title: Дело C-315/07: Определение на председателя на Съда от 30 май 2008 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Klagenfurt — Австрия) — A-Punkt Schmuckhandels GmbH/Claudia Schmidt

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/11

         Определение на председателя на Съда от 30 май 2008 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Klagenfurt — Австрия) — A-Punkt Schmuckhandels GmbH/Claudia Schmidt
   (Дело C-315/07) (1)

   (2008/C 247/20)

      Език на производството: немски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело C-121/16: Преюдициално запитване от Tribunale civile e penale di Cagliari (Италия), постъпило на 29 февруари 2016 г. — Salumificio Murru SpA/Autotrasporti di Marongiu Remigio

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/5

         Преюдициално запитване от Tribunale civile e penale di Cagliari (Италия), постъпило на 29 февруари 2016 г. — Salumificio Murru SpA/Autotrasporti di Marongiu Remigio
   (Дело C-121/16)
   (2016/C 200/08)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale civile e penale di Cagliari

      Страни в главното производство

      Възразяваща страна: Salumificio Murru SpA

      Ответник по възражението: Autotrasporti di Marongiu Remigio

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 101 ДФЕС във връзка с член 4, параграф 3 ДЕС да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като съдържащата се в член 83-bis, алинея 10 от Законодателен декрет 112/2008, при положение че в нея се предвижда, че цената на услугите, свързани с автомобилен превоз на товари за чужда сметка, не може да бъде по-ниска от минималните експлоатационни разходи, определени от Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, и не се определя свободно от страните по договора?

               2)

               Могат ли, с оглед на характера на орган на публична власт на Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, правилата на конкуренцията във вътрешния пазар да се ограничават от националната правна уредба, за да се постигне целта за осигуряване на безопасността на движението по пътищата?


title: Дело T-537/11: Жалба, подадена на 10 октомври 2011 г. — Hultafors Group/СХВП — Società Italiana Calzature (Snickers)

text:
               10.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 362/20

         Жалба, подадена на 10 октомври 2011 г. — Hultafors Group/СХВП — Società Italiana Calzature (Snickers)
   (Дело T-537/11)
   2011/C 362/30
   Език на подаване на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hultafors Group AB (Bollebygd, Швеция) (представители: A. Rasmussen и T. Swanstrøm, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Società Italiana Calzature SpA (Милано, Италия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 9 август 2011 г. по преписка № R 2519/2010-4; и

               —

               да осъди ответника да понесе наред с направените от него разноски и тези на другата страна в производството, включително тези, направени в хода на производството по обжалване и по възражение.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка в черно и бяло „Snickers“, за стоки от класове 8, 9 и 25 — Заявка за марка на Общността № 3740719

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация на италианската словна марка № 348149 „KICKERS“, за стоки от класове 3, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 32 и 33

      Решение на отдела по споровете: Приема възражението за всички оспорени стоки.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че съществува вероятност от объркване между заявената марка и марката, на която се прави позоваване в подкрепа на възражението.


title: Дело T-229/04: Решение на Първоинстанционния съд от 11 юли 2007 г. — Кралство Швеция/Комисия ( Директива 91/414/ЕИО — Продукти за растителна защита — Активно вещество паракват — Разрешение за пускане на пазара — Процедура по издаване на разрешение — Защита на здравето на хората и животните )

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/32

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 юли 2007 г. — Кралство Швеция/Комисия
   (Дело T-229/04) (1)

   („Директива 91/414/ЕИО - Продукти за растителна защита - Активно вещество паракват - Разрешение за пускане на пазара - Процедура по издаване на разрешение - Защита на здравето на хората и животните“)
   (2007/C 199/60)
   Език на производството: шведски
   Страни

      Ищец: Кралство Швеция (представител: A. Kruse)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Ström van Lier и B. Doherty)

      Встъпили страни в подкрепа на ищеца: Кралство Дания (представители: J. Molde, A. Jacobsen и J. Bering Liisberg); Република Австрия (представител: E. Riedl); и Република Финландия (представители: T. Pynnä и E. Bygglin)
   Предмет
   Иск за отмяна на Директива 2003/112/ЕО на Комисията от 1 декември 2003 г. за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета относно включване на паракват като активно вещество (ОВ L 321, стр. 32).
   Диспозитив

               1)

               Отменя се Директива 2003/112/ЕО на Комисията от 1 декември 2003 г. за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета относно включване на паракват като активно вещество.

               2)

               Осъжда се Комисията да заплати направените от Кралство Швеция съдебни разноски и да понесе собствените си съдебни разноски.

               3)

               Кралство Дания, Република Австрия и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2004 г. (преди това дело C-102/04).


title: Дело T-186/06: Решение на Общия съд от 16 юни 2011 г. — Solvay/Комисия (Конкуренция — Картели — Водороден пероксид и натриев перборат — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Продължителност на нарушението — Понятие за споразумение и за съгласувана практика — Достъп до преписката — Глоби — Известие относно сътрудничеството — Равно третиране — Оправдани правни очаквания — Задължение за мотивиране)

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/20

         Решение на Общия съд от 16 юни 2011 г. — Solvay/Комисия
   (Дело T-186/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Водороден пероксид и натриев перборат - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Продължителност на нарушението - Понятие за споразумение и за съгласувана практика - Достъп до преписката - Глоби - Известие относно сътрудничеството - Равно третиране - Оправдани правни очаквания - Задължение за мотивиране)
   2011/C 226/38
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Solvay SA (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално O.W. Brouwer, D. Mes, avocats, M. O’Regan и A. Villette, solicitors, впоследствие O.W. Brouwer, A. Stoffer, avocat, O’Regan и A. Villette)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Arbault, впоследствие V. Di Bucci и V. Bottka, подпомагани от M. Gray, barrister)

      Предмет

   От една страна, искане за частична отмяна на Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат), и от друга страна, искане за отмяна или намаляване на размера на наложената на жалбоподателя глоба.

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 1, буква м) от Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка C.38.620 — Водороден пероксид и перборат), доколкото там Европейската комисия е установила, че Solvay SA е участвало в нарушението през периода преди май 1995 г.

               2.

               Определя размера на глобата, наложена на Solvay в член 2, буква з) от Решение C(2006) 1766 окончателен, на 139,5 милиона евро.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4.

               Solvay понася 80 % от направените от него съдебни разноски и от тези, направени от Комисията.

               5.

               Комисията понася 20 % от направените от нея съдебни разноски и от тези, направени от Solvay.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело F-77/13: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 5 март 2014 г.  — DC/Европол (Публична служба — Служители на Европол — Инвалидност — Обезщетение за инвалидност — Изчисляване на лихвите — Искане за обезщетение — Явна недопустимост)

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/36

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 5 март 2014 г. — DC/Европол
   (Дело F-77/13) (1)

   ((Публична служба - Служители на Европол - Инвалидност - Обезщетение за инвалидност - Изчисляване на лихвите - Искане за обезщетение - Явна недопустимост))
   2014/C 129/44
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: DC (представител: W. Brouwer, адвокат)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол) (представители: D. C. Neumann и J. Arnould)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което се определят лихвите върху сумата, изплатена на основание на настъпилата пълна неработоспособност вследствие на две произшествия по време на две служебни пътувания.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Осъжда DC да понесе наред с направените от него съдебни разноски и тези на Европейската полицейска служба.

