title: Дело T-30/05: Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Prym и Prym Consumer/Комисия ( Конкуренция — Картели — Европейски галантериен пазар (куки за плетене) — Подялба на пазарите на стоките — Географска подялба на пазарите — Глоба — Насоки относно методиката за определяне на размера на глобите — Задължение за мотивиране — Тежест и продължителност на нарушението — Известие за сътрудничество )

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/29

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Prym и Prym Consumer/Комисия
   (Дело T-30/05) (1)

   („Конкуренция - Картели - Европейски галантериен пазар (куки за плетене) - Подялба на пазарите на стоките - Географска подялба на пазарите - Глоба - Насоки относно методиката за определяне на размера на глобите - Задължение за мотивиране - Тежест и продължителност на нарушението - Известие за сътрудничество“)
   (2007/C 247/46)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищци: William Prym GmbH & Co. KG (Stolberg, Германия) и Prym Consumer GmbH & Co. KG (Stolberg) (представител: H. Meyer-Lindemann, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: F. Castillo de la Torre et K. Mojzesowicz, agents)
   Предмет
   Като главно искане, отмяна на Решение С(2004)4221 окончателен на Комисията от 26 октомври 2004 година относно процедурата по прилагане на член 81[ ЕО] (Дело COMP/F-1/38 — 338 — PO/Nadeln), в частта му, която се отнася до ищците, и, при условията на евентуалност, искане за отмяна или за намаляване на глобата, наложена на ищците.
   Диспозитив

               1)

               Размерът на глобата, наложена на William Prym GmbH & Co. KG и на Prym Consumer GmbH & Co. KG по силата на член 2 от Решение С(2004)4221 окончателен на Комисията от 26 октомври 2004 година относно процедурата по прилагане на член 81[ ЕО] (Дело COMP/F-1/38 — 338 — PO/Nadeln), е определен на 27 милиона евро.

               2)

               Искът се отхвърля в останалата му част.

               3)

               William Prym и Prym Consumer се осъждат да заплатят 90 % от собствените си разноски и 90 % от разноските, направени от Комисията, като последната се осъжда да заплати 10 % от собствените си разноски и 10 % от разноските, направени от William Prym и Prym Consumer.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2005 г.


title: Дело T-381/12: Решение на Общия съд от 12 март 2014 г.  — Borrajo Canelo/СХВП — Tecnoazúcar (PALMA MULATA) (Марка на Общността — Производство по отмяна — Словна марка на Общността „PALMA MULATA“  — Реално използване — Член 15, параграф 1, буква a) и член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Форма, различаваща се по елементи, които не променят отличителния характер)

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/20

         Решение на Общия съд от 12 март 2014 г. — Borrajo Canelo/СХВП — Tecnoazúcar (PALMA MULATA)
   (Дело T-381/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по отмяна - Словна марка на Общността „PALMA MULATA“ - Реално използване - Член 15, параграф 1, буква a) и член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Форма, различаваща се по елементи, които не променят отличителния характер))
   2014/C 129/25
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Ana Borrajo Canelo (Мадрид, Испания), Carlos Borrajo Canelo (Мадрид) и Luis Borrajo Canelo (Мадрид) (представител: A. Gómez López, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Tecnoazúcar (Хавана, Куба) (представител: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 21 май 2012 г. (преписка R 2265/2010-2) относно производство по отмяна между Ana Borrajo Canelo, Carlos Borrajo Canelo и Luis Borrajo Canelo, от една страна, и Tecnoazúcar, от друга страна

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-жа Ana Borrajo Canelo, г-н Carlos Borrajo Canelo и г-н Luis Borrajo Canelo да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 343, 10.11.2012 г.


title: Дело C-251/16: Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 2 май 2016 г. — Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston/T. G. Brosman

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/23

         Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 2 май 2016 г. — Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston/T. G. Brosman
   (Дело C-251/16)
   (2016/C 243/24)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston

      Ответник: T. G. Brosman

      Преюдициални въпроси

               1)

               Принципът за злоупотреба с право, признат за приложим в областта на ДДС в решение на Съда [на Европейския съюз от 21 февруари 2006 г.] по дело [Halifax и др./Commissioners of Customs and Excise (C-255/02, EU:C:2006:121)], има ли директен ефект по отношение на частноправен субект при липса на национална законодателна или правораздавателна мярка, която да привежда в действие този принцип, в случай като настоящия, при който препоръчваното от [Revenue] Commissioners (данъчната администрация) преквалифициране на предшестващите продажбата сделки и сделките за покупко-продажба (наричани по-нататък заедно „сделките на жалбоподателите“) би породило задължение за ДДС за жалбоподателите, докато такова задължение не възниква при правилното прилагане на действащите към съответния момент национални правни разпоредби по отношение на сделките на жалбоподателите?

               2)

               Ако отговорът на въпрос 1 гласи, че принципът за злоупотреба с право има директен ефект по отношение на частноправен субект, включително при липса на национална законодателна или правораздавателна мярка, която да привежда в действие този принцип, достатъчно ясен и точен ли е принципът, за да се приложи по отношение на сделките на жалбоподателите, които са сключени преди произнасянето на решението на Съда по дело Halifax, и по-специално като се имат предвид принципите на правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания на жалбоподателите?

               3)

               Ако принципът за злоупотреба с право се прилага по отношение на сделките на жалбоподателите, така че те трябва да бъдат преквалифицирани:

                           a)

                           какъв е правният механизъм, чрез който се определя и се събира дължимият ДДС върху сделките на жалбоподателите, след като съгласно националното право ДДС не се дължи, не се определя и не се събира, и

                           б)

                           по какъв начин националните юрисдикции следва да налагат такова задължение?

               4)

               Следва ли националната юрисдикция при преценката дали основната цел на сделките на жалбоподателите е била да се получи данъчно предимство да вземе предвид само предшестващите продажбата сделки (за които е установено, че са сключени единствено поради данъчни съображения) или трябва да се разгледа целта на сделките на жалбоподателите като цяло?

               5)

               Следва ли член 4, параграф 9 от Закона [за данъка върху добавената стойност] да се счита за национално законодателство, което транспонира Шеста директива (1), въпреки че е несъвместим с разпоредбата на член 4, параграф 3 от Шеста директива, при правилното прилагане на която жалбоподателите биха се квалифицирали като данъчнозадължени лица във връзка с доставката преди първото обитаване на имотите, независимо че преди това е извършено разпореждане, подлежащо на данъчно облагане?

               6)

               Ако член 4, параграф 9 е несъвместим с Шеста директива, жалбоподателите извършват ли злоупотреба с право в нарушение на признатите в решение Halifax принципи, като се позовават на този параграф?

               7)

               При условията на евентуалност, ако член 4, параграф 9 е съвместим с Шеста директива, получили ли са жалбоподателите данъчно предимство, което противоречи на целта на Директивата и/или на член 4?

               8)

               Дори ако член 4, параграф 9 не следва да се разглежда като транспониращ Шеста директива, установеният в решение на Съда по дело Halifax принцип за злоупотреба с право прилага ли се все пак по отношение на разглежданите сделки съобразно критериите, определени от Съда в посоченото решение?

      (1)  Шеста Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1)


title: Дело T-28/11: Решение на Общия съд от 16 декември 2015 г. — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на въздушен превоз на товари — Споразумения и съгласувани практики относно редица компоненти на цените на услугите по въздушен превоз на товари (въвеждане на допълнителни такси за гориво и допълнителни такси за безопасност, неплащане на комисиони върху допълнителните такси) — Член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Общността и Швейцария по въпроси на въздушния транспорт — Задължение за мотивиране)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/30

         Решение на Общия съд от 16 декември 2015 г. — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Комисия
   (Дело T-28/11) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на въздушен превоз на товари - Споразумения и съгласувани практики относно редица компоненти на цените на услугите по въздушен превоз на товари (въвеждане на допълнителни такси за гориво и допълнителни такси за безопасност, неплащане на комисиони върху допълнителните такси) - Член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Общността и Швейцария по въпроси на въздушния транспорт - Задължение за мотивиране))
   (2016/C 048/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Амстелвеен, Нидерландия) (представител: M. Smeets, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално S. Noë, N. von Lingen и C. Giolito, впоследствие S. Noë, C. Giolito и A. Dawes, подпомагани от B. Doherty, barrister)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело COMP/39258 — Въздушен превоз на товари) в частта му относно жалбоподателя и при условията на евентуалност искане да се намали размерът на наложената му глоба

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело COMP/39258 — Въздушен превоз на товари) в частта относно Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски и тези на Koninklijke Luchtvaart Maatschappij.

