title: Дело C-497/20: Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Randstad Italia SpA/Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA (Преюдициално запитване — Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС — Задължение на държавите членки да установят правните средства, необходими за осигуряването на ефективна правна защита в областите, обхванати от правото на Съюза — Обществени поръчки — Директива 89/665/ЕИО — Член 1, параграфи 1 и 3 — Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Решение на върховния съд от системата на административните съдилища в държава членка, с което в противоречие с практиката на Съда се обявява за недопустима жалбата на оферент, изключен от процедура за възлагане на обществена поръчка — Липса на правно средство за защита срещу това съдебно решение пред върховния съд от системата на общите съдилища в тази държава членка — Принципи на ефективност и равностойност)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/18

      Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Randstad Italia SpA/Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA
      (Дело C-497/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС - Задължение на държавите членки да установят правните средства, необходими за осигуряването на ефективна правна защита в областите, обхванати от правото на Съюза - Обществени поръчки - Директива 89/665/ЕИО - Член 1, параграфи 1 и 3 - Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Решение на върховния съд от системата на административните съдилища в държава членка, с което в противоречие с практиката на Съда се обявява за недопустима жалбата на оферент, изключен от процедура за възлагане на обществена поръчка - Липса на правно средство за защита срещу това съдебно решение пред върховния съд от системата на общите съдилища в тази държава членка - Принципи на ефективност и равностойност)
      (2022/C 84/21)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Randstad Italia SpA

         Ответници: Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA

         Диспозитив

      Член 4, параграф 3 ДЕС и член 19, параграф 1 ДЕС, както и член 1, параграфи 1 и 3 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г., разглеждан в светлината на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат разпоредба от вътрешното право на държава членка, като последица от която съгласно националната съдебна практика правните субекти като оферентите, участвали в процедура за възлагане на обществена поръчка, не могат да оспорват съответствието с правото на Съюза на решенията на върховния съд от системата на административните съдилища в тази държава членка в рамките на обжалване пред върховния съд от системата на общите съдилища в посочената държава членка.

         (1)  ОВ C 433, 14.12.2020 г.


title: Дело C-524/20: Решение на Съда (десети състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Městský soud v Praze — Чехия) — Vítkovice Steel a.s./Ministerstvo životního prostředí (Преюдициално запитване — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Директива 2003/87/EО — Член 11, параграф 3 — Решение 2011/278/ЕС — Член 3, буква б) и член 10, параграф 2, буква а) — Подинсталация с продуктов показател — Решение 2013/448/ЕС — Валидност — Инсталация, която използва кислороден конвертор — Течни черни метали — Входяща суровина с произход от друга инсталация — Отказ за разпределяне на квоти за емисии — Допустимост — Неподаване на жалба за отмяна от страна на жалбоподателя в главното производство)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/19

      Решение на Съда (десети състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Městský soud v Praze — Чехия) — Vítkovice Steel a.s./Ministerstvo životního prostředí
      (Дело C-524/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Директива 2003/87/EО - Член 11, параграф 3 - Решение 2011/278/ЕС - Член 3, буква б) и член 10, параграф 2, буква а) - Подинсталация с продуктов показател - Решение 2013/448/ЕС - Валидност - Инсталация, която използва кислороден конвертор - Течни черни метали - Входяща суровина с произход от друга инсталация - Отказ за разпределяне на квоти за емисии - Допустимост - Неподаване на жалба за отмяна от страна на жалбоподателя в главното производство)
      (2022/C 84/22)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Městský soud v Praze

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Vítkovice Steel a.s.

         Ответник: Ministerstvo životního prostředí

         Диспозитив

      Член 1, параграф 1 и параграф 2, трета алинея от Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска да се разпределят безплатно квоти на спорната в главното производство инсталация за продуктовия показател „течни черни метали“ въз основа на ново искане на Чешката република дори ако е изключен рискът от двойно отчитане на емисиите и двойно разпределяне на квотите.

         (1)  ОВ C 443, 21.12.2020 г.


title: Дело C-575/20: Решение на Съда (десети състав) от 16 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék — Унгария) — Apollo Tyres (Hungary) Kft./Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter (Преюдициално запитване — Атмосферно замърсяване — Система за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Директива 2003/87/ЕО — Инсталации за изгаряне на горива — Приложение I — Обща номинална топлинна мощност — Начини на изчисляване — Правило за сумиране)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/19

      Решение на Съда (десети състав) от 16 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék — Унгария) — Apollo Tyres (Hungary) Kft./Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter
      (Дело C-575/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Атмосферно замърсяване - Система за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Директива 2003/87/ЕО - Инсталации за изгаряне на горива - Приложение I - Обща номинална топлинна мощност - Начини на изчисляване - Правило за сумиране)
      (2022/C 84/23)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Apollo Tyres (Hungary) Kft.

         Ответник: Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter

         Диспозитив

      Точка 3 от приложение I към Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на система за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Съюза и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета, изменена с Директива (ЕС) 2018/410 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2018 г., трябва да се тълкува в смисъл, че общата номинална топлинна мощност на дадена инсталация трябва да се изчислява, като се събере максималната номинална топлинна мощност на техническите съоръжения, които са част от нея, освен когато въведените от оператора ограничения на тази максимална номинална топлинна мощност са постоянни и когато наличието на тези ограничения и постоянният им характер действително могат да бъдат проверени от компетентния за разпределението на квотите национален орган.

         (1)  ОВ C 28, 25.1.2021 г.


title: Дело C-400/21: Определение на Съда (седми състав) от 10 януари 2022 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Arad — Румъния) — Asociaţia Naţională de Terapii Complementare din România (ANATECOR) (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Тълкуване на националното право — Национално производство по несъстоятелност — Възможност съдията по несъстоятелността да провери материалната си компетентност и вземането — Изцяло вътрешен спор — Липса на връзка с правото на Съюза — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/21

      Определение на Съда (седми състав) от 10 януари 2022 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Arad — Румъния) — Asociaţia Naţională de Terapii Complementare din România (ANATECOR)
      (Дело C-400/21) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Тълкуване на националното право - Национално производство по несъстоятелност - Възможност съдията по несъстоятелността да провери материалната си компетентност и вземането - Изцяло вътрешен спор - Липса на връзка с правото на Съюза - Явна липса на компетентност на Съда)
      (2022/C 84/26)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Arad

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Asociaţia Naţională de Terapii Complementare din România (ANATECOR)

         при участието на: Primăria Municipiului Arad — Direcția Venituri, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad

         Диспозитив

      Произнасянето по въпросите, отправени от Tribunalul Arad (Окръжен съд Арад, Румъния) с акт от 31 май 2021 г., очевидно не е от компетентността на Съда на Европейския съюз.

         (1)  Дата на постъпване: 28.6.2021 г.


title: Дело C-476/21 P: Жалба, подадена на 1 август 2021 година от „Резон“ ООД срещу решение на Общия съд, постановено на 16 юни 2021 година по дело T-487/20, Резон/EUIPO

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/22

      Жалба, подадена на 1 август 2021 година от „Резон“ ООД срещу решение на Общия съд, постановено на 16 юни 2021 година по дело T-487/20, Резон/EUIPO
      (Дело C-476/21 P)
      (2022/C 84/27)
      Език на производството: български

         Страни

         Жалбоподател:„Резон“ ООД (представител: M. Йорданова-Харизанова, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      С определение от 10 декември 2021 година Съдът (състав по допускането на обжалване) определи:

                  1)

                  Не допуска обжалване по делото.

                  2)

                  „Резон“ ООД понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-538/21 P: Жалба, подадена на 26 август 2021 г. от Република Кипър срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 16 юни 2021 г. по дело T-281/19, Кипър/EUIPO

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/22

      Жалба, подадена на 26 август 2021 г. от Република Кипър срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 16 юни 2021 г. по дело T-281/19, Кипър/EUIPO
      (Дело C-538/21 P)
      (2022/C 84/28)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Република Кипър (представители: S. Malynicz, BL, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      С определение от 21 декември 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи Република Кипър да понесе направените от нея съдебни разноски.


title: Дело C-661/21: Преюдициално запитване от Hof van Cassatie (Белгия), постъпило на 4 ноември 2021 г. — Verbraeken J. en Zonen BV, PN

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/22

      Преюдициално запитване от Hof van Cassatie (Белгия), постъпило на 4 ноември 2021 г. — Verbraeken J. en Zonen BV, PN
      (Дело C-661/21)
      (2022/C 84/29)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van Cassatie

         Страни в главното производство

         Касатори: Verbraeken J. en Zonen BV, PN

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 13, параграф 1, буква б), подточка i) от Регламент (EО) № 883/2004 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност, член 3, параграф 1, буква а) и член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1071/2009 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на общи правила относно условията, които трябва да бъдат спазени за упражняване на професията автомобилен превозвач, и за отмяна на Директива 96/26/ЕО на Съвета, както и член 4, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1072/2009 (3) на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно общите правила за достъп до пазара на международни автомобилни превози на товари да се тълкуват в смисъл, че от обстоятелството, че предприятие, на което се издава разрешение за автомобилен превоз в държава — членка на Европейския съюз съгласно регламенти № 1071/2009 и № 1072/2009 и следователно трябва да е действително и трайно установено в тази държава членка, следва, че при това положение е доказано по неопровержим начин, че за целите на определянето на приложимата система за социална сигурност седалището на това предприятие по смисъла на член 13, параграф 1 от Регламент (EО) № 883/2004 се намира в тази държава членка и че тази констатация има обвързващо действие за органите на държавата членка на осъществяване на дейност?