      (1)  ОВ C 352 от 30.11.2013 г., стр. 27.


title: Дело T-131/14 P: Жалба, подадена на 21 февруари 2014 г. от Catherine Teughels срещу решението, постановено на 11 декември 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-117/11, Teughels/Комисия

text:
               26.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 159/29

         Жалба, подадена на 21 февруари 2014 г. от Catherine Teughels срещу решението, постановено на 11 декември 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-117/11, Teughels/Комисия
   (Дело T-131/14 P)
   2014/C 159/39
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Catherine Teughels (Eppegem, Белгия) (представител: L. Vogel, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени изцяло обжалваното решение, постановено на 11 декември 2013 г. от пленума на Съда на публичната служба на Европейския Съюз, съобщено с факс на 11 декември 2013 г., с което е отхвърлена подадената от него жалба от 8 ноември 2011 г.,

               —

               като разгледа по същество подадената от жалбоподателя до Съда на публичната служба жалба, да приеме, че същата е основателна и въз основа на това да отмени решенията, срещу които е насочена,

               —

               на основание член 87, параграф 2 от Процедурния правилник да осъди ответника да заплати съдебните разноски за производството, включително, на основание член 91, буква б) от Процедурния правилник, необходимите разходи, направени за целите на производството, по-конкретно разходите за съдебен адрес, за път и престой и адвокатското възнаграждение.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага две правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на Европейския Съюз и на член 26, параграфи 1 и 4 от приложение XIII към този правилник, от незачитане на придобитите права и от нарушение на принципите на правна сигурност и на забрана на обратното действие и от липса на мотиви. Жалбоподателят изтъква, че:

                           —

                           като приел, че за определянето на броя години, отговарящ по общностната пенсионна схема на актюерската равностойност на пенсионните права на жалбоподателя по белгийската пенсионна схема, органът по назначаването могъл валидно да приложи общите разпоредби за приложение от 2011 г., тъй като в момента на влизането в сила на тези разпоредби положението на жалбоподателя не било „изцяло завършено“ при действието на общите разпоредби за приложение от 2004 г., понеже той не приел представеното му по-рано предложение за изчисляване, и то при положение че заявлението за прехвърляне на пенсионните права било подадено през ноември 2009 г., правата на жалбоподателя били окончателно установени към тази дата и поради това трябвало да бъдат определени въз основа на общите разпоредби за приложение от 2004 г., Съдът на публичната служба (СПС) приложил с обратно действие общите разпоредби за приложение на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника относно прехвърлянето на пенсионни права, приети през 2011 г.,

                           —

                           СПС не дал правна обосновка на анализа си и не обяснил защо разпоредбите от Правилника, на които се позовава жалбоподателят в жалбата си до първата инстанция, и установените в тях принципи не трябвало да се приложат в този случай.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на принципите на правна сигурност и „patere legem quam ipse fecisti“, от незачитане на придобитите права, от липса на мотиви и от несъобразяване със задължителната сила на всеки индивидуален административен акт и по-конкретно на решението, прието по отношение на жалбоподателя на 29 юни 2010 г. Жалбоподателят изтъква, че:

                           —

                           СПС неправилно приема, че към момента на влизане в сила на общите разпоредби за приложение от 2011 г. положението на жалбоподателя не било напълно завършено при действието на общите разпоредби за приложение от 2004 г., тъй като жалбоподателят „официално нито бил приел, нито отказал да приеме“ представеното му на 29 юни 2010 г. предложение за изчисление, при положение че това предложение за изчисление било истинско административно решение, засягащо окончателно правата на жалбоподателя,

                           —

                           администрацията вече не можела едностранно да ограничи правата, произтичащи от предложението за изчисление, което имало задължително правно действие по отношение на нея

                           —

                           СПС не се съобразил с принципа, според който окончателният и задължителен характер на едностранно решение на Комисията не зависи от съгласието на неговия адресат.


title: Дело T-498/07 P: Жалба, подадена на 2 май 2008 г. от Erika Krcova срещу решение, постановено на 18 октомври 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-112/06, Krcova/Съд

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/54

         Жалба, подадена на 2 май 2008 г. от Erika Krcova срещу решение, постановено на 18 октомври 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-112/06, Krcova/Съд
   (Дело T-498/07 P)
   (2008/C 209/98)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Erika Krcova (Trnava, Словакия) (представител: J. Rooy, avocat)

      Друга страна в производството: Съд на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 18 октомври 2007 г. по дело Krcova/Съд (F-112/06, все още непубликувано в Recueil),

               —

               да се отмени решението на Съда на Европейските общности от 17 октомври 2005 г., с което жалбоподателката е уволнена след изтичане на нейния срок за изпитване и, доколкото е необходимо, решението от 16 септември 2005 г. за продължаване на срока й за изпитване и доклада за срока й за изпитване от 12 септември 2005 г. със заключение за уволнението й,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски за производството пред Съда на публичната служба, както и пред Първоинстанционния съд.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба жалбоподателката иска отмяна на решението на Съда на публичната служба от 18 октомври 2007 г., което е постановено по делото Krcova/Съд, F-112/06, и с което се отхвърля нейната жалба за отмяна на решението на Съда относно уволнението й след приключване на срока й за изпитване.
   Жалбоподателката упреква Съда на публичната служба в постановяване на решение ultra petita и в погрешно тълкуване на член 34 от Правилника на длъжностните лица на Европейските общности.


title: Дело C-620/13 P: Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. от British Telecommunications plc срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-226/09, British Telecommunications plc/Европейска комисия

text:
               1.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/3

         Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. от British Telecommunications plc срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-226/09, British Telecommunications plc/Европейска комисия
   (Дело C-620/13 P)
   2014/C 61/05
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: British Telecommunications plc (представители: J. Holmes, Barrister, H. Legge QC)

      Други страни в производството: Европейска комисия, BT Pension Scheme Trustees Ltd

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение във връзка с първото и второто оплакване на жалбоподателя в жалбата пред Общия съд;

               —

               да се уважат тези оплаквания като основателни;

               —

               да се отмени Решение 2009/703/ЕО на Комисията от 11 февруари 2009 година (1); и

               —

               да се присъдят в полза на жалбоподателя разноските му в настоящото производство по обжалване и по жалбата пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата си.
   С първото основание за обжалване жалбоподателят твърди, че в обжалваното съдебно решение Общият съд излага собствени мотиви, които не се съдържат в решението на Комисията, за незачитане на определени специални задължения при преценката за селективност. По този начин Общият съд недопустимо е заместил със собствените си разсъждения тези на Комисията при преценката дали е било налице някакво селективно предимство на жалбоподателя.
   С второто си основание за обжалване жалбоподателят изтъква, че при всички случаи мотивите на Общия съд, съдържат грешки при прилагането на правото, тъй като пренебрегват специалните задължения: приложеният от Общия съд правен стандарт е неправилен; мотивите, на които той се позовава във всеки случай са или неотносими от правна гледна точка, или изопачават доказателствата.
   С третото си основание за обжалване жалбоподателят поддържа, че при проверката на мотивите на Комисията за незачитане на специалните задължения Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, възприемайки тези мотиви като правно относими и достатъчни в подкрепа на решението на Комисията. Проверката на Общият съд е неадекватна. В някои случаи е неясно дали Общият съд приема или не разсъжденията на Комисията и ако е така — на какво основание. В други случаи Общият съд взема предвид фактори, които са правно неотносими и замества със собствените си разсъждения тези на Комисията.

      (1)  Решение на Комисията от 11 февруари 2009 година относно държавна помощ C 55/07 (ex NN 63/07, CP 106/06), прилагана от Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия — държавна гаранция за BT (нотифицирано под номер C(2009) 685) (ОВ L 242, стp. 21).


title: Дело T-379/07: Иск, предявен на 3 октомври 2007 г. — Полша/Комисия

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/38

         Иск, предявен на 3 октомври 2007 г. — Полша/Комисия
   (Дело T-379/07)
   (2007/C 283/69)
   Език на производството: полски
   Страни

