януари 2022 г. — PannonHitel Pénzügyi Zrt./Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/28

      Преюдициално запитване от Pesti Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 25 януари 2022 г. — PannonHitel Pénzügyi Zrt./Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)
      (Дело C-51/22)
      (2022/C 165/36)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Pesti Központi Kerületi Bíróság

         Страни в главното производство

         Ищец: PannonHitel Pénzügyi Zrt.

         Ответник: Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 5, параграф 1, буква а) и член 8, параграф 1, буква а), първо тире и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (1) да се тълкуват в смисъл, че пътникът може да упражни пряко пред въздушния превозвач правото си на възстановяване на пълната стойност на билета на цената, на която е купен, дори когато е резервирал билета с помощта на трето лице, действащо като посредник, на когото е платил цената на билета, като именно посредникът е закупил билета от въздушния превозвач и е платил [на същия] цената на билета и няма данни, че посредникът действа в качеството на упълномощен представител на въздушния превозвач или че е туроператор?

         (1)  ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело T-71/22: Жалба, подадена на 27 януари 2022 г. — BNP Paribas/ЕСП

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/34

      Жалба, подадена на 27 януари 2022 г. — BNP Paribas/ЕСП
      (Дело T-71/22)
      (2022/C 165/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: BNP Paribas (Париж, Франция) (представители: A. Champsaur и A. Delors, lawyers)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да разпореди на ЕСП да представи пълния план за преструктуриране, одобрен с решението за преструктуриране, (1)

                  —

                  да обяви, че спорните разпоредби от областта на политиката за МИПЗ следва да бъдат отменени,

                  —

                  да отмени решението за преструктуриране,

                  —

                  да отмени решението за МИПЗ, (2)

                  —

                  да осъди ЕСП да заплати съдебните разноски и другите разходи, направени от жалбоподателя във връзка с настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата срещу решението за преструктуриране и осем основания срещу решението за МИПЗ.

                  1.

                  Първо основание относно решението за преструктуриране: ЕСП допуснал грешки при прилагане на правото. Жалбоподателят твърди, че решение за преструктуриране нарушава разпоредбите на Регламент (ЕС) № 806/2014 от 15 юли 2014 година (3) и на Делегиран регламент (ЕС) 2016/1075 на Комисията от 23 март 2016 година (4), както и принципа на пропорционалност.

                  2.

                  Второ основание относно решението за преструктуриране: ЕСП допуснал явни грешки в преценката и нарушил принципа на добра администрация.

                              —

                              В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че ЕСП приел единна стратегия за „рекапитализация чрез вътрешни източници“ за всички глобални системно значими институции (Г-СЗИ), без да вземе предвид случаите на реално преструктуриране и при избора на стратегия за преструктуриране не разгледал внимателно и безпристрастно всички основани на факти и мотивирани елементи, изтъкнати от жалбоподателя.

                  3.

                  Трето основание относно решението за преструктуриране: ЕСП изразил позиция, която отразява нормативен избор, с което превишил правомощията си по Регламент (ЕС) № 806/2014.

                  4.

                  Четвърто основание относно решението за преструктуриране: твърди се, че то е прието в нарушение на правото на жалбоподателя да бъде изслушан и при неизпълнение на задължението на ЕСП да изложи мотиви, тъй като не обосновал избора си на стратегия за преструктуриране за жалбоподателя.

                  5.

                  Пето основание относно решението за преструктуриране: твърди се, че някои разпоредби на Регламент (ЕС) № 806/2014, приложени от ЕСП при приемането на това решение, нарушават основни права и ДФЕС.

                  6.

                  Първо основание относно решението за МИПЗ: твърди се, че е основано на решението за преструктуриране, че е неразривно свързано с него и няма да бъде валидно, ако последното бъде отменено.

                  7.

                  Второ основание относно решението за МИПЗ: твърди се, че ЕСП допуснал грешка при тълкуването и прилагането на разпоредбите на Регламент (ЕС) № 806/2014.

                              —

                              В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че ЕСП не взел предвид банковата група в периода след преструктурирането, когато определил МИПЗ, нито комбинираните изисквания за буфер в периода след преструктуриране (КИБ), когато определил таксата за пазарно доверие, не извършил пълна оценка на всички релевантни за изчисляването на МИПЗ обстоятелства и не изложил мотиви за извършеното от него изчисляване на МИПЗ.

                  8.

                  Третото основание относно решението за МИПЗ: твърди се, че ЕСП допуснал явни грешки при преценката при определянето на МИПЗ и нарушил принципа на добра администрация, доколкото ЕСП не извършил внимателна и безпристрастна оценка на групата BNP Paribas в периода след преструктурирането и по-специално не взел предвид последиците от преструктурирането върху размера и икономическия модел на групата BNP Paribas.

                  9.

                  Четвъртото основание относно решението за МИПЗ: ЕСП нарушил принципа на оправданите правни очаквания, като не приложил редица разпоредби на собствената си политика за МИПЗ що се отнася до корекциите на МИПЗ.

                  10.

                  Петото основание относно решението за МИПЗ: твърди се, че ЕСП нарушил принципа на пропорционалност, правото на собственост и свободата на стопанска инициатива, като установил размер на МИПЗ, който е непропорционален с оглед целите на преструктурирането.

                  11.

                  Шестото основание относно решението за МИПЗ: твърди се, че ЕСП не изложил мотиви за това решение, тъй като не включил в него всички необходими обстоятелства, за да може жалбоподателят да разбере на какво основание и съгласно коя методология е определено МИПЗ и защо тази методология се отклонява от общата методология, установена в областта на политиката относно МИПЗ.

                  12.

                  Седмото основание относно решението за МИПЗ: твърди се, че ЕСП нарушил правото на жалбоподателя да бъде изслушан, като отказал по принцип да вземе предвид някои коментари.

                  13.

                  Осмото основание относно решението за МИПЗ: твърди се, че политиката в областта на МИПЗ, на която е основано решението за МИПЗ, нарушава Регламент (ЕС) № 806/2014 и представлява злоупотреба с правомощия от страна на ЕСП, доколкото показва нормативен избор в сферата на преструктурирането и не спазва правомощията на законодателя.

         (1)  Посоченото решение за преструктуриране е Съвместното решение за преструктуриране на групата и за оценка на възможността за преструктуриране на BNP Paribas и неговите дъщерни дружества, постигнато от Единния съвет за преструктуриране, Magyar Nemzeti Bank, Finanstilsynet и Bankowy Fundusz Gwarancyjny от 4 ноември 2021 г., Reference № RC/JD/2020/52.

         (2)  Посоченото решение за МИПЗ е Съвместното решение за определяне на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения за BNP Paribas и някои от неговите дъщерни дружества, постигнато от SRB, Magyar Nemzeti Bank, Finanstilsynet и Bankowy Fundusz Gwarancyjny от 4 ноември 2021 г., Reference № RC/JD/2020/53.

         (3)  Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1).

