title: Дело C-706/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 15 май 2019 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — AB „Achema“, AB „Orlen Lietuva“, AB „Lifosa“/Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK) (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Понятието „помощи, предоставени от държава членка или чрез ресурси на държава членка“ — Мерки за компенсиране на доставчиците на услуги от обществен интерес в електроенергийния сектор — Понятието „помощи, засягащи търговията между държавите членки“ и „нарушаващи или заплашващи да нарушат конкуренцията“ — Понятието „селективно предимство“ — Услуга от общ икономически интерес — Компенсиране на разходите, свързани с изпълнението на задължения за обществена услуга)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/7

      Решение на Съда (четвърти състав) от 15 май 2019 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — AB „Achema“, AB „Orlen Lietuva“, AB „Lifosa“/Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)
      (Дело C-706/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Държавни помощи - Понятието „помощи, предоставени от държава членка или чрез ресурси на държава членка“ - Мерки за компенсиране на доставчиците на услуги от обществен интерес в електроенергийния сектор - Понятието „помощи, засягащи търговията между държавите членки“ и „нарушаващи или заплашващи да нарушат конкуренцията“ - Понятието „селективно предимство“ - Услуга от общ икономически интерес - Компенсиране на разходите, свързани с изпълнението на задължения за обществена услуга)
      (2019/C 255/09)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: AB „Achema“, AB „Orlen Lietuva“, AB „Lifosa“

         Ответник: Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

         в присъствието на: Lietuvos Respublikos energetikos ministerija, UAB „Baltpool“

         Диспозитив

                  1.

                  Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че средствата, предназначени за финансиране на схема за услуги от обществен интерес като услугите от обществен интерес в електроенергийния сектор, представляват държавни ресурси по смисъла на тази разпоредба.

                  2.

                  Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че когато операторите на разпределителни и преносни мрежи получават предназначени за финансирането на услугите от обществен интерес в електроенергийния сектор средства, за да компенсират загубите, понесени поради задължението да закупуват на фиксирана цена електроенергия от определени производители на електроенергия и да балансират тази електроенергия, въпросната компенсация представлява в полза на производителите на електроенергия предимство по смисъла на тази разпоредба.

                  3.

                  Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че в случай като разглеждания в главното производство средства като предназначените за определени доставчици на услуги от обществен интерес в електроенергийния сектор предоставят на тези доставчици селективно предимство по смисъла на тази разпоредба и могат да засегнат търговията между държавите членки.

                  4.

                  Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че държавна намеса като схемата за услуги от обществен интерес в електроенергийния сектор не следва да се счита за компенсация, представляваща насрещната престация за услуги, извършени от предприятията получатели в изпълнение на задължения за обществена услуга, по смисъла на решение от 24 юли 2003 г., Altmark Trans и Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, EU:C:2003:415), освен ако запитващата юрисдикция не установи, че някоя от услугите от обществен интерес в електроенергийния сектор действително отговаря на четирите условия, посочени в точки 88—93 от това решение.

                  5.

                  Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че държавна намеса като схемата за услуги от обществен интерес в електроенергийния сектор нарушава или може да наруши конкуренцията.

         (1)  ОВ C 94, 12.3.2018 г.


title: Дело C-55/18: Решение на Съда (голям състав) от 14 май 2019 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional — Испания) — Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)/Deutsche Bank SAE (Преюдициално запитване — Социална политика — Защита на безопасността и здравето на работницитe — Организация на работното време — Член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Директива 2003/88/ЕО — Членове 3 и 5 — Междудневна и междуседмична почивка — Член 6 — Максимална продължителност на седмичното работно време — Директива 89/391/ЕИО — Безопасност и здраве на работниците на работното място — Задължение за въвеждане на система за измерване на продължителността на отработеното от всеки работник дневно работно време)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/9

      Решение на Съда (голям състав) от 14 май 2019 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional — Испания) — Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)/Deutsche Bank SAE
      (Дело C-55/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Защита на безопасността и здравето на работницитe - Организация на работното време - Член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Директива 2003/88/ЕО - Членове 3 и 5 - Междудневна и междуседмична почивка - Член 6 - Максимална продължителност на седмичното работно време - Директива 89/391/ЕИО - Безопасност и здраве на работниците на работното място - Задължение за въвеждане на система за измерване на продължителността на отработеното от всеки работник дневно работно време)
      (2019/C 255/11)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Nacional

         Страни в главното производство

         Ищец: Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)

         Ответник: Deutsche Bank SAE

         В присъствието на: Federación Estatal de Servicios de la Unión General de Trabajadores (FES-UGT), Confederación General del Trabajo (CGT), Confederación Solidaridad de Trabajadores Vascos (ELA), Confederación Intersindical Galega (CIG)

         Диспозитив

      Членове 3, 5 и 6 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време във връзка с член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с член 4, параграф 1, член 11, параграф 3 и член 16, параграф 3 от Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка, която съгласно тълкуването, което ѝ е дадено от националната съдебна практика, не задължава работодателите да въведат система за измерване на продължителността на отработеното от всеки работник дневно работно време.

         (1)  ОВ C 152, 30.4.2018 г.


title: Дело C-132/18 P: Решение на Съда (осми състав) от 15 май 2019 г. — Европейска комисия/Sabine Tuerck (Обжалване — Публична служба — Пенсии — Прехвърляне на пенсионни права, придобити по национална пенсионна схема, към пенсионната схема на Европейския съюз — Приспадане на ревалоризацията, настъпила между датата на заявлението за прехвърляне и действителната дата на прехвърлянето)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/10

      Решение на Съда (осми състав) от 15 май 2019 г. — Европейска комисия/Sabine Tuerck
      (Дело C-132/18 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Пенсии - Прехвърляне на пенсионни права, придобити по национална пенсионна схема, към пенсионната схема на Европейския съюз - Приспадане на ревалоризацията, настъпила между датата на заявлението за прехвърляне и действителната дата на прехвърлянето)
      (2019/C 255/12)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: G. Gattinara, B. Mongin и L. Radu Bouyon)

         Друга страна в производството: Sabine Tuerck (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 161, 7.5.2018 г.


title: Дело C-138/18: Решение на Съда (шести състав) от 16 май 2019 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Skatteministeriet/Estron A/S (Преюдициално запитване — Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Конектори за слухови апарати — Части и принадлежности — Комбинирана номенклатура — Подпозиции 85444290, 90214000 и 90219010)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/11

      Решение на Съда (шести състав) от 16 май 2019 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Skatteministeriet/Estron A/S
      (Дело C-138/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Конектори за слухови апарати - Части и принадлежности - Комбинирана номенклатура - Подпозиции 85444290, 90214000 и 90219010)
      (2019/C 255/13)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Vestre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Skatteministeriet

         Ответник: Estron A/S

         Диспозитив

                  1.

                  Забележка 2, буква а) от глава 90 от Комбинираната номенклатура, посочена в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменена с Регламент (ЕО) № 1031/2008 на Комисията от 19 септември 2008 г., във връзка с общи правила № 1 и № 6 за тълкуването на Комбинираната номенклатура, трябва да се тълкува в смисъл, че съдържащият се в нея израз „частите и принадлежностите, представляващи артикули, включени в която и да е от позициите на настоящата глава или на глави 84, 85 или 91“, се отнася само до четирицифрените позиции на тези глави.

                  2.

                  Запитващата юрисдикция е длъжна да извърши тарифното класиране на разглежданите в главното производство конектори за слухови апарати, като вземе предвид дадените от Съда насоки в отговор на поставените от нея въпроси.

                  3.

                  Забележка 1, буква м) от раздел XVI от Комбинираната номенклатура, посочена в приложение I към Регламент № 2658/87, изменена с Регламент № 1031/2008, трябва да се тълкува в смисъл, че ако дадена стока попада в глава 90 от КН, тя не може да попада и в глави 84 и 85.

