title: Дело T-246/15: Решение на Общия съд от 8 ноември 2017 г. — Ivanyushchenko/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на средства — Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси — Оставяне на името на жалбоподателя в списъка — Явна грешка в преценката)

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/29

         Решение на Общия съд от 8 ноември 2017 г. — Ivanyushchenko/Съвет
   (Дело T-246/15) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на средства - Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси - Оставяне на името на жалбоподателя в списъка - Явна грешка в преценката))
   (2018/C 005/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Yuriy Volodymyrovych Ivanyushchenko (Йенакиево, Украйна) (представители: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson и T. Garner, solicitors)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и N. Rouam, впоследствие J.-P. Hix и P. Mahnič Bruni)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, от една страна, на Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 62, 2015 г., стр. 25) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 62, 2015 г., стр. 1), и от друга страна, на Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2016 г. за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 60, 2016 г., стр. 76) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 60, 2016 г., стр. 1), в частта, в която името на жалбоподателя е оставено в списъка на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилагат въпросните ограничителни мерки

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, в частта в която тези актове се прилагат спрямо жалбоподателя.

               2)

               Отменя Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2016 г. за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна и Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, в частта в която тези актове се прилагат спрямо жалбоподателя.

               3)

               Осъжда Съвет на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 236, 20.7.2015 г.


title: Дело C-586/17: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 6 октомври 2017 г. — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I./D.

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/21

         Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 6 октомври 2017 г. — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I./D.
   (Дело C-586/17)
   (2018/C 005/28)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I.

      Ответник: D.

      Преюдициални въпроси

               1)

                           a)

                           Допустима ли е съгласно член 46, параграф 3 от Директива 2013/32 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст) (1), във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз система, според която при преценката на жалбата първоинстанционният административен съд по дела за убежище принципно не може да разглежда основание за предоставяне на убежище, заявено от чуждия гражданин за първи път пред него в съдебното производство по обжалване?

                           б)

                           Има ли в това отношение разлика дали действително е заявено ново основание за предоставяне на убежище, т.е. основание за искане на международна закрила, което е свързано с факти и обстоятелства, настъпили след като решаващият орган се е произнесъл по молбата за международна закрила, или става въпрос за премълчано основание за предоставяне на убежище, т.е. основание за искане на международна закрила, свързано с факти и обстоятелства, които са били налице, преди решаващият орган да се произнесе по молбата за международна закрила, и които чуждият гражданин по недопустим начин не е представил още в административното производство, въпреки че са му били известни?

                           в)

                           Има ли в това отношение разлика дали основанието за предоставяне на убежище се заявява пред първоинстанционния административен съд по дела за убежище в рамките на жалба срещу решение на решаващия орган по първа молба за международна закрила или по последваща молба?

               2)

               При утвърдителен отговор на въпрос 1.a): има ли пречка правото на Съюза първоинстанционният административен съд по дела за убежище и да вземе решение, с което да препрати към решаващия орган разглеждането в нова процедура на основанието за предоставяне на убежище, заявено за първи път пред посочения съд в съдебното производство по обжалване, за да се гарантира по този начин правилното протичане на съдебното производство или да се предотврати недопустимо забавяне на това производство?

      (1)  ОВ L 180, 2013 г, стр. 60.


title: Дело T-263/15: Решение на Общия съд от 17 ноември 2017 г. — Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Комисия (Държавни помощи — Летищна инфраструктура — Публично финансиране, предоставено от общини Гдиня и Косаково в полза на летище Гдиня-Косаково — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването ѝ — Оттегляне на решение — Липса на възобновяване на официалната процедура по разследване — Изменение на правния режим — Процесуални права на заинтересованите страни — Съществено процесуално нарушение)

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/30

         Решение на Общия съд от 17 ноември 2017 г. — Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Комисия
   (Дело T-263/15) (1)

