title: Дело T-195/11: Иск, предявен на 4 април 2011 г. — Cahier и др./Съвет и Комисия

text:
               11.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 173/14

         Иск, предявен на 4 април 2011 г. — Cahier и др./Съвет и Комисия
   (Дело T-195/11)
   2011/C 173/30
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищци: Jean-Marie Cahier (Montchaude, Франция), Robert Aubineau (Cierzac, Франция), Laurent Bigot (Saint Palais sur Mer, Франция), Pascal Bourdeau (Saintes Lheurine, Франция), Jacques Brard-Blanchard (Boutiers Saint Trojan, Франция), Olivier Charruaud (St Martial de Mirambeau, Франция), Daniel Chauvet (Saint Georges Antignac, Франция), Régis Chauvet (Marignac, Франция), Fabrice Compagnon (Avy, Франция), Francis Crepeau (Jarnac Champagne, Франция), Bernard Deborde (Arthenac, Франция), Chantal Goulard (Arthenac), Jean Pierre Gourdet (Moings, Франция), Bernard Goursaud (Brie sous Matha, Франция), Jean Gravouil (Saint Hilaire de Villefranche, Франция), Guy Herbelot (Echebrune, Франция), Rodrigue Herbelot (Echebrune), Sophie Landrit (Ozillac, Франция), Michel Mallet (Vanzac, Франция), Alain Marchadier (Villars en Pons, Франция), Michel Merlet (Jarnac Champagne), René Phelipon (Cierzac), Claude Potut (Avy), Philippe Pruleau (Saint Bonnet sur Gironde, Франция), Béatrice Rousseau (Gensac La Pallue, Франция), Jean-Christophe Rousseau (Segonzac, Франция), Françoise Rousseau (Burie, Франция), Pascale Rulleaud-Beaufour (Arthenac) и Alain Phelipon (Saintes, Франция) (представител: C.-E. Gudin, avocat)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз и Европейска комисия

      Искания на ищците

   Ищците искат Общият съд:

               —

               да обезщети изцяло понесените щети чрез присъждане на парични средства в размер на:

                           —

                           53 600 EUR за Jean-Marie Cahier;

                           —

                           105 100 EUR за Robert Aubineau;

                           —

                           240 500 EUR за Laurent Bigot;

                           —

                           111 100 EUR за Pascal Bourdeau;

                           —

                           12 800 EUR за Jacques Brard-Blanchard;

                           —

                           37 600 EUR за Olivier Charruaud;

                           —

                           122 100 EUR за Daniel Chauvet;

                           —

                           40 500 EUR за Régis Chauvet;

                           —

                           97 100 EUR за Fabrice Compagnon;

                           —

                           105 600 EUR за Francis Crepeau;

                           —

                           1 081 500 EUR за Bernard Deborde;

                           —

                           64 800 EUR за Chantal Goulard;

                           —

                           94 400 EUR за Jean Pierre Gourdet;

                           —

                           43 000 EUR за Bernard Goursaud;

                           —

                           82 100 EUR за Jean Gravouil;

                           —

                           20 500 EUR за Guy Herbelot;

                           —

                           65 100 EUR за Rodrigue Herbelot;

                           —

                           53 000 EUR за Sophie Landrit;

                           —

                           39 500 EUR за Michel Mallet;

                           —

                           332 500 EUR за Alain Marchadier;

                           —

                           458 500 EUR за Michel Merlet;

                           —

                           23 000 EUR за René Phelipon;

                           —

                           85 100 EUR за Claude Potut;

                           —

                           3 500 EUR за Philippe Pruleau;

                           —

                           34 500 EUR за Béatrice Rousseau;

                           —

                           38 070 EUR за Jean-Christophe Rousseau;

                           —

                           24 300 EUR за Françoise Rousseau;

                           —

                           486 500 EUR за Pascale Rulleaud-Beaufour;

                           —

                           10 500 EUR за Alain Phelipon;

               —

               да определи за всеки един от 29-те ищци по 100 000 EUR като окончателен размер на неимуществените вреди;

               —

               да осъди Съвета и Комисията да заплатят всички съдебни разноски и други разходи:

                           —

                           свързани с настоящото производство пред Общия съд на Европейския съюз;

                           —

                           свързани също така с всички производства, които са образувани пред вътрешните юрисдикции.

      Правни основания и основни доводи

   Ищците твърдят в подкрепа на своя иск, че Европейският съюз носи извъндоговорна отговорност поради съществено нарушение на член 40, параграф 2 ДФЕС, доколкото член 28 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на вино (1), приложим съгласно Регламент (ЕО) № 1623/2000 на Комисията (2) и потвърден от Регламент (ЕО) № 479/2008 на Съвета (3), съдържа забрана за производителите на вино от сортове грозде с двойно предназначение сами да дестилират до спиртна напитка количествата вино с наименование за произход, които надхвърлят обичайно произвежданото количество.
   Ищците били систематически преследвани и осъждани от националните власти за непредоставяне на държавата за дестилиране на алкохол чрез одобрени дестилатори на произведените количества, които надхвърлят обичайно произвежданото количество и не се изнасят като вина за трети страни.
   Ищците твърдят между другото, че ставало дума за нарушаване на напълно ясни и определени актове, по отношение на които органите на Съюза не разполагали с право на преценка. Те считат, че налице е нарушаване на принципите за недопускане на дискриминация, на правна сигурност, на пропорционалност, на принципа на estoppel, на презумпцията за невиновност за злоупотреба, на принципа на добрата администрация, на принципа за полагане на грижа, на правото на собственост, както и, че това е злоупотребяващо засягане на свободата на производство и търговия на дадена промишлена стока и злоупотребяващо разширяване на приложението на даден регламент, което цели стабилизиране на пазара и гарантиране за производителите на определен доход в случаите на липса на искания за финансиране от страна на тези производители.

      (1)  ОВ L 179, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 190.

      (2)  Регламент (ЕО) № 1623/2000 на Комисията от 25 юли 2000 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1493/1999 относно общата организация на пазара на вино по отношение на пазарните механизми (ОВ L 194, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 34, стр. 120).

      (3)  Регламент (ЕО) № 479/2008 на Съвета от 29 април 2008 година относно общата организация на пазара на вино, за изменение на регламенти (ЕО) № 1493/1999, (ЕО) № 1782/2003, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 3/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2392/86 и (ЕО) № 1439/1999 (ОВ L 148, стр. 1).


title: Дело T-59/12: Иск, предявен на 10 февруари 2012 г. — Planet/Комисия

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/26

         Иск, предявен на 10 февруари 2012 г. — Planet/Комисия
   (Дело T-59/12)
   2012/C 118/45
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: PLANET A.E. Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (Атина, Гърция) (представител: avv. B. Christianos)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът моли Общия съд:

               —

               да установи, че закъснялото плащане от Комисията на последната вноска от сумата, дължима на ищеца в рамките на договор относно проекта „Collaboration Environment for Strategic Innovation (Laboranova)“ в размер на 20 665,17 EUR, представлява нарушение на договорните ѝ задължения и да нареди на Комисията да заплати на ищеца сума от 20 665,17 EUR за разходите, направени от него през четвъртия референтен период на проекта Laboranova, ведно с лихвите, считано от 12 октомври 2011 г.,

               —

               да установи, че ищецът не е длъжен да върне на Комисията авансово платената сума в размер на 39 657,30 EUR за четвъртия референтен период на проекта,

               —

               да нареди на Комисията да заплати на ищеца сумата от 30 000,00 EUR като обезщетение за нанесените на професионалната му репутация вреди, причинени от нарушение на професионалната тайна от страна на Комисията, ведно с компенсаторните лихви, считано от 6 октомври 2011 г. до постановяване на решението по настоящото дело и мораторните лихви от датата на постановяване на решението по настоящия спор до пълното изплащане на сумата, и

               —

               да осъди Комисията да плати съдебните разноски на ищеца.