      (1)  ОВ C 72, 5.3.2011 г.


title: Дело T-116/09: Жалба, подадена на 24 март 2009 г. — Whirlpool Europe/Комисия

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/42

         Жалба, подадена на 24 март 2009 г. — Whirlpool Europe/Комисия
   (Дело T-116/09)
   2009/C 113/85
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Whirlpool Europe BV (Breda, Нидерландия) (представител: F. Tuytschaever, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени обжалваното решение в неговата цялост поради това, че едно или няколко от (кумулативните) условия съгласно Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение не са удовлетворени, или поради това, че при всяко положение Комисията не установява в съответствие с изискуемия правен стандарт, че всяко едно от тези условия е удовлетворено,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението в неговата цялост поради неизпълнение на задължението за мотивиране, закрепено в член 253 ЕО,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяна на Решение С(2008) 5995 окончателен на Комисията от 21 октомври 2008 година за обявяване на съвместимостта с общия пазар на помощта за преструктуриране, която френските власти ще изплатят на дружеството FagorBrandt след изпълнението на някои условия (С 44/2007 (предишен № 460/2007). Жалбоподателят е конкурент на получателя на помощта и взема участие в процедурата по разследване, в резултат от която се приема обжалваното решение.
   Правните основания и основните доводи, на които се позовава жалбоподателят, са идентични или подобни на тези, на които е направено позоваване по дело Electrolux/Комисия (Т-115/09).


title: Дело T-574/15: Решение на Общия съд от 28 септември 2016 г. — Kozmetika Afrodita/EUIPO — Núñez Martín и Machado Montesinos (KOZMeTIKA AFRODITA) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз KOZMeTIKA AFRODITA — По-ранна национална словна марка EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL и по-ранна фигуративна марка AFRODITA MYSTIC MUSK OIL — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/43

         Решение на Общия съд от 28 септември 2016 г. — Kozmetika Afrodita/EUIPO — Núñez Martín и Machado Montesinos (KOZMeTIKA AFRODITA)
   (Дело T-574/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз KOZMeTIKA AFRODITA - По-ранна национална словна марка EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL и по-ранна фигуративна марка AFRODITA MYSTIC MUSK OIL - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 419/56)
   Език на производството: словенски

      Страни

      Жалбоподател: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Словения) (представител: B. Grešak, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)

      Други страни в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпили в производството пред Общия съд: Pedro Núñez Martín (Мадрид, Испания) и Carmen Guillermina Machado Montesinos (Мадрид)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 28 юли 2015 г. (преписка R 2577/2014-4) относно производство по възражение между, от една страна, г-н Núñez Martín и г-жа Machado Montesinos, и, от друга страна, Kozmetika Afrodita.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Kozmetika Afrodita d.o.o. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 406, 7.12.2015 г.


title: Дело C-117/11: Преюдициално запитване, отправено от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединеното кралство) на 4 март 2011 г. — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/14

         Преюдициално запитване, отправено от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединеното кралство) на 4 март 2011 г. — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-117/11)
   2011/C 145/20
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd

      Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Преюдициални въпроси

               1.

               Какви специални фактори запитващата юрисдикция трябва да вземе предвид, за да реши дали при обстоятелства като тези по настоящия случай данъчнозадължено лице прави обща облагаема доставка на паркингови услуги или две отделни доставки, едната на паркингови услуги, а другата за превоз на пътници?
               По-специално:

                           а)

                           Попада ли настоящият случай в обхвата на мотивите, възприети от Съда по дело Card Protection Plan, С-349/96, и по дело Levob, С-41/04? Възможно ли е по-специално въпросната транспортна услуга да се разглежда като допълваща паркинговите услуги или толкова тясно свързана с тях, че обективно те образуват обща неделима икономическа доставка, която би било неестествено да се раздели?

                           б)

                           При разглеждането на въпрос 1, буква а) до каква степен трябва запитващата юрисдикция да отчете разходите за осигуряване на транспортните услуги спрямо тези за паркинговите услуги в съответствие с точки 24—26 от Решение на Съда по съединени дела Madgett и Baldwin, С-308/96 и С-94/97, при преценката дали транспортните услуги допълват паркинговите услуги или не?

                           в)

                           В светлината на Решение на Съда по дело Tellmer, С-572/07, и по-специално на точки 21—24, при отговор на въпрос 1, буква а) следва ли запитващата юрисдикция да отчита обстоятелството, че транспортният елемент на доставките би могъл да (но всъщност не) се предоставя по различни начини (например данъчнозадължено лице може да предоставя тези транспортни услуги, като използва трето лице-доставчик, което да му издава фактури, или да използва трето лице-доставчик, което да сключва пряко договори с клиентите и да таксува отделно транспортните услуги), и до каква степен (или въобще) има значение дали договорът дава право на клиента да избира конкретната възможност за доставка на транспортния елемент?

               2.

               Когато запитващата юрисдикция разглежда дали е налице обща неделима икономическа доставка за целите на отговора на въпрос 1, буква а), до каква степен той следва да отчита принципа на данъчен неутралитет?
               По-специално:

                           а)

                           Зависи ли отговорът от това дали данъчнозадълженото лице осигурява паркингови услуги или транспортни услуги отделно и на други групи клиенти?

                           б)

                           Зависи ли отговорът от това как съгласно националния закон се третират други транспортни услуги до и от летищата, които не се предоставят от оператори на паркингови услуги?

                           в)

                           Зависи ли отговорът от това дали другите случаи, в които данъчнозадълженото лице предоставя паркингови и транспортни услуги (несвързани с транспорт до и от летищата), съгласно националния закон се третират като две отделни доставки, една облагаема и една, по която се прилага нулева ставка?

                           г)

                           Зависи ли отговорът от това дали данъчнозадълженото лице може да докаже, че услугите, които то предоставя, са в конкуренция с други подобни услуги, свързани едновременно с паркингов и транспортен елемент, независимо дали се предоставят от същия доставчик или от двама отделни доставчици? По-специално зависи ли отговорът от това дали данъчнозадълженото лице може да докаже, че клиентите, които желаят да използват колите си за част от пътуването до летището, могат да получат възможност за паркиране и транспорт до летището от отделни и независими доставчици, например като паркират на място, което е в близост до ЖП гара, и ползват транспорт с влак от това място до летището, или като паркират на място, което е в близост до летище, и ползват друга форма на обществен транспорт до летището?

                           д)

                           По какъв начин следва запитващата юрисдикция да отчете изводите, до които достига Съдът по дело Комисия/Франция, С-94/09, във връзка с принципа на данъчен неутралитет и транспортните услуги по този случай?

               3.

               Препятства ли общностното право, и по-специално принципът на данъчен неутралитет наличието в националното право на разпоредба, която изключва облагането с нулева ставка на транспортни услуги между летище и паркинг, когато лицето, което осигурява транспортния елемент, и лицето, което доставя паркинговия елемент, са едни и същи или свързани лица?


title: Дело T-529/13: Жалба, подадена на 27 септември 2013 г. — Izsák и Dabis/Комисия

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/21

         Жалба, подадена на 27 септември 2013 г. — Izsák и Dabis/Комисия
   (Дело T-529/13)
   2014/C 24/38
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Жалбоподатели: Balázs-Árpád Izsák (Marosvásárhely, Румъния) и Attila Dabis (Будапеща, Унгария) (представител: J. Tordáné Petneházy, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Европейската комисия от 25 юли 2013 г. (C(2013) 4975, окончателен), с който се отхвърля искането за регистриране на предложение за гражданска инициатива, наречена „политика на сближаване за равенство на регионите и за запазване на регионалните култури“,

               —

               да задължи Комисията да регистрира посочената инициатива и да вземе всички предвидени в закона мерки,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат следните правни основания.

               1.

               Първото правно основание, изведено от нарушение на член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 211/2011 (1)

               В рамките на първото правно основание жалбоподателите посочват, че тяхното предложение отговаря на всички условия, предвидени за регистрацията. Освен това те считат за неоснователно твърдението на Комисията, че предложението за инициатива е очевидно извън правомощията на Комисията, съгласно които последната може да прави предложения за правни актове на Съюза за целите на прилагането на Договорите. Според жалбоподателите предложението за инициатива попада в областите на компетентност, предвидени в член 4, параграф 2, буква в) ДФЕС (икономическо, социално и териториално сближаване).

               2.

               Второто правно основание, изведено от нарушението на член 174, трета алинея ДФЕС
               В рамките на това правно основание жалбоподателите посочват, че обратно на твърдението на Комисията, списъкът на неблагоприятните условия, поради които на даден район трябва задължително да се обръща специално внимание, така както е предвиден в член 174, трета алинея ДФЕС, не е изчерпателен, а има указателен характер.

               3.

               Третото правно основание, изведено от нарушение на член 174 ДФЕС и на Регламент (ЕО) № 1059/2003 (2)

               Жалбоподателите считат също така, че районите с национални, етнически, културни, религиозни или езикови особености във всички случаи принадлежат към категорията на регионите, до които се отнася политиката на сближаване на Съюза, посочени в член 174 ДФЕС, тъй като съгласно вторичното право на Съюза културата е важен елемент от териториалното, социалното и икономическото сближаване. Тази теза се подкрепя от член 3, параграф 5 от Регламент № 1059/2003, както и от съображение 10 от същия регламент.

               4.

