title: Дело C-502/19: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 1 юли 2019 г. — Наказателно производство срещу D. Oriol Junqueras Vies

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/21

      Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 1 юли 2019 г. — Наказателно производство срещу D. Oriol Junqueras Vies
      (Дело C-502/19)
      (2019/C 328/22)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

      Oriol Junqueras Vies

         Други страни:

      Ministerio Fiscal
      Abogacía del Estado
      Partido Político VOX

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Прилага ли се член 9 от Протокол № 7 за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз (1) преди началото на „сесиите“ спрямо лице, обвинено в извършването на тежки престъпления, на което по съдебен ред е наложена мярка за неотклонение задържане под стража за деяния, извършени преди започване на изборния процес, в рамките на който това лице е обявено за избран член на Европейския парламент, но на което със съдебен акт е отказано специално разрешение за излизане от ареста, което би му позволило да изпълни изискванията, предвидени в националното изборно законодателство, към което препраща член 8 от Акта за избирането на членове на Европейския парламент чрез всеобщи преки избори?

                  2)

                  При утвърдителен отговор, ако определеният в националното изборно законодателство орган е уведомил Европейския парламент, че поради неизпълнение на установените изборни изисквания (невъзможност, произтичаща от ограничаването на свободата на движение в резултат на наложена мярка за неотклонение задържане под стража в наказателно производство за извършени тежки престъпления) избраното лице не придобива качеството на член на Европейския парламент до изпълнението на посочените изисквания, запазва ли се разширителното тълкуване на термина „сесии“ въпреки временното ограничаване на възможността за избраното лице да заеме мястото си в Парламента?

                  3)

                  Ако отговорът е в полза на разширителното тълкуване и ако спрямо избраното лице много преди започване на изборния процес е наложена мярка за неотклонение задържане под стража в наказателно производство за извършени тежки престъпления, задължен ли е съдебният орган, наложил тази мярка, да я отмени по безусловен, почти автоматичен начин с оглед на съдържащия се в член 9 от Протокол № 7 израз „по време на тяхното пътуване до и от мястото на заседанието на Европейския парламент“, за да позволи изпълнението на формалностите и пътуванията до Европейския парламент; или този съдебен орган трябва да прилага подход на претегляне във всеки отделен случай на правата и интересите, свързани с интереса на правосъдието и с редовното протичане на производството, от една страна, и на присъщите на имунитета права и интереси, от друга страна, както във връзка с гарантирането на функционирането и независимостта на Парламента, така и във връзка с правото на избраното лице да упражнява публични функции?

         (1)  ОВ C 326, 2012 г., стр. 266.


title: Дело C-509/19: Преюдициално запитване от Finanzgericht München (Германия), постъпило на 4 юли 2019 г. — BMW Bayerische Motorenwerke AG/Hauptzollamt München

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/22

      Преюдициално запитване от Finanzgericht München (Германия), постъпило на 4 юли 2019 г. — BMW Bayerische Motorenwerke AG/Hauptzollamt München
      (Дело C-509/19)
      (2019/C 328/23)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgerichts München

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BMW Bayerische Motorenwerke AG

         Ответник: Hauptzollamt München

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли разходите за разработването на софтуер, който е изработен в Европейския съюз, предоставен е от купувача безплатно на продавача и е инсталиран във внесените блокове за управление, да се прибавят към договорната стойност на внесените стоки съгласно член 71, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (1), когато не са включени към действително платената или подлежащата на плащане цена за внасяните стоки?

         (1)  ОВ L 269, 2013 г., стр. 1.


title: Дело C-516/19: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 9 юли 2019 г. — NMI Technologietransfer GmbH/EuroNorm GmbH

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/22

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 9 юли 2019 г. — NMI Technologietransfer GmbH/EuroNorm GmbH
      (Дело C-516/19)
      (2019/C 328/24)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Berlin

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: NMI Technologietransfer GmbH

         Ответник: EuroNorm GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли дружество с ограничена отговорност, извършващо икономическа дейност, да не бъде разглеждано като малко или средно предприятие по смисъла на член 3, параграф 4 от приложение I към Регламент № 651/2014 (1), тъй като 90 % от неговия дружествен капитал се притежава от фондация на гражданското право, чийто надзорен съвет без управителни функции (Kuratorium) се състои от 17 членове, сред които двама представители на министерства, кмет на град, ректор на университет, трима преподаватели в същия университет, ръководител на друго висше училище и управител на търговско-промишлена палата?

                  2)

                  Представляват ли държавните университети и висши училища, както и германските търговско-промишлени палати публични органи по смисъла на член 3, параграф 4 от приложение I към Регламент № 651/2014?

                  3)

                  Представляват ли физически лица, които са част от надзорния съвет на фондацията, без да получават заплащане за това, публични органи по смисъла на член 3, параграф 4 от приложение I към Регламент № 651/2014 само защото основната им професионална дейност е в публичен орган?

                  4)

                  Предполага ли контролът от страна на публични органи по смисъла на член 3, параграф 4 от приложение I към Регламент № 651/2014, че публичните органи могат въз основа на определено правоотношение да дават указания на членовете на надзорния съвет, които не получават заплащане във връзка с членството си, относно начина им на гласуване в надзорния съвет?

                  5)

                  За да е налице непряк контрол върху правото на глас от страна на публични органи, необходимо ли е да се установи, че публичните органи оказват влияние върху членовете на надзорния съвет да упражнят правото си на глас по определения от публичните органи начин?

                  6)

                  Налице ли е непряк контрол върху правото на глас от страна на публични органи, ако съществува възможност членовете на надзорния съвет, които не получават заплащане във връзка с членството си, при дейността си в надзорния съвет да се съобразяват с интересите на публичните органи, от които произхождат?

                  7)

                  Изисква ли „съвместният контрол“ по смисъла на член 3, параграф 4 от приложение I към Регламент № 651/2014 да може да се установи формиране на обща воля на публичните органи по отношение на правото на глас?

                  8)

                  Зависи ли „контролът“ по смисъла на член 3, параграф 4 от приложение I към Регламент № 651/2014 от реалното прилагане на учредителния акт от страна на фондацията или от възможно тълкуване на текста на учредителния акт?

         (1)  Регламент (ЕС) № 651/2014 на Комисията от 17 юни 2014 година за обявяване на някои категории помощи за съвместими с вътрешния пазар в приложение на членове 107 и 108 от Договора (ОВ L 187, 2014 г., стр. 1).


title: Дело C-520/19: Преюдициално запитване от Krajský soud v Ostravě (Чешка република), постъпило на 9 юли 2019 г. — ARMOSTAV MÍSTEK s.r.o./Odvolací finanční ředitelství

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/23

      Преюдициално запитване от Krajský soud v Ostravě (Чешка република), постъпило на 9 юли 2019 г. — ARMOSTAV MÍSTEK s.r.o./Odvolací finanční ředitelství
      (Дело C-520/19)
      (2019/C 328/25)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Krajský soud v Ostravě

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ARMOSTAV MÍSTEK s.r.o.

         Ответник: Odvolací finanční ředitelství

         Преюдициален въпрос

      Изключва ли съществуването на изрична национална правна уредба относно [солидарната] отговорност за неплатен данък във верига от данъчни измами възможността органите на данъчната администрация да откажат на лицето, което е солидарно отговорно съгласно тази уредба, правото на приспадане на данък добавена стойност в съответствие с практиката на Съда на Европейския съюз по отношение на измамите с ДДС? Противоречи ли подобна практика в такава ситуация на член 17, параграф 1, член 20, член 52, параграф 1, член 52, параграф 6 и член 54 от Хартата на основните права на Европейския съюз?


title: Дело C-526/19: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 9 юли 2019 г. — Entoma SAS/Ministre de l’Économie et des Finances, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/24

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 9 юли 2019 г. — Entoma SAS/Ministre de l’Économie et des Finances, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation
      (Дело C-526/19)
      (2019/C 328/26)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Entoma SAS

         Ответници: Ministre de l’Économie et des Finances, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 1, параграф 2, буква д) от Регламент [(ЕО) № 258/97] (1) от 27 януари 1997 г. да се тълкува в смисъл, че в приложното му поле се включват храни, съставени от цели животни, предназначени за консумация като такива, или тази разпоредба се прилага само към хранителни съставки, изолирани от насекоми?