      Правни основания и основни доводи

   Ищецът съчетава два иска.
   Първо, иск по член 272 ДФЕС за отговорност на Комисията по договор № 035262 за изпълнение на проекта „Collaboration Environment for Strategic Innovation (Laboranova)“. По-специално ищецът твърди, че макар да е изпълнил изцяло и надлежно договорните си задължения, Комисията неоснователно и в противоречие с условията на горепосочения договор и с принципа на добросъвестност отказва да признае разходите на ищеца за четвъртия референтен период и спира плащането в негова полза. Следователно ищецът поддържа, че Комисията трябва да му заплати сумата от 20 665,17 EUR, ведно с лихвите, предвидени в клауза II 28, параграф 7 от приложение II към договора, считано от 12 октомври 2011 г. и че Комисията няма право да иска от Planet връщане на авансово платената сума за четвъртия референтен период в размер на 39 657,30 EUR.
   Второ, иск за извъндоговорна отговорност на Комисията по член 340, алинея втора ДФЕС. По-специално ищецът твърди, че като е съобщила на координатора на проекта за извършвания по отношение на ищеца финансов одит Комисията очевидно е нарушила нормите относно защитата на професионалната тайна, като по този начин е увредила професионалната репутация на ищца. По тази причина ищецът иска обезщетение за претърпените от него неимуществени вреди, ведно с лихвите (компенсаторните лихви от датата на незаконното съобщаване до датата на постановяване на решението по настоящото дело и до пълното изплащане на дължимите обезщетения), като изрично си запазва правото да иска обезщетение за евентуалните имуществени вреди, причинени от това неправомерно поведение на Комисията.


title: Дело T-11/15: Жалба, подадена на 9 януари 2015 г. — Internet Consulting/СХВП — Provincia Autonoma di Bolzano — Alto Adige (SUEDTIROL)

text:
               2.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/50

      Жалба, подадена на 9 януари 2015 г. — Internet Consulting/СХВП — Provincia Autonoma di Bolzano — Alto Adige (SUEDTIROL)
      (Дело T-11/15)
      (2015/C 073/61)
      Език на жалбата: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Internet Consulting GmbH (Brunico, Италия) (представители: L. Miori и A. Bertella, avvocati)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Provincia Autonoma di Bolzano-Alto Adige (Bolzano, Италия)

         Данни за производството пред СХВП

         Заявител/Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка „SUEDTIROL“ — марка на Общността № 2 826 931

         Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на разширен апелативен състав на СХВП от 10 октомври 2014 г. по преписка R 574/2013-G

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени или да измени изцяло обжалваното решение на разширен апелативен състав на СХВП от 10 октомври 2014 г., съобщено на 13 ноември 2014 г., като при всички положения отхвърли искането за обявяване на недействителност на марка на Общността „Suedtirol“, направен от Provincia Autonoma di Bolzano;

                  —

                  Да осъди другата страна да заплати съдебните разноски по двете производства пред СХВП, както и разноските по настоящото производство.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение и/или неправилно прилагане на членове 5 и 56 от Регламент № 207/2009;

                  —

                  Нарушение и неправилно прилагане на член 7, параграф 1 буква в), членове 12 и 52 от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-429/09: Определение на Общия съд от 14 март 2011 г. — Campailla/Комисия (Иск за обезщетение — Давностен срок — Член 46 от Статута на Съда — Недопустимост)

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/17

         Определение на Общия съд от 14 март 2011 г. — Campailla/Комисия
   (Дело T-429/09) (1)

   (Иск за обезщетение - Давностен срок - Член 46 от Статута на Съда - Недопустимост)
   2011/C 139/33
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Massimo Campailla (Boulogne-sur-Mer, Франция) (представители: първоначално P. Goergen, впоследствие G. Reuter и C. Verbruggen, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Bordes и T. Scharf)

      Предмет

   Иск за обезщетение, целящ поправянето на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради отказа на Комисията да се намеси в спор между него и камерунските власти

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Г-н Massimo Campailla понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 161, 19.6.2010 г.


title: Дело C-401/06: Решение на Съда (трети състав) от 6 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална Република Германия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Данъчни въпроси — Шеста директива ДДС — Доставка на услуги — Изпълнител на завещание — Място на изпълнение при доставка на услуга — Член 9, параграфи 1 и 2, буква д)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/10

         Решение на Съда (трети състав) от 6 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална Република Германия
   (Дело C-401/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Данъчни въпроси - Шеста директива ДДС - Доставка на услуги - Изпълнител на завещание - Място на изпълнение при доставка на услуга - Член 9, параграфи 1 и 2, буква д)
   (2008/C 22/18)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: D. Triantafyllou)

      Ответник: Федерална Република Германия (представител: M. Lumma)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 9, параграф 2, буква д) от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Услуги, доставяни от изпълнители на завещание на получатели, установени извън Европейската общност, или на данъчнозадължени лица, установени в Общността, но извън държавата на доставчика — Място на доставката на услуга — Определяне на дейността на изпълнителя на завещание.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Комисията на Европейските общности понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на Федерална република Германия.

      (1)  ОВ C 294, 2.12.2006 г.


title: Дело T-470/14: Решение на Общия съд от 22 октомври 2015 г. — Hewlett Packard Development Company/СХВП (ELITEPAD) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „ELITEPAD“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/30

         Решение на Общия съд от 22 октомври 2015 г. — Hewlett Packard Development Company/СХВП (ELITEPAD)
   (Дело T-470/14) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „ELITEPAD“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 406/30)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hewlett Packard Development Company LP (Хюстън, Тексас, Съединени американски щати) (представители: T. Raab и H. Lauf, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño)

      Предмет

   Жалба против решение на втори апелативен състав на СХВП от 27 март 2014 г. (преписка R 884/2013-2) по заявката за регистрация на словен знак „ELITEPAD“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Hewlett Packard Development Company LP да понесе съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 292, 1.9.2014 г.


title: Дело T-476/09: Жалба, подадена на 30 ноември 2009 г. — ATB Norte/СХВП — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/65

         Жалба, подадена на 30 ноември 2009 г. — ATB Norte/СХВП — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
   (Дело T-476/09)
   2010/C 24/115
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: ATB Norte, SL (Burgos, Испания) (представители: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver и G. Marín Raigal, abogados)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Милано), Италия]

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение R 1006/2008-4 на четвърти апелативен състав на СХВП от 24 септември 2009 г.,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Bricocenter Italia S.r.l.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „BRICOCENTER“ (заявка за регистрация № 4 934 212) за услуги по клас 35

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративни марки на Общността, съдържащи словните елементи „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (№ 3 262 623) и „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (№ 989 046) за услуги по класове 35, 37 и 39

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и отхвърля възражението в неговата цялост.

      Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-346/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Montreuil (Франция) на 4 юли 2011 г. — SICAV GA Fund B/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/35

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Montreuil (Франция) на 4 юли 2011 г. — SICAV GA Fund B/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Дело C-346/11)
   2011/C 269/72
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal administratif de Montreuil

      Страни по главното производство

      Жалбоподател: SICAV GA Fund B

      Ответник: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли положението на притежателите на дялове да се отчита наред с това на предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК)?

               2.

               В такъв случай, при какви условия спорното удържане при източника може да се счита за съответстващо на принципа на свободно движение на капитали?


title: Дело T-326/15: Определение на Общия съд от 20 април 2016 г. — Dima/EUIPO (форма на кутия, съставена от два отворени куба) (Марка на Европейския съюз — Заявка за триизмерна марка на Европейския съюз — Форма на кутия, съставена от два отворени куба — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/21

         Определение на Общия съд от 20 април 2016 г. — Dima/EUIPO (форма на кутия, съставена от два отворени куба)
   (Дело T-326/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за триизмерна марка на Европейския съюз - Форма на кутия, съставена от два отворени куба - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
   (2016/C 222/25)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Dima Verwaltungs GmbH (Хамбург, Германия) (представител: T. Kerkhoff, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: първоначално A. Graul и A. Schifko, впоследствие A. Graul и M. Fischer)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 20 април 2015 г. (преписка R 2567/2014-5) относно заявка за регистрация на триизмерен знак, състоящ се от формата на кутия, съставена от два отворени куба, като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Dima Verwaltungs GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 328, 5.10.2015 г.


title: Дело T-429/04: Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2008 г. — Trubowest Handel и Makarov/Съвет и Комисия (Извъндоговорна отговорност — Антидъмпингови мита — Антидъмпингов Регламент (ЕО) № 2320/97 — Разноски за адвокат, направени на национално равнище — Недопустимост — Имуществени и неимуществени вреди — Причинно-следствена връзка)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/43

         Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2008 г. — Trubowest Handel и Makarov/Съвет и Комисия
   (Дело T-429/04) (1)

   (Извъндоговорна отговорност - Антидъмпингови мита - Антидъмпингов Регламент (ЕО) № 2320/97 - Разноски за адвокат, направени на национално равнище - Недопустимост - Имуществени и неимуществени вреди - Причинно-следствена връзка)
   (2008/C 209/74)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Trubowest Handel GmbH (Кьолн, Германия) и Viktor Makarov (Кьолн, Германия) (представители: K. Adamantopoulos и E. Petritsi, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch, avocat) и Комисия на европейските общности (представители: N. Khan и T. Scharf)
   Предмет
   Иск за обезщетение на основание член 288 ЕО, с който се иска обезщетяване на вредата, която ищецът твърди, че е претърпял поради приемането на Регламент (ЕО) № 2320/97 на Съвета от 17 ноември 1997 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои видове безшевни тръби от желязо или нелегирана стомана с произход от Унгария, Полша, Русия, Чешката република, Румъния и Словашката република и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 1189/93 и приключване на процедурата по отношение на вноса от Република Хърватия (ОВ L 332, стр. 1).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда Trubowest Handel GmbH и Viktor Makarov да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Съвета и Комисията.