                  2)

                  Може ли националният съд на държавата членка на осъществяване на дейност, който установява, че съответното разрешение за автомобилен превоз е получено с измама, да не взема предвид това разрешение или въз основа на констатацията за извършена измама органите на държавата членка на осъществяване на дейност са длъжни най-напред да сезират органите, издали разрешението, с искане за отнемане на това разрешение?

         (1)  ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82.

         (2)  ОВ L 300, 2009 г., стр. 51.

         (3)  ОВ L 300, 2009 г., стр. 72.


title: Дело C-671/21: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 9 ноември 2021 г. — „Gargždų geležinkelis“ UAB/Lietuvos transporto saugos administraciją

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/23

      Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 9 ноември 2021 г. — „Gargždų geležinkelis“ UAB/Lietuvos transporto saugos administraciją
      (Дело C-671/21)
      (2022/C 84/30)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„Gargždų geležinkelis“ UAB

         Други страни в производството: Lietuvos transporto saugos administracija
      Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba
      „LTG Infra“ AB

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 47, параграф 4, първо и второ изречение от Директива 2012/34/ЕС (1) да се тълкува в смисъл, че недвусмислено забранява установяването на национална правна уредба, която предвижда, че в случай на претоварена инфраструктура интензитетът на използване на железопътната инфраструктура може да бъде взет предвид към момента на разпределяне на капацитета? Оказва ли въздействие върху преценката това дали степента на използване на железопътната инфраструктура е свързана с действителното ѝ използване в миналото или с планираното използване в периода, през който съответното разписание е в сила? Имат ли някакво значение за тази преценка разпоредбите на членове 45 и 46 от Директива 2012/34/ЕС, предоставящи широко право на преценка на управителя на обществената инфраструктура или на органа, вземащ решения относно капацитета, при координиране на заявения капацитет, както и транспонирането на тези разпоредби в националното право? Има ли някакво значение за тази преценка фактът, че в конкретен случай е установено, че инфраструктурата е претоварена, поради капацитета, заявен от две или повече железопътни предприятия по отношение на превозването на един и същ товар?

                  2)

                  Означава ли разпоредбата на член 45, параграф 2 от Директива 2012/34/ЕС, съгласно която „[в] процеса на координиране и изготвяне на разписанието управителят на инфраструктура може да даде приоритет на конкретни услуги, но само в случаите по членове 47 и 49“, че управителят на инфраструктурата може да приложи национално правило за приоритет и когато не е установено, че инфраструктурата е претоварена? В каква степен (въз основа на какви критерии) управителят на инфраструктурата трябва, преди установяване на претоварването ѝ, да координира заявените влакови маршрути и да се консултира със заявителите на основание на член 47[, параграф 1], първо изречение от Директива 2012/34/ЕС? Следва ли консултирането със заявителите да обхваща преценката дали двама или повече заявители са подали конкурентни заявки за превоза на един и същ товар (стоки)?

         (1)  Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година за създаване на единно европейско железопътно пространство (ОВ L 343, 2012 г., стр. 32)


title: Дело C-677/21: Преюдициално запитване от Vredegerecht te Antwerpen (Белгия), постъпило на 11 ноември 2021 г. — Fluvius Antwerpen/MX

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/24

      Преюдициално запитване от Vredegerecht te Antwerpen (Белгия), постъпило на 11 ноември 2021 г. — Fluvius Antwerpen/MX
      (Дело C-677/21)
      (2022/C 84/31)
      Език на производството: нидерлански

         Запитваща юрисдикция

      Vredegerecht te Antwerpen

         Страни в главното производство

         Ищец: Fluvius Antwerpen

         Ответник: MX

         Преюдициални въпроси

      Трябва ли член 2, параграф 1, буква а) във връзка с член 14, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че незаконното потребление на електроенергия представлява доставка на стоки, а именно прехвърлянето на правото за разпореждане с материална вещ като собственик?
      При отрицателен отговор, трябва ли член 14, параграф 2, буква а) от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в смисъл, че незаконното потребление на енергия представлява доставка на стоки, а именно прехвърлянето, направено от или от името на публичноправен орган или в съответствие със закона, на собствеността върху вещ срещу заплащането на компенсация?
      Трябва ли член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в смисъл, че ако Fluvius Antwerpen има право на обезщетение за незаконно потребление на енергия, то трябва да се приеме за данъчнозадължено лице, тъй като незаконното потребление е резултат от „икономическа дейност“ на Fluvius Antwerpen, а именно експлоатацията на материална вещ с цел получаване на доход от нея на постоянна основа?
      Ако член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че незаконното потребление на електроенергия представлява икономическа дейност, трябва ли член 13, параграф 1, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в смисъл, че Fluvius Antwerp е публичен орган, и ако това е така, трябва ли член 13, параграф 1, трета алинея да се тълкува в смисъл, че незаконното потребление на електроенергия е резултат от дейност на Fluvius Antwerp, която не се извършва в незначителен мащаб?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-682/21: Преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Литва), постъпило на 11 ноември 2021 г. — „HSC Baltic“ UAB, „Mitnija“ UAB, „Montuotojas“ UAB/Vilniaus miesto savivaldybės administracija

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/25

      Преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Литва), постъпило на 11 ноември 2021 г. — „HSC Baltic“ UAB, „Mitnija“ UAB, „Montuotojas“ UAB/Vilniaus miesto savivaldybės administracija
      (Дело C-682/21)
      (2022/C 84/33)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Страни в главното производство

         Касационни жалбоподатели:„HSC Baltic“ UAB
      „Mitnija“ UAB
      „Montuotojas“ UAB

         Други страни в касационното производство: Vilniaus miesto savivaldybės administracija
      Bankrutuojanti UAB „Active Construction Management“
      „Vilniaus vystymo kompanija“UAB

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 18, параграф 1 и член 57, параграф 4, буква ж) и параграф 6 от Директива 2014/24 (1), както и член 1, параграф 1, четвърта алинея и член 1, параграф 3 от Директива 89/665 (2) (заедно или поотделно, но не само те) да се тълкуват в смисъл, че решението на възлагащ орган да впише даден икономически оператор в списък на ненадеждни доставчици и така да ограничи за определен период възможността му да участва в обявените впоследствие процедури за възлагане на обществени поръчки с мотива, че този икономически оператор е извършил съществено нарушение на сключен с възлагащия орган договор, е мярка, която може да бъде оспорена пред съд?

                  2)

                  Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, трябва ли цитираните по-горе разпоредби от правото на Съюза (заедно или поотделно, но не само те) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба и практика по прилагането ѝ, съгласно които: а) при разваляне на договор за обществена поръчка поради съществено нарушение на договора възлагащият орган не приема официално (отделно) решение относно вписването на икономическите оператори в списъка на ненадеждните доставчици; б) икономическият оператор не е предварително уведомен, че предстои да бъде вписан в списъка на ненадеждните доставчици и поради това не може да представи съответните обяснения и впоследствие да обжалва ефективно вписването; в) възлагащият орган не извършва отделна проверка на обстоятелствата около лошото изпълнение на договора и следователно, ако договорът за обществена поръчка е законосъобразно развален поради съществено нарушение, икономическият оператор, който de jure е отговорен за това нарушение, автоматично се вписва в списъка на ненадеждните доставчици?

                  3)

                  Ако отговорите на първите два въпроса са утвърдителни, трябва ли цитираните по-горе разпоредби от правото на Съюза (заедно или поотделно, но не само те) да се тълкуват в смисъл, че съдружниците в съвместна дейност (субекти, съставляващи съвместно доставчик), изпълнили договора за обществена поръчка, който е законосъобразно развален поради съществено нарушение, могат да докажат своята надеждност и така да бъдат изключени от списъка на ненадеждните доставчици, по-специално въз основа на размера на техния дял (стойността) от изпълнения договор, несъстоятелността на водещия съдружник, действия на този съдружник и приноса на възлагащия орган за неизпълнението на договора?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).

         (2)  Директива на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, 1989 г., стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237).


title: Дело C-683/21: Преюдициално запитване от Vilniaus apygardos administracinis teismas (Литва), постъпило на 12 ноември 2021 г. — Nacionalinis visuomenės sveikatos centras prie Sveikatos apsaugos ministerijos/Valstybinė duomenų apsaugos inspekcija

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/26

      Преюдициално запитване от Vilniaus apygardos administracinis teismas (Литва), постъпило на 12 ноември 2021 г. — Nacionalinis visuomenės sveikatos centras prie Sveikatos apsaugos ministerijos/Valstybinė duomenų apsaugos inspekcija
      (Дело C-683/21)
      (2022/C 84/34)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Nacionalinis visuomenės sveikatos centras prie Sveikatos apsaugos ministerijos

         Ответник: Valstybinė duomenų apsaugos inspekcija

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли понятието „администратор“ по член 4, параграф 7 от ОРЗД (1) да се тълкува в смисъл, че за администратор трябва да се счита и лице, което възнамерява да придобие инструмент за събиране на данни (мобилно приложение) посредством обществена поръчка, независимо от това, че не е бил сключен договор за обществена поръчка и че не е била прехвърлена собствеността върху създадения продукт (мобилно приложение), за чието придобиване е била използвана процедура за възлагане на обществена поръчка?