         (1)  Регламент (ЕО) № 258/97 на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 1997 година относно нови храни и нови хранителни съставки (ОВ L 43, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 20, стр. 245).


title: Дело C-530/19: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 11 юли 2019 г. — NM в качеството на синдик в производството по несъстоятелност относно имуществото на NIKI Luftfahrt GmbH/ON

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/25

      Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 11 юли 2019 г. — NM в качеството на синдик в производството по несъстоятелност относно имуществото на NIKI Luftfahrt GmbH/ON
      (Дело C-530/19)
      (2019/C 328/28)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: NM в качеството на синдик в производството по несъстоятелност относно имуществото на NIKI Luftfahrt GmbH

         Ответник: ON

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Отговаря ли въздушен превозвач — който съгласно член 5, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) е длъжен да предоставя помощ в съответствие с член 9, параграф 1, буква б) от посочения регламент — на основание на този регламент за вредите в резултат от нараняване на пътника, което същият е претърпял поради небрежност от страна на служители на предоставения от въздушния превозвач хотел?

                  2.

                  При отрицателен отговор на първия въпрос:

                              Ограничава ли се задължението на въздушния превозвач съгласно член 9, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 261/2004 до осигуряването на хотел на пътника и поемането на разходите за настаняването, или въздушният превозвач отговаря за настаняването като такова?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7р том 12, стр. 218).


title: Дело C-535/19: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 12 юли 2019 г. — A/Latvijas Republikas Veselības ministrija

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/26

      Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 12 юли 2019 г. — A/Latvijas Republikas Veselības ministrija
      (Дело C-535/19)
      (2019/C 328/29)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Страни в главното производство

      Жалбоподател: A

         Ответник в касационното производство: Latvijas Republikas Veselības ministrija

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да се счита, че публичното здравно обслужване е включено в понятието „обезщетения за болест“ по смисъла на член 3, параграф 1, буква а) от Регламент № 883/2004 (1)?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, допустимо му ли е с оглед на член 4 от Регламент № 883/2004 и член 24 от Директива 2004/38 (2) и с цел да се избегнат непропорционални искания за социалните обезщетения, предвидени, за да се гарантира здравното обслужване, държавите членки да отказват такива обезщетения — които се отпускат на техните граждани и на членовете на семейството на гражданин на Съюза с качеството на работник, намиращи се в същото положение — на граждани на Съюза, които към съответния момент нямат качеството на работници?

                  3)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, допустимо ли е с оглед на членове 18 и 21 от Договора за функционирането на Европейския съюз и на член 24 от Директива 2004/38 и с цел да се избегнат непропорционални искания за социалните обезщетения, предвидени, за да се гарантира здравното обслужване, държавите членки да отказват такива обезщетения — които се отпускат на техните граждани и на членовете на семейството на гражданин на Съюза с качеството на работник, намиращи се в същото положение — на граждани на Съюза, които към съответния момент нямат качеството на работници?

                  4)

                  Съвместимо ли е с разпоредбата на член 11, параграф 3, буква д) от Регламент (ЕО) № 883/2004 положение, при което на гражданин на Европейския съюз, който упражнява правото си на свободно движение, се отказва правото да ползва публични здравни услуги, финансирани от държавния бюджет, във всяка от засегнатите в разглеждания случай държави членки?

                  5)

                  Съвместимо ли е с разпоредбите на член 18, член 20, параграф 1 и член 21 от Договора за функционирането на Европейския съюз положение, при което на гражданин на Европейския съюз, който упражнява правото си на свободно движение, се отказва правото да ползва публични здравни услуги, финансирани от държавния бюджет, във всяка от засегнатите в разглеждания случай държави членки?

                  6)

                  Трябва ли законосъобразността на пребиваването по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от Директива 2004/38 да се разбира в смисъл, че предоставя на дадено лице право на достъп до системата за социална сигурност, както и в смисъл, че може да бъде основание за изключването на това лице от социалната сигурност? По-конкретно, трябва ли в разглеждания случай да се счита, че тъй като заинтересованото лице има пълно здравно застрахователно покритие — което представлява едно от предварителните условия за законосъобразност на пребиваването съгласно Директива 2004/38 — може да бъде обоснован отказът това лице да бъде включено в системата за здравно обслужване, финансирана от държавата?

         (1)  Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).

         (2)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (OB L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело C-539/19: Преюдициално запитване от Landgerichts München I (Германия), постъпило на 15 юли 2019 г. — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Telefonica Germany GmbH & Co.OHG

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/27

      Преюдициално запитване от Landgerichts München I (Германия), постъпило на 15 юли 2019 г. — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Telefonica Germany GmbH & Co.OHG
      (Дело C-539/19)
      (2019/C 328/30)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht München I

         Страни в главното производство

         Ищец: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Ответник: Telefonica Germany GmbH & Co.OHG

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли членове 6а и 6д, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 531/2012 (1) да се тълкуват в смисъл, че от 15 юни 2017 г. доставчиците на мобилни съобщителни услуги трябва да прилагат автоматично за всички клиенти регулираната тарифа за роуминг съгласно член 6а от Регламент (ЕС) № 531/2012, независимо дали до тази дата тези клиенти са имали регулирана тарифа или специалната, така наречена алтернативна тарифа за роуминг?

         (1)  Регламент (ЕС) № 531/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юни 2012 година относно роуминга в обществени мобилни съобщителни мрежи в рамките на Съюза (ОВ L 172, 2012 г., стр. 10) в редакцията съгласно Регламент (ЕС) 2015/2120 (ОВ L 310, 2015 г., стр. 1).


title: Дело C-543/19: Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 16 юли 2019 г. — Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG/Hauptzollamt Hamburg

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/28

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 16 юли 2019 г. — Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG/Hauptzollamt Hamburg
      (Дело C-543/19)
      (2019/C 328/31)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG

         Ответник: Hauptzollamt Hamburg

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  При разглежданите в главното производство условия допустимо ли е освобождаването от въведеното с член 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/82 (1) антидъмпингово мито съгласно член 2, параграф 1 от посочения регламент, ако във фактурата по член 2, параграф 1, буква б) от този регламент се посочва не предвиденото в точка 9 от приложението към цитирания регламент Решение за изпълнение (ЕС) 2015/87 (2), а Решение 2008/899/ЕО (3)?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос: може ли фактура, която отговаря на изискванията на приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/82, да бъде представена в рамките на процедура за възстановяване на антидъмпингови мита, с цел да се получи освобождаване от въведеното с член 1 от този регламент антидъмпингово мито съгласно член 2, параграф 1 от посочения регламент?

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/82 на Комисията от 21 януари 2015 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на лимонена киселина с произход от Китайската народна република, след провеждане на преразглеждане с оглед на изтичане на срока на действие на мерките съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета и частични междинни преразглеждания съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (ОВ L 15, 2015 г., стр. 8).

         (2)  Решение за изпълнение (ЕС) 2015/87 на Комисията от 21 януари 2015 година за приемане на предложените гаранции във връзка с антидъмпинговата процедура относно вноса на лимонена киселина с произход от Китайската народна република (ОВ L 15, 2015 г., стр. 75).

         (3)  Решение 2008/899/ЕО на Комисията от 2 декември 2008 година за приемане на предложените гаранции във връзка с антидъмпинговата процедура относно вноса на лимонена киселина с произход от Китайската народна република (ОВ L 323, 2008 г., стр. 62).


title: Дело C-556/19: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Франция), постъпило на 22 юли 2019 г. — Société ECO TLC/Ministre de la transition écologique et solidaire

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/28

      Преюдициално запитване от Conseil d’État (Франция), постъпило на 22 юли 2019 г. — Société ECO TLC/Ministre de la transition écologique et solidaire
      (Дело C-556/19)
      (2019/C 328/32)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d’État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Société ECO TLC

         Ответник: Ministre de la transition écologique et solidaire

         Друга страна: Fédération des entreprises du recyclage

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 107 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че правна уредба като описаната в точки 9 и 10, съгласно която частна екологична организация с нестопанска цел, притежаваща разрешение от държавни органи и която сключва договори с производителите, пускащи на пазара определена категория продукти, по силата на които събира от тях финансови вноски в замяна на услуга, изразяваща се в поемане на задължението им да осигури за тяхна сметка третирането на отпадъците, получени от пуснатите от тях на пазара продукти и която изплаща въз основа на спецификация, одобрена от държавата на одобрени от нея оператори, които отговарят за разделното събиране на тези отпадъци и за тяхното оползотворяване суми, чийто размер е определен с наредбата за даване на разрешение на екологичната организация на базата на екологични и социални цели, представлява държавна помощ по смисъла на тези разпоредби?


title: Дело C-570/19: Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 26 юли 2019 г. — Irish Ferries Ltd/National Transport Authority

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/30

      Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 26 юли 2019 г. — Irish Ferries Ltd/National Transport Authority
      (Дело C-570/19)
      (2019/C 328/34)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court (Ирландия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Irish Ferries Ltd

         Ответник: National Transport Authority

         Преюдициални въпроси

                  А.

