title: Дело T-589/10: Жалба, подадена на 29 декември 2010 г. — Just Music Fernsehbetrieb/СХВП — France Télécom (Jukebox)

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/20

         Жалба, подадена на 29 декември 2010 г. — Just Music Fernsehbetrieb/СХВП — France Télécom (Jukebox)
   (Дело T-589/10)
   2011/C 72/34
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Just Music Fernsehbetrieb GmbH (Landshut, Германия) (представител: T. Kaus, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: France Télécom SA (Париж, Франция)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 октомври 2010 г. по преписка R 1408/2009-1,

               —

               да се разпореди на ответника да измени решението по възражението от 30 септември 2010 г. по дело B 1304494 и да се уважи изцяло заявката за регистрация № 6163778,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски,

               —

               другата страна в производството пред апелативния състав да бъде осъдена да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав и пред отдела по споровете, и

               —

               при условията на евентуалност, производството да бъде спряно до постановяването на окончателно решение относно подаденото от жалбоподателя на 21 декември 2010 г. пред СХВП искане за отмяна на по-ранната марка на Общността № 3693108.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „Jukebox“ за услуги от класове 38 и 41 — заявка за марка на Общността № 6163778

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративната марка на Общността „JUKE BOX“, регистрирана под № 3693108 за стоки и услуги от класове 9, 16, 35, 38, 41 и 42

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: жалбоподателят твърди, че с обжалваното решение се нарушава: (i) член 15 и член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като не са представени никакви доказателствата за реалното използване на марката, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението, а именно фигуративна марка на Общността „JUKE BOX“, регистрирана под № 3693108, (ii) член 8, параграф 1, буква б), член 9 и член 65, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е преценил сходството на оспорената марка и (iii) член 78 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав не е упражнил правомощията си да събира доказателства и не е упражнил в пълна степен правомощията си.


title: Дело F-76/07: Иск, предявен на 17 юли 2007 г. — Birkhoff/Комисия

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/30

         Иск, предявен на 17 юли 2007 г. — Birkhoff/Комисия
   (Дело F-76/07)
   (2007/C 235/56)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Германия) (представител: K. Hösgen, Rechtsanwalt)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 18 април 2007 г., постановено по жалба на ищеца (№ R/16/07),

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът, пенсиониран служител на Европейската Комисия, дължи издръжка на дъщеря си, която страда от пълна парализа на долната част на тялото, поради което се нуждае от инвалидна количка. Според ищеца, последната не може да се използва, тъй като се е счупила вследствие на износване. Ищецът е поискал да бъдат поети разноските за нова инвалидна количка, което е отхвърлено от Комисията.
   Ищецът се оплаква от нарушение на правата му, като се позовава на членове 72 и 110 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности във връзка с приложение I, раздел ХII, буква Е., точка 4 от Общата уредба на здравното осигуряване на длъжностните лица на Европейските общности.


title: Дело C-512/10: Иск, предявен на 26 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/16

         Иск, предявен на 26 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-512/10)
   ()
   2011/C 30/26
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: H. Støvlbæk и K. Herrmann)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че при транспонирането на първия пакет мерки в областта на железопътния транспорт Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 3 и по приложение II към Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно развитието на железниците в Общността (1), в редакцията ѝ след изменение, и по член 4, параграф 2 и член 14, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (2), както и по член 6, параграфи 2 и 3 от Директива 2001/14, член 6, параграф 1 от Директива 2001/14 във връзка с член 7, параграфи 3 и 4 от Директива 91/440, в редакцията ѝ след изменение, и член 7, параграф 3 и член 8, параграф 1 от Директива 2001/14,

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията излага четири твърдения за неизпълнение от страна на Република Полша на задълженията ѝ, произтичащи от разпоредбите от първия пакет мерки в областта на железопътния транспорт.
   На първо място, според Комисията Република Полша не е предвидила механизми, които да осигурят независимостта на процеса по вземане на решение и на организацията на управителя на инфраструктурата, който изпълнява съществени функции, а именно PLK S.A. (Polskie Linie Kolejowe, Spółka Akcyjna [Полски железници АД]), от холдинговото дружество, т.е. както от дружеството майка PKP S.A., така и от други дъщерни дружества на холдинга, които са железопътни превозвачи.
   На второ място, според Комисията Република Полша не е взела подходящите мерки в съответствие с член 6, параграф 1, първа алинея от Директива 2001/14 и член 7, параграфи 3 и 4 от Директива 91/440, за да гарантира, че управителят на инфраструктурата, PLK S.A., своевременно ще постигне финансово равновесие. Република Полша разрешила на PLK S.A. да акумулира загуби до 2012 г.
   На трето място, според Комисията Република Полша не е предвидила специална система за стимули, изисквана съгласно член 6, параграфи 2 и 3 от Директива 2001/14 по отношение на PLK S.A., за да се намалят разходите и таксите за използване на железопътната инфраструктура.
   На четвърто място, според Комисията Република Полша не е взела — в нарушение член 7, параграф 3 от Директива 2001/14 — необходимите мерки, за да гарантира, че таксите за минимален достъп до железопътната инфраструктура се определят въз основа на разходите, произтекли директно вследствие на извършването на железопътната услуга. Освен това Република Полша не предвидила изисквания съгласно член 8, параграф 1 от Директива 2001/14 механизъм за контрол, чрез който може да се провери дали различните пазарни сегменти са в състояние да понесат увеличени такси за достъп до железопътната инфраструктура и използването ѝ.

      (1)  ОВ L 237, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86.

      (2)  ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66.


title: Дело T-182/11: Жалба, подадена на 28 март 2011 г. — Dacoury-Tabley/Съвет

text:
               21.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/29

         Жалба, подадена на 28 март 2011 г. — Dacoury-Tabley/Съвет
   (Дело T-182/11)
   2011/C 152/51
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Philippe Henry Dacoury-Tabley (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представител: G. Collard, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да установи, че по отношение на жалбоподателя, г-н Philippe Henry DACOURY-TABLEY, фактите не обосновават приемането на Регламент (ЕС) № 85/2011 на Съвета от 31 януари 2011 година и Решение 2011/71/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 година, публикувани на 2 февруари 2011 г. в Официален вестник на Европейския съюз,

               —

               и съответно:

                           —

                           да отмени Регламент (ЕС) № 85/2011 на Съвета от 31 януари 2011 година и Решение 2011/71/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 година,

                           —

                           при условията на евентуалност, да задължи Съвета да премахне името на г-н Philippe Henry DACOURY-TABLEY от списъка в приложението към този регламент и това решение.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране, доколкото мотивите за включването на жалбоподателя в списъка на лицата и стопанските субекти, към които се прилагат ограничителните мерки, са твърде общи и стандартни и не са посочени конкретни факти, позволяващи да се прецени обосноваността на включването.

               2.

               Второто правно основание е изведено от явна грешка в преценката, доколкото:

                           —

                           в решението се приема, че жалбоподателят е отказал да се подчини на г-н A. Ouattara, докато всъщност жалбоподателят се опитал да предаде под негов контрол Централната банка на държавите от Западна Африка (ВСЕАО), на която е бил управител,

                           —

                           в решението се приема, че жалбоподателят е допринасял за финансирането на незаконната администрация на г-н L. Gbagbo, докато всъщност ВСЕАО с дейността си изобщо не оказала финансова подкрепа на властите,

                           —

                           освен това към момента на приемането на обжалвания регламент и обжалваното решение жалбоподателят вече не бил управител на ВСЕАО.


title: Дело C-19/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 29 януари 2009 г. (преюдициално запитване от Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Швеция) — Migrationsverket/Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian (Право на убежище — Регламент (ЕО) № 343/2003 — Обратно приемане от държава-членка на търсещ убежище, чиято първоначална молба е отхвърлена и който се намира в друга държава-членка, в която е подал нова молба за убежище — Начален момент на срока за изпълнение на прехвърлянето на търсещ убежище — Процедура за прехвърляне — предмет на жалба, която може да има суспензивен ефект)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 29 януари 2009 г. (преюдициално запитване от Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Швеция) — Migrationsverket/Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian
   (Дело C-19/08) (1)

   (Право на убежище - Регламент (ЕО) № 343/2003 - Обратно приемане от държава-членка на търсещ убежище, чиято първоначална молба е отхвърлена и който се намира в друга държава-членка, в която е подал нова молба за убежище - Начален момент на срока за изпълнение на прехвърлянето на търсещ убежище - Процедура за прехвърляне - предмет на жалба, която може да има суспензивен ефект)
   (2009/C 69/15)
   Език на производството: шведски
   Запитваща юрисдикция
   Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen
   Страни в главното производство