               Четвъртото правно основание, изведено от нарушение на член 4, параграф 1 от Регламент № 211/2011 и на член 167 ДФЕС
               Жалбоподателите твърдят, че обратно на посоченото от Комисията, организаторите не трябва да посочват правното основание на предложението за правен акт, а съгласно член 4, параграф 1 от Регламент № 211/2011 разпоредбите от Договорите, които считат за релевантни за предложеното действие. Освен това съгласно член 167 ДФЕС Съюзът допринася за разцвета на културите на държавите членки, като зачита тяхното национално и регионално многообразие.

               5.

               Петото правно основание, изведено от нарушение на член 19, параграф 1 ДФЕС
               Жалбоподателите считат, че в обжалваното решение Комисията неправилно посочва, че макар институциите на Съюза да са длъжни да зачитат културното и езиково многообразие и да не дискриминират малцинствата, никоя от тези разпоредби обаче не представлява правно основание за извършването на каквото и да е действие от страна на тези институции. Според жалбоподателите това твърдение противоречи по-специално на член 19, параграф 1 ДФЕС.

               6.

               Шестото правно основание, изведено от нарушението на член 174, втора алинея ДФЕС
               Според жалбоподателите Комисията разбира погрешно предложението за инициатива, посочвайки, че подобряването на положението на малцинствата не може да допринесе за намаляването на неравенствата между нивата на развитие на различните райони и изостаналостта на някои от тях, както е предвидено в член 174, втора алинея ДФЕС. Жалбоподателите посочват, че организаторите не предлагат подобряване на положението на националните малцинства, а политиката на сближаване на Съюза да не може да се използва за заличаването или намаляването на националните, езиковите и културните особености на районите, както и икономическите средства и цели на Съюза да не могат да се превръщат в инструменти, било то и непреки, на политика срещу малцинствата.

      (1)  Регламент (ЕС) № 211/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година относно гражданската инициатива (ОВ L 65, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1059/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година за установяване на обща класификация на териториалните единици за статистически цели (NUTS) (ОВ L 154, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 101).


title: Дело C-315/12: Преюдициално запитване, отправено от Højesteret (Дания) на 29 юни 2012 г. — Metro Cash & Carry Danmark ApS/Skatteministeriet

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/13

         Преюдициално запитване, отправено от Højesteret (Дания) на 29 юни 2012 г. — Metro Cash & Carry Danmark ApS/Skatteministeriet
   (Дело C-315/12)
   2012/C 258/20
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Højesteret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Metro Cash & Carry Danmark ApS

      Ответник: Skatteministeriet

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли Директива 92/12 (1) и Регламент № 3649/92 (2) да бъдат тълкувани в смисъл, че ако при обстоятелствата в основата на главното дело търговец продава подлежащи на облагане с акциз стоки, освободени за потребление в тази държава членка, които се доставят от продавача в мястото на осъществяване на неговата търговска дейност на купувач с местоживеене в друга държава членка, без продавачът да оказва съдействие при предоставянето или организирането на транспортирането на тези стоки, този търговец следва да: i) извърши проверка, в рамките на която да установи дали подлежащите на облагане с акциз стоки се купуват, за да бъдат внесени във втората държава членка, и да ii) извърши проверка, в рамките на която да установи дали стоките следва да бъдат внесени за собствена консумация или за ползване с търговски цели?

               2.

               При положителен отговор на първия въпрос и при обстоятелствата в основата на главното дело, при извършване на посочените проверки към момента на продажбата на подлежащите на облагане с акциз стоки следва ли търговецът да приложи установените презумпции относно намерението на купувача за ползване на закупените стоки?

               3.

               При положителен отговор на първия въпрос, следва ли Директива 92/12 и Регламент № 3649/92 да бъдат тълкувани в смисъл, че при обстоятелствата в основата на главното дело посоченият в първия въпрос продавач трябва да откаже да удовлетвори желанието на купувача да закупи подлежащите на облагане с акциз стоки, ако купувачът не предложи да представи копие 1 от посочения в член 4 от Регламент № 3649/92 придружаващ документ, в случай че купувачът възнамерява да използва с търговски цели подлежащите на облагане с акциз стоки в държавата му по произход? Отговор на този въпрос е необходим и в случай че следва да се приложат посочените във втория въпрос презумпции. При положителен отговор на първия въпрос, следва ли Директива 92/12 и Регламент № 3649/92 да бъдат тълкувани в смисъл, че при обстоятелствата в основата на главното дело посоченият в първия въпрос продавач трябва да откаже да удовлетвори желанието на купувача да закупи подлежащите на облагане с акциз стоки, ако купувачът не предложи да представи копие 1 от посочения в член 4 от Регламент № 3649/92 придружаващ документ, в случай че купувачът възнамерява да използва с търговски цели подлежащите на облагане с акциз стоки в държавата му по произход? Отговор на този въпрос е необходим и в случай че следва да се приложат посочените във втория въпрос презумпции.

               4.

               Променя ли се правното положение след влизането в сила на Директива 2008/118 (3) и след отмяната на Директива 92/12, що се отнася до отговорите на въпроси 1—3, до които се стига въз основа на Директива 92/12?

               5.

               Следва ли използваният в член 8 от Директива 92/12 (понастоящем член 32, параграф 1 от Директива 2008/118) израз „продукти, придобити от частни лица за свое собствено ползване“ да се тълкува в смисъл, че обхваща или че може да обхване покупки на подлежащи на облагане с акциз стоки при обстоятелствата в основата на главното дело? При отрицателен отговор на този въпрос, следва ли тогава покупките да се уреждат в съответствие с член 7 от Директива 92/12 и/или член 33 от Директива 2008/118?

      (1)  Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти (ОВ L 76, 1992 г., стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕИО) № 3649/92 на Комисията от 17 декември 1992 година относно опростения придружаващ документ за вътреобщностно движение на стоки, подлежащи на облагане с акциз, които са освободени за потребление в държавата членка на изпращане (ОВ L 369, 1992 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 162).

      (3)  Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО (ОВ L 9, 2009 г., стр 12).


title: Дело T-776/14: Жалба, подадена на 24 ноември 2014 г.  — Red Lemon/СХВП — Lidl Stiftung (ABTRONICX2)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/55

         Жалба, подадена на 24 ноември 2014 г. — Red Lemon/СХВП — Lidl Stiftung (ABTRONICX2)
   (Дело T-776/14)
   (2015/C 046/71)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Red Lemon Inc. (Хонг Конг, Китай) (представители: T. Wieland и S. Müller, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „ABTRONICX2“ — заявка за регистрация № 8 5 34  943

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 4.9.2014 г. по преписка R 2078/2013-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да отхвърли възражението,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-570/14: Решение на Общия съд от 10 септември 2015 г. — Laverana/СХВП (BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността „BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               26.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 354/35

         Решение на Общия съд от 10 септември 2015 г. — Laverana/СХВП (BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG)
   (Дело T-570/14) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 354/41)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Laverana GmbH & Co. KG (Венигзен, Германия) (представители: J. Wachinger, M. Zöbisch и D. Chatterjee, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 27 май 2014 г. (преписка R 124/2014-4), постановено по заявка за регистрация на фигуративния знак „BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Laverana GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 361, 13.10.2014 г.


title: Дело T-830/14: Жалба, подадена на 29 декември 2014 г.  — Farahat/Съвет

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/22

         Жалба, подадена на 29 декември 2014 г. — Farahat/Съвет
   (Дело T-830/14)
   (2015/C 096/28)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mohamed Farahat (Кайро, Египет) (представители: P. Saini, QC, B. Kennelly, Barrister, и N. Sheikh, Solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение 2014/730/ОВППС на Съвета от 20 октомври 2014 година (1) за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1105/2014 на Съвета от 20 октомври 2014 година (2) за изпълнение на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия, доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателя, и

               —

               да осъди ответника да поеме съдебните разноски на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага пет правни основания за обжалването си.

               1.

               Първото правно основание е неизпълнение от Съвета на условието за вписване в приложението към решението и регламента. Жалбоподателят излага, че:

                           —

                           Съветът твърди, че жалбоподателят е вице-президент по финансовите и административни въпроси в Tri Ocean Energy и че с оглед на положението му той е отговорен за дейността на дружеството по доставка на нефт на режима,

                           —

                           липсват доказателства в подкрепа на това твърдение и такива не са били представени от Съвета.

               2.

               Второто правно основание е нарушение от Съвета на правото на жалбоподателя на защита и на правото му на ефективна съдебна защита, доколкото обжалваните мерки са били приети без включване на процесуални гаранции за това жалбоподателят да получи пълно изложение на мотивите и да бъде надлежно изслушан.

               3.

               Третото правно основание е липсата на предоставени от Съвета на жалбоподателя достатъчно мотиви за вписването му. Жалбоподателят посочва, че основанието е недостатъчно, за да му позволи да оспори ефективно твърденията срещу него или да позволи на съда да провери законосъобразността на оспореното решение.

               4.