                  2)

                  Може ли понятието „администратор“ по член 4, параграф 7 от ОРЗД да се тълкува в смисъл, че за администратор трябва да се счита и възлагащият орган, който не е придобил собствеността и владението върху създадения ИТ продукт, когато окончателната версия на създаденото приложение има хипервръзки или интерфейси към този публичноправен субект и/или политиката на поверителност, която не е официално одобрена или призната от въпросния публичноправен субект, определя същия като администратор?

                  3)

                  Може ли понятието „администратор“ по член 4, параграф 7 от ОРЗД да се тълкува в смисъл, че за администратор трябва да се счита и лицето, което не е извършило никакви реални операции по обработване на данни по смисъла на член 4, параграф 2 от ОРЗД и/или което не е дало ясно разрешение/съгласие за извършването на такива операции? От значение ли е за тълкуването на понятието „администратор“ обстоятелството, че ИТ продуктът, използван за обработването на лични данни, е създаден в съответствие с дадено от възлагащия орган задание?

                  4)

                  Ако наличието на реални операции по обработване на данни е от значение за тълкуването на понятието „администратор“, следва ли понятието „обработване“ на лични данни съгласно член 4, параграф 2 от ОРЗД да се тълкува в смисъл, че обхваща и случаите, в които копия на лични данни са използвани за изпитването на ИТ системи в процеса на придобиването на мобилни приложения?

                  5)

                  Може ли съвместното администриране на данни съгласно член 4, параграф 7 и член 26, параграф 1 от ОРЗД да се тълкува в смисъл, че е налице само при умишлено съгласувани действия за определяне на целта и средствата на обработването на данни, или това понятие може да се тълкува и като обхващащо също и случаите, в които няма ясна „договореност“ по отношение на целта и средствата на обработването на данни и/или съгласувани действия между субектите? От правна гледна точка има ли значение за тълкуването на понятието „съвместно администриране на данни“ на кой етап от процеса на създаване на средството за обработване на лични данни (ИТ приложението) са обработени личните данни и с каква цел се създава приложението? Може ли под „договореност“ между съвместните администратори да се разбира единствено ясното и изрично определяне на условията за съвместното администриране на данни?

                  6)

                  Трябва ли разпоредбата на член 83, параграф 1 от ОРЗД, съгласно която „административни[те] наказания „глоба“ или „имуществена санкция“ […] са ефективни, пропорционални и възпиращи“, да се тълкува в смисъл, че обхваща и хипотезата на отговорност на „администратора“, когато в процеса на създаване на ИТ продукт разработчикът извършва и действия по обработване на лични данни, и водят ли неправомерно извършените от обработващия лични данни действия по обработването им винаги автоматично до правна отговорност на администратора? Трябва ли тази разпоредба да се тълкува в смисъл, че обхваща и случаите на обективна отговорност на администратора?

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) (ОВ L 119, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-684/21: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 12 ноември 2021 г. — Papierfabriek Doetinchem B.V./Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co.

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/27

      Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 12 ноември 2021 г. — Papierfabriek Doetinchem B.V./Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co.
      (Дело C-684/21)
      (2022/C 84/35)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Papierfabriek Doetinchem B.V.

         Ответник: Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съгласно практиката на Съда преценката дали особеностите на външния изглед на даден продукт са наложени изключително от техническата му функция, трябва да се извърши с оглед на конкретния промишлен дизайн (1), обективните обстоятелства, разкриващи водещите мотиви за избора на особеностите на външния изглед на съответния продукт, данните за използването му или пък наличието на алтернативни промишлени дизайни, позволяващи да се изпълнява същата техническа функция (Решение на Съда от 8 март 2018 г., C 395/16 — DOCERAM GmbH/CeramTec GmbH — ECLI:EU:C:2018:172). С оглед на аспекта, свързан с наличието на други промишлени дизайни, какво значение има фактът, че притежателят на промишления дизайн притежава права на промишлен дизайн и за няколко алтернативни промишлени дизайна?

                  2)

                  При преценката дали външната форма е наложена изключително от техническата функция, трябва ли да се отчита, че начинът на оформление допуска наличието на няколко цвята, когато самото цветово оформление не е видно от регистрацията?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос: това има ли отражение върху обхвата на закрилата на промишления дизайн?

         (1)  По смисъла на член 8 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).


title: Дело C-685/21: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 15 ноември 2021 г. — YV/Stadtverkehr Lindau (B) GmbH

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/28

      Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 15 ноември 2021 г. — YV/Stadtverkehr Lindau (B) GmbH
      (Дело C-685/21)
      (2022/C 84/36)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец: YV

         Ответник: Stadtverkehr Lindau (B) GmbH

         Преюдициален въпрос

      Застраховател по смисъла на член 11, параграф 1 и член 13, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (1) ли е и дружество, което действително не е застрахователно дружество, но поради дерогация от задължението за застраховане по смисъла на член 5, параграф 1 от Директива 2009/103/ЕО (2) носи отговорност съгласно приложимото право в качеството на „квази застраховател“ за вредите, причинени от държаните от него моторни превозни средства, както застраховател съгласно разпоредбите на застрахователното право?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (преработен текст) (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).

         (2)  Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката Гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (кодифицирана версия) (ОВ L 263, 2009 г., стр. 11).


title: Дело C-695/21: Преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Белгия), постъпило на 19 ноември 2021 г. — Recreatieprojecten Zeeland BV, Casino Admiral Zeeland BV, Supergame BV/Belgische Staat

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/28

      Преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Белгия), постъпило на 19 ноември 2021 г. — Recreatieprojecten Zeeland BV, Casino Admiral Zeeland BV, Supergame BV/Belgische Staat
      (Дело C-695/21)
      (2022/C 84/37)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Recreatieprojecten Zeeland BV, Casino Admiral Zeeland BV, Supergame BV

         Ответник: Belgische Staat

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 56, първа алинея ДФЕС да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба на държава членка, която предоставя на операторите на ограничен и контролиран брой лицензирани хазартни обекти на територията ѝ изключение от обща забрана за реклама на такива обекти, но същевременно не предвижда възможността операторите на установени в други държави членки хазартни обекти да получат за тези обекти същото изключение от забраната за реклама на територията ѝ?


title: Дело C-769/21: Преюдициално запитване от Administratīvā rajona tiesa (Латвия), постъпило на 13 декември 2021 г. — AAS BTA Baltic Insurance Company/Iepirkumu uzraudzības birojs y Tieslietu ministrija

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/29

      Преюдициално запитване от Administratīvā rajona tiesa (Латвия), постъпило на 13 декември 2021 г. — AAS BTA Baltic Insurance Company/Iepirkumu uzraudzības birojs y Tieslietu ministrija
      (Дело C-769/21)
      (2022/C 84/38)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Administratīvā rajona tiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AAS BTA Baltic Insurance Company

         Ответник: Iepirkumu uzraudzības birojs y Tieslietu ministrija

         Преюдициален въпрос

      Съвместима ли е принципите на възлагане на обществени поръчки, определени в член 18, параграф 1 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (1), и по-специално със задължението на държавите членки да третират икономическите оператори равнопоставено и без дискриминация, както и с принципа на пропорционалност, национална правна уредба, която да налага на възлагащия орган императивно задължение да прекрати процедурата за възлагане на обществена поръчка, ако се установи, че първоначално спечелилият участник, който е отказал да сключи договор за обществена поръчка с възлагащия орган, трябва да се счита за същия участник на пазара като следващия участник, който е представил оферта, отговаряща на нуждите и изискванията на възлагащия орган?