      Ищец: Migrationsverket

      Ответници: Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian
   Предмет
   Преюдициално запитване — Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolen (Швеция) — Тълкуване на член 20, параграф 1, буква г) и член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава-членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите-членки от гражданин на трета страна (ОВ L 50, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 56) — Обратно приемане от държава-членка на търсещ убежище, който се намира в друга държава-членка, в която е подал отново молба за убежище — Начало на срока за прехвърлянето на търсещ убежище
   Диспозитив
   Член 20, параграф 1, буква г) и член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава-членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите-членки от гражданин на трета страна, трябва да се тълкуват в смисъл, че когато законодателството на молещата държава-членка предвижда суспензивен ефект на жалба, срокът за изпълнение на прехвърлянето започва да тече не считано още от временното съдебно решение за спиране на процедурата за прехвърляне, а едва от съдебното решение по основателността на процедурата, което вече не може да попречи на прехвърлянето.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.


title: Дело T-88/17: Жалба, подадена на 13 февруари 2017 г. — Испания/Комисия

text:
               27.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/25

         Жалба, подадена на 13 февруари 2017 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-88/17)
   (2017/C 095/33)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: M. Sampol Pucurull и M. García-Valdecasas Dorrego)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени отчасти, що се отнася до разплащателната агенция на Екстремадура, Решение за изпълнение на Комисията (ЕС) № 2016/2113 от 30 ноември 2016 година относно уравняването на сметките на разплащателните агенции на държавите членки във връзка с разходите, финансирани от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) през последната година (16 октомври 2014 г. — 31 декември 2015 г.) от изпълнението на програмния период 2007—2013 г. на ЕЗФРСР, по силата на което на тази агенция не е възстановена сумата от 5 364 682,52 EUR,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 69 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 277, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 66, стр. 101), изменен с Регламент (ЕО) № 473/2009 на Съвета от 25 2009 година (ОВ L 144, стр. 3), доколкото не позволява приспадането на сумата от 5 364 682,52 EUR (суми, които не могат да бъдат използвани повторно) при уравняването на сметките относно финансовите разходи от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) през последната година от изпълнението на програмния период 2007—2013 г. на ЕЗФРСР.

               2.

               Второто основание е изтъкнато при условията на евентуалност, в случай че Общият съд приеме, че не е налице нарушение на член 69 от Регламент (ЕО) № 1698/2005, и е изведено от това, че действията на ответника са произволни, че той е надхвърлил свободата на преценка, с която разполага, и също, че е нарушил принципа на оправданите правни очаквания.


title: Дело T-117/17: Жалба, подадена на 23 февруари 2017 г. — Proximus/Съвет

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/36

         Жалба, подадена на 23 февруари 2017 г. — Proximus/Съвет
   (Дело T-117/17)
   (2017/C 151/47)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Proximus SA/NV (Брюксел, Белгия) (представител: B. Schutyser, lawyer)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени връченото на жалбоподателя на 23 декември 2016 г. решение на Съвета да възложи поръчката на друг участник в тръжната процедура, а не на жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно основание, в рамките на което твърди, че прилаганата методика за оценяване на цената на офертите не допуска да се избере икономически най-изгодната оферта съобразно изискванията на правото на Европейския съюз.


title: Дело F-127/15: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 21 юли 2016 г. — Pinto Ferreira/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Дисциплинарно наказание — Член 9, параграф 2 от приложение IX към Правилника — Удръжка от пенсията — Неразрешена външна дейност — Липса на искане за предварително разрешение)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/37

      Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 21 юли 2016 г. — Pinto Ferreira/Комисия
      (Дело F-127/15) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица - Дисциплинарно наказание - Член 9, параграф 2 от приложение IX към Правилника - Удръжка от пенсията - Неразрешена външна дейност - Липса на искане за предварително разрешение))
      (2016/C 364/45)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: António Gaspar Pinto Ferreira (Брюксел, Белгия) (представители: C. W. Godfrey, C. Antoine и M. Gomes Lopes, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: C. Ehrbar и F. Simonetti)

         Предмет на делото

      Искане за отмяна на решението на Комисията, с което поради извършването на неразрешена външна дейност на жалбоподателя се налага дисциплинарно наказание удръжка в размер на 185 EUR от пенсията му за срок от дванадесет месеца и което влиза в сила на датата на пенсионирането му

         Диспозитив на решението

                  1)

                  Отменя решението от 16 декември 2014 г., с което органът по назначаването в Европейската комисия е наложил на г-н António Gaspar Pinto Ferreira наказанието, предвидено в член 9, параграф 2 от приложение IX към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.

                  2)

                  Европейската комисия понася наред с направените от нея съдебни разноски и тези на г-н Pinto Ferreira.

         (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г., стр. 43


title: Дело T-218/08: Жалба, подадена на 11 юни 2008 г. — Lemans/СХВП — Stephen Turner (ICON)

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/33

         Жалба, подадена на 11 юни 2008 г. — Lemans/СХВП — Stephen Turner (ICON)
   (Дело T-218/08)
   (2008/C 197/57)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Lemans Corporation (Janesville, Съединени Щати) (представител: M. Cover, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Stephen Turner (Luddington, Обединено Кралство)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение R 589/2007-2 от 28 март 2008 г. на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни),

               —

               да се отхвърли възражението и да се постанови, че разглежданата марка на Общността може да бъде регистрирана, и

               —

               да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разноските, включително по производствата пред апелативния състав и Първоинстанционния съд.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „ICON“ за стоки и услуги от класове 9, 18 и 25 — заявка № 2 197 366.

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална словна марка „IKON“ за стоки от клас 9 — марка на Обединеното кралство № 2 243 676.

      Решение на отдела по споровете: изцяло отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Апелативният състав неправилно е приел, че другата страна в производството пред него има правен интерес да направи възражение.


title: Дело C-701/15: Решение на Съда (девети състав) от 13 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Италия) — Malpensa Logistica Europa SpA/SEA — Società Esercizi Aeroportuali SpA (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Транспорт — Понятие „разработване на дадена географска област за целите на осигуряване на летища или други терминални бази на превозвачите по въздух“ — Директиви 2004/17/ЕО и 96/67/ЕО — Национална правна уредба, която не предвижда предварителна процедура за възлагане на обществена поръчка за предоставянето на летищни площи)

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/4

         Решение на Съда (девети състав) от 13 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Италия) — Malpensa Logistica Europa SpA/SEA — Società Esercizi Aeroportuali SpA
   (Дело C-701/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Транспорт - Понятие „разработване на дадена географска област за целите на осигуряване на летища или други терминални бази на превозвачите по въздух“ - Директиви 2004/17/ЕО и 96/67/ЕО - Национална правна уредба, която не предвижда предварителна процедура за възлагане на обществена поръчка за предоставянето на летищни площи))
   (2017/C 293/05)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Malpensa Logistica Europa SpA

      Ответник: SEA — Società Esercizi Aeroportuali SpA

      в присъствието на: Beta-Trans SpA

      Диспозитив

   Член 7 от Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координиране на процедурите за възлагане на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която не предвижда предварителна процедура за възлагане на обществена поръчка за предоставяне, включително и временно, на площи за наземно обслужване на летищата, без управляващата организация на летището да плаща възнаграждение за това.

      (1)  ОВ C 136, 18.4.2016 г.


title: Дело F-73/09: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 април 2011 г. — Sukup/Комисия (Публична служба — Възнаграждение и надбавки — Надбавка за дете на издръжка — Надбавка за обучение — Надбавки с обратно действие)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/50

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 април 2011 г. — Sukup/Комисия
   (Дело F-73/09) (1)

   (Публична служба - Възнаграждение и надбавки - Надбавка за дете на издръжка - Надбавка за обучение - Надбавки с обратно действие)
   2011/C 252/108
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Viktor Sukup (Брюксел, Белгия) (представители: адв. S. Rodrigues и адв. C. Bernard-Glanz, avocats)

      Ответник: Комисия (представители: г-н J. Currall и г-н D. Martin)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на „Служба за управление и плащане по индивидуални права“ на Европейската комисия на жалбоподателя да не се предоставя надбавка за дете на издръжка, нито надбавка за обучение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Sukup понася всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г., стр. 84.


title: Дело T-240/08: Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2009 г. — Procter & Gamble/СХВП — Laboratorios Alcala Farma (oli) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността oli — По-ранни словни марки на Общността OLAY — Относителни основания за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/36

         Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2009 г. — Procter & Gamble/СХВП — Laboratorios Alcala Farma (oli)
   (Дело T-240/08) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността oli - По-ранни словни марки на Общността OLAY - Относителни основания за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2009/C 205/66
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Procter & Gamble Company (Синсинати, Охайо, Съединени щати) (представители:: T. Scourfield, N. Beckett, solicitors, и A. Speck, barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Laboratorios Alcala Farma SL (Мадрид, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 2 април 2008 г. (преписка № 1481/2007-2) относно процедура по възражение между The Procter & Gamble Company и Laboratorios Alcala Farma, SL.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда The Procter & Gamble Company да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 209, 15.8.2008 г.