   ((Държавни помощи - Летищна инфраструктура - Публично финансиране, предоставено от общини Гдиня и Косаково в полза на летище Гдиня-Косаково - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването ѝ - Оттегляне на решение - Липса на възобновяване на официалната процедура по разследване - Изменение на правния режим - Процесуални права на заинтересованите страни - Съществено процесуално нарушение))
   (2018/C 005/39)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподатели: Gmina Miasto Gdynia (Гдиня, Полша) (представители: T. Koncewicz, K. Gruszecka-Spychała и M. Le Berre, адвокати) и Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdynia) (представител: P. K. Rosiak, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и S. Noë)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: Република Полша (представители: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz и E. Gromnicka)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на членове 2—5 от Решение (ЕС) 2015/1586 на Комисията от 26 февруари 2015 година относно мярка SA.35388 (13/C) (ex 13/NN и ex 12/N) — Полша — Изграждане на летище Гдиня-Косаково (OВ L 250, 2015 г., стр. 165)

      Диспозитив

               1)

               Отменя членове 2—5 от Решение (ЕС) 2015/1586 на Комисията от 26 февруари 2015 година относно мярка SA.35388 (13/C) (ex 13/NN и ex 12/N) — Полша — Изграждане на летище Гдиня-Косаково.

               2)

               Европейската комисия понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Gmina Miasto Gdynia и на Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o.

               3)

               Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 254, 3.8.2015 г.


title: Дело C-306/16: Решение на Съда (втори състав) от 9 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação do Porto — Португалия) — António Fernando Maio Marques da Rosa/Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA (Преюдициално запитване — Защита на безопасността и здравето на работниците — Директива 2003/88 — Член 5 — Седмична почивка — Национална правна уредба, предвиждаща най-малко един ден почивка за всеки седемдневен период — Периоди от повече от шест последователни работни дни)

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/10

         Решение на Съда (втори състав) от 9 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação do Porto — Португалия) — António Fernando Maio Marques da Rosa/Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA
   (Дело C-306/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Защита на безопасността и здравето на работниците - Директива 2003/88 - Член 5 - Седмична почивка - Национална правна уредба, предвиждаща най-малко един ден почивка за всеки седемдневен период - Периоди от повече от шест последователни работни дни))
   (2018/C 005/13)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação do Porto

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: António Fernando Maio Marques da Rosa

      Ответник: Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA

      Диспозитив

   Член 5 от Директива 93/104/ЕО на Съвета от 23 ноември 1993 година относно някои аспекти на организацията на работното време, изменена с Директива 2000/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 2000 г., както и член 5, първа алинея от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкуват в смисъл, че не изискват минималната седмична почивка от 24 часа без прекъсване, на която работникът има право, да бъде предоставяна най-късно в деня, следващ шест последователни работни дни, а изискват тази почивка да бъде предоставяна в рамките на всеки седемдневен период.

      (1)  ОВ C 326, 5.9.2016 г.


title: Дело T-668/15: Решение на Общия съд от 10 ноември 2017 г. — Jema Energy/Entreprise commune Fusion for Energy (Обществени поръчки за доставки — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Доставка на система за преобразуване на електрозахранване посредством ускорена мрежа — Отхвърляне на офертата на оферент — Прозрачност — Правна сигурност — Равно третиране — Пропорционалност)

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/31

         Решение на Общия съд от 10 ноември 2017 г. — Jema Energy/Entreprise commune Fusion for Energy
   (Дело T-668/15) (1)

   ((Обществени поръчки за доставки - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Доставка на система за преобразуване на електрозахранване посредством ускорена мрежа - Отхвърляне на офертата на оферент - Прозрачност - Правна сигурност - Равно третиране - Пропорционалност))
   (2018/C 005/40)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Jema Energy, S.A. (Lasarte-Oria, Испания) (представител: N. Rey Rey, адвокат)

      Ответник: Entreprise commune européenne pour ITER et le développement de l’énergie de fusion (представители: R. Hanak, G. Poszler и S. Bernal Blanco, подпомагани от P. Wytinck и B. Hoorelbeke, адвокати)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна по-конкретно на решението на Entreprise commune européenne pour ITER et le développement de l’énergie de fusion от 21 септември 2015 г., взето в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка F4E-OPE-278, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя за партида № 1 относно система за преобразуване на електрозахранване посредством ускорена мрежа (AGPS-CS)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Jema Energy, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 27, 25.1.2016 г.


