title: Дело T-555/21: Жалба, подадена на 6 септември 2021 г. — Tinnus Enterprises/EUIPO — Mystic Products (Устройство за разпределение на флуиди)

text:
               25.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/53

      Жалба, подадена на 6 септември 2021 г. — Tinnus Enterprises/EUIPO — Mystic Products (Устройство за разпределение на флуиди)
      (Дело T-555/21)
      (2021/C 431/62)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Tinnus Enterprises LLC (Плейноу, Тексас, Съединени щати) (представител: T. Wuttke, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Mystic Products Import & Export, SL (Бадалона, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 1 431 829-0003

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 16 юни 2021 г. по преписка R 1007/2018-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да измени обжалваното решение, като:

                              —

                              уважи жалбата на жалбоподателя,

                              —

                              отхвърли в неговата цялост искане ICD 10 300 за обявяване на спорния промишлен дизайн за недействителен,

                              —

                              осъди подателя на искането за обявяване на недействителност да заплати разноските на жалбоподателя в производствата пред апелативния състав и пред отдела за обявяване на недействителност,

                  —

                  да осъди подателя на искането за обявяване на недействителност да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

         Изложени основания

                  —

                  нарушение на принципите, посочени в решение от 24 март 2021 г., Lego/EUIPO — Delta Sport Handelskontor (Основни елементи от игрален строителен комплект) (T-515/19, непубликувано, EU:T:2021:155),

                  —

                  нарушение на принципите, посочени в решение от 8 март 2018 г., DOCERAM (C-395/16, EU:C:2018:172),

                  —

                  нарушение на член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета,

                  —

                  неправилно тълкуване на заявка за патент EP 3 005 948 A2 и на множествена заявка на жалбоподателя за промишлен дизайн № 1 431 829-0001-0010.


title: Дело T-561/21: Жалба, подадена на 8 септември 2021 г. — HSBC Holdings и др./Комисия

text:
               25.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/54

      Жалба, подадена на 8 септември 2021 г. — HSBC Holdings и др./Комисия
      (Дело T-561/21)
      (2021/C 431/63)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: HSBC Holdings plc (Лондон, Обединено кралство), HSBC Bank plc (Лондон), HSBC Continental Europe (Париж, Франция) (представители: M. Demetriou и D. Bailey, Barristers, M. Simpson, Solicitor, C. Angeli, M. Giner Asins и C. Chevreste, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени член 1 от Решение C(2021) 4600 final на Комисията от 28 юни 2021 г., нотифицирано на 29 юни 2021 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“), с което се изменя Решение C(2016) 8530 final на Комисията от 7 декември 2016 г. (наричано по-нататък „решението от 2016 г.“) (AT.39914 — Лихвени деривати в евро („EIRD“), и член 2, буква б) от решението от 2016 г.,

                  —

                  при условията на евентуалност, да намали съществено наложената на жалбоподателите глоба до размер, който намира за подходящ, и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите или, при условията на евентуалност, подходяща част от тези разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: обжалваното решение било прието след изтичане на 10-годишния давностен срок, който започнал да тече от момента на прекратяване на нарушението на 27 март 2007 г. Следователно правото на ответника да наложи отново глоба на жалбоподателите било погасено по давност.

                  2.

                  Второ основание: ответникът допуснал грешка при прилагане на правото и/или в преценката, като изчислил стойността на продажбите на жалбоподателите въз основа на индексирани парични приходи. Жалбоподателите твърдят, че индексираните парични приходи са произволна и неподходяща мярка за стойността на продажбите в сектора на лихвените деривати в евро. По-конкретно индексираните парични приходи не отразявали нито икономическото значение на нарушението, нито тежестта на HSBC в него.

                  3.

                  Трето основание: ответникът допуснал грешка в преценката и/или не мотивирал надлежно ставката на коефициента на намаление, който приложил, за да изчисли индексираните парични приходи на жалбоподателите.

                  4.

                  Четвърто основание: ответникът допуснал грешка в преценката, що се отнася до тежестта на нарушението на жалбоподателите и до задължението за плащане и размера на допълнителната сума.

                  5.

                  Пето основание: размерът на наложената на жалбоподателите глоба бил несъразмерно висок. Жалбоподателите твърдят по-специално че ответникът преценил неправилно смекчаващите обстоятелства във връзка с извършеното от тях нарушение. Те поддържат също така, че ответникът не придал достатъчно тежест на факта, че участието им в единното продължено нарушение не било толкова мащабно и значимо, колкото се приемало за установено в решението от 2016 г., както заключил Общият съд по дело T-105/17, HSBC/Комисия (1). Съответно жалбоподателите молят Общия съд да определи глоба в много по-нисък размер, който справедливо да отразява деянията им.

         (1)  Решение от 24 септември 2019 г., HSBC Holdings и др./Комисия, T-105/17, EU:T:2019:675.


title: Дело T-568/21: Жалба, подадена на 10 септември 2021 г. — Harbaoui/EUIPO — Google (GC GOOGLE CAR)

text:
               25.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/55

      Жалба, подадена на 10 септември 2021 г. — Harbaoui/EUIPO — Google (GC GOOGLE CAR)
      (Дело T-568/21)
      (2021/C 431/64)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Zoubier Harbaoui (Париж, Франция) (представител: R. Ciullo, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Google LLC (Маунтин Вю, Калифорния, Съединени щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „GC GOOGLE CAR“ — заявка за регистрация № 18 007 095

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 18 юни 2021 г. по преписка R 902/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и Google LLC да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело T-569/21: Жалба, подадена на 10 септември 2021 г. — Harbaoui/EUIPO — Google (GOOGLE CAR)

text:
               25.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/55

      Жалба, подадена на 10 септември 2021 г. — Harbaoui/EUIPO — Google (GOOGLE CAR)
      (Дело T-569/21)
      (2021/C 431/65)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Zoubier Harbaoui (Париж, Франция) (представител: R. Ciullo, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Google LLC (Маунтин Вю, Калифорния, Съединени щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „GOOGLE CAR“ — заявка за регистрация N° 17 978 453

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 29 юни 2021 г. по преписка R 904/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и Google LLC да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-573/21: Жалба, подадена на 14 септември 2021 г. — Brand Energy Holdings/EUIPO (RAPIDGUARD)

text:
               25.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/56

      Жалба, подадена на 14 септември 2021 г. — Brand Energy Holdings/EUIPO (RAPIDGUARD)
      (Дело T-573/21)
      (2021/C 431/66)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Brand Energy Holdings (Влаардинген, Нидерландия) (представители: Rechtsanwälte A. Hönninger и F. Dechent)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „RAPIDGUARD“ — Заявка № 18 156 550

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 30 юни 2021 г. по преписка R 294/2021-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 42, параграф 1 във връзка с член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 42, параграф 1 във връзка с член 7, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-670/20: Определение на Общия съд от 3 септември 2021 г. — SMCK Hair Care Products/EUIPO — Carolina Herrera (COOL GIRL)

text:
               25.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/56

      Определение на Общия съд от 3 септември 2021 г. — SMCK Hair Care Products/EUIPO — Carolina Herrera (COOL GIRL)
      (Дело T-670/20) (1)

      (2021/C 431/67)
      Език на производството: английски
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 19, 18.1.2021 г.


title: Дело T-12/21: Определение на Общия съд от 27 август 2021 г. — PJ/EIT

text:
               25.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/57

      Определение на Общия съд от 27 август 2021 г. — PJ/EIT
      (Дело T-12/21) (1)

      (2021/C 431/68)
      Език на производството: френски
      Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 79, 8.3.2021 г.


title: Дело T-335/21: Определение на Общия съд от 27 август 2021 г. — PJ/EIT

text:
               25.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/57

      Определение на Общия съд от 27 август 2021 г. — PJ/EIT
      (Дело T-335/21) (1)

      (2021/C 431/69)
      Език на производството: френски
      Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 310, 2.8.2021 г.


title: Дело C-706/20: Определение на Съда (десети състав) от 3 септември 2021 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединеното кралство) — Amoena Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Позиции 6212 и 9021 — Мастектомични сутиени — Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1167 — Понятие за принадлежност — Тълкуване на решение от 19 декември 2019 г., Amoena (C-677/18, EU:C:2019:1142)

text:
               22.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 471/13

      Определение на Съда (десети състав) от 3 септември 2021 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединеното кралство) — Amoena Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (Дело C-706/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Позиции 6212 и 9021 - Мастектомични сутиени - Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1167 - Понятие за принадлежност - Тълкуване на решение от 19 декември 2019 г., Amoena (C-677/18, EU:C:2019:1142)
      (2021/C 471/17)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Amoena Ltd

         Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Диспозитив

                  1)

                  Точка 53 от решение от 19 декември 2019 г., Amoena (C-677/18, EU:C:2019:1142), в текста на английски език трябва да се тълкува в следния смисъл:

                              —

                              в първото изречение на тази точка думите „them“ и „their“ се отнасят до гръдните протези след мастектомия, а думата „they“ се отнася до мастектомични сутиени, и

                              —

                              във второто изречение на тази точка думата „their“, както и първите две срещания на думата „they“ се отнасят до мастектомични сутиени, докато последното срещане на същата дума „they“ се отнася до гръдните протези.