title: Дело T-488/11: Решение на Общия съд от 12 юни 2014 г.  — Sarc/Комисия (Държавни помощи — Лицензионен договор за софтуер — Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ — Жалба за отмяна — Липса на съществено засягане на конкурентното положение — Недопустимост — Процесуални права на заинтересованите страни — Допустимост — Липса на започване на официална процедура по разследване — Липса на сериозни затруднения — Предимство)

text:
               28.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/9

         Решение на Общия съд от 12 юни 2014 г. — Sarc/Комисия
   (Дело T-488/11) (1)

   ((Държавни помощи - Лицензионен договор за софтуер - Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ - Жалба за отмяна - Липса на съществено засягане на конкурентното положение - Недопустимост - Процесуални права на заинтересованите страни - Допустимост - Липса на започване на официална процедура по разследване - Липса на сериозни затруднения - Предимство))
   2014/C 245/11
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Scheepsbouwkundig Advies- en Rekencentrum (Sarc) BV (Bussum, Нидерландия) (представители: H. Speyart и R. Bolhaar, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: H. van Vliet, K. Talabér-Ritz и S. Noë)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Нидерландия (представители: първоначално C. Wissels, M. Noort и B. Koopman, впоследствие C. Wissels, M. Noort, J. Langer и M. Bulterman) и Technische Universiteit Delft (Delft, Нидерландия) (представители: R. van den Tweel и P. Huurnink, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2011) 642 окончателен на Комисията от 10 май 2011 г. относно държавна помощ NN 68/2010 — Нидерландия, с което при приключването на предварителната фаза на разследване се обявява, че сключеният между Technische Universiteit Delft и Delftship BV лицензионен договор за използването изходния код за софтуер не представлява държавна помощ

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Scheepsbouwkundig Advies- en Rekencentrum (Sarc) BV да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези, направени от Европейската комисия и от Technische Universiteit Delft.

               3)

               Кралство Нидерландия понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 331, 12.11.2011 г.


title: Дело T-12/11: Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Iran Insurance/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Правно основание — Нарушение на международното право — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Явна грешка в преценката — Право на собственост — Пропорционалност — Равно третиране — Недопускане на дискриминация)

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/12

         Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Iran Insurance/Съвет
   (Дело T-12/11) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Правно основание - Нарушение на международното право - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Явна грешка в преценката - Право на собственост - Пропорционалност - Равно третиране - Недопускане на дискриминация)
   2013/C 304/22
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Iran Insurance Company (Техеран, Иран) (представител: D. Luff, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и G. Marhic)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и M. Konstantinidis)

      Предмет

   От една страна, жалба за отмяна, първо, на приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39), изменено с Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година (ОВ L 281, стр. 81) и на приложение VIII към Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1) в частите, отнасящи се до жалбоподателя, второ, на решението по отношение на жалбоподателя, „съдържащо се в“ писмо от 28 октомври 2010 г., трето, на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС (ОВ L 319, стр. 71) и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 11), доколкото същите могат да засегнат положението на жалбоподателя, четвърто, на решението по отношение на жалбоподателя „съдържащо се в“ писмо от 5 декември 2011 г., пето, на приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1) в частите, отнасящи се до жалбоподателя, и шесто, на всеки бъдещ регламент или всяко бъдещо решение на Съвета или на Комисията за изменение или допълнение на някой от обжалваните по делото актове, и от друга страна, искане за обявяване за неприложими по отношение на жалбоподателя на член 12 и на член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413, на член 16, параграф 2 и на член 26 от Регламент № 961/2010, на член 1, точка 7 от Решение 2012/35/ОВППС на Съвета от 23 януари 2012 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 19, стр. 22), на член 23, параграф 2 и на член 35 от Регламент № 267/2012, на член 1, точка 8 от Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 282, стр. 58), на член 1, точка 11 от Регламент (ЕС) № 1263/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Регламент № 267/2012 (ОВ L 356, стр. 34), както и на член 1, точка 2 от Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 356, стр. 71)

      Диспозитив

               1.

               Жалбата е недопустима в частта относно искането за отмяна на всеки бъдещ регламент или всяко бъдещо решение на Съвета на Европейския съюз или на Европейската комисия за изменение или допълнение на някой от обжалваните по делото актове.

               2.

               Липсва основание за произнасяне, както по исканията за отмяна на решенията по отношение на Iran Insurance Company, „съдържащи се във“ писмата на Съвета от 28 октомври 2010 г. и от 5 декември 2011 г., така и по възражението за липса на абсолютни процесуални предпоставки, повдигнато от Съвета, подкрепен от Комисията, срещу исканията за отмяна на решението по отношение на Iran Insurance Company, „съдържащо се във“ писмото на Съвета от 28 октомври 2010 г.

               3.

               Отменя приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС, изменено с Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година, приложение VIII към Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007, Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС, Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран и приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010, доколкото същите се отнасят до Iran Insurance Company.

               4.

               Запазва действието на приложение II към Решение 2010/413, изменено с Решение 2010/644, а след това и с Решение 2011/783, по отношение на Iran Insurance Company до влизането в сила на отмяната на приложение IX към Регламент № 267/2012, доколкото същата се отнася до Iran Insurance Company.

               5.

               Съветът понася, освен направените от него съдебни разноски, и тези на Iran Insurance Company.

               6.

               Комисията понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 63, 26.2.2011 г.


title: Дело C-56/12 P: Жалба, подадена на 3 февруари 2012 г. от European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 24 ноември 2011 г. по дело T-296/09, European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM)/Европейска комисия

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/11

         Жалба, подадена на 3 февруари 2012 г. от European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 24 ноември 2011 г. по дело T-296/09, European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM)/Европейска комисия
   (Дело C-56/12 P)
   2012/C 118/18
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (представител: D. Ehle)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Lexmark International Technology SA

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени изцяло Решение на Общия съд от 24 ноември 2011 г. по дело T-296/09 и сам да постанови решение по спора,

               —

               да уважи предявените в първоинстанционното производство искания и съответно да отмени Решение С(2009) 4125 на Европейската комисия от 20 май 2009 г. във връзка с производство по член 82 ЕО (понастоящем член 102 ДФЕС),

               —

               да осъди Комисията и Lexmark International Technology SA да заплатят съдебните разноски в производствата пред двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят обжалва Решение на Общия съд от 24 ноември 2011 г., като посочва пет правни основания. С тях се твърди неправилност на констатацията в решението на Комисията от 20 май 2009 г. за липса на интерес на Съюза и липса на приоритет на процедурата по разследване по дела за картели.
   Първо, Общият съд допуснал грешка, като не отменил решението на Комисията, доколкото в него се приема за малко вероятно да бъде доказано наличието на колективно и индивидуално господстващо положение на производителите на мастиленоструйни принтери на вторичните за тях пазари на мастилени касети и мастила.
   Второ, жалбоподателят оспорва неправилния според него извод, че няма вероятност да бъде доказано наличието на господстващо положение на производителите на принтери на пазарите им на мастилени касети.
   Трето, Общият съд допуснал явна грешка в правната преценка на значението на критерия за приоритетност, релевантен за образуването на процедура по разследване. След това Общият съд допуснал грешка, като не приел за установено, че Комисията не е изпълнила задължението си да мотивира обжалваното решение във връзка с критерия за значимостта, тежестта и продължителността на нарушението.
   Четвърто, жалбоподателят твърди, че при правния анализ на въпроса дали Комисията е издала обжалваното решение извън пределите на дискреционната ѝ власт Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като не отменил обжалваното решение на Комисията, въпреки че в него, без да се посочват мотиви, се отказва да бъде образувана процедура по разследване само защото разследването би било сложно и би изисквало прекалено много ресурси.
   Последно, в съдебното решение били приложени неправилно Известието от 27 април 2004 г. относно разглеждането на жалби за картели и принципът за ефективна съдебна защита като част от преценката за наличието на интерес на Съюза, а и неправилно било преценено задължението на Комисията за мотивиране, поради което обжалваното решение на Комисията не било отменено, въпреки че в това решение при преценката на интереса на Съюза Комисията нарушила приетото от самата нея известие от 27 април 2004 г. и не доказала констатацията си за наличието на достатъчно възможности за съдебна защита пред националните съдилища.


title: Дело C-351/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 ноември 2009 г. (преюдициално запитване от Bundessozialgericht, Германия) — Christian Grimme/Deutsche Angestellten-Krankenkasse (Свободно движение на хора — Член на съвета на директорите на акционерно дружество по швейцарското право, който управлява клон на това дружество в Германия — Задължение за осигуряване по германското пенсионно осигуряване — Освобождаване от това задължение на членовете на управителния съвет на акционерни дружества по германското право)