      (1)  ОВ C 31, 5.2.2005 г.


title: Дело T-618/16: Определение на Общия съд от 24 април 2017 г. — Dreimane/Комисия (Жалба за отмяна и искане за обезщетение — Публична служба — Длъжностни лица — Пенсии — Прехвърляне на националните пенсионни права — Изчисляване на осигурителния стаж — Член 90, параграф 2 от Статута — Срок — Явна недопустимост)

text:
               26.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 202/19

         Определение на Общия съд от 24 април 2017 г. — Dreimane/Комисия
   (Дело T-618/16) (1)

   ((Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Прехвърляне на националните пенсионни права - Изчисляване на осигурителния стаж - Член 90, параграф 2 от Статута - Срок - Явна недопустимост))
   (2017/C 202/33)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sandra Dreimane (Люксембург, Люксембург) (представител: J. Ābiks, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara и L. Radu Bouyon)

      Предмет

   Жалба на основание на член 270 ДФЕС, с която, от една страна, се иска отмяна на решението на Комисията за определяне на размера на бонуса към осигурителния стаж, който следва да бъде взет предвид в пенсионноосигурителната схема на институциите на Европейския съюз вследствие на направено искане за прехвърляне на пенсионните права, придобити от жалбоподателя преди встъпването му в длъжност в служба на Съюза, а от друга страна, се иска обезщетяване на вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял, тъй като Комисията не е спазила изискването за разумен срок при разглеждането на това искане за прехвърляне на посочените права

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Г-жа Sandra Dreimane понася направените от нея съдебни разноски и следва да заплати съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 371, 10.10.2016 г. (дело, регистрирано първоначално под номер F-48/16 в Съда на публичната служба на Европейския съюз и прехвърлено на 1 септември 2016 г. към Общия съд на Европейския съюз).


title: Дело T-490/07: Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Notartel/UAMI — SAT.1 SatellitenFernsehen (R.U.N.)

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/45

         Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Notartel/UAMI — SAT.1 SatellitenFernsehen (R.U.N.)
   (Дело T-490/07)
   (2008/C 64/75)
   Език, на който е изготвена жалбата: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Notartel SpA — societa' informatica del Notariato (Рим, Италия) (представители: M. Bosshard, avvocato, M. Balestriero, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: SAT.1 SatellitenFernsehen GmbH (Берлин, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Като основно искане, да се отмени частично — в частта, в която възражението се признава за основателно — Решение № R 1267/2006-4 на Четвърти апелативен състав на СХВП от 22 октомври 2007 г.;

               —

               при условия на евентуалност, да се отмени частично — в частта, в която възражението се признава за основателно във връзка със заявената марка за клас 38 — Решение № R 1267/2006-4 на Четвърти апелативен състав на СХВП от 22 октомври 2007 г.;

               —

               във всички случаи, да се отхвърли всяка евентуална бъдеща заявка или искане в обратен смисъл, като за целта се потвърди решението в частите, които не се обжалват в настоящото дело;

               —

               възстановяване на съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателя.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „R.U.N.“ (заявка за марка на Общността № 1.069.863 за услуги от класове 35, 38 и 42, що се отнася до настоящото производство).

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: SAT.1 SatellitenFernsehen GmbH.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Общностна и национална словна марка „ran“ за стоки и услуги от класове 9, 35, 38, 41 и 42.

      Решение на отдела по споровете: отхвърляне на възражението.

      Решение на апелативния състав: частично уважаване на жалбата по отношение на някои услуги от класове 38 и 42.

      Изложени правни основания: Обжалваното решение е опорочено от логическо противоречие, изразяващо се в това, че се изброяват поредица правилни правни принципи, посочени като задължителни при преценката на приликата между знаци и стоки/услуги с оглед да се установи съществуването на пречка съгласно първата част на член 73 от Регламента относно марката на Общността, като обаче се прилагат различни критерии при оценката на обстоятелствата по конкретния случай. Такова логическо противоречие следователно обуславя или грешка при прилагане на правото, изразяваща се в прилагането на правни принципи, различни от онези (правилни), които са заявени в правните основания на решението, или противоречивост и недостатъчност на мотивите.


title: Дело C-30/10: Преюдициално запитване, отправено от Linköpings tingsrätt (Швеция) на 19 януари 2010 г. — Lotta Andersson/Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/17

         Преюдициално запитване, отправено от Linköpings tingsrätt (Швеция) на 19 януари 2010 г. — Lotta Andersson/Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten
   (Дело C-30/10)
   2010/C 100/26
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Linköpings tingsrätt

      Страни в главното производство

      Ищец: Lotta Andersson

      Ответник: Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten

      Преюдициален въпрос

   Съвместима ли е с член 10, буква в) от Директива 2002/74/ЕО (1) на Европейския Парламент и на Съвета от 23 септември 2002 година за изменение на Директива на Съвета 80/987/ЕИО (2) за сближаване на законодателствата на държавите членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател разпоредба на вътрешното право, която изключва възможността за ползване от правото на предпочтително удовлетворение (привилегия) от работник или служител, поради това че лично или заедно със свои близки роднини е бил собственик на съществена част от предприятието или дейността на работодателя и е имал значително влияние върху дейността му през шестте месеца, предхождащи искането за обявяване в несъстоятелност?

      (1)  ОВ L 270, стр. 10, Специално издание на български език 2007 г., глава 5. том 6, стр. 149

      (2)  ОВ L 283, стр. 23; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 1, стр. 197


title: Дело T-195/06: Решение на Общия съд от 16 юни 2011 г. — Solvay Solexis/Комисия (Конкуренция — Картели — Водороден пероксид и натриев перборат — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Продължителност на нарушението — Понятия „споразумение“ и „съгласувана практика“ — Достъп до преписката — Глоби — Равно третиране — Известие относно сътрудничеството — Задължение за мотивиране)

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/22

         Решение на Общия съд от 16 юни 2011 г. — Solvay Solexis/Комисия
   (Дело T-195/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Водороден пероксид и натриев перборат - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Продължителност на нарушението - Понятия „споразумение“ и „съгласувана практика“ - Достъп до преписката - Глоби - Равно третиране - Известие относно сътрудничеството - Задължение за мотивиране)
   2011/C 226/42
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Solvay Solexis SpA (Милано, Италия) (представители: T. Salonico и G.L. Zampa, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално V. Di Bucci и F. Amato, впоследствие V. Di Bucci и V. Bottka)

      Предмет

   От една страна, искане за частична отмяна на Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат), и, от друга страна, искане за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Solvay Solexis SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело F-97/08: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 1 юли 2010 г. — Füller-Tomlinson/Парламент (Публична служба — Бивш срочно нает служител — Професионална заболяване — Накърняване на физическата и психологическа цялост — Продължителност на производството за установяване на професионалния произход на заболяването)

text:
               9.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/32

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 1 юли 2010 г. — Füller-Tomlinson/Парламент
   (Дело F-97/08) (1)

   (Публична служба - Бивш срочно нает служител - Професионална заболяване - Накърняване на физическата и психологическа цялост - Продължителност на производството за установяване на професионалния произход на заболяването)
   2010/C 274/48
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Paulette Füller-Tomlinson (Брюксел, Белгия) (представител: L. Levi, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: K. Zejdová и S. Seyr)

      Предмет

   Отмяна на решението за определяне в размер на 20 % частта от частичната трайна инвалидност, дължащата се на професионалния произход на заболяването, от което страда жалбоподателката, както и, при условията на евентуалност, осъждане на ответника да заплати определена сума като обезщетение за претърпените от жалбоподателката неимуществени вреди

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-жа Füller-Tomlinson изцяло да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г., стр. 76.


title: Дело T-617/11: Жалба, подадена на 5 декември 2011 г. — Meyr-Melnhof Karton/СХВП — Stora Enso (SILVAWHITE)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/37

         Жалба, подадена на 5 декември 2011 г. — Meyr-Melnhof Karton/СХВП — Stora Enso (SILVAWHITE)
   (Дело T-617/11)
   2012/C 32/73
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Meyr-Melnhof Karton AG (Виена, Австрия) (представители: P. Baronikians и N. Wittich, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Stora Enso Oyj (Хелзинки, Финландия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 септември 2011 г. по преписка R 2139/2010-2;