         (1)  ОВ C 166, 14.5.2018 г.


title: Дело C-503/18 P: Решение на Съда (шести състав) от 6 юни 2019 г. — Inge Barnett/Европейски икономически и социален комитет (Обжалване — Публична служба — Длъжностно лице — Пенсия за осигурителен стаж — Ранно пенсиониране без намаляване на пенсионните права — Правилник за длъжностните лица на Европейския съюз — Член 9, параграф 2 от приложение VIII — Общи разпоредби за изпълнение — Интерес на службата — Решение, прието в изпълнение на решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз — Член 266 ДФЕС — Сила на пресъдено нещо)

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/20

      Решение на Съда (шести състав) от 6 юни 2019 г. — Inge Barnett/Европейски икономически и социален комитет
      (Дело C-503/18 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Длъжностно лице - Пенсия за осигурителен стаж - Ранно пенсиониране без намаляване на пенсионните права - Правилник за длъжностните лица на Европейския съюз - Член 9, параграф 2 от приложение VIII - Общи разпоредби за изпълнение - Интерес на службата - Решение, прието в изпълнение на решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз - Член 266 ДФЕС - Сила на пресъдено нещо)
      (2019/C 263/24)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Inge Barnett (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

         Друга страна в производството: Европейски икономически и социален комитет (представители: M. Pascua Mateo, A. Carvajal и L. Camarena Januzec, подпомагани от M. Troncoso Ferrer, abogado, F.-M. Hislaire, avocat)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-жа Inge Barnett да заплати, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейския икономически и социален комитет (ЕИСК).

         (1)  ОВ C 381, 22.10.2018 г.


title: Дело C-682/17: Решение на Съда (пети състав) от 20 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2003/87/ЕО — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Инсталация за пречистване на природен газ — Улавяне на сяра — „Процес на Клаус“ — Производство на електроенергия в помощно съоръжение — Производство на топлоенергия — Отделяне на съдържащ се в горивото въглероден диоксид (CO2) — Член 2, параграф 1 — Приложно поле — Приложение I — Дейност по „изгаряне на горива“ — Член 3, буква ф) — Понятие „генератор на електроенергия“ — Член 10а, параграфи 3 и 4 — Преходен режим за хармонизирано безплатно разпределяне на квоти за емисии — Решение 2011/278/ЕС — Приложно поле — Член 3, буква в) — Понятие „подинсталация с топлинен показател“)

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/7

      Решение на Съда (пети състав) от 20 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-682/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Инсталация за пречистване на природен газ - Улавяне на сяра - „Процес на Клаус“ - Производство на електроенергия в помощно съоръжение - Производство на топлоенергия - Отделяне на съдържащ се в горивото въглероден диоксид (CO2) - Член 2, параграф 1 - Приложно поле - Приложение I - Дейност по „изгаряне на горива“ - Член 3, буква ф) - Понятие „генератор на електроенергия“ - Член 10а, параграфи 3 и 4 - Преходен режим за хармонизирано безплатно разпределяне на квоти за емисии - Решение 2011/278/ЕС - Приложно поле - Член 3, буква в) - Понятие „подинсталация с топлинен показател“)
      (2019/C 270/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Berlin

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, буква ф) от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета, изменена с Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че инсталация като тази, предмет на главното производство, която в рамките на дейността си по „изгаряне на горива в инсталации с обща номинална топлинна мощност, превишаваща 20 MW“, посочена в приложение I към тази директива, произвежда електроенергия, предназначена главно за задоволяване на собствените ѝ нужди, трябва да се счита за „генератор на електроенергия“ по смисъла на тази разпоредба, след като тази инсталация, от една страна, извършва едновременно дейност по производството на продукт, който не е включен в това приложение, и от друга страна, подава непрекъснато срещу заплащане част, макар и малка, от произведената електроенергия в обществената електроразпределителна мрежа, към която по технически причини тази инсталация трябва да бъде свързана постоянно.

                  2)

                  Член 3, буква в) от Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87 трябва да се тълкува в смисъл, че инсталация като тази, предмет на главното производство, доколкото тя трябва да се счита за „генератор на електроенергия“ по смисъла на член 3, буква ф) от Директива 2003/87, няма право да ѝ бъдат разпределени безплатни квоти за емисии за топлинната енергия, произведена в рамките на дейността ѝ по „изгаряне на горива в инсталации с обща номинална топлинна мощност, превишаваща 20 MW“, посочена в приложение I към тази директива, когато тази топлинна енергия се използва за цели, различни от производството на електроенергия, щом такава инсталация не отговаря на условията, предвидени в член 10а, параграфи 4 и 8 от посочената директива.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело C-401/19: Жалба, подадена на 24 май 2019 г. — Република Полша/Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/21

      Жалба, подадена на 24 май 2019 г. — Република Полша/Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-401/19)
      (2019/C 270/24)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Република Полша (представители: B. Majczyna и W. Gonatarski, adwokat)

         Ответници: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени член 17, параграф 4, буква б) и член 17, параграф 4, буква в) in fine (а именно в частта, съдържаща израза „и са положили максимални усилия за предотвратяване на бъдещото им качване в съответствие с буква б)“) от Директива (ЕС) 2019/790 на Европейския парламент и на Съвета от 17 април 2019 година относно авторското право и сродните му права в цифровия единен пазар и за изменение на директиви 96/9/ЕО и 2001/29/ЕО (1), и

                  —

                  да осъди Европейския парламент и Съвета на Европейския съюз да заплатят съдебните разноски в производството.

         Основания и основни доводи

      Република Полша иска от Съда да отмени член 17, параграф 4, буква б) и член 17, параграф 4, буква в) in fine (а именно в частта, съдържаща израза „и са положили максимални усилия за предотвратяване на бъдещото им качване в съответствие с буква б)“) от Директива (ЕС) 2019/790 на Европейския парламент и на Съвета от 17 април 2019 година относно авторското право и сродните му права в цифровия единен пазар и за изменение на директиви 96/9/ЕО и 2001/29/ЕО (ОВ L 130, 17.5.2019 г., стр. 92) и да осъди Европейския парламент и Съвета на Европейския съюз да заплатят съдебните разноски в производството.
      При условията на евентуалност — ако Съдът приеме, че обжалваните разпоредби не могат да бъдат отделени от останалите разпоредби в член 17 от Директива (ЕС) 2019/790 без да се измени същността на съдържащата се в този член правна уредба — Република Полша иска член 17 от Директива (ЕС) 2019/790 да бъде отменен изцяло.
      В подкрепа на искането си отмяна на обжалваните разпоредби от Директива 2019/790 Република Полша изтъква едно основание, а именно нарушение на правото на свобода на изразяване на мнение и на свобода на информация, гарантирано с член 11 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
      Република Полша по-специално твърди, че налагането на доставчиците на онлайн услуга за споделяне на съдържание на задължение за полагане на всички възможни усилия, за да се гарантира неналичността на конкретните произведения и други защитени обекти, за които правоносителите са предоставили на доставчиците на услуги съответната и необходима информация (член 17, параграф 4, буква б) от Директива 2019/790) и налагането на доставчиците на онлайн услуга за споделяне на съдържание на задължение за полагане на всички възможни усилия, за да се предотврати бъдещото качване на произведения или други защитени обекти, за които правоносителите са подали достатъчно обосновано уведомление за (член 17, параграф 4, буква в) in fine от Директива 2019/790), означава, че за да не им се търси отговорност доставчиците трябва да извършват предварителна автоматична проверка (филтриране) на съдържанието, споделено онлайн от потребителите, което съответно предполага да се въведат механизми за предварителен контрол. Такива механизми подкопават същността на правото на свобода на изразяване на мнение и на свобода на информация и не отговарят на изискването за пропорционалност и абсолютната необходимост на ограничаването на това право.

         (1)  ОВ L 130, 2019 г., стр. 92.


title: Дело C-524/16: Определение на Съда (осми състав) от 2 май 2019 г. (преюдициално запитване от Corte dei Conti — Италия) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/Francesco Faggiano (Преюдициално запитване — Липса на основание за произнасяне)

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/2

      Определение на Съда (осми състав) от 2 май 2019 г. (преюдициално запитване от Corte dei Conti — Италия) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/Francesco Faggiano
      (Дело C-524/16) (1)

      (Преюдициално запитване - Липса на основание за произнасяне)
      (2019/C 288/02)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte dei Conti

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Ответник: Francesco Faggiano

         Диспозитив

      Липсва основание за произнасяне по преюдициалното запитване, отправено от Corte dei conti (Сметна палата, Италия), с решение от 5 юли 2016 г.

