title: Дело C-556/10: Иск, предявен на 26 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия

text:
               5.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/5

         Иск, предявен на 26 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-556/10)
   2011/C 38/07
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun и H. Støvlbæk)

      Ответник: Федерална република Германия

      Искания на ищеца

   Комисията иска от Съда:

               1.

               да установи, че при транспонирането на първия железопътен пакет Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си

                           —

                           по член 6, параграф 3 от Директива 91/440/ЕИО (1) и по приложение II към същата, както и по член 4, параграф 2 и член 14, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО (2),

                           —

                           по член 6, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО,

                           —

                           по член 7, параграф 3 и член 8, параграф 1 от Директива 2001/14/ЕО, и

                           —

                           по член 30, параграф 4 от Директива 2001/14/ЕО във връзка с член 10, параграф 7 от Директива 91/440/ЕИО.

               2.

               да осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Целта на Директиви 91/440/ЕИО и 2001/14/ЕО е да се осигури равен и недискриминационен достъп до железопътната инфраструктура за всички предприятия и да се способства за развитието на конкурентен, динамичен и прозрачен пазар на железопътните услуги в Европа. Член 6, параграф 3 от Директива 91/440/ЕИО предвижда, че изпълнението на „основните функции“ на управителя на железопътната инфраструктура следва да се възлага на органи и фирми, „които самите не предоставят никакви железопътни транспортни услуги“.
   Комисията поддържа, че в Германия не е осигурена изискваната от Директивата независимост на управителя на инфраструктурата при изпълнението на основните функции, тъй като много от тези „основни функции“ са възложени на дружество, което наистина е правно независимо, но е част от холдинг, към който принадлежат и предприятия, предоставящи железопътни транспортни услуги.
   Според Комисията предвидената в Директива 2001/14/ЕО независимост трябва да има не само правно изражение, но и да обхваща организацията и процеса на вземане на решения. Оттук следва, че предприятието, на което са възложени основните функции, може да бъде обединено в един и същ холдинг с предприятия, предоставящи железопътни транспортни услуги, единствено когато то не само е правно отделено от тези предприятия, но и не образува с тях икономическа единица, с други думи когато е доказано икономически независимо от тях. При това положение, когато „основните функции“ се изпълняват от дъщерно дружество в рамките на холдинга, трябва да се вземат предпазни мерки, така че дружеството майка и дъщерното дружество да не могат да действат като икономическа единица, тоест като едно предприятие. В Германия обаче не са взети пропорционални и достатъчни предпазни мерки, които да осигурят икономическата независимост на управителя на инфраструктурата от предприятията за железопътни транспортни услуги. Приложените от Германия предпазни мерки не са достатъчни според Комисията да осигурят независимост на основните функции, да предотвратят конфликтите на интереси и да лишат холдинга от контрол върху организацията, натоварена с изпълнението на основните функции.
   От една страна, изпълнението на изискванията за независимост не подлежи на надзор от независим орган и при евентуални нарушения на изискването за независимост конкурентите не разполагат с възможност за обжалване. От друга страна, на служителите, съответно на управителите и служителите с ръководни функции на натоварената с основните функции организация не е осигурена независимост спрямо холдинговото дружество, като причините са следните:

               —

               членовете на управителния съвет на холдинга и на останалите принадлежащи към холдинга дружества нямат забрана да заемат управителни длъжности и в натоварената с основните функции организация,

               —

               не е предвидено членовете на ръководните органи на натоварената с основните функции организация, както и служителите ѝ на ръководни длъжности, които са натоварени с изпълнението на основните функции, да нямат право да заемат ръководни длъжности в холдинга и в останалите контролирани от холдинга предприятия в продължение на подходящ брой години след напускането на длъжността,

               —

               членовете на ръководните органи на натоварената с основните функции организация не се назначават по ясно определени критерии и не са обвързани със съответни правни задължения, така че да се осигури пълна независимост при вземането на решения,

               —

               натоварената с основните функции организация не разполага със собствени служители, които да работят в отделни помещения или в помещения с контролиран достъп и чиито контакти с холдинговото дружество и с останалите контролирани от него предприятия да са ограничени по отношение на служебните въпроси, свързани с изпълнението на основните функции,

               —

               достъпът до информационните системи не е обезопасен, поради което не е изключено холдингът да има достъп до информация, която се отнася до изпълнението на основните функции.

         Наред с описаното по-горе нарушение на изискването за независимост на управителя на инфраструктурата при изпълнението на основните функции, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по Директиви 91/440 и 2001/14, доколкото:

               —

               не е транспонирала достатъчно ясно разпоредбите на Директива 2001/14/ЕО относно таксите за ползване на инфраструктурата и е допуснала наличието на предпоставки за неправилно прилагане на принципа на пълните разходи,

               —

               не е взела необходимите мерки, с които да задължи управителя на инфраструктурата да намалява разходите си и таксите за ползване на железопътната мрежа,

               —

               не е скрепила правомощието на регулаторния орган да изисква информация от управителя на инфраструктурата със съответно правомощие за налагане на санкции.

      (1)  Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 237, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86).

      (2)  Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66).


title: Дело T-362/08: Решение на Общия съд от 13 януари 2011 г. — IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, свързани с реализирането на индустриален проект в зона, защитена на основание Директива 92/43/ЕИО — Документи, произхождащи от държава членка — Изразено от съответната държава членка противопоставяне — Частично отказан достъп — Изключение, свързано с икономическата политика на държава членка — Член 4, параграфи 5–7 от Регламент № 1049/2001)

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/21

         Решение на Общия съд от 13 януари 2011 г. — IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds/Комисия
   (Дело T-362/08) (1)

   (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, свързани с реализирането на индустриален проект в зона, защитена на основание Директива 92/43/ЕИО - Документи, произхождащи от държава членка - Изразено от съответната държава членка противопоставяне - Частично отказан достъп - Изключение, свързано с икономическата политика на държава членка - Член 4, параграфи 5–7 от Регламент № 1049/2001)
   2011/C 55/36
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH (Хамбург, Германия) (представител: S. Crosby, solicitor, и S. Santoro, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. O'Reilly и P. Costa de Oliveira)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Дания (представители: J. Bering Liisberg и B. Weis Fogh), Република Финландия (представители: първоначално J. Heliskoski, M. Pere и H. Leppo, впоследствие J. Heliskoski) и Кралство Швеция (представители: K. Petkovska, A. Falk и S. Johannesson)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията от 19 юни 2008 г., с което на жалбоподателя се отказва достъп до документ, изпратен на Комисията от германските власти в рамките на производство за декласифицирането на територия, защитена съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стp. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

               3.

               Кралство Дания, Република Финландия и Кралство Швеция понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело C-472/14: Решение на Съда (втори състав) от 17 март 2016 г. (преюдициално запитване от Högsta domstolen — Швеция) — Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén/Riksåklagaren (Преюдициално запитване — Регистрация, оценка и разрешаване на химикалите — Регламент (ЕО) № 1907/2006 (Регламент REACH) — Обхват на хармонизираната област — Регистрация на вещества в Европейската агенция по химикали преди пускането им на пазара — Член 5 — Национален регистър на химичните продукти — Задължение за нотификация за целите на регистрацията — Съвместимост с Регламента REACH — Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС — Количествено ограничение върху вноса)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/11

         Решение на Съда (втори състав) от 17 март 2016 г. (преюдициално запитване от Högsta domstolen — Швеция) — Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén/Riksåklagaren
   (Дело C-472/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регистрация, оценка и разрешаване на химикалите - Регламент (ЕО) № 1907/2006 (Регламент REACH) - Обхват на хармонизираната област - Регистрация на вещества в Европейската агенция по химикали преди пускането им на пазара - Член 5 - Национален регистър на химичните продукти - Задължение за нотификация за целите на регистрацията - Съвместимост с Регламента REACH - Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС - Количествено ограничение върху вноса))
   (2016/C 156/14)
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Högsta domstolen

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén

      Ответник: Riksåklagaren

      Диспозитив

               1)

               Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията, в редакцията му след приемането на Регламент (ЕО) № 552/2009 на Комисията от 22 юни 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която задължава вносителя на химични продукти да регистрира тези продукти в компетентния национален орган, въпреки че вносителят вече е обвързан от задължение за регистриране на същите продукти в Европейската агенция по химикали съгласно този регламент, при условие че тази регистрация в компетентния национален орган не представлява предварително условие за пускането на пазара на посочените продукти, отнася се до информация, различна от изискваната от споменатия регламент, и допринася за осъществяването на преследваните от него цели, в частност да гарантира високо ниво на защита на здравето на човека и околната среда, както и свободното движение на такива вещества във вътрешния пазар, по-специално чрез привеждането в действие на система за контрол на безопасното управление на такива продукти в съответната държава членка и чрез оценката на това управление — обстоятелства, които запитващата юрисдикция трябва да провери.