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/4

         Решение на Съда (четвърти състав) от 12 ноември 2009 г. (преюдициално запитване от Bundessozialgericht, Германия) — Christian Grimme/Deutsche Angestellten-Krankenkasse
   (Дело C-351/08) (1)

   (Свободно движение на хора - Член на съвета на директорите на акционерно дружество по швейцарското право, който управлява клон на това дружество в Германия - Задължение за осигуряване по германското пенсионно осигуряване - Освобождаване от това задължение на членовете на управителния съвет на акционерни дружества по германското право)
   2010/C 11/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundessozialgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Christian Grimme

      Ответник: Deutsche Angestellten-Krankenkasse

      В присъствието на: Deutsche Rentenversicherung Bund, Bundesagentur für Arbeit, BGl Bertil Grimme AG Insurance Brokers

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundessozialgericht — Тълкуване на членове 1, 5, 7 и 16 от Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора, както и на членове 12, 17, 18 и 19 от приложение I към това споразумение (ОВ L 114, стр. 6) — Национално законодателство, което налага на член на съвета на директорите на акционерно дружество по швейцарското право, който управлява клон на това дружество в Германия, задължението за осигуряване по германското пенсионно осигуряване, като същевременно освобождава от това задължение членовете на управителния съвет на акционерни дружества по германското право

      Диспозитив

   Разпоредбите на Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора, подписано в Люксембург на 21 юни 1999 г., и по-конкретно членове 1, 5, 7 и 16 от него, както и членове 12 и 17—19 от приложение I към него, допускат правна уредба на държава членка, която изисква лице, гражданин на тази държава членка, което работи на територията на последната, да се осигурява по пенсионноосигурителната схема на тази държава членка независимо от обстоятелството, че това лице е член на съвета на директорите на акционерно дружество по швейцарското право, въпреки че членовете на управителни съвети на акционерните дружества по правото на същата тази държава членка не са длъжни да се осигуряват по посочената осигурителна схема.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело C-120/16: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n° 60 de Madrid (Испания), постъпило на 29 февруари 2016 г. — Abanca Corporación Bancaria S.A./Juan José González Rey и др.

text:
               17.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/11

         Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid (Испания), постъпило на 29 февруари 2016 г. — Abanca Corporación Bancaria S.A./Juan José González Rey и др.
   (Дело C-120/16)
   (2016/C 175/12)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid

      Страни в главното производство

      Ищец: Abanca Corporación Bancaria S.A.

      Ответници: Juan José González Rey, María Consuelo González Rey и Francisco Rodríguez Alonso

      Преюдициални въпроси

   В съответствие ли е с Директива 93/13 (1) използването на договорен размер на възнаградителните лихви по договор за заем в случай, в който се дължат мораторни лихви, или то представлява изменение на договора, което е недопустимо съгласно общностната съдебна практика?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (OB L 95, 21.4.1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело T-386/06: Иск, предявен на 15 декември 2006 г. — Pegler/Комисия

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/33

         Иск, предявен на 15 декември 2006 г. — Pegler/Комисия
   (Дело T-386/06)
   (2007/C 20/50)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Pegler Ltd (Doncaster, Обединено кралство) [представители: R. Thompson, QC и A. Collinson, solicitor]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отменят по отношение на ищеца членове 1 и 3 от Решение COMP/F-1/38.121 и

               —

               да се отмени член 2, буква з) от решението, доколкото с него се налага солидарно заплащане на глоба от ищеца

               —

               или, да се намали до 5,2 милиона еуро глобата, наложена по силата на член 2, буква з) от решението, и

               —

               да се намали до 1,7 милиона еуро глобата, която ищецът е задължен да плати солидарно по силата на член 2, буква з)

               —

               във всички случаи, да се осъди ответника да поеме съдебните разноски по това обжалване.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът иска частична отмяна на Решение C(2006) 4180 окончателен на Комисията от 20 септември 2006 г. по дело COMP/F-1/38.121 — Тръбни съединители, с което Комисията установява, че той, заедно с други предприятия, е нарушил член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, чрез определяне на цени, участие в споразумения за ценови листи, намаления и отстъпки, за задействане на механизми за въвеждане на ценови увеличения, разпределяне на национални пазари, потребители и обмяна на друга търговска информация.
   В подкрепа на своя иск ищецът твърди, че Комисията не е взела предвид представеното от него фактическо писмено доказателство и че оспорваното решение е следвало да се адресира единствено до фирма Tomkins, в която ищецът по-рано е бил дъщерно дружество, поради посочените по-долу причини.
   Относно периода от 31 декември 1988 г. до 20 януари 1989 г. ищецът твърди, че Комисията го счита за отговорен единствено поради факта, че е придобил на 20 януари 1989 г. наименованието „Pegler Ltd“ и поради наличието на договор за търговско представителство с Tomkins group company FHT Holdings Ltd („FHT“), а в действителност ищецът не е бил активно действащ, не е придобил никакви основни активи, служители или пасиви и не е получавал възнаграждение в качеството си на представител на FHT.
   Относно периода от 20 януари 1989 г. до 29 октомври 1993 г., ищецът твърди, че Комисията го счита за отговорен за действия, които е могъл да извърши единствено представител на FHT и ако FHT беше собственик на всички основни активи, служители или задължения на „Pegler“.
   Според ищеца Комисията не е установила ясен адресат на оспорваното решение и вместо това е адресирала решението си относно едни и същи факти до две различни предприятия.
   Ищецът твърди още, че Комисията, в противоречие с принципа за равно третиране, с член 23 от Регламент (EO) 1/2003 (1) и с нейните насоки за налагане на глоби (2), е наложила на две различни предприятия солидарно заплащане на глоба, изчислена без да се взимат предвид индивидуалните обстоятелства за всяко едно от двете, като се отчитат факти, касаещи по-скоро само едно от тях, т.е. Tomkins.
   Алтернативно, ищецът поддържа, че Комисията не е спазила насоките за налагане на глоба, нейната собствена постоянна практика и принципа за забрана за дискриминация и равно третиране при изчисляване на глобата, която ищецът трябва да заплати, чрез позоваване на касаещи друго предприятие обстоятелства, Tomkins. Ищецът освен това твърди, че Комисията е допуснала грешка при изчислението на глобата.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, определени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ 2003 L 1, стр. 1).

      (2)  Известие на Комисията от 14 януари 1998 година, озаглавено „Насоки относно метода за определяне на глобите, наложени по силата на член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 65, параграф 5 от Договора за ЕОВС“ (ОВ 1998 C 9, стр. 3).


title: Дело T-355/14 R: Определение на председателя на Общия съд от 8 декември 2014 г.  — STC/Комисия (Обезпечително производство — Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществена поръчка — Изграждане и поддръжка на тригенерационна електроцентрала — Отхвърляне на офертата на оферент — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на fumus boni juris)

text:
               16.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/23

         Определение на председателя на Общия съд от 8 декември 2014 г. — STC/Комисия
   (Дело T-355/14 R)
   ((Обезпечително производство - Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществена поръчка - Изграждане и поддръжка на тригенерационна електроцентрала - Отхвърляне на офертата на оферент - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на fumus boni juris))
   (2015/C 056/32)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: STC SpA (Forlì, Италия) (представители: A. Marelli и G. Delucca, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представител(и): L. Cappelletti, L. Di Paolo и F. Moro)

      Предмет

   По същество, от една страна, искане за спиране на изпълнението на Решението от 3 април 2014 г., с което Комисията отхвърля офертата, представената от STC в процедура за възлагане на обществена поръчка JRC IPR 2013 C04 0031 OC за изграждане и поддръжка на тригенерационна електроцентрала с газови турбини на обект Испра (Италия) на Съвместния изследователски център (CCR) (ОВ 2013/S 137-237146), на решението, с което Комисията възлага поръчката на CPL Concordia, и като следствие от това, на всички последващи решения, и от друга страна, искане за спиране на изпълнението на Решението на Комисията, с което отхвърля искането за достъп до документите, и за временна мярка за упражняване в пълен обем на правото на достъп до документите по обществената поръчка.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за постановяване на временни мерки.