         (1)  ОВ L 94, 2014 г., стр. 65.


title: Дело C-786/21 P: Жалба, подадена на 16 декември 2021 г. от Nec Corp. срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 29 септември 2021 г. по дело T-341/18, Nec/Комисия

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/29

      Жалба, подадена на 16 декември 2021 г. от Nec Corp. срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 29 септември 2021 г. по дело T-341/18, Nec/Комисия
      (Дело C-786/21 P)
      (2022/C 84/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Nec Corp. (представители: R. Bachour, Solicitor, A. Pliego Selie, W. Brouwer, R. Warning, advocaten)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да постанови окончателно решение в рамките на настоящото производство по обжалване и да отмени спорното решение и/или да намали размера на глобата в съответствие си исканията по настоящата жалба или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд, който да се произнесе в съответствие с решението на Съда, и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати разноските по настоящото производство и по производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      С първото основание за обжалване, което се разделя на три части, жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото и не е посочил достатъчни или надлежни мотиви при проверката на това дали глобата на жалбоподателя може да бъде увеличена поради повторност на нарушението.
      Първо, Общият съд е допуснал грешка като е приел, че със спорното решение може да се наложи отделна глоба на жалбоподателя за повторност на нарушението, въпреки че отговорността му е само производна отговорност и е квалифицирана като такава.
      Второ, Общият съд е допуснал грешка като е постановил увеличаване на размера на глобата за повторност на нарушението за периода преди 20 май 2010 г., тоест преди жалбоподателят да е счетен за отговорен и да е информиран за извършването на нарушение. Това не е нито законосъобразно, нито пропорционално, особено като се имат предвид ограниченият период от време между приемането от Комисията на Решение DRAM (1) и преустановяването на нарушеното от Tokin Corporation и фактът, че жалбоподателят следователно не може обективно да бъде счетен за отговорен за това че е допуснал или във всеки случай че е затвърдил нарушението на Tokin Corporation.
      Трето, при всички положения в обжалваното съдебно решение е допусната грешка при прилагане на правото с неправилното прилагане на принципа на пропорционалност при проверката на размера на глобата и определянето на периода, за който е наложена.
      С второто основание за обжалване жалбоподателят твърди, че в обжалваното съдебно решение Общият съд е изопачил спорното решение и е приел съществуващото в това решение явно несъответствие, що се отнася до участието на жалбоподателя в установеното нарушение, като е заменил несъответствието относно квалификацията на отговорността на жалбоподателя със собственото си разбиране за фактите и за мотивите на Комисията в спорното решение.
      С третото основание за обжалване жалбоподателят твърди, че в обжалваното съдебно решение Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приложил неправилно принципа на пропорционалност и е нарушил задължението за посочване на достатъчни или надлежни мотиви при проверката на размера на глобата в рамките на упражняване на неограничената си компетентност.

         (1)  Решение на Комисията от 19 май 2010 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/38.511 — DRAM).


title: Дело C-789/21: Иск, предявен на 16 декември 2021 година — Европейска комисия / Република България

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/30

      Иск, предявен на 16 декември 2021 година — Европейска комисия / Република България
      (Дело C-789/21)
      (2022/C 84/40)
      Език на производството: български

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun, L. Malferrari и Ив. Залогин)

         Ответник: Република България

         Искания

                  —

                  Да бъде установено, че, пропускайки да свърже българския търговски регистър със Системата за взаимно свързване на търговските регистри (BRIS), Република България не е изпълнила задълженията си по Директива (ЕС) 2017/1132 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно някои аспекти на дружественото право, ОВ L 169, 30.6.2017 г., стр. 46, и по-специално член 166 и приложение III, част А и част Б, бележка под линия 2 от Директива 2017/1132.

                  —

                  Република България да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи

      В нарушение на горепосочените разпоредби от Директива (ЕС) 2017/1132 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно някои аспекти на дружественото право (ОВ L 169, 30.6.2017 г., стр. 46) Република България е пропуснала да свърже българския търговски регистър със Системата за взаимно свързване на търговските регистри (BRIS).

         (1)  OB 2017, L 169, стр. 46


title: Дело C-824/21 P: Жалба, подадена на 29 декември 2021 г. от Oriol Junqueras i Vies срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 14 октомври 2021 г. по дело T-100/20, Junqueras i Vies/Парламент

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/32

      Жалба, подадена на 29 декември 2021 г. от Oriol Junqueras i Vies срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 14 октомври 2021 г. по дело T-100/20, Junqueras i Vies/Парламент
      (Дело C-824/21 P)
      (2022/C 84/43)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Oriol Junqueras i Vies (представител: M. Marsal i Ferret, abogado)

         Друга страна в производството: Европейски парламент

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени определението на Общия съд на Европейския съюз (шести състав), постановено на 14 октомври 2021 г. по дело T-100/20,

                  —

                  да обяви подадената от жалбоподателя жалба за изцяло допустима,

                  —

                  да върне делото за ново разглеждане, така че след обявяването на жалбата за допустима, шести състав на Общия съд на Европейския съюз да го разгледа,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати разноските по производството за обявяване на допустимостта и настоящото производство по обжалване.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата се посочват четири основания, като се изтъкват съответните доводи от правна страна:

         Първо: Обжалваното определение противоречи на член 263 ДФЕС, тъй като в него се приема, че г-н Junqueras няма пряк интерес поради обстоятелството, че в момента на подаване на жалбата не е бил член на Европейския парламент. Неправилно е тълкуването на Общия съд на Европейския съюз, че мандатът е бил оттеглен съгласно Акта за избирането на членове на Европейския парламент (член 13), като вътрешното решение на Кралство Испания е решение относно неизбираемостта и поражда действие като основание за несъвместимост. Тъй като решението не представлява оттегляне на мандата съгласно член 13 от Акта за избирането на членове на Европейския парламент (и не може да бъде допустимо основание за несъвместимост по член 7 от Акта за избирането на членове на Европейския парламент), е налице действителен и пряк интерес на г-н Junqueras от жалбата. При условията на евентуалност се твърди, че определението на Общия съд на Европейския съюз изопачава вътрешното решение на Кралство Испания, тъй като в определението се приема, че г-н Junqueras няма пряк интерес, и то противоречи на член 263 ДФЕС.

         Второ: Обжалваното определение нарушава правните изисквания за ефективна съдебна защита (член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, наричана по-нататък „Хартата“ и членове 6 и 13 от Европейската конвенция за правата на човека, наричана по-нататък „ЕКПЧ“), както и член 263 ДФЕС. Определението предопределя решенията по същество, които следва да се постановят по [дела] C-115/21[P] и T-24/20 (1) и в него се прави неправилно тълкуване, че въз основа на съдебни актове по висящи дела пред съдебните органи на ЕС г-н Junqueras не може да бъде възстановен в качеството си на член на ЕП. Г-н Junqueras обаче може да постигне въпросното възстановяване и поради това има действителен и пряк интерес от жалбата.

         Трето: Обжалваното определение нарушава правните изисквания за ефективна съдебна защита (член 47 от Хартата и членове 6 и 13 от ЕКПЧ), както и член 263 ДФЕС. В определението се приема за хипотетично, че исковете и жалбите пред вътрешните съдебни органи и пред T[ribunal] C[onstitucional] (Конституционен съд) на Кралство Испания могат да доведат до възстановяването на качеството на член на Европейския парламент на г-н Junqueras и поради това се приема, че липсва реален и действителен интерес от жалбата. В определението не се взема предвид обстоятелството, че самият T[ribunal] S[upremo] (Върховен съд, Испания) е потвърдил, че един от възможните резултати от предявените от г-н Junqueras искове и жалби е възстановяването му на неговия пост, ето защо този аспект неправилно е квалифициран като хипотетичен в определението, като той потвърждава, че г-н Junqueras има действителен и пряк интерес от жалбата. Също така обстоятелството, че Общият съд на ЕС не се е произнесъл с общо решение по допустимостта и по съществото на жалбата, представлява нарушение на правото на ефективна съдебна защита и на правото на ефективни средства за правна защита, тъй като с постановяването на общото решение несъмнено се зачита в по-голяма степен ефективното упражняване на посочените права.

         Четвърто: В обжалваното решение се отхвърля наличието на други основания за интереса на г-н Junqueras от отмяната на оспорения акт, като се посочва, че дори не могат да се приемат мерки за изпълнение в случай на отмяна. Това противоречи на член 263 ДФЕС, тъй като посочените основания са налице и са били изтъкнати. По-специално като се има предвид обстоятелството, че защитата на имунитета е поискана преди постановяването на присъдата и преди решението относно загубата на поста, процесуалният представител на г-н Junqueras счита, че признаването на г-н Junqueras на качеството на член на Европейския парламент и разглеждането на искането за защита на имунитета му биха означавали задължение (съобразно установеното в решение на Съда от 19 декември 2019 г., [Junqueras Vies,] C-502/19) (2)) за спиране на всички производства срещу г-н Junqueras и уважаването на жалбата му би потвърдило, че въпросните вътрешни решения са били приети в нарушение на правото на ЕС, което е релевантно по всички производства по искове и жалби пред националните съдилища и съдебните органи на ЕС, които води г-н Junqueras и включително за бъдещите производства пред ЕСПЧ, ако се стигне до тях, поради което на г-н Junqueras има интерес от жалбата по член 263 ДФЕС.

         (1)  Определение от 15 декември 2020 г., Junqueras i Vies/Парламент (T-24/20, EU:T:2020:601).