               2)

               Разпоредбите на член 34 ДФЕС във връзка с член 36 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат задължението за нотификация и регистрация на химичните продукти, предвидено от разглежданата в главното производство правна уредба.

      (1)  ОВ C 448, 15.12.2014 г.


title: Дело C-41/16 P: Жалба, подадена на 25 януари 2016 г. от Min Liu срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 18 ноември 2015 г. по дело T-813/14 — Liu/EUIPO

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/7

         Жалба, подадена на 25 януари 2016 г. от Min Liu срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 18 ноември 2015 г. по дело T-813/14 — Liu/EUIPO
   (Дело C-41/16 P)
   (2016/C 326/13)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Min Liu (представител: Y. Zhang, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   С определение от 8 юни 2016 г. Съдът (осми състав) обяви жалбата за недопустима.


title: Дело T-115/16: Определение на Общия съд от 13 юни 2017 г. — Sandvik Intellectual Property/EUIPO — Adveo Group International (ADVEON)

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/41

         Определение на Общия съд от 13 юни 2017 г. — Sandvik Intellectual Property/EUIPO — Adveo Group International (ADVEON)
   (Дело T-115/16) (1)

   (2017/C 256/48)
   Език на производството: английски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 211, 13.6.2016 г.


title: Дело C-105/09: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 20 март 2009 г. — Terre wallonne/Région wallonne

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/8

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 20 март 2009 г. — Terre wallonne/Région wallonne
   (Дело C-105/09)
   2009/C 129/14
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Ищец: Terre wallonne

      Ответник: Région wallonne

      Преюдициални въпроси

               1)

               Представлява ли програмата за управление на азота за посочените уязвими зони, изготвяна по силата на член 5, параграф 1 от Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници (1), план или програма по член 3, параграф 2, буква а) от Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (2), която се изготвя за селското и горското стопанство, риболова, енергетиката, промишлеността, транспорта, управлението на отпадъците, управлението на водите, далекосъобщенията, туризма, градско и териториално планиране или земеползване и [която определя] рамката за даването на съгласие за бъдещо развитие на проектите, изброени в приложения I и II към Директива 85/337/ЕИО (3)?

               2)

               Представлява ли програмата за управление на азота за посочените уязвими зони, изготвяна по силата на член 5, параграф 1 от Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници, план или програма по член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда, които, с оглед вероятните последици върху местата, са били определени, че изискват оценка в съответствие с членове 6 или 7 от Директива 92/43/ЕИО (4), в частност когато въпросната програма за управление на азота се прилага за всички посочени уязвими зони на Валонския регион ?

               3)

               Представлява ли програмата за управление на азота за посочените уязвими зони, изготвяна по силата на член 5, параграф 1 от Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници, план или програма, различна от тези по член 3, параграф 2 от директивата, която определя рамката за даването на съгласие за бъдещо развитие на проектите, за които по силата на член 3, параграф 4 държавите-членки са длъжни да определят в съответствие с параграф 5 дали е вероятно те да имат съществени последици върху околната среда ?

      (1)  ОВ L 375, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 81.

      (2)  ОВ L 197, стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135.

      (3)  Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).

      (4)  Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).


title: Дело T-321/05: Решение на Общия съд от 1 юли 2010 г. — AstraZeneca/Комисия (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Пазар на лекарствените продукти за лечение на язва — Решение, с което се установява нарушение на член 82 ЕО — Определяне на пазара — Значителен конкурентен натиск — Злоупотреба с процедурите, свързани със сертификатите за допълнителна закрила на лекарствените продукти и с процедурите за издаване на разрешения за пускане на лекарствените продукти на пазара — Заблуждаващи изявления — Оттегляне на разрешенията за пускане на пазара — Пречки за пускането на пазара на генеричните лекарствени продукти и за паралелния внос — Глоби)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/33

         Решение на Общия съд от 1 юли 2010 г. — AstraZeneca/Комисия
   (Дело T-321/05) (1)

   (Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Пазар на лекарствените продукти за лечение на язва - Решение, с което се установява нарушение на член 82 ЕО - Определяне на пазара - Значителен конкурентен натиск - Злоупотреба с процедурите, свързани със сертификатите за допълнителна закрила на лекарствените продукти и с процедурите за издаване на разрешения за пускане на лекарствените продукти на пазара - Заблуждаващи изявления - Оттегляне на разрешенията за пускане на пазара - Пречки за пускането на пазара на генеричните лекарствени продукти и за паралелния внос - Глоби)
   2010/C 221/52
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: AstraZeneca AB (Södertälje, Швеция) и AstraZeneca plc (Лондн, Обединеното кралство) (представители: първоначално M. Brealey, QC, M. Hoskins, D. Jowell, barristers, F. Murphy, G. Sproul, I. MacCallum и C. Brown, solicitors, впоследствие M. Brealey, M. Hoskins, D. Jowell, F. Murphy и C. Brown, а понастоящем M. Brealey, M. Hoskins, D. Jowell и F. Murphy)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier и A. Whelan, впоследствие F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier и J. Bourke)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (Женева, Швейцария) (представител: M. Van Kerckhove, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2005) 1757 окончателен на Комисията от 15 юни 2005 г. относно процедура по прилагане на член 82 [ЕО] и член 54 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/A.37.507/F3 — AstraZeneca).

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 1, параграф 2 от Решение C(2005) 1757 окончателен на Комисията от 15 юни 2005 година относно процедура по прилагане на член 82 [ЕО] и член 54 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/A.37.507/F3 — AstraZeneca), доколкото в тази разпоредба се приема, че AstraZeneca AB и AstraZeneca plc са нарушили член 82 ЕО и член 54 от Споразумението за ЕИП, като са поискали оттегляне на разрешенията за пускане на пазара на капсулите „Losec“ в Дания и Норвегия едновременно с изтеглянето от пазара на капсулите „Losec“ и пускането в продажба на таблетките „Losec MUPS“ в тези две страни, и само доколкото се приема, че тези действия може да ограничат паралелния внос на капсули „Losec“ в посочените страни.

               2.

               Определя размера на глобата, наложена солидарно на AstraZeneca AB и на AstraZeneca plc съгласно член 2 от това решение, на 40 250 000 EUR, а размера на глобата, наложена съгласно този член на AstraZeneca AB — на 12 250 000 EUR.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4.

               AstraZeneca AB и AstraZeneca plc понасят 90 % от направените от тях съдебни разноски и 90 % от съдебните разноски на Европейската комисия с изключение на съдебните ѝ разноски във връзка с встъпването на Европейската федерация на фармацевтичните индустрии и асоциации (EFPIA).

               5.

               EFPIA понася направените от нея съдебни разноски.

               6.

               Комисията понася направените от нея съдебни разноски във връзка с встъпването на EFPIA, както и 10 % от останалата част от направените от нея съдебни разноски и 10 % от съдебните разноски на AstraZeneca AB и на AstraZeneca plc.

      (1)  ОВ C 271, 29.10.2005 г.


title: Дело T-625/11: Решение на Общия съд от 15 януари 2013 г. — BSH/СХВП (ecoDoor) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „ecoDoor“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/12

         Решение на Общия съд от 15 януари 2013 г. — BSH/СХВП (ecoDoor)
   (Дело T-625/11) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „ecoDoor“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 55/20
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: S. Biagosch, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 22 септември 2011 г. (дело R 340/2011-1) относно заявка за регистрация на словния знак „ecoDoor“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 32, 4.2.2012 г.


title: Дело C-527/10: Преюдициално запитване, отправено от Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Република Унгария) на 15 ноември 2010 г. — ERSTE Bank Hungary Nyrt./Magyar Állam, B.C.L. Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt.

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/20

         Преюдициално запитване, отправено от Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Република Унгария) на 15 ноември 2010 г. — ERSTE Bank Hungary Nyrt./Magyar Állam, B.C.L. Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt.
   (Дело C-527/10)
   ()
   2011/C 30/34
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Страни в главното производство

      Ищец: ERSTE Bank Hungary Nyrt.

      Ответник: Magyar Állam, B.C.L. Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt.