title: Дело T-739/17: Жалба, подадена на 7 ноември 2017 г. — Euracoal и др./Комисия

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/50

         Жалба, подадена на 7 ноември 2017 г. — Euracoal и др./Комисия
   (Дело T-739/17)
   (2018/C 005/68)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (Синт Питерс — Волюве, Белгия), Deutscher Braunkohlen-Industrie — Verein e.V. (Кьолн, Германия), Lausitz Energie Kraftwerke AG (Котбус, Германия), Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Цайц, Германия), eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Кемниц, Германия) (представители: W. Spieth и N. Hellermann, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2017/1442 на Комисията от 31 юли 2017 година за формулиране на заключения за най-добри налични техники (НДНТ) за големи горивни инсталации съгласно Директива 2010/75/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 212, 2017 г., стр. 1) и емисионните нива, съответстващи на НДНТ (НДНТ-СЕН) за емисии NOx (член 1, Приложение точка 2.1.3, таблица 3) и емисии на живак (член 1, Приложение точка 2.1.6, таблица 7), които се отделят, приемат и се отчитат при изгарянето на въглища и/или лигнити,

               —

               при условията на евентуалност да отмени изцяло Решение за изпълнение (ЕС) 2017/1442, и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три основания.

               1.

               Първо основание: съществено процесуално нарушение, разпоредби от по-висш ранг и предели на правомощията във връзка с гласуването по член 75 — Комитет
               Чрез незабавното внасяне на промени в проекта за решение и постигането на незабавно гласуване Комисията не е спазила задължителните срокове по член 3, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 182/2011 (2) и по този начин е нарушила задължението си по член 3, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011 да насърчава обективно към максимална подкрепа в комитета. Същевременно е лишила представителите на държавите членки да вземат съответно становище по изменения проект за решение и по този начин е нарушила член 291, параграф 3 ДФЕС, съгласно който следва да се гарантира ефективен контрол от страна на държавите членки върху Комисията. Освен това чрез явно тактически мотивиран подход Комисията е упражнила неправомерно и неправилно позицията си като председател на комитета.

               2.

               Второ основание: съществено процесуално нарушение, разпоредби от по-висш ранг и предели на правомощията въз основа на неправилен процес на проектиране в рамките на т.нар. Севилски процес
               Съгласно изискванията на Директива 2010/75/ЕС и на Решение за изпълнение 2012/119/ЕС (3) на Комисията (НДНТ-насоки) формулирането на заключенията за НДНТ трябва да става изключително въз основа на технически критерии. При формулирането следва да се спазва изискването за техническа експертиза, като от друга страна са изключени чисто политическите съображения. В случая тези изисквания не са спазени.

               3.

               Третото основание: нарушение на правни норми от по-висш ранг и на пределите на правомощията чрез обжалваните заключения за НДНТ по същество
               Констатациите по същество, по-специално свързаните с НДНТ емисионни стойности за NOx и живак, основно нарушават произтичащото непосредствено от Директива 2010/75/ЕС изискване за техническо-икономическа наличност и би възложило на операторите на инсталации, до които се отнасят разпоредбите, несъразмерна тежест.
               Неизбежно се създава впечатление, че формулирането на обжалваните разпоредби се основава на политически съображения, които в рамките на разработването на заключения за НДНТ са недопустими. По този начин Комисията отново е нарушила позицията си и е надвишила правомощията си.

      (1)  Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година относно емисиите от промишлеността (комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването) (ОВ L 334, 2010 г., стр. 17).

      (2)  Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, 2011 г., стр. 13).

