title: Дело C-501/18: Решение на Съда (четвърти състав) от 25 март 2021 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — BT/Българска народна банка (Преюдициално запитване — Схеми за гарантиране на депозитите — Директива 94/19/ЕО — Член 1, точка 3, подточка i) — Член 7, параграф 6 — Член 10, параграф 1 — Понятието „неналичен депозит“ — Установяване на неналичността на депозитите — Компетентен орган — Право на вложителя на компенсация — Договорна клауза, която противоречи на Директива 94/19 — Принцип на предимство на правото на Съюза — Европейската система за финансов надзор — Европейски банков орган (ЕБО) — Регламент (ЕС) № 1093/2010 — Член 1, параграф 2 — Член 4, точка 2, подточка iii) — Член 17, параграф 3 — Препоръка на ЕБО към национален банков орган относно необходимите действия за спазване на Директива 94/19 — Правно действие — Валидност — Оздравяване и ликвидация на кредитните институции — Директива 2001/24/ЕО — Член 2, седмо тире — Понятието „мерки за оздравяване“ — Съвместимост с член 17, параграф 1 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Отговорност на държавите членки при нарушаване на правото на Съюза — Условия — Достатъчно съществено нарушение на правото на Съюза — Процесуална автономия на държавите членки — Принцип на лоялно сътрудничество — Член 4, параграф 3 ДЕС — Принципи на равностойност и ефективност)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/6

      Решение на Съда (четвърти състав) от 25 март 2021 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — BT/Българска народна банка
      (Дело C-501/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Схеми за гарантиране на депозитите - Директива 94/19/ЕО - Член 1, точка 3, подточка i) - Член 7, параграф 6 - Член 10, параграф 1 - Понятието „неналичен депозит“ - Установяване на неналичността на депозитите - Компетентен орган - Право на вложителя на компенсация - Договорна клауза, която противоречи на Директива 94/19 - Принцип на предимство на правото на Съюза - Европейската система за финансов надзор - Европейски банков орган (ЕБО) - Регламент (ЕС) № 1093/2010 - Член 1, параграф 2 - Член 4, точка 2, подточка iii) - Член 17, параграф 3 - Препоръка на ЕБО към национален банков орган относно необходимите действия за спазване на Директива 94/19 - Правно действие - Валидност - Оздравяване и ликвидация на кредитните институции - Директива 2001/24/ЕО - Член 2, седмо тире - Понятието „мерки за оздравяване“ - Съвместимост с член 17, параграф 1 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Отговорност на държавите членки при нарушаване на правото на Съюза - Условия - Достатъчно съществено нарушение на правото на Съюза - Процесуална автономия на държавите членки - Принцип на лоялно сътрудничество - Член 4, параграф 3 ДЕС - Принципи на равностойност и ефективност)
      (2021/C 206/08)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд София-град

         Страни в главното производство

         Ищец: BT

         Ответник: Българска народна банка

         Диспозитив

                  1)

                  Член 7, параграф 6 от Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 година относно схемите за гарантиране на депозити, изменена с Директива 2009/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 година, трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него право на вложителя да получи компенсация обхваща единствено изплащането от схемата за гарантиране на депозитите на неналичните депозити на този вложител до размера, определен в член 7, параграф 1а от тази директива, изменена с Директива 2009/14, след като компетентният национален орган установи неналичността на държаните от съответната кредитна институция депозити в съответствие с член 1, точка 3, подточка i) от посочената директива, изменена с Директива 2009/14, поради което член 7, параграф 6 от същата директива, изменена с Директива 2009/14, не дава основание да се счита, че посоченият вложител има право на обезщетение за вредата, причинена поради забавеното изплащане на гарантирания размер на всички негови депозити или поради недостатъчния надзор от страна на националните компетентни органи над кредитната институция, чиито депозити са станали неналични.

                  2)

                  Разпоредбите на член 1, точка 3, подточка i) във връзка с разпоредбите на член 7, параграф 6 и член 10, параграф 1 от Директива 94/19, изменена с Директива 2009/14, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба или договорна клауза, съгласно която депозит в кредитна институция, чиито плащания са преустановени, става изискуем едва след като компетентният орган отнеме издадения на тази институция банков лиценз и при условие че вложителят изрично е поискал изплащане на този депозит. По силата на принципа на предимство на правото на Съюза националният съд, сезиран с иск за обезщетение за вредите, за които се твърди, че са причинени поради изплащането на гарантирания размер на такъв депозит извън срока по член 10, параграф 1 от тази директива, изменена с Директива 2009/14, е длъжен за целите на произнасянето по този иск да не приложи тази национална правна уредба или договорна клауза.

                  3)

                  Член 17, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/78/ЕО на Комисията, с оглед на съображение 27 от този регламент, трябва да се тълкува в смисъл, че националният съд трябва да вземе предвид издадена на основание на тази разпоредба препоръка на Европейския банков орган, за да се произнесе по спора, с който е сезиран, и в частност по иск, с който се търси отговорност от държава членка за вреди, причинени на частноправен субект поради неприлагането или неправилното или недостатъчно прилагане на правото на Съюза — основание за процедурата по разследване, приключила с издаването на тази препоръка. В производството пред компетентните национални съдилища частноправните субекти, претърпели вреди от установеното с такава препоръка нарушение на правото на Съюза, дори да не са адресати на тази препоръка, трябва да могат да черпят доводи от нея за установяването на отговорността на съответната държава членка в резултат от посоченото нарушение на правото на Съюза.
                  Препоръка EBA/REC/2014/02 на Европейския банков орган от 17 октомври 2014 година към Българска народна банка и Фонда за гарантиране на влоговете в банките относно необходимите действия за спазване на Директива 94/19/ЕО е невалидна, доколкото приравнява решението на Българска народна банка да постави Корпоративна търговска банка АД под специален надзор и да преустанови изпълнението на задълженията ѝ, на установяване на неналичността на депозитите по смисъла на член 1, точка 3, подточка i) от Директива 94/19, изменена с Директива 2009/14.

                  4)

                  Член 2, седмо тире от Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 година относно оздравяването и ликвидацията на кредитни институции, с оглед на член 17, параграф 1 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че мярката за временно преустановяване на плащанията, прилагана от национална централна банка спрямо кредитна институция като оздравителна мярка, имаща за цел да запази или възстанови финансовото състояние на тази кредитна институция, съставлява неоправдана и непропорционална намеса в упражняването на правото на собственост на вложителите в посочената кредитна институция, ако не зачита основното съдържание на това право и ако предвид непосредствения риск от финансови загуби, на който вложителите биха били изложени в случай на обявяването на кредитната институция в несъстоятелност, други по-малко обременителни мерки биха позволили постигането на същите резултати, което запитващата юрисдикция следва да провери.

                  5)

                  Правото на Съюза, и по-специално принципът на отговорност на държавите членки за вреди, причинени на частноправни субекти от нарушаването на правото на Съюза, както и принципите на равностойност и на ефективност, трябва да се тълкува в смисъл, че:

                              —

                              допуска национална правна уредба, която обвързва правото на частноправните субекти да получат обезщетение за вредите от нарушаването на правото на Съюза с предварителната отмяна на административното действие или бездействие, от което е настъпила вредата, стига тази отмяна, макар да се изисква за сходни искове, основани на нарушение на националното право, да не е на практика изключена или силно ограничена,

                              —

                              не допуска национална правна уредба, която обвързва правото на частноправните субекти да получат обезщетение за вредите от нарушаването на правото на Съюза с условието вредата да е причинена умишлено от съответния национален орган,

                              —

                              допуска национална правна уредба, която обвързва правото на частноправните субекти да получат обезщетение за вредите от нарушаването на правото на Съюза с условието да се докаже наличието на действителна и сигурна вреда към момента на предявяването на иска, стига това условие, от една страна, да не бъде по-неблагоприятно от условията, приложими за сходни искове, основани на нарушение на националното право, и от друга страна, да не бъде уредено по начин, който прави упражняването на такова право на обезщетение невъзможно или прекомерно трудно предвид особеностите на конкретния случай.

                  6)

                  Принципите на равностойност и ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че не задължават съда, сезиран с иск за обезщетение, формално основан на национална норма за отговорността на държавата за вреди от административна дейност, но в подкрепа на който се твърди нарушение на правото на Съюза вследствие на такава дейност, да квалифицира служебно този иск като предявен на основание член 4, параграф 3 ДЕС, стига приложимите разпоредби на националното право да не са пречка този съд да разгледа твърденията за нарушение на правото на Съюза, изтъкнати в подкрепа на този иск.