         (4)  Делегиран регламент (ЕС) 2016/1075 на Комисията от 23 март 2016 година за допълнение на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета чрез регулаторни технически стандарти за определяне на съдържанието на плановете за възстановяване, плановете за преструктуриране и плановете за преструктуриране на група, минималните критерии, по които компетентният орган трябва да оценява плановете за преструктуриране и плановете за преструктуриране на група, условията за вътрешногрупова финансова подкрепа, изискванията към независимите оценители, договорното признаване на правомощията за обезценяване и преобразуване, изискванията за процедурите за уведомяване и съдържанието на уведомленията и съобщението за спиране, както и оперативното функциониране на колегиите за преструктуриране (ОВ L 184, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-62/22: Преюдициално запитване от Amtsgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 1 февруари 2022 г. — IA/DER Touristik Deutschland GmbH

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/28

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 1 февруари 2022 г. — IA/DER Touristik Deutschland GmbH
      (Дело C-62/22)
      (2022/C 165/37)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Frankfurt am Main

         Страни в главното производство

         Ищец: IA

         Ответник: DER Touristik Deutschland GmbH

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (преработен текст) (1) да се тълкува в смисъл, че наред с правилото за международна компетентност тази разпоредба съдържа и правило за териториална компетентност на националните съдилища по дела, свързани с договори за пътуване, като сезираният съд е длъжен да вземе предвид това правило в случаите, когато както потребителят в качеството си на пътник, така и насрещната страна по договора, туроператорът, са установени в една и съща държава членка, но крайната дестинация на пътуването не е в тази държава членка, а в чужбина, поради което, в допълнение към националните правила, потребителят може да предявява срещу туроператора претенции на договорно основание пред съда по местоживеенето си?

         (1)  ОВ L 351, 2012 г., стр. 1.


title: Дело C-226/20 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 24 февруари 2022 г. — Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL/Европейска комисия, HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade (Обжалване — Дъмпинг — Внос на горещовалцовани плоски продукти от желязо, нелегирани стомани или други легирани стомани с произход от Бразилия, Иран, Русия, Сърбия и Украйна — Прекратяване на процедурата относно вноса на продукти с произход от Сърбия — Установяване на вреда — Кумулативна оценка на въздействието на вноса с произход от повече от една страна — Регламент (ЕС) 2016/1036 — Член 3, параграф 4 — Прекратяване на процедурата без налагане на мерки — Член 9, параграф 2 — „Незначителен“ характер на вноса — Праг de minimis — Право на преценка на Европейската комисия)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/6

      Решение на Съда (четвърти състав) от 24 февруари 2022 г. — Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL/Европейска комисия, HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade
      (Дело C-226/20 P) (1)

      (Обжалване - Дъмпинг - Внос на горещовалцовани плоски продукти от желязо, нелегирани стомани или други легирани стомани с произход от Бразилия, Иран, Русия, Сърбия и Украйна - Прекратяване на процедурата относно вноса на продукти с произход от Сърбия - Установяване на вреда - Кумулативна оценка на въздействието на вноса с произход от повече от една страна - Регламент (ЕС) 2016/1036 - Член 3, параграф 4 - Прекратяване на процедурата без налагане на мерки - Член 9, параграф 2 - „Незначителен“ характер на вноса - Праг de minimis - Право на преценка на Европейската комисия)
      (2022/C 165/05)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL (представители: J. Killick и G. Forwood, avocats)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: първоначално T. Maxian Rusche и A. Demeneix, впоследствие T. Maxian Rusche и G. Luengo), HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade (представител: R. Luff, avocat)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Eurofer, Association européenne de l’Acier, AISBL да понесе, освен направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейската комисия и на HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade.

         (1)  ОВ C 313, 21.9.2020 г.


title: Дело C-452/20: Решение на Съда (първи състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli — Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Директива 2014/40/ЕС — Член 23, параграф 3 — Рамкова конвенция на Световната здравна организация за контрол на тютюна — Забрана за продажба на тютюневи изделия на малолетни и непълнолетни лица — Система от санкции — Ефективни, пропорционални и възпиращи санкции — Задължение за продавачите на тютюневи изделия да проверяват възрастта на купувача при продажбата на тези изделия — Глоба — Заведение, в което се продават тютюневи изделия — Спиране за петнадесет дни на действието на разрешителното за заведението — Принцип на пропорционалност — Принцип на предпазните мерки)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/13

      Решение на Съда (първи състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli — Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Дело C-452/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Директива 2014/40/ЕС - Член 23, параграф 3 - Рамкова конвенция на Световната здравна организация за контрол на тютюна - Забрана за продажба на тютюневи изделия на малолетни и непълнолетни лица - Система от санкции - Ефективни, пропорционални и възпиращи санкции - Задължение за продавачите на тютюневи изделия да проверяват възрастта на купувача при продажбата на тези изделия - Глоба - Заведение, в което се продават тютюневи изделия - Спиране за петнадесет дни на действието на разрешителното за заведението - Принцип на пропорционалност - Принцип на предпазните мерки)
      (2022/C 165/14)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PJ

         Ответници: Agenzia delle dogane e dei monopoli — Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Диспозитив

      Принципът на пропорционалност трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба — която при първо нарушение на забраната за продажба на тютюневи изделия на малолетни и непълнолетни лица предвижда, наред с налагането на административна санкция глоба, и спиране за петнадесет дни на разрешителното за продаване на такива изделия от икономическия оператор, нарушил забраната — ако тази правна уредба не надхвърля границите на подходящото и необходимото за постигането на целта за защита на човешкото здраве, и по-конкретно за намаляване на широкото разпространение на тютюнопушенето сред младите хора.

         (1)  ОВ C 423, 7.12.2020 г.


title: Дело C-437/20: Определение на Съда (девети състав) от 10 януари 2022 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Parma — Италия) — Наказателно производство срещу ZI, TQ (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Хазартни игри — Концесии за дейността за събиране на залози — Продължаване на вече предоставени концесии — Регулиране на центровете за предаване на данни (CTD), упражняващи тази дейност при липса на концесия и разрешение от полицията — Съкратен срок — Явна недопустимост на преюдициалното запитване)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/22

      Определение на Съда (девети състав) от 10 януари 2022 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Parma — Италия) — Наказателно производство срещу ZI, TQ
      (Дело C-437/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Хазартни игри - Концесии за дейността за събиране на залози - Продължаване на вече предоставени концесии - Регулиране на центровете за предаване на данни (CTD), упражняващи тази дейност при липса на концесия и разрешение от полицията - Съкратен срок - Явна недопустимост на преюдициалното запитване)
      (2022/C 165/26)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Parma

         Страни в главното производство

      ZI, TQ

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, подадено пред Tribunale di Parma (Районен съд, Парма, Италия), с акт от 8 ноември 2019 г. е явно недопустимо.

         (1)  Дата на подаване: 17.9.2020 г.


title: Дело T-86/22: Жалба, подадена на 15 февруари 2022 г. — Associazione „Terra Mia Amici No Tap“/ЕИБ

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/36

      Жалба, подадена на 15 февруари 2022 г. — Associazione „Terra Mia Amici No Tap“/ЕИБ
      (Дело T-86/22)
      (2022/C 165/45)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Associazione „Terra Mia Amici No Tap“ (Мелендуньо, Италия) (представител: A. Calò, avvocato)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да установи и обяви, че Европейската инвестиционна банка виновно е обявила за недопустимо и просрочено искането за преразглеждане, подадено от асоциацията жалбоподател,

                  —

                  да осъди Европейската инвестиционна банка да приеме решение за отмяна на финансирането, предоставено на TAP AG,

                  —

                  при уважаване на жалбата, да му присъди съдебните разноски по производството.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание, свързано с предполагаемата недопустимост на искането за преразглеждане.