               Четвъртото правно основание е нарушение от Съвета на основните права на жалбоподателя на собственост и репутация. Жалбоподателят счита, че Съветът не е доказал, че значителната намеса в правото му на собственост е оправдана и е непропорционална.

               5.

               Петото правно основание е явна грешка в преценката на Съвета при вписването на жалбоподателя. Жалбоподателят твърди, че:

                           —

                           липсват информация или доказателства, годни да установят, че Ocean Energy действително е оказало подкрепа на сирийския режим,

                           —

                           липсват информация или доказателства, че само поради ролята си жалбоподателят е отговорен за твърдените действия на Tri Ocean Energy.

      (1)  Решение за изпълнение 2014/730/ОВППС на Съвета от 20 октомври 2014 година за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (OВ, L 301, стp. 36).

      (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 1105/2014 на Съвета от 20 октомври 2014 година за изпълнение на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (OВ, L 301, стp. 7).


title: Дело T-422/16: Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — sheepworld/EUIPO (Beste Mama)

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/45

         Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — sheepworld/EUIPO (Beste Mama)
   (Дело T-422/16)
   (2016/C 343/61)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: sheepworld AG (Урзензолен, Германия) (представител: S. von Rüden, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Beste Mama“ — заявка за регистрация № 14 169 304

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 13 май 2016 г. по преписка R 95/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, както и разноските, възникнали в хода на производството.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-193/08 P: Жалба, подадена на 21 май 2008 г. от Carina Skareby срещу решение, постановено на 6 март 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-46/06, Skareby/Комисия

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/26

         Жалба, подадена на 21 май 2008 г. от Carina Skareby срещу решение, постановено на 6 март 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-46/06, Skareby/Комисия
   (Дело T-193/08 P)
   (2008/C 197/47)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Carina Skareby (Leuven, Белгия) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението, постановено на 6 март 2008 г. от Съда на публичната служба на Европейския съюз по дело F-46/06,

               —

               да се уважат исканията за отмяна и за присъждане на обезщетение, отправени от жалбоподателя пред Съда на публичната служба,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, свързани с производствата пред двете инстанции.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба жалбоподателят моли да се отмени решението на Съда на публичната служба от 6 март 2008 г., постановено по дело Skareby/Комисия, F-46/06, за отхвърляне на жалбата, с която жалбоподателят иска, от една страна, да се отмени доклада за развитие на кариерата му за 2004 г. и, от друга страна, да му се присъди обезщетение.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва две правни основания, изведени от явни грешки в преценката (точки 66, 98 и 113 от обжалваното решение) и от изопачаване на доказателство (точка 68).


title: Дело T-176/11: Жалба, подадена на 14 март 2011 г. — Carbunión/Съвет

text:
               21.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/26

         Жалба, подадена на 14 март 2011 г. — Carbunión/Съвет
   (Дело T-176/11)
   2011/C 152/47
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (Мадрид, Испания) (представители: K. Desai, Solicitor, S. Cisnal de Ugarte и M. Peristeraki, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви за допустима жалбата за отмяна,

               —

               да обяви жалбата за отмяна за основателна и в съответствие с това да отмени член 3, параграф 1, букви a), б) и е) и член 3, параграф 3) от Решение на Съвета от 10 декември 2010 година относно държавната помощ за улесняване на закриването на неконкурентоспособни въглищни мини (2010/787/ЕС) (1) и

               —

               да осъди Съвета да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски по това производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от наличието на явни грешки в преценката на релевантните актове, тъй като ответникът е основал обжалваното решение на следните констатации:

                           —

                           участието на въглищата в енергийните доставки на ЕС е слабо,

                           —

                           закриването на неконкурентоспособни мини и елиминирането на производството на въглища в ЕС ще насърчи възобновимите енергийни източници,

                           —

                           съвсем не се очаква производството на въглища в ЕС и по-конкретно в Испания да стане конкурентноспособно до 2018 г.

               2.

               Второто правно основание е изведено от липса на мотиви, тъй като Съветът:

                           —

                           не е предоставил многобройните доказателства и заключения, които са му били представени по време на подготвителната процедура от други институции и заинтересувани лица, показващи важността на въгледобивната промишленост на ЕС за сигурността на доставките в ЕС;

                           —

                           не е посочил причини за (i) отклоняването си от рамката на държавните помощи и политиката, установена с Регламента за въгледобива от 2002 година (2), която се базира на загриженост за сигурността на доставките и (ii) вместо това е приел обжалваното решение само въз основа на съображения за конкурентноспособност.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания, тъй като обжалваното решение:

                           —

                           съставлява рязка и неочаквана промяна на позицията на ЕС по отношение на местния сектор на въгледобива в ЕС и в частност в Испания,

                           —

                           нарушава принципа на оправданите правни очаквания, като не предоставя преходен период, който да позволи на жалбоподателя да се адаптира към тази значителна промяна на политиката.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като обжалваното решение налага необосновани и прекалени ограничения за работата на местните въглищни мини в Испания, които не отговарят на целите на Съвета. По-точно, според жалбоподателя приетите с обжалваното решение мерки не отговарят на загриженост за околната среда, която се изтъква от Съвета, тъй като електрическите инсталации в ЕС ще продължават да „изгарят“ вносни въглища. Всъщност обжалваното решение налага твърде тежки задължения на жалбоподателя, които са напълно несвързани с целта за опазване на околната среда. Освен това жалбоподателят твърди, че съображенията за конкурентноспособност, произтичащи от субсидирането на местните въглища, също са преувеличени в обжалваното решение.

               5.

               Петото правно основание е изведено от злоупотреба с власт. В това отношение жалбоподателят твърди, че приетите в обжалваното решение мерки, като се има предвид тяхното неблагоприятно въздействие върху въгледобивния сектор в ЕС, не съответстват на стратегическите и политическите цели, които ЕС трябва да преследва съгласно член 194 ДФЕС. Обжалваното решение застрашава правилното функциониране на енергийния пазар в ЕС и сигурността на енергийните доставки в ЕС и по-конкретно в Испания. Следователно Съветът е злоупотребил с правомощията си, като е приел обжалваното решение, което се стреми към елиминиране на една от най-важните местни суровини за гарантиране на енергийните доставки в ЕС.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от нарушение на принципа на равно третиране и за недопускане на дискриминация. Според жалбоподателя обжалваното решение провежда дискриминация срещу местните производители на въглища (i) спрямо вносителите на въглища в ЕС и (ii) съответно спрямо други енергийни форми.

               7.

               Седмото правно основание е изведено от това, че обжалваното решение почива на погрешно правно основание. Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е прието само на основание член 107, параграф 3, буква д) ДФЕС, а е трябвало да бъде прието и на основание член 109 ДФЕС и при спазване на съответната процедура.

      (1)  ОВ 2010 L 336, стp. 24.

      (2)  Регламент (ЕО) № 1407/2002 на Съвета от 23 юли 2002 година относно държавните помощи за въгледобивната промишленост, ОВ L 205, 2002 г., стp. 1; Специално издание на български език, глава 8, том 1, стр. 124.


title: Дело T-235/11: Решение на Общия съд от 31 януари 2013 г. — Испания/Комисия (Кохезионен фонд — Намаляване на финансовата помощ, първоначално отпусната от Кохезионния фонд по пет проекта за изграждане на определени линии от високоскоростната железопътна мрежа в Испания — Срок за приемане на решение — Член З, параграф 2 от Приложение II към Регламент(ЕО) № 1164/94 — Член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1386/2002 — Допълнителни доставки — Допълнителни работи или услуги — Понятие за „непредвидено обстоятелство“ — Член 20, параграф 2, букви д) и е от Директива 93/38/ЕИО)

text:
               16.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/14

         Решение на Общия съд от 31 януари 2013 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-235/11) (1)

   (Кохезионен фонд - Намаляване на финансовата помощ, първоначално отпусната от Кохезионния фонд по пет проекта за изграждане на определени линии от високоскоростната железопътна мрежа в Испания - Срок за приемане на решение - Член З, параграф 2 от Приложение II към Регламент(ЕО) № 1164/94 - Член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1386/2002 - Допълнителни доставки - Допълнителни работи или услуги - Понятие за „непредвидено обстоятелство“ - Член 20, параграф 2, букви д) и е от Директива 93/38/ЕИО)
   2013/C 79/25
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Кралство Испания (представители: първоначално M. Muñoz Pérez и N. Díaz Abad, впоследствие N. Díaz Abad и A. Rubio González, abogados del Estado)

      Ответник: Европейска комисия (представители: E. Adserá Ribera и D. Recchia)