      Ищец: Република Полша [представител: T. Nowakowski, pełnomocnik rządu]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се обяви за недействителен Регламент (ЕО) № 804/2007 на Комисията от 9 юли 2007 година за установяване на забрана на риболова на атлантическа треска в Балтийско море (подразделения 25-32, води на ЕО) от страна на съдове, плаващи под флага на Полша,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът моли да се обяви за недействителен Регламент (ЕО) № 804/2007 на Комисията oт 9 юли 2007 година за установяване на забрана на риболова на атлантическа треска в Балтийско море (подразделения 25-32, води на ЕО) от страна на съдове, плаващи под флага на Полша. Със спорния регламент се постановява, че предоставената на ищеца квота за атлантическа треска в Балтийско море за 2007 година се счита за изчерпана считано от 11 юли 2007 г. и че се забранява по-нататъшния риболов на запасите от атлантическа треска в тази област от риболовни съдове, плаващи под флага на Полша както и съхраняването на борда, прехвърлянето и разтоварването на суша на улов от този вид риба, извършен през периода от 11 юли до 31 декември 2007 г.
   В подкрепа на иска си ищецът изтъква, че при преценката относно количеството на атлантическа треска, на която имат право на улов плаващи под флага на Полша риболовни съдове, Комисията е допуснала груби грешки и е нарушила Регламент № 1941/2006 (1) на Съвета от 11 декември 2006 година относно определяне на възможностите за улов на риба и свързаните с тях условия на улов за определени видови риби и рибни запаси в Балтийско море (2007 г.) (2). В рамките на това оплакване ищецът посочва, че Комисията е основала своите констатации относно количеството на улов на атлантическа треска от полски риболовни съдове на произволно подбрани, а не на представителни данни, събрани по време на извършени от комисията проверки, както и също при неотчитане на данните от Systemu Informacyjnego Rybołówstwa Morskiego. [Полска система за информация относно морски риболов]
   Освен това със спорния регламент се нарушава принципа на пропорционалността, тъй като постановената с него забрана за улов на риба води до значителни социално-икономически недостатъци, които надминават предполагаемите предимства, свързани със защитата на запасите от атлантическа треска. Ищецът смята, че Комисията не е подложила на преценка тези последици преди приемане на регламента и не е взела предвид възможността за постигане на набелязаните цели с мерки, които са по-безвредни за обществото и икономиката на крайморските области.
   В подкрепа на иска си ищецът твърди, че спорният регламент не е достатъчно мотивиран, което прави невъзможно да се провери целесъобразността и правомерността на наложената с регламента забрана.
   Освен това той твърди, че е нарушен принципът на солидарност и лоялно сътрудничество, като упреква Комисията, че не е започнала диалог и така не е предоставила възможност на ищеца да изясни всички спорни въпроси преди приемането на регламента.
   На последно място ищецът изтъква, че със спорният регламент се нарушава правото на свободна стопанска инициатива, тъй като наложената забрана за улов засяга лица, които на практика не биха могли да променят вида на упражняваната от тях дейност и за които уловът на риба е единственият източник за издръжката на живот, като това важи с още по-голяма сила предвид обстоятелството, че забраната изключва всякакви ограничения.

      (1)  ОВ L 367, стр. 1.

      (2)  ОВ L 367, стр. 1.


title: Дело C-595/11: Решение на Съда (втори състав) от 18 април 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Steinel Vertrieb GmbH/Hauptzollamt Bielefeld (Търговска политика — Регламент (ЕО) № 1470/2001 — Регламент (ЕО) № 1205/2007 — Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Окончателни антидъмпингови мита върху вноса на компактни флуоресцентни лампи — Приложимост на окончателните антидъмпингови мита за стоки, класирани в тарифната подпозиция, посочена в регламента за налагане на антидъмпингови мита — Съответен продукт — Приложно поле)

text:
               8.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/6

         Решение на Съда (втори състав) от 18 април 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Steinel Vertrieb GmbH/Hauptzollamt Bielefeld
   (Дело C-595/11) (1)

   (Търговска политика - Регламент (ЕО) № 1470/2001 - Регламент (ЕО) № 1205/2007 - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Окончателни антидъмпингови мита върху вноса на компактни флуоресцентни лампи - Приложимост на окончателните антидъмпингови мита за стоки, класирани в тарифната подпозиция, посочена в регламента за налагане на антидъмпингови мита - Съответен продукт - Приложно поле)
   2013/C 164/09
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Steinel Vertrieb GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Bielefeld

      Предмет

   Преюдициално запитване — Finanzgericht Düsseldorf — Тълкуване на Регламент (ЕО) № 1470/2001 на Съвета от 16 юли 2001 година относно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито върху вноса на интегрирани електронни компактни флуоресцентни лампи (КФЛ) с произход от Китайската народна република (ОВ L 195, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 24, стр. 105), изменен с Регламент (ЕО) № 1322/2006 на Съвета от 1 септември 2006 година (OB L 244, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 48, стр. 187), и на Регламент (ЕО) № 1205/2007 на Съвета от 15 октомври 2007 година за налагане на антидъмпингови мита върху вноса на интегрирани електронни компактни флуоресцентни лампи (КФЛ-и), с произход от Китайската народна република, след приключване на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96, и за разширяване на действието им за вноса на същия продукт, изпращан от Социалистическа република Виетнам, Ислямска република Пакистан и Република Филипини (ОВ L 272, стр. 1) — Приложимост на посочените регламенти по отношение на компактни флуоресцентни лампи със светлинен превключвател

      Диспозитив

   Регламент (ЕО) № 1470/2001 на Съвета от 16 юли 2001 година относно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито върху вноса на интегрирани електронни компактни флуоресцентни лампи (КФЛ) с произход от Китайската народна република, изменен с Регламент (ЕО) № 1322/2006 на Съвета от 1 септември 2006 г., както и Регламент (ЕО) № 1205/2007 на Съвета от 15 октомври 2007 година за налагане на антидъмпингови мита върху вноса на интегрирани електронни компактни флуоресцентни лампи (КФЛ-и), с произход от Китайската народна република, след приключване на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96, и за разширяване на действието им за вноса на същия продукт, изпращан от Социалистическа република Виетнам, Ислямска република Пакистан и Република Филипини се отнасят до всички стоки, които притежават същите основни характеристики като посочените в тези регламенти и също попадат в подпозиция ex 8539 31 90 от Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕО) № 254/2000 на Съвета от 31 януари 2000 година. Запитващата юрисдикция трябва да прецени дали разглежданите в главното производство стоки отговорят на тези изисквания, въпреки добавянето на светлинен превключвател, или са различни стоки, тъй като притежават допълнителни, непредвидени в посочените регламенти характеристики.

      (1)  ОВ C 89, 24.3.2012 г.


title: Дело T-429/07: Жалба, подадена на 27 ноември 2007 г. — BP Aromatics/Комисия

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/24

         Жалба, подадена на 27 ноември 2007 г. — BP Aromatics/Комисия
   (Дело T-429/07)
   (2008/C 37/37)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: BP Aromatics Ltd (Sunbury on Thames, Обединеното кралство) (представители: A. Renshaw и G. Bushell, Solicitors)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение;

               —

               ответникът и допуснатите да встъпят в делото страни да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски; и

               —

               Първоинстанционният съд да предприеме други действия, каквито прецени за необходимо.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят иска отмяната на Решение на Комисията С(2007)3202 окончателен от 10 юли 2007 г., с което съгласно член 87, параграф 3, буква а) ЕО Комисията обявява за съвместима с общия пазар нотифицираната от португалските органи държавна помощ в полза на Artensa (Artenius) за строителството на нов завод за производство на химически продукти.
   В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква, че Комисията е нарушила членове 87 и 88 ЕО, правилата за прилагането им, някои съществени процесуални изисквания и редица принципи на общностното право, като:

               —

               неправилно е тълкувала и приложила многосекторната рамка за регионалната помощ за големи инвестиционни проекти за 2002 г. (1), която изисква анализ, основаващ се на пазара в ЕИП, а не на световния пазар;

               —

               е допуснала явна грешка в преценката, приемайки, че съответният пазар за пречистена терефталова киселина е световният, докато според жалбоподателя съответен пазар е пазарът в ЕИП, и

               —

               е допуснала явна грешка в преценката, приемайки, че съответният дял на продажбите на Artensa ще бъде под 25 %, докато в действителност той ще надхвърля 25 % на базата на пазара в ЕИП.