      (3)  Решение за изпълнение на Комисията от 10 февруари 2017 година за формулиране на правила в Ръководство относно събирането на данни и съставянето на референтни документи за най-добрите налични техники (НДНТ), както и за осигуряването на тяхното качество, съгласно изискванията на Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета относно емисиите от промишлеността (нотифицирано под номер C(2012) 613) (ОВ L 63, 2012 г., стр. 1).


title: Дело T-723/16: Решение на Общия съд от 16 ноември 2017 г. — Mapei/EUIPO — Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „RE-CONzerø“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „ZERO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94 от Регламент 2017/1001)

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/39

         Решение на Общия съд от 16 ноември 2017 г. — Mapei/EUIPO — Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø)
   (Дело T-723/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „RE-CONzerø“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „ZERO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94 от Регламент 2017/1001))
   (2018/C 005/52)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Mapei SpA (Милано, Италия) (представител: F. Caricato, впоследствие M. Fazzini, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Белгия) (представители: J. Muyldermans и P. Maeyaert, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 21 юли 2016 г. (преписка R 2374/2015-1), постановено в производство по възражение със страни Steenfabrieken Vandersanden и Mapei.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Mapei SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 462, 12.12.2016 г.


title: Дело T-307/15: Определение на Общия съд от 23 октомври 2017 г. — 1&1 Telecom/Комисия

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/51

         Определение на Общия съд от 23 октомври 2017 г. — 1&1 Telecom/Комисия
   (Дело T-307/15) (1)

   (2018/C 005/69)
   Език на производството: английски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 270, 17.8.2015 г.


title: Дело T-595/16: Определение на Общия съд от 7 ноември 2017 г. — HO/ЕСВД

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/52

         Определение на Общия съд от 7 ноември 2017 г. — HO/ЕСВД
   (Дело T-595/16) (1)

   (2018/C 005/70)
   Език на производството: френски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 251, 11.7.2016 г. (регистрирано първоначално под номер F-25/16 пред Съда на публичната служба на Европейския съюз и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1 септември 2016 г.).


title: Дело T-129/16: Решение на Общия съд от 14 ноември 2017 г. — Claranet Europe/EUIPO — Claro (claranet) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „claranet“ — По-ранна словна марка на Бенелюкс „CLARO“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/31

         Решение на Общия съд от 14 ноември 2017 г. — Claranet Europe/EUIPO — Claro (claranet)
   (Дело T-129/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „claranet“ - По-ранна словна марка на Бенелюкс „CLARO“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
   (2018/C 005/41)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Claranet Europe Ltd (Сент Хелиър, Джърси, САЩ) (представители: G. Crown, D. Farnsworth и O. Fairhurst, solicitors, и A. Bryson, barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Bonne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Claro SA (Сао Пауло, Бразилия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 26 януари 2016 г. (преписка R 803/2015-4), постановено в производство по възражение със страни Claro и Claranet Europe

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Claranet Europe Ltd да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

      (1)  ОВ C 175, 17.5.2016 г.


title: Поправка на известието в Официален вестник по дело C-448/17 (ОВ C 382, 13.11.2017 г.)

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/53

         Поправка на известието в Официален вестник по дело C-448/17
   (
         Официален вестник на Европейския съюз C 382от 13 ноември 2017 г.
      )
   (2018/C 005/71)
   В известието в ОВ по дело C-448/17, EOS KSI Slovensko s.r.o. срещу Ján Danko и Margita Jalčová, текстът трябва да бъде заменен със следния текст:

         „Преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove (Словашка република), постъпило на 25 юли 2017 г. — EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko, Margita Danková
         (Дело C-448/17)
         (2017/C 382/35)
         Език на производството: словашки

            Запитваща юрисдикция

         Krajský súd v Prešove

            Страни в главното производство

            Жалбоподател: EOS KSI Slovensko s.r.o.

            Ответник: Ján Danko, Margita Danková

            Преюдициални въпроси

                     1)

                     Противоречи ли, с оглед на решението по дело Pohotovost’, C-470/12, и на съображенията на Съда на ЕС, изложени в точка 46 от мотивите на това решение, на принципа на равностойност на правото на Съюза, правна уредба, която — в контекста на равностойността на защитените от закона интереси и защитата на правата на потребителите срещу неравноправни договорни клаузи — не допуска, без съгласието на потребителя — ответник, юридическо лице, което има за предмет на дейност колективна защита на потребителите от неравноправни договорни клаузи и което се стреми към постигането на целта, предвидена в член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1), транспониран в член 53а, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс, да участва като подпомагаща страна (встъпила страна) в съдебното производство от образуването му и ефективно да използва в полза на потребителя процесуалните действия и средствата за защита, за да осъществи в рамките на това производство защита срещу системната употреба на неравноправни договорни клаузи, докато в друг случай подпомагаща страна (встъпила страна), която встъпва в съдебно производство в подкрепа на ответника и която — за разлика от асоциация за защита на потребителите — има интерес от установяването на материалното (имуществено) право, предмет на производството, въобще не се нуждае от съгласието на ответника, в чиято подкрепа встъпва, за да участва в съдебното производство от образуването му и да упражнява ефективно процесуалните действия и средствата за защита в полза на ответника?