                  2)

                  Във второто изречение на точка 53 от решение от 19 декември 2019 г., Amoena (C-677/18, EU:C:2019:1142), за да определи дали мастектомичните сутиени могат да се считат за „принадлежности“ на гръдните протези по смисъла на глава 90 от Комбинираната номенклатура от приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1821 на Комисията от 6 октомври 2016 г., Съдът само е приложил критерия по точка 51 от това решение, според който като „принадлежности“ по смисъла на тази глава трябва да бъдат квалифицирани сменяемите устройства, които позволяват на даден апарат да осигури изпълнението на особена функция, свързана с главната му функция.

         (1)  ОВ C 110, 29.3.2021 г.


title: Дело C-818/21 P: Жалба, подадена на 22 декември 2021 г. от YG срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 октомври 2021 г. по дело T-599/20, YG/Европейска комисия

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/8

      Жалба, подадена на 22 декември 2021 г. от YG срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 октомври 2021 г. по дело T-599/20, YG/Европейска комисия
      (Дело C-818/21 P)
      (2022/C 191/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: YG (представители: A. Champetier, avocate, S. Rodrigues, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение, да обяви исканията му по дело T-599/20 за допустими и основателни и вследствие на това

                  —

                  да отхвърли обжалваните в първоинстанционното производство решения

            или, ако това не е възможно,

                  —

                  да върне делото на Общия съд за ново решение и във всеки случай,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбата е подадена срещу решението на Общия съд на Европейския съюз от 20 октомври 2021 г., с което се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя по дело T-599/20, YG/Европейска комисия.
      Жалбоподателят излага следните основания в подкрепа на жалбата си:

                  —

                  изопачаване на доказателствата,

                  —

                  неправилно тълкуване на изтъкнатите основания, погрешни мотиви, нарушение на правото на защита,

                  —

                  грешки при прилагане на правото.


title: Дело C-163/22 P: Жалба, подадена на 3 март 2022 г. от Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. срещу решението, постановено от Общия съд на 21 декември 2021 г. по дело T-263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo/Комисия

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/22

      Жалба, подадена на 3 март 2022 г. от Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. срещу решението, постановено от Общия съд на 21 декември 2021 г. по дело T-263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo/Комисия
      (Дело C-163/22 P)
      (2022/C 191/28)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподатели: Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. (представители: K. Gruszecka-Spychała, P. K. Rosiak, radcy prawni)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Република Полша

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Съда:

                  —

                  да отмени решение на Общия съд от 21 декември 2021 г. по дело T-263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo/Комисия,

                  —

                  да постанови окончателно решение по делото, с което се уважават първото, четвъртото и шестото твърдение по първоначалната жалба в частта съгласно жалбата по настоящото дело и се отменя спорното решение в съответствие с исканията по първоначалната жалба,

                  —

                  да се произнесе с решението по точка 2 по-горе по съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производствата по обжалване.

         Основания и основни доводи

      Първото твърдение по жалбата до Съда е за грешка при прилагане на правото, допусната от Общия съд при тълкуване на член 107, параграф 1 ДФЕС във връзка с анализа на първата част от първото основание по първоначалната жалба, що се отнася до неправилното идентифициране на предимството и до погрешното определяне на размера на подлежащата на възстановяване помощ, изтъкнато в рамките на четвъртото основание по първоначалната жалба.
      Второто твърдение по жалбата до Съда е за грешка при прилагане на правото, допусната от Общия съд, тъй като при разглеждане на второто оплакване в рамките на шестото основание по първоначалната жалба относно незаконосъобразното оттегляне на Решение 2014/883/ЕС (1) и заместването му с оспорваното решение не е взел предвид принципите на оправданите правни очаквания, правната сигурност и ефективната правна защита, като е възприел неправомерно тълкуване, допускащо всякакво оттегляне от страна на Комисията на неин, вече обжалван пред Общия съд правен акт и всякакво изменение на съдържанието му, без да се вземат под внимание интересите и очакванията на страната, обжалвала съответния акт.
      Третото твърдение по жалбата до Съда е за грешка при прилагане на правото, допусната от Общия съд при разглеждане на третото оплакване в рамките на шестото основание по първоначалната жалба относно нарушаването на процесуални права на жалбоподателите, както и на принципите на добра администрация, лоялно сътрудничество и защита на оправданите правни очаквания, като е приел, че Комисията няма задължение да измени решението за започване на производството или да приеме ново решение в това отношение, когато са изпълнени изложените в обжалваното решение условия за коригиране или разширяване на решението за започване на производството.

         (1)  Решение 2014/883/ЕС на Комисията от 11 февруари 2014 година относно мярката SA.35388 (13/C) (ex 13/NN и ex 12/N) — Полша — Изграждане на летище Гдиня—Косаково (нотифицирано под номер C(2014) 759) (ОВ L 357, 2014 г., стр. 51).


title: Дело T-99/22: Жалба, подадена на 18 февруари 2022 г. — Sberbank Europe/ЕЦБ

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/28

      Жалба, подадена на 18 февруари 2022 г. — Sberbank Europe/ЕЦБ
      (Дело T-99/22)
      (2022/C 191/37)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sberbank Europe AG (Виена, Австрия) (представител: M. Fellner, адвокат)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  на основание на член 263 и член 264 ДФЕС да отмени решението на ЕЦБ от 21 декември 2021 г., постановено срещу Сбербанк (№ ECB-SSM-2021-ATSBE-12, ESA-2020-00000051), без да го заменя с ново, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати разноските в производството по отмяна.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четиринадесет основания.

                  1.

                  Първо основание: наложените от ЕЦБ възстановителни лихви представлявали повторна санкция, която била недопустима съгласно член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) и съгласно член 4 от Европейската конвенция за правата на човека (наричана по-нататък „ЕКПЧ“).

                  2.

                  Второ основание: с решението на ЕЦБ от 21 декември 2021 г. се нарушавал член 49 от Хартата и член 7 от ЕКПЧ, тъй като била наложена санкция, надхвърляща предвидените в член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 (1) максимални размери.

                  3.

                  Трето основание: с решението на ЕЦБ, с което на Сбербанк се налагат възстановителни лихви, се нарушавал член 17 от Хартата и член 1 от Първия допълнителен протокол към ЕКПЧ.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на основните права и свободи по член 6 от Договора за Европейския съюз. Принципът на res iudicata забранявал на ЕЦБ да наложи на Сбербанк възстановителни лихви поради превишаване на максималните размери на големите експозиции по член 395 от Регламент (ЕС) № 575/2013 (2).

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа на добросъвестност, тъй като ЕЦБ нарушила насоките, в които се определя методологията за определяне на административните имуществени санкции в съответствие с член 18, параграф 1 и (7) от Регламент (ЕС) № 1024/2013.

                  6.

                  Шесто основание: според жалбоподателят ответникът нарушил член 6 от ЕКПЧ.

                  7.

                  Седмо основание: ответникът нарушил ограниченията относно размера на санкциите по член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1024/2013.

                  8.

                  Осмо основание: нарушение на принципа на пропорционалност по член 99, буква e) от австрийския Закон за банките (наричан по-нататък „BWG“).

                  9.

                  Девето основание: неприложимост на член 97 от BWG, в случай че не е придобито предимство или не е избегната загуба.

                  10.

                  Десето основание: правомощието на ЕЦБ да налага възстановителни лихви било погасено по давност съгласно член 130 от Регламент (ЕС) № 468/2014 (3) и съгласно член 22 от австрийския Закон на органите за надзор на финансовия пазар (наричан по-нататък „FMSA“).

                  11.

                  Единадесето основание: член 395 (1) от Регламент (ЕС) № 575/2013 предвиждал само един максимален размер за стойността на големите експозиции, поради което член 97, параграф 1 от BWG санкционирал само веднъж надхвърлянето на този максимален размер.

                  12.

                  Дванадесето основание: Сбербанк умишлено не надвишила максималния размер на големите ескпозиции.

                  13.

                  Тринадесето основание: Сбербанк не получила никакво предимство, нито избегнала каквато и да било загуба, подлежаща на възстановяване.

                  14.

                  Четиринадесето основание: като не предоставила освобождаването по член 396 (1) от Регламент (ЕС) № 575/2013, ЕЦБ злоупотребила с правото си на преценка.