         (1)  ОВ C 364, 8.10.2018 г.


title: Дело C-152/19 P: Решение на Съда (трети състав) от 25 март 2021 г. — Deutsche Telekom AG/Европейска комисия, Slovanet, a.s. (Обжалване — Конкуренция — Член 102 ДФЕС — Злоупотреба с господстващо положение — Словашки пазар на услуги за широколентов достъп до интернет — Нормативно установено задължение на операторите със значителна пазарна сила за предоставяне на достъп до абонатната линия — Условия, определени от заварения оператор на пазара, за необвързан достъп на други оператори до абонатната линия — Абсолютна необходимост от достъпа — Носене на отговорност от дружеството майка за поведението на дъщерното му дружество — Право на защита)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/8

      Решение на Съда (трети състав) от 25 март 2021 г. — Deutsche Telekom AG/Европейска комисия, Slovanet, a.s.
      (Дело C-152/19 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Член 102 ДФЕС - Злоупотреба с господстващо положение - Словашки пазар на услуги за широколентов достъп до интернет - Нормативно установено задължение на операторите със значителна пазарна сила за предоставяне на достъп до абонатната линия - Условия, определени от заварения оператор на пазара, за необвързан достъп на други оператори до абонатната линия - Абсолютна необходимост от достъпа - Носене на отговорност от дружеството майка за поведението на дъщерното му дружество - Право на защита)
      (2021/C 206/09)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Telekom AG (представители: D. Schroeder и K. Apel, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: M. Kellerbauer, M. Farley, L. Malferrari, C. Vollrath и L. Wildpanner), Slovanet, a.s. (представител: P. Tisaj, advokát)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Deutsche Telekom AG да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 164, 13.5.2019 г.


title: Дело C-165/19 P: Решение на Съда (трети състав) от 25 март 2021 г. — Slovak Telekom, a.s./Европейска комисия, Slovanet, a.s. (Обжалване — Конкуренция — Член 102 ДФЕС — Злоупотреба с господстващо положение — Словашки пазар на услуги за широколентов достъп до интернет — Нормативно установено задължение на операторите със значителна пазарна сила за предоставяне на достъп до абонатната линия — Условия, определени от заварения оператор на пазара, за необвързан достъп на други оператори до абонатната линия — Абсолютна необходимост от достъпа — Свиване на маржовете — Разходи — Конкурент, който е поне равностоен по ефикасност на предприятието с господстващо положение — Право на защита)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/9

      Решение на Съда (трети състав) от 25 март 2021 г. — Slovak Telekom, a.s./Европейска комисия, Slovanet, a.s.
      (Дело C-165/19 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Член 102 ДФЕС - Злоупотреба с господстващо положение - Словашки пазар на услуги за широколентов достъп до интернет - Нормативно установено задължение на операторите със значителна пазарна сила за предоставяне на достъп до абонатната линия - Условия, определени от заварения оператор на пазара, за необвързан достъп на други оператори до абонатната линия - Абсолютна необходимост от достъпа - Свиване на маржовете - Разходи - Конкурент, който е поне равностоен по ефикасност на предприятието с господстващо положение - Право на защита)
      (2021/C 206/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Slovak Telekom, a.s. (представители: D. Geradin, адвокат, R. O'Donoghue QC)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: M. Farley, M. Kellerbauer, L. Malferrari, C. Vollrath и L. Wildpanner), Slovanet, a.s. (представител: P. Tisaj, advokát)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Slovak Telekom a.s. да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 148, 29.4.2019 г.


title: Дело C-307/19: Решение на Съда (първи състав) от 25 март 2021 г. (преюдициално запитване от Visoki trgovački sud Republike Hrvatske — Хърватия) — Obala i lučice d.o.o./NLB Leasing d.o.o. (Преюдициално запитване — Приложимо право — Регламент (ЕО) № 864/2007 и Регламент (ЕО) № 593/2008 — Приложно поле ratione temporis — Липса на компетентност на Съда — Член 94 от Процедурния правилник на Съда — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 1, параграф 1 — Материално приложно полe — Понятие „граждански и търговски дела“ — Член 7, точка 1 — Понятия „дела, свързани с договор“ и „предоставяне на услуги“ — Член 24, точка 1 — Понятие „договор за наем на недвижим имот“ — Регламент (ЕО) № 1393/2007 — Връчване на „съдебни“ или „извънсъдебни“ документи — Нотариуси, действащи в рамките на производства по принудително изпълнение — Производство по събиране на такса по целодневен талон за паркиране на моторно превозно средство на паркомясто, разположено на обществен път)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/9

      Решение на Съда (първи състав) от 25 март 2021 г. (преюдициално запитване от Visoki trgovački sud Republike Hrvatske — Хърватия) — Obala i lučice d.o.o./NLB Leasing d.o.o.
      (Дело C-307/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Приложимо право - Регламент (ЕО) № 864/2007 и Регламент (ЕО) № 593/2008 - Приложно поле ratione temporis - Липса на компетентност на Съда - Член 94 от Процедурния правилник на Съда - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Член 1, параграф 1 - Материално приложно полe - Понятие „граждански и търговски дела“ - Член 7, точка 1 - Понятия „дела, свързани с договор“ и „предоставяне на услуги“ - Член 24, точка 1 - Понятие „договор за наем на недвижим имот“ - Регламент (ЕО) № 1393/2007 - Връчване на „съдебни“ или „извънсъдебни“ документи - Нотариуси, действащи в рамките на производства по принудително изпълнение - Производство по събиране на такса по целодневен талон за паркиране на моторно превозно средство на паркомясто, разположено на обществен път)
      (2021/C 206/11)
      Език на производството: хърватски

         Запитваща юрисдикция

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Страни в главното производство

         Ищец: Obala i lučice d.o.o.

         Ответник: NLB Leasing d.o.o.

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че иск за събиране на такса по целодневен талон за паркиране на обозначено паркомясто, разположено на обществен път, предявен от дружество, на което е възложено управлението на такива паркоместа от местните органи на самоуправление, попада в обхвата на понятието „граждански и търговски дела“ по смисъла на тази разпоредба.

                  2)

                  Член 24, точка 1 от Регламент № 1215/2012 трябва да се тълкува в смисъл, че иск за събиране на такса по целодневен талон за паркиране на обозначено паркомясто, разположено на обществен път, не попада в обхвата на понятието „договор за наем на недвижим имот“ по смисъла на тази разпоредба.

                  3)

                  Член 7, точка 1 от Регламент № 1215/2012 трябва да се тълкува в смисъл, от една страна, че иск за събиране на такса, която произтича от договор с предмет паркиране на някое от обозначените паркоместа, разположени на обществени пътища, които са организирани и ръководени от упълномощено за тази цел дружество, попада в обхвата на понятието „дела, свързани с договор“ по смисъла на тази разпоредба и от друга страна, че този договор представлява договор за предоставяне на услуги по смисъла на член 7, точка 1, буква б), второ тире от този регламент.

         (1)  ОВ C 263, 5.8.2019 г.


title: Съединени дела C-517/19 и C-518/19 P: Решение на Съда (трети състав) от 25 март 2021 г. — Maria Alvarez y Bejarano и др./Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз, Европейски парламент (Обжалване — Публична служба — Правилник за длъжностните лица на Европейския съюз — Реформа на Правилника — Регламент (ЕС, Евратом) № 1023/2013 — Нови разпоредби относно възстановяването на пътните разноски за календарната година и предоставянето на дните за пътуване — Връзка със статуса на експатрирано или пребиваващо в чужда държава лице — Възражение за незаконосъобразност — Принципи на равно третиране и на пропорционалност — Интензитет на съдебния контрол)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/10

      Решение на Съда (трети състав) от 25 март 2021 г. — Maria Alvarez y Bejarano и др./Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз, Европейски парламент
      (Съединени дела C-517/19 и C-518/19 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Правилник за длъжностните лица на Европейския съюз - Реформа на Правилника - Регламент (ЕС, Евратом) № 1023/2013 - Нови разпоредби относно възстановяването на пътните разноски за календарната година и предоставянето на дните за пътуване - Връзка със статуса на експатрирано или пребиваващо в чужда държава лице - Възражение за незаконосъобразност - Принципи на равно третиране и на пропорционалност - Интензитет на съдебния контрол)
      (2021/C 206/12)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Bejarano, María Álvarez y Bejarano, Ana-Maria Enescu, Lucian Micu, Angelica Livia Salanta, Svetla Shulga, Soldimar Urena de Poznanski, Angela Vakalis, Luz Anamaria Chu, Marli Bertolete, María Castro Capcha, Hassan Orfe El, Evelyne Vandevoorde (C-517/19 P), Jakov Ardalic, Liliana Bicanova, Monica Brunetto, Claudia Istoc, Sylvie Jamet, Despina Kanellou, Christian Stouraitis, Abdelhamid Azbair, Abdel Bouzanih, Bob Kitenge Ya Musenga, El Miloud Sadiki, Cam Tran Thi (C-518/19 P) (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

         Други страни в производството: Европейска комисия (C-517/19 P) (представители: G. Gattinara и B. Mongin), Съвет на Европейския съюз (C-518/19 P) (представители: M. Bauer и R. Meyer), Европейски парламент (C-517/19 и C-518/19) (представители: C. González Argüelles и Е. Танева)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбите по дела C-517/19 P и C-518/19 P.

                  2)

                  Maria Alvarez y Bejarano, Ana-Maria Enescu, Angelica Livia Salanta, Svetla Shulga, Soldimar Urena de Poznanski, Angela Vakalis, Luz Anamaria Chu, Marli Bertolete, Maria Castro Capcha, Evelyne Vandevoorde, Lucian Micu и Hassan Orfe El понасят направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия, свързани с производството по обжалване по дело C-517/19 P.