         (1)  ОВ C 14, 16.1.2017 г.


title: Дело C-407/19: Преюдициално запитване от Raad van State (Белгия), постъпило на 24 май 2019 г. — Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV/Belgische Staat

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/26

      Преюдициално запитване от Raad van State (Белгия), постъпило на 24 май 2019 г. — Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV/Belgische Staat
      (Дело C-407/19)
      (2019/C 288/33)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV

         Ответник: Belgische Staat

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли членове 49, 56, 45, 34, 35, 101 или 102 ДФЕС, евентуално във връзка с член 106, параграф1 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат правната уредба на член 1 от Кралския указ от 5 юли 2004 г.„относно признаването на пристанищните работници и служители в пристанищните зони, за които се прилага Законът от 8 юни 1972 г. за пристанищната дейност“ във връзка с член 2 от този указ, по-конкретно правната уредба, съгласно която пристанищни работници и служители по смисъла на член 1, параграф 1, точка 1 от посочения указ при признаването им от административна комисия — съставена от равнопоставени членове, определени от представените в съответната съвместна подкомисия организации на работодатели, от една страна, и от представените в нея организации на работници и служители, от друга страна, — или се приемат, или не се приемат в групата на пристанищни работници, при което се отчита необходимостта от работна ръка, като в същото време се взема предвид обстоятелството, че за тази административна комисия не е предвиден срок за постановяване на решение и нейните решения за признаване подлежат само на обжалване по съдебен ред?

                  2)

                  Трябва ли членове 49, 56, 45, 34, 35, 101 или 102 ДФЕС, евентуално във връзка с член 106, параграф 1 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат правната уредба, въведена с член 4, параграф 1, точки 2, 3, 6 и 8 от Кралския указ от 5 юли 2004 г., изменен с член 4, точки 2, 3, 4, съответно точка 6 от обжалвания Кралски указ от 10 юли 2016 г., по-конкретно правната уредба, съгласно която признаването на пристанищен работник или служител предполага, че работникът или служителят: а) е обявен за годен за работа от външна служба за превенция и защита на здравето на работното място, към която се числи оправомощената съгласно член 3bis от Закона от 8 юни 1972 г.„за пристанищната дейност“ организация на работодателите; б) е положил психотехническите изпити, проведени от органа, който е оправомощен за целта от признатата организацията на работодатели съгласно същия член 3bis от Закона от 8 юни 1972 г.; в) три седмици е посещавал курс по безопасни условия на труд и придобиване на професионална квалификация и е положил окончателния изпит; и г) вече има сключен трудов договор, ако става дума за пристанищен работник или служител, който не е приет в групата, като чуждестранни пристанищни работници и служители трябва да могат, във връзка с член 4, параграф 3 от Кралския указ от 5 юли 2004 г., да докажат, че отговарят на сравними условия в друга държава членка, за да не се прилагат повече за тях тези условия за целите на обжалваната правна уредба?

                  3)

                  Трябва ли членове 49, 56, 45, 34, 35, 101 или 102 ДФЕС, евентуално във връзка с член 106, параграф 1 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат правната уредба, въведена с член 2, параграф 3 от Кралския указ от 5 юли 2004 г., изменен с член 2 от обжалвания Кралски указ от 10 юли 2016 г., по-конкретно правната уредба, съгласно която срокът на признаването на пристанищни работници и служители, които не са приети в групата и поради тази причина са наети на работа в съответствие със Закона от 3 юли 1978 г.„за трудовите договори“ директно от работодател въз основа на трудов договор, е ограничен до срока на този трудов договор, така че във всеки случай трябва да започне нова процедура за признаване?

                  4)

                  Трябва ли членове 49, 56, 45, 34, 35, 101 или 102 ДФЕС, евентуално във връзка с член 106, параграф 1 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат правната уредба, въведена с член 13/1 от Кралския указ от 5 юли 2004 г., изменен с член 17 от Кралския указ от 10 юли 2016 г., по-конкретно преходната мярка, съгласно която трудовият договор, за който става дума в третия преюдициален въпрос, трябва да бъде сключен първоначално за неопределен срок, от 1 юли 2017 г. — за най-малко две години, от 1 юли 2018 г. — за най-малко една година, от 1 юли 2019 г. — за най-малко шест месеца и от 1 юли 2020 г. — за срок, който се определя свободно?

                  5)

                  Трябва ли членове 49, 56, 45, 34, 35, 101 или 102 ДФЕС, евентуално във връзка с член 106, параграф 1 ДФЕС, да се тълкуват в смисъл, че не допускат правната уредба на член 15/1 от Кралския указ от 5 юли 2004 г., изменен с член 18 от Кралския указ от 10 юли 2016 г., по-конкретно (преходната) мярка, съгласно която пристанищните работници и служители, които са признати съгласно старата правна уредба се признават автоматично за членове на групата на пристанищните работници, като по този начин възможността на даден работодател да наеме директно тези пристанищни работници и служители (по безсрочен договор) се ограничава и работодатели се възпрепятстват да привличат качествени работници и служители, като сключват с тях директно безсрочен договор и им предлагат стабилност на заетостта съгласно правилата на общото трудово право?

                  6)

                  Трябва ли членове 49, 56, 45, 34, 35, 101 или 102 ДФЕС, евентуално във връзка с член 106, параграф 1 ДФЕС, да се тълкуват в смисъл, че не допускат правната уредба, въведена с член 4, параграф 2 от Кралския указ от 5 юли 2004 г., изменен с член 4, точка 7 от Кралския указ от 10 юли 2016 г., по-конкретно правната уредба, съгласно която колективният трудов договор определя условията и реда, по които пристанищен работник или служител може да бъде нает на работа в пристанищна зона, различна от тази, в която е бил признат, като по този начин се ограничава мобилността на работници и служители между пристанищните зони, без самият законодател да изясни какви могат да са тези условия или ред?

                  7)

                  Трябва ли членове 49, 56, 45, 34, 35, 101 или 102 ДФЕС, евентуално във връзка с член 106, параграф 1 ДФЕС, да се тълкуват в смисъл, че не допускат правната уредба, въведена с член 1, параграф 3 от Кралския указ от 5 юли 2004 г., изменен с член 1, точка 2 от Кралския указ от 10 юли 2016 г., по-конкретно правната уредба, съгласно която работници и служители (заети с логистична дейност), които по смисъла на член 1 от Кралското постановление от 12 януари 1973 г.„за създаване на съвместна комисия за пристанищната дейност и определяне на нейното наименование и отговорности“, полагат труд на места, където дадени стоки, с цел да бъдат подготвени за по-нататъшното им разпределение или изпращане, се променят, което непряко води до доказана добавена стойност, трябва да имат сертификат за безопасност, като същият — при отчитане на факта, че се заявява от работодател, който е сключил с работник или служител трудов договор за извършването на съответни дейности, издава се срещу представяне на трудов договор и лична карта и условията на подлежащата на спазване процедура се определят в колективен трудов договор, без законодателят да е внесъл яснота по този въпрос — се счита за признаване по смисъла на Закона от 8 юни 1972 г.„за пристанищната дейност“?


title: Дело T-479/18: Решение на Общия съд от 19 юни 2019 г. — Multifit/EUIPO („Premiere“) (Марка на Европейския съюз — Заявка за марка на Европейския съюз „Premiere“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/51

      Решение на Общия съд от 19 юни 2019 г. — Multifit/EUIPO („Premiere“)
      (Дело T-479/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за марка на Европейския съюз „Premiere“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 288/65)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Multifit Tiernahrungs GmbH (Крефелд, Германия) (представители: N. Weber и L. Thiel, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Sesma Merino, D. Walicka и A. Söder)

         Предмет

      Жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на EUIPO от 28 май 2018 г. (преписка R 2365/2017-2) относно заявка за регистрация на словния знак „Premiere“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Multifit Tiernahrungs GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 341, 24.9.2018 г.


title: Дело T-569/18: Решение на Общия съд от 18 юни 2019 г. — W. Kordes’ Söhne Rosenschulen/EUIPO (Kordes’ Rose Monique) (Марка на Европейския съюз — Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „Kordes’Rose Monique“ — Абсолютно основание за отказ — Марка, която се състои от наименование на сорт растение — Съществени елементи — Член 7, параграф 1, буква м) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква м) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/52

      Решение на Общия съд от 18 юни 2019 г. — W. Kordes’ Söhne Rosenschulen/EUIPO (Kordes’ Rose Monique)
      (Дело T-569/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „Kordes’Rose Monique“ - Абсолютно основание за отказ - Марка, която се състои от наименование на сорт растение - Съществени елементи - Член 7, параграф 1, буква м) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква м) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 288/66)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: W. Kordes’ Söhne Rosenschulen GmbH & Co KG (Клайн Офензет Шпариесхоп, Германия) (представител: G. Würtenberger, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Söder)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 25 април 2017 г. (преписка R 1929/2017-1), постановено по заявка за регистрация на словния знак „Kordes’ Rose Monique“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 25 април 2017 г. (преписка R 1929/2017-1).