               2)

               Общият съд не се произнася по разноските.


title: Дело C-239/13 P: Жалба, подадена на 29 април 2013 г. от Bonvecchiati Srl срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 февруари 2013 г. по съединени дела T-278/00, Т-280/00, Т-282/00, Т-286/00 и Т-288/00, Т-295/00, Albergo Quattro Fontane и др./Комисия

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/24

         Жалба, подадена на 29 април 2013 г. от Bonvecchiati Srl срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 февруари 2013 г. по съединени дела T-278/00, Т-280/00, Т-282/00, Т-286/00 и Т-288/00, Т-295/00, Albergo Quattro Fontane и др./Комисия
   (Дело C-239/13 P)
   2013/C 207/37
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Bonvecchiati Srl (представители: A. Bianchini e F. Busetto, avvocati)

      Други страни в производството: Comitato „Venezia vuole vivere“, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното определение на Общия съд,

               —

               да се уважат предявените в първоинстанционното производство искания и в резултат от това:

                           —

                           да се отмени, ако е необходимо и доколкото жалбоподателите имат интерес от това, Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 година относно мерките за помощ в полза на предприятията на територията на Венеция и Киоджа, предвидени със Закон № 30/1997 и Закон № 206/1995 за намаляване на социалноосигурителните вноски,

                           —

                           при условията на евентуалност, да се отмени посоченото решение, доколкото установява задължение за връщане на предоставените намаления, ведно с лихвите за посочените в решенето периоди,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и по двете съдебни производства.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата се изтъкват следните девет основания:

                  Първо основание: определението е неправилно, тъй като не приема, че разглежданите мерки не предоставят никакво предимство на техните бенефициери, предвид компенсационния им характер.

                  Второ основание: определението е неправилно, тъй като изключва или във всички случаи оценява способността на разглежданите мерки да засегнат конкуренцията и търговията между държавите членки.

                  Трето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 2, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС) и по член 87, параграф 3, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС).

                  Четвърто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 87, параграф 3, буква в) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС).

                  Пето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 3, букви г) и д) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, букви г) и д) ДФЕС).

                  Шесто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 86, параграф 2 ЕО (понастоящем член 106, параграф 2 ДФЕС).

                  Седмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва наличието на помощ и по този начин нарушава член 88, параграф 3 ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 ДФЕС) и член 15 от Регламент №659/1999 (1).

                  Осмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999 по отношение на разпореждането за връщане.

                  Девето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999 по отношение на прилагането на лихви.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1 стр. 41).


title: Дело T-517/13: Решение на Общия съд от 29 октомври 2015 г. — Éditions Quo Vadis/СХВП — Gómez Hernández („QUO VADIS“) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „QUO VADIS“ — По-ранна национална словна марка „QUO VADIS“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/18

         Решение на Общия съд от 29 октомври 2015 г. — Éditions Quo Vadis/СХВП — Gómez Hernández („QUO VADIS“)
   (Дело T-517/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „QUO VADIS“ - По-ранна национална словна марка „QUO VADIS“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 429/23)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Éditions Quo Vadis (Каркфу, Франция) (представители: F. Valentin и J. Canlorbe, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: J. Crespo Carrillo и A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Francisco Gómez Hernández (Хакариля, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 10 юли 2013 г. (преписка R 1166/2012-4), постановено в производство по възражение между г-н Francisco Gómez Hernández и Éditions Quo Vadis

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Éditions Quo Vadis да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 352, 30.11.2013 г.


title: Дело T-374/09: Решение на Общия съд от 28 ноември 2013 г. — Lorenz Shoe Group/СХВП — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (Ganeder) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността Ganeder — По-ранна словна марка на Общността Ganter — Относително основание за отказ — Сходство на знаците — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               18.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 15/14

         Решение на Общия съд от 28 ноември 2013 г. — Lorenz Shoe Group/СХВП — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (Ganeder)
   (Дело T-374/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността Ganeder - По-ранна словна марка на Общността Ganter - Относително основание за отказ - Сходство на знаците - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2014/C 15/18
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Lorenz Shoe Group AG (Taufkirchen an der Pram, Австрия) (представители: първоначално M. Douglas, впоследствие N. Hebeis, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: R. Pethke и A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd (Cangshan Fuzhou, Китай) (представител: A. Paschke, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 16 юли 2009 г. (преписка R 1289/2008-1), свързано с производство по възражение между shoe fashion group Lorenz AG и Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 16 юли 2009 г. (преписка R 1289/2008-1).

               2.

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и разноскит, направени от Lorenz Shoe Group AG.

               3.

               Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 282, 21.11.2009 г.


title: Дело C-96/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal da Relação de Guimarães (Португалия) на 22 март 2012 г. — Domingos Freitas и Maria Adília Monteiro Pinto/Companhia de Seguros Allianz Portugal, S.A.

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/4

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal da Relação de Guimarães (Португалия) на 22 март 2012 г. — Domingos Freitas и Maria Adília Monteiro Pinto/Companhia de Seguros Allianz Portugal, S.A.
   (Дело C-96/12)
   2012/C 138/06
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Domingos Freitas и Maria Adília Monteiro Pinto

      Ответник: Companhia de Seguros Allianz Portugal, S.A.

      Преюдициални въпроси

   Във връзка с пътно-транспортно произшествие между лек автомобил и управляван от малолетен велосипед, възникнало вследствие на виновното поведение на велосипедиста и причинило имуществени и неимуществени вреди на последния, изключването на обезщетението за тези вреди или намаляването на размера му противоречи ли на общностното право, и по-специално на член 3, параграф 1 от Първа директива 72/166/ЕИО (1), на член 2, параграф 1 от Втора директива 84/5/ЕИО (2) и на член 1а от Трета директива 90/232/ЕИО (3), въведен с член 4 от Пета директива 2005/14/ЕО (4) (отнасящи се до гражданската отговорност във връзка с използването на моторни превозни средства) с оглед на практиката на Съда относно обстоятелствата, при които е възможно ограничаване на обезщетението по задължителната застраховка „Гражданска отговорност“ на моторните превозни средства?

      (1)  Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10).

      (2)  Директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104).

      (3)  Директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240).

      (4)  Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година за изменение на Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО, 88/357/ЕИО и 90/232/ЕИО на Съвета и Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на застраховка „Гражданска отговорност“ относно използването на моторни превозни средства (ОВ L 149, стр. 14; Специално издание на български език 2007 г., глава 6, том 7, стр. 212).


title: Дело T-406/07: Жалба, предявена на 14 ноември 2007 г. — Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe/СХВП (PAYWEB CARD)

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/21

         Жалба, предявена на 14 ноември 2007 г. — Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe/СХВП (PAYWEB CARD)
   (Дело T-406/07)
   (2008/C 8/38)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe (Страсбург, Франция) (представители: P. Greffe и J. Schouman, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решение № R 120/2007-1 на Първи апелативен състав на СХВП от 12 септември 2007 г., известено на 17 септември 2007 г., в частта, в която се отказва регистрацията на заявката за марка на Общността PAYWEB CARD, заявка № 3 861 051, за всички заявени стоки и услуги от класове 9, 36 и 38,

               —

               вписване на заявката за марка на Общността PAYWEB CARD № 3 861 051 за всички заявени стоки и услуги.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка PAYWEB CARD за стоки и услуги от класове 9, 36 и 38 (заявка № 3 861 051)

      Решение на проверителя: отказ от регистрация

      Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и в) от Регламент № 40/94 на Съвета (1), доколкото според жалбоподателя и противно на съображенията от обжалваното решение думата PAYWEB CARD не е описателна, а напротив има отличителни белези по отношение на заявените стоки и услуги.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1; Специално издание на български език за 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело F-50/09: Жалба, подадена на 12 май 2009 г. — Missir Mamachi di Lusignano/Комисия

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/27

         Жалба, подадена на 12 май 2009 г. — Missir Mamachi di Lusignano/Комисия
   (Дело F-50/09)
   2009/C 167/55
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Белгия) (представители: F. Di Gianni, R Antonini, avvocati)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Предмет на производството

   Искането за обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, произтичащи от убийството на длъжностно лице на Комисията и това на съпругата му.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването (ОН) от 3 февруари 2009 г. за отхвърляне на жалба № R/406/08, с която е предявено искане за обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, произтичащи от убийството на Alessandro Missir Mamachi di Lusignano и това на съпругата му, извършено на 18 септември 2006 г. в Рабат, Мароко, където се е намирал по служебни причини,

               —

               да се осъди Комисията да заплати в полза на наследниците и правоприемниците на Alessandro Missir Mamachi di Lusignano сумата от 2 552 837,96 EUR, съответстваща на 26 годишни заплати на убитото длъжностно лице, които следва да се преизчислят в зависимост от кариерните перспективи на същото (както що се отнася до автоматичните повишения, така и до очакваните повишения в степен), като обезщетение за имуществените вреди,

               —

               да се осъди Комисията да заплати в полза на законните наследници и правоприемници на Alessandro Missir Mamachi di Lusignano сумата от 250 000,00 EUR като обезщетение за неимуществените вреди, претърпени от жертвата преди смъртта ѝ,