                     2)

                     Трябва ли изразът „изразени на ясен и разбираем език“ по член 4, параграф 2 от Директива 93/13, включително с оглед на съображенията на Съда по дела C-26/13 и C-96/14, да се тълкува в смисъл, че договорна клауза може да се счита за изразена на ясен и разбираем език — с правната последица, че тя подлежи [служебно] на съдебен контрол за неравноправност — дори когато правният институт (инструмент), който тя урежда, сам по себе си е сложен, средностатистическият потребител трудно може да предвиди неговите правни последици и по принцип, за да бъде разбрана клаузата, е необходима професионална правна консултация, разходите за която не са пропорционални на стойността на услугата, предоставяна на потребителя въз основа на договора?

                     3)

                     Противоречи ли на правото на Съюза — в случай, когато съд трябва да се произнесе относно права, произтичащи от потребителски договор, предявени срещу потребител в качеството му на ответник, единствено въз основа на твърдения на ищеца, посредством заповед за изпълнение в рамките на бързо производство, в което въобще не се прилага член 172, параграф 9 от Гражданския процесуален кодекс, който изключва възможността за издаване на заповед за изпълнение при наличие на неравноправни договорни клаузи в потребителски договор — правна уредба на държава членка, която — предвид краткия срок за подаване на възражение и евентуалното бездействие на потребителя — не дава възможност на асоциация за защита на потребителите, която е квалифицирана и има право да преследва целта, предвидена в член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО, транспониран в член 53а, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс, да използва ефективно, без съгласието на потребителя (и без изричното му несъгласие), единствената възможност за защита на потребителя под формата на възражение срещу заповедта за изпълнение в случай на неспазване от страна на съда на задължението, предвидено в член 172, параграф 9 от Гражданския процесуален кодекс?

                     4)

                     За отговора на втория и третия въпрос, може ли да се счита за релевантно обстоятелството, че правната уредба не признава на потребителя правото на задължителна правна помощ и че, при положение че няма адвокат, който да го представлява, непознаването от потребителя на материята води до значителен риск той да не се позове на неравноправния характер на договорните клаузи и дори да не реагира по начин, който да позволи встъпването в съдебното производство в негова подкрепа на асоциация за защита на потребителите, която е квалифицирана и има право да преследва целта, предвидена в член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО, транспониран с член 53а, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс?

                     5)

                     Противоречи ли на правото на Съюза и на изискването да се преценят всички обстоятелства по случая по смисъла на член 4, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО, правна уредба като тази на бързото производство за издаване на заповед за изпълнение (член 172, параграф 1 от Гражданския процесуален кодекс), която допуска (1) да се признае със силата на съдебно решение правото на търговеца на парично обезщетение (2) в рамките на бързо производство (3) пред административен служител на съдебния орган (4) единствено въз основа на твърденията на търговеца, при това (5) без събирането на доказателства и при положение че (6) потребителят не е представляван от адвокат и (7) неговата защита не може да се осъществи ефективно без съгласието му от асоциация за защита на потребителите, която е квалифицирана и има право да преследва целта, предвидена в член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО, транспониран с член 53а, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс?“

      (1)  OВ L 95,1993 г., стр. 29.


title: Дело T-767/16: Решение на Общия съд от 16 ноември 2017 г. — Nanogate/EUIPO (metals) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „metals“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/39

         Решение на Общия съд от 16 ноември 2017 г. — Nanogate/EUIPO (metals)
   (Дело T-767/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „metals“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
   (2018/C 005/53)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Nanogate AG (Квиршид, Германия) (представител: A. Theis, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Fischer и D. Walicka)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 29 август 2016 г. (преписка R 2361/2015-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „metals“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Nanogate AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 475, 19.12.2016 г.