                  2)

                     EUIPO понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на W. Kordes’ Söhne Rosenschulen GmbH & Co. KG, направени в производството пред Общия съд.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело T-384/19: Иск, предявен на 20 юни 2019 г. — Парламент/Axa Assurances Luxembourg и др.

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/53

      Иск, предявен на 20 юни 2019 г. — Парламент/Axa Assurances Luxembourg и др.
      (Дело T-384/19)
      (2019/C 288/67)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Европейски парламент (представители: E. Paladini, B. Schäfer, C. Point и P. Hédouin, avocats)

         Ответници: Axa Assurances Luxembourg SA (Люксембург, Люксембург), Bâloise Assurances Luxembourg SA (Бертранж, Люксембург), La Luxembourgeoise SA (Льоделанж, Люксембург), Delta Lloyd Schadenverzekering NV (Амстердам, Нидерландия)

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  да приеме за установено, че щетите от вода, причинени на строителния обект „Konrad Adenauer Изток“ по време на силните валежи на 27 и 30 май 2016 г., попадат в приложното поле на сключения с ответниците застрахователен договор „Всички застрахователни рискове за строителен обект“.

                  —

                  въз основа на това да осъди ответниците да възстановят на Европейския парламент претендираните разходи, тоест сумата от 779 902,87 EUR и по-конкретно:

                              —

                              да осъди AXA Assurances Luxembourg SA да възстанови 50 % от посочената по-горе сума, или 389 951,44 EUR,

                              —

                              да осъди Bâloise Assurances Luxembourg SA да възстанови 20 % от посочената по-горе сума, или 155 980,57 EUR,

                              —

                              да осъди La Luxembourgeoise SA да възстанови 20 % от посочената по-горе сума, или 155 980,57 EUR,

                              —

                              да осъди Delta Lloyd Schadeverzekering NV да възстанови 10 % от посочената по-горе сума, или 77 990,29 EUR,

                              —

                              ведно със съответната законна лихва за забава, считано от 22 декември 2017 г. в размер равен на сбора от лихвения процент, използван от Европейската централна банка при последната ѝ основна операция по рефинансиране, плюс осем процентни пункта,

                  —

                  при условията на евентуалност, ако не бъдат уважени първото и второто искане, да осъди ответниците да заплатят солидарно вредите, причинени от неизпълнение на задълженията, произтичащи от член I.13.2 от застрахователния договор „Всички застрахователни рискове за строителен обект“, или 779 902,87 EUR,

                  —

                  да осъди ответниците да възстановят на Европейския парламент разходите за експертиза, или 16 636,00 EUR и по-конкретно:

                              —

                              да осъди AXA Assurances Luxembourg SA да възстанови 50 % от посочената по-горе сума, или 8 318,00 EUR,

                              —

                              да осъди Bâloise Assurances Luxembourg SA да възстанови 20 % от посочената по-горе сума, или 3 327,20 EUR,

                              —

                              да осъди La Luxembourgeoise SA да възстанови 20 % от посочената по-горе сума, или 3 327,20 EUR,

                              —

                              да осъди Delta Lloyd Schadeverzekering NV да възстанови 10 % от посочената по-горе сума, или 1 663,60 EUR

                              —

                              ведно със съответната законна лихва за забава, считано от 22 декември 2017 г., в размер, равен на сбора от лихвения процент, използван от Европейската централна банка при последната ѝ основна операция по рефинансиране, плюс осем процентни пункта,

                  —

                  да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Ищецът излага едно единствено основание в подкрепа на главното си искане — правото си на застрахователно покритие на щетата, настъпила през май 2016 г. В подкрепа на това основание ищецът твърди, че клаузите за изключване на покритието, на които се позовават ответниците, са неотносими. Във връзка с това той излага следните доводи:

                  —

                  Клаузата за изключване на застрахователното покритие относно наводнението е тълкувана неправилно от ответниците. От контекста и от клаузите на договора следва, че терминът „наводнение“ означава природен катаклизъм, а не приток на вода в помещение, което при нормални условия е сухо.

                  —

                  Клаузата за изключване на покритието относно всякакви природни катаклизми е неприложима. Природните катаклизми са изчерпателно посочени в договора и силните валежи, като тези от май 2016 г. не са включени в това понятие.

                  —

                  Клаузата за изключване на покритието относно недостатъците на канализационната система е тълкувана неправилно от ответниците. В договорните клаузи се сочат недостатъците на канализационната система в смисъл на недостатъчен капацитет на публичната мрежа за отвеждане на водите.

                  —

                  Клаузата за изключване на покритието относно нормално предвидимите или неизбежни щети или такива, които се дължат на неспазване на съответните правила, е невалидна или във всеки случай неприложима в настоящия случай.

                  —

                  Клаузата за изключване на покритието, на която се позовават ответниците, не отговаря на предписаното от люксембургското право условие изключените от застрахователното покритие случаи на груба небрежност, да бъдат посочени изрично и изчерпателно в договора.

                  —

                  Фактическите обстоятелства, които биха подкрепили приложимостта на такава клауза, не са достатъчни за установяване нито на неизбежността на щетата, нито на незачитането на правилата от страна на застрахованите лица.

            Ищецът излага едно единствено основание в подкрепа на искането, поддържано при условията на евентуалност –нарушение на процедурните задължения по договора поради прекратяването ante tempore на действията по експертизата.


title: Дело T-386/19: Жалба, подадена на 24 юни 2019 г. — CQ/Сметна палата

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/55

      Жалба, подадена на 24 юни 2019 г. — CQ/Сметна палата
      (Дело T-386/19)
      (2019/C 288/68)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: CQ (представител: L. Levi, avocat)

         Ответник: Европейска сметна палата

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата, включително и съдържащото се в нея възражение за незаконосъобразност, за допустима и основателна;

                  —

                  съответно:

                              —

                              да отмени решението на генералния секретар на Сметната палата от 11 април 2019 г., съобщено на 15 април 2019 г., с което се приема, че сума в размер на 153 407,58 EUR е недължимо платена и се разпорежда да се предприемат действия за възстановяването на тази сума от 153 407,58 EUR (ведно с лихва от 3,5 %, считано от 31 май 2019 г.);

                              —

                              доколкото е необходимо, да отмени двете решения от 4 и 7 юни 2019 г. на счетоводителя на Сметната палата;

                              —

                              следователно, да осъди ответника да възстанови сумата от 153 495,84 EUR [153 407,58 EUR (главница), ведно с 88,26 EUR лихви за забава, начислени на жалбоподателя], ведно с лихви за забава от 3,5 % до окончателното изплащане;

                              —

                              да осъди ответника да заплати обезщетение за претърпените неимуществени вреди;

                              —

                              да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушения в разследването на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) и нейния окончателен доклад.

                  2.

                  Второ основание: първо, неупражняване от страна на ответника на правото му на преценка, по-специално като разпоредител с бюджетни кредити, второ, нарушение на задължението на ответника да докаже обвинението срещу жалбоподателя, и трето, нарушение на задължението на ответника за мотивиране.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на разумния срок.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания, както и наличие на явна грешка в преценката.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа за спиране на административното производство до приключване на наказателното производство.