         Жалбоподателят твърди, че ако Комисията беше провела подробно и точно изследване на пазара за пречистена терефталова киселина в ЕИП, тя би срещнала сериозни трудности да определи дали помощта е съвместима с общия пазар, което би довело до необходимостта от започване на официалната процедура по разследване съгласно член 88, параграф 2 ЕО.
   Според жалбоподателя обстоятелството, че Комисията е имала сериозни трудности при преценката на помощта по време на предварителното разследване и че следователно тя е трябвало да започне официалната процедура по реда на член 88, параграф 2 ЕО, се потвърждава от продължителността на времето, изтекло между нотифицирането от португалските власти и приемането на обжалваното решение.
   Освен това жалбоподателят изтъква, че са били нарушени неговите процесуални права, доколкото Комисията не е открила официално разследване по реда на член 88, параграф 2 ЕО, както е трябвало да направи.
   В заключение жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила своето задължение за мотивиране в съответствие с член 253 ЕО.

      (1)  Съобщение на Комисията — Многосекторна рамка за регионалната помощ за големи инвестиционни проекти (нотифицирано под номер С(2002)315) (ОВ 2002 г. С 70, стр. 8).


title: Дело T-321/17: Жалба, подадена на 22 май 2017 г. — Niemelä и др./ЕЦБ

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/52

         Жалба, подадена на 22 май 2017 г. — Niemelä и др./ЕЦБ
   (Дело T-321/17)
   (2017/C 283/82)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Heikki Niemelä (Оен, Белгия), Mika Lehto (Еспоо, Финландия), Nemea plc (Сейнт-Джулианс, Малта), Nevestor SA (Оен) и Nemea Bank plc (Сейнт-Джулианс) (представител: A. Meriläinen, lawyer)

      Ответник: Европейска Централна Банка

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение ECB/SSM/2017– 213800JENPXTUY75VS0/1 WHD-2017-0003 на Европейската централна банка от 23 март 2017 г., с което се оттегля лиценза на Nemea Bank plc (наричана по-нататък „поднадзорната институция“) като кредитна институция;

               —

               при условията на евентуалност, да измени решението на ЕЦБ, така че да спре прилагането му, предвид непоправимата вреда, която незабавното и непрекъснато изпълнение на решението може да нанесе на заинтересованите лица в поднадзорната институция, а именно вложителите, служителите и акционерите на банката, позволявайки или налагайки на преките или непреките акционери на поднадзорната институция да продадат акциите си в банката в рамките на разумния срок, който може да бъде определен;

               —

               да осъди ответника да заплати обезщетение на жалбоподателите в размер на 10 милиона евро, ведно със законната лихва, считано от 23 март 2017 г., за претърпяната в резултат на решението вреда;

               —

               да осъди ответника да поеме всички разноски в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат пет основания.

               1.

               Първото основание е неправилно възпроизвеждане на фактите по делото в изложението на мотивите и/или липса на мотиви.

                           —

                           Твърди се, че ЕЦБ не е била в положение да приеме надлежно мотивирано решение поради висящите производства по обжалване по националното право.

               2.

               Второто основание е явна грешка в преценката от страна на ЕЦБ.

                           —

                           Твърди се, че ЕЦБ е допуснала грешка, доколкото се е позовала на директивите на малтийския орган за финансови услуги като окончателни и необжалваеми, независимо, че те подлежат на потвърждаване, отмяна или изменение от Съда за финансови услуги. При всички случаи ЕЦБ е допуснала явна грешка, като е приела, че оттеглянето на лиценза на поднадзорната институция е за предпочитане пред принудителната продажба на банката и че вероятността за осъществяване на продажбата е била малка.

               3.

               Третото основание е грешка в правото, допусната с обжалваното решение.

                           —

                           Твърди се, че ЕЦБ не е била компетентна да приеме обжалваното решение, тъй като компетентен да оттегли издадения на поднадзорната институция лиценз като кредитна институция е бил малтийският орган за финансови услуги, а не ЕЦБ. С приемането на решението ЕЦБ е действала ultra vires и е нарушила правото на обжалване на жалбоподателите по националното право, както и правото им на ефективно средство за съдебна защита и на справедлив съдебен процес по правото на Европейския съюз.

               4.

               Четвъртото основание е злоупотреба с правомощия от страна на ЕЦБ.

                           —

                           Твърди се, че дори и да е имала оспорваната компетентност, ЕЦБ е злоупотребила с правомощията си, като е лишила поднадзорната институция и другите жалбоподатели от правото им на обжалване по националното право.

               5.

               Петото основание е твърдението, че решението на ЕЦБ не съответства на правото на Съюза, тъй като нарушава принципа на пропорционалност.

                           —

                           Твърди се, че принципът на пропорционалност е трябвало да бъде приложен в настоящия случай, така че да предотврати оттеглянето на лиценза на поднадзорната институция. При тези обстоятелства продажбата на банката е щяла да нанесе по-малко вреди на поднадзорната институция и не би увредила вложителите, служителите и акционерите на поднадзорната институция.


title: Дело C-245/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Handelsgericht Wien — Австрия) — Thomas Cook Belgium NV/Thurner Hotel GmbH (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Регламент (ЕО) № 1896/2006 — Процедура за европейска заповед за плащане — Просрочено възражение — Член 20, параграф 2 — Искане за преглед на европейската заповед за плащане — Възражение за липса на компетентност на съда по произход — Европейска заповед за плащане, издадена неправилно с оглед на изискванията, предвидени в Регламента — Липса на „явен“ характер — Липса на „извънредни“ обстоятелства)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/5

         Решение на Съда (четвърти състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Handelsgericht Wien — Австрия) — Thomas Cook Belgium NV/Thurner Hotel GmbH
   (Дело C-245/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Регламент (ЕО) № 1896/2006 - Процедура за европейска заповед за плащане - Просрочено възражение - Член 20, параграф 2 - Искане за преглед на европейската заповед за плащане - Възражение за липса на компетентност на съда по произход - Европейска заповед за плащане, издадена неправилно с оглед на изискванията, предвидени в Регламента - Липса на „явен“ характер - Липса на „извънредни“ обстоятелства))
   (2015/C 414/07)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Handelsgericht Wien

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Thomas Cook Belgium NV

      Ответник: Thurner Hotel GmbH

      Диспозитив

   Член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане, изменен с Регламент (ЕС) № 936/2012 на Комисията от 4 октомври 2012 г., трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство не допуска ответник — на когото съгласно този регламент е връчена европейска заповед за плащане — да има основание да иска преглед на заповедта, като твърди, че съдът по произход неправилно е приел, че е компетентен, основавайки се на посочена от молителя във формуляра на молбата за издаване на тази заповед информация, за която се твърди, че е невярна.

      (1)  ОВ C 303, 8.9.2014 г.


title: Дело C-452/14: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 29 септември 2014 г.  — Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute/Doc Generici srl

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/8

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 29 септември 2014 г. — Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute/Doc Generici srl
   (Дело C-452/14)
   (2014/C 448/11)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

      Ответник: Doc Generici srl

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 3, параграф 2, буква a) от действащия текст на Регламент (ЕО) № 297/95 (1) на Съвета от 10 февруари 1995 г. да се тълкува в смисъл, че по отношение на измененията на разрешение за търговия от тип I — и по-специално, що се отнася до главното производство, от тип IA — когато са налице идентични изменения, отнасящи се до няколко разрешения за търговия на един и същ притежател, се дължи една единствена такса в посочения в тази разпоредба размер, или толкова такси, колкото са разрешенията, в които е направено изменение?

               2)

               При условията на настоящото производство налице ли е задължение, както приема запитващата юрисдикция, или възможност за отправяне на запитване до Съда?