         (2)  Решение от 19 декември 2019 г., Junqueras Vies (C-502/19, EU:C:2019:1115).


title: Дело C-206/21: Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Dijon — Франция) — M. X/Préfet de Saône-et-Loire

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/33

      Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Dijon — Франция) — M. X/Préfet de Saône-et-Loire
      (Дело C-206/21) (1)

      (2022/C 84/44)
      Език на производството: френски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 278, 12.7.2021 г.


title: Дело C-334/21: Определение на председателя на Съда от 9 ноември 2021 г. — (преюдициално запитване от Tribunale di Rieti — Италия) — Наказателно производство срещу G.B., R.H., при участието на: Procura della Repubblica di Rieti

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/33

      Определение на председателя на Съда от 9 ноември 2021 г. — (преюдициално запитване от Tribunale di Rieti — Италия) — Наказателно производство срещу G.B., R.H., при участието на: Procura della Repubblica di Rieti
      (Дело C-334/21) (1)

      (2022/C 84/45)
      Език на производството: италиански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 310, 2.8.2021 г.


title: Съединени дела C-357/19, C-379/19, C-547/19, C-811/19 и C-840/19: Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie, Tribunalul Bihor — Румъния) — Наказателно производство срещу PM (C-357/19) RO (C-357/19), SP (C-357/19), TQ (C-357/19), KI (C-379/19), LJ (C-379/19), JH (C-379/19), IG (C-379/19), FQ (C-811/19), GP (C-811/19), HO (C-811/19), IN (C-811/19), NC (C-840/19) (Преюдициално запитване — Решение 2006/928/ЕО — Механизъм за сътрудничество и проверка на напредъка на Румъния в постигането на специфични цели в областите на съдебната реформа и борбата срещу корупцията — Характер и правни последици — Задължителен характер за Румъния — Правова държава — Независимост на съдебната власт — Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС — Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Борба срещу корупцията — Защита на финансовите интереси на Европейския съюз — Член 325, параграф 1 ДФЕС — Конвенцията PIF — Наказателни производства — Решения на Curtea Constituțională (Конституционен съд, Румъния) относно законосъобразността на събирането на някои доказателства и относно сформирането на съдебните състави за разглеждане на дела за тежка корупция — Задължение за националните съдилища да се осигури пълното действие на решенията на Curtea Constituțională (Конституционен съд) — Дисциплинарна отговорност на съдиите при несъобразяване с тези решения — Правомощие да се оставят без приложение решения на Curtea Constituțională (Конституционен съд),несъвместими с правото на Съюза — Принцип на предимство на правото на Съюза)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/3

      Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie, Tribunalul Bihor — Румъния) — Наказателно производство срещу PM (C-357/19) RO (C-357/19), SP (C-357/19), TQ (C-357/19), KI (C-379/19), LJ (C-379/19), JH (C-379/19), IG (C-379/19), FQ (C-811/19), GP (C-811/19), HO (C-811/19), IN (C-811/19), NC (C-840/19)
      (Съединени дела C-357/19, C-379/19, C-547/19, C-811/19 и C-840/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Решение 2006/928/ЕО - Механизъм за сътрудничество и проверка на напредъка на Румъния в постигането на специфични цели в областите на съдебната реформа и борбата срещу корупцията - Характер и правни последици - Задължителен характер за Румъния - Правова държава - Независимост на съдебната власт - Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС - Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Борба срещу корупцията - Защита на финансовите интереси на Европейския съюз - Член 325, параграф 1 ДФЕС - Конвенцията PIF - Наказателни производства - Решения на Curtea Constituțională (Конституционен съд, Румъния) относно законосъобразността на събирането на някои доказателства и относно сформирането на съдебните състави за разглеждане на дела за тежка корупция - Задължение за националните съдилища да се осигури пълното действие на решенията на Curtea Constituțională (Конституционен съд) - Дисциплинарна отговорност на съдиите при несъобразяване с тези решения - Правомощие да се оставят без приложение решения на Curtea Constituțională (Конституционен съд),несъвместими с правото на Съюза - Принцип на предимство на правото на Съюза)
      (2022/C 84/03)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie, Tribunalul Bihor

         Страни в главното производство

      PM (C-357/19) RO (C-357/19), SP (C-357/19), TQ (C-357/19), KI (C-379/19), LJ (C-379/19), JH (C-379/19), IG (C-379/19), FQ (C-811/19), GP (C-811/19), HO (C-811/19), IN (C-811/19), NC (C-840/19)

         С участието на: Ministerul Public — Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie — Direcţia Naţională Anticorupţie (C-357/19, C-811/19 и C-840/19), QN (C-357/19), UR (C-357/19), VS (C-357/19), WT (C-357/19), Autoritatea Naţională pentru Turism (C-357/19), Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (C-357/19), SC Euro Box Promotion SRL (C-357/19), Direcţia Naţională Anticorupţie — Serviciul Teritorial Oradea (C-379/19), JM (C-811/19),
      както и в производството по дело
      CY, Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“ срещу Inspecţia Judiciară, Consiliul Superior al Magistraturii, Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (C-547/19)

         Диспозитив

                  1)

                  Докато не бъде отменено, Решение 2006/928/ЕО на Комисията от 13 декември 2006 година за създаване на механизъм за сътрудничество и проверка на напредъка на Румъния в постигането на специфични цели в областите на съдебната реформа и борбата срещу корупцията е задължително в своята цялост за Румъния. Целите, които са посочени в приложението към него, са насочени към това да се гарантира зачитането от тази държава членка на правовата държава като ценност, прогласена в член 2 ДЕС, и имат задължителен характер за посочената държава членка, в смисъл че последната е длъжна да предприеме подходящи мерки за постигането на тези цели, като по силата на принципа на лоялно сътрудничество, прогласен в член 4, параграф 3 ДЕС, надлежно вземе предвид изготвените от Европейската комисия въз основа на посоченото решение доклади, и в частност формулираните в тези доклади препоръки.

                  2)

                  Член 325, параграф 1 ДФЕС във връзка с член 2 от Конвенцията, съставена на основание член К.3 от Договора за Европейския съюз, за защита на финансовите интереси на Европейските общности, подписана в Люксембург на 26 юли 1995 г. и Решение 2006/928 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба или практика, съгласно която съдебните решения в областта на корупцията и измамите с данъка върху добавената стойност (ДДС), които не са постановени в първоинстанционното производство от специализирани в тази област съдебни състави или във въззивното производство от съдебни състави, чиито членове са определени чрез теглене на жребий, са абсолютно недействителни, така че съответните дела за корупция и за измама с ДДС, в случай, че бъде подадена извънредна жалба срещу влезли в сила съдебни решения, трябва да бъдат разгледани отново на първа и/или на втора инстанция, тъй като прилагането на тази национална правна уредба или практика може да породи системен риск от ненаказуемост на деянията, съставляващи тежки престъпления, свързани с измама, засягаща финансовите интереси на Съюза, или с корупция като цяло. Задължението да се гарантира, че за тези нарушения се налагат ефективни и възпиращи наказания не освобождава запитващата юрисдикция от задължението да провери спазването на основните права, гарантирани от член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, като тази юрисдикция не може да прилага национален стандарт за защита на основните права, който води до такъв системен риск от ненаказуемост.

                  3)

                  Член 2 и член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, както и Решение 2006/928 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба или практика, съгласно която решенията на националния конституционен съд обвързват общите съдилища, стига националното право да гарантира независимостта на посочения конституционен съд, по-специално от законодателната и изпълнителната власт, както се изисква от тези разпоредби. За сметка на това тези разпоредби на Договора за ЕС и посоченото решение трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която всяко несъобразяване с решенията на националния конституционен съд от националните съдии в общите съдилища може да доведе до подвеждането им под дисциплинарна отговорност.

                  4)

                  Принципът на предимство на правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба или практика, съгласно която националните общи съдилища са обвързани от решенията на националния конституционен съд и поради това обстоятелство и предвид опасността да извършат дисциплинарно нарушение, не могат по собствена инициатива да оставят без приложение практиката, установена с тези решения, въпреки че считат, в светлината на решение на Съда, че тази практика противоречи на член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, на член 325, параграф 1 ДФЕС или на Решение 2006/928.

         (1)  ОВ C 288, 26.8.2019 г.

         ОВ C 246, 22.7.2019 г.

         ОВ C 372, 4.11.2019 г.

         ОВ C 54, 17.2.2019 г.

         ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело C-724/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 16 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Специализиран наказателен съд — България) — наказателно производство срещу НР (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за разследване — Директива 2014/41/ЕС — Член 2, буква в), подточка i) — Понятието „издаващ орган“ — Член 6 — Условия за издаване на европейска заповед за разследване — Член 9, параграфи 1 и 3 — Признаване на европейска заповед за разследване — Европейска заповед за разследване с цел събиране на данни за трафика и местонахождението, свързани с далекосъобщения, издадена от прокурор, който националният акт за транспониране на Директива 2014/41 определя като „издаващ орган“ — Изключителна компетентност на съдия в сходен национален случай да разпореди посоченото в тази заповед процесуално-следственото действие)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/5

      Решение на Съда (четвърти състав) от 16 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Специализиран наказателен съд — България) — наказателно производство срещу НР
      (Дело C-724/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за разследване - Директива 2014/41/ЕС - Член 2, буква в), подточка i) - Понятието „издаващ орган“ - Член 6 - Условия за издаване на европейска заповед за разследване - Член 9, параграфи 1 и 3 - Признаване на европейска заповед за разследване - Европейска заповед за разследване с цел събиране на данни за трафика и местонахождението, свързани с далекосъобщения, издадена от прокурор, който националният акт за транспониране на Директива 2014/41 определя като „издаващ орган“ - Изключителна компетентност на съдия в сходен национален случай да разпореди посоченото в тази заповед процесуално-следственото действие)
      (2022/C 84/05)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страна в главното наказателно производство

      НР

         при участието на: Специализирана прокуратура

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, буква в), подточка i) от Директива 2014/41/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година относно Европейска заповед за разследване по наказателноправни въпроси трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска компетентност на прокурора в досъдебната фаза на наказателното производство да издава европейска заповед за разследване по смисъла на тази директива с цел събиране на данни за трафика и местонахождението, свързани с далекосъобщения, когато в сходен национален случай разпореждането на процесуално-следствено действие за достъп до такива данни е от изключителната компетентност на съдия.