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на член 75 от Регламент (ЕС, Евратом) №o 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) №o 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, 2012 г., стр. 1) или член 94 от Регламент (ЕС, Евратом) № 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) №o 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) №o 223/2014, (ЕС) №o 283/2014 и на Решение №o 541/2014/ЕС, и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) №o 966/2012 (ОВ L 193, 2018 г., стр. 1).


title: Дело T-387/19: Жалба, подадена на 26 юни 2019 г. — DF и DG/ЕИБ

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/56

      Жалба, подадена на 26 юни 2019 г. — DF и DG/ЕИБ
      (Дело T-387/19)
      (2019/C 288/69)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: DF и DG (представители: L. Levi и A. Blot, адвокати)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка

         Искания

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

            вследствие на това:

                  —

                  да отмени решенията, с които на DF и DG се отказва надбавка за настаняване при завръщането им от външни представителства (решения съответно от 6 март 2018 г. и от 28 февруари 2019 г.),

                  —

                  ако е необходимо, да отмени решенията от 19 март 2019 г. (за DF) и от 27 март 2019 г. (DG), с които ЕЦБ приема, че няма основание за откриване на помирително производство, тъй като исканията им са „manifestly unfounded“ [явно неоснователни],

                  —

                  ако е необходимо, да отмени решенията от 14 юни 2019 г., с които се потвърждава отказът за предоставяне на надбавка за настаняване,

                  —

                  да осъди ответника да заплати на всеки един от жалбоподателите надбавка за настаняване, заедно с лихвата за забава, изчислени според лихвения процент на Европейската централна банка, увеличен с 2 пункта, до окончателното изплащане,

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: извършеното от Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) тълкуване нарушава членове 5 и 17 от приложение VII към Правилника за персонала на ЕИБ, тъй като новото тълкуване на предвиденото в тези разпоредби правило не съответства на преследваната от него цел.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на придобити права, нарушение на оправданите правни очаквания, липса на преходен режим, както и нарушение на принципа на добрата администрация и на задължението за полагане на грижа.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на принципа на недопускане на дискриминация.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на член 41 от Правилника за персонала на ЕИБ.


title: Дело T-399/19: Жалба, подадена на 25 юни 2019 г. — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Комисия

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/57

      Жалба, подадена на 25 юни 2019 г. — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Комисия
      (Дело T-399/19)
      (2019/C 288/70)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Варшава, Полша) (представители: E. Buczkowska и M. Trepka, radcy prawni)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решение на Комисията от 17 април 2019 г. относно производство по член 102 от Договора за функционирането на Европейския Съюз по дело AT.40497 — Polish gas prices, с което съгласно член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО (1) приключва производство AT.40497 и се отхвърля жалбата, подадена на 9 март 2017 г. от жалбоподателя (наричана по-нататък „жалбата на PGNiG“).

                              —

                              Жалбоподателят иска отмяна на решението в частта, разглеждаща основанията по жалбата на PGNiG, свързани:

                                          (i)

                                          с ограничаването на доставките на газ за потребители в няколко държави — членки на Европейския съюз, включително жалбоподателя, през зимния сезон 2014/2015 г. и

                                          (ii)

                                          с поставяне на сключването на договор за допълващи доставки на газ с жалбоподателя в зависимост от изпълнението на несвързани с договора задължения относно по-специално засилен контрол над газопровод Jamalski.

                              —

                              При условията на евентуалност, ако Съдът приеме, че частична отмяна на решението е невъзможна, жалбоподателят иска отмяна на цялото решение,

                  —

                  Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  С първото основание се твърди превишаване на правомощията на Комисия във връзка с решението, състоящо се:

                              (i)

                              В постановяването на решение, с което се приема, че фактически член 102 ДФЕС не се прилага за антиконкурентни практики на PJSC Gazprom и Gazprom Export LLC поради наличието на държавна принуда, произтичаща от националното право на Руската федерация, въз основа на погрешно правно основание, тоест на основание член 7, параграф 2 от Регламент № 773/2004 във връзка с член 102 ДФЕС, а не на основание член 10 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 [ЕО] и 82 [ЕО] (2), във връзка с член 102 ДФЕС, тоест по-специално при условията на изключване на становищата на държавите — членки на Европейския съюз;

                              (ii)

                              В започването на производство AT.40497 и неговото провеждане с цел ограничаване на правата на жалбоподателя да бъде изслушан в хода на производството на основание член 102 ДФЕС и член 54 от Споразумението за Европейското икономическо пространство по дело AT.39816 — Доставки на газ нагоре по веригата в Централна и Източна Европа.

                  2.

                  С второто основание се твърди, че приетото от Комисията решение е в очевидно нарушение на член 102 ДФЕС поради неправилно тълкуване и приемане, че предприятие може действително да изтъква „държавната принуда“, произтичаща от националното право на трета държава, която не е член на ЕС или ЕИП, като предпоставка, която освобождава това предприятие от отговорност за антиконкурентна практика.

                  3.

                  С третото основание се твърди, че приетото от Комисията решение е в очевидно нарушение на правото на жалбоподателя да бъде информиран и изслушан, съдържащо се в член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент № 773/2004, член 296 ДФЕС и член 47 от Хартата на основните права, тъй като не му е била предоставена информация за това, че като основание за отхвърляне на жалбата на PGNiG в частта относно въпросите, свързани с газопровод Jamalski, Комисията е взела под внимание и националното право на Руската федерация, и тъй като не всички съществени документи по въпроса са били предоставени на жалбоподателя, което представлява съществено процесуално нарушение.

                  4.

                  С четвъртото основание се твърди, че приетото от Комисията решение е в очевидно нарушение на член 7, параграф 1 от Регламент № 773/2004 и член 296 ДФЕС, дължащо се на липсата на старателно изследване на всички фактически и правни обстоятелства по жалбата на PGNiG и на излагането на мотиви, които не позволяват осъществяването на ефективен контрол от Съда върху упражняването на дискреционни правомощия от Комисията, което представлява съществено процесуално нарушение.

                  5.

                  С петото основание се твърди, че приетото от Комисията решение е в очевидно нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент № 773/2004 във връзка с член 102 ДФЕС поради очевидни грешки в преценката, състоящи се във:

                              (i)

                              приемането, че решението на Prezes Urzędu Regulacji Energetyki (Председателя на Агенцията за енергийно регулиране) от 19 май 2015 г. (nr DRG-4720–2(28)/2014/2015/6154/KF) представлява доказателство, позволяващо да се приеме, че не е потвърдено основанието относно сключването на договор с оператор за газопровод Jamalski,

                              (ii)

                              неправилна оценка относно характера на ограниченията за доставки на газ от Gazprom през зимния сезон на 2014/2015 г.

         (1)  ОВ L 123, 2004 г., стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 242.

         (2)  ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167.


title: Дело T-401/19: Жалба, подадена на 27 юни 2019 г. — Brillux/EUIPO — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/58

      Жалба, подадена на 27 юни 2019 г. — Brillux/EUIPO — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)
      (Дело T-401/19)
      (2019/C 288/71)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Brillux GmbH & Co. KG (Мюнстер, Германия) (представител: R. Schiffer, Rechtsanwältin)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Synthesa Chemie GesmbH (Перг, Австрия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка „Freude an Farbe“ в жълто, оранжево, червено, розово, лилаво, синьо, тюркоаз, тъмно зелено, светло зелено и антрацит — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 316 673

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 29 март 2019 г. по преписка R 1498/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-402/19: Жалба, подадена на 27 юни 2019 г. — Brillux/EUIPO — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/59

      Жалба, подадена на 27 юни 2019 г. — Brillux/EUIPO — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)
      (Дело T-402/19)
      (2019/C 288/72)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Brillux GmbH & Co. KG (Мюнстер, Германия) (представител: R. Schiffer, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Synthesa Chemie GesmbH (Перг, Австрия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка „Freude an Farbe“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 316 404

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 29 март 2019 г. по преписка R 1434/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-406/19: Жалба, подадена на 28 юни 2019 г. — Cocilovo/Парламент

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/60

      Жалба, подадена на 28 юни 2019 г. — Cocilovo/Парламент
      (Дело T-406/19)
      (2019/C 288/73)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Luigi Cocilovo (Рим, Италия) (представител: M. Merola, avvocato)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви за несъществуващо или да отмени изцяло решението, за което жалбоподателят е уведомен с обжалваното съобщение и с което Европейският парламент преизчислява пенсионните права за осигурителен стаж и възраст и разпорежда възстановяване на изплатената сума на основание на предходното определяне на пенсионните права,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да възстанови всички неоснователно удържани суми ведно със законната лихва от момента на удържането им, като осъди Европейския парламент да изпълни постановеното съдебно решение и да предприеме всички необходими правни и фактически действия и да вземе съответните решения, за да обезпечи незабавното и пълно възстановяване на първоначалното равнище на пенсионното обезщетение,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са сходни с посочените по дело T-389/19, Coppo Gavazzi/Парламент.