title: Дело T-802/16: Решение на Общия съд от 17 ноември 2017 г. — Endoceutics/EUIPO — Merck (FEMIBION (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз „FEMIBION“ — Частична отмяна — Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Доказателство за реалното използване на марката — Квалифициране на стоките, за които е доказано реалното използване)

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/40

         Решение на Общия съд от 17 ноември 2017 г. — Endoceutics/EUIPO — Merck (FEMIBION
   (Дело T-802/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка на Европейския съюз „FEMIBION“ - Частична отмяна - Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Доказателство за реалното използване на марката - Квалифициране на стоките, за които е доказано реалното използване))
   (2018/C 005/54)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Endoceutics, Inc. (Квебек, Канада) (представител: M. Wahlin, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Vuijst и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Merck KGaA (Дармщат, Германия) (представители: M. Best, U. Pfleghar и S. Schäffner, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 14 юли 2016 г. (преписка R 1608/2015-1), постановено в производство по отмяна със страни Endoceutics и Merck.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 14 юли 2016 г (преписка R 1608/2015-1) в частта, в която запазва регистрацията на марката на Европейския съюз за „фармацевтичните препарати за подсилване на имунната система, за менопауза, за менструация, за третиране и следене на бременността, за превенция, за лечение и справяне със стреса, за превенция, за лечение и справяне със стреса, причинен от небалансирано или непълноценно хранене“.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Merck KGaA понася, наред с направените от него съдебни разноски, и половината от съдебните разноски на Endoceutics Inc. пред Общия съд, както и съдебните разноски на Endoceutics пред апелативния състав.

               4)

               Endoceutics понася половината от направените от него съдебни разноски.

               5)

               EUIPO понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело T-271/16: Решение на Общия съд от 8 ноември 2017 г. — Pempe/EUIPO — Marshall Amplification (THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS“ — По-ранни словна и фигуративна марки на Европейския съюз „MARSHALL“ и „Marshall AMPLIFICATION“ — Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 47, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Допустимост на искането за доказване на реалното използване на по-ранните марки — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/32

         Решение на Общия съд от 8 ноември 2017 г. — Pempe/EUIPO — Marshall Amplification (THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS)
   (Дело T-271/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS“ - По-ранни словна и фигуративна марки на Европейския съюз „MARSHALL“ и „Marshall AMPLIFICATION“ - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 47, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Допустимост на искането за доказване на реалното използване на по-ранните марки - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
   (2018/C 005/42)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Yusuf Pempe (Créteil, Франция) (представител: A. Vivès-Albertini, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Marshall Amplification plc (Milton Keynes, Обединено кралство)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 16 март 2016 г. (преписка R 376/2015-5), постановено в производство по възражение между Marshall Amplification и г-н Pempe

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Yusuf Pempe да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 251, 11.7.2016 г.


title: Дело T-511/14: Определение на Общия съд от 25 октомври 2017 г. — Novartis Europharm/Комисия (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Разрешение за пускане на пазара на лекарствения продукт Zoledronic acid Teva Generics — acide zolédronique — Период на защита на лекарствения продукт Aclasta, съдържащ активното вещество золедронова киселина — Оттегляне на обжалвания акт — Липса на основание за произнасяне)

text:
               8.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/42

         Определение на Общия съд от 25 октомври 2017 г. — Novartis Europharm/Комисия
   (Дело T-511/14) (1)

   ((Лекарствени продукти за хуманна употреба - Разрешение за пускане на пазара на лекарствения продукт Zoledronic acid Teva Generics - acide zolédronique - Период на защита на лекарствения продукт Aclasta, съдържащ активното вещество золедронова киселина - Оттегляне на обжалвания акт - Липса на основание за произнасяне))
   (2018/C 005/56)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Novartis Europharm Ltd (Камбърли, Обединеното кралство) (представител: C. Schoonderbeek, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Sipos и M. Wilderspin)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение за изпълнение C(2014)2155 окончателен на Комисията от 27 март 2014 г. за издаване на разрешение за пускане на пазара на лекарствения продукт за хуманна употреба Zoledronic acid Teva Generics — acide zolédronique, предоставено на Teva Generics BV съгласно член 3 от Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 2004 г., стp. 1; Специално издание на български език, глава 13, том 44, стр. 83)

      Диспозитив

               1)

               Основанието за постановяване на решение е отпаднало.