      (1)  Регламент (ЕО) № 297/95 на Съвета от 10 февруари 1995 година относно таксите, дължими на Европейската агенция за оценка на лекарствените продукти (ОВ L 35, стр. 1).


title: Дело T-102/14: Жалба, подадена на 17 февруари 2014 г.  — Deutsche Post/СХВП — PostNL Holding (TPG POST)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/53

         Жалба, подадена на 17 февруари 2014 г. — Deutsche Post/СХВП — PostNL Holding (TPG POST)
   (Дело T-102/14)
   2014/C 112/68
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представители: K. Hamacher и C. Giersdorf, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: PostNL Holding BV (Хага, Нидерландия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 декември 2013 г., постановено по преписка R 2108/2012-1, и

               —

               да осъди ответника и евентуално другата страна в производството да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: PostNL Holding BV

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „TPG POST“ за стоки и услуги от класове 6, 9, 16, 20, 35, 38 и 39 (Заявка за марка на Общността № 2 920 916)

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национални словни марки и словни марки на Общността „DP“, „POST“ и „Deutsche Post“ за стоки и услуги от класове 9, 12, 14, 16, 25, 28, 35, 36, 38, 39 и 42.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-273/12: Решение на Съда (втори състав) от 11 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières/Harry Winston SARL (Митнически кодекс на Общността — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Член 206 — Възникване на митническо задължение — Кражба на стоки, поставени под режим на митническо складиране — Понятие за безвъзвратна загуба на стока в резултат от непреодолима сила — Директива 2006/112/ЕО — Член 71 — Данък върху добавената стойност — Данъчно събитие — Изискуемост на данъка)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/13

         Решение на Съда (втори състав) от 11 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières/Harry Winston SARL
   (Дело C-273/12) (1)

   (Митнически кодекс на Общността - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Член 206 - Възникване на митническо задължение - Кражба на стоки, поставени под режим на митническо складиране - Понятие за безвъзвратна загуба на стока в резултат от непреодолима сила - Директива 2006/112/ЕО - Член 71 - Данък върху добавената стойност - Данъчно събитие - Изискуемост на данъка)
   2013/C 252/20
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières

      Ответник: Harry Winston SARL

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour de cassation (Франция) — Тълкуване на член 206 от Регламент № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) и член 71 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Стоки, поставени под режим на митническо складиране — Кражба на стоки — Понятие за безвъзвратна загуба на стоката — Случай на непреодолима сила — Възникване на митническо задължение при внос — Данъчно събитие за изискуемостта на данъка върху добавената стойност.

      Диспозитив

               1.

               Член 203, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 г., трябва да се тълкува в смисъл, че кражбата на стоки, поставени под режим на митническо складиране, представлява отклонение на посочените стоки по смисъла на тази разпоредба, което поражда вносно митническо задължение. Член 206 от този кодекс се прилага само в случаи, при които може да възникне митническо задължение съгласно член 202 и член 204, параграф 1, буква a) от същия регламент.

               2.

               Член 71, параграф 1, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че кражбата на стоки, поставени под режим на митническо складиране, води до настъпване на данъчното събитие и изискуемостта на данъка върху добавената стойност.

      (1)  ОВ C 235, 4.8.2012 г.


title: Дело T-4/11 и Т-5/11: Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Export Development Bank of Iran/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Грешка в преценката)

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/11

         Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Export Development Bank of Iran/Съвет
   (Дело T-4/11 и Т-5/11) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Грешка в преценката)
   2013/C 304/21
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Export Development Bank of Iran (Техеран, Иран) (представител: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: M. Konstantinidis и A. Bordes)

      Предмет

   Първо, искане да се обяви за неприложимо по отношение на жалбоподателя Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39), второ, искане за отмяна в частта, в която се отнасят до жалбоподателя, на Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1), Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1) и Регламент (ЕС) № 1263/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Регламент № 267/201 (ОВ L 356, стр. 34), както и на всички бъдещи регламенти за допълване или замяна на тези регламенти, които евентуално ще бъдат приети до постановяване на решението, с което ще завърши настоящото производство, трето, искане за отмяна в частта, в която се отнасят до жалбоподателя, на Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 281, стр. 81), Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 319, стр. 71), Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент № 961/2010 (ОВ L 319, стр. 11) и Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 356, стр. 71), както и на всички бъдещи актове за допълване или замяна на тези актове, които евентуално ще бъдат приети до постановяване на решението, с което ще завърши настоящото производство, и, четвърто, искане за отмяна на решенията, съдържащи се в писмата от 28 октомври 2010 г. и 5 декември 2011 г.

      Диспозитив

               1.

               Отменя в частта, в която се отнасят до Export Development Bank of Iran:

                           —

                           приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС, изменено с Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 г., след това с Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 г.,

                           —

                           Решение 2010/644,

                           —

                           приложение VIII към Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007, изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент № 961/2010,

                           —

                           Решение 2011/783,

                           —

                           Регламент за изпълнение № 1245/2011,

                           —

                           приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент № 961/2010.

               2.

               Действието на приложение II към Решение 2010/413, изменено с Решение 2010/644, след това с Решение 2011/783, по отношение на Export Development Bank of Iran се запазва до влизането в сила на отмяната на приложение IX към Регламент № 267/2012 в частта, в която се отнася до Export Development Bank of Iran.

               3.

               Липсва основание за произнасяне по искането за обявяване на Решение 2010/413 за неприложимо по отношение на Export Development Bank of Iran.

               4.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               5.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски и съдебните разноски на Export Development Bank of Iran.

               6.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 72, 5.3.2011 г.


title: Дело C-188/15: Решение на Съда (голям състав) от 14 март 2017 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Asma Bougnaoui, Association de défense des droits de l’homme (ADDH)/Micropole SA, по-рано Micropole Univers SA (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2000/78/ЕО — Равно третиране — Дискриминация, основана на религия или убеждение — Основно и определящо професията изискване — Понятие — Желание на клиент услугите да не бъдат предоставяни от служителка, носеща ислямска забрадка)

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/4

         Решение на Съда (голям състав) от 14 март 2017 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Asma Bougnaoui, Association de défense des droits de l’homme (ADDH)/Micropole SA, по-рано Micropole Univers SA
   (Дело C-188/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2000/78/ЕО - Равно третиране - Дискриминация, основана на религия или убеждение - Основно и определящо професията изискване - Понятие - Желание на клиент услугите да не бъдат предоставяни от служителка, носеща ислямска забрадка))
   (2017/C 151/05)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Asma Bougnaoui, Association de défense des droits de l’homme (ADDH)

      Ответник: Micropole SA, по-рано Micropole Univers SA

      Диспозитив

   Член 4, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкува в смисъл, че волята на работодателя да вземе предвид желанията на клиент предлаганите от работодателя услуги да не бъдат предоставяни от служителка, която носи ислямска забрадка, не може да се смята за основно и определящо професията изискване по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 221, 6.7.2015 г.


title: Дело F-131/15: Жалба, подадена на 9 октомври 2015 г. — ZZ/Комисия

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/45

         Жалба, подадена на 9 октомври 2015 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-131/15)
   (2015/C 414/57)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията да не прекласира жалбоподателя в степен AD13 в процедурата по прекласиране за 2013 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на ООСД да не прекласира жалбоподателя в степен AD13 в процедурата по прекласиране за 2013 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-265/09 P: Решение на Съда (първи състав) от 9 септември 2010 г. — Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)/BORCO-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG (Обжалване — Марка на Общността — Заявка за регистрация на фигуративния знак „α“ — Абсолютни основания за отказ — Отличителен характер — Марка, състояща се от самостоятелна буква)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/13

      Решение на Съда (първи състав) от 9 септември 2010 г. — Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)/BORCO-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG
      (Дело C-265/09 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Общността - Заявка за регистрация на фигуративния знак „α“ - Абсолютни основания за отказ - Отличителен характер - Марка, състояща се от самостоятелна буква)
      (2010/C 288/19)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

         Друга страна в производството: BORCO-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG (представител: M. Wolter, Rechtsanwalt)

         Предмет

      Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (шести състав) от 29 април 2009 г. по дело Borco-Marken-Import Matthiesen/СХВП (α) (T-23/07), с което Първоинстанционният съд отменя решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 30 ноември 2006 г. за отхвърляне на жалбата срещу решението на проверителя за отказ да се регистрира фигуративният знак „α“ като марка на Общността за стоки от клас 33 — Отличителен характер на марка, състояща се от самостоятелна буква

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 233, 26.9.2009 г.


title: Дело C-662/11: Определение на председателя на Съда от 21 ноември 2012 г. — Европейска комисия/Република Кипър

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/18

         Определение на председателя на Съда от 21 ноември 2012 г. — Европейска комисия/Република Кипър
   (Дело C-662/11) (1)