title: Дело T-407/19: Жалба, подадена на 28 юни 2019 г. — Speroni/Парламент

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/61

      Жалба, подадена на 28 юни 2019 г. — Speroni/Парламент
      (Дело T-407/19)
      (2019/C 288/74)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Francesco Enrico Speroni (Брусто Арсизио, Италия) (представител: M. Merola, avvocato)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви за несъществуващо или да отмени изцяло решението, за което жалбоподателят е уведомен с обжалваното съобщение и с което Европейският парламент преизчислява пенсионните права за осигурителен стаж и възраст и разпорежда възстановяване на изплатената сума на основание на предходното определяне на пенсионните права,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да възстанови всички неоснователно удържани суми ведно със законната лихва от момента на удържането им, като осъди Европейския парламент да изпълни постановеното съдебно решение и да предприеме всички необходими правни и фактически действия и да вземе съответните решения, за да обезпечи незабавното и пълно възстановяване на първоначалното равнище на пенсионното обезщетение,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са сходни с посочените по дело T-389/19, Coppo Gavazzi/Парламент.


title: Дело T-408/19: Жалба, подадена на 28 юни 2019 г. — Mezzaroma/Парламент

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/62

      Жалба, подадена на 28 юни 2019 г. — Mezzaroma/Парламент
      (Дело T-408/19)
      (2019/C 288/75)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Roberto Mezzaroma (Рим, Италия) (представители: M. Merola и L. Florio, avvocati)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви за несъществуващо или да отмени изцяло решението, за което жалбоподателят е уведомен с обжалваното съобщение и с което Европейският парламент преизчислява пенсионните права за осигурителен стаж и възраст и разпорежда възстановяване на изплатената сума на основание на предходното определяне на пенсионните права,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да възстанови всички неоснователно удържани суми ведно със законната лихва от момента на удържането им, като осъди Европейския парламент да изпълни постановеното съдебно решение и да предприеме всички необходими правни и фактически действия и да вземе съответните решения, за да обезпечи незабавното и пълно възстановяване на първоначалното равнище на пенсионното обезщетение,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са сходни с посочените по дело T-389/19, Coppo Gavazzi/Парламент.


title: Дело T-409/19: Жалба, подадена на 28 юни 2019 г. — Di Meo/Парламент

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/62

      Жалба, подадена на 28 юни 2019 г. — Di Meo/Парламент
      (Дело T-409/19)
      (2019/C 288/76)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Maria Di Meo (Челоле, Италия) (представител: M. Merola, avvocato)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателката моли Общия съд:

                  —

                  да обяви за несъществуващо или да отмени изцяло решението, за което жалбоподателката е уведомена с обжалваното съобщение и с което Европейският парламент преизчислява пенсионните права за осигурителен стаж и възраст и разпорежда възстановяване на изплатената сума на основание на предходното определяне на пенсионните права,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да възстанови всички неоснователно удържани суми ведно със законната лихва от момента на удържането им, като осъди Европейския парламент да изпълни постановеното съдебно решение и да предприеме всички необходими правни и фактически действия и да вземе съответните решения, за да обезпечи незабавното и пълно възстановяване на първоначалното равнище на пенсионното обезщетение,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са сходни с посочените по дело T-389/19, Coppo Gavazzi/Парламент.


title: Дело T-410/19: Жалба, подадена на 28 юни 2019 г. — Di Lello Finuoli/Парламент

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/63

      Жалба, подадена на 28 юни 2019 г. — Di Lello Finuoli/Парламент
      (Дело T-410/19)
      (2019/C 288/77)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Giuseppe Di Lello Finuoli (Палермо, Италия) (представител: M. Merola, avvocato)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви за несъществуващо или да отмени изцяло решението, за което жалбоподателят е уведомен с обжалваното съобщение и с което Европейският парламент преизчислява пенсионните права за осигурителен стаж и възраст и разпорежда възстановяване на изплатената сума на основание на предходното определяне на пенсионните права,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да възстанови всички неоснователно удържани суми ведно със законната лихва от момента на удържането им, като осъди Европейския парламент да изпълни постановеното съдебно решение и да предприеме всички необходими правни и фактически действия и да вземе съответните решения, за да обезпечи незабавното и пълно възстановяване на първоначалното равнище на пенсионното обезщетение,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са сходни с посочените по дело T-389/19, Coppo Gavazzi/Парламент.


title: Дело T-494/19: Жалба, подадена на 7 юли 2019 г. — CupoNation/EUIPO (Cyber Monday)

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/64

      Жалба, подадена на 7 юли 2019 г. — CupoNation/EUIPO (Cyber Monday)
      (Дело T-494/19)
      (2019/C 288/78)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: CupoNation GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: L. Ullmann, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Cyber Monday“ в коралово червено и черно — заявка за регистрация № 17 020 851

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 11 април 2019 г. по преписка R 1798/2018-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-495/19: Жалба, подадена на 8 юли 2019 г. — Румъния/Комисия

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/64

      Жалба, подадена на 8 юли 2019 г. — Румъния/Комисия
      (Дело T-495/19)
      (2019/C 288/79)
      Език на производството: румънски

         Страни

         Жалбоподател: Румъния (представители: C. Canțăr, E. Gane и R. Hațieganu)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) 2019/721 на Комисията от 30 април 2019 г. относно предложение за гражданска инициатива, озаглавена „Политиката на сближаване в полза на равенството между регионите и на устойчивостта на регионалните култури“,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 4, параграф 2, буква б) от Регламент № 211/2011 относно гражданската инициатива във връзка с компетентността на ЕС, установена в Договорите на Съюза

                              —

                              Румъния счита, че в Договорите няма правно основание, което да предоставя на Комисията възможност да представя предложение за законодателен акт на Съюза в смисъла, посочен от организаторите на предложението „Политиката на сближаване в полза на равенството между регионите и на устойчивостта на регионалните култури“, тъй като това предложение попада по очевиден начин извън обхвата на правомощията на институцията на Съюза да представи предложение за правен акт на Съюза с цел изпълнение на Договорите по смисъла на член 4, параграф 2, буква б) от Регламент № 211/2011.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на задължението за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз

                              —

                              Румъния счита, че задължението за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз, не може да се ограничи до информиране на организаторите относно обстоятелствата по член 4, параграф 3 от Регламент № 211/2011 — мотиви за отказа за регистрация и всички възможни средства за защита, с които разполагат.

                              —

                              Румъния твърди във връзка с това, че мотивите на Решение (ЕС) 2019/721 са явно недостатъчни. Явно недостатъчни са мотиви, които не позволяват на заинтересованите лица да се запознаят какво е прието за регистрацията на предлаганата инициатива и да реагират съответно, а на Общия съд на ЕС да упражни своя контрол за законосъобразност на решението.


title: Дело T-500/19: Жалба, подадена на 10 юли 2019 г. — Coravin/EUIPO — Cora (CORAVIN)

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/65

      Жалба, подадена на 10 юли 2019 г. — Coravin/EUIPO — Cora (CORAVIN)
      (Дело T-500/19)
      (2019/C 288/80)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Coravin, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, Съединени щати) (представител: F. Valentin, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Cora (Марн ла Вале, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „CORAVIN“ — Марка на Европейския съюз № 11 363 496

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 12 април 2019 г. по преписка R 2385/2016-1

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  като го измени, да отхвърли изцяло искането за обявяване на недействителност, предявено от дружеството Cora на 25 ноември 2014 г.,

                  —

                  вследствие на това да запази правата върху марката „CORAVIN“ № 11 363 496 за пълното наименование на стоките, посочени в клас 21, а именно „Запушалки за разливане на вино; Устройства за осигуряване на достъп до виното; Системи за запазване на качеството на виното; Домакински или кухненски принадлежности и съдове; Всичко, което е предназначено да бъде използвано за вино“,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-503/19: Жалба, подадена на 5 юли 2019 г. — Global Brand Holdings/EUIPO („XOXO“)

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/66

      Жалба, подадена на 5 юли 2019 г. — Global Brand Holdings/EUIPO („XOXO“)
      (Дело T-503/19)
      (2019/C 288/81)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Global Brand Holdings LLC (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представител: D. de Marion de Glatigny, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „XOXO“ — заявка за регистрация № 17 086 951