                              —

                              В това отношение се изтъква нарушение на Орхуската конвенция, на Регламент (EО) № 1367/2006 (1) от 6 септември 2006 г. и на Регламент (EС) 2021/1767 (2), и на точки 1, 6 и 9 от преамбюла на EIB Statement of Environmental and Social Principles and Standards (Изявлението на ЕИБ относно екологичните и социалните принципи и стандарти). В конкретния случай ЕИБ е трябвало да отмени предоставеното финансиране, като се има предвид, че искането за преразглеждане се отнася до административен акт по смисъла на екологичното право.

                  2.

                  Второ основание, свързано с предполагаемото просрочие на искането за преразглеждане, поради изтичане на сроковете.

                              —

                              В това отношение жалбоподателят се позовава на нарушение на Орхуската конвенция, на Регламент (EО) № 1367/2006 от 6 септември 2006 г. и на Регламент (EС) 2021/1767, и на точки 1, 6 и 9 от преамбюла на EIB Statement of Environmental and Social Principles and Standards. В конкретния случай ЕИБ е пропуснала да отмени финансирането — отмяна, която се материализира в нов акт, самостоятелен и отделен от този, с който по-рано е било предоставено финансирането, и във всички случаи шестседмичният срок за подаване на искане за преразглеждане трябва да се брои от началото на изпълнението на работите, като се има предвид, че е договорно призната възможността на получилия финансирането да се приведе в съответствие със стандартите на ЕИБ не по-късно от тази дата.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на точка 36 от EIB Statement of Environmental and Social Principles and Standards от 2009 г.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че конкретно точка 36 предвижда, че ЕИБ изисква всички проекти, които финансира, да спазват поне:

                                          —

                                          приложимото национално законодателство в областта на околната среда,

                                          —

                                          приложимото законодателство на ЕС в областта на околната среда, по-конкретно Директивата относно оценката на въздействието върху околната среда (ОВОС) на ЕС и директивите за опазване на природата, както и секторните и „междусекторните“ директиви,

                                          —

                                          принципите и стандартите на релевантните международни споразумения в областта на околната среда, включени в правото на ЕС.
                                          В конкретния случай никоя от посочените точки не е била спазена.
                                          Всъщност са установени следните нарушения:

                                          a.

                                             законодателството на ЕС в областта на околната среда и в частност:

                                                      a.I

                                                      съображение 36 във връзка с член 4 и член 14 от Регламент (ЕС) 347/2013 (липса на анализ на разходите и ползите),

                                                      a.II

                                                      съображение 31 от Регламент (ЕС) 347 във връзка с член 5, параграф 1 и бележка 1 към приложение IV от Директива 2011/92/ЕС (външни кумулативни влияния),

                                                      a.III

                                                      съображение 31 от Регламент (ЕС) 347/2013 във връзка с член 5, параграф 1 и бележка 1 към приложение IV от Директива 2011/92/ЕС (външни кумулативни влияния) — забрана за фрагментиране на информацията,

                                                      a.IV

                                                      член 2, параграф 1 от Директива 2011/92/ЕС, член 6, параграфи 3 и 4 от Директивата за местообитанията,

                                                      a.V

                                                      член 4, параграф 4 от Директива 2009/147, Директивата за птиците,

                                                      a.VI

                                                      съображение 30 във връзка с член 9 от Регламент № 1367/2006 и член 6 от Директивата за ОВОС (Прозрачност и участие),

                                                      a.VII

                                                      съображение 28 във връзка с член 7 от Регламент (ЕС) 347/2013 (уредбата за местообитанията),

                                                      a.VIII

                                                      Нарушение на член 191, параграф 1 ДФЕС във връзка с нарушението на Изявлението относно екологичните и социалните принципи и стандарти на ЕИБ, одобрено от Съвета на директорите на 3 февруари 2009 г.

                                          б.

                                             Италианското законодателство, и по-специално:

                                                      б.I

                                                      Законодателен декрет 42/2004 за въвеждане в изпълнение на разпоредбите на Конвенцията за ландшафта, член 26,

                                                      б.II

                                                      Законодателен декрет 42/2004 за въвеждане в изпълнение на разпоредбите на Конвенцията за ландшафта, член 146,

                                                      б.III

                                                      член 14-ter от Закон № 241 от 7 август 1990 г., Междуведомствено заседание,

                                                      б.IV

                                                      разпоредба A57 от Министерско постановление 223/14 за екологична съвместимост,

                                                      б.V

                                                      Законодателен декрет 152/06, липса на санкции,

                                                      б.VI

                                                      Член 452 quater от Наказателния кодекс (екологично бедствие).

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на Регламент (ЕС) 347/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 април 2013 г.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че всъщност никога не е бил извършван подходящ анализ на съотношението между разходи и ползи.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, 2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).

         (2)  Регламент (ЕС) 2021/1767 на Европейския парламент и на Съвета от 6 октомври 2021 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1367/2006 относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 356, 2021 г., стр. 1).


title: Дело C-70/22: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 1 февруари 2022 г. — Viagogo AG/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/29

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 1 февруари 2022 г. — Viagogo AG/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
      (Дело C-70/22)
      (2022/C 165/38)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Viagogo AG

         Ответници: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли Директива 2000/31/ЕО (1), и по-конкретно членове 3, 14 и 15 от нея във връзка с член 56 ДФЕС, прилагане на правната уредба на държава членка относно продажбата на вторичния пазар на билети за прояви, което има за последица забраната за оператор на платформа за съхранение на информация, осъществяващ дейност в ЕС, какъвто е жалбоподателят в настоящото производство, да предоставя на трети лица услуги по обявяване на продажба на вторичния пазар на билети за прояви, като запазва тази дейност само за продавачите, организаторите на прояви или други субекти, оправомощени от публични органи да издават билети на първичния пазар със сертифицирани системи?

                  2)

                  Допуска ли освен това член 102 ДФЕС във връзка с член 106 ДФЕС прилагането на правна уредба на държава членка относно продажбата на билети за прояви, която запазва всички услуги, присъщи за вторичния пазар на билети (и по-специално посредничеството), само за продавачите, организаторите на прояви или други субекти, оправомощени да издават билети на първичния пазар със сертифицирани системи, като забранява извършването на тази дейност от доставчиците на услуги на информационното общество, които искат да осъществяват дейност като доставчици на услуги по съхранение на информация по смисъла на членове 14 и 15 от Директива 2000/31/ЕО, по-конкретно когато, както в настоящия случай, това запазване има за последица да предостави възможност на оператор с господстващо положение на първичния пазар за разпространение на билети да разшири господстващото си положение по отношение на посредническите услуги на вторичния пазар?