      Встъпила страна: dr. Bárándy és Társai Ügyvédi Iroda, Komerční banka, a.s.

      Преюдициални въпроси

   Приложим ли е член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (1) (наричан по-нататък „Регламентът“) към гражданско съдебно производство за установяване съществуването на вещно право (на обезпечение), ако страната, в която са се намирали ценната книга, която е служела като обезпечение, а след това — и паричната сума, която я е заместила, все още не е била държава членка към момента на образуване на производството по несъстоятелност в друга държава членка, но е била такава към момента на предявяване на иска?

      (1)  ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143.


title: Дело C-248/07: Решение на Съда (трети състав) от 6 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — Trespa International B.V./Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V. (Регламент за прилагане на Митническия кодекс на Общността — Членове 291 и 297 — Благоприятно тарифно третиране — Специфично предназначение — Понятието лице, което е внесло стоките или е разпоредило вноса им за допускане за свободно обращение — Понятието прехвърляне на стоки в рамките на Общността — Понятието приобретател )

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/3

         Решение на Съда (трети състав) от 6 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — Trespa International B.V./Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V.
   (Дело C-248/07) (1)

   (Регламент за прилагане на Митническия кодекс на Общността - Членове 291 и 297 - Благоприятно тарифно третиране - Специфично предназначение - Понятието „лице, което е внесло стоките или е разпоредило вноса им за допускане за свободно обращение“ - Понятието „прехвърляне на стоки в рамките на Общността“ - Понятието „приобретател“)
   (2008/C 327/05)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hof van beroep te Antwerpen
   Страни в главното производство

      Ищец: Trespa International B.V.

      Ответник: Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V.
   Предмет
   Преюдициалното запитване — Hof van beroep te Antwerpen — Тълкуването на членове 1а, 291 и 297 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) — Понятие „прехвърляне на стоки в рамките на Общността“, понятие „лице, което е внесло стоките или е разпоредило вноса им за допускане за свободно обращение“ и понятие „приобретател“.
   Диспозитив

               1.

               Член 291, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 89/97 на Комисията от 20 януари 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че съдържащото се в него понятие „лице, което е внесло стоките или е разпоредило вноса им“ се отнася за лицето, за което е предназначена стоката и което възнамерява да я използва за предписаното специфично предназначение, независимо от факта дали то самото извършва митническото деклариране или е учредило представителство за тази цел по смисъла на член 5 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността. Посоченото понятие не включва представителя на това лице пред митническите органи, с изключение на случаите, в които се счита, че това лице извършва действия от свое име и за своя сметка съгласно член 5, параграф 4, втора алинея от Регламент № 2913/92 и следователно трябва да се приеме за вносител.

               2.

               Член 297, параграф 1 от Регламент № 2454/93, изменен с Регламент № 89/97, трябва да се тълкува в смисъл, че не е налице прехвърляне на стоки в рамките на Европейската общност, когато стоките са внесени в Белгия и след това са транспортирани в Нидерландия, ако лицето, на което е издадено разрешение, извършва действия за сметка на крайния вносител, което обстоятелство трябва да бъде проверено от препращащата юрисдикция. Фактът, че стоките са били внесени в Белгия, където е било извършено митническото им оформяне, и след това са били транспортирани в Нидерландия, сам по себе си е без значение за определянето на съществуването на прехвърляне по смисъла на тази разпоредба. Когато е налице прехвърляне, приобретателят трябва да има разрешение, издадено съгласно член 291 от посочения регламент.

               3.

               Член 297, параграф 1 от Регламент № 2454/93, изменен с Регламент № 89/97, трябва да се тълкува в смисъл, че съдържащото се в него понятие „приобретател“ не включва митнически агент, който извършва митническите формалности за сметка на вносителя.

      (1)  ОВ C 170, 21.7.2007 г.


title: Съединени дела T-305/07 и Т-306/07: Решение на Първоинстанционния съд от 16 септември 2009 г. — Offshore Legends/СХВП — Acteon (OFFSHORE LEGENDS в черно и бяло, и OFFSHORE LEGENDS в синьо, черно и зелено) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за две фигуративни марки на Общността OFFSHORE LEGENDS, едната в черно и бяло, другата в синьо, черно и зелено — По-ранна национална фигуративна марка OFFSHORE 1 — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на стоките и знаците — Липса на искане за доказване на реалното използване на по-ранната марка — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009] — Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент № 40/94 във връзка с член 15, параграф 2, буква а) от Регламент № 40/94 [понастоящем член 42, параграфи 2 и 3 и член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/60

         Решение на Първоинстанционния съд от 16 септември 2009 г. — Offshore Legends/СХВП — Acteon (OFFSHORE LEGENDS в черно и бяло, и OFFSHORE LEGENDS в синьо, черно и зелено)
   (Съединени дела T-305/07 и Т-306/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за две фигуративни марки на Общността OFFSHORE LEGENDS, едната в черно и бяло, другата в синьо, черно и зелено - По-ранна национална фигуративна марка OFFSHORE 1 - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките и знаците - Липса на искане за доказване на реалното използване на по-ранната марка - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009] - Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент № 40/94 във връзка с член 15, параграф 2, буква а) от Регламент № 40/94 [понастоящем член 42, параграфи 2 и 3 и член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009)
   2009/C 267/104
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Offshore Legends (Nevele, Белгия) (представители: P. Maeyaert и N. Clarembeaux, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Acteon (Saint-Tropez, Франция) (представител: M. Milon, avocat)

      Предмет

   Две жалби срещу две решения на втори апелативен състав на СХВП от 29 май 2007 г. (преписки R 1031/2006-2 и R 1038/2006-2) относно процедури по възражение между Acteon и Offshore Legends.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда Offshore Legends да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело T-214/11: Решение на Общия съд от 13 септември 2013 г. — ClientEarth и PAN Europe/ЕОБХ (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Имена на експертите, представили становища по проект за насоки за научната литература към заявленията за издаване на разрешение за търговия с продукти за растителна защита и със съдържащите се в тях активни вещества — Отказ да се разреши достъп — Изключение във връзка със защитата на личния живот и личната неприкосновеност — Защита на личните данни — Регламент (ЕО) № 45/2001 — Задължение за мотивиране)

text:
               26.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/21

         Решение на Общия съд от 13 септември 2013 г. — ClientEarth и PAN Europe/ЕОБХ
   (Дело T-214/11) (1)

   (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Имена на експертите, представили становища по проект за насоки за научната литература към заявленията за издаване на разрешение за търговия с продукти за растителна защита и със съдържащите се в тях активни вещества - Отказ да се разреши достъп - Изключение във връзка със защитата на личния живот и личната неприкосновеност - Защита на личните данни - Регламент (ЕО) № 45/2001 - Задължение за мотивиране)
   2013/C 313/40
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: ClientEarth (Лондон, Обединено кралство) и Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Брюксел, Белгия) (представител: P. Kirch, avocat)

      Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ) (представител: D. Detken)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално P. Oliver, P. Ondrůšek и C. ten Dam, впоследствие P. Oliver, P. Ondrůšek и B. Martenczuk)

      Предмет

   Първоначално, искане за отмяна на решението на ЕОБХ от 10 февруари 2011 г., с което на основание на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43) се отказва достъп до някои работни документи относно една от изготвените от ЕОБХ насоки на вниманието на лицата, които подават заявления за издаване на разрешение за търговия с продукти за растителна защита, а впоследствие искане за отмяна на решението на ЕОБХ от 12 декември 2011 г., с което се оттегля предходното решение и на жалбоподателите се разрешава достъп до цялата поискана информация с изключение на имената на външните експерти, изготвили становища по проекта на насоките.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               ClientEarth, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Европейският орган за безопасност на храните (ЕОБХ) и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 179, 18.6.2011 г.


title: Дело T-177/11: Жалба, подадена на 25 март 2011 г. — PASP и др./Съвет

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/36

         Жалба, подадена на 25 март 2011 г. — PASP и др./Съвет
   (Дело T-177/11)
   2011/C 145/60
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Port autonome de San Pedro (PASP) (Сан Педро, Кот д’Ивоар), Port autonome d’Abidjan (Абиджан, Кот д’Ивоар), Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité (Sogepe) (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представител: M. Ceccaldi, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2011/18/ОВППС и Регламент (ЕС) № 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година, с които се въвеждат ограничителни мерки срещу определени лица и стопански субекти, включително спрямо дружествата жалбоподатели, а именно PORT AUTONOME DE SAN PEDRO, PORT AUTONOME D’ABIDJAN и Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité (SOGEPE),