   2013/C 108/41
   Език на производството: гръцки
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 73, 10.3.2012 г.


title: Дело T-150/08: Решение на Първоинстанционния съд от 11 ноември 2009 г. — REWE-Zentral/СХВП — Aldi Einkauf (Clina) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността Clina — По-ранна словна марка на Общността CLINAIR — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/28

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 ноември 2009 г. — REWE-Zentral/СХВП — Aldi Einkauf (Clina)
   (Дело T-150/08) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността Clina - По-ранна словна марка на Общността CLINAIR - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2009/C 312/45
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: REWE-Zentral AG (Кьолн, Германия) (представители: M. Kinkeldey, A. Bognár и S. Schäffler, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: R. Pethke)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Есен, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks и C. Fürsen, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 февруари 2008 г. (преписка № R 1484/2006-4), свързано с процедура по възражение между Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG и REWE-Zentral AG.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда REWE-Zentral AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 158, 21.6.2008 г.


title: Дело C-629/15 P: Жалба, подадена на 24 ноември 2015 г. от Novartis Europharm Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 15 септември 2015 г. по дело T-472/12, Novartis Europharm Ltd/Европейска комисия

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/39

         Жалба, подадена на 24 ноември 2015 г. от Novartis Europharm Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 15 септември 2015 г. по дело T-472/12, Novartis Europharm Ltd/Европейска комисия
   (Дело C-629/15 P)
   (2016/C 038/53)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Novartis Europharm Ltd (представител: C. Schoonderbeek, avocate)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Teva Pharma BV

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение, доколкото с него Общият съд отхвърля жалбата за отмяна, по която е образувано дело T-472/12,

               —

               ако е необходимо, делото да бъде върнато на Общия съд за ново разглеждане, и

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   С жалбата за отмяна, по която е образувано дело T-472/12, Novartis моли Общия съд да отмени Решение за изпълнение C (2012) 5894 окончателен на Комисията от 16 август 2012 година за издаване на разрешение за пускане на пазара съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004 (1) на „Zoledronic acid Teva Pharma — золедронова киселина (zoledronic acid)“, лекарствен продукт за хуманна употреба, тъй като това решение е издадено в нарушение на изключителните права на Novartis върху данните за неговия лекарствен продукт „Aclasta“ съгласно член 13, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 2309/93 (2) във връзка с член 14, параграф 11 и член 89 от Регламент (ЕО) № 726/2004 и член 6, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО (3). С обжалваното съдебно решение жалбата за отмяна е отхвърлена.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, тъй като се е основал на неправилно тълкуване на член 6, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО, който закрепва понятието за общо разрешение за търговия, и тъй като не е мотивирал надлежно обжалваното съдебно решение.
   В това отношение жалбоподателят поддържа, първо, че обжалваното съдебно решение се основава на неправилно разбиране на текста и целта на член 6, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО и на правната уредба на разрешенията за нови терапевтични показания, както и на неправилното допускане, че възприетото от жалбоподателя тълкуване на член 6, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО би улеснило превратното използване и заобикалянето на целта на защитата на данните и безкрайното удължаване на срока на защита на данните за референтни лекарствени продукти.
   Второ, жалбоподателят твърди, че изводът на Общия съд, според който член 6, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО се прилага по отношение на „Aclasta“, тъй като този лекарствен продукт е можел да бъде разрешен като промяна или разширение на обхвата на лекарствения продукт „Zometa“, е в противоречие с принципа на правна сигурност и би лишил фармацевтичните предприятия от стимула да инвестират в изследвания и разработване на нови терапевтични средства, поради което не е в интерес на общественото здраве.
   Именно въз основа на това неправилно тълкуване на член 6, параграф 1 от Директива 2001/83 Общият съд не установил, че приетото от Комисията решение за изпълнение води до нарушение на правото на Novartis на защита на данните за „Aclasta“ съгласно член 13, параграф 4 от Регламент № 2309/93 във връзка с член 14, параграф 11 и член 89 от Регламент № 726/2004 и че съответно това решение за изпълнение трябва да бъде отменено.

      (1)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).

      (2)  Регламент (ЕИО) № 2309/93 на Съвета от 22 юли 1993 година относно установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и относно създаване на Европейска агенция за оценка на лекарствените продукти (ОВ L 214, стр. 1).

      (3)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).


title: Дело T-344/15: Решение на Общия съд от 5 април 2017 г. — Франция/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, изпратени в рамките на процедурата по Директива 98/34/ЕО — Документи, произхождащи от държава членка — Предоставяне на достъп — Изключение „защита на съдебните производства“ — Изключение „защита на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит“ — Предварително съгласие на държавата членка)

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/23

         Решение на Общия съд от 5 април 2017 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-344/15) (1)

   ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, изпратени в рамките на процедурата по Директива 98/34/ЕО - Документи, произхождащи от държава членка - Предоставяне на достъп - Изключение „защита на съдебните производства“ - Изключение „защита на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит“ - Предварително съгласие на държавата членка))
   (2017/C 161/31)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: първоначално F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas и F. Fize, впоследствие D. Colas и B. Fodda, и накрая D. Colas, B. Fodda и E. de Moustier)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и F. Clotuche-Duvieusart)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Чешка република (представители: M. Smolek, T. Müller и J. Vláčil)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение Ares(2015) 1681819 на Комисията от 21 април 2015 г. за предоставяне на един гражданин на достъп до документите, изпратени от Френската република в рамките на процедурата по Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (ОВ L 204, 1998 г., стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 20, стр. 337)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски, включително тези за обезпечителното производство.

               3)

               Чешката република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 270, 17.8.2015 г.


title: Дело T-173/14: Определение на Общия съд от 9 юни 2015 г. — WeserWind/Комисия (Държавни помощи — Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия — Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура — Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата — Липса на основание за произнасяне)

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/51

         Определение на Общия съд от 9 юни 2015 г. — WeserWind/Комисия
   (Дело T-173/14) (1)

   ((Държавни помощи - Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия - Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура - Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата - Липса на основание за произнасяне))
   (2015/C 294/61)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte (Бремерхафен, Германия) (представители: H. Höfler, C. Kahle и V. Winkler, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer, подпомагани от C. Renner, адвокат)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Надзорен орган на ЕАСТ (представители: първоначално X. Lewis, M. Schneider и A. Steinarsdóttir, впоследствие X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali и C. Perrin)

      Предмет

   Жалба за частична отмяна на Решение C (2013) 4424 окончателен на Комисията от 18 декември 2013 година за откриване на процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС във връзка с мерките, прилагани от Федерална република Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките потребители (Държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN).

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване на Flachglas Torgau GmbH и Saint-Gobain Isover G+H AG, на Kronotex GmbH & Co. KG и Kronoply GmbH, на Bayer MaterialScience AG, на Sabic Polyolefine GmbH, на Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH на Ineos Vinyls Deutschland GmbH, както и на Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG и Wacker Chemie AG.

               3)

               WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte понасят направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски на Комисията, включително разноските, свързани с обезпечителното производство.

               4)

               Надзорният орган на ЕАСТ понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 142, 12.5.2014 г.


title: Дело T-376/16: Жалба, подадена на 14 юли 2016 г. — Oberösterreichische Landesbank/ЕСП

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/40

         Жалба, подадена на 14 юли 2016 г. — Oberösterreichische Landesbank/ЕСП
   (Дело T-376/16)
   (2016/C 343/53)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Oberösterreichische Landesbank AG (Линц, Австрия) (представител: G. Eisenberger, Rechtsanwalt)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени „Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)“, както и първото решение, вероятно от 15 април 2016 г., което видимо е неразделно свързано с решението от 20 май 2016 г.,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени „Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)“, в частта, в която в него се предвижда, че връщането на надплатените суми трябва да се извърши в рамките на определянето на вноската към Единния фонд за преструктуриране за 2017 г.,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първо основание: грубо нарушение на съществени процесуални правила, тъй като обжалваното решение не е мотивирано.

               2.