      Предмет

   Като главно искане — отмяна на Решение на Комисията C(2011) 1023 окончателен от 18 февруари 2011 г., с което се намалява помощта от Кохезионния фонд по фазите на проекти, озаглавени „Доставка и инсталация на железопътно оборудване по високоскоростната линия Мадрид-Сарагоса-Барселона-френска граница. Отсечка Madrid-Lleida“ (CCI 1999.ES.16.C.PT.001), „Високоскоростната железопътна линия Мадрид-Барселона. Отсечка Lleida-Martorell (платформа, първа фаза)“ (CCI 2000.ES.16.C.PT.001), „Високоскоростната линия Мадрид-Сарагоса-Барселона-френска граница. Железопътен достъп до новата гара на Сарагоса“ (CCI 2000.ES.16.C.PT.003), „Високоскоростната линия Мадрид-Сарагоса-Барселона-френска граница. Отсечка Lleida-Martorell. Подотсечка X-A (Olérdola-Avinyonet del Penedés)“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.007), „Нов железопътен достъп до високоскоростната линия в Леванте. Подотсечка La Gineta-Albacete (платформа)“ (CCI 2004.ES.16.C.PT.014) и, при условията на евентуалност, искане за частична отмяна на същото решение в частта му относно направените корекции от Комисията.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 186, 25.6.2011 г.


title: Дело T-146/09: Решение на Общия съд от 14 юли 2016 г. — Parker Hannifin Manufacturing и Parker-Hannifin/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на морски маркучи — Споразумения за определяне на цените, разпределение на пазарите и обмен на чувствителна търговска информация — Отговорност за неправомерното поведение — Принцип на икономическата приемственост — Принцип на личната отговорност — Глоби — Отегчаващи обстоятелства — Водеща роля — Таван от 10 % — Пълен съдебен контрол)

text:
               29.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 314/17

         Решение на Общия съд от 14 юли 2016 г. — Parker Hannifin Manufacturing и Parker-Hannifin/Комисия
   (Дело T-146/09) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на морски маркучи - Споразумения за определяне на цените, разпределение на пазарите и обмен на чувствителна търговска информация - Отговорност за неправомерното поведение - Принцип на икономическата приемственост - Принцип на личната отговорност - Глоби - Отегчаващи обстоятелства - Водеща роля - Таван от 10 % - Пълен съдебен контрол))
   (2016/C 314/23)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Parker Hannifin Manufacturing Srl, по-рано Parker ITR Srl (Корсика, Италия), и Parker-Hannifin Corp. (Мейфилд Хайтс, Охайо, Съединени щати) (представители: B. Amory, F. Marchini Camia и É. Barbier de La Serre, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: V. Bottka, S. Noë и R. Sauer)

      Предмет

   Главно искане, основано на член 263 ДФЕС и целящо отмяната на Решение C(2009) 428 окончателен на Комисията от 28 януари 2009 година относно процедура по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39406 — Морски маркучи), в частта, в която то се отнася до жалбоподателите, и при условията на евентуалност, искане, основано на член 263 ДФЕС, целящо отмяната или същественото намаляване на глобата, която им е наложена с посоченото решение.

      Диспозитив

               1)

               Отменя член 2, първа алинея, буква д) от Решение C(2009) 428 окончателен на Комисията от 28 януари 2009 година относно производство съгласно член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39406 — Морски маркучи) в частта му, в която към размера на дължимата солидарно от Parker-Hannifin глоба е приложено увеличение от 30 % на основание отегчаващо обстоятелство, изведено от водещата роля на ITR SpA в периода между 11 юни 1999 г. и 30 септември 2001 г., и в частта му, в която Европейската комисия не е изчислила единствено въз основа на оборота на Parker ITR Srl предвидения в член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 [ЕО] и 82 [ЕО], таван от 10 % от оборота що се отнася до частта от глобата, за заплащането на която Parker ITR е самостоятелно отговорно за периода преди 1 януари 2002 г.

               2)

               Размерът на наложената глоба на Parker Hannifin Manufacturing Srl, по-рано Parker ITR, се определя на 19 945 728 EUR, за които Parker-Hannifin е солидарно отговорно до размер на 6 400 000 EUR.

               3)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4)

               Parker Hannifin Manufacturing, Parker-Hannifin и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело T-414/05: Решение на Първоинстанционния съд от 7 май 2009 г. — NHL Enterprises/СХВП — Glory & Pompea ( LA KINGS ) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността LA KINGS — По-ранна национална фигуративна марка KING — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 40/94)

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/34

         Решение на Първоинстанционния съд от 7 май 2009 г. — NHL Enterprises/СХВП — Glory & Pompea („LA KINGS“)
   (Дело T-414/05) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „LA KINGS“ - По-ранна национална фигуративна марка „KING“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 40/94)
   2009/C 153/64
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: NHL Enterprises BV (Rijswijk, Нидерландия) (представители: G. Llewelyn, solicitor, V. Barresi, avocat, впоследствие M. Collins, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: J. Novais Gonçalves и D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Glory & Pompea, SA (Mataró, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 6 юли 2005 г. (преписка R 371/2003-4) относно процедура по възражение между Glory & Pompea, SA и NHL Enterprises BV.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 6 юли 2005 г. (преписка R 371/2003-4).

               2)

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на NHL Enterprises BV.

      (1)  ОВ C 36, 11.2.2006 г.


title: Дело T-194/06: Решение на Общия съд от 16 юни 2011 г. — SNIA/Комисия (Конкуренция — Картели — Водороден пероксид и натриев перборат — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Носене на отговорност за неправомерното поведение — Придобиване на отговорно за нарушението дружество — Право на защита — Съгласуваност между изложението на възраженията и обжалваното решение — Задължение за мотивиране)

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/21

         Решение на Общия съд от 16 юни 2011 г. — SNIA/Комисия
   (Дело T-194/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Водороден пероксид и натриев перборат - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Носене на отговорност за неправомерното поведение - Придобиване на отговорно за нарушението дружество - Право на защита - Съгласуваност между изложението на възраженията и обжалваното решение - Задължение за мотивиране)
   2011/C 226/41
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: SNIA SpA (Милано, Италия) (представители: A. Santa Maria, B. Biscaretti di Ruffia и E. Gambaro, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално V. Di Bucci и F. Amato, впоследствие V. Di Bucci и V. Bottka)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат), доколкото се отнася до жалбоподателя.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда SNIA SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело T-391/09: Решение на Общия съд от 23 януари 2014 г. — Evonik Degussa и AlzChem/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на калциев карбид и на магнезий за стоманодобивната и газовата промишленост в ЕИП, с изключение на Ирландия, Испания, Португалия и Обединеното кралство — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Определяне на цени и разпределяне на пазара — Отговорност за неправомерното поведение — Глоби — Сътрудничество по време на административното производство — Отегчаващи обстоятелства — Повторност на нарушението — Смекчаващи обстоятелства — Пропорционалност — Продължителност на нарушението — Солидарна отговорност за заплащането на глобата — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г.)

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/14

      Решение на Общия съд от 23 януари 2014 г. — Evonik Degussa и AlzChem/Комисия
      (Дело T-391/09) (1)

      (Конкуренция - Картели - Пазар на калциев карбид и на магнезий за стоманодобивната и газовата промишленост в ЕИП, с изключение на Ирландия, Испания, Португалия и Обединеното кралство - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цени и разпределяне на пазара - Отговорност за неправомерното поведение - Глоби - Сътрудничество по време на административното производство - Отегчаващи обстоятелства - Повторност на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Пропорционалност - Продължителност на нарушението - Солидарна отговорност за заплащането на глобата - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г.)
      (2014/C 71/24)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Evonik Degussa GmbH (Есен, Германия); и AlzChem AG, по-рано AlzChem Trostberg GmbH, по-рано AlzChem Hart GmbH (Тростберг, Германия) (представители: C. Steinle, O. Andresen и I. Bodenstein, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: N. von Lingen и A. Antoniadis, подпомагани от A. Böhlke, avocat)

         Предмет

      Искане за отмяна на Решение C(2009) 5791, окончателен, на Комисията от 22 юли 2009 г. относно процедура по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.396 — Реактиви на основата на калциев карбид и на магнезий за стоманодобивната и газовата промишленост), в частта, която се отнася до жалбоподателя, както и искане при условията на евентуалност за изменение на посоченото решение като от една страна наложената на жалбоподателите глоба се отмени или нейният размер се намали и от друга страна SKW Stahl-Technik GmbH & Co. KG бъде солидарно задължено да заплати пълния размер на глобата заедно с жалбоподателите.

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя член 2, букви ж) и з) от Решение C(2009) 5791, окончателен, на Комисията от 22 юли 2009 г. относно процедура по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.396 — Реактиви на основата на калциев карбид и на магнезий за стоманодобивната и газовата промишленост) в частта, която се отнася до Evonik Degussa GmbH и AlzChem AG с уточнението обаче, че отмяната не засяга погасителния ефект на което и да е плащане от страна на едното или другото от първите две дружества по наложената им солидарно глоба за нарушението на SKW Stahl Technik GmbH & Co. KG, установено в член 1, буква е) от посоченото решение, и по наложената на последното дружество глоба в член 2, буква ж) от същото решение.

                  2.