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите по същество изтъкват същите или сходни правни основания и основни доводи като изложените по дело T-142/11, SIR/Съвет.


title: Дело T-8/09: Жалба, подадена на 6 януари 2009 г.  — Dredging International и Ondernemingen Jan de Nul/ЕАМБ

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/27

         Жалба, подадена на 6 януари 2009 г. — Dredging International и Ondernemingen Jan de Nul/ЕАМБ
   (Дело T-8/09)
   (2009/C 82/48)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Dredging International NV (Zwijndrecht, Белгия) и Ondernemingen Jan de Nul NV (Hofstade-Aalst, Белгия) (представител: R. Martens, lawyer)

      Ответник: Европейска агенция за морска безопасност (ЕАМБ)
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението на ЕАМБ, с което се отхвърля офертата на Joint Venture Oil Combat (JVOC), учредено от жалбоподателите, и обществената поръчка се възлага на определения за изпълнител оферент,

               —

               да се обяви за нищожен договорът, сключен между ЕАМБ и определеният за изпълнител оферент вследствие на процедура за възлагане на обществена поръчка EMSA/NEG/3/2008,

               —

               да се присъди обезщетение за загубите, които JVOC е претърпяло в резултат от обжалваното решение и чийто размер временно е определен на 725 500 EUR, увеличен с лихви за забава, считано от датата на подаване на настоящата жалба,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, включително разходите на JVOC за адвокат.

         Правни основания и основни доводи
   В настоящия случай жалбоподателите искат отмяна на решението на ответника, с което той отхвърля офертата, подадена от тях във връзка с процедура за възлагане на обществена поръчка EMSA/NEG/3/2008 (Лот 2: Северно море) относно договори за услуги, свързани с участието на спасителни кораби в борбата срещу замърсяването с нефт (1), и възлага обществената поръчка на определения за изпълнител оферент. Освен това жалбоподателите искат да им се присъди обезщетение за вредите, които твърдят, че са претърпели в резултат на процедурата за възлагане на обществена поръчка.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателите излагат четири правни основания.
   На първо място те твърдят, че като отказва да предостави на жалбоподателите поисканата от тях информация относно мотивите за отхвърляне на подадената от тях оферта, както и относно характеристиките и предимствата на офертата на определения за изпълнител оферент, ответникът нарушава член 135, параграф 2 от правилника (2), член 253 ЕО и съществените процесуални изисквания във връзка с излагането на мотиви и спазването на правото на защита. Освен това жалбоподателите твърдят, че ответникът не е отложил подписването на договора с определения за изпълнител оферент докато не се осъществи обмена на релевантна информация с жалбоподателите, като по този начин е нарушил член 105, параграф 2 от Финансовия регламент (3) и член 158а, параграф 1 от Регламент № 2342/2002 на Комисията (4).
   На второ място жалбоподателите твърдят, че ответникът допуска редица явни грешки при оценяването на офертата, подадена от определения за изпълнител оферент, като по този начин нарушава принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, посочени в член 89 от Финансовия регламент.
   На трето място жалбоподателите изтъкват, че ответникът допуска редица явни грешки в преценката в решението си да отхвърли офертата на жалбоподателите поради несъответствие с член 12, параграф 2 от спецификациите на обществената поръчка, без допълнително да разгледа доводите на жалбоподателите. Според жалбоподателите поради това ответникът не спазва принципите на пропорционалност, равно третиране и недопускане на дискриминация в нарушение на член 89, параграф 1 от Финансовия регламент.
   На четвърто място жалбоподателите твърдят, че горната граница на бюджета, произтичаща от даденото от ответника тълкуване на член 12, параграф 2 от спецификациите на обществената поръчка, е явно неразумна и не позволява потвърждаването на офертите.

      (1)  ОВ 2008/S 48-065631.

      (2)  Правилник на Европейската агенция за морска безопасност от 9 декември 2003 година за установяване на подробни правила за прилагане на Финансовия регламент от 9 декември 2003 г., който се прилага за бюджета на Европейската агенция за морска безопасност, приет от управителния съвет на 3 юли 2003 г.

      (3)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).

      (4)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


title: Дело T-160/08 P: Жалба, подадена на 5 май 2008 г. от Комисия на Европейските общности срещу решение, постановено на 21 февруари 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-31/07, Putterie-De-Beukelaer/Комисия

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/23

         Жалба, подадена на 5 май 2008 г. от Комисия на Европейските общности срещу решение, постановено на 21 февруари 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-31/07, Putterie-De-Beukelaer/Комисия
   (Дело T-160/08 P)
   (2008/C 183/45)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представител: C. Berardis-Kayser и K. Herrmann)

      Друга страна в производството: Françoise Putterie-De-Beukelaer (Брюксел, Белгия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение;

               —

               да се върне делото за ново разглеждане от Съда на публичната служба;

               —

               да не се прави произнасяне по съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба Комисията иска отмяна на решението на Съда на публичната служба от 21 февруари 2008 г., постановено по дело Putterie-De-Beukelaer/Комисия, F-31/07, с което Съдът на публичната служба отменя доклада за оценка на г-жа Putterie-De-Beukelaer за периода от 1 януари 2005 г. до 31 декември 2005 г., доколкото в него не се признава потенциалът на същата да изпълнява функции, определени за категория B*.
   В подкрепа на жалбата си Комисията се позовава на едно единствено правно основание, изведено, от една страна, от нарушение на Съда на публичната служба на принципите, свързани с обхвата на служебно упражнявания от общностния съд контрол и, от друга страна, от нарушение на забраната за постановяване на решение ultra petita.
   Комисията счита, че Съдът на публичната служба няма право служебно да разглежда по същество правно основание относно законосъобразността на обжалвания акт, изведено от незачитане на съответните приложни полета на член 43 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности и на член 10, параграф 3 от Приложение XIII от същия, доколкото правните основания по същество не са абсолютни процесуални предпоставки.
   При условията на евентуалност Комисията изтъква, че доколкото съображения 75 и 76 от обжалваното съдебно решение биха могли да се обособят в правното основание, изведено от законосъобразността по същество на обжалвания акт и да се квалифицират като отделно правно основание, изведено от липсата на компетентност на автора на обжалвания акт, Съдът на публичната служба нарушил правото на защита на Комисията, тъй като не я изслушал по този аспект съгласно член 77 от Процедурния правилник на Съда на публичната служба.


title: Дело T-40/07 P: Жалба, подадена на 14 февруари 2007 г. от José António de Brito Sequeira Carvalho срещу решение, постановено на 13 декември 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-17/05, Brito Sequeira Carvalho/Комисия

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/46

         Жалба, подадена на 14 февруари 2007 г. от José António de Brito Sequeira Carvalho срещу решение, постановено на 13 декември 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-17/05, Brito Sequeira Carvalho/Комисия
   (Дело T-40/07 P)
   (2007/C 82/98)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: José António de Brito Sequeira Carvalho (Брюксел, Белгия) (представител: O. Martins, адвокат)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви настоящата жалба за допустима и основателна;

               —

               да се нареди на Комисията да представи служебно досие, съдържащо всички документи, които се отнасят до жалбоподателя и които се намират в неговото административно досие, на IDOC в медицинската служба, и на всяко друго място, и преди всичко документите и актовете по първоначалната процедура от 2 февруари 2001 г. относно твърдените доказателства за клеветнически действия, които се приписват на жалбоподателя;

               —

               да се нареди на Комисията да изложи правното основание за образуване от длъжностно лице от Комисията на медицинска процедура относно психическото здраве на жалбоподателя, непосредствено след назначаването му от ОН в рамките на административно разследване на клеветническите действия, както и да представи опис на актовете, свързани с посочената първоначална процедура;

               —

               да се отмени решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз по дело F-17/05;

               —

               да се установи незаконосъобразността на медицинската процедура, заменила административната процедура, започнала през 2001 г. и все още незавършила;

               —

               да се установи нарушение на принципа на разумния срок на посочената незавършила процедура;

               —

               да се установи недействителност поради липса на компетентност, липса на мотиви и нищожност на акта от 18 юни 2004 г. на длъжностно лице от Комисията и липса на връзка на този акт с Комисията;

               —

               да се установи юридическата недействителност на акта на ОН от 28 юни 2004 г. и неговата непротивопоставимост на жалбоподателя, на когото този акт не е бил съобщен;