               2)

               Основанието за произнасяне по молбата за встъпване на Teva BV е отпаднало.

               3)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 388, 3.11.2014 г.


title: Дело C-132/17: Решение на Съда (девети състав) от 21 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Peugeot Deutschland GmbH/Deutsche Umwelthilfe eV (Преюдициално запитване — Свободно предоставяне на услуги — Директива 2010/13/EС — Определения — Понятие за аудиовизуална медийна услуга — Приложно поле — Поддържан в YouTube канал за рекламни видеоклипове на нови модели леки автомобили)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/10

         Решение на Съда (девети състав) от 21 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Peugeot Deutschland GmbH/Deutsche Umwelthilfe eV
   (Дело C-132/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно предоставяне на услуги - Директива 2010/13/EС - Определения - Понятие за аудиовизуална медийна услуга - Приложно поле - Поддържан в YouTube канал за рекламни видеоклипове на нови модели леки автомобили))
   (2018/C 134/13)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Peugeot Deutschland GmbH

      Ответник: Deutsche Umwelthilfe eV

      Диспозитив

   Член 1, параграф 1, буква a) от Директива 2010/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудиовизуални медийни услуги, следва да се тълкува в смисъл, че определението за аудиовизуална медийна услуга не обхваща нито видеоканал като разглеждания в главното производство, на който интернет потребителите могат да гледат кратки рекламни видеоклипове на нови модели леки пътнически автомобили, нито някой от тези видеоклипове, разгледани самостоятелно.

      (1)  ОВ C 213, 3.7.2017 г.


201806080341931382018/C 221/293542015TC22120180625BG01BGINFO_JUDICIAL20180419242521Дело T-354/15: Определение на Общия съд от 19 април 2018 г. — Allergopharma/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Схема за помощи, която предвижда освобождаване от задължителната за производителя отстъпка за определени лекарствени продукти — Решение, с което се обявява, че схемата за помощи е съвместима с вътрешния пазар — Липса на лично засягане — Акт, който включва мерки за изпълнение — Недопустимост)
 ---documentbreak--- C2212018BG2410120180419BG0029241252Определение на Общия съд от 19 април 2018 г. — Allergopharma/Комисия
   (Дело T-354/15) (
         1
      )
   „(Жалба за отмяна — Държавни помощи — Схема за помощи, която предвижда освобождаване от задължителната за производителя отстъпка за определени лекарствени продукти — Решение, с което се обявява, че схемата за помощи е съвместима с вътрешния пазар — Липса на лично засягане — Акт, който включва мерки за изпълнение — Недопустимост)“2018/C 221/29Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Allergopharma GmbH & Co. KG (Рейнбек, Германия) (представители: T. Müller-Ibold и F.-C. Laprévote, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и T. Maxian Rusche)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Bencard Allergie GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: J. Fiegler, адвокат)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2015/1300 на Комисията от 27 март 2015 година относно схема за помощ, приведена в действие от Германия в полза на германски фармацевтични предприятия във финансови затруднения под формата на освобождаване от задължителни отстъпки на производителите SA.34881 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2012/CP) (ОВ L 199, 2015 г., стр. 27)

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата като недопустима.

            2)

            Allergopharma GmbH & Co. KG понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

            3)

            Bencard Allergie GmbH понася направените от него съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 328, 5.10.2015 г.