         (1)  Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 2013 г., стp. 63).

         (2)  Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стp. 1).

         (3)  Регламент (ЕС) № 468/2014 на Европейската централна банка от 16 април 2014 година за създаване на рамката за сътрудничество в единния надзорен механизъм между Европейската централна банка и националните компетентни органи и с определените на национално равнище органи (Рамков регламент за ЕНМ) (ЕЦБ/2014/17) (ОВ L 141, 2014 г., стp. 1).


title: Дело C-826/21: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti (Румъния), постъпило на 22 декември 2021 г. — Uniunea Producătorilor de Fonograme din România (UPFR)/Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători (SNTFC) „CFR Călători“ SA

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/8

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti (Румъния), постъпило на 22 декември 2021 г. — Uniunea Producătorilor de Fonograme din România (UPFR)/Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători (SNTFC) „CFR Călători“ SA
      (Дело C-826/21)
      (2022/C 191/11)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Bucureşti

         Страни в главното производство

         Ищец в първоинстанционното и жалбоподател във въззивното производство: Uniunea Producătorilor de Fonograme din România (UPFR)

         Ответник в първоинстанционното и във въззивното производство: Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători (SNTFC) „CFR Călători“ SA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Осъществява ли железопътен превозвач, който използва железопътни вагони, в които са монтирани озвучителни уредби, предназначени за предоставяне на информация на пътниците, публично разгласяване по смисъла на член 3 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (1)?

                  2)

                  Допуска ли член 3 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество национална правна уредба, която установява оборима презумпция за публично разгласяване, основана на наличието на озвучителни уредби, когато те се изискват от други законови разпоредби, уреждащи дейността на превозвача?

         (1)  ОВ L 167, 2001 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.


title: Дело C-545/19: Решение на Съда (втори състав) от 17 март 2022 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — AllianzGI-Fonds AEVN/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Член 63 ДФЕС — Свободно движение на капитали — Данъчно облагане на дивидентите, разпределени на предприятия за колективно инвестиране (ПКИ) — Местни и чуждестранни ПКИ — Различно третиране — Удържане при източника само за дивидентите, изплатени на чуждестранни ПКИ — Сходство на положенията — Преценка — Отчитане на данъчния режим на притежателите на дялове в ПКИ и на облагането на местните предприятия с други данъци — Липса)

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/2

      Решение на Съда (втори състав) от 17 март 2022 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — AllianzGI-Fonds AEVN/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-545/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 63 ДФЕС - Свободно движение на капитали - Данъчно облагане на дивидентите, разпределени на предприятия за колективно инвестиране (ПКИ) - Местни и чуждестранни ПКИ - Различно третиране - Удържане при източника само за дивидентите, изплатени на чуждестранни ПКИ - Сходство на положенията - Преценка - Отчитане на данъчния режим на притежателите на дялове в ПКИ и на облагането на местните предприятия с други данъци - Липса)
      (2022/C 191/02)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AllianzGI-Fonds AEVN

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Диспозитив

      Член 63 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която дивидентите, разпределени от местни дружества на чуждестранно предприятие за колективно инвестиране (ПКИ), подлежат на облагане с данък при източника, докато дивидентите, разпределени на местно ПКИ, не подлежат на такова облагане.

         (1)  ОВ C 399, 25.11.2019 г.


title: Дело T-103/22: Жалба, подадена на 22 февруари 2022 г. — ON/Комисия

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/29

      Жалба, подадена на 22 февруари 2022 г. — ON/Комисия
      (Дело T-103/22)
      (2022/C 191/38)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: ON (представител: D. Mimrová, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Делегиран регламент (ЕС) 2021/2288 на Комисията от 21 декември 2021 година за изменение на приложението към Регламент (ЕС) 2021/953 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на периода на приемане на сертификатите за ваксинация, издадени във формат Цифров COVID сертификат на ЕС, в който се посочва, че е приключена основната ваксинационна серия (1), тъй като са нарушени принципите на равно третиране, на недопускане на дискриминация и на пропорционалност;

                  —

                  да отмени Регламент 2021/2288, тъй като не е налице правното основание по член 168 ДФЕС относно опазването на общественото здраве при даването на отговор от Съюза на трансграничната заплаха за здравето, свързана с пандемията Covid-19;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията нарушила общите принципи на правото на Съюза, а с приемането на Регламент 2021/2288 нарушила:

                              —

                              принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, тъй като ограничила валидността на цифровия сертификат на 270 дни, считано от датата на приключване на основната ваксинационна серия, с цел улесняване на свободното движение на притежателите на валидни цифрови сертификати (тоест лицата, на които е сложена подсилваща доза и които трябва да имат по-силен имунитет срещу варианта „Омикрон“ на вируса), като същевременно изключила от приложното поле на обжалвания акт неопределен кръг лица, идентифицирани чрез тяхната възраст, професия, начин на живот и други критерии (без значение дали са ваксинирани или изобщо не са ваксинирани), поради което дискриминирала голяма група хора, които са приключили основната ваксинационна серия и са преболедували Covid, въпреки че според научните познания рискът за обществото, що се отнася до предаването на заразата и натоварването на здравната система, при тези хора с т. нар. хибриден имунитет е сравним или по-малък спрямо този при лицата, за които валидността на цифровия сертификат остава неограничена или които по друг начин се оказват извън приложното поле на обжалвания акт и които „de iure“ не са заразни;

                              —

                              принципа на пропорционалност, тъй като не представила доводи, основани на качествени и доколкото е възможно количествени данни, тоест не оценила надлежно достъпните научни данни за групи лица, които могат да създадат риск от заразяване с болестта Covid за други лица, и освен това не обяснила надлежно защо именно избраната мярка, която ограничава валидността на цифровите Covid сертификати на Съюза до максимум 270 дни от датата на последната доза от основната ваксинационна серия, позволява най-добре да се постигне целта на Съюза в отговор на пандемията Covid-19 и мутацията на вируса SARS-CoV-2, доколкото с тази мярка се подкрепя увеличаването на процента на ваксиниране на населението с т. нар. подсилваща доза, без да обсъжда (не обосновава надлежно) други възможни алтернативи.

                  2.

                  Второ основание: При приемането на Регламент 2021/2288 Комисията надхвърлила правомощията си, които ѝ били предоставени с член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2021/953 (2), тъй като, вместо „статична“ промяна в полето с данните, в отговор на развитието на вируса SARS-CoV-2 и на съществуващата епидемиологична обстановка ограничила валидността на цифровия сертификат и в този контекст de facto поставила граници пред отговора на Съюза на пандемията COVID-19 като трансгранична опасност за здравето, като освен това на обосновала обжалвания акт с правилното правно основание по член 168 от Договора за функционирането на Европейския съюз относно опазването на общественото здраве.

         (1)  ОВ L 458, 2021 г., стр. 459.

         (2)  Регламент (ЕС) 2021/953 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2021 година относно рамка за издаването, проверката и приемането на оперативно съвместими сертификати за ваксинация срещу, направено изследване за и преболедуване на COVID-19 (Цифров COVID сертификат на ЕС) с цел улесняване на свободното движение по време на пандемията от COVID-19 (ОВ L 211, 2021 г., стр. 1).


title: Дело C-167/22: Иск, предявен на 4 март 2022 г. — Европейска комисия/Кралство Дания

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/23

      Иск, предявен на 4 март 2022 г. — Европейска комисия/Кралство Дания
      (Дело C-167/22)
      (2022/C 191/29)
      Език на производството: датски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: L. Grønfeldt и P. Messina)

         Ответник: Кралство Дания

         Искания на ищеца

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да установи, че Кралство Дания не е изпълнило задълженията си, които произтичат от разпоредбите относно свободата на предоставяне на транспортни услуги в членове 1, 8 и 9 от Регламент (ЕС) № 1072/2009 на Европейския парламент и на Съвета (1), тъй като е ограничило на 25 часа максималния период, през който е възможно да се паркира на принадлежащите на държавата места за почивка по автомагистралната мрежа в Дания,

                  —

                  да осъди Кралство Дания да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Според Комисията, макар правилото за 25-те часа да не води до пряка дискриминация, то все пак представлява преграда пред свободата на предоставяне на услуги, тъй като не засяга еднакво датските и недатските превозвачи. За водачите, работещи за недатски превозвачи, то ще се окаже по-трудно за изпълнение предвид задълженията им относно времето за управление и почивка, произтичащи от правото на Съюза и по-специално от Регламент (ЕС) № 561/2006 (2), отколкото за водачите, работещи за датски превозвачи, които разполагат с оперативни центрове в Дания, където водачите могат да се връщат и да паркират в периодите си на почивка.
      Според Комисията правилото не може да се обоснове с изтъкнатите от Дания цели — а именно, i) осигуряване на по-големи възможности на водачите да използват своето време за почивки по време на работа и за кратки почивки в извънработно време, ii) преустановяване на незаконното и опасно паркиране на уширенията на пътното платно по магистралите, iii) осигуряване на ред на местата за почивка чрез противодействие на отрицателните последици, причинявани от дългосрочното паркиране, и iv) подобряване на условията на околната среда и условията на работа на водачите — тъй като не е подходящо за постигането на тези цели и освен това надхвърля необходимото за постигането им.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1072/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно общите правила за достъп до пазара на международни автомобилни превози на товари (ОВ L 300, 2009 г., стр. 72).