                  3)

                  Jakov Ardalic, Christian Stouraitis, Abdelhamid Azbair, Abdel Bouzanih, Bob Kitenge Ya Musenga, El Miloud Sadiki, Cam Tran Thi, Liliana Bicanova, Monica Brunetto, Claudia Istoc, Sylvie Jamet и Despina Kanellou понасят направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз, свързани с производството по обжалване по дело C-518/19 P.

                  4)

                  Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски, свързани с производството по обжалване по дело С-517/19 Р.

                  5)

                  Европейският парламент понася направените от него съдебни разноски, свързани с производството по обжалване по дела C-517/19 P и C-518/19 P.

         (1)  ОВ C 357, 21.10.2019 г.


title: Дело C-565/19 P: Решение на Съда (шести състав) от 25 март 2021 г. — Armando Carvalho и др./Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Жалба за отмяна и искане за обезщетение — Околна среда — Пакет климат-енергетика 2030 — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Липса на лично засягане)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/11

      Решение на Съда (шести състав) от 25 март 2021 г. — Armando Carvalho и др./Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-565/19 P) (1)

      (Обжалване - Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Околна среда - Пакет климат-енергетика 2030 - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Липса на лично засягане)
      (2021/C 206/13)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Armando Carvalho, Diogo Carvalho, Ildebrando Conceição, Alfredo Sendim, Joaquim Caxeiro, Renaud Feschet, Guylaine Feschet, Gabriel Feschet, Maurice Feschet, Geneviève Gassin, Roba Waku Guya, Fadhe Hussein Tache, Sado Guyo, Issa Guyo, Jibril Guyo, Adanoor Guyo, Mohammed Guyo, Petru Vlad, Ana Tricu, Petru Arin Vlad, Maria Ioana Vlad, Andrei Nicolae Vlad, Giorgio Davide Elter, Sara Burland, Soulail Elter, Alice Elter, Rosa Elter, Maria Elter, Maike Recktenwald, Michael Recktenwald, Lueke Recktenwald, Petero Qaloibau, Melania Cironiceva, Katarina Dimoto, Petero Jnr Qaloibau, Elisabeta Tokalau, Sáminuorra (представители: G. Winter, Professor, H. Leith, Barrister, R. Verheyen, Rechtsanwältin)

         Други страни в производството: Европейски парламент (представители: M. Peternel, C. Ionescu Dima и A. Tamás), Съвет на Европейския съюз (представители: M. Moore и K. Michoel)

         Встъпила страна в подкрепа на Европейския парламент и Съвета на Европейския съюз: Европейска комисия (представители: A. C. Becker и J.-F. Brakeland)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Armando Carvalho и 36 други жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението към настоящото решение, да понесат направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейския парламент и Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 372, 4.11.2019 г.


title: Дело C-856/19: Решение на Съда (шести състав) от 25 март 2021 г. — Европейска комисия/Унгария (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 258 ДФЕС — Директива 2011/64/ЕС — Член 10, параграфи 2 и 3 — Акцизи върху обработения тютюн — Ставка на общия акциз върху цигарите, която е по-ниска от минимално предвидената — Вътрешни затруднения — Опасност от сериозни нарушения на обществения ред — Задължение за лоялно сътрудничество)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/12

      Решение на Съда (шести състав) от 25 март 2021 г. — Европейска комисия/Унгария
      (Дело C-856/19) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 258 ДФЕС - Директива 2011/64/ЕС - Член 10, параграфи 2 и 3 - Акцизи върху обработения тютюн - Ставка на общия акциз върху цигарите, която е по-ниска от минимално предвидената - Вътрешни затруднения - Опасност от сериозни нарушения на обществения ред - Задължение за лоялно сътрудничество)
      (2021/C 206/14)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: C. Perrin и A. Sipos)

         Ответник: Унгария (представители: M. Z. Fehér и G. Koós)

         Диспозитив

                  1)

                  Като е прилагала след изтичането на предоставения до 31 декември 2017 г. преходен период общ акциз под 60 % от среднопретеглената продажна цена на дребно на освободените за потребление цигари и като е прилагала акциз под 115 EUR за 1 000 цигари, Унгария не е изпълнила задълженията си по член 10, параграфи 2 и 3 от Директива 2011/64/ЕС на Съвета от 21 юни 2011 година относно структурата и ставките на акциза върху обработен тютюн.

                  2)

                  Осъжда Унгария да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.


title: Дело C-907/19: Решение на Съда (първи състав) от 25 март 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Q-GmbH/Finanzamt Z (Преюдициално запитване — Директива 2006/112/ЕО — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Случаи на освобождаване — Член 135, параграф 1, буква a) — Застрахователни сделки и свързани с тях услуги, извършвани от застрахователни брокери и агенти — Извършвана за застраховател доставка, която се състои от различни услуги — Квалифициране като единна доставка)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/12

      Решение на Съда (първи състав) от 25 март 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Q-GmbH/Finanzamt Z
      (Дело C-907/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2006/112/ЕО - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Случаи на освобождаване - Член 135, параграф 1, буква a) - Застрахователни сделки и свързани с тях услуги, извършвани от застрахователни брокери и агенти - Извършвана за застраховател доставка, която се състои от различни услуги - Квалифициране като единна доставка)
      (2021/C 206/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Q-GmbH

         Ответник: Finanzamt Z

         Диспозитив

      Член 135, параграф 1, буква a) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него освобождаване от данъка върху добавената стойност (ДДС) не се прилага за извършваните от данъчнозадължено лице доставки на услуги, които се състоят в предоставяне на застрахователен продукт на застрахователно дружество и съпътстващо посредничество за продажбата на този продукт за сметка на застрахователното дружество и управление на сключените застрахователни договори, в случай че запитващата юрисдикция квалифицира тези доставки като единна доставка от гледна точка на ДДС.

         (1)  ОВ C 87, 16.3.2020 г.


title: Дело C-87/21: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 11 февруари 2021 г. — NSV, NM/BT

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/13

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 11 февруари 2021 г. — NSV, NM/BT
      (Дело C-87/21)
      (2021/C 206/16)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Cluj

         Страни в главното производство

         Въззивници: NSV, NM

         Въззиваем: BT

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 1, параграф 2, член 5 [и] член 4, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) да се тълкуват в смисъл, че не се изключва от контрол клауза относно валутния риск, която транспонира във възмезден договор, основан на силови отношения, принцип, закрепен в приложима към безвъзмезден договор диспозитивна норма, която цели да постави договарящите страни при равни условия и която не е била предмет на преценка от страна на законодателя с оглед на постигането на разумен баланс между интересите на търговеца и интересите на потребителя, когато търговецът е извършил транспонирането, без да предостави на потребителя информация, консултация и предупреждения относно особеностите на банковия продукт с оглед на характеристиките на валутата на кредита, за да може потребителят да разбере икономическите последици от поетия ангажимент?

                  2)

                  Трябва ли Директива 93/13/ЕИО да се тълкува в смисъл, че изключването не е обосновано, ако има основания да се предположи, че търговецът е включил клаузата недобросъвестно, знаейки, че прилагането на закрепения в диспозитивната норма принцип може да доведе до значителна неравнопоставеност между правата и задълженията на страните в ущърб на потребителя?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-132/21: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 3 март 2021 г. — BE/Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/13

      Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 3 март 2021 г. — BE/Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság
      (Дело C-132/21)
      (2021/C 206/17)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BE

         Ответник: Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

         Встъпила страна: Budapesti Elektromos Művek Zrt.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 77, параграф 1 и член 79, параграф 1 от [Регламент 2016/679] (1) да се тълкуват в смисъл, че административното средство за правна защита, предвидено в член 77, представлява инструмент за упражняване на публични права, докато съдебното средство за правна защита, предвидено в член 79, представлява инструмент за упражняване на частни права? При утвърдителен отговор може ли да се направи извод, че надзорният орган, който трябва да разглежда подадените по административен ред жалби, има приоритетна компетентност да установи наличието на нарушение?

                  2)

                  В случай че субектът на данни — според когото при обработването на отнасящи се до него лични данни е нарушен Регламент 2016/679 — упражни едновременно правото си да подаде жалба съгласно член 77, параграф 1 от посочения регламент и правото си на съдебна защита съгласно член 79, параграф 1 от същия регламент, кое тълкуване може да се счита за съответстващо на член 47 от Хартата на основните права:

                              a)

                              това че надзорният орган и съдът са длъжни да преценят наличието на нарушение независимо един от друг и вследствие на това могат включително да стигнат до различни изводи; или

                              б)

                              това че предвид правомощията, предвидени в член 51, параграф 1 от Регламент 2016/679, и правомощията, възложени с член 58, параграф 2, букви б) и г) от същия регламент, решението на надзорния орган се ползва с приоритет, доколкото се отнася до преценката за извършване на нарушение?

                  3)

                  Трябва ли независимостта на надзорния орган, гарантирана с член 51, параграф 1 и член 52, параграф 1 от Регламент 2016/679, да се тълкува в смисъл, че при разглеждането и произнасянето по жалбата, предвидена в член 77, посоченият орган не е обвързан от окончателното решение, постановено на основание член 79 от компетентния съд, дотолкова че може включително да приеме различно решение по отношение на едно и също твърдяно нарушение?