               —

               да се осъди Комисията да заплати в полза на законните наследници и правоприемници на Alessandro Missir Mamachi di Lusignano сумата от 1 276 512,00 EUR като обезщетение за неимуществените вреди, претърпени в качеството им на деца на жертвата и свидетели на нейното трагично убийство,

               —

               да се осъди Комисията да заплати в полза на Livio Missir Mamachi di Lusignano сумата от 212 752,00 EUR като обезщетение за неимуществените вреди, претърпени в качеството му на баща на жертвата,

               —

               да се осъди Комисията да заплати компенсаторните и мораторни лихви, натрупани междувременно,

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски


title: Дело C-342/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 8 ноември 2012 г. — Европейска комисия/Република Финландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Свободно движение на капитали — Член 63 ДФЕС — Споразумение за ЕИП — Член 40 — Данъчно облагане на дивидентите, платени на чуждестранни пенсионни фондове)

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/5

         Решение на Съда (четвърти състав) от 8 ноември 2012 г. — Европейска комисия/Република Финландия
   (Дело C-342/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно движение на капитали - Член 63 ДФЕС - Споразумение за ЕИП - Член 40 - Данъчно облагане на дивидентите, платени на чуждестранни пенсионни фондове)
   2013/C 9/06
   Език на производството: фински

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и I. Koskinen)

      Ответник: Република Финландия (представител: J. Heliskoski)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Кралство Дания (представител: C. Vang), Френска република (представители: G. de Bergues и N. Rouam), Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels и M. Noort), Кралство Швеция (представители: A. Falk и S. Johannesson), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: H. Walker, подпомагана от G. Facenna, barrister)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 63 от ДФЕС и на член 40 от Споразумението за ЕИП — Данъчна дискриминация — Национална правна уредба, според която дивидентите, изплащани на чуждестранни пенсионни фондове от местни дружества, се подлагат на по-строг режим на данъчно облагане, отколкото дивидентите, изплащани на националните пенсионни фондове

      Диспозитив

               1.

               Като е приела и запазила в сила дискриминационен данъчен режим относно дивидентите, платени на чуждестранни пенсионни фондове, Република Финландия не е изпълнила задълженията си по член 63 от ДФЕС и по член 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г.

               2.

               Република Финландия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

               3.

               Кралство Дания, Френската република, Кралство Нидерландия, Кралство Швеция и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 234, 28.8.2010 г.


title: Дело C-262/08: Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 19 юни 2008 г. — CopyGene A/S/Skatteministeriet

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/33

         Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 19 юни 2008 г. — CopyGene A/S/Skatteministeriet
   (Дело C-262/08)
   (2008/C 209/50)
   Език на производството: датски
   Препращаща юрисдикция
   Østre Landsret
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: CopyGene A/S

      Ответник: Skatteministeriet
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли понятието в член 13, A, параграф 1, буква б) от Шеста директива (1) за дейности, „тясно свързани“ с болничната помощ, да се тълкува в смисъл, че съдържа условие за срок, а именно болничната помощ, с която услугата е тясно свързана, да е действителна и осъществена, да е в процес на осъществяване или да е планирана, или е достатъчно да е възможно въпросната услуга да бъде тясно свързана с евентуална болнична помощ, която нито е действителна, нито дори е планирана, за да бъдат обхванати от това понятие услугите на дадена банка за стволови клетки, изразяващи се във вземане, транспорт, изследване и съхраняване на кръв от пъпната връв на новородени, предназначена да се използва като материал за автотрансплантация?
               В това отношение има ли значение обстоятелството, че описаните по-горе услуги не могат да бъдат извършени в друг момент, освен при раждането?

               2)

               Трябва ли член 13, A, параграф 1, буква б) от Шеста директива да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба се отнася да всички услуги, извършвани като предохранителна мярка, доколкото посочените услуги се извършват преди болничната или медицинската помощ и дори преди последните дори да са необходими от времева и от медицинска гледна точка?

               3)

               Трябва ли понятието „други надлежно признати заведения с подобно предназначение“ в член 13, A, параграф 1, буква б) от Шеста директива да се тълкува в смисъл, че включва частните банки за стволови клетки, чиито услуги — извършвани от оправомощен медицински персонал, а именно медицински сестри, акушерки и лаборанти — се изразяват в събирането, транспорта, изследването и съхраняването на кръв от пъпната връв на новородено за използване като материал за автотрансплантация при евентуална бъдеща болнична помощ, въпреки че посочените банки за стволови клетки не получават никаква помощ от публична схема за здравно осигуряване и че възнаграждението за предоставяните от тях услуги не се покрива съгласно тази схема?
               В това отношение има ли значение обстоятелството, че в приложение на националния закон за транспониране на Директива 2004/23/CE на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно установяването на стандарти за качество и безопасност при даряването, доставянето, контрола, преработването, съхраняването, съхранението и разпределянето на човешки тъкани и клетки (2), частната банка за стволови клетки е получила разрешение от компетентните здравни органи на държавата-членка да обработва човешки тъкани и клетки — обработване, изразяващо се във вземането, съхраняването и съхранението на стволови клетки от кръв от пъпната връв като материал за автотрансплантация?

               4)

               За да се даде отговор на първите три въпроса, има ли значение обстоятелството, че услугите са извършени с оглед на евентуални алогенни трансплантации от частна банка за стволови клетки, получила разрешение от компетентните здравни органи на държавата-членка да обработва човешки тъкани и клетки — в приложение на националния закон за транспониране на Директива 2004/23?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).

      (2)  ОВ L 102, стр. 48; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 129.


title: Дело T-541/08: Жалба, подадена на 15 декември 2008 г.  — Sasol и др./Комисия

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/57

         Жалба, подадена на 15 декември 2008 г. — Sasol и др./Комисия
   (Дело T-541/08)
   (2009/C 44/99)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Sasol Ltd (Йоханесбург, Южна Африка), Sasol Holding in Germany GmbH (Хамбург, Германия), Sasol Wax International AG (Хамбург, Германия), Sasol Wax GmbH (Хамбург, Германия) (представители: W. Bosch, U. Denzel, C. von Köckritz, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбопадателите

               —

               Да се отмени или съществено до се намали глобата, наложена на Sasol Limited, Sasol Holding in Germany GmbH, Sasol Wax International AG и на Sasol Wax GmbH съгласно член 2 от решението, и

               —

               да се осъди Комисията да заплати правните и други разноски на жалбоподателите, свързани със случая.

         Правни основания и основни доводи
   С тази жалба, подадена от името на жалбоподателите, се иска частична отмяна на основание член 230 ЕО на Решение на Комисията C(2008) 5476 окончателен от 1 октомври 2008 година относно процедура по член 81 EО и член 53 ЕИП по преписка COMP/39.181 — Candle Waxes.
   В решението си Комисията установява, че много производители на парафинов восък и на суров парафин от 1992 г. до 2005 г. са участвали в картел, в рамките на който са провеждали редовни срещи за обсъждане на цени, разпределяне на пазари и/или клиенти и за обмен на чувствителна търговска информация относно парафиновия восък и суровия парафин, продавани на крайните потребители в Германия.
   В жалбата си жалбоподателите изтъкват следните правни основания и основни доводи:
   Според жалбоподателите Комисията погрешно е счела, че Sasol Limited (дружество-майка на Sasol group), Sasol Holding in Germany и Sasol Wax International AG носят отговорност за „периода на съвместно предприятие“ (от 1 май 1995 г. до 30 юни 2002 г.). Жалбоподателите твърдят, че предположението на Комисията, че Sasol Limited (чрез своето дъщерно дружество Sasol Holding in Germany) е упражнило решаващо влияние върху Schümann Sasol International AG, представлява явна грешка в преценката на доказателствата, с които разполага Комисията.
   По-нататък жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала грешка и като е приела, че Sasol Limited, Sasol Holding in Germany и Sasol Wax International AG носят отговорност за „периода Sasol“ от 1 юли 2002 г. до 28 април 2005 г. Те изтъкват по-нататък, че Комисията е приложила погрешна правна норма и не е взела предвид доказателства, представени от Sasol (1), които установявали, че Sasol Wax е действало независимо на пазара, опровергавайки така каквато и да било презумпция за отговорност на дружеството-майка.
   Освен това се твърди, че Комисията е допуснала грешка като не е приела, че VARA е солидарно отговорно за„периода Schümann“ (от 3 септември 1992 г. до 30 април 1995 г.). Вместо да приеме за отговорно VARA (2), което упражнявало контрол върху дружеството, участвало в нарушението, Комисията подвела под пълна отговорност изключително Sasol като по този начин застрашила възможните средства за правна защита на Sasol срещу VARA.
   Жалбоподателите изтъкват освен това, че Комисията допуснала явна грешка при определянето на основния размер на глобата, която следва да се наложи на Sasol, като неправилно завишила оборота, който трябва да се вземе предвид и включила оборот от продукти, с които нарушението не било пряко или непряко свързано по смисъла на член 23, параграф 2, точка 1 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (3). Комисията допуснала и грешка в правото като избрала неправилна методология за определянето на основната сума, която следва да се прилага в случаите, в които решението за налагане на глобата се отнася до различни адресати за различни периоди от нарушението.
   Освен това се изтъква, че Комисията е допуснала грешка като е предположила, че Sasol играе водеща роля в областта на парафиновия восък и погрешно е увеличила размера на глобата спрямо Sasol прекомерно и непропорционално с 50 %.
   Жалбоподателите твърдят освен това, че Комисията погрешно не е приложила тавана от 10 %, установен в член 23, параграф 2 от Регламент (EО) № 1/2003 и е нарушила принципа на личната правна отговорност като не е ограничила глобата, която е трябвало да бъде наложена за този период до 10 % от оборота, свързан с г-н Schümann, който според жалбоподателите упражнявал крайния контрол върху дружеството, пряко участвало в нарушението.
   На последно място жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала грешка като не е освободила напълно Sasol от някои части от глобата, за които Комисията е разчитала главно на доказателства, доброволно представени от Sasol като част от сътрудничеството му с Комисията.