               —

               да се установи наличието на паралелно служебно досие в Комисията, съдържащо неистински сведения от личен характер, които увреждат жалбоподателя;

               —

               да установи недействителност и незаконосъобразност на медицински акт от 13 юли 2004 г., който забранява на жалбоподателя достъп до сградите на Комисията, без мотивирано решение на ОН в съответната форма;

               —

               да се установи недействителност на акта от 22 септември 2004 г. на длъжностно лице от Комисията, с който се иска удължаване с шест месеца на така наречения служебен отпуск по болест на жалбоподателя и на другите последващи актове, отнасящи се до предходни документи на длъжностно лице от ОН от юни 2004 г.;

               —

               да уважи останалата част от исканията, направени пред първоинстанционния съд;

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   В жалбата си жалбоподателят твърди, че Съдът е допуснал грешка, като е основал решението си на неправилно правно основание, а именно член 59 от Правилника относно служебния отпуск по болест като, според жалбоподателя, Комисията не е взела предвид член 86 от Правилника и приложение IХ към него, както и текстовете относно провеждането на административни разследвания и дисциплинарни процедури. Освен това жалбоподателят твърди, че Съдът не е зачел правото му на защита и е нарушил член 6 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи, както и принципа на справедлив съдебен процес, произнасяйки се въз основа на непълно досие, а също и че не се е произнесъл относно твърдението за наличие на паралелно досие. Той твърди също така, че Съдът, като се е произнесъл на база на неистински доказателства, е нарушил член 8 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи. Освен това той упреква Съда, че в атакуваното решение той не е изразил становище по искането на жалбоподателя за възобновяване на производството. Той поддържа също така, че Съдът незаконосъобразно се е въздържал да изведе правни последици от твърдяната липса на компетентност на органа, взел решението за служебния отпуск по болест, което Съдът е трябвало, според жалбоподателя, да обяви за недействително поради липса на компетентност и липса на мотиви.


title: Дело C-508/07 P: Жалба, подадена на 21 ноември 2007 г. от Cain Cellars, Inc. срещу решението на Първоинстанционния съд (първи състав), постановено на 12 септември 2007 г. по дело T-304/05, Cain Cellars, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/32

         Жалба, подадена на 21 ноември 2007 г. от Cain Cellars, Inc. срещу решението на Първоинстанционния съд (първи състав), постановено на 12 септември 2007 г. по дело T-304/05, Cain Cellars, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   (Дело C-508/07 P)
   (2008/C 22/57)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Cain Cellars, Inc. (представител: адв. J. Albrecht)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания

               —

               Да се отмени оспорваното решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. по дело T-304/05,

               —

               да се установи, че основанието за отказ в член 7, параграф 1, буква б) РМО не противоречи на регистрацията на заявената марка,

               —

               да се разпореди на СХВП да заплати разноските по производството пред апелативния състав на СХВП, пред Първоинстанционния съд и по производството по обжалване.

         Правни основания и основни доводи
   Обобщение на правните основания, изтъкнати от жалбоподателя в производството по обжалване на решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 12 септември 2007 г. по дело T-304/05
   Първо правно основание
   Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 40/94:
   Жалбоподателят твърди, че при разглеждането на фактите от значение за преценката на отличителния характер на заявената марка, изобразяваща петоъгълник, Първоинстанционният съд не е взел предвид съществени фактически обстоятелства и съответните правни положения и принципи, като е преценил марката на жалбоподателя, изобразяваща петоъгълник, на изцяло теоретична и абстрактна основа и е пренебрегнал общите, базирани на фактите основания за преценка на въпроса за отличителния характер на изображението на петоъгълник и по-специално неговата уникалност („uniqueness“) в съответния за случая сектор на виното. Първоинстанционният съд бил класифицирал знака като проста „геометрична форма“, като по абстрактен начин и a priori бил заключил за липса на какъвто и да е отличителен характер на тази категория прости знаци.
   Второ правно основание
   Нарушение на член 67, параграф 3 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд:

               a

               Според член 67, параграф 3 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд Първоинстанционният съд взема предвид само онези документи и доказателства, с които адвокатите и представителите на страните са могли да се запознаят и по които са имали възможност да изразят своите становища. Съгласно точка 34 в обжалваното решение са били взети предвид документи, които за първи път са били изпратени от СХВП заедно с отговора ѝ на жалбата и по които жалбоподателят не е имал възможност да изрази становище (писмената фаза на производството е приключила след представяне на отговора). Така решението се основавало на недопустими доказателствени средства. Невъзможността за жалбоподателя да изрази становището си представлявала нарушение на принципа на състезателното начало.

               б)

               Накрая жалбоподателят твърди, че представените в хода на устната фаза на производството с оглед доказване на отличителния характер на заявената марка изображения на стоки, за което представяне СХВП изразила съгласие и които били особено важни за доказване на отличителния характер на заявената марка, не били споменати в обжалваното решение и не били взети предвид в заключенията на Първоинстанционния съд относно отличителния характер. Това също представлявало нарушение на принципа на състезателното начало.


title: Дело F-30/11: Определение на Съда на публичната служба от 21 октомври 2011 г. — Torijano Montero/Съвет

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/40

         Определение на Съда на публичната служба от 21 октомври 2011 г. — Torijano Montero/Съвет
   (Дело F-30/11) (1)

   2012/C 138/104
   Език на производството: френски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 179, 18.6.2011 г., стр. 21.


title: Дело C-214/11: Преюдициално запитване, отправено от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Република Полша) на 9 май 2011 г. — Grand Sp. z o.o./Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

text:
               23.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/6

         Преюдициално запитване, отправено от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Република Полша) на 9 май 2011 г. — Grand Sp. z o.o./Dyrektor Izby Celnej w Gdyni
   (Дело C-214/11)
   2011/C 219/07
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Grand Sp. z o.o.

      Ответник: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли член 1, точка 11 от Директива 98/34/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (1) да се тълкува в смисъл, че сред „техническите регламенти“, проектите за които трябва да се предоставят на Комисията съгласно член 8, параграф 1 от Директивата, е и правната разпоредба, която забранява продължаването на разрешенията за извършване на дейност с игрални автомати с ниски печалби?

      (1)  ОВ L 204, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207, изменена с Директива 98/48/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 20 юли 1998 година за изменение на Директива 98/34/ЕО относно определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и правила (ОВ L 217, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 282).


title: Дело C-325/07: Иск, предявен на 11 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/28

         Иск, предявен на 11 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-325/07)
   (2007/C 211/52)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: G. Rozet)

      Ответник: Велико херцогство Люксембург
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2003/18/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 27 март 2003 година за изменение на Директива 83/477/ЕИО на Съвета относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозицията на азбест по време на работа (1) или във всички случаи, като не е уведомило Комисията за тези разпоредби, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си, произтичащи по силата на член 2, параграф 1 от тази директива,

               —

               да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2003/18/ЕО е изтекъл на 14 април 2006 г.

      (1)  ОВ L 97, стр. 48; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 181.


title: Дело C-234/09: Преюдициално запитване, отправено от Vestre Landsret (Дания) на 26 юни 2009 г. — Skatteministeriet/DSV Road A/S

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/27

         Преюдициално запитване, отправено от Vestre Landsret (Дания) на 26 юни 2009 г. — Skatteministeriet/DSV Road A/S
   (Дело C-234/09)
   2009/C 205/45
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Vestre Landsret

      Страни в главното производство

      Ищец: Skatteministeriet

      Ответник: DSV Road A/S

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 204, параграф 1, буква а) във връзка с членове 92 и 96, както и с членове 1 и 4, точки 9 и 10 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1) да се тълкува в смисъл, че

                           а)

                           възниква митническо задължение в случай на режим транзит, генериран погрешно в системата НКТС от одобрен изпращач за стоки, които не съществуват физически, вследствие на което този режим транзит не може да завърши в съответствие с правилата, или

                           б)

                           не възниква митническо задължение в случая, описан в буква а), тъй като прилагането на режим транзит към стоките предполага тези стоки да съществуват физически и тъй като режим транзит, генериран погрешно в системата НКТС за несъществуващи стоки, не може да доведе до събиране на мита.

               2)

               При утвърдителен отговор на въпрос 1, буква a) трябва ли понятието „внос на стоки“ по член 4, точка 10 и понятието „стоки“ по член 204, точка 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, да се тълкуват в смисъл, че обхващат едновременно физически съществуващите стоки и стоките, които съществуват само виртуално?