         (2)  Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета (ОВ L 102, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214).


title: Дело C-93/22: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 9 февруари 2022 г. — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica и др.

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/15

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 9 февруари 2022 г. — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica и др.
      (Дело C-93/22)
      (2022/C 191/20)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Fenice — Qualità per l’ambiente SpA

         Ответници: Ministero della Transizione Ecologica, Ministero dello Sviluppo Economico, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  С оглед на процедурата за приемането му и по-специално на предвидения в Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 (1) механизъм за диалог с Европейската комисия за включване на инсталации в списъка за разпределяне на квоти за емисии CO2, може ли решението, прието от Националния комитет за управление на Директива 2003/87/ЕО (2) и за подпомагане на управлението на дейностите по проектите съгласно Протокола от Киото, да се обжалва самостоятелно пред Общия съд на Европейския съюз на основание член 263, параграф 4 ДФЕС, когато обжалваният акт поражда задължителни правни последици и засяга пряко икономическия оператор — жалбоподател?

                  2)

                  В противен случай, може ли частноправен икономически оператор, който е увреден пряко поради изключването му от разпределянето на квоти за CO2 след разследването, извършено съвместно от Европейската комисия и Националния комитет за управление на Директива 2003/87/ЕО и за подпомагане на управлението на дейностите по проектите съгласно Протокола от Киото, да обжалва решението на Европейската комисия да откаже да включи инсталацията в списъка съгласно член 14, параграф 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 пред Общия съд на Европейския съюз на основание член 263, параграф 4 ДФЕС?

                  3)

                  Обхваща ли понятието „генератор на електроенергия“ по смисъла на член 3, буква ф) от Директива 2003/87/ЕО — както е тълкувано в решение на Съда (пети състав) от 20 юни 2019 г., C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, с предмет преюдициално запитване на основание член 267 ДФЕС, отправено от Verwaltungsgericht Berlin (Административен съд Берлин, Германия), с акт от 28 ноември 2017 г. — и положенията, при които инсталацията произвежда малка част електроенергия чрез нискоефективно комбинирано производство и се характеризира с няколко източника на топлинна енергия, освен инсталацията за комбинирано производство на енергия, които имат необходимите характеристиките за признаване на безплатни квоти за емисии?

                  4)

                  Съвместимо ли е такова тълкуване на понятието „генератор на електроенергия“ с общите принципи на правото на Съюза на спазване на условията на конкуренция между операторите в случай на предоставяне на стимули и на пропорционалност на мярката, доколкото с него напълно се изключва инсталация с няколко източника на енергия, без да се разглеждат отделно стойностите на емисиите от топлинни източници, различни от комбинираното производство, за които има пълно основание да се получат предвидените облаги?

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 на Комисията от 19 декември 2018 година за определяне на валидни за целия Съюз преходни правила за хармонизирано безплатно разпределяне на квоти за емисии в съответствие с член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 59, 2019 г., стр. 8).

         (2)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).


title: Дело C-13/22: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Piteşti (Румъния), постъпило на 5 януари 2022 г. — EF, GH, IJ/KL

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/9

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Piteşti (Румъния), постъпило на 5 януари 2022 г. — EF, GH, IJ/KL
      (Дело C-13/22)
      (2022/C 191/12)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Piteşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: EF, GH, IJ

         Ответник: KL

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли принципът на независимост на съдиите, установен в член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 ДЕС и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, национална разпоредба като член 148, параграф 2 от Конституцията на Румъния, според тълкуването, което му е дадено от Curtea Constituțională (Конституционен съд) в неговото решение № 390/2021, съгласно която националните съдилища нямат право да проверяват съответствието на национална разпоредба, обявена за конституционосъобразна с решение на Curtea Constituțională, с разпоредбите на правото на Европейския съюз?

                  2)

                  Допуска ли принципът на независимост на съдиите, установен в член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 ДЕС и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, национална разпоредба като член 99, буква ș) от румънския Закон № 303/2004 за статута на съдиите и прокурорите, който позволява да се образува дисциплинарно производство и да бъдат наложени дисциплинарни наказания на съдия поради неспазване на решение на Curtea Constituțională (Конституционен съд), в случай че той трябва да признае прилагането с предимство на правото на Европейския съюз пред съображения от решение на Curtea Constituțională — национална разпоредба, която лишава съдията от правото да приложи решение на Съда на ЕС, което счита за имащо предимство?


title: Дело C-94/22: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 9 февруари 2022 г. — Gruppo Mauro Saviola Srl/Ministero della Transizione Ecologica, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/16

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 9 февруари 2022 г. — Gruppo Mauro Saviola Srl/Ministero della Transizione Ecologica, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto
      (Дело C-94/22)
      (2022/C 191/21)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gruppo Mauro Saviola Srl

         Ответници: Ministero della Transizione Ecologica, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  С оглед на процедурата за приемането му и по-специално на предвидения в Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 (1) механизъм за диалог с Европейската комисия за включване на инсталации в списъка за разпределяне на квоти за емисии CO2, може ли решението, прието от Националния комитет за управление на Директива 2003/87/ЕО (2) и за подпомагане на управлението на дейностите по проектите съгласно Протокола от Киото, да се обжалва самостоятелно пред Общия съд на Европейския съюз на основание член 263, параграф 4 ДФЕС, когато обжалваният акт поражда задължителни правни последици и засяга пряко икономическия оператор — жалбоподател?

                  2)

                  В противен случай, може ли частноправен икономически оператор, който е увреден пряко поради изключването му от разпределянето на квоти за CO2 след разследването, извършено съвместно от Европейската комисия и Националния комитет за управление на Директива 2003/87/ЕО и за подпомагане на управлението на дейностите по проектите съгласно Протокола от Киото, да обжалва решението на Европейската комисия да откаже да включи инсталацията в списъка съгласно член 14, параграф 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 пред Общия съд на Европейския съюз на основание член 263, параграф 4 ДФЕС?

                  3)

                  Обхваща ли понятието „генератор на електроенергия“ по смисъла на член 3, буква ф) от Директива 2003/87/ЕО — както е тълкувано в решение на Съда (пети състав) от 20 юни 2019 г., C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, с предмет преюдициално запитване на основание член 267 ДФЕС, отправено от Verwaltungsgericht Berlin (Административен съд Берлин, Германия), с акт от 28 ноември 2017 г. — и положенията, при които инсталацията произвежда електроенергия, предназначена изцяло за собствени нужди, доколкото тази електроенергия спорадично се подава обратно към обществената мрежа само когато инсталациите, които получават енергията, са спрени, за да се осигури функционирането на инсталацията?

                  4)

                  Съвместимо ли е такова тълкуване на понятието „генератор на електроенергия“ с общите принципи на правото на Съюза на спазване на условията на конкуренция между операторите в случай на предоставяне на стимули и на пропорционалност на мярката, доколкото не стимулира потреблението на електроенергия за собствени нужди чрез признаването на безплатни квоти за емисии на CO2 на инсталациите, които ги използват?

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 на Комисията от 19 декември 2018 година за определяне на валидни за целия Съюз преходни правила за хармонизирано безплатно разпределяне на квоти за емисии в съответствие с член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 59, 2019 г., стр. 8).

         (2)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).


title: Дело C-232/20: Решение на Съда (втори състав) от 17 март 2022 г. (преюдициално запитване от Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg — Германия) — NP/Daimler AG, Mercedes-Benz Werk Berlin (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2008/104/EО — Временна заетост — Член 1, параграф 1 — „Временно“ назначаване — Понятие — Заемане на трайно съществуваща длъжност — Член 5, параграф 5 — Последователни назначения — Член 10 — Санкции — Член 11 — Дерогация от страна на социалните партньори от максималната продължителност, определена от националния законодател)

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/3

      Решение на Съда (втори състав) от 17 март 2022 г. (преюдициално запитване от Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg — Германия) — NP/Daimler AG, Mercedes-Benz Werk Berlin
      (Дело C-232/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2008/104/EО - Временна заетост - Член 1, параграф 1 - „Временно“ назначаване - Понятие - Заемане на трайно съществуваща длъжност - Член 5, параграф 5 - Последователни назначения - Член 10 - Санкции - Член 11 - Дерогация от страна на социалните партньори от максималната продължителност, определена от националния законодател)
      (2022/C 191/03)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: NP

         Ответник: Daimler AG, Mercedes-Benz Werk Berlin

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 1 от Директива 2008/104/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно работа чрез агенции за временна заетост трябва да се тълкува в смисъл, че посоченият в тази разпоредба израз „временна“ работа допуска работник с трудов договор или в трудово правоотношение с агенция за временна заетост да бъде назначен в предприятие ползвател на работно място, което е открито за постоянно и не се заема по заместване.