                  Налага следните глоби за нарушението на Evonik Degussa и AlzChem, установено в член 1, буква е) от Решение C(2009) 5791, окончателен:

                              —

                              на Evonik Degussa и на AlzChem солидарно: 2,49 милиона EUR с уточнението, че ще се счита, че Evonik Degussa и AlzChem са изплатили тази глоба до размера на заплатените от SKW Stahl Technik суми по наложената му глоба в член 2, букви е) и ж) от същото решение;

                              —

                              на Evonik Degussa: 1,24 милиона EUR, която глоба дружеството трябва да заплати само.

                  3.

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  4.

                  Evonik Degussa и AlzChem понасят две трети от собствените си съдебни разноски и две трети от съдебните разноски на Европейската комисия. Комисията понася една трета от собствените си съдебни разноски и една трета от съдебните разноски на Evonik Degussa и AlzChem.

         (1)  ОВ C 297, 5.12.2009 г.


title: Дело T-749/15: Решение на Общия съд от 24 януари 2017 г. — Nausicaa Anadyomène и Banque d’escompte/ЕЦБ (Извъндоговорна отговорност — Икономическа и парична политика — ЕЦБ — Национални централни банки — Преструктуриране на гръцкия публичен дълг — Програма за покупка на ценни книжа — Споразумение за обмен на ценни книжа в полза само на централните банки на Евросистемата — Участие на частния сектор — Клаузи за колективно действие — Подобрение на обезпечения под формата на схема за обратно изкупуване за укрепване на качеството на ценните книжа като гаранции — Частни кредитори — Търговски банки — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Оправдани правни очаквания — Равно третиране)

text:
               6.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 70/19

         Решение на Общия съд от 24 януари 2017 г. — Nausicaa Anadyomène и Banque d’escompte/ЕЦБ
   (Дело T-749/15) (1)

   ((Извъндоговорна отговорност - Икономическа и парична политика - ЕЦБ - Национални централни банки - Преструктуриране на гръцкия публичен дълг - Програма за покупка на ценни книжа - Споразумение за обмен на ценни книжа в полза само на централните банки на Евросистемата - Участие на частния сектор - Клаузи за колективно действие - Подобрение на обезпечения под формата на схема за обратно изкупуване за укрепване на качеството на ценните книжа като гаранции - Частни кредитори - Търговски банки - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Оправдани правни очаквания - Равно третиране))
   (2017/C 070/26)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищци: Nausicaa Anadyomène SAS (Париж, Франция) и Banque d’escompte (Париж) (представители: S. Rodrigues и A. Tymen, avocats)

      Ответник: Европейска централна банка (представители: O. Heinz, G. Varhelyi и F. von Lindeiner, подпомагани от H.-G. Kamann, avocat)

      Предмет

   Искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищците твърдят, че са претърпели вследствие по-конкретно на приемането на Решение 2012/153/ЕС на ЕЦБ от 5 март 2012 година относно допустимостта на търгуеми дългови инструменти, емитирани или изцяло гарантирани от Република Гърция в контекста на предложението на Република Гърция за обмен на дълг (ЕЦБ/2012/3) (ОВ L 77, 2012 г., стp. 19), както и вследствие на други мерки на ЕЦБ, свързани с преструктурирането на гръцкия публичен дълг

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда Nausicaa Anadyomène SAS и Banque d’escompte да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 68, 22.2.2016 г.


20150731058617092015/C 270/493442015TC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150701394021Дело T-344/15: Жалба, подадена на 1 юли 2015 г. — Франция/Комисия
 ---documentbreak--- C2702015BG3910120150701BG0049391402Жалба, подадена на 1 юли 2015 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-344/15)2015/C 270/49Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas и F. Fize)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени решение на Европейската комисия GESTDEM 2014/6046 от 21 април 2015 г. относно потвърдителното искане за достъп до документи по силата на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно достъпа до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията,

            —

            да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три основания.

            1.

            Първото основание е изведено от нарушение на член 4, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (
                  1
               ), който предвижда, че държава членка може да поиска от институция да не оповестява документ, издаден от тази държава, без да има предварителното ѝ съгласие.

            2.

            Второто основание, изтъкнато при условията на евентуалност, е изведено от нарушение на задълженото за мотивиране що се отнася до неприлагането на изключението, предвидено в член 4, параграф 2, трето тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001.

            3.

            Третото основание, изтъкнато при условията на евентуалност спрямо предходното, е изведено от нарушение на член 4, параграф 2, второ и трето тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001. Жалбоподателят поддържа, че Комисията е можело да откаже достъпа до документите, представени от френските власти в рамките на процедурата, предвидена в Директива 98/34/ЕО (
                  2
               ), доколкото посочената процедура представлява дейност по разследване по смисъла на посочения по-горе член.

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
   (
         2
      )	Директива 98/34/EО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (ОВ L 204, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207).


title: Дело T-679/14: Жалба, подадена на 19 септември 2014 г.  — Teva UK и др./Комисия

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/54

         Жалба, подадена на 19 септември 2014 г. — Teva UK и др./Комисия
   (Дело T-679/14)
   2014/C 409/74
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Teva UK Ltd (West Yorkshire, Обединено кралство), Teva Pharmaceuticals Europe BV (Утрехт, Нидерландия) и Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Йерусалим, Израел) (представители: D. Tayar и A. Richard, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да приеме настоящата жалба за допустима;

               —

               да отмени член 3 от Решение COMP/AT.39612 „Perindopril (Servier)“ от 9 юли 2014 г., в частта, в която се установява, че Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. и Teva Pharmaceutical Industries Limited са нарушили член 101 от Договора;

               —

               да отмени глобата, наложена на Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. и Teva Pharmaceutical Industries Limited в член 7 от Решение COMP/AT.39612 „Perindopril (Servier)“ от 9 юли 2014 г.;

               —

               ако съдът не отмени член 3 от решението или не отмени глобата изцяло, да намали същата значително и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               Първо правно основание, изведено от обстоятелството, че Комисията е допуснала правни и фактически грешки, като е квалифицирала споразумението, сключено между Teva и Servier на 13 юни 2006 г. („Споразумението“), като ограничение по предмет. От правна гледна точка Комисията неправилно квалифицира като ограничение по предмет всички споразумения, които са в състояние да ограничат конкуренцията, вместо само тези, които недвусмислено, поради самото си естество, разкриват достатъчна степен на нарушаване на конкуренцията. От фактическа гледна точка преобладаващите по време на договарянето на Споразумението обстоятелства, в частност конкретните рискове във връзка с интелектуалната собственост, пред които Teva е изправено, показват, че Teva е сключило Споразумението, за да си осигури навременно навлизане на пазара, а не за да получи компенсация в замяна на по-късно навлизане.

               2.

               Второ правно основание, изведено от това, че Комисията е допуснала правни и фактически грешки, като е квалифицирала Споразумението като ограничение по резултат, тъй като решението не предоставя достатъчно доказателства за ограничаване на конкуренцията спрямо релевантната хипотеза.

               3.

               Tрето правно основание, изведено от факта, че дори съдът да приеме, че Споразумението попада в обхвата на член 101, параграф 1 ДФЕС, той трябва да направи извода, че Комисията не е разгледала адекватно доводите и доказателствата, представени от жалбоподателите в подкрепа на съществуването на увеличена производителност и на това, че Споразумението отговаря на всички условия по член 101, параграф 3 ДФЕС.

               4.

               Четвърто правно основание, с което се твърди, че наложената на жалбоподателите глоба трябва да бъде отменена или поне значително намалена. На първо място, решението нарушава принципите на правна сигурност, на недопускане на обратно действие, и на защита на оправданите правни очаквания, като налага значителна глоба на Teva. На второ място, Комисията е допуснала грешка, като се е отклонила от своите Насоки относно метода за определяне на глобите и е нарушила принципите на правна сигурност, на оправдани правни очаквания, пропорционалност и равно третиране, като е наложила прекомерно голяма глоба на Teva.

               5.