      (1)  ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58.


title: Дело T-270/14: Жалба, подадена на 29 април 2014 г.  — Grupa Azoty ATT Polymers/Комисия

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/24

         Жалба, подадена на 29 април 2014 г. — Grupa Azoty ATT Polymers/Комисия
   (Дело T-270/14)
   2014/C 223/29
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Grupa Azoty ATT Polymers GmbH (Губен, Германия) (представители: Rechtsanwälte H. Janssen и S. Kobes)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2013 г. по дело държавна помощ SA.33995 (2013/C) — Подкрепа за електроенергията от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първо правно основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като предвидената в Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) допълнителна такса по EEG и особеният компенсационен режим не представляват отпускане на държавни или контролирани от държавата ресурси. Всички релевантни за квалифицирането на тези мерки факти са били установени в досъдебната процедура със страни Комисията и Федерална република Германия. Повече няма съмнения, които Комисията да е длъжна да установява в производство по член 108, параграф 2 ДФЕС и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (1).

               2.

               Второто правно основание: нарушение на член 108, параграф 1 ДФЕС и на принципа на правна сигурност

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че Комисията не се е съобразила с член 108, параграф 1 ДФЕС и с принципа на правна сигурност, като е приложила производството за нова помощ по член 4, параграф 4 от Регламент № 659/1999, вместо производството за съществуваща помощ по член 17 и следващите от Регламент № 659/1999, за да провери оценката на EEG като помощ. В това отношение той посочва по-специално, че с решение от 22 май 2002 г. Комисията не е квалифицирала EEG от 2000 г. като помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като не е налице прехвърляне на държавни ресурси. Спрямо решението на Комисията от 22 май 2002 г. измененията на EEG от 2000 г. в EEG от 2012 г. не били съществени. Следователно Комисията е можела да изрази различното си правно тълкуване в производство по член 108, параграф 1 ДФЕС, без да обременява жалбоподателя.

               3.

               Третото правно основание: нарушение на член 41 от Хартата на основните права и на правото на изслушване

                           —

                           По-нататък жалбоподателят твърди, че ответникът е издал обжалваното решение, без преди това да му даде възможност да изрази становище.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО, ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.


title: Дело T-441/17: Жалба, подадена на 4 юли 2017 г. — Arca Capital Bohemia/Комисия

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/26

         Жалба, подадена на 4 юли 2017 г. — Arca Capital Bohemia/Комисия
   (Дело T-441/17)
   (2017/C 347/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Arca Capital Bohemia a.s. (Прага, Чешка република) (представител: M. Nedelka, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение COMP/F3/NB/tt*D-2017/025322 на Комисията от 13 март 2017 г., с което съгласно Регламент (ЕО) № 1049/2001 частично се отказва достъп до документи по дело COMP/SA. 25076 (2011/NN) — Privatisation of Rental Housing — Karbon Invest,

               —

               да отмени Решение C(2017) 3129 окончателен на Комисията от 4 май 2017 г., с което се потвърждава Решение COMP/F3/NB/tt*D-2017/025322 на Комисията от 13 март 2017 г.,

               —

               да осъди Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски и тези, направени от жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: неправилно прилагане на изключенията, предвидени в член 4, параграф 2, първо и трето тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че ответникът е приложил неправилно релевантната съдебна практика, която според него не е приложима за случаи, в които административното производство е приключило. Също така по делата относно държавни помощи има много силен обществен интерес от получаване на възможно най-много информация, за да бъдат контролирани държавните органи, и изведените от търговски интереси доводи трябва да бъдат анализирани по-различно отколкото по делата относно сливания или картели.

               2.

               Второ основание: наличие на по-висш обществен интерес, диктуващ оповестяването

                           —

                           В това отношение жалбоподателят излага доводи в смисъл, че въпросната приватизация има изключително отрицателно социално въздействие, и се позовава на ширещите се съмнения за нередовности, допуснати от държавните органи в хода на процедурата.


title: Дело C-540/07: Решение на Съда (втори състав) от 19 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Свободно движение на капитали — Член 56 ЕО — Членове 31 и 40 от Споразумението за ЕИП — Пряко данъчно облагане — Данък при източника, удържан върху дивиденти, изплащани към чужбина — Приспадане в седалището на получателя на дивидента по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/5

         Решение на Съда (втори състав) от 19 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-540/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно движение на капитали - Член 56 ЕО - Членове 31 и 40 от Споразумението за ЕИП - Пряко данъчно облагане - Данък при източника, удържан върху дивиденти, изплащани към чужбина - Приспадане в седалището на получателя на дивидента по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане)
   2010/C 24/07
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и A. Aresu)

      Ответник: Италианска република (представители: R. Adam, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 56 CE и 40 ЕИП — Данъчен режим, съгласно който данъкът върху дивидентите, разпределяни от дружества, установени в други държави членки и в държавите от ЕИП, е по-висок отколкото върху изплащаните „в страната“ дивиденти

      Диспозитив

               1.

               Като подлага дивидентите, разпределяни на дружества, установени в други държави членки, на по-неблагоприятен данъчен режим от прилагания за дивидентите, разпределяни на дружествата — местни лица, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 56, параграф 1 ЕО.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Осъжда Италианската република да заплати три четвърти от всички съдебни разноски. Осъжда Комисията на Европейските общности да понесе останалата една четвърт от съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело C-378/10: Преюдициално запитване, отправено от Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Република Унгария) на 28 юли 2010 г. — VALE Építési Kft.

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/13

         Преюдициално запитване, отправено от Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Република Унгария) на 28 юли 2010 г. — VALE Építési Kft.
   (Дело C-378/10)
   ()
   2010/C 317/25
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Страна в главното производство

      Жалбоподател: VALE Építési Kft.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли приемащата държава членка да се съобразява с членове 43 ЕО и 48 ЕО, когато учредено в държава членка (по произход) дружество прехвърли седалището си в приемащата държава членка като за тази цел същевременно се заличи вписването му в търговския регистър в приемащата държава членка, собствениците на капитала одобрят нов учредителен акт в съответствие с правото на приемащата държава членка и дружеството поиска да бъде вписано в търговския регистър в приемащата държава членка в съответствие с нейното право?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос трябва ли членове 43 ЕО и 48 ЕО да се тълкуват в смисъл,че не допускат правна уредба или практика в (приемащата) държава членка, която не признава на дружество, надлежно учредено съгласно правото на друга държава членка (по произход), правото да прехвърли седалището си в приемащата държава членка и да продължи дейността си съгласно нейното право?

               3.

               От значение ли е за отговора на втория въпрос причината, поради която приемащата държава членка отказва да впише дружеството молител в търговския регистър, и по-специално

                           —

                           обстоятелството, че в учредителния акт, одобрен в приемащата държава членка, като праводател се сочи дружеството, учредено в държавата членка по произход и заличено от нейния търговски регистър, и се иска това дружество да се посочи като праводател в търговския регистър в приемащата държава членка?

                           —

                           в случая на международно вътреобщностно преобразуване трябва ли приемащата държава членка, с оглед на произнасянето по молбата за вписване в търговския регистър, да се съобрази с акта на държавата членка по произход, с който преместването на седалището е отразено в нейния търговския регистър, и до каква степен?

               4.

               Има ли право приемащата държава членка да разгледа молбата за вписване в нейния търговски регистър, подадена от дружество при международно вътреобщностно преобразуване, като приложи нормите на своето дружествено право, уреждащи вътрешните преобразувания на дружества, тоест като наложи на посоченото дружество всички изисквания на дружественото право на приемащата държава във връзка с вътрешните преобразувания (например изготвяне на баланс и опис на имуществото) или напротив членове 43 ЕО и 48 ЕО я задължават да прави разлика между международните вътреобщностни и вътрешните преобразувания, и ако това е така — до каква степен?


title: Дело T-52/13: Решение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — Efag Trade Mark Company/СХВП (FICKEN) (Марка на Общността — Заявка на словна марка на Общността „FICKEN“ — Абсолютно основание за отказ — Марка, която противоречи на обществения ред и на добрите нрави — Член 7, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/15

         Решение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — Efag Trade Mark Company/СХВП (FICKEN)
   (Дело T-52/13) (1)

   (Марка на Общността - Заявка на словна марка на Общността „FICKEN“ - Абсолютно основание за отказ - Марка, която противоречи на обществения ред и на добрите нрави - Член 7, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 377/34
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (представител: M. Wekwerth, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 18 октомври 2012 г. (дело R 493/2012-1) относно заявка за регистрация на словния знак „FICKEN“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 101, 6.4.2013 г.