                  2)

                  Член 1, параграф 1 и член 5, параграф 5 от Директива 2008/104 трябва да се тълкуват в смисъл, че подновяването на назначенията на нает чрез агенция за временна заетост работник на едно и също работно място в предприятие ползвател за срок от 55 месеца съставлява злоупотреба с последователни назначения, в случай че тези назначения на същия работник в същото предприятие водят до продължителност на работната му заетост в предприятието, по-дълга от тази, която може да бъде квалифицирана като „временна“ с оглед на всички релевантни обстоятелства, включващи по-специално особеностите на сектора, и в контекста на националната правна уредба, без да е дадено каквото и да е обективно обяснение на факта, че съответното предприятие ползвател прибягва до последващи договори за временна заетост, което следва да бъде установено от запитващата юрисдикция.

                  3)

                  Директива 2008/104 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която определя максимален срок за назначение на един и същ работник, нает чрез агенция за временна заетост в едно и също предприятие ползвател, в случай че посредством преходна разпоредба тази правна уредба изключва възможността да се отчетат периодите, предхождащи влизането в сила на посочената правна уредба, като по този начин не позволява на националната юрисдикция да вземе предвид действителната продължителност на назначението на подобен работник, за да се прецени дали то има „временен“ характер по смисъла на посочената директива, което тази юрисдикция трябва да прецени. Национална юрисдикция, сезирана със спор единствено между частноправни субекти, не е длъжна само въз основа на законодателството на Съюза да остави без приложение подобна преходна разпоредба, противоречаща на правото на Съюза.

                  4)

                  Член 10, параграф 1 от Директива 2008/104 трябва да се тълкува в смисъл, че при липса на национална разпоредба, която има за цел да санкционира неспазването на тази директива от агенциите за временна заетост или от предприятията ползватели, наетият чрез агенция за временна заетост работник не може да черпи от законодателството на Съюза субективно право на възникване на трудово правоотношение с предприятието ползвател.

                  5)

                  Директива 2008/104 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която оправомощава социалните партньори на равнището на отрасъла на предприятията ползватели да направят дерогация от определения в такава правна уредба максимален срок на назначение на работник, нает чрез агенция за временна заетост.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Дело T-108/22: Жалба, подадена на 1 март 2022 г. — Sopra Steria Benelux и Unisys Belgium/Комисия

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/30

      Жалба, подадена на 1 март 2022 г. — Sopra Steria Benelux и Unisys Belgium/Комисия
      (Дело T-108/22)
      (2022/C 191/39)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Sopra Steria Benelux (Иксел, Белгия), Unisys Belgium (Махелен, Белгия) (представители: L. Masson и G. Tilman, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Европейската комисия, прието в рамките на процедура по възлагане на обществена поръчка, публикувана с референтен номер TAXUD/2019/OP/0006 под заглавие „CCN-Evolution: Specification, development, maintenance and 3rd level support of TAXUD IT platforms — Lot A: Evolution services for the CCN/CSI Platform“, което е съобщено на 20 декември 2021 г. и с което Комисията потвърждава, че отхвърля офертата на консорциума на жалбоподателите, като възлага поръчката на конкурентен консорциум,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати всички разноски по производството.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват две основания в подкрепа на своята жалба.

                  1.

                  Първото основание е изведено от нищожността на решението от 20 декември 2021 г. В това отношение жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение следва да се разглежда като решение, което само потвърждава предишно решение, отменено от Общия съд.

                  2.

                  Второто основание е изведено от явна грешка в преценката, нарушение на техническата спецификация, нарушение на принципа на добра администрация, особено на принципа patere legem quam ipse fecisti, както и на задължението за задълбочено разглеждане. Според жалбоподателите Комисията е нарушила собствената си техническа спецификация, обосновавайки обичайния характер на цената на спечелилия оферент с подизпълнението в Румъния и в Гърция на 60 % от осъществените престации. Също така Комисията не взела под внимание началото на изпълнението на поръчката от страна на спечелилия оферент, което противоречало на мотивите в потвърдителното решение.


title: Дело C-45/22: Преюдициално запитване от Тribunal du travail francophone de Bruxelles (Белгия), постъпило на 20 януари 2022 г. — НК/Service fédéral des Pensions (SFP)

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/10

      Преюдициално запитване от Тribunal du travail francophone de Bruxelles (Белгия), постъпило на 20 януари 2022 г. — НК/Service fédéral des Pensions (SFP)
      (Дело C-45/22)
      (2022/C 191/13)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Тribunal du travail francophone de Bruxelles

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: НК

         Ответник: Service fédéral des Pensions (SFP)

         Преюдициални въпроси

                  —

                  Трябва ли предвиденото в член 55, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 883/2004 (1) правило, че компетентните институции разделят размерите на обезщетението или обезщетенията или другия доход, както те са зачетени, на броя на обезщетенията, за които се прилагат посочените правила, да се тълкува в смисъл, че изисква самият доход, зачетен при прилагането на правилото за ненатрупване, да се раздели на броя на наследствените пенсии, обект на правила за избягване на натрупването?

                  —

                  Трябва ли предвиденото в член 55, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 883/2004 правило, че компетентните институции разделят размерите на обезщетението или обезщетенията или другия доход, както те са зачетени, на броя на обезщетенията, за които се прилагат посочените правила, да се тълкува, напротив, в смисъл, че изисква не самият доход, зачетен при прилагането на правилото за ненатрупване, а по-скоро доходът, превишаващ тавана на натрупване, така както същият е предвиден например със съответната национална норма, да се раздели на броя на наследствените пенсии, обект на правила за избягване на натрупването?

         (1)  Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82)


title: Дело C-302/20: Решение на Съда (голям състав) от 15 март 2022 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Paris — Франция) — A/Autorité des marchés financiers (AMF) (Преюдициално запитване — Eдинен пазар за финансови услуги — Пазарна злоупотреба — Директиви 2003/6/ЕО и 2003/124/ЕО — „Вътрешна информация“ — Понятие — „Точна“ информация — Информация относно предстоящото публикуване на статия, препредаваща пазарен слух относно емитент на финансови инструменти — Незаконен характер на разкриването на вътрешна информация — Изключения — Регламент (EС) № 596/2014 — Член 10 — Разкриване на вътрешна информация при обичайното упражняване на професия — Член 21 — Разкриване на вътрешна информация за целите на журналистическата дейност — Свобода на печата и свобода на изразяване — Разкриване от журналист на обичаен източник на информация за предстоящото публикуване на статия в пресата)

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/4

      Решение на Съда (голям състав) от 15 март 2022 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Paris — Франция) — A/Autorité des marchés financiers (AMF)
      (Дело C-302/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Eдинен пазар за финансови услуги - Пазарна злоупотреба - Директиви 2003/6/ЕО и 2003/124/ЕО - „Вътрешна информация“ - Понятие - „Точна“ информация - Информация относно предстоящото публикуване на статия, препредаваща пазарен слух относно емитент на финансови инструменти - Незаконен характер на разкриването на вътрешна информация - Изключения - Регламент (EС) № 596/2014 - Член 10 - Разкриване на вътрешна информация при обичайното упражняване на професия - Член 21 - Разкриване на вътрешна информация за целите на журналистическата дейност - Свобода на печата и свобода на изразяване - Разкриване от журналист на обичаен източник на информация за предстоящото публикуване на статия в пресата)
      (2022/C 191/04)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel de Paris

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: A

         Ответник: Autorité des marchés financiers (AMF) (Надзорен орган за финансовите пазари)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, точка 1 от Директива 2003/6/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на квалифицирането като вътрешна информация „точна“ информация по смисъла на тази разпоредба и на член 1, параграф 1 от Директива 2003/124/ЕО на Комисията от 22 декември 2003 година за прилагане на Директива 2003/6 относно определението и публичното оповестяване на вътрешна информация и относно определението за манипулиране на пазара може да бъде информация относно предстоящото публикуване на статия в пресата, препредаваща пазарен слух относно емитент на финансови инструменти, и че за преценката на посочената точност, доколкото са били съобщени преди тази публикация, от значение са обстоятелството, че тази статия в пресата ще посочи цената, на която ще бъдат купени ценните книжа на този емитент в рамките на евентуално търгово предложение, както и самоличността на подписалия споменатата статия журналист и на медийното издание, в което тя е публикувана. Що се отнася до действителното влияние на тази публикация върху цената на ценните книжа, за които тя се отнася, макар да може да представлява последващо доказателство за точността на посочената информация, то не е достатъчно само по себе си, за да се установи такава точност, ако не са разгледани други данни, които са известни или разкрити преди тази публикация.