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (ОВ L 119, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-133/21: Преюдициално запитване от Efeteio Athinon (Гърция), постъпило на 3 март 2021 г. — VP, CX, RG, TR и др./Elliniko Dimosio

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/14

      Преюдициално запитване от Efeteio Athinon (Гърция), постъпило на 3 март 2021 г. — VP, CX, RG, TR и др./Elliniko Dimosio
      (Дело C-133/21)
      (2021/C 206/18)
      Език на производството: гръцки

         Запитваща юрисдикция

      Efeteio Athinon (Апелативен съд, Атина, Гърция)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: VP, CX, RG, TR и др.

         Ответник: Elliniko Dimosio

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместима ли е с клауза 4 от Директива 1999/70/ЕО (1) национална правна уредба като оспорваната, която налага неравно третиране по отношение на заплащането в ущърб на работниците на срочен трудов договор, по смисъла на клауза 1 от Директива 1999/70/ЕО, в сравнение с работник на постоянен трудов договор в сходно положение, като единственият разграничителен критерий е, че договорът им е квалифициран като срочен трудов договор от работодателя или от закона?

                  2)

                  По-специално съвместима ли е с клауза 4 от Директива 1999/70/ЕО национална правна уредба, която оправдава неравното третиране по отношение на заплащането на работниците с това, че те били на срочни трудови договори, при положение че работата им покрива постоянни и трайни нужди на работодателя?

         (1)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).


title: Дело C-155/21: Преюдициално запитване от Svea hovrätt (Швеция), постъпило на 10 март 2021 г. — Италианска република/Athena Investments A/S (с предходно наименование Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy dantes Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/15

      Преюдициално запитване от Svea hovrätt (Швеция), постъпило на 10 март 2021 г. — Италианска република/Athena Investments A/S (с предходно наименование Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy dantes Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA
      (Дело C-155/21)
      (2021/C 206/19)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Svea hovrätt

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Италианска република

         Ответници: Athena Investments A/S (с предходно наименование Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy dantes Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли ДЕХ (1) да се тълкува в смисъл, че съдържащата се в неговия член 26 (2) арбитражна клауза, с която договаряща страна дава съгласието си за международен арбитраж по спор между договаряща страна и инвеститор от друга договаряща страна относно инвестиция от последния в зоната на първата, урежда също така спор между държава членка на Съюза, от една страна, и инвеститор от друга държава членка на Съюза, от друга?
                  При утвърдителен отговор на въпрос 1:

                  2)

                  Следва ли член 19 и член 4, параграф 3 ДЕС и членове 267 ДФЕС и 344 ДФЕС да се тълкуват като изключващи арбитражната клауза в член 26 от ДЕХ или прилагането на тази клауза, когато на основание член 26 от ДЕХ инвеститор от държава членка на Съюза може в случай на спор относно инвестиция в друга държава членка на Съюза да започне производство срещу тази държава членка пред арбитражен съд, чиято компетентност и решение държавата членка е длъжна да приеме?
                  При утвърдителен отговор на въпрос 2:

                  3)

                  Следва ли правото на Съюза, и по-специално принципът за предимство на правото на Съюза и изискването за неговата ефективност, да се тълкува като изключващо прилагането на разпоредба от националното право, която предвижда преклузия, както член 34, параграф 2 от SFL, ако това прилагане има за последица обстоятелството, че страна в производството по обжалване не може да повдига възражение за липса на валидно арбитражно споразумение, тъй като арбитражната клауза, съдържаща се в член 26 от ДЕХ, или предложението в съответствие с тази разпоредба е невалидно или неприложимо, защото противоречи на правото на Съюза?

         (1)  Решение 98/181/ЕО, ЕОВС Евратом на Съвета и на Комисията от 23 септември 1997 година за сключването от Европейските общности на Договора за Енергийната харта и на Протокола за Енергийната харта относно енергийната ефективност и свързаните екологични аспекти (ОВ L 69, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 1, стр. 253).

         (2)  Заключителен акт на Конференцията за Европейската енергийна харта — Приложение 1: Договор за енергийна харта; Приложение 2: Решения по отношение на договора за енергийната харта (OВ 1994 L 380, стр. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 1, стр. 105).


title: Дело C-160/21: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд Велико Търново (България) на 10 март 2021 година — „НИКОПОЛИС АД ИСТРУМ 2010“ ЕООД / Изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/16

      Преюдициално запитване, отправено от Административен съд Велико Търново (България) на 10 март 2021 година — „НИКОПОЛИС АД ИСТРУМ 2010“ ЕООД / Изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“
      (Дело C-160/21)
      (2021/C 206/20)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд Велико Търново

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„НИКОПОЛИС АД ИСТРУМ 2010“ ЕООД

         Ответник: Изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Използвания в чл.75, параграф 1 от Регламент № 1306 / 2013 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика термин „плащане“ означава ли приключване на производството по подадена заявка за плащане?

                  2.

                  Фактическото получаване на заявената сума от земеделския производител равнозначно ли е на положителен отговор от разплащателната агенция на подадената заявка за активиране на правата на плащане и съответно липсата на получени парични средства при публично заявено изплащане на суми по съответната мярка представлява ли отказ на заявените права за плащане, когато лицето не е уведомено за продължаване на производството с нови проверки?

                  3.

                  Срокът по чл.75, параграф 1 от Регламент № 1306 / 2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика задължава ли държавата-членка да извърши преди изтичането му проверките на условията за допустимост, и само по изключение тези проверки могат да продължат?

                  4.

                  Когато земеделският производител не е уведомен за извършване на допълнителни проверки и за такива липсва съставен писмен документ, неспазването на срока по чл.75, параграф 1 от Регламент № 1306 /2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика представлява ли мълчалив отказ за изплащане на подпомагане?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (OB 2013, L 347, стр. 549)


title: Дело C-165/21: Преюдициално запитване от Københavns Byret (Дания), постъпило на 11 март 2021 г. — Orion Corporation/Lægemiddelstyrelsen

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/16

      Преюдициално запитване от Københavns Byret (Дания), постъпило на 11 март 2021 г. — Orion Corporation/Lægemiddelstyrelsen
      (Дело C-165/21)
      (2021/C 206/21)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Københavns Byret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Orion Corporation

         Ответник: Lægemiddelstyrelsen
      при участието на: Teva Danmark A/S

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  В светлината на член 12, параграф 2 от Регламент № 726/2004 (1) (преди член 12 [параграф 2] от Регламент № 2309/1993 (2)) и раздел 2.3 от глава 2 от Известието на Комисията до заявителите, може ли лекарствен продукт като разглежданият в настоящия случай Precedex — който е получил разрешение за търговия в държава членка в съответствие с нейните национални правила преди присъединяването ѝ към Европейския съюз, но след като е получил отрицателна оценка от CPMP [понастоящем CHMP] съгласно Регламент № 2309/1993 въз основа на същото клинично досие — в ситуация, в която националното разрешение за търговия не е актуализирано с нова клинична документация или съответен експертен доклад след присъединяването на държавата членка към Европейския съюз, да се счита за референтен лекарствен продукт по смисъла на член 10, параграф 2, буква а) от Директива 2001/83, така че да послужи като основа за „общо разрешение за търговия“ съгласно член 6 [параграф 1] от Директива 2001/83 (3)?

                  2)

                  Може ли лекарствен продукт като разглеждания в настоящия случай Precedex — който е разрешен в държава членка съгласно нейните национални правила преди присъединяването ѝ към Европейския съюз, без компетентният орган на държавата членка да е разполагал с частта на ASM с ограничен достъп в процедурата за Европейско главно досие на лекарствения продукт (понастоящем „основна документация на активното вещество“) — в ситуация, в която националното разрешение за търговия не е актуализирано с данните от частта на ASM с ограничен достъп след присъединяването на държавата членка към Европейския съюз, да се счита за референтен лекарствен продукт по смисъла на член 10, параграф 2, буква а) от Директива 2001/83, така че да може да послужи като основа за „общо разрешение за търговия“ съгласно член 6 [параграф 1] от Директива 2001/83?

                  3)

                  За отговора на въпрос 1 или 2 има ли значение фактът, че съответното национално разрешение за търговия не може да послужи като основа за взаимно признаване съгласно член 28 от Директива 2001/83?

                  4)

                  Има ли право или задължение компетентният национален орган на референтната държава членка или на съответната държава членка съгласно децентрализираната процедура по член 28 от Директива 2001/83 относно генеричен лекарствен продукт да откаже използването на лекарствен продукт като референтен лекарствен продукт, ако въпросният лекарствен продукт е разрешен в друга държава членка преди присъединяването ѝ към Европейския съюз при обстоятелствата, посочени във въпрос 1 и/или 2?

                  5)

                  За отговора на въпрос 4 има ли значение фактът, че компетентният национален орган на референтната държава членка или на съответната държава членка е разполагал с информация, че въпросният лекарствен продукт е получил отрицателна оценка от CPMP съгласно Регламент № 2309/1993 преди да бъде разрешен в друга държава членка преди нейното присъединяване към Европейския съюз?

         (1)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 2004 г., стр. 1; Специално издание на българки език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).

         (2)  Регламент (ЕИО) № 2309/93 на Съвета от 22 юли 1993 година относно установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и относно създаване на Европейска агенция за оценка на лекарствените продукти (ОВ L 214, 1993 г., стр. 1).