               —

               да отхвърли възражението срещу заявката за марка на Общността № 8197469; и

               —

               да осъди ответника да заплати разноските на жалбоподателя, направени в производствата пред СХВП и пред Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „SILVAWHITE“ за стоки от клас 16 — Заявка за марка на Общността № 8197469

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация във Финландия като търговска марка под № 231953 на думата „SILVAPRESS“ за стоки от клас 16; Международна регистрация като търговска марка № 872793 на думата „SILVAPRESS“ за стоки от клас 16

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението в неговата цялост

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на Регламент № 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав погрешно приема, че съществува вероятност от объркване между по-ранната марка и заявената марка на Общността.


title: Дело C-412/17: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 10 юли 2017 г. — Bundesrepublik Deutschland/Touring Tours und Travel GmbH

text:
               2.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 330/6

         Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 10 юли 2017 г. — Bundesrepublik Deutschland/Touring Tours und Travel GmbH
   (Дело C-412/17)
   (2017/C 330/08)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Ответник в първоинстанционното производство и жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: Bundesrepublik Deutschland [Федерална република Германия]

      Жалбоподател в първоинстанционното производство и ответник в производството по ревизионно обжалване: Touring Tours und Travel GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Недопустима ли е съгласно член 67, параграф 2 ДФЕС, както и съгласно членове 22 и 23 от Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (1), национална правна уредба на държава членка, в резултат от която предприятия, извършващи автобусен превоз по редовни линии през вътрешна за Шенген граница, са задължени преди преминаването на вътрешна граница да проверят документите за преминаване на границата на пътниците си, за да предотвратят превоза на чужди граждани без паспорт и без разрешение за пребиваване до територията на Федерална република Германия?
               По-специално:

                           a)

                           Представлява ли проверка на лица по вътрешните граници по смисъла на член 22 от Кодекса на шенгенските граници или равностойна мярка общото законово или административното задължение, насочено към конкретни превозвачи, да не превозват до територията на Федерална република Германия чужди граждани, които не притежават необходимия паспорт или необходимото разрешение за пребиваване, като единственият начин по който това задължение може да бъде изпълнено е превозвачът да провери документите за преминаване на границата на всички пътници преди преминаване на вътрешната граница?

                           б)

                           Трябва ли налагането на посочените в т. 1) задължения да се преценява с оглед на член 23, буква а) от Кодекса на шенгенските граници, макар че превозвачите не упражняват „полицейски правомощия“ по смисъла на тази разпоредба, а възлагането на проверките от държавата също формално не води до прилагане на публични правомощия?

                           в)

                           При утвърдителен отговор на въпрос 1 б): като се имат предвид критериите на член 23, буква а), второ изречение от Кодекса на шенгенските граници, извършването на изискваната от превозвачите проверка може ли да се смята за недопустима мярка с ефект, равностоен на гранични проверки?

                           г)

                           Трябва ли налагането на посочените в т. 1) задължения, доколкото е насочено към предприятия, извършващи автобусен превоз по редовни линии, да се преценява с оглед на член 23, буква б) от Кодекса на шенгенските граници, съгласно който правомощието на превозвачите да извършват проверки за сигурност на лицата на пристанища и летища не накърнява отсъствието на контрол по вътрешните граници? Следва ли от това и недопустимост на проверките по смисъла на въпрос 1 извън пристанищата и летищата, ако те не представляват проверки за сигурност и не се извършват и на лица, които пътуват в рамките на държавата членка?

               2)

               Допускат ли членове 22 и 23 от Кодекса на шенгенските граници национална правна уредба, съгласно която с цел изпълнение на това задължение на автобусен превозвач могат да бъдат наложени забрана и предупреждение за глоба при неспазването ѝ, когато поради неизвършени от него проверки на територията на Федерална република Германия са били превозени и чужденци без паспорт и разрешение за пребиваване?

      (1)  ОВ L 77, 2016 г., стр. 1.


title: Дело T-137/08: Жалба, подадена на 9 април 2008 г. — BCS/СХВП — Deere (Съчетание на зелен и жълт цвят)

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/33

         Жалба, подадена на 9 април 2008 г. — BCS/СХВП — Deere (Съчетание на зелен и жълт цвят)
   (Дело T-137/08)
   (2008/C 142/60)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: BCS SpA (Милано, Италия) (представители: M. Franzosi, V. Jandoli, F. Santonocito, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Deere & Company (Moline, Съединени американски щати)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение R 0222/2007-2 на втори апелативен състав от 16 януари 2008 г.; и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративна марка, състояща се от съчетание на зелен и жълт цвят за стоки от класове 7 и 12 — Марка на Общността № 63 289

      Притежател на марката на Общността: Deere & Company

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателят

      Решение на отдела по заличаването: Отвърля искането за обявяване на недействителнсот

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 3, член 52, параграф 1, буква в), във връзка с член 8, параграф 4 и член 73, параграф 1 от Регрламент № 40/94 на Съвета, тъй като:

               —

               Апелативният състав е трябвало да извърши много стриктно тълкуване на член 7, параграф 3 и съответно е трябвало да наложи по-голяма тежест на доказване на другата страна в производството;

               —

               Апелативният състав не е признал използването на по-ранната марка на жалбоподателя, и

               —

               мотивите на решението на Апелативния състав са противоречиви.


title: Дело C-210/13: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство) на 18 април 2013 г. — Glaxosmithline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

text:
               29.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/8

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство) на 18 април 2013 г. — Glaxosmithline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Дело C-210/13)
   2013/C 189/15
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Glaxosmithline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG

      Ответник: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съставлява ли адювант, който сам по себе си няма терапевтично действие, но който подсилва терапевтичното действие на антиген, когато е комбиниран с този антиген във ваксина, „активна съставка“ по смисъла на член 1, буква б) от Регламент № 469/2009/ЕО (1)?

               2.

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, може ли комбинацията от такъв адювант с антиген въпреки това да се счита за „комбинация от активни съставки“ по смисъла на член 1, буква б) от Регламент № 469/2009/ЕО?

      (1)  Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, стр. 1).


title: Дело T-302/07: Определение на Първоинстанционния съд от 1 октомври 2008 г. — Motorpress/СХВП — Sony Computer Entertainment Europe (BUZZ!)

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/65

         Определение на Първоинстанционния съд от 1 октомври 2008 г. — Motorpress/СХВП — Sony Computer Entertainment Europe (BUZZ!)
   (Дело T-302/07) (1)

   (2008/C 301/124)

      Език на производството: английски

   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 235, 6.10.2007 г.


title: Дело C-555/15: Преюдициално запитване от Tribunal Administrativo e Fiscal de Leiria (Португалия), постъпило на 28 октомври 2015 г. — Bernard Jean Marie Gabarel/Fazenda Pública

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/20

         Преюдициално запитване от Tribunal Administrativo e Fiscal de Leiria (Португалия), постъпило на 28 октомври 2015 г. — Bernard Jean Marie Gabarel/Fazenda Pública
   (Дело C-555/15)
   (2016/C 016/25)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Leiria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Bernard Jean Marie Gabarel

      Ответник: Fazenda Pública

      Преюдициални въпроси

               А)

               Трябва ли за целите на тълкуването на член 132, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета (1) от 28 ноември 2006 г. неконвенционалните терапии, и в частност остеопатията, да се считат за здравна (парамедицинска) дейност?

               B)

               Трябва за целите на член 132, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. и следователно — за целите на член 9 от Кодекса за ДДС, данъчнозадължено лице — което според националното законодателство има право да извършва парамедицинска дейност като физиотерапевт, но при упражняване на здравна професия прилага както присъщи на физиотерапията лечения, така и лечения, присъщи на остеопатията, които не могат да бъдат разграничени или се допълват — да се счита за лице, което като цяло извършва парамедицинска дейност, и поради това трябва да бъде освободено от ДДС?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-252/15: Жалба, подадена на 21 май 2015 г. — Ferrovial и др./Комисия

text:
               27.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/35

         Жалба, подадена на 21 май 2015 г. — Ferrovial и др./Комисия
   (Дело T-252/15)
   (2015/C 245/41)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Ferrovial, SA (Мадрид, Испания), Ferrovial Servicios, SA (Мадрид, Испания), Amey UK plc (Оксфорд, Обединеното кралство) (представители: M. Muñoz Pérez и M. Linares Gil, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решение на Европейската комисия от 15 октомври 2014 г., преписка № C (2014) 7280 относно държавна помощ SA 35550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP), приведена в действие от Испания,

               —

               при условията на евентуалност да отмени член 4, параграф 2 от посоченото решение, и

               —

               да осъди ответната институция да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Обжалваното в настоящото производство решение е същото като обжалваното по дела T-826/14, Испания/Комисия и T-12/15, Banco de Santander и Santusa/Комисия.
   Жалбоподателите излагат пет основания за отмяна на обжалваното решение.