                  2)

                  Член 21 от Регламент (ЕС) № 596/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година относно пазарната злоупотреба (Регламент относно пазарната злоупотреба) и за отмяна на Директива 2003/6 и директиви 2003/124/ЕО, 2003/125/ЕО и 2004/72/ЕО на Комисията трябва да се тълкува в смисъл, че разкриването от журналист на информация относно предстоящото публикуване на подписана от него статия в пресата, препредаваща пазарен слух, на един от неговите обичайни източници на информация, е извършено „за целите на журналистическата дейност“ по смисъла на този член, когато това разкриване е необходимо, за да може дадена журналистическа дейност, която включва подготвителната разследваща дейност във връзка с публикациите, да бъде доведена до успешен край.

                  3)

                  Членове 10 и 21 от Регламент № 596/2014 трябва да се тълкуват в смисъл, че разкриването на вътрешна информация от журналист е законно, когато трябва да се счита за необходимо за упражняването на професията му и за зачитащо принципа на пропорционалност.

         (1)  ОВ C 313, 21.9.2020 г.


title: Дело C-174/22: Преюдициално запитване, отправено от Върховен касационен съд (България) на 8 март 2022 година — наказателно производство срещу EV

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/24

      Преюдициално запитване, отправено от Върховен касационен съд (България) на 8 март 2022 година — наказателно производство срещу EV
      (Дело C-174/22)
      (2022/C 191/30)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен касационен съд

         Страна в главното производство

      EV

         Преюдициалeн въпрос

      Допускат ли разпоредбите на Регламент (ЕО) № 273/2004 (1) г. на Европейския парламент и на Съвета от 11.2.2004 г., които запълват бланкетната диспозиция на чл. 354а НК във вр. чл. 3, ал. 4 от Закона за контрол върху наркотичните вещества и прекурсорите да бъде признато за виновно лице за притежанието на вещество от категория 3 на приложение № 1, а именно толуол в количество 2 литра?

         (1)  Регламент (ЕО) № 273/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно прекурсорите на наркотичните вещества (OB 2004, L 47, стр. 1; специално българско издание: глава 15, том 10, стр. 183)


title: Дело C-99/22: Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 14 февруари 2022 г. — Kapniki A. Michailidis A.E./Organismos Pliromon kai Elegchou Koinotikon Enischyseon Prosanatolismou kai Eggyiseon (OPEKEPE), Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/17

      Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 14 февруари 2022 г. — Kapniki A. Michailidis A.E./Organismos Pliromon kai Elegchou Koinotikon Enischyseon Prosanatolismou kai Eggyiseon (OPEKEPE), Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon
      (Дело C-99/22)
      (2022/C 191/22)
      Език на производството: гръцки

         Запитваща юрисдикция

      Symvoulio tis Epikrateias

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Kapniki A. Michailidis A.E.

         Ответници: Organismos Pliromon kai Elegchou Koinotikon Enischyseon Prosanatolismou kai Eggyiseon (OPEKEPE), Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

         Преюдициален въпрос

      Накърнява ли член 3, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2062/92 (1) на Съвета от 30 юни 1992 г. — който предвижда, че когато закупеното от преработвател количество тютюн на листа с по-ниско качество надвишава, в сравнение с общото закупено количество за съответния сорт, максималния процент, посочен в приложение IV, премията се намалява с 30 % за количеството, което надвишава този процент — принципа за недопускане на прилагане с обратна сила на правните норми и принципа на защита на оправданите правни очаквания?

         (1)  Регламент (ЕИО) № 2062/92 на Съвета от 30 юни 1992 г. за определяне за реколта 1992 г. на ориентировъчните цени, интервенционните цени и премиите, които се предоставят на купувачите на тютюн на листа, производните интервенционни цени за балиран тютюн, референтните качества и производствените области (ОВ L 215, 1992 г., стр. 22).


title: Дело T-112/22: Жалба, подадена на 2 март 2022 г. — Svenska Bankföreningen и Länsförsäkringar Bank/Комисия

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/31

      Жалба, подадена на 2 март 2022 г. — Svenska Bankföreningen и Länsförsäkringar Bank/Комисия
      (Дело T-112/22)
      (2022/C 191/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Ideella föreningen Svenska Bankföreningen med firma Svenska Bankföreningen, Näringsverksamhet (Стокхолм, Швеция), Länsförsäkringar Bank AB (Стокхолм) (представители: P. Hansson, M. Eriksson и M. Persson, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 24 ноември 2021г. по дело SA.56348(2021/N) — Швеция: шведски данък върху кредитни институции; (1)

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква само едно основание в подкрепа на жалбата, а именно, че Европейската комисия нарушила процесуалните му права, тъй като не започнала официална процедура по разследване.
      Твърди, че Комисията обективно срещнала сериозни затруднения по време на предварителното разглеждане на нотифицираната мярка и е трябвало да започне официална процедура по разследване. Например:

                  —

                  Жалбоподателят твърди, че Комисията не взела предвид факта, че установените от нея параметри на референтната система явно не съответстват на целта на данъка за риска.

                  —

                  Освен това жалбоподателят твърди, че Комисията не взела предвид факта, че кредитните институции, които попадат в или остават извън обхвата на данъка за риска, са в сходно правно и фактическо положение в светлината на целта на данъчната система.

                  —

                  В допълнение той твърди, че Комисията не приложила правилно практиката на Съда при оценката на прага за данъчно облагане.

                  —

                  Жалбоподателят изтъква още, че Комисията не взела предвид факта, че различното третиране не е оправдано и че то изобщо не е пропорционално.

                  —

                  Накрая жалбоподателят твърди, че проверката, извършена от Комисията по време на процедурата по предварително разглеждане, е недостатъчна и непълна.

         (1)  COM(2021) 8637 final и вж. публикация в OВ C 511, 2021 г, стp. 2.


title: Дело C-118/22: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 17 февруари 2022 година — NG / Директор на Главна дирекция „Национална полиция“ при МВР — София

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/18

      Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 17 февруари 2022 година — NG / Директор на Главна дирекция „Национална полиция“ при МВР — София
      (Дело C-118/22)
      (2022/C 191/23)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен административен съд

         Страни в главното производство

         Касатор: NG

         Ответник: Директор на Главна дирекция „Национална полиция“ при МВР — София

         Преюдициален въпрос

      Тълкуването на чл. 5 от Директива (ЕС) 2016/680 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от компетентните органи за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления или изпълнението на наказания и относно свободното движение на такива данни, и за отмяна на Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета във вр. с чл. 13, § 2, б. „б“ и § 3 от същата допуска ли национални законодателни мерки, които да водят до практически неограничено право за обработване на лични данни от компетентните органи за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления, или изпълнението на наказания и/или отпадане на правото на субекта на данните за ограничаване на обработването, заличаване или унищожаване на данните му?

         (1)  OB 2016, L 119, стр. 89


title: Дело C-394/21: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti (Румъния), постъпило на 28 юни 2021 г. — Bursa Română de Mărfuri SA/Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/5

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti (Румъния), постъпило на 28 юни 2021 г. — Bursa Română de Mărfuri SA/Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)
      (Дело C-394/21)
      (2022/C 191/05)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Bucureşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Bursa Română de Mărfuri SA

         Ответник: Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

         при участието на: Federația Europeană a Comercianților de Energie

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Регламент (ЕС) 2019/943 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 г. година относно вътрешния пазар на електроенергия (1), и по-специално член 1, буква б) и член 3 от него, като се имат предвид разпоредбите на Директива (ЕС) 2019/944 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 г. година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за изменение на Директива 2012/27/ЕС (2), забранява ли още от момента, когато е влязъл в сила, държава членка да продължи да издава само една лицензия за организацията и за управлението на централизираните пазари за енергия? Задължена ли е румънската държава, считано от 1 януари 2020 г., да блокира съществуващ монопол, който се отнася до управлението на пазара на електроенергия?

                  2)

                  Приложното поле по отношение на лицата на принципите на свободна конкуренция по Регламент (ЕС) 2019/943, и по-специално по член 1, букви б) и в), и съответно член 3, обхваща ли оператора на пазар на електроенергия като стокова борса? За да се даде отговор, има ли значение обстоятелството, че за определянето на пазара на електроенергия член 2, точка 40 от Регламент (ЕС) 2019/943 препраща към определението за пазари на електроенергия, съдържащо се в член 2, точка 9 от Директива 2019/944?