                  2)

                  Член 6 и член 9, параграфи 1 и 3 от Директива 2014/41 трябва да се тълкуват в смисъл, че признаването от изпълняващия орган на европейска заповед за разследване, издадена с цел събиране на данни за трафика и местонахождението, свързани с далекосъобщения, не може да замести изискванията, приложими в издаващата държава, когато тази заповед е издадена неправомерно от прокурор, при положение че в сходен национален случай разпореждането на процесуално-следствено действие за достъп до такива данни е от изключителната компетентност на съдия.

         (1)  ОВ C 413, 9.12.2019 г.


title: Дело C-874/19 P: Решение на Съда (трети състав) от 21 декември 2021 г. — Aeris Invest Sàrl/Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) (Обжалване — Икономически и паричен съюз — Банков съюз — Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) — Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) — Процедура за преструктуриране, приложима при неизпълнение или вероятно неизпълнение на задълженията от даден субект — Приемане на схема за преструктуриране по отношение на Banco Popular Español SA — Инструмент за продажба на стопанска дейност — Обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти — Регламент (ЕС) № 806/2014 — Член 20 — Понятие за окончателна оценка — Последици — Отказ или въздържане от извършване на последваща окончателна оценка — Способи за защита — Жалба за отмяна)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/6

      Решение на Съда (трети състав) от 21 декември 2021 г. — Aeris Invest Sàrl/Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)
      (Дело C-874/19 P) (1)

      (Обжалване - Икономически и паричен съюз - Банков съюз - Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници - Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) - Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) - Процедура за преструктуриране, приложима при неизпълнение или вероятно неизпълнение на задълженията от даден субект - Приемане на схема за преструктуриране по отношение на Banco Popular Español SA - Инструмент за продажба на стопанска дейност - Обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти - Регламент (ЕС) № 806/2014 - Член 20 - Понятие за окончателна оценка - Последици - Отказ или въздържане от извършване на последваща окончателна оценка - Способи за защита - Жалба за отмяна)
      (2022/C 84/06)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Aeris Invest Sàrl (представители: първоначално R. Vallina Hoset и A. Sellés Marco, abogados, а впоследствие Vallina Hoset, E. Galán Burgos и M. Varela Suárez, abogados)

         Друга страна в производството: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) (представители: J. King, L. Pogarcic Mataija и E. Muratori, подпомагани от F. Louis и G. Barthet, адвокати, и от H.-G. Kamann и L. Hesse, Rechtsanwälte)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Aeris Invest Sàrl да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 45, 10.2.2020 г.


title: Дело C-876/19 P: Решение на Съда (девети състав) от 21 декември 2021 г. — PlasticsEurope AISBL/Европейска агенция по химикали, Френска република, ClientEarth (Обжалване — Изготвяне на списък с вещества, подлежащи на разрешаване — Списък с идентифицирани вещества за възможно включване в приложение XIV от Регламент (ЕО) № 1907/2006 — Актуализиране на записа относно веществото бисфенол А, като пораждащо сериозно безпокойство)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/6

      Решение на Съда (девети състав) от 21 декември 2021 г. — PlasticsEurope AISBL/Европейска агенция по химикали, Френска република, ClientEarth
      (Дело C-876/19 P) (1)

      (Обжалване - Изготвяне на списък с вещества, подлежащи на разрешаване - Списък с идентифицирани вещества за възможно включване в приложение XIV от Регламент (ЕО) № 1907/2006 - Актуализиране на записа относно веществото бисфенол А, като пораждащо сериозно безпокойство)
      (2022/C 84/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: PlasticsEurope AISBL (представители: първоначално R. Cana, E. Mullier и F. Mattioli, а впоследствие R. Cana и E. Mullier, адвокати)

         Други страни в производството: Европейска агенция по химикали (ECHA) (представители: W. Broere, A. K. Hautamäki и M. Heikkilä, подпомагани от S. Raes, advocaat), Френска република (представители: T. Stehelin и E. Leclerc), ClientEarth (представител: P. Kirch, адвокат)

         Встъпила страна в подкрепа на другите страни в производтвото: Федерална република Германия (представител: D. Klebs)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда PlasticsEurope AISBL да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейска агенция по химикали (ECHA) и ClientEarth.

                  3)

                  Френската република и Федерална република Германия понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.


title: Съединени дела C-478/19 и С-479/19: Решение на Съда (втори състав) от 16 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH/Agenzia delle Entrate (Преюдициално запитване — Свободно движение на капитали — Взаимни инвестиционни фондове от затворен тип — Взаимни инвестиционни фондове от отворен тип — Инвестиции в недвижими имоти — Данък за придобиване на недвижим имот и такса вписване в имотния регистър — Данъчно предимство само за фондовете за недвижими имоти от затворен тип — Различно третиране — Сходство в положенията — Обективни разграничителни критерии)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/4

      Решение на Съда (втори състав) от 16 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH/Agenzia delle Entrate
      (Съединени дела C-478/19 и С-479/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно движение на капитали - Взаимни инвестиционни фондове от затворен тип - Взаимни инвестиционни фондове от отворен тип - Инвестиции в недвижими имоти - Данък за придобиване на недвижим имот и такса вписване в имотния регистър - Данъчно предимство само за фондовете за недвижими имоти от затворен тип - Различно третиране - Сходство в положенията - Обективни разграничителни критерии)
      (2022/C 84/04)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH

         Ответник: Agenzia delle Entrate

         Диспозитив

      Член 56 ЕО (понастоящем, след изменението, член 63 ДФЕС) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която предвижда, че само фондовете за недвижими имоти от затворен тип, но не и тези от отворен тип могат да се ползват от възможността за намаляване на данъка за придобиване на недвижим имот и на такса вписване в имотния регистър, при положение че тези две категории фондове се намират в обективно сходни положения, освен ако такава разлика в третирането не е обоснована от целта да се ограничат системните рискове на пазара на недвижими имоти.

         (1)  ОВ C 357, 21.10.2019 г.


title: Дело C-934/19 P: Решение на Съда (трети състав) от 21 декември 2021 г. — Algebris (UK) Ltd, Anchorage Capital Group LLC/Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) (Обжалване — Икономически и паричен съюз — Банков съюз — Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) — Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) — Процедура за преструктуриране, приложима при неизпълнение или вероятно неизпълнение на задълженията от даден субект — Приемане на схема за преструктуриране по отношение на Banco Popular Español SA — Инструмент за продажба на стопанска дейност — Обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти — Регламент (ЕС) № 806/2014 — Член 20 — Понятие за окончателна оценка — Последици — Отказ или въздържане от извършване на последваща окончателна оценка — Способи за защита — Жалба за отмяна)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/7

      Решение на Съда (трети състав) от 21 декември 2021 г. — Algebris (UK) Ltd, Anchorage Capital Group LLC/Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)
      (Дело C-934/19 P) (1)

      (Обжалване - Икономически и паричен съюз - Банков съюз - Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници - Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) - Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) - Процедура за преструктуриране, приложима при неизпълнение или вероятно неизпълнение на задълженията от даден субект - Приемане на схема за преструктуриране по отношение на Banco Popular Español SA - Инструмент за продажба на стопанска дейност - Обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти - Регламент (ЕС) № 806/2014 - Член 20 - Понятие за окончателна оценка - Последици - Отказ или въздържане от извършване на последваща окончателна оценка - Способи за защита - Жалба за отмяна)
      (2022/C 84/08)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Algebris (UK) Ltd, Anchorage Capital Group LLC (представители: T. Soames, адвокат, R. East, solicitor, N. Chesaites, advocaat, и D. Mackersie, barrister)

         Друга страна в производството: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) (представители: J. King, L. Pogarcic Mataija и E. Muratori, подпомагани от H.-G. Kamann и L. Hesse, Rechstanwälte, и F. Louis, адвокат)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Algebris (UK) Ltd и Anchorage Capital Group LLC да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 87, 16.3.2020 г.


title: Дело C-124/20: Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg — Германия) — Bank Melli Iran/Telekom Deutschland GmbH (Преюдициално запитване — Търговска политика — Регламент (ЕО) № 2271/96 — Защита срещу последиците от извънтериториалното прилагане на законодателство, прието от трета страна — Ограничителни мерки, приети от Съединените американски щати срещу Иран — Вторични санкции, приети от тази трета страна, възпрепятстващи лицата да поддържат извън нейната територия търговски отношения с някои ирански предприятия — Забрана за спазване на такова законодателство — Упражняване на право на прекратяване на договор по общия ред)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/8

      Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg — Германия) — Bank Melli Iran/Telekom Deutschland GmbH
      (Дело C-124/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Търговска политика - Регламент (ЕО) № 2271/96 - Защита срещу последиците от извънтериториалното прилагане на законодателство, прието от трета страна - Ограничителни мерки, приети от Съединените американски щати срещу Иран - Вторични санкции, приети от тази трета страна, възпрепятстващи лицата да поддържат извън нейната територия търговски отношения с някои ирански предприятия - Забрана за спазване на такова законодателство - Упражняване на право на прекратяване на договор по общия ред)
      (2022/C 84/09)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Bank Melli Iran

         Ответник: Telekom Deutschland GmbH

         Диспозитив

                  1)

                  Член 5, първа алинея от Регламент (ЕО) № 2271/96 на Съвета от 22 ноември 1996 година относно защитата срещу последиците от извънтериториалното прилагане на законодателство, прието от трета страна, и действията, предприети на основание това законодателство или произтичащи от него, изменен с Регламент (ЕС) № 37/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2014 г. и с Делегиран регламент (ЕС) 2018/1100 на Комисията от 6 юни 2018 година за изменение на приложението към Регламент (ЕО) № 2271/96, трябва да се тълкува в смисъл, че забранява на лицата, посочени в член 11 от Регламент № 2271/96 в изменената му редакция, да изпълняват изискванията или забраните, предвидени в законите, посочени в приложението към Регламента, дори когато няма указание от административните или съдебните органи на третите страни, приели тези закони, което има за цел да се осигури спазването им.