                  Относно приложимостта на Регламента (1)

                              1)

                              Прилага ли се Регламентът (и по-специално членове 18 и/или 19) в случаите, когато пътниците са направили предварителна резервация и са сключили договори за превоз и пътническите услуги са отменени с предизвестие от поне седем седмици преди планираното заминаване поради закъсняла доставка на нов плавателен съд на оператора на фериботната линия? В това отношение за приложимостта на Регламента релевантни ли са някои (или всички) от следните обстоятелства:

                                          а)

                                          В крайна сметка доставката е забавена с 200 дни;

                                          б)

                                          Операторът на фериботната линия е трябвало да отмени цял сезон за превози;

                                          в)

                                          Не е можело да се намери подходящ алтернативен плавателен съд;

                                          г)

                                          Операторът на фериботната линия е пренасочил към други услуги по превоз по вода или е възстановил средствата на над 20 000 пътници;

                                          д)

                                          Превозите по вода са били по нов маршрут, открит от оператора на фериботната линия, без да има друга подобна алтернативна услуга по маршрута?

                  Б.

                  Относно тълкуването на член 18 от Регламента
                  На този въпрос трябва да се отговори само ако член 18 е приложим.

                              2)

                              Възниква ли нов договор за превоз когато даден пътник е пренасочен съгласно член 18, така че правото на обезщетение по член 19 следва да се определя съгласно този нов договор, а не съгласно първоначалния договор за превоз?

                              3)

                                          а)

                                          В случай че член 18 е приложим и ако услуга по превоз по вода бъде отменена и няма алтернативна услуга по този маршрут (т.е. няма пряка услуга между тези две пристанища), представлява ли „пренасочване до крайното местоназначение“ за целите на член 18 осигуряването на алтернативна услуга по превоз по вода по друг маршрут или маршрути, които са налични и избрани от пътника, включително чрез „комбиниран превоз по земя и вода“ (напр. пътуване от Ирландия до Обединеното кралство с ферибот и след това пътуване с автомобил, като разходите за гориво се възстановяват на пътника от оператора на фериботната линия, до пристанище в Обединеното кралство с връзка до Франция и пътуване от там до Франция, като пътникът избира маршрута на всяка от услугите по превоз по вода? Ако отговорът е отрицателен, какви критерии трябва да се вземат предвид, за да се определи дали дадено пренасочване е „при съпоставими условия“?

                                          б)

                                          Ако по отменения маршрут няма алтернативна услуга по превоз по вода, така че засегнатият пътник не може да бъде транспортиран по вода директно от първоначалното пристанище за качване до крайното местоназначение, както е посочено в договора за превоз, трябва ли превозвачът да заплати всички допълнителни разходи, направени от пътник, който е пренасочен, във връзка с пътуването му към и от новото пристанище за качване и/или към и от новото пристанище по местоназначение?

                  В.

                  Относно тълкуването на член 19 от Регламента

                              4)

                                          а)

                                          Може ли член 19 да се прилага, когато пътуването в действителност вече е било отменено поне седем седмици преди планираното заминаване? Ако член 19 е приложим, той прилага ли се, когато е бил приложен член 18 и пътникът е бил пренасочен без допълнителни разходи и/или средствата са му били възстановени и/или пътникът е избрал по-късна услуга по превоз по вода?

                                          б)

                                          Ако член 19 се прилага, кое е „крайното местоназначение“ за целите на член 19.

                              5)

                              Ако член 19 е приложим:

                                          а)

                                          Как се измерва продължителността на закъснението при такива обстоятелства?

                                          б)

                                          Как се изчислява цената по смисъла на член 19 при определяне на дължимия размер на обезщетение и по-специално в него включват ли се разходите, свързани с допълнителни услуги (напр. каюти, клетки за превоз на домашни любимци и първокласни салони)?

                  Г.

                  Относно тълкуването на член 20, параграф 4

                              6)

                              Ако Регламентът се прилага, тогава обстоятелствата и съображенията, посочени в първия въпрос, представляват ли „извънредни обстоятелства, които не са могли да бъдат избегнати дори при вземане на всякакви разумни мерки“ по смисъла на член 20, параграф 4 от Регламента?

                  Д.

                  Относно тълкуването на член 24

                              7)

                              Член 24 налага ли като задължително условие за всеки пътник, който иска да получи обезщетение по член 19 от Регламента, подаването на жалба в рамките на два месеца от датата на извършване на услугата или от датата, на която услугата е трябвало да бъде извършена?

                  Е.

                  Относно тълкуването на член 25

                              8)

                              Компетентността на националния компетентен орган, отговорен за прилагането на Регламента, ограничава ли се до превози по вода от пристанищата, посочени в член 25 от Регламента, или може да обхваща и превоза по вода на връщане от пристанището на друга държава членка до държавата на националния компетентен орган?

                  Ж.

                  Относно валидността на Решението и на Съобщенията

                              9)

                                          а)

                                          Кои принципи и разпоредби на правото на Съюза следва да приложи запитващата юрисдикция при преценката на валидността на Решението и/или на Съобщенията на националния орган по прилагането –членове 16, 17, 20 и/или 47 от Хартата и/или принципите на пропорционалност, правна сигурност и равно третиране?

                                          б)

                                          Критерият за допусната явна грешка ли е критерият за необоснованост, който националният съд трябва да приложи?

                  З.

                  Относно валидността на Регламент 1177/2010
                  Този въпрос ще възникне само в зависимост от отговорите на предходните въпроси.

                              10)

                              Валиден ли е Регламент (ЕО) № 1177/2010 с оглед на правото на Съюза, имайки предвид по-специално:

                                          а)

                                          Членове 16, 17 и 20 от Хартата?

                                          б)

                                          Фактът, че въздушните превозвачи нямат задължение за заплащане на обезщетение, ако информират пътника за отмяната минимум две седмици преди началото на полета по разписание (член 5, параграф 1, буква в), подточка i) от Регламент (ЕО) № 261/2004) (2)?

                                          в)

                                          Принципите на пропорционалност, правна сигурност и равно третиране?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1177/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година относно правата на пътниците, пътуващи по море или по вътрешни водни пътища, и за изменение на Регламент (ЕО) № 2006/2004 (ОВ L 334, 2010 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218)


title: Дело C-578/19: Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство), постъпило на 30 юли 2019 г. — X/Kuoni Travel Ltd

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/32

      Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство), постъпило на 30 юли 2019 г. — X/Kuoni Travel Ltd
      (Дело C-578/19)
      (2019/C 328/35)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: X

         Ответник: Kuoni Travel Ltd

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  В случай на неизпълнение или неточно изпълнение на задължения по договор на организатор или продавач на дребно с потребител за предоставяне на пакетна туристическа ваканция, за която се прилага Директива 90/314/ЕИО (1) на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки, като това неизпълнение или неточно изпълнение е резултат от действията на служител на хотелиерско дружество — доставчик на услуги, за които се отнася договорът:

                              а)

                              възможно ли е да се приложи защитата по член 5, параграф 2, трета алинея, втора част и, ако това е така,

                              б)

                              въз основа на какви критерии националната юрисдикция следва да прецени приложимостта на тази защита?

                  2)

                  Когато организатор или продавач на дребно е сключил договор с потребител за предоставяне на пакетна туристическа ваканция, по отношение на която се прилага Директива 90/314/ЕИО на Съвета, и когато хотелиерско дружество предоставя услуги, за които се отнася договорът, следва ли служителите на това хотелиерско дружество да се считат за „доставчици на услуги“ за целите на защитата по член 5, параграф 2, трета алинея от Директивата?

         (1)  ОВ L 158, 1990, стр. 59.


title: Дело C-579/19: Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство), постъпило на 30 юли 2019 г. — R (по жалба на Association of Independent Meat Suppliers и др.)/The Food Standards Agency

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/33

      Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство), постъпило на 30 юли 2019 г. — R (по жалба на Association of Independent Meat Suppliers и др.)/The Food Standards Agency
      (Дело C-579/19)
      (2019/C 328/36)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: R (по жалба на Association of Independent Meat Suppliers и др.)

         Ответник: The Food Standards Agency

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли Регламенти (ЕО) № 854/2004 (1) и № 882/2004 (2) въвеждането на процедура, при която съгласно член 9 от Food Safety Act 1990 (Закон за безопасност на храните от 1990 г.) Justice of the Peace (мировият съдия) решава, по същество и въз основа на показания на експерти на всяка от страните, дали кланичните трупове не отговарят на изискванията за безопасност на храните?