               Пето правно основание, изведено от допуснати от Комисията съществени процесуални грешки.


title: Дело T-78/09: Решение на Общия съд от 17 март 2010 г. — Парламент/Collée (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура за повишаване за 2004 г. — Процедура за присъждане на точки за заслуги — Изопачаване на доказателства — Мотиви — Значение на становището на комитета по атестиране — Принцип на недопускане на дискриминация)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/45

         Решение на Общия съд от 17 март 2010 г. — Парламент/Collée
   (Дело T-78/09) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2004 г. - Процедура за присъждане на точки за заслуги - Изопачаване на доказателства - Мотиви - Значение на становището на комитета по атестиране - Принцип на недопускане на дискриминация)
   2010/C 113/72
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски парламент (представители: първоначално C. Burgos и A. Lukošiūtė, впоследствие R. Ignătescu)

      Ответник: Laurent Collée (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 11 декември 2008 г. по дело Collée/Парламент (F-148/06, все още непубликувано в Сборника), с която се цели отмяната на това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Европейският парламент понася направените от него съдебни разноски, както и тези на г-н Laurent Collée в хода на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 102, 1.5.2009 г.


title: Дело C-554/12 P: Решение на Съда (трети състав) от 17 юли 2014 г.  — Европейска комисия/Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Република Гърция (Обжалване — Конкуренция — Член 86, параграф 3 ЕО — Запазване в сила на привилегировани права, предоставени от Република Гърция в полза на публично предприятие за проучване и експлоатация на находища на лигнитни въглища — Нарушение — Решение — Несъвместимост с правото на Съюза — Последващо решение — Въвеждане на специални мерки — Справяне с антиконкурентните последици на нарушението — Жалба за отмяна)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/7

         Решение на Съда (трети състав) от 17 юли 2014 г. — Европейска комисия/Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Република Гърция
   (Дело C-554/12 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Член 86, параграф 3 ЕО - Запазване в сила на привилегировани права, предоставени от Република Гърция в полза на публично предприятие за проучване и експлоатация на находища на лигнитни въглища - Нарушение - Решение - Несъвместимост с правото на Съюза - Последващо решение - Въвеждане на специални мерки - Справяне с антиконкурентните последици на нарушението - Жалба за отмяна))
   2014/C 315/09
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. Christoforou и A. Antoniadis, подпомагани от A. Oikonomou, dikigoros)

      Други страни в производството: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (представител: P. Anestis, dikigoros), Република Гърция (представители: P. Mylonopoulos, M.-T. Marinos и K. Boskovits)

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз DEI/Комисия (T-421/09, EU:T:2012:450).

               2)

               Връща делото на Общия съд на Европейския съюз.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело C-549/09: Решение на Съда (шести състав) от 20 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Държавни помощи — Помощи, предоставени на лицата, отглеждащи аквакултури, и на рибарите — Решение, с което тези помощи се обявяват за несъвместими с общия пазар — Задължение за незабавно възстановяване на помощи, обявени за неправомерни и несъвместими, и задължение за уведомяване на Комисията — Неизпълнение — Абсолютна невъзможност за изпълнение)

text:
               10.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 362/5

         Решение на Съда (шести състав) от 20 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-549/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Помощи, предоставени на лицата, отглеждащи аквакултури, и на рибарите - Решение, с което тези помощи се обявяват за несъвместими с общия пазар - Задължение за незабавно възстановяване на помощи, обявени за неправомерни и несъвместими, и задължение за уведомяване на Комисията - Неизпълнение - Абсолютна невъзможност за изпълнение)
   2011/C 362/06
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. Gippini Fournier и K. Walkerová)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и J. Gstalter)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите мерки за съобразяване с Решение 2005/239/ЕО на Комисията от 14 юли 2004 г. относно някои помощи, които Франция предоставя в полза на лицата, отглеждащи аквакултури, и на рибарите (ОВ L 74, 2005 г., стр. 49) — Задължение за незабавно възстановяване на помощи, обявени за неправомерни и несъвместими с общия пазар, и задължение за уведомяване на Комисията

      Диспозитив

               1.

               Като не е привела в изпълнение в предвидения срок Решение 2005/239/ЕО на Комисията от 14 юли 2004 година относно някои помощи, които Франция предоставя в полза на лицата, отглеждащи аквакултури, и на рибарите, възстановявайки от получателите помощите, обявени с членове 2 и 3 от това решение за незаконни и несъвместими с общия пазар, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 288, четвърта алинея ДФЕС и член 4 от посоченото решение.

               2.

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 80, 27.3.2010 г.


title: Дело C-70/15: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 17 февруари 2015 г. — Emmanuel Lebek/Janusz Domino

text:
               26.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/13

         Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 17 февруари 2015 г. — Emmanuel Lebek/Janusz Domino
   (Дело C-70/15)
   (2015/C 171/15)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Najwyższy

      Страни в главното производство

      Взискател: Emmanuel Lebek

      Заинтересовано лице: Janusz Domino

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 34, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че упоменатата в него възможност за ответника да започне дело, за да оспори решението, обхваща както случая, в който за него е възможно да започне делото в предвидения в националното право срок за това, така и случая, в който срокът е изтекъл, но е възможно да се подаде молба за възстановяване на срока, а впоследствие — след като молбата бъде уважена — да се пристъпи и към самото оспорване чрез съответния способ за това?

               2)

               Трябва ли член 19, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно връчване в държавите членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела („връчване на документи“) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1348/2000 на Съвета (2) да се тълкува в смисъл, че изключва прилагането на разпоредбите на националното право относно възможността за възстановяване на срока, или трябва да се тълкува в смисъл, че ответникът има избор — или да подаде молба съгласно тази разпоредба, или да използва съответния национален правен институт?

      (1)  ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.

      (2)  ОВ L 324, стр. 79.


title: Дело C-269/11: Решение на Съда (трети състав) от 26 септември 2013 г. — Европейска комисия/Чешка република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данъчни въпроси — ДДС — Директива 2006/112/ИО — Членове 306—310 — Специален режим за туристически агенти — Различия между текстовете на различните езици — Национално законодателство, което предвижда прилагането на специалния режим спрямо лица, различни от пътуващите лица — Понятия „пътуващо лице“ и „клиент“ )

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/7

         Решение на Съда (трети състав) от 26 септември 2013 г. — Европейска комисия/Чешка република
   (Дело C-269/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/ИО - Членове 306—310 - Специален режим за туристически агенти - Различия между текстовете на различните езици - Национално законодателство, което предвижда прилагането на специалния режим спрямо лица, различни от пътуващите лица - Понятия „пътуващо лице“ и „клиент“)
   2013/C 344/08
   Език на производството: чешки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и M. Šimerdová)

      Ответник: Чешка република (представители: M. Smolek и J. Očková)

      Страни, встъпли в подкрепа на ответника: Република Гърция (представител: E.-M. Mamouna), Кралство Испания (представител: S. Centeno Huerta), Френска република (представители: G. de Bergues и J.-S. Pilczer), Република Полша (представител: B. Majczyna), Република Финландия (представител: J. Heliskoski)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Национално законодателство, което предвижда прилагането на специалния режим за туристически агенти при сделките, извършени от тях в полза на различни от пътуващите лица.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да понесе съдебните разноски на Чешката република.

               3.

               Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Република Полша и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 232, 6.8.2011 г.


title: Дело T-426/14: Жалба, подадена на 12 юни 2014 г.  — Distribuidores y Transportistas de Productos Petrolíferos/Комисия

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/56

         Жалба, подадена на 12 юни 2014 г. — Distribuidores y Transportistas de Productos Petrolíferos/Комисия
   (Дело T-426/14)
   2014/C 253/74
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Distribuidores y Transportistas de Productos Petrolíferos, SA (Мадрид, Испания) (представители: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco и J. Corral García, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и

               —

               да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, свързани с производството.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-392/14, Gutser/Комисия.


title: Дело T-334/12: Жалба, подадена на 25 юли 2012 г. — Plantavis и NEM/Комисия и ЕОБХ

text:
               13.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/9

         Жалба, подадена на 25 юли 2012 г. — Plantavis и NEM/Комисия и ЕОБХ
   (Дело T-334/12)
   2012/C 311/11
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Plantavis GmbH (Берлин, Германия) и NEM, Verband mittelständischer europäischer Hersteller und Distributoren von Nahrungsergänzungsmitteln & Gesundheitsprodukten e.V. (Лаудерт, Германия) (представител: T. Büttner, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия и Европейски орган за безопасност на храните

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви за недействителни забраните, определящи кои здравни претенции са разрешени и кои не, формулирани в Регламент (ЕО) № 1924/2006 (1) във връзка с Регламент (ЕС) № 432/2012 (2) и с поддържания от Европейската комисия Регистър на хранителните и здравните претенции относно храни.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата на първо място жалбоподателите посочват, че законодателят на Съюза не разполага с компетентност да приеме оспорваните регламенти.
   На второ място жалбоподателите твърдят, че с Регламент № 1924/2006, с Регламент № 432/2012 и с поддържания от Европейската комисия Регистър на хранителните и здравните претенции относно храни се засягат незаконосъобразно субективните права в областта на хранителната промишленост, които са закриляни с основните права и свободи, както и правото на информация на потребителите и на лицата със специални знания. Във връзка с това жалбоподателите изтъкват по-специално, че са непропорционални предвидените в оспорваните регламенти забрани относно хранителните и здравните претенции. Това важи преди всичко за използването на верни по своето съдържание хранителните и здравните претенции, като например изразът „по-добра бионаличност“. Освен това регламентите не били подходящи за постигане на преследваната цел, тъй като ЕОБХ и Комисията не са разработили изпълняем, прозрачен и единен подход за установяването на научни стандарти. В допълнение жалбоподателите повдигат оплаквания за липсата на диференцираност при неравното третиране на различните съставки и предприятия в хранителновкусовата промишленост. Забраните също така не били необходими, тъй като с Директива 2003/13/EG (3) и с Регламент (ЕС) № 1169/2011 (4) вече била забранена заблуждаващата реклама на храни във всички държави — членки на Европейския съюз.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244).