                  3)

                  Следва ли да се приеме, че предоставянето от държава членка само на един лиценз за управлението на електроенергийния пазар представлява ограничение на конкуренцията по смисъла на членове 101 и 102 ДФЕС във връзка с член 4, параграф 3 ДЕС и член 106, параграф 1 ДФЕС?

         (1)  ОВ L 158, 2019 г., стp. 54.

         (2)  ОВ L 158, 2019 г., стp. 125.


title: Дело C-175/22: Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 8 март 2022 година — наказателно производство срещу БК

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/24

      Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 8 март 2022 година — наказателно производство срещу БК
      (Дело C-175/22)
      (2022/C 191/31)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страна в главното производство

      БК

         Преюдициални въпроси

      Противопоставят ли се чл.6 ал.3 и ал.4 от Директива 2012/13 (1) на такова тълкуване от съдебната практика на национален закон — чл. 301 ал.1 т.2 вр. чл.287 ал.1 НПК — което допуска възможността съдът с присъдата си да даде правна квалификация на деянието, различна от посочената в обвинителния акт, ако тя не се отнася до по-тежко наказуемо деяние, като основанията за това противопоставяне е обстоятелството, че преди постановяване на присъдата подсъдимият не е бил надлежно информиран за новата различна правна квалификация и не е можел да се защити против нея.
      При положителен отговор — чл.47 ал.2 от Хартата противопоставя ли се съдът да информира подсъдимия за възможността да постанови акт по същество по различна правна квалификация на деянието и също така да му даде възможност да подготви защитата си по нея, като основанието за това противопоставяне е обстоятелството, че инициативата за тази различна правна квалификация не произтича от прокурора.

         (1)  Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство (OB 2012, L 142, стр. 1)


title: Дело C-127/22: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 22 февруари 2022 година — „Българска телекомуникационна компания“ ЕАД / Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/19

      Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 22 февруари 2022 година — „Българска телекомуникационна компания“ ЕАД / Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София
      (Дело C-127/22)
      (2022/C 191/24)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен административен съд

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„Българска телекомуникационна компания“ ЕАД

         Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли чл. 185, ал. 1 от Директива 2006/112/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че бракуването на стоки, разбирано като отписване на активи или материални запаси от счетоводния баланс на данъчнозадължено лице поради това, че вече не се очаква те да носят икономическа изгода — например, защото са изхабени, дефектни, непригодни или не могат да бъдат реализирани по тяхното предназначение, представлява промяна във факторите, използвани за определяне на подлежащия на приспадане размер на ДДС във връзка с платения вече данък при закупуването на стоките, която е настъпила след изготвянето на справка-декларацията по ЗДДС и която поради това създава задължение за извършване на корекция на това приспадане, ако бракуваните стоки впоследствие са били продадени като стоки, посочени в приложение № 2, което е облагаема доставка.

                  2.

                  Следва ли чл. 185, ал. 1 от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в смисъл, че бракуването на стоки, разбирано като отписване на активи или материални запаси от счетоводния баланс на данъчнозадължено лице поради това, че вече не се очаква те да носят икономическа изгода — например, защото са изхабени, дефектни, непригодни или не могат да бъдат реализирани по тяхното предназначение, представлява промяна във факторите, използвани за определяне на подлежащия на приспадане размер на ДДС във връзка с платения вече данък при закупуването на стоките, която е настъпила след изготвянето на справка-декларацията по ЗДДС и която поради това създава задължение за извършване на корекция на това приспадане, ако бракуваните стоки впоследствие са били унищожени или изхвърлени и това е надлежно доказано или потвърдено.

                  3.

                  При условие че отговорът на първия и/или втория въпрос е положителен, следва ли чл. 185, ал. 2 от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в смисъл, че бракуването на стоки при горните обстоятелства представлява надлежно доказано или потвърдено унищожаване или погиване на вещ, при което не възниква задължение да се прави корекция на ползвания данъчен кредит за ДДС, платен при закупуването на стоките.

                  4.

                  Следва ли чл. 185, ал. 2 от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в смисъл, че не трябва да се прави корекция на ползвания ДДС кредит при надлежно доказано или потвърдено унищожаване или погиване на вещ само когато унищожаването или погиването е причинено от събития извън контрола на данъчно задълженото лице и тези събития не са могли да бъдат предвидени и предотвратени от последното.

                  5.

                  При условие че отговорът на първия и/или втория въпрос е отрицателен, чл. 185, ал. 1 от Директива 2006/112/ЕО допуска ли национална правна уредба като тази на чл. 79, ал. 3 от ЗДДС в редакцията до 31 декември 2016 г. и чл. 79, ал. 1 от ЗДДС в редакцията след 1 януари 2017 г., която предвижда изискване за корекция на ползван ДДС кредит при бракуването на стоки, дори когато впоследствие последните са били продадени като облагаема доставка на стоки по приложение № 2, или са били унищожени или изхвърлени и това е надлежно доказано или потвърдено.

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB 2006, L 347, стр. 1; специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7)


title: Дело C-610/21 P: Жалба, подадена на 20 септември 2021 г. от Svenska Metallkompaniet AB срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 5 юли 2021 г. по дело T-191/21, Svenska Metallkompaniet/EUIPO — Otlav (Аксесоари за прозорци)

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/6

      Жалба, подадена на 20 септември 2021 г. от Svenska Metallkompaniet AB срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 5 юли 2021 г. по дело T-191/21, Svenska Metallkompaniet/EUIPO — Otlav (Аксесоари за прозорци)
      (Дело C-610/21 P)
      (2022/C 191/06)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Svenska Metallkompaniet AB

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 11 февруари 2022 г. заместник-председателят на Съда постановява, че жалбата се отхвърля като недопустима и Svenska Metallkompaniet AB трябва да понесе направените от него съдебните разноски.


title: Дело C-176/22: Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 8 март 2022 година — наказателно производство срещу БК и ЖП

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/25

      Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 8 март 2022 година — наказателно производство срещу БК и ЖП
      (Дело C-176/22)
      (2022/C 191/32)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страни в главното производство

      БК и ЖП

         Преюдициален въпрос

      Член 23 от Статута на Съда следва ли да се тълкува като задължаващ национална юрисдикция, отправила преюдициално запитване по реда на чл. 267 от Договора за функциониране на Европейския съюз, да спре изцяло производството по главното дело — или е достатъчно да спре само онази негова част, която е относима към зададения въпрос.


title: Дело C-48/22 P: Жалба, подадена на 20 януари 2022 г. от Google LLC и Alphabet, Inc. срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 10 ноември 2021 г. по дело T-612/17, Google и Alphabet/Комисия

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/10

      Жалба, подадена на 20 януари 2022 г. от Google LLC и Alphabet, Inc. срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 10 ноември 2021 г. по дело T-612/17, Google и Alphabet/Комисия
      (Дело C-48/22 P)
      (2022/C 191/14)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Google LLC, Alphabet, Inc. (представители: T. Graf, Rechtsanwalt, R. Snelders, advocaat, C. Thomas, avocat, A. Bray, avocate, M. Pickford QC, и от D. Gregory и H. Mostyn, Barristers)

         Други страни в производството: Computer & Communications Industry Association, Европейската комисия, Федерална република Германия, Надзорния орган на ЕАСТ, Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC), Infederation Ltd, Kelkoo, Verband Deutscher Zeitschriftenverleger eV, Visual Meta GmbH, BDZV — Bundesverband Digitalpublisher und Zeitungsverleger eV, по-рано Bundesverband Deutscher Zeitungsverleger eV, Twenga

         Искания на жалбоподателите:

      Жалбоподателите искат от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение;

                  —

                  да отмените Решението (1) или при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд;

                  —

                  да осъди Комисията да понесе разходите и разноските, направени от жалбоподателите във връзка с настоящото производство и с производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват четири основания.
      Първо основание: Общият съд допуснал грешка, като потвърдил Решението, въпреки че то не отговаря на правния критерий относно задължението за предоставяне на достъп до услугите за сравняване на условията за пазаруване.

                  —

                  Общия съд недопустимо се отклонил от Решението, като постановил, че са изпълнени условията на задължението за предоставяне на достъп.

                  —

                  Общия съд допуснал грешка като приел, че условията на задължението за предоставяне на достъп не са приложими.

            Второ основание: Общия съд допуснал грешка като потвърдил Решението, въпреки че то не установило поведение, което се отклонява от конкуренция, основана на качествата.

                  —

                  Общия съд неправилно приел, че обстоятелствата, свързани с вероятните последици от поведението на Google, могат да определят дали Google се е конкурирало въз основа на качествата си.

                  —

                  Общия съд недопустимо пренаписал Решението, като изтъкнал допълнителни мотиви защо се предполага, че поведението на Google се отклонява от конкуренция, основана на качествата.