               1.

               Първото основание е нарушение на член 296 ДФЕС поради липса на мотиви.

               2.

               Второто основание е нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото според жалбоподателите при разглежданата мярка не са налице елементите, присъщи на понятието за държавна помощ.

               3.

               Третото основание е нарушение на член 108, параграф 3 ДФЕС, на член 1, буква в) от Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО и на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999, доколкото разглежданата мярка не е нова, незаконна и несъвместима помощ.

               4.

               Четвъртото основание е недействителност на член 4, параграф 2 от третото решение поради нарушение на член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999, тъй като разпореденото възстановяване не е в същите граници както по първите две решения (придобивания преди 21 декември 2007 г.).

               5.

               Петото основание е нищожност на член 4 от третото решение (разпореждане за възстановяване) поради нарушение на член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999, тъй като не са изключени непреките операции преди 10 март 2005 г.


title: Дело C-475/10 P: Жалба, подадена на 1 октомври 2010 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 14 юли 2010 г. по дело T-571/08, Федерална република Германия/Европейска комисия

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/21

         Жалба, подадена на 1 октомври 2010 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 14 юли 2010 г. по дело T-571/08, Федерална република Германия/Европейска комисия
   (Дело C-475/10 P)
   ()
   2010/C 328/37
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze, J. Möller и N. Graf Vitzthum)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Определение на Общия съд на Европейския съюз (първи състав) от 14 юли 2010 г. по дело Федерална република Германия/Европейска комисия (T-571/08),

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу определението на Общия съд, с което във връзка с искане в хода на производството е отхвърлена като недопустима жалбата на жалбоподателя срещу разпореждането от 30 октомври 2008 г. на Комисията за представяне на информация в производството относно държавна помощ в полза на Deutsche Poste AG (наричано по-нататък „DPAG“).
   С обжалваното решение Комисията задължила жалбоподателя да представи информация за всички приходи и разходи на DPAG през периода 1989—2007 г., въпреки че приватизацията на DPAG, в рамките на която главно са извършени спорните парични трансфери, е приключила още през 1994 г. Вместо да изясни предварителния юридически въпрос кои периоди фактически трябва да бъдат взети предвид, Комисията най-напред поискала информация относно приходите и разходите на DPAG за целия период от момента на приватизация до настоящия момент, без да отчита затрудненията, до които води подобно искане. Така Комисията несъразмерно обременила жалбоподателя и засегнатото предприятие.
   Необходимо било Съдът да изясни по принцип дали в производствата относно държавни помощи Комисията действително може да задължи държавата членка да представи всякаква информация, без решението на Комисията да подлежи на пряк съдебен контрол. Ако правната преценка на Общия съд, съгласно която тези решения не подлежат на обжалване, била правилна, държавите членки и засегнатите предприятия трябвало винаги най-напред да поемат значителна (и финансова) тежест, за да се съобразят със съответните разпореждания, макар да ги считат за незаконосъобразни. Освен това съществувала опасност да бъдат разкрити търговски тайни, узнаването на които при определени обстоятелства дори нямало значение за производството относно държавни помощи.
   В обжалваното определение на Общия съд били допуснати редица грешки при прилагане на правото.
   На първо място, Общият съд тълкувал неправилно понятието за обжалваем акт и не се съобразил с релевантната съдебна практика, като разгледал обжалвания акт „от гледна точка на неговото съдържание“. Всъщност актът трябвало да бъде преценяван съобразно материалноправните му последици единствено ако липсва решение, което е задължително поради правната си природа. При все това, тъй като задължителният характер на решението на Комисията, прието на основание член 10, параграф 3 от Регламент № 659/1999, произтичал от правната природа на това решение, не била необходима по-нататъшна проверка дали авторът на акта конкретно е искал той да породи правни последици за жалбоподателя.
   На второ място, Общият съд погрешно постановил, че разпореждането за информация има временен характер, поради неправилния му извод — позовавайки се на съдебната практика относно допустимостта на жалба срещу образуването на производство по разследване съгласно правото на конкуренция — че окончателният характер на решението е определящ и за допустимостта на жалбата срещу разглежданото разпореждане на Комисията за представяне на информация.
   На трето място, Общият съд неправилно преценил правните последици на разпореждането за информация, тъй като пренебрегнал факта, че всеки акт поражда задължителни правни последици тогава, когато засяга интересите на своя адресат, променяйки правното му положение. Такъв бил случаят с разпореждането за информация, тъй като неизпълнението му водело до санкции. Тези санкции се състояли, от една страна, в това че държавата членка няма как да оспорва, че не е установена цялата фактическа обстановка, и че Комисията може да приеме решение въз основа на наличната информация в преписката. От друга страна, това означавало да се намали степента на доказаност, при която Комисията може да приеме, че твърдените от нея обстоятелства са доказани. Това поставяло Комисията в по-благоприятно процесуално положение и следователно влошавало положението на съответната държава членка в официалната процедура по разследване. Разпореждането за информация поставяло жалбоподателя пред следния избор: или да не изпълни задълженията си — което обаче водело до невъзможност да оспорва, че не е установена цялата фактическа обстановка и до намаляване на степента на доказаност от страна на Комисията — или фактически да я принуди да представи несъразмерно количество сведения, за да запази правото си на защита. Освен поставянето в по-неблагоприятно правно положение това винаги водело и до изключително голям разход на време и средства, който не подлежи на възстановяване. Извън настоящия случай, разпореждането за информация можело да има правни последици и за съответната държава членка, доколкото неизпълнението от нейна страна можело да доведе до производство за установяване на неизпълнение на задължения съгласно член 258 ДФЕС и в краен случай до производство за налагане на периодична имуществена санкция съгласно член 260 ДФЕС.
   На четвърто място, определението на Общия съд нарушавало принципа на правова държава и на ефективна съдебна защита, тъй като в определението било прието, че единствената защита срещу разпорежданията за информация, които имат прекомерен характер, е те да не бъдат изпълнени. Подобен подход обаче не бил разумен и нарушавал посочените по-горе принципи. Съдебната защита срещу незаконосъобразните разпореждания за информация не можела да зависи от това дали държавата членка ги е нарушила. Възможността да се обжалва разпореждането за информация била единственият начин задължението за лоялност на държавите членки да не бъде подчинено на неограничено право на Комисията на преценка, като тази възможност също така позволявала на Комисията от своя страна да спази задължението си за лоялно сътрудничество с държавите членки.
   На последно място, Общият съд направил неправилна преценка във връзка с правомощията в делата относно държавни помощи, постановявайки че защитата на държавите членки срещу разпорежданията за информация, които имат прекомерен характер, се изразява в това да откажат да предоставят информацията, която според тях не е необходима за установяването на фактите. Това водело до прехвърляне върху държавите членки на задължението за установяване на фактическата обстановка и на задължението за определяне на предмета на производството — нещо, което противоречало на начина, по който е разпределена компетентността в областта на държавните помощи. Това прехвърляне на компетентност, визирано от Общия съд, нарушавало структурата на правомощията, предвидена в членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС, прехвърляло върху държавите членки риска от грешка в преценката, и в това отношение освобождавало Комисията от задължението внимателно да проучи фактическата обстановка в административното производство.


title: Дело T-267/06: Решение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. — Италия/Комисия (ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — Разходи, за които е изключено финансиране от страна на Общността — Финансови корекции — Плодове и зеленчуци — Публично съхранение на говеждо и телешко месо)

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/20

         Решение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-267/06) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, за които е изключено финансиране от страна на Общността - Финансови корекции - Плодове и зеленчуци - Публично съхранение на говеждо и телешко месо)
   2012/C 89/31
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представител: G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Cattabriga и F. Jimeno Fernández, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение 2006/554/ЕО на Комисията от 27 юли 2006 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 218, стр. 12), доколкото с него се изключват някои разходи, направени от Италианската република както в сектора на плодовете и зеленчуците, така и в сектора на публичното съхранение на говеждо и телешко месо

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Италианската република понася както направените от нея съдебни разноски, така и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 281, 18.11.2006 г.


title: Дело C-475/07: Решение на Съда (трети състав) от 12 февруари 2009 г.  — Комисия на Европейските общности/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Данъчно облагане на електроенергията — Директива 2003/96/ЕО — Член 21, параграф 5, първа алинея — Момент, в който данъкът става изискуем)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/5

         Решение на Съда (трети състав) от 12 февруари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-475/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Данъчно облагане на електроенергията - Директива 2003/96/ЕО - Член 21, параграф 5, първа алинея - Момент, в който данъкът става изискуем)
   (2009/C 82/09)
   Език на производството: полски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Mölls и K. Herrmann)

      Ответник: Република Полша (представители: T. Kozek, M. Dowgielewicz, M. Jarosz, и A. Rutkowska)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок необходимите мерки за съобразяване с чл. 21, параграф 5 от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 г. относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 283, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 09, том 2, стр. 98) — Момент, в който данъкът върху електроенергията става изискуем
   Диспозитив

               1)

               Като до 1 януари 2006 г. не е съобразила системата си на данъчно облагане на електроенергията по отношение на момента, в който данъкът върху електроенергията става изискуем, с изискванията на член 21, параграф 5, първа алинея от директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 г. относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията, изменена с директива 2004/74/ЕО на Съвета от 29 април 2004 г., Република Полша не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2)

               Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 22, 26.1.2008 г.


title: Дело C-357/08: Определение на председателя на Съда от 17 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/19

         Определение на председателя на Съда от 17 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-357/08) (1)

   2010/C 11/34

      Език на производството: гръцки

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 247, 27.9.2008 г.