                  2)

                  Член 5, първа алинея от Регламент № 2271/96, изменен с Регламент № 37/2014 и с Делегиран регламент 2018/1100, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска лице, посочено в член 11 от Регламента в изменената му редакция, което не разполага с разрешение по смисъла на член 5, втора алинея от Регламента в изменената му редакция, да може да прекрати договорите, сключени с лице, включено в „списъка на специално посочените граждани и блокираните лица“ (Specially Designated Nationals and Blocked Persons List), без да посочи мотиви за прекратяването. Член 5, първа алинея от същия регламент в изменената му редакция обаче изисква в рамките на гражданско дело относно твърдяно нарушение на установената в тази разпоредба забрана, когато всички доказателства, с които разполага националната юрисдикция, на пръв поглед сочат, че лице, посочено в член 11 от Регламент № 2271/96 в изменената му редакция, е спазило законите, посочени в приложението към Регламента в изменената му редакция, без да разполага с разрешение в това отношение, именно това лице трябва надлежно да докаже, че неговото поведение не е имало за цел спазването на въпросните закони.

                  3)

                  Регламент № 2271/96, изменен с Регламент № 37/2014 и с Делегиран регламент 2018/1100, и по-специално членове 5 и 9 от него, разглеждани в светлината на член 16 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска да се обяви за недействително прекратяване на договори, извършено от лице, посочено в член 11 от Регламента в изменената му редакция, за да спази изискванията или забраните, основаващи се на законите, посочени в приложението към Регламента в изменената му редакция, макар да не разполага с разрешение по смисъла на член 5, втора алинея от същия регламент в изменената му редакция, при условие че обявяването на недействителността не води до непропорционални последици за това лице с оглед на целите на Регламент № 2271/96 в изменената му редакция, които се състоят в защитата на установения правен ред и интересите на Европейския съюз като цяло. При тази проверка на пропорционалността трябва да се претеглят преследването на тези цели, в интерес на което се обявява за недействително прекратяване на договор, което нарушава забраната по член 5, първа алинея от Регламента в изменената му редакция, и вероятността съответното лице да претърпи икономически загуби, както и техният размер, в случай че не може да прекрати търговските си отношения с лице, включено в списъка на лицата, срещу които са насочени разглежданите вторични санкции, произтичащи от законите, посочени в приложението към Регламента в изменената му редакция.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Съединени дела C-146/20, С-188/20, С-196/20 и С-270/20: Решение на Съда (първи състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициални запитвания от Landgericht Düsseldorf — Германия, Landesgericht Korneuburg — Австрия) — AD, BE, CF/Corendon Airlines (C-146/20), JG, LH, MI, NJ/OP, в качеството на ликвидатор на Azurair GmbH (C-188/20), Eurowings GmbH/flightright GmbH (C-196/20), AG, MG, HG/Austrian Airlines AG (C-270/20) (Преюдициално запитване — Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отмяна или голямо закъснение на полет — Членове 2 и 3 — Понятията „опериращ въздушен превозвач“, „потвърдена резервация“ и „време на пристигане по разписание“ — Членове 5, 7 и 8 — Изтегляне на началото на полет за по-ранен час спрямо първоначално планирания час на излитане — Квалифициране — Намаляване на размера на обезщетението — Предложение за премаршрутиране — Член 14 — Задължение за информиране на пътниците за техните права — Обхват)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/9

      Решение на Съда (първи състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициални запитвания от Landgericht Düsseldorf — Германия, Landesgericht Korneuburg — Австрия) — AD, BE, CF/Corendon Airlines (C-146/20), JG, LH, MI, NJ/OP, в качеството на ликвидатор на Azurair GmbH (C-188/20), Eurowings GmbH/flightright GmbH (C-196/20), AG, MG, HG/Austrian Airlines AG (C-270/20)
      (Съединени дела C-146/20, С-188/20, С-196/20 и С-270/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отмяна или голямо закъснение на полет - Членове 2 и 3 - Понятията „опериращ въздушен превозвач“, „потвърдена резервация“ и „време на пристигане по разписание“ - Членове 5, 7 и 8 - Изтегляне на началото на полет за по-ранен час спрямо първоначално планирания час на излитане - Квалифициране - Намаляване на размера на обезщетението - Предложение за премаршрутиране - Член 14 - Задължение за информиране на пътниците за техните права - Обхват)
      (2022/C 84/10)
      Език на производството: немски

         Запитващи юрисдикции

      Landgericht Düsseldorf, Landesgericht Korneuburg

         Страни в главното производство

         (Дело C-146/20)

         Ищци: AD, BE, CF

         Ответник: Corendon Airlines

         (Дело C-188/20)

         Ищци: JG, LH, MI, NJ

         Ответник: OP, в качеството на ликвидатор на Azurair GmbH

         при участието на: alltours flugreisen GmbH

         (Дело C-196/20)

         Ищец: Eurowings GmbH

         Ответник: flightright GmbH

         (Дело C-270/20)

         Ищци: AG, MG, HG

         Ответник: Austrian Airlines AG

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 трябва да се тълкува в смисъл, че пътникът разполага с „потвърдена резервация“ по смисъла на тази разпоредба, когато туроператорът предава на този пътник, с когото е договорно обвързан, „друго доказателство“ по смисъла на член 2, буква ж) от този регламент, което съдържа обещание за превоза му с конкретен полет, индивидуализиран чрез посочени място и часове на излитане и пристигане и номер на полет, дори ако туроператорът не е получил потвърждение от съответния въздушен превозвач за часовете на излитане и пристигане на този полет.

                  2)

                  Член 2, буква б) от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че въздушен превозвач може да бъде квалифициран като „опериращ въздушен превозвач“ по смисъла на тази разпоредба по отношение на пътник, когато последният е сключил договор с туроператор за конкретен полет, изпълнен от този въздушен превозвач, без той да е потвърдил часовете на полета или без туроператорът да е направил резервация за този пътник към същия въздушен превозвач.

                  3)

                  Член 2, буква з), член 5, параграф 1, буква в), както и член 7, параграф 1, второ изречение и параграф 2 от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че за целите на обезщетението, дължимо на основание член 7 от този регламент, времето на пристигане по разписание на полет по смисъла на тези разпоредби може да се изведе от „друго доказателство“ по смисъла на член 2, буква ж) от посочения регламент, което туроператор е издал на пътник.

                  4)

                  Член 2, буква л) и член 5, параграф 1 от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че полетът се счита за „отменен“, когато опериращият въздушен превозвач изтегли полета за по-ранен час с повече от един час.

                  5)

                  Член 7, параграф 2 от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към положение, при което времето на пристигане на изтеглен за по-ранен час полет е в границите, посочени в тази разпоредба.

                  6)

                  Член 5, параграф 1, буква а) и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че информацията за изтеглянето на полета за по-ранен час, предоставена на пътника преди началото на пътуването, може да представлява „предложение за премаршрутиране“ по смисъла на последната разпоредба.

                  7)

                  Член 14, параграф 2 от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че задължава опериращия въздушен превозвач да информира пътника, ползващ въздушен транспорт, за точното наименование и адреса на предприятието, от което той може да иска обезщетение на основание член 7 от този регламент, както и евентуално да уточни документите, които трябва да приложи към иска си за обезщетение, без обаче да задължава този превозвач да информира пътника, ползващ въздушен транспорт, за точния размер на обезщетението, което последният евентуално може да получи на основание член 7 от посочения регламент.

         (1)  ОВ C 230, 13.7.2020 г.

         ОВ C 271, 17.8.2020 г.

         ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Дело C-203/20: Решение на Съда (трети състав) от 16 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Okresný súd Bratislava III — Словакия) — наказателно производство срещу AB и др. (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Харта на основните права на Европейския съюз — Приложно поле — Член 51 — Прилагане на правото на Съюза — Рамково решение 2002/584/ПВР — Компетентност на Съда — Отправяне на преюдициално запитване, преди да се издаде европейска заповед за арест — Допустимост — Принцип ne bis in idem — Член 50 — Понятия за оправдателна присъда и за осъдителна присъда — Амнистия в издаващата държава членка — Окончателно решение за прекратяване на наказателното производство — Отмяна на амнистията — Отмяна на решението за прекратяване на наказателното производство — Възобновяване на производството — Необходимост от решение, постановено след преценка на наказателната отговорност на съответното лице — Директива 2012/13/ЕС — Право на информация в наказателното производство — Приложно поле — Понятие за наказателно производство — Законодателна процедура за приемане на решение за отмяна на амнистия — Съдебно производство за проверка на съответствието на това решение с Конституцията на страната)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/11

      Решение на Съда (трети състав) от 16 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Okresný súd Bratislava III — Словакия) — наказателно производство срещу AB и др.
      (Дело C-203/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Харта на основните права на Европейския съюз - Приложно поле - Член 51 - Прилагане на правото на Съюза - Рамково решение 2002/584/ПВР - Компетентност на Съда - Отправяне на преюдициално запитване, преди да се издаде европейска заповед за арест - Допустимост - Принцип ne bis in idem - Член 50 - Понятия за оправдателна присъда и за осъдителна присъда - Амнистия в издаващата държава членка - Окончателно решение за прекратяване на наказателното производство - Отмяна на амнистията - Отмяна на решението за прекратяване на наказателното производство - Възобновяване на производството - Необходимост от решение, постановено след преценка на наказателната отговорност на съответното лице - Директива 2012/13/ЕС - Право на информация в наказателното производство - Приложно поле - Понятие за наказателно производство - Законодателна процедура за приемане на решение за отмяна на амнистия - Съдебно производство за проверка на съответствието на това решение с Конституцията на страната)
      (2022/C 84/11)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Okresný súd Bratislava III

         Страни в главното наказателно производство

      AB, CD, EF, NO, JL, GH, IJ, LM, PR, ST, UV, WZ, BC, DE, FG

         при участието на: HI, Krajská prokuratúra v Bratislave

         Диспозитив

                  1)

                  Член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че допуска издаването на европейска заповед за арест на лице, срещу което се води наказателно производство — първоначално прекратено с окончателно съдебно решение въз основа на амнистия, а впоследствие възобновено поради приемането на закон, който отменя тази амнистия и това съдебно решение — ако въпросното съдебно решение е било постановено преди преценката на наказателната отговорност на това лице.

                  2)

                  Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство трябва да се тълкува в смисъл, че не е приложима към законодателна по естеството си процедура за отмяна на амнистия, нито към съдебно производство за проверка на съответствието на тази отмяна с Конституцията на страната.

         (1)  ОВ C 230, 13.7.2020 г.


title: Дело C-225/20: Решение на Съда (шести състав) от 16 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Constanţa — Румъния) — Euro Delta Danube Srl/Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură — Centrul Judeţean Tulcea (Преюдициално запитване — Селско стопанство — Обща селскостопанска политика — Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 — Схема за помощи за площ — Единно плащане на площ — Критерии за допустимост — Договор за концесия на земеделски земи — Промяна в използването на тези земи без съгласието на концедента — Използване за селскостопанска дейност на площи, отредени за аквакултури — Разлика между декларираната и установената площ — Свръхдеклариране — Административни санкции)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/11

      Решение на Съда (шести състав) от 16 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Constanţa — Румъния) — Euro Delta Danube Srl/Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură — Centrul Judeţean Tulcea
      (Дело C-225/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Селско стопанство - Обща селскостопанска политика - Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 - Схема за помощи за площ - Единно плащане на площ - Критерии за допустимост - Договор за концесия на земеделски земи - Промяна в използването на тези земи без съгласието на концедента - Използване за селскостопанска дейност на площи, отредени за аквакултури - Разлика между декларираната и установената площ - Свръхдеклариране - Административни санкции)
      (2022/C 84/12)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Constanţa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Euro Delta Danube Srl

         Ответник: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură — Centrul Judeţean Tulcea

         Диспозитив

      Член 2, параграф 1, точка 23 и член 19, параграфи 1 и 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол и условията за отказ или оттегляне на плащанията и административните санкции, приложими към директните плащания, подпомагането на развитието на селските райони и кръстосаното съответствие, изменен с Делегиран регламент (ЕС) 2016/1393 на Комисията от 4 май 2016 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че не предвиждат в рамките на схемата за единно плащане на площ налагането на административни санкции за свръхдеклариране на кандидат за селскостопанска помощ, поради това че той използва за селскостопански дейности площи, които са му били предоставени на концесия за аквакултури, без съгласието на концедента за такава промяна в използването на посочените площи, при положение че този кандидат за помощ разполага, по отношение на споменатите площи, с достатъчна самостоятелност за осъществяването на своята селскостопанска дейност.

         (1)  ОВ C 297, 7.9.2020 г.


title: Дело C-243/20: Решение на Съда (шести състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Protodikeio Athinon — Гърция) — DP, SG/Trapeza Peiraios AE (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи — Член 1, параграф 2 — Договорни клаузи, които отразяват императивни законови или подзаконови разпоредби — Изключване от приложното поле на тази директива — Кредит, който подлежи на връщане в чуждестранна валута — Клауза, отразяваща национална разпоредба с диспозитивен характер — Последици от липсата на транспониране на член 1, параграф 2 — Член 3, параграф 1 и член 4, параграф 1 — Контрол относно неравноправния характер на клауза — Член 8 — Приемане или запазване в сила на национални разпоредби, които осигуряват по-голяма степен на защита на потребителите — Взаимодействие между тези различни разпоредби на Директива 93/13)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/12

      Решение на Съда (шести състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Protodikeio Athinon — Гърция) — DP, SG/Trapeza Peiraios AE
      (Дело C-243/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи - Член 1, параграф 2 - Договорни клаузи, които отразяват императивни законови или подзаконови разпоредби - Изключване от приложното поле на тази директива - Кредит, който подлежи на връщане в чуждестранна валута - Клауза, отразяваща национална разпоредба с диспозитивен характер - Последици от липсата на транспониране на член 1, параграф 2 - Член 3, параграф 1 и член 4, параграф 1 - Контрол относно неравноправния характер на клауза - Член 8 - Приемане или запазване в сила на национални разпоредби, които осигуряват по-голяма степен на защита на потребителите - Взаимодействие между тези различни разпоредби на Директива 93/13)
      (2022/C 84/13)
      Език на производството: гръцки

         Запитваща юрисдикция

      Polymeles Protodikeio Athinon

         Страни в главното производство

         Ищци: DP, SG

         Ответник: Trapeza Peiraios AE

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че от приложното поле на тази директива се изключва клауза, включена в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, която отразява законова или подзаконова национална разпоредба с диспозитивен характер, тоест която е приложима по подразбиране, когато в това отношение между страните не е уговорено друго, дори когато посочената клауза не е била индивидуално договорена.

                  2)

                  Член 1, параграф 2 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че клаузите, предвидени в посочения член 1, параграф 2, са изключени от приложното поле на тази директива, дори когато посочената разпоредба не е била формално транспонирана в правния ред на дадена държава членка, и в такъв случай съдилищата на тази държава членка не биха могли да приемат, че посоченият член 1, параграф 2 е непряко включен в националното право чрез транспонирането на член 3, параграф 1 и на член 4, параграф 1 от тази директива.

                  3)

                  Член 8 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска приемането или запазването в сила на разпоредби от вътрешното право, които водят до прилагане на предвидената в тази директива система за защита на потребителите по отношение на клаузи, предвидени в член 1, параграф 2.

         (1)  ОВ C 271, 17.8.2020 г.


title: Дело C-251/20: Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Gtflix Tv/DR (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 7, точка 2 — Специална компетентност по дела относно непозволено увреждане, деликт или квазиделикт — Публикуване в интернет на изявления, за които се твърди, че злепоставят дадено лице — Място на настъпване на вредата — Съдилища на всяка държава членка, на чиято територия е достъпна или е била достъпна публикувана в интернет информация)

text:
               21.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 84/13

      Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2021 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Gtflix Tv/DR
      (Дело C-251/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Член 7, точка 2 - Специална компетентност по дела относно непозволено увреждане, деликт или квазиделикт - Публикуване в интернет на изявления, за които се твърди, че злепоставят дадено лице - Място на настъпване на вредата - Съдилища на всяка държава членка, на чиято територия е достъпна или е била достъпна публикувана в интернет информация)
      (2022/C 84/14)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gtflix Tv

         Ответник: DR

         Диспозитив

      Член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че лице, което счита, че разпространяването на злепоставящи твърдения по негов адрес в интернет нарушава правата му и същевременно претендира за поправяне на данни и за заличаване на информация, публикувани по негов адрес, от една страна, и за обезщетение за причинената от това публикуване вреда, от друга страна, може да предяви пред съдилищата на всяка държава членка, на чиято територия са достъпни или са били достъпни тези твърдения, иск за обезщетение на вредата, която му е причинена на територията на държавата членка на сезирания съд, въпреки че тези съдилища не са компетентни да се произнесат по искането за поправяне и за заличаване.

         (1)  ОВ C 297, 7.9.2020 г.