                  2)

                  Поставя ли Регламент (ЕО) № 882/2004 право на обжалване в зависимост от решение на официален ветеринарен лекар съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 854/2004, че месото от кланичен труп е негодно за консумация от човека, и ако той въвежда такова изискване, какъв подход следва да се възприеме в производството по жалбата, за да се разгледа по същество решението, взето от официалния ветеринарен лекар?

         (1)  Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за човешка консумация (ОВ L 139, 2004 г., стр. 206; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 132).

         (2)  Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (ОВ L 165, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 58, стр. 216).


title: Дело C-488/19: Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 26 юни 2019 г. — Minister for Justice and Equality/JR

text:
               7.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/5

      Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 26 юни 2019 г. — Minister for Justice and Equality/JR
      (Дело C-488/19)
      (2019/C 337/05)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court (Ирландия)

         Страни в главното производство

         Молител: Minister for Justice and Equality

         Ответник: JR

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Прилага ли се Рамковото решение (1) по отношение на положение, при което издирваното лице е осъдено и му е наложено наказание в трета държава, но по силата на двустранен договор между тази трета държава и издаващата държава, присъдата на третата държава е призната в издаващата държава и изпълнена съгласно правото на издаващата държава?

                  2)

                  В случай на утвърдителен отговор, при обстоятелства, при които изпълняващата държава членка е приложила в своето национално законодателство факултативните основания за отказ за изпълнение на европейската заповед за арест по член 4, параграф 1 и член 4, параграф 7, буква б) от Рамковото решение, как изпълняващият съдебен орган следва да прецени наличието на престъпление, за което се твърди, че е извършено в третата държава, но при което съгласно съпътстващите това престъпление обстоятелства са били извършени подготвителни действия в издаващата държава?

         (1)  Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3)


title: Дело C-124/19 P: Жалба, подадена на 12 февруари 2019 г. от Vitromed GmbH срещу определението на Общия съд (девети състав), постановено на 12 декември 2018 г. по дело T-821/17 — Vitromed GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/8

      Жалба, подадена на 12 февруари 2019 г. от Vitromed GmbH срещу определението на Общия съд (девети състав), постановено на 12 декември 2018 г. по дело T-821/17 — Vitromed GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-124/19 P)
      (2019/C 372/04)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Vitromed GmbH (представител: M. Linß, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Vitromed Healthcare
      С определение от 11 септември 2019 г. Съдът на Европейския съюз (шести състав) отхвърли жалбата и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-325/19 P: Жалба, подадена на 17 април 2019 г. от Renew Consorzio Energie Rinnovabili срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 20 февруари 2019 г. по дело T-39/19, Renew Consorzio Energie Rinnovabili/Комисия и Италия

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/8

      Жалба, подадена на 17 април 2019 г. от Renew Consorzio Energie Rinnovabili срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 20 февруари 2019 г. по дело T-39/19, Renew Consorzio Energie Rinnovabili/Комисия и Италия
      (Дело C-325/19 P)
      (2019/C 372/05)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Renew Consorzio Energie Rinnovabili (представител: G. Passalacqua, avvocato)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Италианска република
      С определение от 19 септември 2019 г. Съдът (шести състав) отхвърли жалбата като явно недопустима и разпореди Renew Consorzio Energie Rinnovabili да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-358/19 P: Жалба, подадена на 6 май 2019 г. от PITEE Fogyasztóvédelmi Egyesület срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 22 март 2019 г. по дело T-566/18, PITEE Fogyasztóvédelmi Egyesület/Европейска комисия

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/9

      Жалба, подадена на 6 май 2019 г. от PITEE Fogyasztóvédelmi Egyesület срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 22 март 2019 г. по дело T-566/18, PITEE Fogyasztóvédelmi Egyesület/Европейска комисия
      (Дело C-358/19 P)
      (2019/C 372/06)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: PITEE Fogyasztóvédelmi Egyesület (представител: D. Lázár, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 26 септември 2019 г. Съдът на Европейския съюз (шести състав) отхвърля жалбата като явно неоснователна и постановява жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-421/19 P: Жалба, подадена на 29 май 2019 г. от Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 20 март 2019 г. по дело T-138/17 — Prim/EUIPO —Primed Halberstadt Medizintechnik

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/9

      Жалба, подадена на 29 май 2019 г. от Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 20 март 2019 г. по дело T-138/17 — Prim/EUIPO —Primed Halberstadt Medizintechnik
      (Дело C-421/19 P)
      (2019/C 372/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH (представител: R. Ingerl, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Prim, SA (представител: L. Broschat García, abogada), Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 16 септември 2019 г. Съдът (Състав по допускането на обжалване) постанови, че не допуска обжалване по делото и че Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-426/19 P: Жалба, подадена на 4 юни 2019 г. от Kurt Hesse срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 4 април 2019 г. по дело T-910/16 и Т-911/16 — Kurt Hesse и Wedl & Hofmann GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/10

      Жалба, подадена на 4 юни 2019 г. от Kurt Hesse срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 4 април 2019 г. по дело T-910/16 и Т-911/16 — Kurt Hesse и Wedl & Hofmann GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-426/19 P)
      (2019/C 372/08)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Kurt Hesse (представител: M. Krogmann, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Wedl & Hofmann GmbH, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 24 септември 2019 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допуска обжалване по делото и определя жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-501/19: Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casație și Justiție (Румъния), постъпило на 28 юни 2019 г. — UCMR – ADA Asociația pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor/Asociația Culturală „Suflet de Român“ в несъстоятелност чрез синдика Pro Management Insolv IPURL

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/10

      Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casație și Justiție (Румъния), постъпило на 28 юни 2019 г. — UCMR – ADA Asociația pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor/Asociația Culturală „Suflet de Român“ в несъстоятелност чрез синдика Pro Management Insolv IPURL
      (Дело C-501/19)
      (2019/C 372/09)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Страни в главното производство

         Ищец: UCMR – ADA Asociația pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

         Ответник: Asociația Culturală „Suflet de Român“ в несъстоятелност чрез синдика Pro Management Insolv IPURL

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Извършват ли притежателите на права върху музикални произведения доставки на услуги по смисъла на член 24, параграф 1 и член 25, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) (наричана по-нататък „Директивата за ДДС“) по отношение на организаторите на събития, от които организациите за колективно управление, въз основа на разрешение — неизключителна лицензия, получават от свое име, но за сметка на притежателите на права, възнаграждения за публичното разгласяване на музикални произведения?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, действат ли организациите за колективно управление, когато получават възнаграждения от организаторите на събития за правото на публично разгласяване на музикални произведения, в качеството на данъчнозадължено лице по смисъла на член 28 от Директивата за ДДС и длъжни ли са да издават фактури с ДДС на съответните организатори на събития, и ако възнаграждение се разпределя на авторите и на други притежатели на авторски права върху музикални произведения, трябва ли те на свой ред да издават фактури с ДДС на организацията за колективно управление?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-531/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 11 юли 2019 г. — PO/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/11

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 11 юли 2019 г. — PO/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
      (Дело C-531/19)
      (2019/C 372/10)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PO

         Ответник: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

         Преюдициален въпрос

      От Съда на Европейския съюз се иска да установи дали е съвместимо с член 12 от Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (1) и с решенията на Съда на Европейския съюз от 7 декември 2017 г. (дело C-636/16 (2)) и от 8 декември 2011 г. (дело C-371/08 (3)), наред с други, тълкуване като съдържащото се в решения на испанския Tribunal Supremo [Върховен съд] № 191/2019 от 19 февруари 2019 г. по касационна жалба 5607/2017 (ECLI:ES:TS:2019:580) и № 257/2019 от 27 февруари 2019 г. по касационна жалба 5809/2017 (ECLI:ES:TS:2019:663), съгласно което въз основа на тълкуване на Директива 2001/40/ЕО (4) е възможно да се твърди, че всеки гражданин на трета страна, притежаващ разрешение за дългосрочно пребиваване, който е извършил престъпление, за което се налага наказание от най-малко една година, може и трябва да бъде експулсиран „автоматично“, тоест без да е необходимо да се извършва каквато и да било преценка по отношение на неговите лични, семейни, социални и трудови обстоятелства.

         (1)  ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225.

         (2)  Решение от 7 декември 2017 г., López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949).

         (3)  Решение от 8 декември 2011 г., Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809).