                  3)

                  Може ли по смисъла на европейската правна уредба и по-специално на Директива 2000/31/ЕО понятието „пасивен доставчик на услуги по съхранение на информация“ да се използва само при липсата на каквито и да било дейности по филтриране, подбор, индексиране, организиране, каталогизиране, обобщаване, оценка, използване, промяна, извличане или популяризиране на съдържанието, публикувано от потребителите, всички те разбирани като примерни показатели, които не е необходимо да са налице едновременно, тъй като сами по себе си трябва да се считат за показващи предприемаческо управление на услугата и/или възприемане на техника за оценка на поведението на потребителите с цел повишаване на тяхната лоялност, или запитващата юрисдикция следва да прецени релевантността на описаните обстоятелства, така че дори при наличието на едно или няколко от тях да може да се приеме, че преобладава неутралността на услугата, която води до квалифицирането като пасивен доставчик на услуги по съхранение на информация?

         (1)  Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронната търговия) (OB L 178, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 29, стр. 257).


title: Дело T-87/22: Жалба, подадена на 17 февруари 2022 г. — Hahn Rechtsanwälte/Комисия

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/38

      Жалба, подадена на 17 февруари 2022 г. — Hahn Rechtsanwälte/Комисия
      (Дело T-87/22)
      (2022/C 165/46)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Hahn Rechtsanwälte PartG mbB (Бремен, Германия) (представител: K. Künstner, Rechtsanwalt)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решение на Европейската комисия C(202l) 9326 окончателен от 7 декември 2021 г.,

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: липсва основание за отказ по член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1)

                              —

                              По отношение на страните в производство в областта на картелите AT.40178 — Емисии от превозни средства Комисията не е изложила никакви защитими търговски интереси по смисъла на член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 и не e извършила преценка на конкретния случай.

                              —

                              Комисията не може да се основава на защитата на дейностите по разследване, тъй като става въпрос за приключило с влязло в сила решение разследване в областта на картелите и Комисията също така не е извършила преценка на конкретния случай.

                              —

                              Комисията се основава на общата презумпция за неоповестяване, въпреки че не са налице предпоставките на член 4, параграф 2, първо и/или трето тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001, което води до недопустимо отстъпление от отношението между принцип и изключение на правото на информация.

                  2.

                  Второ основание: по-висш обществен интерес от оповестяване по смисъла на член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001

                              —

                              Комисията неправилно не е потвърдила наличието на по-висш обществен интерес от оповестяване по смисъла на член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001.

                              —

                              В настоящия случай е очевидно нарушението на общото благо, тъй като антиконкурентните договорености засягат и измервателно-коригиращите устройства на леките автомобили и твърде завишените емисии на азотен диоксид имат негативни последици върху здравето, околната среда и климата.

                              —

                              По данни на Европейската агенция за околна среда (ЕАО) само в Германия около 12 800 души годишно умират от замърсяване на въздуха с азотен диоксид NO2.

                  3.

                  Трето основание: липсва конкретна преценка за частичен достъп по член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001

                              —

                              Комисията не е преценила достатъчно конкретно дали евентуално следва да се предостави частичен достъп до документите съгласно член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001.

                              —

                              Не е извършена проверка дали по отношение на жалбоподателя евентуално е възможна мярка, която ограничава в по-малка степен правото на достъп.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-463/20: Решение на Съда (трети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Белгия) — Namur-Est Environnement ASBL/Région wallonne (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2011/92/ЕС — Оценка на въздействието на някои проекти върху околната среда — Директива 92/43/ЕИО — Запазване на естествените местообитания — Съотношение между процедурата за оценка и процедурата по издаване на разрешение, предвидена в член 2 от Директива 2011/92/ЕС, и национална процедура за дерогация от предвидените в Директива 92/43/ЕИО мерки за защита на видовете — Понятието „разрешение за осъществяване“ — Сложен процес на вземане на решения — Задължение за оценка — Материален обхват — Процесуален етап, на който трябва да се гарантира участието на обществеността в процеса на вземане на решения)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/13

      Решение на Съда (трети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Белгия) — Namur-Est Environnement ASBL/Région wallonne
      (Дело C-463/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 2011/92/ЕС - Оценка на въздействието на някои проекти върху околната среда - Директива 92/43/ЕИО - Запазване на естествените местообитания - Съотношение между процедурата за оценка и процедурата по издаване на разрешение, предвидена в член 2 от Директива 2011/92/ЕС, и национална процедура за дерогация от предвидените в Директива 92/43/ЕИО мерки за защита на видовете - Понятието „разрешение за осъществяване“ - Сложен процес на вземане на решения - Задължение за оценка - Материален обхват - Процесуален етап, на който трябва да се гарантира участието на обществеността в процеса на вземане на решения)
      (2022/C 165/15)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Namur-Est Environnement ASBL

         Ответник: Région wallonne

         Диспозитив

                  1)

                  Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда трябва да се тълкува в смисъл, че решение, прието на основание член 16, параграф 1 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, което позволява на възложителя да дерогира мерките, приложими в областта на защитата на видовете, за да осъществи проект по смисъла на член 1, параграф 2, буква а) от Директива 2011/92, попада в обхвата на процедурата по издаване на разрешение за осъществяване на този проект по смисъла на член 1, параграф 2, буква в) от тази директива, в случай че, от една страна, посоченият проект не може да бъде осъществен, без възложителят да е получил това решение, и от друга страна, компетентният да издаде разрешение за осъществяване на такъв проект орган запазва възможността да направи по-стриктна оценка на въздействието му върху околната среда от направената в посоченото решение.

                  2)

                  Директива 2011/92 трябва да се тълкува, с оглед по-специално на членове 6 и 8, в смисъл че приемането на предварително решение, с което на възложител се разрешава да дерогира мерките, приложими в областта на защитата на видовете, за да осъществи проект по смисъла на член 1, параграф 2, буква а) от тази директива, не трябва непременно да се предхожда от участие на обществеността, при условие че това участие ефективно е осигурено преди приемането на решението, което трябва да бъде взето от компетентния орган за евентуално разрешаване на този проект.

         (1)  ОВ C 9, 11.1.2021 г.


title: Дело C-73/22 P: Жалба, подадена на 3 февруари 2022 г. от Grupa Azoty S.A., Azomureș SA, Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 29 ноември 2021 г. по дело T-726/20, Grupa Azoty и др./Комисия

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/29

      Жалба, подадена на 3 февруари 2022 г. от Grupa Azoty S.A., Azomureș SA, Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 29 ноември 2021 г. по дело T-726/20, Grupa Azoty и др./Комисия
      (Дело C-73/22 P)
      (2022/C 165/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Grupa Azoty S.A., Azomureș SA, Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis (представители: D. Haverbeke, L. Ruessmann и P. Sellar, avocats)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното определение,

                  —

                  да приеме за допустимо искането на жалбоподателите на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Съобщение на Комисията от 25 септември 2020 г., озаглавено „Насоки относно определени мерки за държавна помощ в контекста на системата за търговия с квоти за емисии на парникови газове след 2021 г.“ (1), или

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното определение с мотива, че Общият съд е трябвало да се произнесе едновременно по допустимостта и по същество,

                  —

                  да върне делото на Общия съд за разглеждане по същество,

                  —

                  да присъди разноските в настоящото производство в полза на жалбоподателите и

                  —

                  да не се произнася по съдебните разноски в производството пред Общия съд, който следва да се произнесе по този въпрос при новото разглеждане на делото.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват две основания в подкрепа на жалбата.
      Първо основание: непълнота на мотивите.