               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/1

         (2009/C 69/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 55, 7.3.2009 г.

   Предишни публикации

      ОВ C 44, 21.2.2009 г.

      ОВ C 32, 7.2.2009 г.

      ОВ C 19, 24.1.2009 г.

      ОВ C 6, 10.1.2009 г.

      ОВ C 327, 20.12.2008 г.

      ОВ C 313, 6.12.2008 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело C-30/12: Преюдициално запитване, отправено от Okresný súd Prešov (Словакия) на 23 януари 2012 г. — Valeria Marcinová/Pohotovosť, s.r.o.

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/17

         Преюдициално запитване, отправено от Okresný súd Prešov (Словакия) на 23 януари 2012 г. — Valeria Marcinová/Pohotovosť, s.r.o.
   (Дело C-30/12)
   2012/C 98/27
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Okresný súd Prešov

      Страни в главното производство

      Ищец: Valeria Marcinová

      Ответник: Pohotovosť, s.r.o.

      Преюдициални въпроси

   Членове 38 и 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 169 ДФЕС допускат ли прилагането на национална правна уредба, съгласно която, въз основа на споразумение за удръжки от възнаграждението, се извършват удръжки от възнаграждението на потребител, без да е налице съдебен контрол върху недопустимите клаузи и без пряка възможност за потребителя да предотврати тези удръжки?


title: Дело T-500/09: Жалба, подадена на 7 декември 2009 г. — Италия/Комисия

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/46

         Жалба, подадена на 7 декември 2009 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-500/09)
   2010/C 37/66
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представител: L. Ventrella, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени отчасти Решение C (2009) 7044 на Комисията от 24 септември 2009 г., нотифицирано на 25 септември 2009 г. за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, в частта по-долу, в която за финансовите 2005 и 2006 години в тежест на Италия се възлагат:

                           —

                           финансови корекции с фиксирана ставка (5 %) за различни претендирани слабости в проверките в областта на секторите на плодовете и зеленчуците — обработка на цитрусови плодове, в размер на 3 539 679,81 евро.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква съществени процесуални нарушения (член 253 ЕО) под формата на липса на мотиви, както и нарушение на принципа на пропорционалност.
   В това отношение се пояснява, че Комисията коригира някои помощи за обработка на цитрусови плодове и че при извършването на тази корекция не е извършена надлежна проверка на съответствието между продукта, доставян на организациите на производителите, и продукта, предоставян на преработвателите, както и на съответствието между продукта, предоставян за обработка, и крайния продукт. Според италианското правителство в хода на производството става ясно, че проверките са извършени задоволително, специално що се отнася както до административните/счетоводни проверки, така до физическите проверки в организацията на производителите и на преработвателите; и че проверките са извършени внезапно (без предварително уведомяване на индустриите за датата на проверката) в процентни стойности, които при всички положения са по-високи от минималните, предвидени в регламента. Следователно основният въпрос, върху който Комисията е трябвало да основе мотивите на решението си, е дали е налице „значителен риск“ от нанасяне на финансови вреди на Фонда, обосноваващ корекция с фиксирана ставка 5 %, която при всички положения изглежда непропорционална.


title: Дело C-456/12: Решение на Съда (голям състав) от 12 март 2014 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — O/Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel/B (Директива 2004/38/ЕО  — Член 21, параграф 1 ДФЕС  — Право на движение и на свободно пребиваване на територията на държавите членки  — Бенефициенти  — Право на пребиваване на гражданин на трета страна, член на семейството на гражданин на Съюза, в държавата членка, на която последният е гражданин  — Завръщане на гражданина на Съюза в тази държава членка след кратки пребивавания в друга държава членка)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/6

         Решение на Съда (голям състав) от 12 март 2014 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — O/Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel/B
   (Дело C-456/12) (1)

   ((Директива 2004/38/ЕО - Член 21, параграф 1 ДФЕС - Право на движение и на свободно пребиваване на територията на държавите членки - Бенефициенти - Право на пребиваване на гражданин на трета страна, член на семейството на гражданин на Съюза, в държавата членка, на която последният е гражданин - Завръщане на гражданина на Съюза в тази държава членка след кратки пребивавания в друга държава членка))
   2014/C 135/06
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: O, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

      Ответници: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, B

      Предмет

   Преюдициално запитване — Raad van State — Нидерландия — Тълкуване на членове 20 ДФЕС, 21 ДФЕС, 45 ДФЕС и 56 ДФЕС и на член 3, параграф 1, член 6 и член 7, параграфи 1 и 2 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56) — Право на влизане и пребиваване на гражданите на трети страни, членове на семейството на гражданин на Съюза — Завръщане на гражданина на Съюза в държавата членка по произхода му след пребиваване в друга държава членка като гражданин на Съюза по смисъла на член 21 ДФЕС и като лице, за което са предназначени услуги по смисъла на член 56 ДФЕС — Прилагане по аналогия на директивата, както по дело C-370/90 (Singh) и дело C-291/05 (Eind)

      Диспозитив

   Член 21, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че в положение, при което гражданин на Съюза е развил или укрепил семеен живот с гражданин на трета страна по повод на ефективно пребиваване по силата и при спазване на условията на член 7, параграфи 1 и 2, или член 16, параграфи 1 и 2 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, в държава членка, различна от тази, на която е гражданин, разпоредбите на същата тази директива се прилагат по аналогия, когато посоченият гражданин на Съюза се завърне с въпросния член на неговото семейство в държавата членка по произход. При това положение условията за предоставяне на производно право на пребиваване на гражданина на трета страна, член на семейството на този гражданин на Съюза, в държавата членка по произход на последния, по принцип не би трябвало да са по-стриктни от предвидените в посочената директива за предоставянето на производно право на пребиваване на гражданин на трета страна, член на семейството на гражданин на Съюза, който е упражнил своето право на свободно движение, като се е установил в държава членка, различна от тази, на която е гражданин.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г.


title: Дело C-453/09: Иск, предявен на 19 ноември 2009 г. — Комисия/Федерална република Германия

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/32

         Иск, предявен на 19 ноември 2009 г. — Комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-453/09)
   2010/C 24/59
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Triantafyllou и B.-R. Killmann)

      Ответник: Федерална република Германия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като прилага намалена данъчна ставка за доставки, внос и вътреобщностно придобиване на живи животни, по-специално коне, които не се използват за приготвяне на храни или на фуражи, Федерална Република Германия не е изпълнила задълженията си по членове 96 и 98 във връзка с приложение III към Директивата относно общата система на данъка върху добавената стойност,