title: Дело C-107/13: Решение на Съда (втори състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Велико Търново — България) — „Фирин“ ООД/Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“  — Велико Търново, при Централно управление на Националната агенция за приходите (Обща система на данъка върху добавената стойност  — Приспадане на данъка, платен за получена доставка  — Авансови плащания  — Отказ да се признае приспадане  — Измама  — Коригиране на сумата за приспадане, когато не е извършена облагаемата доставка  — Условия)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/14

         Решение на Съда (втори състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Велико Търново — България) — „Фирин“ ООД/Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — Велико Търново, при Централно управление на Националната агенция за приходите
   (Дело C-107/13) (1)

   ((Обща система на данъка върху добавената стойност - Приспадане на данъка, платен за получена доставка - Авансови плащания - Отказ да се признае приспадане - Измама - Коригиране на сумата за приспадане, когато не е извършена облагаемата доставка - Условия))
   2014/C 135/15
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд — Велико Търново

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Фирин“ ООД

      Ответник: Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — Велико Търново, при Централно управление на Националната агенция за приходите

      Предмет

   Преюдициално запитване — Административен съд Велико Търново — Тълкуване на член 168, буква а) във връзка с член 65, член 90, параграф 1 и член 185, параграф 1, както и на член 205 във връзка с член 168, буква а) и член 193 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправки в OB L 74, 2011 г., стр. 3 и OB L 249, 2012 г., стр. 15) — Принципи на неутралитет на ДДС, на ефикасност и на пропорционалност — Приспадане на данъка, платен по получена доставка — Плащане на аванси за стоки, определени ясно преди доставката — Отказ да се признае приспадане при получаването на аванса поради липса на доставка на стоките — Възможност за доставчика за корекция на първоначално извършеното приспадане и влияние върху отказа да се признае такова приспадане — Отказ да се признае приспадане на ДДС на получателя на доставка поради солидарната отговорност за плащането на данъка от различен от платеца на данъка субект — Определяне на солидарно отговорното лице на базата на презумпции, основаващи се на правни институти на гражданското право

      Диспозитив

   Член 65, член 90, параграф 1, член 168, буква a), член 185, параграф 1 и член 193 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че изискват да се коригира приспадането на данъка върху добавената стойност, извършено от получателя по фактура, издадена за авансово плащане във връзка с доставка на стоки, когато при обстоятелства като тези по главното производство тази доставка в крайна сметка не е извършена, въпреки че доставчикът все още дължи този данък и не е възстановил авансово платената сума.

      (1)  ОВ C 129, 4.5.2013 г.


title: Дело F-10/08: Жалба, подадена на 21 януари 2008 г. — Aayhan и др./Парламент

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/70

         Жалба, подадена на 21 януари 2008 г. — Aayhan и др./Парламент
   (Дело F-10/08)
   (2008/C 64/116)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Laleh Aayhan (Страсбург, Франция) и други (представител: R. Blindauer, avocat)

      Ответник: Европейски парламент
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на Решението на Европейския парламент от 25 октомври 2007 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателите на 21 юни 2007 г. жалба за признаване на всички договори с определен срок, които те са сключили с тази институция, за един общ договор за неопределено време
   Искания на жалбоподателите

               —

               Да се отмени изричното решение от 25 октомври 2007 г. на Генералния секретар на Европейския парламент, орган по назначаването (ОН), за отхвърляне на жалба, постъпила в Парламента на 27 юни 2007 г.;

               —

               всички договори с определен срок, сключени между жалбоподателите и Европейския парламент, да се считат за един общ договор за неопределено време, оставащ в сила след 1 януари 2007 г.;

               —

               всички подали жалба служители да се възстановят на договор за неопределено време към Европейския парламент;

               —

               на всеки подал жалба служител да се присъди обезщетение за целия период от постъпването му на служба, равняващо се на правото на платен годишен отпуск, придобито за времето на работа;

               —

               да се вземе предвид обстоятелството, че жалбоподателите считат Решението от 20 април 2007 г. за отхвърляне на жалбата и че вече са сезирали Съда на публичната служба.


title: Дело C-598/14 P: Решение на Съда (втори състав) от 5 април 2017 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост/Gilbert Szajner, Forge de Laguiole (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 8, параграф 4 — Член 65, параграфи 1 и 2 — Словна марка „LAGUIOLE“ — Искане за обявяване на недействителност, основано на по-ранно право, придобито по силата на националното право — Прилагане на националното право от EUIPO — Роля на съдилищата на Съюза)

text:
               29.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 168/5

         Решение на Съда (втори състав) от 5 април 2017 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост/Gilbert Szajner, Forge de Laguiole
   (Дело C-598/14 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 8, параграф 4 - Член 65, параграфи 1 и 2 - Словна марка „LAGUIOLE“ - Искане за обявяване на недействителност, основано на по-ранно право, придобито по силата на националното право - Прилагане на националното право от EUIPO - Роля на съдилищата на Съюза))
   (2017/C 168/04)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Други страни в производството: Gilbert Szajner (представител: A. Sam-Simenot, адвокат), Forge de Laguiole (представител: F. Fajgenbaum, адвокат)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да заплати съдебните разноски.

               3)

               Forge de Laguiole SARL понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 96, 23.3.2015 г.


title: Дело C-126/16: Решение на Съда (трети състав) от 22 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Midden-Nederland — Нидерландия) — Federatie Nederlandse Vakvereniging и др./Smallsteps BV (Преюдициално запитване — Директива 2001/23/ЕО — Членове 3—5 — Прехвърляне на предприятия — Гарантиране на правата на работниците и служителите — Изключения — Производство по несъстоятелност — Pre-pack — Продължаване на дейността на предприятие)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/15

         Решение на Съда (трети състав) от 22 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Midden-Nederland — Нидерландия) — Federatie Nederlandse Vakvereniging и др./Smallsteps BV
   (Дело C-126/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2001/23/ЕО - Членове 3—5 - Прехвърляне на предприятия - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Изключения - Производство по несъстоятелност - Pre-pack - Продължаване на дейността на предприятие))
   (2017/C 277/20)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Midden-Nederland

      Страни в главното производство

      Ищци: Federatie Nederlandse Vakvereniging, Karin van den Burg-Vergeer, Lyoba Tanja Alida Kukupessy, Danielle Paase-Teeuwen, Astrid Johanna Geertruda Petronelle Schenk

      Ответник: Smallsteps BV

      Диспозитив

   Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности, и по-специално член 5, параграф 1, трябва да се тълкува в смисъл, че гарантираната от членове 3 и 4 от тази директива закрила на работниците се запазва в положение като разглежданото в главното производство, при което прехвърлянето на предприятие се извършва след обявяването му в несъстоятелност в контекста на процедура по pre-pack, подготвена преди обявяването в несъстоятелност и осъществена непосредствено след решението за обявяване в несъстоятелност, като в рамките на тази процедура „бъдещ синдик“, назначен от съд, проучва възможностите за евентуално продължаване на дейността на това предприятие от трето лице и се подготвя да предприеме конкретните действия веднага след решението за обявяване в несъстоятелност, за да се осъществи продължаването на дейността, и от друга страна, че в това отношение не е релевантна преследваната от процедурата по pre-pack цел за постигане на максимален размер на приходите от прехвърлянето за всички кредитори на предприятието.

      (1)  ОВ C 165, 10.5.2016 г.


title: Дело C-72/08: Иск, предявен на 20 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/22

         Иск, предявен на 20 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-72/08)
   (2008/C 92/42)
   Език на производството: полски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Vidal Puig и A. Stobiecka-Kuik)

      Ответник: Република Полша
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно безопасността на въздухоплавателни средства на трети страни, които използват летища на Общността (1) или, при всички случаи, като не е уведомила Комисията за тях, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 11 от посочената директива.

               —

               Република Полша да се осъди да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът, предвиден за транспониране на Директива 2004/36/ЕИО, е изтекъл на 30 април 2006 г.