                  —

                  Общият съд не е изпълнил задължението си за надлежно мотивиране. Първо, в точки 34—48 и 49—51 от обжалваното определение Общият съд не се е произнесъл по доводите на жалбоподателите и не е изяснил фактите по разглежданото от него дело. Второ, той не е обяснил защо според него само решения на Комисията, приети съгласно конкретен акт от вторичното право, могат да засягат пряко жалбоподателите. Това се отнася за точка 38 от обжалваното определение.

            Второ основание: Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че жалбоподателите не са пряко засегнати.

                  —

                  Общият съд се позовава на постоянната съдебна практика и описва критерия за пряко засягане в точки 26—30 от обжалваното определение. Във връзка с този критерий за пряко засягане Общият съд трябва да прецени съдържанието, естеството, целта и същността на оспорвания акт, както и фактическия и правен контекст, в който той се вписва. Като не го е направил, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, що се отнася до преценката му във връзка с изискването по член 263 ДФЕС за „пряко засягане“. Това се отнася за точки 34—48 от обжалваното определение. Общият съд е създал положение, при което жалбоподателите се оказват без никакво правно средство за защита. Като не е следвал и не е приложил надлежно критерия за пряко засягане, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото.

            При условията на евентуалност Общият съд е трябвало да се произнесе едновременно по допустимостта и по същество.

                  —

                  Член 130(3), параграфи 7 и 8 от Процедурния правилник на Общия съд изисква последният да отложи произнасянето по възражение за недопустимост за решението по същество, ако наличието на особени обстоятелства оправдава това, като след това той трябва да определи нови срокове с оглед на продължаването на производството. Съгласно постоянната съдебна практика такива особени обстоятелства са налице, когато отлагането е необходимо с оглед на доброто правораздаване.

                  —

                  Общият съд е трябвало да прецени естеството, съдържанието и контекста на оспорвания акт, за да определи дали той засяга пряко жалбоподателите. За целта е необходимо да се разгледа същността на акта, както и въпросът дали той налага самостоятелни правни задължения на държавите членки. Налице е припокриване между тази преценка и първото основание по същество, свързано с липса на компетентност на Комисията да приеме приложение I към оспорвания акт. Като не е отложил произнасянето по възражението за недопустимост на Комисията до момента на разглеждане на доводите по същество, Общият съд е нарушил разпоредбите на член 130, параграфи 7 и 8 от Процедурния си правилник.

         (1)  ОВ C 317, 2020 г., стр. 5


title: Дело T-101/22: Жалба, подадена на 21 февруари 2022 г. — OG и др./Комисия

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/39

      Жалба, подадена на 21 февруари 2022 г. — OG и др./Комисия
      (Дело T-101/22)
      (2022/C 165/47)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподатели: OG, OH, OI и OJ (представител: D. Gómez Fernández, abogado)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени член 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2021/2288 (1) на Комисията от 21 декември 2021 г. за изменение на приложението към Регламент (ЕС) 2021/953 (2) на Европейския парламент и на Съвета по отношение на периода на приемане на сертификатите за ваксинация, издадени във формат Цифров COVID сертификат на ЕС, в ко[и]то се посочва, че е приключена основната ваксинационна серия.

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват седем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на правилата за компетентност и на член 290, параграф 1 ДФЕС.

                              —

                              В това отношение се изтъква превишаване на делегираните правомощия, предоставени от Европейския парламент в член 12 и член 5, параграф 2 от Регламент 2021/953, и на същите членове, тъй като не се зачитат основните аспекти на делегиращия акт и във всеки случай има несъобразяване с нормативните рамки, определени от основния законодателен акт, тъй като измененията не са необходими при постигнат научен напредък в овладяването на пандемията от COVID-19.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на правилата за компетентност и на член 290, параграф 1 ДФЕС.

                              —

                              В това отношение се изтъква превишаване на делегираните правомощия, предоставени от Европейския парламент в член 13 и член 5, параграф 4 от Регламент 2021/953, и на същите членове. Използването на посочената процедура по спешност, без да са налице предвидените за целта особени случаи, а именно появата на нови научни доказателства и когато това се налага поради наложителни причини за спешност, представлява съществено процесуално нарушение.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на основното право на свободно движение, признато в член 21 ДФЕС, член 45 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 2 от Протокол № 4 към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, член 27 от Директива 2004/38/ЕО от 29 април, и нарушение на принципа на пропорционалност.

                              —

                              В това отношение се посочва, че въведените ограничения не отговарят на съображения, свързани с общественото здраве, и не е доказана нито тяхната ефективност, нито тяхната необходимост.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на залегналите в Хартата основни права на равенство пред закона (член 20) и недискриминация (член 21) и на съответните права в Европейската конвенция за защита на правата на човека (ЕКПЧ) поради въвеждането, без научна обосновка за това, на разлика в третирането между лицата с пълна ваксинационна серия и лицата, които получават подсилващата доза.

                  5.

                  Пето основание: липса на материална компетентност.

                              —

                              В това отношение се изтъква нарушение на принципа на предоставената компетентност и на член 5 ДФЕС и член 168 ДФЕС, тъй като нито Комисията, нито ЕС имат правомощия да приемат мерки, които предвиждат задължение за ваксинация, дори косвено, за да не се загуби сертификатът за ваксинация автоматично след изтичането на 270 дни от приключването на ваксинационната серия.

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на закрепените в Хартата основни права на свобода (член 6), на личен и семеен живот (член 7), на човешко достойнство (член 1) и на физическа неприкосновеност (член 3) и в съответните разпоредби на ЕКПЧ, тъй като е наложeна косвено ваксинацията с подсилваща доза, за да не се загуби сертификатът за ваксинация.

                  7.

                  Седмо основание: злоупотреба с власт.

                              —

                              В това отношение се изтъква нарушение на член 18 от ЕКПЧ, тъй като Делегираният регламент преследва цел, различна от предвидената, косвеното налагане на ваксинацията с подсилваща доза, за да не се загуби автоматично сертификатът за ваксинация.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2021/2288 на Комисията от 21 декември 2021 година за изменение на приложението към Регламент (ЕС) 2021/953 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на периода на приемане на сертификатите за ваксинация, издадени във формат Цифров COVID сертификат на ЕС, в ко[и]то се посочва, че е приключена основната ваксинационна серия (ОВ L 458, 2021 г., стр. 459).

         (2)  Регламент (ЕС) 2021/953 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2021 година относно рамка за издаването, проверката и приемането на оперативно съвместими сертификати за ваксинация срещу, направено изследване за и преболедуване на COVID-19 (Цифров COVID сертификат на ЕС) с цел улесняване на свободното движение по време на пандемията от COVID-19 (ОВ L 211, 2021 г., стр. 1).


title: Дело C-550/21: Определение на Съда (десети състав) от 21 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Roma — Италия) — Leonardo SpA/Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale del Lazio (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда — Обща система на данъка върху добавената стойност — Липса на достатъчно точни сведения — Явна недопустимост)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/23

      Определение на Съда (десети състав) от 21 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Roma — Италия) — Leonardo SpA/Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale del Lazio
      (Дело C-550/21) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда - Обща система на данъка върху добавената стойност - Липса на достатъчно точни сведения - Явна недопустимост)
      (2022/C 165/27)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Commissione tributaria provinciale di Romа

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Leonardo SpA

         Ответник: Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale del Lazio

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Commissione tributaria provinciale di Roma (Областна данъчна комисия, Рим, Италия) с акт от 21 юли 2021 г., е явно недопустимо.