         (4)  Директива 2001/40/ЕО на Съвета от 28 май 2001 година относно взаимното признаване на решения за експулсиране на граждани на трети страни (ОВ L 149, 2001 г., стр. 34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 124).


title: Дело C-533/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 11 юли 2019 г. — RQ/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/12

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 11 юли 2019 г. — RQ/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
      (Дело C-533/19)
      (2019/C 372/11)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RQ

         Ответник: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

         Преюдициален въпрос

      От Съда на Европейския съюз се иска да установи дали е съвместимо с член 12 от Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (1) и с решенията на Съда на Европейския съюз от 7 декември 2017 г. (дело C-636/16 (2)) и от 8 декември 2011 г. (дело C-371/08 (3)), наред с други, тълкуване като съдържащото се в решения на испанския Tribunal Supremo [Върховен съд] № 191/2019 от 19 февруари 2019 г. по касационна жалба 5607/2017 (ECLI:ES:TS:2019:580) и № 257/2019 от 27 февруари 2019 г. по касационна жалба 5809/2017 (ECLI:ES:TS:2019:663), съгласно което въз основа на тълкуване на Директива 2001/40/ЕО (4) е възможно да се твърди, че всеки гражданин на трета страна, притежаващ разрешение за дългосрочно пребиваване, който е извършил престъпление, за което се налага наказание от най-малко една година, може и трябва да бъде експулсиран „автоматично“, тоест без да е необходимо да се извършва каквато и да било преценка по отношение на неговите лични, семейни, социални и трудови обстоятелства.

         (1)  ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225

         (2)  Решение от 7 декември 2017 г., López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949)

         (3)  Решение от 8 декември 2011 г., Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809)

         (4)  Директива 2001/40/ЕО на Съвета от 28 май 2001 година относно взаимното признаване на решения за експулсиране на граждани на трети страни (OB L 149, 2001 г., стр. 34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 124)


title: Дело C-534/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 11 юли 2019 г. — SR/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/12

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 11 юли 2019 г. — SR/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
      (Дело C-534/19)
      (2019/C 372/12)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SR

         Ответник: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

         Преюдициален въпрос

      От Съда на Европейския съюз се иска да установи дали е съвместимо с член 12 от Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (1) и с решенията на Съда на Европейския съюз от 7 декември 2017 г. (дело C-636/16 (2)) и от 8 декември 2011 г. (дело C-371/08 (3)), наред с други, тълкуване като съдържащото се в решения на испанския Tribunal Supremo [Върховен съд] № 191/2019 от 19 февруари 2019 г. по касационна жалба 5607/2017 (ECLI:ES:TS:2019:580) и № 257/2019 от 27 февруари 2019 г. по касационна жалба 5809/2017 (ECLI:ES:TS:2019:663), съгласно което въз основа на тълкуване на Директива 2001/40/ЕО (4) е възможно да се твърди, че всеки гражданин на трета страна, притежаващ разрешение за дългосрочно пребиваване, който е извършил престъпление, за което се налага наказание от най-малко една година, може и трябва да бъде експулсиран „автоматично“, тоест без да е необходимо да се извършва каквато и да било преценка по отношение на неговите лични, семейни, социални и трудови обстоятелства.

         (1)  ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225

         (2)  Решение от 7 декември 2017 г., López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949)

         (3)  Решение от 8 декември 2011 г., Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809)

         (4)  Директива 2001/40/ЕО на Съвета от 28 май 2001 година относно взаимното признаване на решения за експулсиране на граждани на трети страни (OB L 149, 2001 г., стр. 34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 124)


title: Дело C-547/19: Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casație și Justiție (Румъния), постъпило на 15 юли 2019 г. — CY, Asociația „Forumul Judecătorilor din România“/Inspecția Judiciară, Consiliul Superior al Magistraturii, Înalta Curte de Casație și Justiție

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/13

      Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casație și Justiție (Румъния), постъпило на 15 юли 2019 г. — CY, Asociația „Forumul Judecătorilor din România“/Inspecția Judiciară, Consiliul Superior al Magistraturii, Înalta Curte de Casație și Justiție
      (Дело C-547/19)
      (2019/C 372/13)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: CY, Asociația „Forumul Judecătorilor din România“

         Ответници: Inspecția Judiciară, Consiliul Superior al Magistraturii, Înalta Curte de Casație și Justiție

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 2 от Договора за Европейския съюз, член 19, параграф 1 от същия Договор и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат намесата на конституционен съд (орган, който съгласно националното право не е съдебна институция) във връзка с начина, по който върховната юрисдикция е тълкувалa и приложилa подконституционното законодателство при дейността по сформиране на съдебните състави?


title: Дело C-549/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 17 юли 2019 г. — DX/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/14

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 17 юли 2019 г. — DX/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Дело C-549/19)
      (2019/C 372/14)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DX

         Ответник: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Преюдициален въпрос

      От Съда на Европейския съюз се иска да установи дали е съвместимо с член 12 от Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (1) и с решенията на Съда на Европейския съюз от 7 декември 2017 г. (дело C-636/16 (2)) и от 8 декември 2011 г. (дело C-371/08 (3)), наред с други, тълкуване като съдържащото се в решения на испанския Tribunal Supremo [Върховен съд] № 191/2019 от 19 февруари 2019 г. по касационна жалба 5607/2017 (ECLI:ES:TS:2019:580) и № 257/2019 от 27 февруари 2019 г. по касационна жалба 5809/2017 (ECLI:ES:TS:2019:663), съгласно което въз основа на тълкуване на Директива 2001/40/ЕО (4) е възможно да се твърди, че всеки гражданин на трета страна, притежаващ разрешение за дългосрочно пребиваване, който е извършил престъпление, за което се налага наказание от най-малко една година, може и трябва да бъде експулсиран „автоматично“, тоест без да е необходимо да се извършва каквато и да било преценка по отношение на неговите лични, семейни, социални и трудови обстоятелства.

         (1)  ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225

         (2)  Решение от 7 декември 2017 г., López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949)

         (3)  Решение от 8 декември 2011 г., Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809)

         (4)  Директива 2001/40/ЕО на Съвета от 28 май 2001 година относно взаимното признаване на решения за експулсиране на граждани на трети страни (OB L 149, 2001 г., стр. 34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 124)


title: Дело C-558/19: Преюдициално запитване от Tribunalul Cluj (Румъния), постъпило на 23 юли 2019 г. — Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj/Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/14

      Преюдициално запитване от Tribunalul Cluj (Румъния), постъпило на 23 юли 2019 г. — Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj/Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Дело C-558/19)
      (2019/C 372/15)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Cluj

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj

         Ответник: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Преюдициален въпрос

      Противоречи ли на членове 49 и 63 от Договора за функционирането на Европейския съюз национална правна уредба като разглежданата в настоящото производство [член 11, параграф 2 и член 29, параграф 3 от Legea nr. 571/2003 privind Codul fiscal (Закон № 571/2003 за Данъчния кодекс)], в която е предвидена възможност за промяна на квалификацията на банков трансфер на парични средства от местно дъщерно дружество в една държава членка на дружеството майка, местно лице в друга държава членка, като сделка, от която се получават приходи, в резултат на което възниква задължение за прилагане на нормите относно цените за трансфер, докато ако същата сделка се осъществява между дъщерно дружество и дружество майка в една и съща държава членка, не би могло сделката да се преквалифицира по същия начин и не биха били приложени нормите за цените при трансфер?


title: Дело C-560/19: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 3 de Valencia (Испания), постъпило на 23 юли 2019 г. — GT/Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo S.A.

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/15

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 3 de Valencia (Испания), постъпило на 23 юли 2019 г. — GT/Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo S.A.
      (Дело C-560/19)
      (2019/C 372/16)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Mercantil no 3 de Valencia

         Страни в главното производство

         Ищец: GT

         Ответник: Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo S.A.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли „опериращ въздушен превозвач“ компания с предмет на дейност предоставяне на въздушен транспорт на пътници, която е продала билета, но не е изпълнила полета, т.е. не го е извършила фактически?