      (1)  Освен ако не е посочено друго, става въпрос за дружества от Sasol group, за които се твърди, че са участвали в картела.

      (2)  Съдружник в съвместното предприятие Schümann Sasol International AG, заедно със Sasol Ltd, който е придобил непряко две трети от Hans-Otto Schümann GmbH & Co KG.

      (3)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 ЕО и 82 ЕО (ОВ 2003 L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-399/13 P: Решение на Съда (десети състав) от 4 юни 2015 г. — Stichting Corporate Europe Observatory/Европейска комисия, Федерална република Германия (Обжалване — Регламент (EО) № 1049/2001 — Достъп до документи на европейските институции — Документи относно търговските преговори между Европейския съюз и Република Индия — Цялостен достъп — Отказ)

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/5

         Решение на Съда (десети състав) от 4 юни 2015 г. — Stichting Corporate Europe Observatory/Европейска комисия, Федерална република Германия
   (Дело C-399/13 P) (1)

   ((Обжалване - Регламент (EО) № 1049/2001 - Достъп до документи на европейските институции - Документи относно търговските преговори между Европейския съюз и Република Индия - Цялостен достъп - Отказ))
   (2015/C 236/06)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Stichting Corporate Europe Observatory (представител: S. Crosby, Solicitor)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: F. Clotuche-Duvieusart и I. Zervas) и Федерална република Германия (представители: T. Henze и J. Möller)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Stichting Corporate Europe Observatory да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г.


title: Дело T-161/17: Жалба, подадена на 11 март 2017 г. — Le Pen/Парламент

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/38

         Жалба, подадена на 11 март 2017 г. — Le Pen/Парламент
   (Дело T-161/17)
   (2017/C 151/49)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Marine Le Pen (Сен-Клу, Франция) (представители: M. Ceccaldi и J.-P. Le Moigne, avocats)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Генералния секретар на Европейския парламент с дата 6 януари 2017 г., прието на основание членове 33, 43, 62, 67 и 68 от Решение 2009/C 159/01 на Бюрото на Европейския парламент от 19 май и от 9 юли 2008 г.„за установяване на мерки по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент“, изменено, с което се установява наличието на вземане срещу жалбоподателя в размер на 41 554 EUR въз основа на недължимо изплатени суми за парламентарни сътрудници и с което се обосновава събирането на тази сума, като на компетентния разпоредител с бюджетни средства се възлага в сътрудничество със счетоводството на институцията да я събере на основание член 68 от Мерките по прилагане и членове 66, 78, 79 и 80 от Финансовия регламент;

               —

               да отмени дебитно известие № 2017-22 от 11 януари 2017 г., с което жалбоподателят се уведомява, че спрямо него е констатирано вземане в размер от 41 554 EUR с решението на Генералния секретар от 6 януари 2017 г. за възстановяване на недължимо изплатени суми за парламентарни сътрудници и за прилагане на член 68 от Мерките по прилагане и членове 78, 79 и 80 от Финансовия регламент;

               —

               да осъди Европейския парламент да заплати всички съдебни разноски в настоящото производство;

               —

               да осъди Европейския парламент да плати на г-жа Le Pen сумата от 50 000 EUR за покриване на подлежащи на възстановяване съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: пороци, засягащи процесуалната законосъобразност на обжалваните актове. Това основание съдържа пет части.

                           —

                           Първа част, съгласно която компетентността за вземане на финансови решения, засягащи членовете на Европейския парламент, принадлежи на Бюрото му, а не на Генералния секретар.

                           —

                           Втора част, съгласно която Бюрото на Европейския парламент не може да измени естеството и обхвата на своята компетентност. Генералният секретар впрочем не се позовал на никакво надлежно делегиране от страна на председателя на Бюрото на Парламента, което да го овластява да приеме и връчи обжалваните актове по повод уреждане на финансови въпроси, засягащи член на Европейския парламент.

                           —

                           Трета част, съгласно която обжалваните актове не били мотивирани в достатъчна степен и разкривали наличието на пристрастност.

                           —

                           Четвърта част, изведена от нарушение на съществени процесуални правила.

                           —

                           Пета част, изведена от липсата на лично разглеждане на преписката от Генералния секретар на Европейския парламент.

               2.

               Второ основание: пороци, засягащи материалноправната законосъобразност на обжалваните актове. Това основание съдържа шест части.

                           —

                           Първа част, изведена от накърняване на принципите на оправдани правни очаквания и на правна сигурност.

                           —

                           Втора част, изведена от несъществуването на фактите, на които се основават обжалваните актове.

                           —

                           Трета част, съгласно която обжалваните актове били опорочени от злоупотреба с власт.

                           —

                           Четвърта част, съгласно която обжалваните актове били опорочени от злоупотреба с процесуални права.

                           —

                           Пета част, изведена от дискриминационния характер на обжалваните актове и от наличието на fumus persecutionis.

                           —

                           Шеста част, изведена от липсата на независимост на OLAF.


title: Дело T-188/17: Жалба, подадена на 21 март 2017 г. — Bernard Krone Holding/EUIPO (Coil Liner)

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/36

         Жалба, подадена на 21 март 2017 г. — Bernard Krone Holding/EUIPO (Coil Liner)
   (Дело T-188/17)
   (2017/C 161/51)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Шпеле, Германия) (представители: T. Weeg и K. Lüken, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Coil Liner“ — заявка за регистрация № 14 473 193

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 9 януари 2017 г. по преписка R 443/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, в частта, в която се отхвърля жалбата,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-95/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Commissione Tributaria provinciale (Италия) на 20 февруари 2007 г. — Ecotrade spa/Agenzia Entrate Ufficio Genova 3

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/4

         Искане за преюдициално заключение, направено от Commissione Tributaria provinciale (Италия) на 20 февруари 2007 г. — Ecotrade spa/Agenzia Entrate Ufficio Genova 3
   (Дело C-95/07)
   (2007/C 117/05)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Commissione Tributaria provinciale
   Страни в главното производство

      Ищец: Ecotrade spa.

      Ответник: Agenzia Entrate Ufficio Genova 3
   Преюдициални въпроси

               1)

               Противопоставя ли се правилното тълкуване на член 17, член 21, параграф 1 и на член 22 от Шеста директива 77/388/ЕИО (1) на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота [– обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа] на национална правна уредба (по-специално на член 19 D.P.R. [Decreto del Presidente della Reppublica, Наредба-закон № 633 на Президента на Републиката от 26.10.1972 г.]), която ограничава с (двугодишен) срок упражняването на правото да се приспада дължимият от данъчнозадължено лице при упражняване на стопанската му дейност данък върху добавената стойност и санкционира неспазването на този срок с прекратяване на посоченото право; по-специално по отношение на случаите, в които облагането с данък върху добавената стойност при придобиването на стока или услуга е извършено при прилагане на механизъм„reverse charge“, позволяващ на администрацията да изисква плащането на данъка като се ползва от срок (съгласно член 57 D.P.R. 663/72 четиригодишен), по-дълъг от предвидения в полза на търговеца за упражняване на правото на приспадане, което се прекратява с изтичането на последния.

               2)

               Противопоставя ли се правилното тълкуване на член 18, параграф 1, буква г) от Шестата Директива на Съвета от 17 май 1977 г. на национална правна уредба, която като регламентира посочените в тази разпоредба „формалности “посредством уредения в член 17, алинея 3 във връзка с членове 23 и 25 от D.P.R. 663/72 механизъм „reverse charge“, би могла да установи (във вреда на данъкоплатеца) за упражняването на установеното в член 17 на същата директива право на приспадане спазването на краен срок като този, предвиден в член 19 от D.P.R. 663/720.