         (1)  Дата на постъпване: 6.9.2021 г.


title: Дело T-102/22: Жалба, подадена на 22 февруари 2022 г. — Transgourmet Ibérica/EUIPO — Aldi (Gourmet)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/40

      Жалба, подадена на 22 февруари 2022 г. — Transgourmet Ibérica/EUIPO — Aldi (Gourmet)
      (Дело T-102/22)
      (2022/C 165/48)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Transgourmet Ibérica, SAU (Херона, Испания) (представители: C. Duch Fonoll и I. Osinaga Lozano, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Aldi GmbH & Co. KG (Мюлхайм ан дер Рур, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Gourmet“ — марка на Европейския съюз № 8 143 653

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 14 декември 2021 г. по преписка R 862/2021-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло обжалваното решение,

                  —

                  да върне делото на апелативния състав за окончателно произнасяне и

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна да понесат, освен направените от тях съдебни разноски, и разноските, направени от жалбоподателя както в настоящото производство, така и в производството по обжалване и в първоинстанционното производство.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 3 от Директива (ЕС) 2015/2436 на Европейския парламент и на Съвета и свързаната съдебна практика,

                  —

                  Нарушение на член 64, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с член 10, параграф 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията и свързаната съдебна практика,

                  —

                  Нарушение на член 64, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с член 18, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-257/20: Решение на Съда (пети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — „Вива Телеком България“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък, удържан при източника за фиктивните лихви по безлихвен заем, отпуснат на местно дъщерно дружество от чуждестранно дружество майка — Директива 2003/49/ЕО — Плащания на лихви между свързани дружества от различни държави членки — Член 1, параграф 1 — Освобождаване от данък при източника — Член 4, параграф 1, буква г) — Изключване на някои плащания — Директива 2011/96/ЕС — Корпоративен данък — Член 1, параграф 1, буква б) — Разпределяне на печалба от местно дъщерно дружество към неговото чуждестранно дружество майка — Член 5 — Освобождаване от данък при източника — Директива 2008/7/ЕО — Набиране на капитал — Член 3 — Вноски в капитала — Член 5, параграф 1, буква а) — Освобождаване от косвени данъци — Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС — Свободно движение на капитали — Облагане на брутния размер на фиктивните лихви — Процедура по възстановяване с цел приспадане на разходите във връзка с отпускането на заема и евентуално възстановяване на данък — Различно третиране — Обосноваване — Балансирано разпределение между държавите членки на правомощията за данъчно облагане — Ефективно събиране на данъка — Борба с отклонението от данъчно облагане)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/6

      Решение на Съда (пети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — „Вива Телеком България“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София
      (Дело C-257/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък, удържан при източника за фиктивните лихви по безлихвен заем, отпуснат на местно дъщерно дружество от чуждестранно дружество майка - Директива 2003/49/ЕО - Плащания на лихви между свързани дружества от различни държави членки - Член 1, параграф 1 - Освобождаване от данък при източника - Член 4, параграф 1, буква г) - Изключване на някои плащания - Директива 2011/96/ЕС - Корпоративен данък - Член 1, параграф 1, буква б) - Разпределяне на печалба от местно дъщерно дружество към неговото чуждестранно дружество майка - Член 5 - Освобождаване от данък при източника - Директива 2008/7/ЕО - Набиране на капитал - Член 3 - Вноски в капитала - Член 5, параграф 1, буква а) - Освобождаване от косвени данъци - Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС - Свободно движение на капитали - Облагане на брутния размер на фиктивните лихви - Процедура по възстановяване с цел приспадане на разходите във връзка с отпускането на заема и евентуално възстановяване на данък - Различно третиране - Обосноваване - Балансирано разпределение между държавите членки на правомощията за данъчно облагане - Ефективно събиране на данъка - Борба с отклонението от данъчно облагане)
      (2022/C 165/06)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен административен съд

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„Вива Телеком България“ ЕООД

         Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София

         при участието на: Върховна административна прокуратура на Република България

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 1 във връзка с член 4, параграф 1, буква г) от Директива 2003/49/ЕО на Съвета от 3 юни 2003 година относно общата система на данъчно облагане на плащания на лихви и роялти между свързани дружества от различни държави членки, член 5 от Директива 2011/96/ЕС на Съвета от 30 ноември 2011 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки, изменена с Директива (ЕС) 2015/121 на Съвета от 27 януари 2015 г., и членове 3 и 5 от Директива 2008/7/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година относно косвените данъци върху набирането на капитал трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която предвижда данъчно облагане под формата на удържан при източника данък за фиктивните лихви, които местно дъщерно дружество, получило безлихвен заем от своето чуждестранно дружество майка, би било при пазарни условия длъжно да заплати на последното.

                  2)

                  Член 63 ДФЕС, във връзка с принципа на пропорционалност, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда данъчно облагане под формата на удържан при източника данък за фиктивните лихви, които местно дъщерно дружество, получило безлихвен заем от своето чуждестранно дружество майка, би било при пазарни условия длъжно да заплати на последното, когато този данък при източника се събира върху брутния размер на тези лихви без възможност на този етап за приспадане на свързаните със заема разходи, а за целите на преизчисляването на посочения данък и евентуалното възстановяване е необходимо последващо нарочно искане, стига процедурата, предвидена за целта в тази правна уредба, да не продължава прекалено дълго, от една страна, и да се дължат лихви върху възстановяваните суми, от друга страна.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Дело C-63/22: Определение на председателя на Съда от 23 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wiesbaden — Гемания) — TV/Land Hessen (Защита на личните данни — Агенция за събиране на информация (бюро за икономически справки) — Преценка на платежоспособността („scoring“) на физически лица въз основа на непроверени сведения, предоставени от кредитори — Законосъобразност на обработването на данни и съвместно администриране на това обработване)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/23

      Определение на председателя на Съда от 23 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wiesbaden — Гемания) — TV/Land Hessen
      (Дело C-63/22) (1)

      (Защита на личните данни - Агенция за събиране на информация (бюро за икономически справки) - Преценка на платежоспособността („scoring“) на физически лица въз основа на непроверени сведения, предоставени от кредитори - Законосъобразност на обработването на данни и съвместно администриране на това обработване)
      (2022/C 165/28)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TV

         Ответник: Land Hessen

         Друга страна: SCHUFA Holding AG

         Диспозитив

      Дело C-63/22 е заличено от регистъра на Съда.