         (3)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67).


title: Дело C-174/21: Иск, предявен на 21 март 2021 година — Европейска комисия / Република България

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/18

      Иск, предявен на 21 март 2021 година — Европейска комисия / Република България
      (Дело C-174/21)
      (2021/C 206/23)
      Език на производството: български

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: И. Залогин, M. Noll-Ehlers)

         Ответник: Република България

         Искания

                  —

                  Да бъде установено, че като не е приела всички необходими мерки за изпълнение на Решението на Съда от 5 април 2017 г., Комисия/ България (C-488/15, EU:C:2017:267), Република България не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС по отношение на зоните и агломерациите БГ0001 София, БГ0002 Пловдив, БГ0004 Северна, БГ0005 Югозападна и БГ0006 Югоизточна;

                  —

                  Република България да бъде осъдена да заплати на Комисията еднократно платима сума в размер на 3 156 евро на ден, считано от датата на постановяване на решението от 5 април 2017 г., Комисия/ България (C-488/15, EU:C:2017:267) до датата на постановяване на решението по настоящото дело, или, в случай че неизпълнението спре по-рано, до 31 декември на последната година на неизпълнение, но във всеки случай не по-малко от минималната еднократно платима сума от 653 000 евро;

                  —

                  Република България да бъде осъдена да заплати на Комисията периодична имуществена санкция в размер на 5 677,20 евро на ден за всяка една зона за качество на въздуха, считано от датата на постановяване на решението на Съда по настоящото дело до годината на пълно изпълнение на решението от 5 април 2017 г., Комисия/България (C-488/15, EU:C:2017:267), както и

                  —

                  Република България да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи

      България не е направила необходимото за изпълнение на Решението на Съда по дело C-488/15, като продължава да нарушава (i) задълженията си по член 13 от Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа във връзка с приложение XI към същата директива и (ii) задълженията си по член 23 от същата директива.


title: Дело C-170/21: Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 15 март 2021 година — „ПРОФИ КРЕДИТ БЪЛГАРИЯ“ ЕООД / T.И.T.

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/17

      Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 15 март 2021 година — „ПРОФИ КРЕДИТ БЪЛГАРИЯ“ ЕООД / T.И.T.
      (Дело C-170/21)
      (2021/C 206/22)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Софийски районен съд

         Страни в главното производство

         Заявител:„ПРОФИ КРЕДИТ БЪЛГАРИЯ“ ЕООД

         Длъжник: T.И.T.

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли чл.6, § 1 от Директива 93/13 ЕИО (1), да се тълкува в смисъл, че в случаите на производства, при които длъжникът не участва до произнасяне със съдебно разпореждане за плащане, съдът е длъжен служебно да разгледа неравноправен характер на договорна клауза, и когато има съмнения, че такава клауза е неравноправна, съдът е длъжен да не я приложи?.

                  2.

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, длъжен ли е националният съд изцяло да откаже издаването на съдебен акт, разпореждащ плащане, когато част от претенцията се основава на неравноправна договорна клауза, формираща размера на заявената претенция?

                  3.

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, но отрицателен отговор на втория, длъжен ли е националният съд частично да откаже издаването на съдебен акт, разпореждащ плащане, за частта от претенцията, която се основава на неравноправна договорна клауза?

                  4.

                  При утвърдителен отговор на трети въпрос, длъжен ли е и при какви условия националният съд служебно да зачете последиците свързани с неравноправния характер на клауза, когато има данни за плащане по нея, вкл. да извърши прихващане с други неплатени задължения по договора?

                  5.

                  При утвърдителен отговор на четвърти въпрос, обвързан ли е националният съд от указания на горна инстанция, които по националното право са задължителни за проверяваната инстанция, с които указания не се зачитат последиците свързани с неравноправния характер на клауза?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (OB 1993, L 95, стр. 29; Специално българско издание: глава 15, том 2, стр. 273)


title: Дело C-180/21: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Благоевград (България) на 23 март 2021 година — VS / Инспектор в Инспектората към Висшия съдебен съвет

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/19

      Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Благоевград (България) на 23 март 2021 година — VS / Инспектор в Инспектората към Висшия съдебен съвет
      (Дело C-180/21)
      (2021/C 206/24)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд — Благоевград

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VS

         Ответник: Инспектор в Инспектората към Висшия съдебен съвет

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли член 1, параграф 1 от Директива (ЕС) 2016/680 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от компетентните органи за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления или изпълнението на наказания и относно свободното движение на такива данни, и за отмяна на Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета да се тълкува в смисъл, че при посочване на целите изброява „предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления“ като аспекти на една обща цел?

                  2.

                  Приложими ли са разпоредбите на Регламент (ЕС) 2016/679 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО спрямо Прокуратурата на Република България, поради това че събраната в качеството й на „администратор“ по член 3, точка 8 от Директива (ЕС) 2016/680 информация за едно лице, отнасяща се до образувана срещу него прокурорска преписка за проверка на данни за извършено престъпление, е използвана в защитата й пред съд като страна в гражданско производство — чрез съобщаване на факта на образуването й или чрез представяне на материалите от нея?

                  2.1.

                  При утвърдителен отговор на този въпрос,
                  Следва ли изразът „легитимни интереси“ в член 6, параграф 1, буква е) от Регламент (EC) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка е обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО да се тълкува в смисъл, че обхваща разкриването изцяло или частично на информация за едно лице, събрана в образувана срещу него прокурорска преписка за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления, ако е в защита на администратора като страна в гражданско производство, и изключва ли съгласието на субекта на данните?

         (1)  OB 2016, L 119, стр. 89

         (2)  OB 2016, L 119, стр. 1


title: Дело C-186/21: Преюдициално запитване от Upravno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 25 март 2021 г. — Република Словения

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/20

      Преюдициално запитване от Upravno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 25 март 2021 г. — Република Словения
      (Дело C-186/21)
      (2021/C 206/25)
      Език на производството: словенски

         Запитваща юрисдикция

      Upravno sodišče Republike Slovenije

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: J. A.

         Ответник: Република Словения

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 8, параграф 3, буква г) от Директивата за приемане II (1) да се тълкува в смисъл, че изразът „включително“ изрично нарежда сред обективните критерии обстоятелството, че „кандидатът вече е имал възможност за достъп до процедурата за предоставяне на убежище“?

                  2)

                  При отрицателен отговор на този въпрос, трябва ли член 8, параграф 3, буква г) от Директивата за приемане II да се тълкува в смисъл, че при описаните обстоятелства задържането е допустимо само въз основа на предварително установени обективни критерии и на предварителната констатация, че кандидатът вече е имал възможност да подаде молба за международна закрила и въз основа на която може да се приеме, че е налице добре обоснована презумпция, че посочената молба е подадена единствено с цел да забави или да затрудни изпълнението на решението за връщане?

         (1)  Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст) (ОВ L 180, 2013 г., стр. 96).


title: Дело C-207/21 P: Жалба, подадена на 2 април 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 27 януари 2021 г. по дело T-699/17, Република Полша/Европейска комисия

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/20

      Жалба, подадена на 2 април 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 27 януари 2021 г. по дело T-699/17, Република Полша/Европейска комисия
      (Дело C-207/21 P)
      (2021/C 206/26)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: R. Tricot, Ł. Habiak, K. Herrmann, C. Valero)

         Други страни в производството: Република Полша, Унгария, Република България, Кралство Белгия, Кралство Швеция, Френска република

         Искания

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени изцяло решението на Общия съд от 27 януари 2021 г. по дело T-699/17, Република Полша/Европейска комисия,

                  —

                  да отхвърли първото основание от жалбата на Република Полша по дело T-699/17,

                  —

                  да върне делото на Общия съд за ново разглеждане по второто, третото, четвъртото и петото основание, които не са обсъдени в първоинстанционното производство, и

                  —

                  да остави въпроса за съдебните разноски в първоинстанционното и в настоящото производство за решаване със съдебния акт, който ще сложи край на производството по случая.

         Основания и основни доводи

      Според Комисията решението на Общия съд по дело T-699/17 трябва да бъде отменено, тъй като в него са допуснати грешки при прилагане на правото, които водят до нарушаване на член 16, параграфи 4 и 5 ДЕС.
      Първо, в точки 40 и 41 обжалваното решение Общият съд изходил от виждането, че правото, предоставено на държавите членки с член 3, параграф 2 от Протокол № 36, да искат гласуване с квалифицираното мнозинство съгласно правилата в член 3, параграф 3 от този протокол (правила по Договора от Ница) трябва да запази полезното си действие и след изтичането на преходния период на 31 март 2017 г., с което нарушил ясно предвидената времева рамка на преходния период в член 16, параграф 5 ДЕС. Общият съд освен това нарушил общото определение за квалифицирано мнозинство, въведено с Договора от Лисабон в член 16, параграф 4 ДЕС и в сила от 1 ноември 2014 г., с което се увеличава демократичната легитимност при гласуванията в Съвета и комитета по член 75 от Директива 2010/75/ЕС (1). По този начин Общият съд ограничил пълната ефективност на това общо определение.
      Второ, в точки 48 и 50 от обжалваното решение Общият съд тълкувал разширително времевия обхват на действието на преходната разпоредба по член 16, параграф 5 ДЕС и член 3, параграф 2 от Протокол № 36, с което нарушил установената съдебна практика относно задължението за тясно тълкуване на преходните разпоредби.
      Трето, противно на посоченото в точки 53, 54 и 55 от обжалваното решение, извършеното от Общия съд тълкуване на член 3, параграф 2 от Протокол № 36 нарушавало принципа на правна сигурност, тъй като водело до невъзможно за предвиждане и неопределено във времето прилагане на квалифицираното мнозинство от Договора от Ница, предвидено в член 3, параграф 3 от Протокол № 36.