                  2)

                  При отрицателен отговор на предходния въпрос — „Възниква ли правото на обезщетение по член 7 от Регламент [(ЕО) №o] 261/2004 (1) за пътници в хипотеза, при която полетът е разделен на различни етапи и в резултат на малко закъснение в един от етапите (под три часа) се получи голямо закъснение (над три часа) в крайния пункт на пристигане и поради това се пропусне връзката с другия етап от полета? При положителен отговор — дали отговорността за задължението да плати обезщетението по член 7 от Регламент [(ЕО) №o] 261/2004 принадлежи на опериращия въздушен превозвач, който е изпълнил етапа от полета, породил малко закъснение (под три часа), но причинил пропускане на връзката с другия етап от полета и поради това голямо закъснение (над три часа) в крайния пункт на пристигане, ако опериращите въздушни превозвачи са различни за отделните етапи от полета?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (
            ОВ 2004, L 46, стр. 1)


title: Дело C-565/19 P: Жалба, подадена на 23 юли 2019 г. от Armando Carvalho и др. срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 8 май 2019 г. по дело T-330/18, Carvalho и др./Парламент и Съвет

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/16

      Жалба, подадена на 23 юли 2019 г. от Armando Carvalho и др. срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 8 май 2019 г. по дело T-330/18, Carvalho и др./Парламент и Съвет
      (Дело C-565/19 P)
      (2019/C 372/17)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Armando Carvalho и др. (представители: G. Winter, Professor, R. Verheyen, Rechtsanwältin, H. Leith, Barrister)

         Други страни в производството: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите молят Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното определение;

                  —

                  да обяви жалбата и иска пред Общия съд за допустими;

                  —

                  да върне делото на Общия съд, за да може последният да се произнесе по същество по жалбата за отмяна;

                  —

                  да върне делото на Общия съд, за да може последният се произнесе по същество по иска за ангажиране на извъндоговорната отговорност на Съюза и

                  —

                  да осъди ответниците да заплатят разноските в настоящото производство и в производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите оспорват определението на Общия съд, с което претенциите им се отхвърлят като недопустими, на изложените по-долу основания.
      Първо основание: Общият съд е приел неправилно, че жалбоподателите не отговарят на принципите, установени в съдебната практика, произтичаща от решение Plaumann/Комисия, с оглед на установяване на индивидуално засягане. Трите акта относно емисиите на парникови газове (1) (2) (3) допускат изпускането на газове, които засягат всеки от жалбоподателите по различен начин. Освен това критерият, установен в решение Plaumann/Комисия, бил изпълнен, тъй като трите акта относно емисиите на парникови газове нарушават личните основни права на жалбоподателите.
      Второ основание: При условията на евентуалност Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като не е приспособил критерия, установен в решение Plaumann/Комисия, с оглед на неоспоримото предизвикателство, което съставлява изменението на климата, и с оглед на обстоятелството, че претенциите на жалбоподателите се основават на индивидуалните ми основни права, в това число на гаранцията за ефективна съдебна защита на посочените права. Съдът на Европейския съюз е приел, че за да бъде ефикасно едно право, то трябва да бъде придружено от правно средство за защита, а Общият съд е приел неправилно, че системата на националните съдилища (и преюдициалното производство по член 267 ДФЕС) или жалбата срещу актовете за изпълнение на Комисията съставляват адекватни средства за защита в настоящия случай.
      Следователно Съдът трябва да приеме, че когато (както в настоящия случай) жалбоподателят не разполага с никакво друго ефективно правно средство за защита на своите основни права, изискването за „индивидуално засягане“ е изпълнено, когато се твърди и бъде доказано, че законодателен акт нарушава в голяма степен основно лично право на жалбоподателя или, при условията на евентуалност, нарушава основното съдържание на това право. Посоченото условие е изпълнено в конкретния случай.
      Трето основание: В допълнение към първото и второто основание се посочва, че Общият съд е приел неправилно, че Saminuorra association (сдружение на младите Sami) няма процесуална легитимация, без да вземе предвид (и без да изложи мотиви в това отношение) доказателствата, че повечето членове на сдружението са лично засегнати и имат собствена процесуална легитимация. При условията на евентуалност Съдът трябвало да смекчи критериите за установяване на locus standi, когато става въпрос за сдружения, които представляват местна общност.
      Четвърто основание: При отхвърлянето на иска за реализиране на извъндоговорна отговорност Общият съд е приложил погрешен правен критерий, като е въвел ново изискване относно процесуалната легитимация за целите на член 263 ДФЕС. Това изискване не се основава нито на разпоредби от Договора, нито на съдебната практика.

         (1)  Директива (ЕС) 2018/410 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2018 година за изменение на Директива 2003/87/ЕО с цел засилване на разходоефективните намаления на емисии и на нисковъглеродните инвестиции, и на Решение (ЕС) 2015/1814 (ОВ 2018, L 76, стр. 3).

         (2)  Регламент (ЕС) 2018/841 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2018 година за включването на емисиите и поглъщанията на парникови газове от земеползването, промените в земеползването и горското стопанство в рамката в областта на климата и енергетиката до 2030 г. и за изменение на Регламент (ЕС) № 525/2013 и Решение № 529/2013/ЕС (ОВ 2018, L 156, стр. 1).

         (3)  Регламент (ЕС) 2018/842 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2018 година за задължителните годишни намаления на емисиите на парникови газове за държавите членки през периода 2021—2030 г., допринасящи за действията в областта на климата в изпълнение на задълженията, поети по Парижкото споразумение, и за изменение на Регламент (ЕС) № 525/2013 (ОВ 2018, L 156, стр. 26).


title: Дело C-567/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 25 юли 2019 г. — LP/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/17

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 25 юли 2019 г. — LP/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Дело C-567/19)
      (2019/C 372/18)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: LP

         Ответник: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Преюдициален въпрос

      От Съда на Европейския съюз се иска да установи дали е съвместимо с член 12 от Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (1) и с решенията на Съда на Европейския съюз от 7 декември 2017 г. (дело C-636/16 (2)) и от 8 декември 2011 г. (дело C-371/08 (3)), наред с други, тълкуване като съдържащото се в решения на испанския Tribunal Supremo [Върховен съд] № 191/2019 от 19 февруари 2019 г. по касационна жалба 5607/2017 (ECLI:ES:TS:2019:580) и № 257/2019 от 27 февруари 2019 г. по касационна жалба 5809/2017 (ECLI:ES:TS:2019:663), съгласно което въз основа на тълкуване на Директива 2001/40/ЕО (4) е възможно да се твърди, че всеки гражданин на трета страна, притежаващ разрешение за дългосрочно пребиваване, който е извършил престъпление, за което се налага наказание от най-малко една година, може и трябва да бъде експулсиран „автоматично“, тоест без да е необходимо да се извършва каквато и да било преценка по отношение на неговите лични, семейни, социални и трудови обстоятелства.

         (1)  ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225.

         (2)  Решение от 7 декември 2017 г., López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949).

         (3)  Решение от 8 декември 2011 г., Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809).

         (4)  Директива 2001/40/ЕО на Съвета от 28 май 2001 година относно взаимното признаване на решения за експулсиране на граждани на трети страни (ОВ L 149, 2001 г., стр. 34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 124).


title: Дело C-628/19 P: Жалба, подадена на 22 август 2019 г. от Csanád Szegedi срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 27 юни 2019 г. по дело T-135/18, Csanád Szegedi/Европейски парламент

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/18

      Жалба, подадена на 22 август 2019 г. от Csanád Szegedi срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 27 юни 2019 г. по дело T-135/18, Csanád Szegedi/Европейски парламент
      (Дело C-628/19 P)
      (2019/C 372/20)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Csanád Szegedi (представител: K. Bodó, ügyvéd)

         Друга страна в производството: Европейски парламент

         Искания на жалбоподателя

      В жалбата си за отмяна Csanád Szegedi иска от Съда:

                  1.

                  По отношение на първото основание, доколкото то се отнася до исканата сума за назначаването на г-н László Tibor Erdélyi и на д-р József Virág като акредитирани парламентарни сътрудници, да измени решението на Общия съд, да уважи жалбата и да отмени решението на генералния секретар на Европейския парламента от 30 ноември 2017 г. и на дебитното известие № 2017-1635 на генералния секретар на Европейския парламента, Генерална дирекция по финанси.

                  2.