               —

               да се осъди Федерална Република Германия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящият иск е насочен срещу прилаганата от Федерална Република Германия намалена данъчна ставка за доставки, внос и вътреобщностно придобиване на живи животни, по-специално коне, дори когато те принцип не се използват за приготвяне на храни или на фуражи. От гледна точка на Комисията това не е съвместимо с целите на Директива 2006/112/ЕО (наричана по-нататък „Директива относно данъка върху добавената стойност“), по-специално що се отнася до раси коне, които обикновено се използват за дресура, езда, циркови представления и конни надбягвания.
   Директивата относно данъка върху добавената стойност позволява на държавите членки, при определени условия, наред с нормалната ставка на данъка върху добавената стойност да прилагат намалени данъчни ставки. Така например, с член 98, параграф 2 от Директивата относно данъка върху добавената стойност се дава възможност на държава членка да прилага намалена данъчна ставка на данъка върху оборота „за доставки […] в категориите, предвидени в приложение III“. Тъй като намалената ставка на данъка върху оборота трябва да се разглежда като изключение от нормалната ставка на данъка върху добавената стойност, тази разпоредба трябва да се тълкува стеснително.
   Комисията смята, че живи животни, по-специално коне, които обикновено не са предназначени за приготвяне на храни и на фуражи, не попадат в точка 1 от приложение III. Следователно намалената ставка на данъка върху оборота съгласно член 98, параграф 2 от Директивата относно данъка върху добавената стойност не може да се прилага за тези животни. Това произтича от систематиката на точка 1 от приложение III към Директивата както и от текстовете ѝ на различните езици. Функционалното тълкуване потвърждава този резултат: точката от приложението служи за по-благоприятно третиране на стоки, с които се снабдяват хранителната и фуражната промишленост.
   Липсата в Комбинираната номенклатура на разграничаване според раси коне не е релевантна в настоящия случай, тъй като за митническото класиране са определящи аспекти, различни от тези на правото относно данъка върху добавената стойност. Обстоятелството, че член 98, параграф 3 от Директивата относно данъка върху добавената стойност позволява на държавите членки да се позовават на Комбинираната номенклатура, не означава, че държава членка може да изтъкват липсата на прецизност в Комбинираната номенклатура, за да обосноват неправилно транспониране на общностното право относно данъка върху добавената стойност.
   За сделките с раси коне, които обикновено се използват за дресура, езда, циркови представления и конни надбягвания, също не може да се прилага намалена данъчна ставка по точка 11 от приложение III към Директивата относно данъка върху добавената стойност, като за доставки на стоки, които се предназначени да бъдат използвани в селскостопанското производство. Обстоятелството, че конете са дори селскостопански животни, не означава че по принцип тези раси коне се използват в селскостопанското производство. Всъщност такива раси коне служат по правила за спортни, образователни, развлекателни цели и за хоби, т.е. в никакъв случай в селскостопанското производство.


title: Дело C-580/13: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 18 ноември 2013 г. — Coty Germany GmbH/Stadtsparkasse Magdeburg

text:
               1.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 31/4

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 18 ноември 2013 г. — Coty Germany GmbH/Stadtsparkasse Magdeburg
   (Дело C-580/13)
   2014/C 31/04
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Coty Germany GmbH

      Ответник: Stadtsparkasse Magdeburg

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 8, параграф 3, буква д) от Директива 2004/48/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба, която при обстоятелства като тези в главното производство предоставя на банкова институция право да откаже информация по член 8, параграф 1, буква в) от тази директива относно името и адреса на титуляря на банкова сметка, като се позове на банковата тайна?

      (1)  Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56).


title: Дело C-387/06: Решение на Съда (втори състав) от 10 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Финландия (Неизпълнение на задължения на държава-членка — Сектор на далекосъобщенията — Член 8, параграфи 1, 2, буква б) и 3, буква в) от Директива 2002/21/ЕО (Рамкова директива) — Член 8, параграфи 1 и 4 от Директива 2002/19/ЕО (Директива за достъпа) — Електронни съобщителни мрежи и услуги — Фиксирани и мобилни телефонни мрежи — Приключване на телефонни разговори — Входящ пренос — Ограничаване на правомощията на националния орган за регулиране на съобщенията)

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/10

         Решение на Съда (втори състав) от 10 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Финландия
   (Дело C-387/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения на държава-членка - Сектор на далекосъобщенията - Член 8, параграфи 1, 2, буква б) и 3, буква в) от Директива 2002/21/ЕО (Рамкова директива) - Член 8, параграфи 1 и 4 от Директива 2002/19/ЕО (Директива за достъпа) - Електронни съобщителни мрежи и услуги - Фиксирани и мобилни телефонни мрежи - Приключване на телефонни разговори - Входящ пренос - Ограничаване на правомощията на националния орган за регулиране на съобщенията)
   (2008/C 64/14)
   Език на производството: фински
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности [представители: M. Huttunen и M. Shotter]

      Ответник: Република Финландия [представител: A. Guimaraes-Purokoski]
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Не са изпълнени задълженията й по член 8, параграфи 1, 2, буква б) и 3, буква в) от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (OВ L 108, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195) и по член 8, параграфи 1 и 4 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директива за достъпа) (OВ L 108, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 169)
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Комисията на Европейските общности и Република Финландия понасят всяка своите собствени съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 294, 2.12.2006 г.


title: Дело C-97/08 P: Решение на Съда (трети състав) от 10 септември 2009 г. — Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Конкуренция — Картели — Член 81, параграф 1 ЕО — Член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП — Член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 — Група от предприятия — Възможност за вменяване на нарушенията — Отговорност на дружество майка за нарушенията на правилата на конкуренцията, извършени от неговите дъщерни дружества — Решаващо влияние, упражнявано от дружеството майка — Оборима презумпция в случай на притежаване на участие от 100 %)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/17

         Решение на Съда (трети състав) от 10 септември 2009 г. — Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-97/08 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Картели - Член 81, параграф 1 ЕО - Член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП - Член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 - Група от предприятия - Възможност за вменяване на нарушенията - Отговорност на дружество майка за нарушенията на правилата на конкуренцията, извършени от неговите дъщерни дружества - Решаващо влияние, упражнявано от дружеството майка - Оборима презумпция в случай на притежаване на участие от 100 %)
   2009/C 267/28
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV (представители: C. Swaak, M. van der Woude и M. Mollica, avocats)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: X. Lewis и F. Castillo de la Torre)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решението на Първоинстанционния съд (втори състав) от 12 декември 2007 г. по дело T-112/05, Akzo Novel NV и др./Комисия на Европейските общности, с което се отхвърля искане за отмяна на Решение 2005/566/ЕО на Комисията от 9 декември 2004 година относно производство по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Преписка COMP/E-2/37.533 — Холин хлорид) (ОВ L 190, стр. 22) относно група от споразумения и съгласувани практики относно определянето на цени и подялбата на пазари и съгласувани действия срещу конкуренти в европейския пазар на холин хлорид — Понятието „предприятие“ по смисъла на член 81 ЕО и на член 23, параграф 2 от Регламент 1/2003

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV и Akzo Nobel Functional Chemicals BV да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 128, 24.5.2008 г.


title: Дело C-271/09: Иск, предявен на 16 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/8

         Иск, предявен на 16 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-271/09)
   2009/C 233/12
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Montaguti и K. Hermann, pełnomocnicy)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 56 ЕО, като е запазила в сила член 143, член 136, параграф 3 и член 136а, параграф 2 от Закона от 28 август 1997 година за организацията и дейността на пенсионните фондове (ustawa o organizacji i funkcjonowaniu funduszy emerytalnych), по силата на които се ограничават чуждестранните инвестиции на полски пенсионни фондове от отворен тип;

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Според Комисията член 143 от Закона от 28 август 1997 година за организацията и дейността на пенсионните фондове (наричан по-нататък:“Законът за пенсионните фондове„) ограничава размера на инвестициите, извършвани извън Република Полша, които съгласно параграф 2 от тази разпоредба могат да правят полски пенсионни фондове от отворен тип (otwarte fundusze emerytalne, OFE, наричани по-нататък: „ПФОТ“), едва до 5 % от размера на активите на съответния ПФОТ. Освен това списъкът на видовете чуждестранни инвестиции в член 143, параграф 1 от Закона за пенсионните фондове не съдържал редица категории инвестиции, предвидени за целите на инвестирането от страна на ПФОТ в Република Полша.
   Съгласно член 136, параграф 3 от Закона за пенсионните фондове при установяването на нетните активи на ПФОТ не се взима предвид размерът на инвестициите в капитали, извършени от инвестиционни дружества по общностното право със седалище в чужбина по смисъла на член 143, параграф 1 от този закон. Размерът на таксите за управление на ПФОТ обаче се изчислявал въз основа на размера на нетните активи на ПФОТ. Така тази разпоредба представлявала ограничение на движението на капитали по смисъла на член 56 ЕО, тъй като тя създавала пречка за ПФОТ да инвестират активи в чуждестранни инвестиционни фондове.
   В член 136а, параграф 2 от Закона за пенсионните фондове се предвиждало, че разходите по сделки във връзка с чуждестранните клирингови организации можели да бъдат покрити от активите на ПФОТ само до размера на съответните разходи, извършени от националните клирингови организации. Тази разпоредба можела да попречи за предприемането на чуждестранни инвестиции от страна на ПФОТ, тъй като не било възможно разходите по сделки да бъдат покрити в пълен размер от активите на ПФОТ, какъвто бил случаят с националните инвестиции.
   Комисията счита, че член 56 ЕО е приложим по отношение на инвестиционната дейност на ПФОТ, която била част от полската пенсионна система, основана на капитализацията на вноските на членовете на ПФОТ. Разглежданите ограничения на движението на капитали не можели да бъдат оправдани нито от съображения за надзор въз основа на член 58 ЕО, нито от императивни съображения за обществен интерес. Количествените ограничения и мерките с равностоен ефект не били подходящи мерки, с които на членовете на ПФОТ реално можело да се гарантира финансовата стабилност на събраните от тези фондове вноски. При всички положения всички спорни мерки били неотносими към спора.