         (1)  Дата на постъпване: 1.2.2022 г.


title: Дело C-262/20: Решение на Съда (втори състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Районен съд Луковит — България) — VB/Главна дирекция „Пожарна безопасност и защита на населението“ (Преюдициално запитване — Социална политика — Организация на работното време — Директива 2003/88/ЕО — Член 8 — Член 12, буква а) — Членове 20 и 31 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Намаляване на нормалната продължителност на нощния труд спрямо нормалната продължителност на труда през деня — Работници от публичния и работници от частния сектор — Равно третиране)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/7

      Решение на Съда (втори състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Районен съд Луковит — България) — VB/Главна дирекция „Пожарна безопасност и защита на населението“
      (Дело C-262/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Организация на работното време - Директива 2003/88/ЕО - Член 8 - Член 12, буква а) - Членове 20 и 31 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Намаляване на нормалната продължителност на нощния труд спрямо нормалната продължителност на труда през деня - Работници от публичния и работници от частния сектор - Равно третиране)
      (2022/C 165/07)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Районен съд Луковит

         Страни в главното производство

         Ищец: VB

         Ответник: Главна дирекция „Пожарна безопасност и защита на населението“

         Диспозитив

                  1)

                  Член 8 и член 12, буква а) от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкуват в смисъл, че не налагат да се приема национална правна уредба, която да предвижда, че нормалната продължителност на нощния труд за работниците от публичния сектор като полицаите и пожарникарите е по-кратка от предвидената за тях нормална продължителност на труда през деня. При всички случаи в полза на такива работници трябва да има други мерки за защита под формата на продължителност на работното време, заплащане, обезщетения или сходни придобивки, които да позволяват да се компенсира особената тежест на полагания от тях нощен труд.

                  2)

                  Членове 20 и 31 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат определената в законодателството на държава членка нормална продължителност на нощния труд от седем часа за работниците от частния сектор да не се прилага за работниците от публичния сектор, включително за полицаите и пожарникарите, ако такава разлика в третирането се основава на обективен и разумен критерий, тоест е свързана с допустима от закона цел на посоченото законодателство и е съразмерна на тази цел.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Дело C-77/22 P: Жалба, подадена на 4 февруари 2022 г. от Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton, Trevira GmbH срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 29 ноември 2021 г. по дело T-741/20, Advansa Manufacturing и др./Комисия

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/31

      Жалба, подадена на 4 февруари 2022 г. от Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton, Trevira GmbH срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 29 ноември 2021 г. по дело T-741/20, Advansa Manufacturing и др./Комисия
      (Дело C-77/22 P)
      (2022/C 165/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton, Trevira GmbH (представители: D. Haverbeke, L. Ruessmann и P. Sellar, avocats)

         Други страни в производството: Dralon GmbH, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното определение,

                  —

                  да приеме за допустимо искането на жалбоподателите на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Съобщение на Комисията от 25 септември 2020 г., озаглавено „Насоки относно определени мерки за държавна помощ в контекста на системата за търговия с квоти за емисии на парникови газове след 2021 г.“ (1), или

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното определение с мотива, че Общият съд е трябвало да се произнесе едновременно по допустимостта и по същество,

                  —

                  да върне делото на Общия съд за разглеждане по същество,

                  —

                  да присъди разноските в настоящото производство в полза на жалбоподателите и

                  —

                  да не се произнася по съдебните разноски в производството пред Общия съд, който следва да се произнесе по този въпрос при новото разглеждане на делото.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват две основания в подкрепа на жалбата.
      Първо основание: непълнота на мотивите.

                  —

                  Общият съд не е изпълнил задължението си за надлежно мотивиране. Първо, в точки 34—48 и 49—51 от обжалваното определение Общият съд не се е произнесъл по доводите на жалбоподателите и не е изяснил фактите по разглежданото от него дело. Второ, той не е обяснил защо според него само решения на Комисията, приети съгласно конкретен акт от вторичното право, могат да засягат пряко жалбоподателите. Това се отнася за точка 38 от обжалваното определение.

            Второ основание: Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че жалбоподателите не са пряко засегнати.

                  —

                  Общият съд се позовава на постоянната съдебна практика и описва критерия за пряко засягане в точки 26—30 от обжалваното определение. Във връзка с този критерий за пряко засягане Общият съд трябва да прецени съдържанието, естеството, целта и същността на оспорвания акт, както и фактическия и правен контекст, в който той се вписва. Като не го е направил, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, що се отнася до преценката му във връзка с изискването по член 263 ДФЕС за „пряко засягане“. Това се отнася за точки 34—48 от обжалваното определение. Общият съд е създал положение, при което жалбоподателите се оказват без никакво правно средство за защита. Като не е следвал и не е приложил надлежно критерия за пряко засягане, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото.

            При условията на евентуалност Общият съд е трябвало да се произнесе едновременно по допустимостта и по същество.

                  —

                  Член 130(3), параграфи 7 и 8 от Процедурния правилник на Общия съд изисква последният да отложи произнасянето по възражение за недопустимост за решението по същество, ако наличието на особени обстоятелства оправдава това, като след това той трябва да определи нови срокове с оглед на продължаването на производството. Съгласно постоянната съдебна практика такива особени обстоятелства са налице, когато отлагането е необходимо с оглед на доброто правораздаване.

                  —

                  Общият съд е трябвало да прецени естеството, съдържанието и контекста на оспорвания акт, за да определи дали той засяга пряко жалбоподателите. За целта е необходимо да се разгледа същността на акта, както и въпросът дали той налага самостоятелни правни задължения на държавите членки. Налице е припокриване между тази преценка и първото основание по същество, свързано с липса на компетентност на Комисията да приеме приложение I към оспорвания акт. Като не е отложил произнасянето по възражението за недопустимост на Комисията до момента на разглеждане на доводите по същество, Общият съд е нарушил разпоредбите на член 130, параграфи 7 и 8 от Процедурния си правилник.

         (1)  ОВ C 317, 2020 г., стр. 5


title: Дело C-483/20: Решение на Съда (голям състав) от 22 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Белгия) — XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Преюдициално запитване — Обща политика в областта на убежището — Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила — Директива 2013/32/ЕС — Член 33, параграф 2, буква a) — Недопустимост на молба за международна закрила, подадена в държава членка от гражданин на трета държава, получил статут на бежанец в друга държава членка, докато ненавършилото пълнолетие дете на този гражданин, ползващо се със статут на субсидиарна закрила, пребивава в първата държава членка — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 7 — Право на зачитане на семейния живот — Член 24 — Висш интерес на детето — Липса на нарушение на членове 7 и 24 от Хартата на основните права поради недопустимостта на молбата за международна закрила — Директива 2011/95/ЕС — Член 23, параграф 2 — Задължение на държавите членки да гарантират запазването на целостта на семейството на лицата, на които е предоставена международна закрила)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/14

      Решение на Съда (голям състав) от 22 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Белгия) — XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Дело C-483/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща политика в областта на убежището - Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила - Директива 2013/32/ЕС - Член 33, параграф 2, буква a) - Недопустимост на молба за международна закрила, подадена в държава членка от гражданин на трета държава, получил статут на бежанец в друга държава членка, докато ненавършилото пълнолетие дете на този гражданин, ползващо се със статут на субсидиарна закрила, пребивава в първата държава членка - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 7 - Право на зачитане на семейния живот - Член 24 - Висш интерес на детето - Липса на нарушение на членове 7 и 24 от Хартата на основните права поради недопустимостта на молбата за международна закрила - Директива 2011/95/ЕС - Член 23, параграф 2 - Задължение на държавите членки да гарантират запазването на целостта на семейството на лицата, на които е предоставена международна закрила)
      (2022/C 165/16)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XXXX

         Ответник: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Диспозитив

      Член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила във връзка с член 7 и член 24, параграф 2 от Харта на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държава членка да упражни предоставената ѝ с тази разпоредба възможност да отхвърли молба за международна закрила като недопустима, с мотива че друга държава членка вече е предоставила на молителя статута на бежанец, когато той е баща на непридружено ненавършило пълнолетие дете, получило субсидиарна закрила в първата държава членка, без обаче да се засяга прилагането на член 23, параграф 2 от Директива 2011/95/ЕС Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила.