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 11 април 2019 г. по преписка R 1413/2018-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително и тези, направени в производството пред апелативния състав.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на принципите на равно третиране и на добра администрация;

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-506/19: Жалба, подадена на 15 юли 2019 г. — Workspace Group/EUIPO — Technopolis (UMA WORKSPACE)

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/67

      Жалба, подадена на 15 юли 2019 г. — Workspace Group/EUIPO — Technopolis (UMA WORKSPACE)
      (Дело T-506/19)
      (2019/C 288/82)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Workspace Group plc (Лондон, Обединеното кралство) (представител: N. Hine, Solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Technopolis Oyj (Оулу, Финландия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „UMA WORKSPACE“ — заявка за регистрация № 16 443 111

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 13 май 2019 г. по преписка R 1910/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да уважи възражението;

                  —

                  да отхвърли оспорваната заявка;

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията,

                  —

                  Нарушение на член 27 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията,

                  —

                  Нарушение на член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-543/17: Решение на Съда (голям състав) от 8 юли 2019 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 258 ДФЕС — Мерки за намаляване на разходите за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи — Директива 2014/61/ЕС — Липса на транспониране и/или на съобщаване на мерките за транспониране — Член 260, параграф 3 ДФЕС — Искане за налагане на периодична имуществена санкция — Изчисляване на размера на периодичната имуществена санкция)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/4

      Решение на Съда (голям състав) от 8 юли 2019 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
      (Дело C-543/17) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 258 ДФЕС - Мерки за намаляване на разходите за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи - Директива 2014/61/ЕС - Липса на транспониране и/или на съобщаване на мерките за транспониране - Член 260, параграф 3 ДФЕС - Искане за налагане на периодична имуществена санкция - Изчисляване на размера на периодичната имуществена санкция)
      (2019/C 305/04)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: J. Hottiaux, C. Cattabriga, L. Nicolae, G. von Rintelen и R. Troosters)

         Ответник: Кралство Белгия (представители: първоначално P. Cottin, C. Pochet, J. Van Holm и L. Cornelis, впоследствие P. Cottin и C. Pochet, подпомагани от P. Vernet, S. Depré и M. Lambert de Rouvroit, avocats, A. Van Acker и M. N. Lollo, експерти)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Федерално република Германия (представители: първоначално T. Henze и S. Eisenberg, впоследствие S. Eisenberg), Република Естония (представител: N. Grünberg), Ирландия (представители: M. Browne, G. Hodge и A. Joyce, подпомагани от G. Gilmore, BL, и P. McGarry, SC), Кралство Испания (представители: първоначално A. Gavela Llopis и A. Rubio González, впоследствие A. Rubio González), Френска република (представители: E. de Moustier, C. David, A.-L. Desjonquères, I. Cohen, B. Fodda и D. Colas), Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от S. Fiorentino, avvocato dello Stato), Република Литва (представители: първоначално G. Taluntytė, L. Bendoraitytė и D. Kriaučiūnas, впоследствие L. Bendoraitytė), Унгария (представители: M. Z. Fehér, G. Koós и Z. Wagner), Република Австрия (представители: G. Hesse, G. Eberhard и C. Drexel), Румъния (представители: C.-R. Canțăr, R. I. Hațieganu и L. Lițu)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е приело до изтичането на срока, определен в мотивираното становище, а именно 30 септември 2016 г., удължен впоследствие от Европейската комисия, законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобрази с Директива 2014/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година относно мерките за намаляване на разходите за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, и a fortiori като не е съобщило на Европейската комисия такива мерки за транспониране, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 13 от тази директива.

                  2)

                  Като към датата на разглеждане от Съда на фактите не е приело мерките, необходими за да транспонира във вътрешното си право член 2, параграфи 7—9 и 11, член 4, параграф 5 и член 8 от Директива 2014/61 за регион Брюксел-столица, нито a fortiori е съобщило на Европейската комисия такива мерки за транспониране, Кралство Белгия частично е продължило неизпълнението си.

                  3)

                  В случай че констатираното по точка 2 неизпълнение продължава и към датата на постановяване на настоящото решение, осъжда Кралство Белгия да плати на Европейската комисия, считано от тази дата и до преустановяването на неизпълнението, периодична имуществена санкция в размер на 5 000 EUR на ден.

                  4)

                  Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

                  5)

                  Федерална република Германия, Република Естония, Ирландия, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Литва, Унгария, Република Австрия и Румъния понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 374, 6.11.2017 г.


title: Дело T-181/16 RENV: Решение на Общия съд от 19 юни 2019 г. — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER PRECISE) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „MASTER PRECISE“ — По-ранна национална фигуративна марка „MASTERS COLORS PARIS“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001))

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/38

      Решение на Общия съд от 19 юни 2019 г. — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER PRECISE)
      (Дело T-181/16 RENV) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „MASTER PRECISE“ - По-ранна национална фигуративна марка „MASTERS COLORS PARIS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
      (2019/C 305/45)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: L’Oréal (Париж, Франция) (представители: T. de Haan и P. Péters, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Guinot (Париж, Франция) (представител: A. Sion, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 23 февруари 2016 г. (преписка R 2911/2014-5) относно производство по възражение между Guinot и L’Oréal.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда L’Oréal да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 222, 20.6.2016 г.


title: Дело C-507/17: Решение на Съда (голям състав) от 24 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Google LLC, правоприемник на Google Inc./Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL) (Преюдициално запитване — Лични данни — Защита на физическите лица при обработването на тези данни — Директива 95/46/ЕО — Регламент (ЕС) 2016/679 — Търсачки в интернет — Обработване на данни, които са на уебстраници — Териториален обхват на правото на премахване от резултатите при търсене)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/3

      Решение на Съда (голям състав) от 24 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Google LLC, правоприемник на Google Inc./Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)
      (Дело C-507/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Лични данни - Защита на физическите лица при обработването на тези данни - Директива 95/46/ЕО - Регламент (ЕС) 2016/679 - Търсачки в интернет - Обработване на данни, които са на уебстраници - Териториален обхват на правото на премахване от резултатите при търсене)
      (2019/C 399/03)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Google LLC, правоприемник на Google Inc.

         Ответник: Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

         в присъствието на: Wikimedia Foundation Inc., Fondation pour la liberté de la presse, Microsoft Corp., Reporters Committee for Freedom of the Press и др., Article 19 и др., Internet Freedom Foundation и др., Défenseur des droits

         Диспозитив

      Член 12, буква б) и член 14, първа алинея, буква a) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, както и член 17, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регламент относно защитата на данните) трябва да се тълкуват в смисъл, че когато в приложение на тези разпоредби изпълнява искане за премахване от резултатите при търсене, управляващото интернет търсачка лице е длъжно да извърши премахването не във всички версии на своята търсачка, а във версиите ѝ, съответстващи на всички държави членки, включително, ако е необходимо, като използва мерки, които отговарят на законовите изисквания и същевременно дават действително възможност да бъдат възпрени или поне сериозно разколебани интернет потребителите, които извършват търсене въз основа на името на субекта на данни от една от държавите членки, да осъществяват достъп до хипервръзките, предмет на искането, чрез списъка на резултатите, който се показва след това търсене.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело C-526/17: Решение на Съда (пети състав) от 18 септември 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 258 ДФЕС — Директива 2004/18/ЕО — Координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги — Концесии за строителство — Удължаване на срока на съществуваща концесия за строителство и експлоатация на автомагистрала без публикуване на обявление за обществена поръчка)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/4

      Решение на Съда (пети състав) от 18 септември 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република
      (Дело C-526/17) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 258 ДФЕС - Директива 2004/18/ЕО - Координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги - Концесии за строителство - Удължаване на срока на съществуваща концесия за строителство и експлоатация на автомагистрала без публикуване на обявление за обществена поръчка)
      (2019/C 399/04)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: G. Gattinara, P. Ondrůšek и A. Tokár)

         Ответник: Италианска република (представител(и): G. Palmieri, подпомагана от V. Nunziata, E. De Bonis и P Pucciariello, avvocati dello Stato)

         Диспозитив

                  1)

                  Като е удължила от 31 октомври 2028 г. на 31 декември 2046 г. концесията за участъка от автомагистрала А 12 Ливорно—Чивитавекия между Ливорно и Чечина (Италия), без да публикува обявление за обществена поръчка, Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 2 и 58 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги, изменена с Регламент (ЕО) № 1422/2007 на Комисията от 4 декември 2007 година.