         (1)  Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година относно емисиите от промишлеността (комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването) (ОВ L 334, 2010 г., стр. 17).


title: Дело T-853/19: Решение на Общия съд от 17 март 2021 г. — Tehrani/EUIPO — Blue Genes (Earnest Sewn) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „Earnest Sewn“ — Обявяване на недействителност — Абсолютно основание за отказ — Недобросъвестност — Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/22

      Решение на Общия съд от 17 март 2021 г. — Tehrani/EUIPO — Blue Genes (Earnest Sewn)
      (Дело T-853/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „Earnest Sewn“ - Обявяване на недействителност - Абсолютно основание за отказ - Недобросъвестност - Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 206/27)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Reza Hossein Khan Tehrani (Нордхорн, Германия) (представител: D. Wiedemann, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Hanf и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Blue Genes, Inc. (Гардина, Калифорния, Съединени щати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 4 октомври 2019 г. (преписка R 531/2018-5), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Blue Genes и г-н Tehrani

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Reza Hossein Khan Tehrani да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.


title: Дело T-186/20: Решение на Общия съд от 17 март 2021 г. — Chatwal/EUIPO — Timehouse Capital („THE TIME“) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „THE TIME“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „TIMEHOUSE“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/23

      Решение на Общия съд от 17 март 2021 г. — Chatwal/EUIPO — Timehouse Capital („THE TIME“)
      (Дело T-186/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „THE TIME“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „TIMEHOUSE“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 206/29)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Chatwal Hotels & Resorts LLC (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представител: N. Hine, solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Timehouse Capital GmbH (Гразбрун, Германия) (представител: T. Farkas, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 28 януари 2020 г. (преписка R 2264/2018-1), постановено в производство по възражение със страни Timehouse Capital и Chatwal Hotels & Resorts

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Chatwal Hotels & Resorts LLC да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 191, 8.6.2020 г.


title: Дело T-226/20: Решение на Общия съд от 17 март 2021 г. — Steinel/EUIPO (MobileHeat) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „MobileHeat“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/24

      Решение на Общия съд от 17 март 2021 г. — Steinel/EUIPO (MobileHeat)
      (Дело T-226/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „MobileHeat“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 206/30)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Steinel GmbH (Херцеброк-Клархолц, Германия) (представители: M. Breuer и K. Freudenstein, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: E. Markakis)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 3 февруари 2020 г. (преписка R 2472/2019-2) относно заявка за регистрация на словния знак „MobileHeat“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Steinel GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело T-306/19: Определение на Общия съд от 24 март 2021 г. — Graanhandel P. van Schelven/Комисия (Жалба за отмяна — Селскостопанска политика — Биологични продукти — Регламент (ЕО) № 834/2007 — Производство и етикетиране на биологичните продукти — Биологични продукти, внасяни в Съюза — Сертифициране на продуктите от контролен орган — Липса на правен интерес — Липса на пряко засягане — Явна недопустимост)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/24

      Определение на Общия съд от 24 март 2021 г. — Graanhandel P. van Schelven/Комисия
      (Дело T-306/19) (1)

      (Жалба за отмяна - Селскостопанска политика - Биологични продукти - Регламент (ЕО) № 834/2007 - Производство и етикетиране на биологичните продукти - Биологични продукти, внасяни в Съюза - Сертифициране на продуктите от контролен орган - Липса на правен интерес - Липса на пряко засягане - Явна недопустимост)
      (2021/C 206/31)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Graanhandel P. van Schelven BV (Ниуве-Тонге, Нидерландия) (представител: C. Almeida, avocate)

         Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi, A. Dawes и B. Hofstötter)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с предмет отмяна на член 1, параграф 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/446 на Комисията от 19 март 2019 година за изменение и поправка на Регламент (ЕО) № 1235/2008 за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета по отношение на режима за внос на биологични продукти от трети държави (ОВ L 77, 2019 г., стр. 67), доколкото тази разпоредба, заедно с точка 3 от приложение II към посочения регламент за изпълнение, отнемa признаването на Control Union Certifications като компетентен орган за извършване на проверки и издаване на сертификати за инспекция, разрешаващи продажбата на внесени от Казахстан, Молдова, Русия, Турция и Обединените арабски емирства продукти като биологични такива на пазара на Съюза

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като явно недопустима.

                  2)

                  Липсва основание за произнасяне по исканията за извършване на процесуално-организационни действия и за разпит на свидетели, представени от Graanhandel P. van Schelven BV.

                  3)

                  Осъжда Graanhandel P. van Schelven да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 280, 19.8.2019 г.


title: Дело T-484/20: Определение на Общия съд от 26 март 2021 г. — SATSE/Комисия (Жалба за отмяна — Обществено здраве — Приложение III към Директива 2000/54/ЕО — Списък на биологичните агенти, за които е известно, че заразяват хората — Директива (ЕС) 2020/739 — Включване на SARS-CoV-2 — Включване в рискова група 3 на биологичните агенти, за които е известно, че заразяват хората — Подзаконов акт, който включва мерки за изпълнение — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/25

      Определение на Общия съд от 26 март 2021 г. — SATSE/Комисия
      (Дело T-484/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Обществено здраве - Приложение III към Директива 2000/54/ЕО - Списък на биологичните агенти, за които е известно, че заразяват хората - Директива (ЕС) 2020/739 - Включване на SARS-CoV-2 - Включване в рискова група 3 на биологичните агенти, за които е известно, че заразяват хората - Подзаконов акт, който включва мерки за изпълнение - Липса на лично засягане - Недопустимост)
      (2021/C 206/32)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Sindicato de Enfermería (SATSE) (Мадрид, Испания) (представител: M. Sesmero González, avocate)

         Ответник: Европейска комисия (представители: C. Valero и N. Ruiz García)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Директива (ЕС) 2020/739 на Комисията от 3 юни 2020 година за изменение на приложение III към Директива 2000/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета във връзка с включването на SARS-CoV-2 в списъка на биологичните агенти, за които е известно, че заразяват хората, и за изменение на Директива (ЕС) 2019/1833 на Комисията (OВ, L 175, 2020 г., стp. 11)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Федерална република Германия.

                  3)

                  Осъжда Sindicato de Enfermería (SATSE) да заплати съдебните разноски на Европейската комисия, с изключение на разноските, свързани с молбата за встъпване.

                  4)

                  SATSE, Комисията и Федерална република Германия понасят направените от тях съдебни разноски, свързани с молбата за встъпване.

         (1)  ОВ C 304, 14.9.2020 г.


title: Дело T-765/20 R: Определение на председателя на Общия съд от 24 март 2021 г. — The Floow/Комисия (Обезпечително производство — Договор за отпускане на безвъзмездни средства по линия на Рамковата програма за научни изследвания и иновации „Хоризонт 2020“ (2014-2020) — Възстановяване на платени суми — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/26

      Определение на председателя на Общия съд от 24 март 2021 г. — The Floow/Комисия
      (Дело T-765/20 R)
      (Обезпечително производство - Договор за отпускане на безвъзмездни средства по линия на Рамковата програма за научни изследвания и иновации „Хоризонт 2020“ (2014-2020) - Възстановяване на платени суми - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност)
      (2021/C 206/33)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: The Floow Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: A. Howard, barrister, и J. Berry, solicitor)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà и L. André)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за постановяване на временни мерки, а именно, от една страна, спиране на изпълнението на Решение C(2020) 8138 final на Комисията от 17 ноември 2020 г., с което се разпорежда възстановяването на сумата от 161 990,80 EUR, ведно с лихвите, от жалбоподателя, и от друга страна, забрана за Комисията да пристъпи към изпълнение на обжалваното решение или към събирането на средства, както и да разшири и екстраполира изводите си към неодитиран период на проекта или към други проекти

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-131/21: Жалба, подадена на 28 февруари 2021 г. — Região Autónoma da Madeira/Комисия

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/26

      Жалба, подадена на 28 февруари 2021 г. — Região Autónoma da Madeira/Комисия
      (Дело T-131/21)
      (2021/C 206/34)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Жалбоподател: Região Autónoma da Madeira (представители: M. Gorjão-Henriques и A. Saavedra, advogados)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да разпореди да се приложат към преписката по делото документите във връзка с административното производство, по което е постановено обжалваното решение, съгласно условията, съдържащи се настоящата жалба;

                  —

                  да съедини настоящото дело с дело T-95/21 (Португалска република/Европейска комисия);

                  —

                  да отмени член 1, както и членове 4—6 от Решение на Европейската комисия от 4 декември 2020 г., C(2020)8550 окончателен относно схема за помощи SA.21259 (2018/C) (ex2018/NN), прилагана от Португалия в полза на свободна зона Мадейра (СЗМ) — Режим III“;

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати изцяло съдебните разноски по настоящото производство, включително разноските, направени от жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1)

                  Първо основание: грешка при прилагането на правото и/или необоснованост, поради това, че разглежданата мярка не представлява държавна помощ, тъй като е с общ характер и не е селективна по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. Жалбоподателят изтъква по-специално, че мярката не е селективна, тъй като се вписва в общата структура на португалската данъчна система.