         (1)  ОВ C 9, 11.1.2021 г.


title: Дело T-106/22: Жалба, подадена на 24 февруари 2022 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Ем Джей Дериз (BBQLOUMI)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/41

      Жалба, подадена на 24 февруари 2022 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Ем Джей Дериз (BBQLOUMI)
      (Дело T-106/22)
      (2022/C 165/49)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Никозия, Кипър) (представители: S. Malynicz, Barrister-at-Law, и C. Milbradt, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Ем Джей Дериз ЕООД (София, България)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „BBQLOUMI“ — марка на Европейския съюз № 12 898 029

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 декември 2021 г. по преписка R 656/2021-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна да заплатят направените от тях съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя за производството по отмяна.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 74, параграф 2 Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Апелативният състав нарушил практиката на Съда досежно отличителността,

                  —

                  Апелативният състав неправилно възложил на притежателя на по-ранната марка, жалбоподателя, да докаже, че е налице необходимата степен на отличителност,

                  —

                  Апелативният състав не изложил убедителни съображения за основната му констатация, че по-ранната колективна марка не е отличителна.


title: Дело C-532/20: Решение на Съда (девети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti — Румъния) — Alstom Transport SA/Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG — Sucursala Bucureşti, Swietelsky AG Linz — Sucursala Bucureşti (Преюдициално запитване — Директива 92/13/ЕИО — Процедури по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор — Член 1, параграфи 1 и 3 — Достъп до производства по обжалване — Член 2 в — Срокове за обжалване — Изчисляване — Жалба срещу решение за допускане на оферент)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/15

      Решение на Съда (девети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti — Румъния) — Alstom Transport SA/Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG — Sucursala Bucureşti, Swietelsky AG Linz — Sucursala Bucureşti
      (Дело C-532/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 92/13/ЕИО - Процедури по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор - Член 1, параграфи 1 и 3 - Достъп до производства по обжалване - Член 2 в - Срокове за обжалване - Изчисляване - Жалба срещу решение за допускане на оферент)
      (2022/C 165/17)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Bucureşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Alstom Transport SA

         Ответници: Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG — Sucursala Bucureşti, Swietelsky AG Linz — Sucursala Bucureşti

         Диспозитив

      Член 1, параграф 1, четвърта алинея и параграф 3, както и член 2в от Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор, изменена с Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че срокът, в който спечелилият поръчката оферент може да обжалва решение на възложителя, с което офертата на неспечелил оферент се обявява за допустима в рамките на решението за възлагане на поръчката, може да се изчисли, като за отправна точка се вземе датата на получаване от спечелилия оферент на решението за възлагане, дори ако към тази дата неспечелилият оферент не е или все още не го е обжалвал. Ако обаче с уведомлението или публикуването на посоченото решение спечелилият оферент не е получил, както изисква посоченият член 2в, обобщение на релевантните мотиви на решението, като информацията относно правилата за оценяване на посочената оферта, този срок трябва да се изчисли, като за отправна точка се вземе съобщаването на това обобщение на спечелилия оферент.

         (1)  ОВ C 53, 15.2.2021 г.


title: Дело T-107/22: Жалба, подадена на 28 февруари 2022 г. — Adega Ponte da Boga/EUIPO — Viñedos y Bodegas Dominio de Tares (P3 DOMINIO DE TARES)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/42

      Жалба, подадена на 28 февруари 2022 г. — Adega Ponte da Boga/EUIPO — Viñedos y Bodegas Dominio de Tares (P3 DOMINIO DE TARES)
      (Дело T-107/22)
      (2022/C 165/50)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Adega Ponte da Boga, SL (Уренсе, Испания) (представител: C. Sueiras Villalobos, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Viñedos y Bodegas Dominio de Tares, SA (Сан Роман де Бембибре, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: Фигуративна марка „P3 DOMINIO DE TARES“ — Марка на Европейския съюз № 16 691 651

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 3 декември 2021 г. по преписка R 479/2021-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, както всяко друго лице, което встъпи в настоящото производство в защита на обжалваното решение.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-322/21 P: Жалба, подадена на 24 май 2021 г. от Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol, Fernando Presencia срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 27 април 2021 г. по дело T-719/20, Macías Chávez и др./Испания и Парламент

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/24

      Жалба, подадена на 24 май 2021 г. от Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol, Fernando Presencia срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 27 април 2021 г. по дело T-719/20, Macías Chávez и др./Испания и Парламент
      (Дело C-322/21 P)
      (2022/C 165/29)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподатели: Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol и Fernando Presencia (представител: J. Jover Padró, адвокат)

         Други страни в производството: Европейски парламент и Кралство Испания
      С определение от 1 февруари 2022 г. Съдът (десети състав) отхвърля жалбата като частично явно недопустима и частично явно неоснователна, и постановява, че жалбоподателите понасят направените от тях съдебни разноски.


title: Дело C-283/20: Решение на Съда (пети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail francophone de Bruxelles — Белгия) — CO и др./MJ, Европейска комисия, Европейска служба за външна дейност, Съвет на Европейския съюз, Eulex Kosovo (Преюдициално запитване — Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС) — Мисия на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово (Eulex Kosovo) — Съвместно действие 2008/124/ОВППС — Член 8, параграфи 3 и 5, член 9, параграф 3 и член 10, параграф 3 — Качество „работодател“ на персонала на мисията — Член 16, параграф 5 — Суброгация)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/8

      Решение на Съда (пети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail francophone de Bruxelles — Белгия) — CO и др./MJ, Европейска комисия, Европейска служба за външна дейност, Съвет на Европейския съюз, Eulex Kosovo
      (Дело C-283/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС) - Мисия на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово (Eulex Kosovo) - Съвместно действие 2008/124/ОВППС - Член 8, параграфи 3 и 5, член 9, параграф 3 и член 10, параграф 3 - Качество „работодател“ на персонала на мисията - Член 16, параграф 5 - Суброгация)
      (2022/C 165/08)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Страни в главното производство

         Ищци: CO и др.

         Ответници: MJ, Европейска комисия, Европейска служба за външна дейност, Съвет на Европейския съюз, Eulex Kosovo

         Диспозитив

      Член 16, параграф 5 от Съвместно действие 2008/124/ОВППС на Съвета от 4 февруари 2008 година относно мисията на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово, Eulex Kosovo, изменено с Решение 2014/349/ОВППС на Съвета от 12 юни 2014 г., трябва да се тълкува в смисъл, че определя, считано от 15 юни 2014 г., мисията в областта на върховенството на закона в Косово, наречена „Eulex Kosovo“ и посочена в член 1 от това съвместно действие, за субект, който носи отговорност, и следователно за ответник по всеки иск относно последиците от изпълнението на поверената му мисия, и то независимо дали фактите, на които се основава искът, са настъпили преди 12 юни 2014 г. — датата на влизане в сила на Решение 2014/349.

         (1)  ОВ C 297, 7.9.2020 г.