                  По отношение на второто основание, доколкото то се отнася до исканата сума за назначаването на г-н László Tibor Erdélyi и на д-р József Virág като акредитирани парламентарни сътрудници, да отмени решението на Общия съд и да върне делото на Общия съд.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания за обжалване:
      Първо основание за обжалване:

                  Нарушение в рамките на производството за възстановяване на разходи пред генералния секретар на Европейския парламента на правото на справедлив съдебен процес (член 6, параграф 1 от ЕКПЧ и на член 47, втора алинея от Хартата на основните права) и на свързаните с него принципи (принцип на състезателност на производството, принцип на равни процесуални възможности и принцип на правото на защита), доколкото жалбоподателят не е имал достъп до доклада на OLAF, на който се позовава решението, нито до доказателствата, представени в подкрепа на въпросния доклад, нито е могъл да упражни правото си да бъде предварително изслушан, в нарушение на разпоредбата на член 68, параграф 2 от Решението на Бюрото на Европейския парламент за установяване на мерки по прилагане на устава на членовете на Европейския парламент (наричани по-нататък „мерки по прилагане“). В точка 44 от решението си Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, позовавайки се на член 11, параграф 4 от Регламент № 883/2013, тъй като въпросният член не урежда производството за възстановяване на разходи пред генералния секретар, а производството на OLAF. В този смисъл в точка 45 от решението си Общият съд е приложил неправилно съдебната практика, установена в точка 35 от решение IMG/Комисия. В точка 48 от решението си Общият съд е разтълкувал contra legem член 68, параграф 2 от мерките по прилагане, поставяйки знак на равенство между правото на изразяване на позицията си и правото на изслушване. В точка 51 от решението си Общият съд отново е разтълкувал неправилно член 68 от мерките по прилагане, който урежда производството за възстановяване на разходи, в смисъл че съответната норма не създава нито права, нито задължения за жалбоподателя по отношение на представянето на доказателства в производството пред генералния секретар.

            Второ основание за обжалване:

                  Нарушение на правото на справедлив съдебен процес (член 6, параграф 1 от ЕКПЧ и на член 47, втора алинея от Хартата на основните права) в производството пред Общия съд, доколкото последният, без да представи мотиви по същество, отказва да допусне предложението за даване на свидетелски показания от д-р József Virág и г-н László Tibor Erdélyi. Решението на Общият съд да не допусне това предложение е лишило жалбоподателя от възможността да се защити по същество.


title: Дело C-637/19: Преюдициално запитване от Svea Hovrätt – Patent- och marknadsöverdomstolen (Швеция), постъпило на 27 август 2019 г. — BY/CX

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/19

      Преюдициално запитване от Svea Hovrätt – Patent- och marknadsöverdomstolen (Швеция), постъпило на 27 август 2019 г. — BY/CX
      (Дело C-637/19)
      (2019/C 372/21)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Svea Hovrätt - Patent- och marknadsöverdomstolen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BY

         Ответник: CX

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Има ли еднакво значение думата „публично“, която се съдържа в член 3, параграф 1 и в член 4, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, следва ли да се приеме, че разгласяване или разпространяване пред съд е „публично“ по смисъла на тези разпоредби?

                  3)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос:

                              a)

                              може ли разгласяването на защитено произведение пред този съд да се счита за „публично“?

                              б)

                              може ли разпространяването на защитено произведение пред този съд да се счита за „публично“?

                  4)

                  Фактът, че националното законодателство установява общия принцип на достъп до публични документи, съгласно който всяко подало молба лице може да получи достъп до предоставените на съда процесуални документи, освен ако не съдържат поверителна информация, релевантен ли е за преценката дали предоставянето на защитени произведения на съдилищата съставлява „публично разгласяване“ или „публично разпространяване“?

         (1)  ОВ L 167, 2001 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.


title: Дело C-647/19 P: Жалба, подадена на 30 август 2019 г. от Ja zum Nürburgring eV срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 19 юни 2019 г. по дело T-373/15, Ja zum Nürburgring eV/Европейска комисия

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/20

      Жалба, подадена на 30 август 2019 г. от Ja zum Nürburgring eV срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 19 юни 2019 г. по дело T-373/15, Ja zum Nürburgring eV/Европейска комисия
      (Дело C-647/19 P)
      (2019/C 372/22)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Ja zum Nürburgring eV (представители: проф. д-р D. Frey и д-р M. Rudolph, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда,

                  1.

                  Да отмени решението на Общия съд от 19 юни 2019 г. по дело T-373/15.

                  2.

                  Да отмени Решение C(2014) 3634 окончателно на Комисията от 1 октомври 2014 г. в частта, в която се установява, че

                              a.

                              приобретателите на продадените след провеждане на тръжна процедура активи, Capricorn Nürburgring Besitzgesellschaft GmbH и дъщерното му дружество, не са засегнати от евентуално възстановяване на несъвместимите с вътрешния пазар държавни помощи, и

                              b.

                              продажбата на активите на Nürburgring GmbH, Motorsport Resort Nürburgring GmbH и Congress- und Motorsport Hotel Nürburgring GmbH не представлява държавна помощ в полза на Capricorn Nürburgring Besitzgesellschaft GmbH или на дъщерното му дружество.

                  3.

                  При условията на евентуалност да се отмени посоченото в точка 1 решение и делото да се върне на Общия съд за ново разглеждане.

                  4.

                  Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по двете производства.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

                  1.

                  Грешка при прилагане на правото при приемането, че като конкурент жалбоподателят не е засегнат:

                              Общият съд е пропуснал относими доводи и аргументи на жалбоподателя, които произтичат очевидно от документите по делото и по този начин е нарушил задължението си за мотивиране. В мотивите на Общия съд има пропуски, а при всички случаи са недостатъчни. В допълнение е налице нарушение на гарантираното право на изслушване и правото на ефективна правна защита на жалбоподателя (член 47 от Хартата). Освен това Общият съд неправилно е тълкувал и приложил член 263, четвърта алинея ДФЕС.

                  2.

                  Грешка при прилагане на правото при приемането, че като професионално сдружение жалбоподателят не е засегнат:

                              Общият съд е пропуснал и съответно относими доводи и аргументи на жалбоподателя, които произтичат очевидно от документите по делото и по този начин е нарушил задължението си за мотивиране. В мотивите на Общия съд има пропуски, а при всички случаи са недостатъчни. В допълнение е налице съответно нарушение на гарантираното право на изслушване и правото на ефективна правна защита на жалбоподателя (член 47 от Хартата). Общият съд е изопачил факти и доказателства. Освен това Общият съд неправилно е тълкувал и приложил член 263, четвърта алинея ДФЕС.

                  3.

                  Опорочено поради процесуално нарушение и грешка при прилагане на правото отричане на процесуалната легитимация като конкурент и професионално сдружение по отношение на второто обжалвано решение:

                              Поради изложените в първото и второто основание за обжалване причини, Общият съд неправилно отрича процесуалната легитимация на жалбоподателя по отношение на второто обжалвано решение.

                  4.

                  Грешка при прилагане на правото при отричане на задължението на Комисията да проведе официална процедура по отношение на предоставянето на нова помощ чрез продажбата на имуществото на Capricorn.

                              В нарушение на член 107 ДФЕС, член 108, параграф 2 ДФЕС, нарушение на задължението за мотивиране, за изслушване и на правото на ефективна правна защита, при изопачаване на факти и доказателства неправилно Общият съд е потвърдил, че е проведена открита, прозрачна, недискриминационна и безусловна тръжна процедура. Не е установена пазарната цена. Поради това са налице сериозни съмнения, които Комисията е трябвало да отстрани, за откриването на официална процедура.

                  5.

                  Грешка при прилагането на правото при мотивирането на Общия съд относно липсата на мотиви на Комисията във връзка с второто обжалвано решение:

                              Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като не е отчел, че Комисията е нарушила задължението си за мотивиране по отношение на обжалваното решение.


title: Дело C-650/19 P: Жалба, подадена на 3 септември 2019 г. от Vialto Consulting Kft. срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 26 юни 2019 г. по дело T-617/17, Vialto Consulting Kft./Европейска комисия

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/22

      Жалба, подадена на 3 септември 2019 г. от Vialto Consulting Kft. срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 26 юни 2019 г. по дело T-617/17, Vialto Consulting Kft./Европейска комисия
      (Дело C-650/19 P)
      (2019/C 372/23)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Vialto Consulting Kft. (представител: Dimitrios Sigalas, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да отмени решението на Общия съд от 26 юни 2019, дело T-617/17;

                  —

                  Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

                  1)

                  Обжалваното решение е опорочено от изопачаване на фактите и от грешка при прилагането на правото поради нарушение на член 7, параграф 1 от Регламент № 2185/96 (1). Общият съд не е взел предвид обстоятелството, че действителният предмет на искането за обезщетение е това дали OLAF е нарушила член 7, параграф 1 от Регламент № 2185/96, като е поискала от жалбоподателя да му позволи да събира данни, които по никакъв начин не са били свързани с разследването на службата. Общият съд не е отчел също така и обстоятелството, че жалбоподателят действително е дал съгласие OLAF да извърши проверки относно всички поискани от него данни.

                  2)

                  Обжалваното решение е опорочено от грешка при прилагането на правото и недостатъчност на мотивите във връзка с нарушението на принципа за защита на оправданите правни очаквания. Общият съд не е изяснил кое от трите условия, определени в съдебната практика по отношение на защитата на оправданите правни очаквания не е изпълнено в разглеждания случай.