                  2)

                  Второ основание: грешка при прилагането на правото паради това, че Режим III ва СЗМ е изпълнен в съответствие с решенията на Комисията от 2007 г. и 2013 г. и с членове 107 и 108 ДФЕС. Жалбоподателят изтъква, че изискването печалбите да са получени от действителни и физически осъществими дейности в Автономен район Мадейра не трябва да се тълкува в смисъл, че се вземат предвид само допълнителните разходи на предприятията, регистрирани в СЗМ, свързани с отдалечеността, тъй като данъчните предимства могат да окажат въздействие само върху печалбите им, произтичащи от операции, които са пряко зависими от тези допълнителни разходи и от които се изключват дейностите, реализирани извън Мадейра от лицензиран предприятия в СЗМ с международна дейност.

                  3)

                  Трето основание: грешка във фактическите предпоставки на решението на Комисията и/или необоснованост поради това, че изискванията на данъчния режим и контрола върху него от националните и регионални органи са достатъчни за контрол на Режим III на СЗМ. Жалбоподателят изтъква по-специално факта, че законовите изисквания за отделно счетоводство за приходите, генерирани в СЗМ и изпълнението на разширена съвкупност от данъчни задължения позволява ефективен и достатъчен контрол от националните и регионалните органи върху Режим III на СЗМ.

                  4)

                  Четвърто основание: грешка при прилагането на правото в решението на Комисията, поради това, че понятието за „работно място“, приложимо към Режим III на СЗМ следва от националното законодателство и не се прилага за методологията на работните места в режим на „ЕБР“ (еквивалент на брутно работно време) и „ГРЕ“ (годишни работни единици). Жалбоподателят твърди, че за целите на оценката на изискването на Режим III на СЗМ във връзка със създаването или запазването на работните места, обжалваното решение е опорочено от грешка в прилагането на правото, като прилага методология за определяне на работни места в режим на „ЕБР“ и „ГРЕ“, тъй като понятието за работно място, приложим към режима на СЗМ е съдържащото се в националното трудово законодателство.

                  5)

                  Пето основание: грешка във фактическите предпоставки на решението и/или необоснованост поради това, че контролът на изискването за създаване/запазване на работни места е достатъчен и ефективен. Жалбоподателят твърди, че националните органи са предоставили на Европейската комисия данни, позволяващи оценка на контрола върху изискването за създаване/запазване на работни места в СЗМ, поради което обжалваното решение е опорочено от грешка по отношение на фактическите предпоставки и/или от необоснованост.

                  6)

                  Шесто основание: нарушаване на общите принципи на правото на Европейския съюз. Жалбоподателят твърди по-специално, че решението нарушава общите принципи на правото на Европейския съюз на пропорционалност, правна сигурност, защита на оправданите правни очаквания, добра администрация.


title: Дело T-135/21: Иск, предявен на 3 март 2021 г. — Trasta Komercbanka/ЕЦБ

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/27

      Иск, предявен на 3 март 2021 г. — Trasta Komercbanka/ЕЦБ
      (Дело T-135/21)
      (2021/C 206/35)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Trasta Komercbanka AS (Рига, Латвия) (представител: O. Behrends, адвокат)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  да осъди ответника да заплати обезщетение за вредите, претърпени от ищеца вследствие на приемането на Решение ECB/SSM/2016 — 529900WIPOINFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 от 3 март 2016 г. за отнемане на лиценза на ищеца,

                  —

                  да определи размера на вредите на не по-малко от 126 милиона евро, заедно с компенсаторни лихви, считано от 3 март 2016 г. до постановяването на решението по настоящото дело, и съответно мораторни лихви от датата на постановяване на решението до пълното изплащане на присъдените суми, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Ищецът изтъква четири основания в подкрепа на иска.

                  1.

                  Първо основание: ответникът не е съобразил надлежно процесуалните нарушения. Последните включват обстоятелството, че латвийската КФКП (1) приела, непосредствено преди започването на процедурата по отнемане на лиценза, че отнемането на лиценза не е обосновано, като впоследствие този факт не бил посочен в искането на КФКП за отнемане на лиценза. На следващо място ищецът твърди, че текстът на английски език на последното решение на КФКП бил манипулиран. Другите твърдени процесуални нарушения се отнасят до неефективна преценка на потенциална корупционна практика от страна на латвийски и европейски длъжностни лица във връзка с настоящия случай.

                  2.

                  Второ основание: ответникът нарушил материалните разпоредби като превишил правомощията си при приемането на спорното решение, по-специално що се отнася до областта на пране на пари, и допуснал грешка, като приел, че са налице основания за отнемане на лиценз.

                  3.

                  Трето основание: ищецът претърпял значителни финансови вреди по-специално поради ликвидацията му вследствие на неправилното отнемане на лиценза.

                  4.

                  Четвърто основание: наличие на причинно-следствена връзка между отнемането на лиценза и претърпените от ищеца вреди.

         (1)  Комисия по капиталовите финансови пазари.


title: Дело T-138/21: Жалба, подадена на 4 март 2021 г. — Virbac/Комисия

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/28

      Жалба, подадена на 4 март 2021 г. — Virbac/Комисия
      (Дело T-138/21)
      (2021/C 206/36)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Virbac (Карос, Франция) (представители: M. Thill-Tayara, S. Pelé и L. Bary, avocates)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решение за изпълнение на Европейската комисия C(2020) 7930 окончателен от 10 ноември 2020 г. за издаване на разрешение за търговия с лекарствения продукт за ветеринарна употреба „Librela — bedinvetmab“, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 30 декември 2020 г. (ОВЕС, C 453, 30 декември 2020 г., стр. 1), тъй като то е прието в нарушение на член 37 от Регламент (EС) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата,

                  —

                  да отмени решение за изпълнение на Европейската комисия C(2020) 7930 окончателен от 10 ноември 2020 г. за издаване на разрешение за търговия с лекарствения продукт за ветеринарна употреба „Librela — bedinvetmab“, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 30 декември 2020 г. (ОВЕС, C 453, 30 декември 2020 г., стр. 1), тъй като то е прието в нарушение на член 31 от Регламент (EС) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата,

                  —

                  да отмени решение за изпълнение на Европейската комисия C(2020) 7930 окончателен от 10 ноември 2020 г. за издаване на разрешение за търговия с лекарствения продукт за ветеринарна употреба „Librela — bedinvetmab“, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 30 декември 2020 г. (ОВЕС, C 453, 30 декември 2020 г., стр. 1), тъй като то е следствие от нарушение на член 102 ДФЕС и поради това противоречи на принципите на полезното действие, на законност и на добра администрация, които са задължителни за Европейската комисия,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати всички разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е нарушение на член 37 от Регламент (EС) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарстватаdu (ОВ L 136, 2004 г., стр. 1), тъй като с обжалваното решение се разрешава търговията на европейския пазар с Librela® въпреки че безвредността и ефикасността на този лекарствен продукт не са доказани по подходящ начин и в достатъчна степен с оглед на тази разпоредба.

                  2.

                  Второто основание е нарушение на член 31 от посочения по-горе Регламент (EС) № 726/2004 тъй като с обжалваното решение се нарушават правилата относно изготвянето на обобщение на характеристиките на продукта, въз основа на които Европейската комисия би трябвало да констатира, че внесеното специално предупреждение за Librela® относно предизвикваната от антителата имунна реакция срещу лечението е прекомерно общо и неточно.

                  3.

                  Третото основание е нарушение на полезното действие на член 102 ДФЕС и на принципите на законност и на добра администрация, тъй като с обжалваното решение се привежда в действие осъществената от групата Zoetis злоупотреба с господстващо положение във връзка с изоставянето на разработката на конкурентния на Librela® продукт, за който е даден лиценз на жалбоподателя.


title: Дело T-145/21: Жалба, подадена на 3 март 2021 г. — Fursin и др./ЕЦБ

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/29

      Жалба, подадена на 3 март 2021 г. — Fursin и др./ЕЦБ
      (Дело T-145/21)
      (2021/C 206/37)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Ivan Fursin и петима други жалбоподатели (Киев, Украйна) (представител: O. Behrends, lawyer)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да осъди ответника да заплати парично обезщетение за претърпяната от жалбоподателите вреда вследствие на решението на ответника от 3 май 2016 г. ECB/SSM/2016 — 529900WIPOINFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 да отмени лиценза на Trasta Komercbanka AS,

                  —

                  да установи, че имуществените вреди са най-малко в размер на 25 милиона евро (1) заедно с компенсаторните лихви, считано от 3 март 2016 г. до постановяването на решението по настоящото дело и заедно със съответните лихви за забава от датата на постановяването на решението по настоящото дело до плащането в пълен размер, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание, в рамките на което се твърди, че ответникът не е предприел целесъобразни действия във връзка с нарушения на процедурата. Към посочените нарушения спада обстоятелството, че непосредствено преди започването на процедурата по отнемане на лиценза латвийската КФКП (2) е заключила, че отнемането на лиценза не е обосновано, както и обстоятелството, че този факт впоследствие не е посочен в искането на КФКП за отнемане на лиценза. Освен това жалбоподателите твърдят, че текстът на английски език на най-актуалното решение на КФКП е бил манипулиран. Изтъкнатите освен нарушения на процедурата се отнасят до обстоятелството, че не са предприети ефективни мерки във връзка с евентуалните корупционни действия на латвийски и европейски длъжностни лица във връзка с настоящия спор.