      (1)  ОВ 2004 г., L 143, стр. 76; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 14, стр. 25.


title: Дело T-231/11: Жалба, подадена на 2 май 2011 г. — Fraas/СХВП (мотив от прекръстосани квадрати в тъмносиво, светло сиво, светло синьо, тъмно синьо, охра и бежово)

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/18

         Жалба, подадена на 2 май 2011 г. — Fraas/СХВП (мотив от прекръстосани квадрати в тъмносиво, светло сиво, светло синьо, тъмно синьо, охра и бежово)
   (Дело T-231/11)
   2011/C 238/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Германия) (представители: Rechtsanwälte R. Kunze и G. Würtenberger)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав от 4 март 2011 г. по апелативно производство R 2041/2010-4 относно заявката за марка на Общността 008 423 626 (фигуративна марка);

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати разноските по производството

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която изобразява мотив от прекръстосани квадрати в тъмносиво, светло сиво, светло синьо, тъмно синьо, охра и бежово за стоки от класове 18, 24 и 25 — Заявка № 8 423 626

      Решение на проверителя: частично отхвърля заявката

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009, тъй като разглежданата марка на Общността няма отличителен характер, както и нарушение на членове 75 и 76 от Регламент № 207/2009, тъй като апелативният състав не е разгледал изложените от жалбоподателя подробни фактически и правни аргументи.


title: Дело T-184/16: Жалба, подадена на 22 април 2016 г. — NRJ Group/EUIPO – Sky International (SKY ENERGY)

text:
               27.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/23

         Жалба, подадена на 22 април 2016 г. — NRJ Group/EUIPO – Sky International (SKY ENERGY)
   (Дело T-184/16)
   (2016/C 232/31)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: NRJ Group (Боало, Франция) (представител: M. Antoine-Lalance, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Sky International AG (Цуг, Швейцария)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „SKY ENERGY“ – Заявка за регистрация No 9 727 322

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 5 февруари 2016 г. по преписка R 3137/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да потвърди оспорваното решение в частта, в която се уважава възражението по отношение на следните стоки и услуги:
               Клас 9: Записани радиопрограми; записани програми за радиопредаване или други радиоемисии;
               Клас 38: Радиоизлъчване; услуги за предаване и комуникации, излъчване и/или предаване на радиопрограми; сателитно, DTT (цифрова наземна телевизия), DSL (цифрова абонаментна линия) и широкобандово излъчване и/или предаване на аудио и/или аудиовизуално програмиране; предаване на аудио и/или аудиовизуално програмиране (чрез всякакви средства); предоставяне на достъп до новини, последни събития и спортна информация; телекомуникация на информация, включително уеб страници; телекомуникационни и/или комуникационни услуги и/или предаване и/или излъчване на радиопрограми;

               —

               Клас 41: радиоразвлекателни услуги, представяне и разпространение на радиопрограми, предоставяне на новини, текущи събития и спортна информация, новини, текущи събития и образователни информационни услуги; разпространение на радиопрограми, предоставяне на радиопрограми,

               —

               да отмени обжалваното решение в останалата му част,

               —

               да уважи възражението и да отхвърли оспорваната заявка за регистрация на марка на ЕС за всички стоки и услуги,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-606/13: Жалба, подадена на 15 ноември 2013 г. — Mustang/СХВП — Dubek (20 CLASS A FILTER CIGARETTES Mustang)

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/22

         Жалба, подадена на 15 ноември 2013 г. — Mustang/СХВП — Dubek (20 CLASS A FILTER CIGARETTES Mustang)
   (Дело T-606/13)
   2014/C 39/39
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Mustang — Bekleidungswerke GmbH & Co. KG (Кюнцелсау, Германия) (представител: S. Völker, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Dubek Ltd (Петах Тиква, Израел)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 13 септември 2013 г., постановено по преписка R 416/2012-4 относно процедурата по възражение срещу заявка за регистрация на марка на Общността № 6 065 098,

               —

               да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Dubek Ltd

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „20 CLASS A FILTER CIGARETTES Mustang“ за стоки от клас 34 — регистрация на марка на Общността № 6 065 098.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска словна и фигуративна марка „MUSTANG“ за стоки от класове 9, 14, 18 и 25.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009.


title: Дело T-364/08: Решение на Общия съд от 24 март 2010 г. — 2nine/СХВП — Pacific Sunwear of California ( „nollie“ ) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „nollie“ — По-ранна словна национална марка „NOLI“ и по-ранна словна международна марка „NOLI“ — Относително основание за отказ — Липса на сходство между стоките — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) — Член 74, параграф 1 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/32

         Решение на Общия съд от 24 март 2010 г. — 2nine/СХВП — Pacific Sunwear of California („nollie“)
   (Дело T-364/08) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „nollie“ - По-ранна словна национална марка „NOLI“ и по-ранна словна международна марка „NOLI“ - Относително основание за отказ - Липса на сходство между стоките - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) - Член 74, параграф 1 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009)
   2010/C 134/53
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: 2nine Ltd (Лондон, Обединеното кралство) (представител: S. Palmer, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, Калифорния, Съединени щати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 16 юни 2008 г. (преписка R 1591/2007-2), прието в производство по възражение между 2nine Ltd и Pacific Sunwear of California, Inc.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда 2nine Ltd да заплати направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело C-371/09: Решение на Съда (трети състав) от 29 юли 2010 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Isaac International Limited) (Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Митнически кодекс — Член 212а — Регламент (ЕИО) № 2454/93 — Член 292 — Регламент (ЕО) № 88/97 — Член 14 — Антидъмпингово мито — Рамки на велосипеди)

text:
               11.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/12

         Решение на Съда (трети състав) от 29 юли 2010 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Isaac International Limited)
   (Дело C-371/09) (1)

   (Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Митнически кодекс - Член 212а - Регламент (ЕИО) № 2454/93 - Член 292 - Регламент (ЕО) № 88/97 - Член 14 - Антидъмпингово мито - Рамки на велосипеди)
   2010/C 246/19
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Ответник: Isaac International Limited

      Предмет

   Преюдициално запитване — High Court of Justice (Chancery Division) — Тълкуване на член 14, буква в) от Регламент (ЕО) № 88/97 на Комисията от 20 януари 1997 година за разрешаване на освобождаването на вноса на някои велосипедни части с произход от Китайска народна република от разширяването на обхвата на действие, предвидено в Регламент (ЕО) № 71/97 на Съвета относно антидъмпинговото мито, наложено с Регламент (ЕИО) № 2474/93 на Съвета (ОВ L 17, стp. 17) — Тълкуване на член 292, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) — Тълкуване на член 212а от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година (ОВ L 302, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) — Антидъмпингово мито върху велосипедите с произход от Китайската народна република — Условия за освобождаване на някои сделки по внос на основни велосипедни части — Получаване на разрешение за специфично предназначение — Вносител, който не е получил необходимото разрешение, тъй като не е проверил текста на разпоредбите на член 14, буква в) от Регламент (ЕО) №°88/97 и на член 292, параграф 3 от Регламент (ЕИО) №°2451/93 — Понятие за явна небрежност

      Диспозитив

               1.

               Предвидената в член 292, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 1602/2000 на Комисията от 24 юли 2000 година, процедура не може да служи за разрешение на вносител, установен и упражняващ дейността си в две държави членки, който внася стоки в първата държава членка, за да ги транспортира незабавно във втората държава членка, така че той да се ползва от освобождаване от антидъмпингови мита по силата на член 14, буква в) от Регламент (ЕО) № 88/97 на Комисията от 20 януари 1997 година за разрешаване на освобождаването на вноса на някои велосипедни части с произход от Китайска народна република от разширяването на обхвата на действие, предвидено в Регламент (ЕО) № 71/97 на Съвета относно антидъмпинговото мито, наложено с Регламент (ЕИО) № 2474/93 на Съвета.

               2.

               Член 212а от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 1 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 година, не позволява да се предостави освобождаване от антидъмпингови мита на вносител, който не разполага с предварително разрешение за освобождаване от мита по силата на член 14, буква в) от Регламент № 88/97.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело F-26/14: Жалба, подадена на 24 март 2014 г.  — ZZ/Парламент

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/56

         Жалба, подадена на 24 март 2014 г. — ZZ/Парламент
   (Дело F-26/14)
   2014/C 175/80
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi, C. Bernard-Glanz и A. Tymen, avocats)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за отхвърляне на искането за съдействие, подадено от жалбоподателя поради психически тормоз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени имплицитното решение за отхвърляне на искането за съдействие на жалбоподателя от 13 февруари 2013 г.,

               —

               да се отмени решението от 18 декември 2013 г. за отхвърляне на административната жалба на жалбоподателя от 26 август 2013 г.,

               —

               да се присъди обезщетение на жалбоподателя за претърпените вреди в размер на 7 500 EUR за материалните вреди и в размер на 50 000 EUR за моралните вреди,

               —

               да се осъди Парламента да заплати съдебните разноски.