title: Дело T-669/16 P: Определение на Общия съд от 3 юли 2017 г. — De Nicola/ЕИБ (Обжалване — Персонал на ЕИБ — Здравно осигуряване — Отказ да се възстановят медицински разноски — Лазерна терапия — Жалба за отмяна и искане за обезщетение)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/50

         Определение на Общия съд от 3 юли 2017 г. — De Nicola/ЕИБ
   (Дело T-669/16 P) (1)

   ((Обжалване - Персонал на ЕИБ - Здравно осигуряване - Отказ да се възстановят медицински разноски - Лазерна терапия - Жалба за отмяна и искане за обезщетение))
   (2017/C 283/78)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: G. Ferabecoli, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (представители: T. Gilliams и G. Faedo, подпомагани от A. DaI Ferro, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 21 юли 2016 г., De Nicola/ЕИБ (F-82/15, EU:F:2016:166), с която се иска частична отмяна на това решение

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Carlo De Nicola понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 410, 7.11.2016 г.


title: Дело F-71/09: Жалба, подадена на 17 август 2009 г. — Caminiti/Комисия

text:
               10.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 244/17

         Жалба, подадена на 17 август 2009 г. — Caminiti/Комисия
   (Дело F-71/09)
   2009/C 244/29
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Paolo Caminiti (Tubize, Белгия) (представител: адв. L. Levi, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Предмет на производството

   Искане за отмяна на решението на ответника за класиране на жалбоподателя в степен AST 9, стъпка 4, с коефициент 1, и вследствие на това, възстановяване на жалбоподателя в степен AST 9, стъпка 2, като се запази коефициентът 1,071151.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението за класиране на жалбоподателя в степен AST 9, стъпка 4, с коефициент 1, съдържащо се във фиша за заплатата на жалбоподателя от март 2009 г.;

               —

               Вследствие на това жалбоподателят да бъде възстановен, считано от 1 март 2009 г., в степен AST 9, стъпка 2, със запазване на коефициента 1,071151;

               —

               Да се възстанови изцяло кариерата на жалбоподателя със задна дата, считано от 1 март 2009 г. до датата на неговото така поправено класиране в степен и стъпка (включително вземане пред вид в така поправеното класиране на професионалния му опит, правата му на повишение и пенсионните му права), което включва заплащане на лихва за забава въз основа на приложимия за съответния период лихвен процент, определен от Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта, върху всички суми, съответстващи на разликата между възнаграждението, което отговаря на неговото класиране съгласно решението за класиране, и класирането, на което той имал право, до датата на решението за неговото редовно класиране; при условията на евентуалност, на жалбоподателя да бъдат предоставени точки за повишение, съответстващи на преобразуването на коефициента за умножаване в коефициент за „време“;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските Общности да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-112/05: Решение на Първоинстанционния съд от 12 декември 2007 г. — Akzo Nobel и др./Комисия (Конкуренция — Картели в сектора на витаминните продукти — Холин хлорид (витамин B 4) — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство — Вменяване на неправомерното поведение)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/41

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 декември 2007 г. — Akzo Nobel и др./Комисия
   (Дело T-112/05) (1)

   (Конкуренция - Картели в сектора на витаминните продукти - Холин хлорид (витамин B 4) - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство - Вменяване на неправомерното поведение)
   (2008/C 22/76)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Akzo Nobel NV (Arnhem, Нидерландия); Akzo Nobel Nederland BV (Arnhem); Akzo Nobel Chemicals International BV (Amersfoort, Нидерландия); Akzo Nobel Chemicals BV (Amersfoort); и Akzo Nobel Functional Chemicals BV (Amersfoort) (представители: първоначално C. Swaak и J. de Gou, впоследствие C. Swaak, M. van der Woude и M. Mollica, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: A. Whelan и F. Amato)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение 2005/566/ЕО на Комисията от 9 декември 2004 година относно производство по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (Преписка COMP/E-2/37.533 — Холин хлорид) (резюме в ОВ L 190, 2005 г., стр. 22).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV и Akzo Nobel Functional Chemicals BV да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 143, 11.6.2005 г.


title: Дело T-61/10: Определение на Общия съд от 17 ноември 2010 г. — Victoria Sánchez/Парламент и Комисия (Иск за установяване на неправомерно бездействие — Невземане на мерки — Искане за даване на задължителни указания — Искане за постановяване на защитни мерки — Иск, който частично е явно недопустим и частично е явно лишен от правно основание)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/25

         Определение на Общия съд от 17 ноември 2010 г. — Victoria Sánchez/Парламент и Комисия
   (Дело T-61/10) (1)

   (Иск за установяване на неправомерно бездействие - Невземане на мерки - Искане за даване на задължителни указания - Искане за постановяване на защитни мерки - Иск, който частично е явно недопустим и частично е явно лишен от правно основание)
   2011/C 13/50
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Fernando Marcelino Victoria Sánchez (Севиля, Испания) (представител: първоначално N. Domínguez Varela, впоследствие P. Suarez Plácido, avocats)

      Ответници: Европейски парламент (представители: N. Lorenz, N. Görlitz, P. López-Carceller) и Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и I. Martínez del Peral)

      Предмет

   Искане да се установи неправомерното бездействие на Европейския парламент и на Европейската комисия, доколкото тези институции не са отговорили на писмото на ищеца от 6 октомври 2009 г., искане за даване на задължителни указания и искане за постановяване на защитни мерки

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда г-н Fernando Marcelino Victoria Sánchez да заплати съдебните разноски.

               3.

               Няма основание за произнасяне по молбата за встъпване на г-н Ignacio Ruipérez Aguirre и на сдружение ATC Petition.

      (1)  ОВ C 100, 17.4.2010 г., стр. 58.


title: Дело T-642/13: Жалба, подадена на 2 декември 2013 г. — Wolverine International/СХВП — BH Stores ( „cushe“ )

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/20

         Жалба, подадена на 2 декември 2013 г. — Wolverine International/СХВП — BH Stores („cushe“)
   (Дело T-642/13)
   2014/C 85/34
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Wolverine International, LP (Гранд Кайман, Кайманови острови) (представители: M. Plesser и R. Heine, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: BH Stores BV (Кюрасао, Нидерландски Антили)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 30 септември 2013 г., постановено по преписка R 1269/2012-4;

               —

               да отхвърли искането за обявяване на недействителност;

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в производството.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративната марка, съдържаща словния елемент „cushe“ за стоки от клас 25 — международна регистрация № 859 087, посочваща Европейския съюз.

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Основание на искането за обявяване на недействителност: вероятност от объркване, съгласно член 53, параграф 1, буква a), във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността.

      Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.

      Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и обявява недействителност на оспорената международна регистрация, посочваща Европейския съюз.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 57, параграфи 2 и 3 от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-125/17 R: Определение на председателя на Общия съд от 13 юли 2017 г. — BASF Grenzach/ECHA (Обезпечително производство — REACH — Вещество триклозан — Процедура за оценяване — Решение на апелативния съвет на ECHA — Задължение за представяне на някои допълнителни данни, което налага изпитване с използване на животни — Искане за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/52

         Определение на председателя на Общия съд от 13 юли 2017 г. — BASF Grenzach/ECHA
   (Дело T-125/17 R)
   ((Обезпечително производство - REACH - Вещество триклозан - Процедура за оценяване - Решение на апелативния съвет на ECHA - Задължение за представяне на някои допълнителни данни, което налага изпитване с използване на животни - Искане за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност))
   (2017/C 283/81)
   Език на производството: английски

      Страни

      Молител: BASF Grenzach GmbH (Гренцах-Вилен, Германия) (представители: K. Nordlander и M. Abenhaïm, avocats)

      Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA) (представители: W. Broere, T. Röcke и M. Heikkilä)

      Предмет

   Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за допускане на временни мерки, с които се цели да бъде разпоредено, от една страна, спиране на изпълнението на решение A-018-2014 на апелативния съвет на ECHA от 19 декември 2016 г. относно оценката на веществото триклозан, и от друга страна, продължаване на срока, определен за предаване на резултатите от тестовете, за времето, през което изпълнението е спряно

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.