                  2.

                  Второ основание, в рамките на което се твърди, че ответникът е нарушил материалноправни разпоредби, като е действал извън обхвата на своята компетентност при издаването на обжалваното решение, по-специално във връзка с въпросите, свързани с изпирането на пари; освен това се твърди, че ответникът неправилно приел, че са налице основания за отнемането на лиценза.

                  3.

                  Трето основание, в рамките на което се твърди, че жалбоподателите претърпели значителна имуществена вреда, по-специално поради ликвидацията на Trasta Komercbanka AS вследствие на неправомерното отнемане на лиценза.

                  4.

                  Четвърто основание, в рамките на което се твърди, че е налице причинно-следствена връзка между отнемането на лиценза и претърпяната от жалбоподателите вреда.

         (1)  Сумите се дължат на всеки от жалбоподателите в размера на техните дялове в Trasta Komercbanka AS.

         (2)  Комисия за финансовите и капиталовите пазари.


title: Дело T-148/21: Жалба, подадена на 11 март 2021 г. — Paccor Packaging и др./Комисия

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/30

      Жалба, подадена на 11 март 2021 г. — Paccor Packaging и др./Комисия
      (Дело T-148/21)
      (2021/C 206/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Paccor Packaging GmbH (Дюселдорф, Германия), и шестима други жалбоподатели (представители: P. Kugel и G. Dávid, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2151 на Комисията от 17 декември 2020 година (1) в неговата цялост, или при условията на евентуалност, да го отмени частично, що се отнася до член 2, параграф 4 от него и приложение IV към него, или при условията на евентуалност, да отмени този регламент в частта относно чашите за напитки, изработени изцяло от пластмаса,

                  —

                  да отмени Регламент № 2020/2151 частично, що се отнася до член 3,

                  —

                  да отмени Директива (ЕС) 2019/904 от 5 юни 2019 г. (2) частично, що се отнася до член 7 (доколкото се прилага за чашите за напитки) и до част Г, точка 4 от приложението към нея, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателите изтъкват седем основания и повдигат възражение за незаконосъобразност.

                  1.

                  Първо основание: приемайки Регламент 2020/2151, ответникът е нарушил член 7 от Директива 2019/904 относно намаляването на въздействието на определени пластмасови продукти върху околната среда и е превишил правомощията, предоставени му от Съвета на Европейския съюз и от Европейския парламент.

                  2.

                  Второ основание: приемайки Регламент 2020/2151, ответникът е извършил съществено процесуално нарушение, като го е приел след 3 юли 2020 г., а съответните поправени текстове на различните езици — повече от шест месеца след срока, определен в Директива 2019/904 от Съвета на Европейския съюз и Европейския парламент.

                  3.

                  Трето основание: приемайки Регламент 2020/2151, ответникът е нарушил член 7 от Директива 2019/904 и принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания.

                  4.

                  Четвърто основание: приемайки Регламент 2020/2151, ответникът е нарушил задължението за мотивиране.

                  5.

                  Пето основание: ответникът е нарушил член 7, параграф 1 от Директива 2019/904, допуснал е явна грешка в преценката и е превишил правомощията си.

                  6.

                  Шесто основание: ответникът е нарушил член 7, параграф 2, буква в) от Директива 2019/904 и е допуснал явна грешка в преценката.

                  7.

                  Седмо основание: ответникът е нарушил принципа на пропорционалност.
                  Освен това жалбоподателите повдигат възражение за незаконосъобразност в съответствие с член 277 ДФЕС, като твърдят, че член 7 от Директива 2019/904 и част Г, точка 4 от приложението към нея са незаконосъобразни.

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2151 на Комисията от 17 декември 2020 година за определяне на правила за хармонизираните спецификации относно маркировката на пластмасовите продукти за еднократна употреба, посочени в част Г от приложението към Директива (ЕС) 2019/904 на Европейския парламент и на Съвета относно намаляването на въздействието на определени пластмасови продукти върху околната среда (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 428, 2020 г., стр. 57).

         (2)  Директива (ЕС) 2019/904 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 година относно намаляването на въздействието на определени пластмасови продукти върху околната среда (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 155, 2019 г., стр. 1).


title: Дело T-160/21: Жалба, подадена на 25 март 2021 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — Malpricht (APIRETAL)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/31

      Жалба, подадена на 25 март 2021 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — Malpricht (APIRETAL)
      (Дело T-160/21)
      (2021/C 206/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Laboratorios Ern, SA (Барселона, Испания) (представител: T. González Martínez, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Ingrid Malpricht (Лудвигсхафен, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „APIRETAL“ — марка на Европейския съюз № 4 814 158

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 януари 2021 г. по преписка R 1004/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да уважи жалбата по настоящото дело,

                  —

                  да отмени решението на ответника от 20 март 2020 г.,

                  —

                  да отмени обжалваното решение от 20 януари 2021 г.,

                  —

                  да отмени прекратяването на правата на притежателя поради неизползване на марка на Европейския съюз № 4 814 158 „APIRETAL“ във връзка със спорните стоки от клас 5, като се запази регистрацията ѝ за тези стоки (както и за „лекарствени продукти“),

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството пред апелативния състав, ако последната встъпи в настоящото производство, да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Неправилно тълкуване на член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета при анализа на понятието за реално използване на спорната марка за която и да е от спорните стоки,

                  —

                  Неправилно тълкуване на член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета при преценката на понятието „основателни причини за неизползване“.


title: Дело T-163/21: Жалба, подадена на 23 март 2021 г. — De Capitani/Съвет

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/32

      Жалба, подадена на 23 март 2021 г. — De Capitani/Съвет
      (Дело T-163/21)
      (2021/C 206/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Emilio De Capitani (Брюксел, Белгия) (представители: O. Brouwer и B. Verheijen, адвокати)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ответника да откаже поискания достъп до определени документи съгласно Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията — решение, за което жалбоподателят е уведомен на 14 януари 2021 г. с писмо с номер SGS 21/000067, включително приложението към него,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в съответствие с член 134 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските, свързани с евентуалните встъпили страни.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: грешки при прилагане на правото и явна грешка в преценката, водещи до неправилно прилагане на изключението относно защитата на процеса на вземане на решение (член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент 1049/2001 (1)), и липса на мотиви, тъй като оповестяването не би засегнало сериозно процеса на вземане на решение.

                              —

                              Жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение не отчита новото конституционно измерение, което произтича от влизането в сила на Договора от Лисабон, по-конкретно на член 15, параграф 2 ДФЕС, и което създава нов правен режим за публичния достъп до документи, по-специално за законодателните документи.

                              —

                              Освен това жалбоподателят твърди, че в обжалваното решение не е приложен и спазен правилният критерий по член 4, параграф 3 от Регламент 1049/2001 и че това решение неправилно се основава на довода, че оповестяването на поисканите документи би поставило под въпрос окончателния избор на държавите членки и би породило излишна несигурност относно намеренията им.

                              —

                              Жалбоподателят поддържа още, че обжалваното решение неправилно се основава на довода, че оповестяването на поисканите документи би засегнало способността на делегациите да намерят баланс между различните интереси в съответната законодателна процедура, както и на довода, че отказът да се оповестят ограничен брой документи не води отнемане на възможността на гражданите да получат информация относно процеса на вземане на законодателни решения.

                  2.

                  Второ основание: грешки при прилагане на правото и явна грешка в преценката, водещи до неправилно прилагане на изключението относно защитата на процеса на вземане на решение (член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент 1049/2001), и липса на мотиви, тъй като обжалваното решение не признава и не предоставя достъп въз основа на по-висш обществен интерес.

                              —

                              Жалбоподателят подчертава, че обжалваното решение не признава и не предоставя достъп въз основа на по-висш обществен интерес. По-специално той поддържа, че е налице по-висш обществен интерес, тъй като оповестяването би позволило на европейските граждани да участват в законодателния процес и да гарантират той да не се бави, а да продължи и да приключи.

                  3.

                  Трето основание, изложено при условията на евентуалност: грешки при прилагане на правото и явна грешка в преценката, водещи до неизпълнение на задължението за предоставяне частичен достъп до документите (член 4, параграф 6 от Регламент 1049/2001), и липса на мотиви.

                              —

                              Жалбоподателят посочва, че в обжалваното решение не е надлежно разгледан въпросът за частичния достъп и не е предоставен такъв достъп. Неправилно бил приложен правният критерий, изискващ да се прецени дали всяка част от поискания документ се обхваща от изключението, изтъкнато, за да се откаже достъп.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).