               Второ основание: грубо нарушение на съществени процесуални правила, тъй като обжалваното решение не е изцяло публикувано.

               3.

               Трето основание: твърде малка корекция на вноската на жалбоподателя към Единния фонд за преструктуриране за 2016 г.

               4.

               Четвърто основание: незаконосъобразност на решението за връщане на надплатените суми едва през 2017 г.


title: Дело C-256/08: Решение на Съда (осми състав) от 30 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2004/83/ЕО — Минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които се нуждаят от международна закрила — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/14

         Решение на Съда (осми състав) от 30 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-256/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/83/ЕО - Минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които се нуждаят от международна закрила - Липса на транспониране в определения срок)
   2009/C 153/27
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. O'Reilly и M. Condou-Durande)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представител: S. Ossowski)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, стр.12)

      Диспозитив

               1)

               Като не е приело в определения срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяването с Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си по силата на тази директива

               2)

               Осъжда Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 197, 2.8.2008 г.


title: Дело C-78/09 P: Жалба, подадена на 24 февруари 2009 г. от Compagnie des bateaux mouches SA срещу решението на Първоинстанционния съд (седми състав) от 10 декември 2008 г. по дело Bateaux mouches/СХВП (T-365/06)

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/13

         Жалба, подадена на 24 февруари 2009 г. от Compagnie des bateaux mouches SA срещу решението на Първоинстанционния съд (седми състав) от 10 декември 2008 г. по дело Bateaux mouches/СХВП (T-365/06)
   (Дело C-78/09 P)
   2009/C 102/22
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Compagnie des bateaux mouches SA (представител: G. Barbaut, avocat)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Jean-Noël Castanet

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за допустима жалбата на дружеството Compagnie des bateaux mouches,

               —

               да се отмени решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 10 декември 2008 г. (дело Т-365/06),

               —

               да се осъди Първоинстанционният съд на Европейските общности да заплати изцяло разноските.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва две правни основания.
   С първото си правно основание жалбоподателят твърди, че е налице нарушение от страна на Първоинстанционния съд на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (1). В тази връзка той се оплаква на първо място, че Първоинстанционният съд не е признал вътрешно присъщия отличителен характер, който марката имала от самото начало. На второ място посредством направеното от жалбоподателя използване този отличителен характер дори бил запазен и подсилен с времето. Всъщност марката „BATEAUX MOUCHES“ била поставена върху лодките, използвани от жалбоподателя — и единствено от него — за туристически разходки по Сена, използването на понятията „bateaux mouches“ в машини за търсене в Интернет препращало направо към собствения сайт на жалбоподателя и последният прилагал активна политика на защита на своята марка срещу всяка злоупотреба.
   С второто правно основание жалбоподателят упреква Първоинстанционния съд, че е тълкувал погрешно определените в съдебната практика критерии, които позволяват да се установи придобиването на отличителен характер на марката „BATEAUX MOUCHES“ чрез използването ѝ. Всъщност елементите, които могат да свидетелстват за отличителния характер на марката, като пазарният дял на марката, интензивността, географския обхват и продължителността на използване на тази марка, размера на направените от предприятието инвестиции за нейната реклама, частта от заинтересованите среди, които благодарение на марката идентифицират стоката или услугата като произхождаща от определено предприятие, е трябвало да бъдат анализирани от Първоинстанционния съд изцяло, а не само отчасти.

      (1)  ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, глава 17, том 1, стр 146.


title: Дело T-309/16: Решение на Общия съд от 20 юли 2017 г. — Cafés Pont/EUIPO — Giordano Vini (Art’s Cafè) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Фигуративна марка на Европейския съюз „Art’s Cafè“ — Реално използване на марката — Член 15, параграф 1 и член 51, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/31

         Решение на Общия съд от 20 юли 2017 г. — Cafés Pont/EUIPO — Giordano Vini (Art’s Cafè)
   (Дело T-309/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Фигуративна марка на Европейския съюз „Art’s Cafè“ - Реално използване на марката - Член 15, параграф 1 и член 51, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 293/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Cafés Pont, SL (Сабадел, Испания) (представители: E. Manresa Medina и J. Manresa Medina, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Bonne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Giordano Giordano Vini SpA (Диано д’Алба, Италия) (представители: F. Jacobacci и L. Ghedina, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 1 април 2016 г. (преписка R 1110/2015-2) относно производство по искане за отмяна със страни Giordano Vini и Cafés Pont

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Cafés Pont, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 296, 16.8.2016 г.


title: Дело T-506/13: Решение на Общия съд от 7 ноември 2014 г.  — Urb Rulmenti Suceava/СХВП — Adiguzel (URB) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността URB — По-ранна словна колективна национална марка URB и по-ранна фигуративна колективна национална марка URB — Абсолютно основание за отказ — Липса на недобросъвестност у притежателя на марката на Общността — Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Относително основание за отказ — Липса на упълномощаване от притежателя на по-ранните марки — Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 — Липса на нарушение на член 72 от Регламент № 207/2009)

text:
               22.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/24

         Решение на Общия съд от 7 ноември 2014 г. — Urb Rulmenti Suceava/СХВП — Adiguzel (URB)
   (Дело T-506/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността URB - По-ранна словна колективна национална марка URB и по-ранна фигуративна колективна национална марка URB - Абсолютно основание за отказ - Липса на недобросъвестност у притежателя на марката на Общността - Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Относително основание за отказ - Липса на упълномощаване от притежателя на по-ранните марки - Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 - Липса на нарушение на член 72 от Регламент № 207/2009))
   (2014/C 462/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Urb Rulmenti Suceava SA (Suceava, Румъния) (представител: I. Burdusel, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock и N. Bambara)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Harun Adiguzel (Diosd, Унгария) (представител: G. Bozocea, avocat)

      Предмет

   Жалба против решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 12 юли 2013 г. (дело R 1309/2012-4) в производство за обявяване на недействителност между Urb Rulmenti Suceava SA и г-н Harun Adiguzel

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Urb Rulmenti Suceava SA да заплати съдебните разноски.

               3)

               Г-н Harun Adiguzel понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 352, 30.11.2013 г.


title: Дело T-158/17: Определение на Общия съд от 8 юни 2017 г. — Post Telecom/ЕИБ

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/41

         Определение на Общия съд от 8 юни 2017 г. — Post Telecom/ЕИБ
   (Дело T-158/17) (1)

   (2017/C 256/50)
   Език на производството: френски
   Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело C-412/12: Жалба, подадена на 11 септември 2012 г. — Европейска комисия/Република Кипър

text:
               24.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 366/24

         Жалба, подадена на 11 септември 2012 г. — Европейска комисия/Република Кипър
   (Дело C-412/12)
   2012/C 366/43
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: G. Zavvos, D. Düsterhaus)

      Ответник: Република Кипър

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се установи, че Република Кипър не е изпълнила задълженията си съгласно член 14 от Директива 1999/31/ЕО (1) на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, тъй като всички площадки за неконтролирано обезвреждане на отпадъци в експлоатация на кипърска територия не са били закрити или приведени в съответствие с изискванията на директивата,

               —

               да се осъди Република Кипър да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

               —

               В съответствие с член 14 от Директива 1999/31/ЕО съществуващите депа, които вече са в експлоатация към момента на транспониране във вътрешното право на директивата могат да продължат да действат само ако изискваните от европейското законодателство мерки са били приложени най-късно до 16 юли 2009 г.; в противен случай те трябва да бъдат закрити.

               —

               Самите кипърски власти признават, че от 115 площадки за неконтролирано обезвреждане на отпадъци (които поради „неконтролирания“ характер на обезвреждането и на управлението на отпадъците не отговарят на критериите по член 14 от Директива 1999/31/ЕО, така че не могат да продължат да функционират), които по-рано са били в експлоатация на кипърска територия, две продължават да функционират в провинциите Никозия и Лимасол, и признават, че не предвиждат тази площадки да бъдат закрити преди средата на 2015 г. или началото на 2016 г.