                  2)

                  Отхвърля иска в останалата му част.

                  3)

                  Освен собствените си съдебни разноски Европейската комисия понася три четвърти от съдебните разноски на Италианската република. Италианската република понася една четвърт от направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело C-700/17: Решение на Съда (шести състав) от 18 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Kyritz/Wolf-Henning Peters (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 132, параграф 1, букви б) и в) — Случаи на освобождаване — Болнична и медицинска помощ — Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии — Липса на отношения на доверие между пациента и доставчика на медицинска помощ)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/5

      Решение на Съда (шести състав) от 18 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Kyritz/Wolf-Henning Peters
      (Дело C-700/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 132, параграф 1, букви б) и в) - Случаи на освобождаване - Болнична и медицинска помощ - Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии - Липса на отношения на доверие между пациента и доставчика на медицинска помощ)
      (2019/C 399/05)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Finanzamt Kyritz

         Ответник: Wolf-Henning Peters

         Диспозитив

                  1)

                  Член 132, параграф 1, букви б) и в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че услуги по предоставяне на медицинска помощ като обсъжданите в главното производство, които се извършват от лекар — специалист по клинична химия и лабораторна диагностика, биха могли да попадат в обхвата на освобождаването от данъка върху добавената стойност по член 132, параграф 1, буква в) от тази директива, ако не отговарят на всички условия за прилагане на освобождаването по член 132, параграф 1, буква б) от тази директива.

                  2)

                  Член 132, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него освобождаване от данъка върху добавената стойност не зависи от условието съответната услуга по предоставяне на медицинска помощ да се извършва в рамките на отношения на доверие между пациента и доставчика на помощта.

         (1)  ОВ C 104, 19.3.2018 г.


title: Дело C-11/18 P: Решение на Съда (седми състав) от 26 септември 2019 г. — Oleksandr Viktorovych Klymenko/Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на финансови средства и икономически ресурси — Списък на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват — Запазване на името на жалбоподателя — Решение на орган на трета държава — Задължение на Съвета да провери дали това решение е прието при спазване на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита — Задължение за мотивиране)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/6

      Решение на Съда (седми състав) от 26 септември 2019 г. — Oleksandr Viktorovych Klymenko/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-11/18 P) (1)

      (Обжалване - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на финансови средства и икономически ресурси - Списък на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват - Запазване на името на жалбоподателя - Решение на орган на трета държава - Задължение на Съвета да провери дали това решение е прието при спазване на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита - Задължение за мотивиране)
      (2019/C 399/06)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Oleksandr Viktorovych Klymenko (представител: M. Phelippeau, avocate)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Vitro и J.-P. Hix)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 8 ноември 2017 г. Klymenko/Съвет (T-245/15, непубликувано, EU:T:2017:792).

                  2)

                  Отменя Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2016 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, Решение (ОВППС) 2017/381 на Съвета от 3 март 2017 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, и Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/374 на Съвета от 3 март 2017 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна в частите, в които се отнасят до г-н Oleksandr Viktorovych Klymenko.

                  3)

                  Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски както в първоинстанционното производство, така и в това по жалбата пред Съда.

         (1)  ОВ C 94, 12.3.2018 г.


title: Дело C-32/18: Решение на Съда (осми състав) от 18 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Tiroler Gebietskrankenkasse/Michael Moser (Преюдициално запитване — Социална сигурност — Работници мигранти — Регламент (ЕО) № 987/2009 — Член 60 — Семейни обезщетения — Право да се получи разликата между обезщетението за родител, което се заплаща в държавата членка с първична компетентност, и обезщетението за отглеждане на дете, предвидено от държавата членка с вторична компетентност)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/7

      Решение на Съда (осми състав) от 18 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Tiroler Gebietskrankenkasse/Michael Moser
      (Дело C-32/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална сигурност - Работници мигранти - Регламент (ЕО) № 987/2009 - Член 60 - Семейни обезщетения - Право да се получи разликата между обезщетението за родител, което се заплаща в държавата членка с първична компетентност, и обезщетението за отглеждане на дете, предвидено от държавата членка с вторична компетентност)
      (2019/C 399/07)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Tiroler Gebietskrankenkasse

         Ответник: Michael Moser

         Диспозитив

                  1)

                  Член 60, параграф 1, второ изречение от Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в тази разпоредба задължение, за да се определи обхватът на правото на семейни обезщетения на дадено лице, да се вземе предвид „положението на цялото семейство, така както ако всички ангажирани лица биха се подчинявали на законодателството на съответната държава членка“, се прилага както в хипотезата, в която обезщетенията се изплащат съгласно законодателството, определено като приоритетно на основание член 68, параграф 1, буква б), подточка i) от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност, така и в хипотезата, в която обезщетенията се дължат в съответствие с едно или няколко други законодателства.

                  2)

                  Член 68 от Регламент № 883/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че размерът на диференциращата добавка, която се предоставя на работник съгласно законодателството на държава членка с вторична компетентност в съответствие с този член, трябва да се изчислява с оглед на действително получения от работника в държавата му по месторабота доход.

         (1)  ОВ C 152, 30.4.2018 г.


title: Дело C-34/18: Решение на Съда (трети състав) от 19 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Унгария) — Ottília Lovasné Tóth/ERSTE Bank Hungary Zrt (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Член 3, параграфи 1 и 3 — Приложение към Директива 93/13/ЕИО — Точка 1, букви м) и р) — Договор за ипотечен кредит — Нотариален акт — Отбелязване от нотариус, че актът подлежи на изпълнение — Разместване на доказателствената тежест — Член 5, параграф 1 — Съставяне на ясен и разбираем език)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/8

      Решение на Съда (трети състав) от 19 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Унгария) — Ottília Lovasné Tóth/ERSTE Bank Hungary Zrt
      (Дело C-34/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Член 3, параграфи 1 и 3 - Приложение към Директива 93/13/ЕИО - Точка 1, букви м) и р) - Договор за ипотечен кредит - Нотариален акт - Отбелязване от нотариус, че актът подлежи на изпълнение - Разместване на доказателствената тежест - Член 5, параграф 1 - Съставяне на ясен и разбираем език)
      (2019/C 399/08)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Ítélőtábla

         Страни в главното производство

         Ищец: Ottília Lovasné Tóth

         Ответник: ERSTE Bank Hungary Zrt

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, параграф 3 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, разглеждан във връзка с точка 1, буква р) от приложението към тази директива, трябва да се тълкува в смисъл, че не квалифицира принципно и без допълнителен анализ дадена договорна клауза като неравноправна, когато тя не е договорена индивидуално и има за предмет или резултат разместването на доказателствената тежест във вреда на потребителя.

                  2)

                  Член 3, параграф 3 от Директива 93/13, разглеждан във връзка с точка 1, буква р) от приложението към тази директива, трябва да се тълкува в смисъл, от една страна, че не се отнася до клауза, която има за предмет или резултат да създаде у потребителя легитимни очаквания, че е длъжен да изпълни всички свои договорни задължения, дори да счита, че някои престации не са дължими, тъй като тази клауза не променя правното положение на потребителя с оглед на приложимото национално законодателство, и от друга страна, че се отнася до клауза, която има за предмет или резултат да накърни правото на потребителя да предяви иск или да използва други правни средства за защита, когато дължимата сума е установена в изготвен от нотариус документ, който има доказателствена сила, позволяващ на кредитора да прекрати едностранно и окончателно спора.

                  3)

                  Член 5 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква продавачът или доставчикът да предоставя допълнителна информация относно клауза, която е съставена на ясен език, но чиито правни последици могат да бъдат установени единствено посредством тълкуване на национални разпоредби, които не са предмет на еднозначна съдебна практика.

                  4)

                  Член 3, параграф 3 от Директива 93/13, разглеждан във връзка с точка 1, буква м) от приложението към тази директива, трябва да се тълкува в смисъл, че не се отнася до договорна клауза, която дава право на продавача или доставчика да преценява едностранно дали престацията на потребителя е осъществена в съответствие с договора.

         (1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.