                  3)

                  Обжалваното решение е опорочено от изопачаване на фактите и от грешка при прилагането на правото, що се отнася до нарушението на правото на изслушване. Общият съд не е взел предвид обстоятелството, че Комисията е приела задължителна позиция по отношение на възлагащия орган, която е можела да прерасне в увреждащ акт за жалбоподателя, без последният да е бил изслушан.

         (1)  1Регламент (ЕВРАТОМ, ЕО) № 2185/96 на Съвета от 11 ноември 1996 година относно контрола и проверките на място, извършвани от Комисията за защита на финансовите интереси на Европейските общности срещу измами и други нередности. (ОВ L 292, 1996 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 24).


title: Дело C-651/19: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 2 септември 2019 г. — JP/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/23

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 2 септември 2019 г. — JP/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Дело C-651/19)
      (2019/C 372/24)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: JP

         Ответник: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 46 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (1) (преработен текст), съгласно който кандидатите трябва да разполагат с право на ефективна защита пред съд срещу решенията „относно тяхната молба за международна закрила“, и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално процесуално правило, като член 39/57 от Закона от 15 декември 1980 г. за влизането, пребиваването и установяването на чужденци на територията на страната и извеждането им от нея, разглеждан във връзка с член 51/2, член 57/6, § 3, първа алинея, точка 5o и член 57/6/2, § 1 от същия закон, което определя срок от 10 „календарни“ дни от връчването на административния акт като срок за обжалване на решение за обявяване на недопустимост на последваща молба за международна закрила, подадена от гражданин на трета страна, особено при положение че връчването е извършено в Главния комисариат за бежанците и апатридите, където по закон се „счита“, че жалбоподателят е посочил адрес за съобщения?

         (1)  ОВ L 180, 2013 г., стр. 60.


title: Дело T-651/19: Жалба, подадена на 26 септември 2019 г. — Brands Up/EUIPO (Credit24)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/83

      Жалба, подадена на 26 септември 2019 г. — Brands Up/EUIPO (Credit24)
      (Дело T-651/19)
      (2019/C 399/102)
      Език на производството: финландски

         Страни

         Жалбоподател: Brands Up OÜ (Талин, Естония) (представител: M. Welin, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за регистрация на фигуративна марка (Credit24) като марка на Европейския съюз — заявка за регистрация № 17 941 316

         Обжалвано решение: решение на апелативен състав на EUIPO от 16 юли 2019 г. по преписка R 465/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да регистрира спорната марка,

                  —

                  да разпореди да се заличи думата „kyseenalainen“ („спорно“) на страница 1 от решението на проверителя на EUIPO от 20 декември 2018 г.,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на принципите на равно третиране и на последователност в съдебната практика.


title: Дело T-615/15 RENV: Решение на Общия съд от 20 септември 2019 г. — LL/Парламент (Правилник за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент — Надбавка за парламентарни сътрудници — Възстановяване на недължимо платени суми — Погасителна давност)

text:
               2.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/19

      Решение на Общия съд от 20 септември 2019 г. — LL/Парламент
      (Дело T-615/15 RENV) (1)

      (Правилник за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент - Надбавка за парламентарни сътрудници - Възстановяване на недължимо платени суми - Погасителна давност)
      (2019/C 406/26)
      Език на производството: литовски

         Страни

         Жалбоподател: LL (представител: J. Petrulionis, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: първоначално G. Corstens и S. Toliušis, впоследствие S. Toliušis, N. Lorenz и M. Ecker)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяната на Решение D(2014) 1553 на Генералния секретар на Парламента от 17 април 2014 г. относно възстановяването от жалбоподателя на недължимо платената за парламентарни сътрудници сума от 37 728 EUR и свързаното с него дебитно известие от 5 май 2014 г.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     LL понася направените от него съдебни разноски и тези на Европейския парламент, свързани с първоначалното производство пред Общия съд по дело T-615/15 и с настоящото производство по обжалване по дело T-615/15 RENV.

                  3)

                     Парламентът понася направените от него съдебни разноски и тези на LL, направени в рамките на производството по обжалване по дело C-326/16 P.

         (1)  ОВ C 27, 25.1.2016 г.


title: Дело T-610/17: Решение на Общия съд от 20 септември 2019 г. — ICL-IP Terneuzen и ICL Europe Coöperatief/Комисия (REACH — Вещества, подлежащи на разрешаване — Включване на 1-бромопропан (nPB) в приложение XIV към Регламент (ЕО) № 1907/2006 — Количество — Регистрационно досие — Данни — Групиране на вещества — Принцип на добра администрация — Право на свободна стопанска инициатива и търговия — Задължение за мотивиране — Оправдани правни очаквания — Пропорционалност — Равно третиране)

text:
               2.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/22

      Решение на Общия съд от 20 септември 2019 г. — ICL-IP Terneuzen и ICL Europe Coöperatief/Комисия
      (Дело T-610/17) (1)

      (REACH - Вещества, подлежащи на разрешаване - Включване на 1-бромопропан (nPB) в приложение XIV към Регламент (ЕО) № 1907/2006 - Количество - Регистрационно досие - Данни - Групиране на вещества - Принцип на добра администрация - Право на свободна стопанска инициатива и търговия - Задължение за мотивиране - Оправдани правни очаквания - Пропорционалност - Равно третиране)
      (2019/C 406/29)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: ICL-IP Terneuzen, BV (Terneuzen, Нидерландия) и ICL Europe Coöperatief UA (Амстердам, Нидерландия) (представители: R. Cana, E. Mullier и H. Widemann, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: M. Huttunen, R. Lindenthal и K. Mifsud-Bonnici)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска агенция по химикалите (представители: M. Heikkilä, W. Broere, T. Zbihlej и N. Herbatschek)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Регламент (ЕС) 2017/999 на Комисията от 13 юни 2017 година за изменение на приложение XIV към Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) (ОВ L 150, 2017 г., стр. 7), в частта, в която 1-бромопропан (nPB) е включен в посоченото приложение

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     ICL-IP Terneuzen, BV и ICL Europe Coöperatief UA понасят собствените си съдебни разноски и разноските, направени от Европейската комисия.

                  3)

                     Европейската агенция по химикали (ECHA) понася собствените си съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 357, 23.10.2017 г.


title: Дело T-636/17: Решение на Общия съд от 20 септември 2019 г. — PlasticsEurope/ECHA (REACH — Изготвяне на списък с идентифицирани вещества за възможно включване в приложение XIV към Регламент (ЕО) № 1907/2006 — Допълване на записа относно веществото бисфенол А в този списък — Членове 57 и 59 от Регламент № 1907/2006 — Явна грешка в преценката — Правна сигурност — Оправдани правни очаквания — Пропорционалност)

text:
               2.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/22

      Решение на Общия съд от 20 септември 2019 г. — PlasticsEurope/ECHA
      (Дело T-636/17) (1)

      (REACH - Изготвяне на списък с идентифицирани вещества за възможно включване в приложение XIV към Регламент (ЕО) № 1907/2006 - Допълване на записа относно веществото бисфенол А в този списък - Членове 57 и 59 от Регламент № 1907/2006 - Явна грешка в преценката - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания - Пропорционалност)
      (2019/C 406/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: PlasticsEurope (Брюксел, Белгия) (представители: R. Cana, É. Mullier и F. Mattioli, адвокати)

         Ответник: Европейска агенция по химикалите (представители: M. Heikkilä, W. Broere, C. Buchanan и A. Hautamäki, подпомагани първоначално от S. Raes, адвокат)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Френска република (представители: първоначално D. Colas, E. de Moustier и J. Traband, впоследствие D. Colas, J. Traband и A.-L. Desjonquères), ClientEarth (Лондон, Обединено кралство) (представител: P. Kirch, адвокат)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС, с която се иска отмяна на решение ED/30/2017 на изпълнителния директор на ECHA от 6 юли 2017 г., с което съществуващият запис относно веществото бисфенол А в списъка с идентифицираните вещества за възможно включване в приложение XIV към Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3), съгласно член 59 от този регламент е допълнен в смисъл, че веществото бисфенол А е идентифицирано също и като вещество, имащо свойствата да разрушава ендокринната система и което може да има сериозни въздействия върху здравето на човека и поражда еквивалентна степен на безпокойство спрямо веществата, описани в член 57, букви а)—д) от посочения регламент, всичко това по смисъла на член 57, буква е) от същия регламент.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     PlasticsEurope понася направените от него съдебни разноски и тези на Европейската агенция по химикали (ECHA) и ClientEarth.

                  3)

                     Френската република понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 382, 13.11.2017 г.