      (1)  ОВ L 145, стр. 1.


title: Дело T-97/16: Жалба, подадена на 29 февруари 2016 г. — Kasztantowicz/EUIPO — Gbb Group (GEOTEK)

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/33

         Жалба, подадена на 29 февруари 2016 г. — Kasztantowicz/EUIPO — Gbb Group (GEOTEK)
   (Дело T-97/16)
   (2016/C 145/41)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Martin Kasztantowicz (Берлин, Германия) (представител: R. Ronneburger, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Gbb Group Ltd (Лечуърт, Обединено кралство)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „GEOTEK“ — заявка за регистрация № 5 772 975

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 14 декември 2015 г. по преписка R 3025/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и решението на отдела по отмяна на EUIPO от 26 септември 2014 г. (решение за отмяна № 9014 C),

               —

               да осъди EUIPО да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               нарушение на правила 57 и 65 от Регламент № 2868/95,

               —

               нарушение на решение № EX-11-3 на председателя на Службата.


title: Дело T-263/14: Определение на Общия съд от 16 март 2015 г. — Hydro Aluminium Rolled Products и др./Комисия

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/38

         Определение на Общия съд от 16 март 2015 г. — Hydro Aluminium Rolled Products и др./Комисия
   (Дело T-263/14) (1)

   (2015/C 155/47)
   Език на производството: немски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 223, 14.7.2014 г.


title: Дело C-146/17 P: Жалба, подадена на 22 март 2017 г. от Gascogne Sack Deutschland GmbH и Gascogne S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 10 януари 2017 г. по дело T-577/14, Gascogne Sack Deutschland и Gascogne/Европейски съюз

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/26

         Жалба, подадена на 22 март 2017 г. от Gascogne Sack Deutschland GmbH и Gascogne S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 10 януари 2017 г. по дело T-577/14, Gascogne Sack Deutschland и Gascogne/Европейски съюз
   (Дело C-146/17 P)
   (2017/C 151/33)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Gascogne Sack Deutschland GmbH, Gascogne S.A. (представители: F. Puel и E. Durand, avocats)

      Други страни в производството: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               Да отмени частично обжалваното съдебно решение, съобщено на процесуалните представите на ищците чрез e-Curia на 16 януари 2017 г., с което решение Общият съд, като признава нарушението на разумния срок за произнасяне по дела, приключили с решения от 16 ноември 2011 г., Groupe Gascogne/Комисия (T-72/06) и Sachsa Verpackung/Комисия (T-79/06), и наличието на имуществени и неимуществени вреди, претърпени от ищците поради нарушението на разумния срок, осъжда Съюза да заплати недостатъчно обезщетение, което не включва всички претърпените от тях вреди,

               —

               да се произнесе окончателно по финансовото обезщетяване на имуществената и неимуществената вреда, претърпяна от ищците, по силата на правомощието си да упражни пълен съдебен контрол в съответствие с исканията на жалбоподателите,

               —

               да осъди ответната страна да заплати съдените разноски по настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   С първото си основание Gascogne поддържа, че като отказва да предостави обезщетение за имуществената вреда, претърпяна за периода преди 30 май 2011 г., тъй като не може да се произнася ultra petita, Общият съд е допуснал явна грешка в правото при тълкуването и прилагането на този принцип.
   С второто си основание Gascogne поддържа, че като е решил да приеме за начален момент на имуществената вреда, за целите на изчисляването на посочената вреда, определения от Gascogne в обратен ред момент въз основа на прекомерна продължителност, която дружеството оценява на 30 месеца, но Общият съд, от своя страна, е оценил на 20 месеца, и като е обезщетил по този начин претърпяната от Gascogne имуществена вреда за период от 6 месеца, при положение че Общият съд изрично е приел, че претърпяната имуществена вреда се състои в плащането на разноски по банковата гаранция през периода след надхвърлянето на разумния срок (или период от 20 месеца), Общият съд на практика си противоречи и не е уважил исканията му.
   С третото си основание Gascogne поддържа, че като е приложил различни начини за изчисляване на имуществената вреда от първоначално представените от ищците, без последните да могат да се произнесат по последиците, които начинът на изчисляване може да породи, Общият съд е нарушил правото им на защита.
   С четвъртото си основание жалбоподателите поддържат, че като е приел, че не може да предостави обезщетение за претърпяната неимуществена вреда, чийто размер би изглеждал от пропорционална гледна точка твърде висок спрямо глобата, наложена от Европейската комисия, тъй като според съдебната практика съдът на Съюза не може да постави под съмнение изцяло или частично размера на глобата поради неспазването на разумен срок, Общият съд е допуснал грешка в правото при тълкуването и прилагането на посочената съдебна практика.
   С петото си основание жалбоподателите поддържат, че като е отказва да уважи искането им за обезщетяване на претърпяната неимуществена вреда, тъй като предвид равнището ѝ, предоставянето на поисканото от ищците обезщетение фактически би довело до оспорване на размера на наложената им глоба, при положение че разпоредбите на член 256, параграф 1 ДФЕС и член 340, втора алинея ДФЕС целят по-специално да позволят на всеки ищец, жертва на вреди, причинени от европейските институции, да получи обезщетение от Общия съд, Общият съд е лишил от полезно действие и нарушил разпоредбите на член 256, параграф 1 ДФЕС и на член 340, втора алинея ДФЕС, както и правото на ефективни правни средства за защита.
   С шестото си основание жалбоподателите поддържат, че като е предоставил на ищците обезщетение от 5 000 EUR на основание на претърпяната неимуществена вреда, при положение че Общият съд, от една страна, е приел, че обезщетяването на неимуществената вреда не може да постави под съмнение дори частично размера на наложената от Комисията глоба, а от друга страна, изрично е признал наличието на неимуществена вреда, претърпяна от ищците, която следва да се обезщети с оглед на „значителното неспазване на разумния срок“ и „ефективността на настоящото производство“, Общият съд на практика си противоречи.
   Със седмото си основание жалбоподателите поддържат, че като е приел, без никаква обосновка в подкрепа на това, че от една страна, констатацията за нарушение на разумния срок за произнасяне би била с оглед на предмета и тежестта на това нарушение достатъчна за поправяне на твърдяното от ищците посегателство над репутацията, а от друга страна, че обезщетение от 5 000 EUR в достатъчна степен поправя претърпяната неимуществена вреда, Общият съд не е изпълнил задължението си за мотивиране.


title: Дело T-572/08: Решение на Първоинстанционния съд от 18 юни 2009 г. — Комисия/Traore (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Наемане на работа — Обявяване на свободна длъжност — Назначаване на пост ръководител на оперативната дейност на делегацията на Комисията в Танзания — Определяне на нивото на подлежащия на заемане пост — Принцип на разделението на степен и на служба)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/49

         Решение на Първоинстанционния съд от 18 юни 2009 г. — Комисия/Traore
   (Дело T-572/08) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Наемане на работа - Обявяване на свободна длъжност - Назначаване на пост ръководител на оперативната дейност на делегацията на Комисията в Танзания - Определяне на нивото на подлежащия на заемане пост - Принцип на разделението на степен и на служба)
   2009/C 180/92
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall, G. Berscheid и B. Eggers)

      Ответник: Amadou Traore (Rhode-St-Genèse, Белгия) (представител: É. Boigelot, avocat)

      Встъпили страни в подкрепа на исканията на жалбоподателя: Европейски парламент (представители: C. Burgos и K. Zejdová); Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и K. Zieleśkiewicz); и Сметна палата на Европейските общности (представители: T. Kennedy и J.-M. Stenier)

      Предмет

   Жалба срещу Решение от 13 ноември 2008 г. на Съда на публичната служба на Европейския съюз по дело Traore/Commission (F-90/07, все още непубликувано в Сборника), с която се цели отмяна на това решение.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение от 13 ноември 2008 г. на Съда на публичната служба на Европейския съюз по дело Traore/Commission (F-90/07), доколкото с него се отменя решението от 12 декември 2006 г. на директора на дирекция „Ресурси“ на Службата за сътрудничество EuropeAid към Комисията, с което се отхвърля кандидатурата на г-н Amadou Traore за длъжността ръководител на оперативната дейност на делегацията на Комисията в Танзания, както и решението за назначаване на г-н S. на посочената длъжност.

               2)

               Отхвърля жалбата на г-н Traore, подадена пред Съда на публичната служба по дело F-90/07.

               3)

               Г-н Traore и Комисията на Европейските общности понасят направените от тях съдебни разноски свързани както с първоинстанционното производство, така и с производството по обжалване.

               4)

               Европейският парламент, Съветът на Европейския съюз и Сметната палата на Европейските общности понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г.