                  —

                  Допълнителните мотиви на Общия съд относно това дали Google не се е конкурирало въз основа на качествата си са правно действителни.

            Трето основание: Общия съд допуснал грешка в проверката си на причинно-следствената връзка между твърдяната злоупотреба и вероятните последици.

                  —

                  Общия съд допуснал грешка, когато приел, че тежестта да извърши сравнителен анализ е на Google, а не на Комисията.

                  —

                  Общия съд допуснал грешка, като приел, че сравнителният анализ на злоупотреба, която се състои в комбиниране на две законосъобразни практики, изисква да се премахнат двете практики.

                  —

                  Подходът на Общия съд опорочил неговата оценка както на последиците, така и обективната обосновка.

            Четвърто основание: Общия съд допуснал грешка, като приел, че Комисията не е трябвало да проверява дали поведението е било в състояние да блокира също толкова ефикасните конкуренти.

         (1)  Решение на Комисията C(2017) 4444 final от 27 юни 2017 г. относно процедура по прилагане на член 102 ДФЕС и член 54 от Споразумението за ЕИП (AT.39741 — Google Search (Shopping).


title: Дело T-118/22: Жалба, подадена на 7 март 2022 г. — OM/Комисия

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/32

      Жалба, подадена на 7 март 2022 г. — OM/Комисия
      (Дело T-118/22)
      (2022/C 191/41)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: OM (представител: N. de Montigny, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от 29 април 2021 г., с което жалбоподателят не е избран в рамките на конкурсна процедура COM/2020/10396 и се съобщава за назначаването на друг кандидат,

                  —

                  да отмени доколкото е необходимо решението за отхвърляне на неговото възражение от 25 ноември 2021 г., вписано на 26 ноември 2021 г. под номер Ares(2021)7297231,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на своята жалба.

                  1.

                  Първото основание е изведено от нарушението на обявление за свободна длъжност COM/2020/10396, доколкото неговата компетентност и способности не са били оценени с оглед на предвидената там таблица за оценяване.

                  2.

                  Второто основание е изведено от нарушение на представения на кандидатите дневен ред относно предмета на въпросите в провежданото с тях събеседване за подбор, доколкото на жалбоподателя не бил поставен нито един въпрос по основния анализ, за който е трябвало да се подготви, което е довело и до нарушение на неговите оправдани очаквания.

                  3.

                  Третото основание е изведено от проявено неравно третиране, доколкото предвидените от комисията по подбора въпроси за поставяне пред кандидатите не са му били поставени, а поставените други въпроси не са съответствали на този предварително установен списък. Във връзка с това жалбоподателят счита, че не би могло да се установи дали зададените въпроси са били зададени и на останалите кандидати. Освен това според жалбоподателя събеседването е продължило по-кратко от предвиденото, което е могло да се окаже неблагоприятно за него в сравнение с другите кандидати, при което не е изключено той да е могъл да постигне по-добър резултат, ако е бил изслушан по всички аспекти на устния тест.

                  4.

                  Четвъртото основание е изведено от явно погрешния и неадекватен характер на съдържанието на таблицата за оценяване спрямо дадените от жалбоподателя отговори в хода на събеседването.

                  5.

                  Петото основание е изведено от липсата на сътрудничество от страна на Комисията и от нарушение на задължението за добра администрация.


title: Дело C-49/22: Преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg (Австрия), постъпило на 24 януари 2022 г. — Austrian Airlines AG/TW

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/11

      Преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg (Австрия), постъпило на 24 януари 2022 г. — Austrian Airlines AG/TW
      (Дело C-49/22)
      (2022/C 191/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Korneuburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Austrian Airlines AG

         Ответник: TW

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 5, параграф 1, буква а) и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (1) (наричан по-нататък „Регламент (ЕО) № 261/2004“) да се тълкуват в смисъл, че за премаршрутиране, при сравними транспортни условия, до техния краен пункт на пристигане, което опериращият въздушен превозвач е длъжен да предложи в случай на отмяна, следва да се счита и полет за репатриране, осъществен в рамките на свързана с властническите правомощия дейност на дадена държава в случаите, когато макар да не може да обоснове право на превоз на пътника, все пак опериращият въздушен превозвач би могъл да регистрира пътника за този превоз, както и да поеме разходите, и при положение че в крайна сметка по силата на договорно споразумение с държавата той осъществява полета със същия самолет и по същото разписание, предвидени за отменения първоначален полет?

                  2)

                  Трябва ли член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 261/2004 да се тълкува в смисъл, че пътник, който сам се регистрира за описания в първия въпрос полет за репатриране и за това плаща на държавата задължителен дял от направените разходи, има произтичащо пряко от Регламент (ЕО) № 261/2004 право да иска от въздушния превозвач възстановяване на тези разходи, включително и когато тези разходи не се състоят изключително от разходи само за полета?

         (1)  ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело C-131/22: Преюдициално запитване от Amtsgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 25 февруари 2022 г. — flightright GmbH/Swiss International Air Lines AG

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/20

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 25 февруари 2022 г. — flightright GmbH/Swiss International Air Lines AG
      (Дело C-131/22)
      (2022/C 191/25)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Frankfurt am Main

         Страни в главното производство

         Ищец: flightright GmbH

         Ответник: Swiss International Air Lines AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Налице ли е извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 (1), ако възникнат метеорологични условия, които са несъвместими с извършването на полет, независимо от тяхното конкретно естество?

                  2)

                  Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, може ли извънредният характер на метеорологичните условия да се определя в съпоставка с тяхната регионална и сезонна честота на мястото и по времето на възникването им?

                  3)

                  Налице ли е извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламента, когато решение за управление на въздушния трафик във връзка с определен самолет в определен ден води до голямо закъснение, закъснение, продължаващо до следващия ден или отмяна на полета на един или повече полети с този самолет, независимо от причината за това решение?

                  4)

                  Ако отговорът на третия въпрос е отрицателен, трябва ли самата причина за решението да е извънредна, така че да не може да се очаква възникването ѝ?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-214/22: Иск, предявен на 22 март 2022 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/25

      Иск, предявен на 22 март 2022 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург
      (Дело C-214/22)
      (2022/C 191/33)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve, A. Azéma, I. Zaloguin)

         Ответник: Велико херцогство Люксембург

         Искания на ищеца

      Ищецът иска от Съда:

                  —

                  да установи, че като не е приел най-късно до 4 октомври 2016 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с член 8, параграф 7, член 9 и член 10, параграф 2 от Директива 2014/42/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз (1), или във всички случаи, като не ги е съобщил на Комисията, Люксембург не е изпълнил задълженията си по член 12 от посочената директива,

                  —

                  да наложи на Люксембург, на основание на член 260, параграф 3 ДФЕС, заплащането на периодична имуществена санкция в размер на 7 096,50 EUR за всеки ден забава, считано от датата на постановяването на решение по настоящото дело за неизпълнение на задължението за съобщаване на мерките за транспониране на член 8, параграф 7, член 9 и член 10, параграф 2 от Директива 2014/42/ЕС,

                  —

                  да се осъди Велико херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Директива 2014/42/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз дава възможност на държавите членки по-лесно да възстановяват придобитите от извършителите на престъпна дейност печалби, свързани с тежката и организирана престъпност. Държавите членки трябва да транспонират посочената директива до 4 октомври 2016 г. През ноември 2016 г. Комисията е започнала производство за установяване на нарушение срещу Люксембург, а впоследствие през март 2019 г. му е изпратила мотивирано становище. Въпреки това към настоящия момент Люксембург не е уведомил Комисията за пълното транспониране на директивата в националното право.

         (1)  ОВ L 127, 2014 г., стp. 39.


title: Дело C-142/22: Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 2 март 2022 г. — Наказателно производство срещу OE

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/20

      Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 2 март 2022 г. — Наказателно производство срещу OE
      (Дело C-142/22)
      (2022/C 191/26)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court

         Страна в главното производство

      OE

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 27 от Рамковото решение (1) да се тълкува в смисъл, че решението за предаване на лице поражда правоотношение между него, изпълняващата държава и молещата държава, така че всеки въпрос, считан за окончателно решен във въпросното решение, следва да се счита за решен и за целите на процедурата за получаване на съгласие за по-нататъшно наказателно преследване или налагане на наказание за други престъпления?

                  2)

                  Ако отговорът на първия въпрос е, че член 27 не изисква такова тълкуване, нарушава ли принципа на ефективност национално процесуално правило, ако действа така, че не позволява на засегнатото лице в контекста на искането за съгласие да се позовава на релевантно решение на Съда на Европейския съюз, постановено след издаването на заповедта за предаване?

         (1)  Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3; поправка в OB L 205, 5.8.2019 г., стр. 34).