      (2)  Регламент (ЕС) № 432/2012 на Комисията от 16 май 2012 година за създаване на списък на разрешените здравни претенции за храни, различни от претенциите, които се отнасят до намаляване на риска от заболяване и до развитието и здравето на децата (ОВ L 136, стр. 1).

      (3)  Директива 2003/13/ЕО на Комисията от 10 февруари 2003 година за изменение на Директива 96/5/ЕО относно преработените храни на зърнена основа и детските храни за кърмачета и малки деца (ОВ L 41, стр. 33).

      (4)  Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година за предоставянето на информация за храните на потребителите, за изменение на регламенти (ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 87/250/ЕИО на Комисията, Директива 90/496/ЕИО на Съвета, Директива 1999/10/ЕО на Комисията, Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, директиви 2002/67/ЕО и 2008/5/ЕО на Комисията и на Регламент (ЕО) № 608/2004 на Комисията (ОВ L 304, стр. 18).


title: Дело T-205/16: Жалба, подадена на 4 май 2016 г. — Република Литва/Европейска комисия

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/34

         Жалба, подадена на 4 май 2016 г. — Република Литва/Европейска комисия
   (Дело T-205/16)
   (2016/C 251/40)
   Език на производството: литовски

      Страни

      Жалбоподател: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė и D. Stepanienė)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2016)969 окончателен на Комисията от 23 февруари 2016 г. относно намаляване на помощта от Кохезионния фонд за проект „Техническа подкрепа за управлението на Кохезионния фонд в Република Литва“, осъществяван в Литва (2005LT16CPA001), доколкото в него се предвижда намаляване на помощта с 137 864,61 EUR;

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Република Литва се позовава на нарушение на член 11 oт Регламент № 16/2003 на Комисията (1) във връзка с принципа на оправданите правни очаквания, доколкото решавайки да намали подкрепата от Кохезионния фонд за 2000—2006 г., Европейската комисия:

               —

               не е взела предвид факта, че разноските за ДДС, направени в резултат на изпълнението на Решение C(2005)5291 (2) на Комисията за одобряване на проект „Техническа подкрепа за управлението на Кохезионния фонд в Република Литва“ (наричан по-нататък „проектът“) са можели да бъдат възстановени в съответствие с изискванията на член 11, параграф 1 oт Регламент № 16/2003 и други изисквания;

               —

               е тълкувала неправилно член 11, параграф 3 oт Регламент № 16/2003 като приложим към проекта, тъй като независимо дали разходите за ДДС трябва да бъдат възстановени; такова тълкуване е в противоречие с член 11, параграф 1 oт Регламент № 16/2003 и е лишено от правна логика и практическа приложимост във връзка с финансирането на проекти от Кохезионния фонд;

               —

               не е съобразила член 3, параграф 2 oт Решение C(2005)5291 на Комисията, който предвижда, че съгласно член 7, параграф 4 oт Регламент № 1164/94 (3) подпомагането от Общността е предвидено за 100 % oт стойността на проекта (което означава, че не е предвидено участие на лицето, осъществяващо проекта) и държавата членка би могла разумно да очаква, че проектът ще бъде финансиран изцяло със средства от Кохезионния фонд, което означава, че всички правила в Регламент № 16/2003 биха били приложими по надлежния ред.

      (1)  Регламент (ЕО) № 16/2003 на Комисията от 6 януари 2003 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1164/94 на Съвета по отношение на допустимостта на разходи в контекста на мерките, частично финансирани от Кохезионния фонд (ОВ L 2, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 94).

      (2)  Решение C(2005) 5291 на Комисията от 8 декември 2005 г. относно предоставянето на помощ от Кохезионния фонд за проект относно техническа помощ за управлението на Кохезионния фонд в Република Литва (CCI 2005/LT/16/C/PA/001), частично изменено с Решение C(2008) 1566 на Комисията oт 15 април 2008 г. и с Решение C(2011) 3668 на Комисията от 20 май 2011 г.

      (3)  Регламент (EО) № 1164/94 от 16 май 1994 година за създаване на Кохезионен фонд (ОВ L 130, стр. 1), отменен с Регламент (EО) № 1084/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за създаване на Кохезионен фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) 1164/94 (ОВ L 210, стр. 79; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 118).


title: Дело F-42/09: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 юни 2010 г. — Esneau-Kappé/Европейска полицейска служба (Европол) (Публична служба — Служители на Европол — Неподновяване на договор — Договор за неопределено време — Член 6 от Правилника за служителите на Европол — Принцип на зачитане на правото на защита)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/71

      Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 юни 2010 г. — Esneau-Kappé/Европейска полицейска служба (Европол)
      (Дело F-42/09) (1)

      (Публична служба - Служители на Европол - Неподновяване на договор - Договор за неопределено време - Член 6 от Правилника за служителите на Европол - Принцип на зачитане на правото на защита)
      (2010/C 288/133)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподател: Anne Esneau-Kappé (Хага, Нидерландия) (представители: първоначално P. de Casparis, avocat, впоследствие W. J. Dammingh и N. D. Dane, avocats)

         Ответник: Европейска полицейска служба (Европол) (представители: D. Neumann и D. El Khoury, подпомагани от B. Wägenbaur и R. Van der Hout, avocats)

         Предмет на делото

      Отмяна на решението от 12 юни 2008 г., с което жалбоподателят се уведомява за невъзможността да му се предложи постоянна длъжност, както и на решението от 7 януари 2009 г., с което се отхвърля подадената срещу първото решение жалба

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя решението от 12 юни 2008 г., с което Европейската полицейска служба (Европол) отказва да предостави договор за неопределено време на г-жа Esneau-Kappé.

                  2.

                  Осъжда Европол да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 180, 1.8.2009 г., стр. 63.


title: Дело C-515/15 P: Жалба, подадена на 25 септември 2015 г. от Roland SE срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 16 юли 2015 г. по дело T-631/14, Roland SE/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/6

         Жалба, подадена на 25 септември 2015 г. от Roland SE срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 16 юли 2015 г. по дело T-631/14, Roland SE/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   (Дело C-515/15 P)
   (2016/C 326/10)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Roland SE (представител: C. Onken, Rechtsanwältin)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   Christian Louboutin
   С определение от 14 април 2016 г. Съдът (девети състав) отхвърли жалбата.


title: Дело C-488/07: Решение на Съда (осми състав) от 18 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Court of Session (Шотландия), Единбург — Обединено кралство) — Royal Bank of Scotland plc/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Шеста директива ДДС — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Стоки и услуги, които се използват както за облагаеми доставки, така и за освободени доставки — Пропорционално приспадане — Изчисляване — Методи, предвидени в член 17, параграф 5, трета алинея — Задължение за прилагане на правилото за закръгляне в член 19, параграф 1, втора алинея)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/19

         Решение на Съда (осми състав) от 18 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Court of Session (Шотландия), Единбург — Обединено кралство) — Royal Bank of Scotland plc/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-488/07) (1)

   (Шеста директива ДДС - Приспадане на данъка, платен за получена доставка - Стоки и услуги, които се използват както за облагаеми доставки, така и за освободени доставки - Пропорционално приспадане - Изчисляване - Методи, предвидени в член 17, параграф 5, трета алинея - Задължение за прилагане на правилото за закръгляне в член 19, параграф 1, втора алинея)
   (2009/C 44/31)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   Court of Session (Шотландия), Единбург
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Royal Bank of Scotland plc

      Ответник: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   Предмет
   Преюдициално запитване — Court of Session (Шотландия), Единбург — Тълкуване на член 17, параграф 5 и на член 19, параграф 6 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Стоки и услуги, които се използват както за облагаеми, така и за освободени доставки — Изчисляване на подлежащата на приспадане част — Правила за закръгляне
   Диспозитив
   Държавите-членки не са задължени да прилагат правилото за закръгляне, предвидено в член 19, параграф 1, втора алинея от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, когато подлежащата на приспадане част от данъка по получени доставки се изчислява съгласно един от специалните методи по член 17, параграф 5, трета алинея, буква а), б), в) или г) от тази директива.

      (1)  ОВ C 8, 12.1.2008 г.


title: Дело T-206/13: Определение на Общия съд от 3 юли 2014 г.  — Stance/СХВП — Pokarna (STANCE) (Марка на Общността — Производство по възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               29.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 339/17

         Определение на Общия съд от 3 юли 2014 г. — Stance/СХВП — Pokarna (STANCE)
   (Дело T-206/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне))
   2014/C 339/20
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Stance, Inc. (Сан Клементе, САЩ) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Pokarna Ltd (Секундерабад, Индия)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на пети апелативен състав на СХВП от 1 февруари 2013 г. (преписка R 885/2012-5) по производство по възражение между Pokarna Ltd и Stance, Inc.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по съществото на жалбата.

               2)

               Осъжда жалбоподателя да понесе направените от него съдебни разноски и тези на ответника.

      (1)  ОВ C 171, 15.6.2013 г.