               —

               Отбелязва се, че има определено подобряване на управлението на отпадъците на кипърска територия, подобряване, което обаче е настъпило със значително забавяне, тъй като съгласно член 14 от Директива 1999/31/ЕО изискваните мерки е трябвало да бъдат приложени най-късно до 16 юли 2009 г. и въпреки това, както признават кипърските власти, две площадки за неконтролирано обезвреждане на отпадъци продължават да функционират при липса на контрол и по този начин неизпълнението на член 14 от директивата продължава да е налице и не може да се предвиди прекратяването му поне следващите три години.

      (1)  ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94.


title: Дело C-568/15: Решение на Съда (седми състав) от 2 март 2017 г. (преюдициално запитване от Landgericht Stuttgart — Германия) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV/comtech GmbH (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 2011/83/ЕС — Член 21 — Комуникация по телефона — Използване на телефонна линия от търговец, за да позволи на потребителя да се свърже с него във връзка със сключен договор — Забрана за прилагане на цени, надвишаващи основната тарифа — Понятие „основна тарифа“)

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/5

         Решение на Съда (седми състав) от 2 март 2017 г. (преюдициално запитване от Landgericht Stuttgart — Германия) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV/comtech GmbH
   (Дело C-568/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 2011/83/ЕС - Член 21 - Комуникация по телефона - Използване на телефонна линия от търговец, за да позволи на потребителя да се свърже с него във връзка със сключен договор - Забрана за прилагане на цени, надвишаващи основната тарифа - Понятие „основна тарифа“))
   (2017/C 121/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Stuttgart

      Страни в главното производство

      Ищец: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

      Ответник: comtech GmbH

      Диспозитив

   Понятието „основна тарифа“, съдържащо се в член 21 от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, трябва да се тълкува в смисъл, че разходите за свързано със сключен договор обаждане към телефонна линия за обслужване на клиенти, използвана от търговец, не може да надхвърлят тези за обаждане към стандартна фиксирана географска или мобилна телефонна линия. Стига да е спазено това ограничение, без значение е обстоятелството дали съответният търговец реализира или не печалба чрез тази телефонна линия за обслужване на клиенти.

      (1)  ОВ C 38, 1.2.2016 г.


title: Дело C-375/15: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 15 юли 2015 г. — BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft и Österreichische Postsparkasse AG/Verein für Konsumenteninformation

text:
               26.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 354/12

         Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 15 юли 2015 г. — BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft и Österreichische Postsparkasse AG/Verein für Konsumenteninformation
   (Дело C-375/15)
   (2015/C 354/15)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG

      Ответник: Verein für Konsumenteninformation

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 41, параграф 1 във връзка с член 36, параграф 1 от Директива 2007/64/ЕО (1) относно платежните услуги във вътрешния пазар (наричана по-нататък „Директивата за платежните услуги“) да се тълкува в смисъл, че информацията (в електронна форма), която се изпраща от банката на кутията за електронна поща на клиента в рамките на онлайн банкиране (електронно банкиране), така че клиентът може да извлече тази информация чрез щракване след влизане като регистриран потребител в интернет страницата за електронно банкиране, е предоставена на клиента на траен носител?

               2)

               При отрицателен отговор на въпрос 1:
               Следва ли член 41, параграф 1 във връзка с член 36, параграф 1 от Директивата за платежните услуги да се тълкува в смисъл, че в такъв случай:

                           а)

                           информацията е предоставена на разположение от банката на траен носител, но не е предоставена на клиента, а само е осигурена на негово разположение, или

                           б)

                           става въпрос изобщо само за осигуряване на разположение на информацията без използване на траен носител?

      (1)  Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО; (OB L 319, стр. 1).


title: Дело C-184/09: Определение на председателя на Съда от 20 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/28

         Определение на председателя на Съда от 20 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-184/09) (1)

   2010/C 51/51

      Език на производството: испански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г.


title: Дело T-500/08: Жалба, подадена на 14 ноември 2008 г.  — Ryanair/Комисия

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/43

         Жалба, подадена на 14 ноември 2008 г. — Ryanair/Комисия
   (Дело T-500/08)
   (2009/C 32/84)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Ryanair Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви, на основание на член 230 EO и член 231 ЕО, че мълчаливият отказ на Комисията да предостави достъп до документите, до които жалбоподателят е поискал достъп със заявление от 25 юни 2008 г., е нищожен, и че решението на Комисията от 31 октомври 2008 г., с което се отказва достъп до същите документи, е несъществуващо,

               —

               при условията на евентуалност, да се обяви, на основание на член 230 и член 231 ЕО, че решението на Комисията от 31 октомври 2008 г., с което се отказва достъп до документите, до които жалбоподателят е поискал достъп със заявление от 25 юни 2008 г., е нищожно,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени по производството от жалбоподателя, и

               —

               да се предприемат всички други действия, които Първоинстанционният съд счете за подходящи.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на мълчаливия отказ на Комисията по искането на жалбоподателя, съгласно Регламент № 1049/2001 (1), за достъп до документи, свързани с процедури за държавни помощи, относно твърдяната държавна помощ, отпусната посредством споразумение с оператора на летище Tampere-Pirkkala. Това решение е последвано от изрично решение от 31 октомври 2008 г. При условията на евентуалност, жалбоподателят по настоящото дело иска отмяна на изричното решение.
   Правните основания и основни доводи, повдигнати от жалбоподателя, са еднакви с повдигнатите по дело Т-494/08, Ryanair/Комисия.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, ОВ L 145, 2001 г. стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.


title: Дело T-642/16: Жалба, подадена на 12 септември 2016 г. — Iame/EUIPO — Industrie Aeronautiche Reggiane (Parilla)

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/50

         Жалба, подадена на 12 септември 2016 г. — Iame/EUIPO — Industrie Aeronautiche Reggiane (Parilla)
   (Дело T-642/16)
   (2016/C 392/65)
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Iame SpA (Милано, Италия) (представители: M. Mostardini, G. Galimberti, F. Mellucci, R. Kakkar, avvocati)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Industrie Aeronautiche Reggiane Srl (Reggio Emilia, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: Жалбоподателят

      Спорна марка: Фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „Parilla“ — марка на Европейския съюз № 3 065 182

      Производство пред EUIPO: Производство по отмяна

      Обжалвано решение: Решение на първи апелативен състав на EUIPO от 23 юни 2016 г. по преписка R 608/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение поради нарушение на член 51 от Регламент (ЕО) № 207/2009, в частта му, в което отхвърля жалба R0608/2015-1 и потвърждава отмяната поради неизползване на фигуративна марка на ЕС „Parilla“ № 3065182 с притежател IAME S.p.A. за всички продукти и услуги от класове 7 и 41;
               и вследствие на това:

               —

               да отхвърли искането за отмяна по член 51 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на фигуративна марка на ЕС „Parilla“ № 3065182 с притежател IAME S.p.A., за всички продукти и услуги от класове 7 и 41;

               —

               без да се засяга възможността за последващо формулиране на твърдения;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение и неправилно прилагане на член 51 от Регламент (ЕО) № 207/2009.


title: Дело F-101/08: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 7 октомври 2009 г. — Pappas/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Пенсии — Прехвърляне към общностната схема на пенсионни права, придобити преди постъпването на служба за Общностите — Оттегляне — Допустимост — Отстраняване от длъжност в интерес на службата — Размер на пенсията)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/64

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 7 октомври 2009 г. — Pappas/Комисия
   (Дело F-101/08) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Прехвърляне към общностната схема на пенсионни права, придобити преди постъпването на служба за Общностите - Оттегляне - Допустимост - Отстраняване от длъжност в интерес на службата - Размер на пенсията)
   2009/C 282/120
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Spyridon Pappas (Брюксел, Белгия) (представители: L. Barattini и G. Mavros, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: D. Martin и K. Herrmann)

      Предмет

   Отмяна на решението на Службата за управление и плащане по индивидуални права, определящо правото на пенсия за прослужено време на жалбоподателя и на изчислението на броя на годините осигурителен стаж, които следва да се вземат предвид за определянето на това право.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Pappas да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г., стр. 77.