201806080111931412018/C 221/392512018TC22120180625BG01BGINFO_JUDICIAL20180423333311Дело T-251/18: Жалба, подадена на 23 април 2018 г. — IFSUA/Съвет
 ---documentbreak--- C2212018BG3310120180423BG0039331331Жалба, подадена на 23 април 2018 г. — IFSUA/Съвет
   (Дело T-251/18)2018/C 221/39Език на производството: испански
      Страни

      Жалбоподател: International Forum for Sustainable Underwater Activities (IFSUA) (Барселона, Испания) (представител: T. Gui Mori, abogado)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят IFSUA, пряко засегнат, иска на основание член 263, параграф 4 in fine от ДФЕС Общият съд да отмени, въз основа на ясния критерий за обособимост на тези разпоредби, член 2, параграф 2 и член 9, параграфи 4 и 5 от Регламент (EС) на Съвета от 23 януари 2018 година (ОВ от 31 януари 2018 г.), който следва да се схваща като „нормативен акт“ за изпълнение на ограничителни мерки и на ОДУ (общ допустим улов) за любителския риболов.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба е срещу Регламент (EС) 2018/120 на Съвета (
         1
      ), чиято частична отмяна се иска.
   В това отношение жалбоподателят уточнява, че иска отмяната на гореспоменатите разпоредби, доколкото при прилагането им към различните условия за любителски риболов — дейности, които не са част от общата политика в областта на рибарството — се предполага пълна забрана на улова на лаврак (Dicentrarchus labrax), насочена единствено към рибарите, извършващи подводен риболов, като по този начин излага на риск просъществуването на тази дейност, на самия спорт и на промишлеността в сектора.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

            1.

            Първото основание е изведено от нарушение на член 2, параграф 5 и член 3, параграф 1, буква г), член 4, параграф 2, буква г) и член 6, букви г) и e) от ДФЕС, тъй като оспорените разпоредби представляват пряко забранителни мерки, засягащи любителския и спортния подводен риболов на лаврак, без Съветът да разполага с компетентност, дори споделена, за това.

            2.

            Второто основание е изведено от нарушение с член 2, параграф 2 и член 9, параграфи 4 и 5 от Регламент (EС) 2018/120 на принципите на правна сигурност и на оправдани правни очаквания, тъй като те ясно се отклоняват от рамката на предоставената компетентност и от нейното историческо развитие.

            3.

            Третото основание е изведено от нарушение с член 2, параграф 2 и член 9, параграфи 4 и 5 от Регламент (EС) 2018/120 на принципа на равенство и за недопускане на дискриминация, съдържащи се в членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, поради прилагането, в един и същ акт за изпълнение, уреждащ възможностите за риболов на лаврак, но с различни критерии, на разпоредби, предназначени както за търговския, така и за любителския риболов. Двете категории не са стриктно сравними като адресати на същия пакет от мерки.

            4.

            Четвъртото основание е изведено от нарушение с член 2, параграф 2 и член 9, параграфи 4 и 5 от Регламент (EС) 2018/120 на принципа на пропорционалност при прилагането на член 43, параграф 3 ДФЕС. В това отношение се твърди, че определянето в Регламента — предмет на настоящия спор на възможностите за улов на лаврак както с търговски, така и с любителски риболов, отговаря на целта да се намали значително смъртността на северната популация, за да се даде възможност за малко увеличение на биомасата, и че тази цел може да се постигне с по-малко ограничителна мярка от тази, представляваща пълна забрана на подводния улов на лаврак. В рамките на този довод жалбоподателят твърди и нарушение на членове 12, 16, 37 и 52 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

      (
         1
      )	Регламент (EС) 2018/120 на Съвета от 23 януари 2018 година за определяне за 2018 г. на възможностите за риболов на определени рибни запаси и групи от рибни запаси, приложими във водите на Съюза и за риболовните кораби на Съюза в някои води извън Съюза, и за изменение на Регламент (ЕС) 2017/127 (ОВ L 27, 2018 г., стр. 1 и поправка в OB L 90, 6.4.2018 г., стр. 112).


201806080271931312018/C 221/312342017TC22120180625BG01BGINFO_JUDICIAL20180503252622Дело T-234/17: Определение на Общия съд от 3 май 2018 г. — Siberian Vodka/EUIPO — Schwarze und Schlichte (DIAMOND ICE) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „DIAMOND ICE“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „DIAMOND CUT“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EС) 2017/1001) — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
 ---documentbreak--- C2212018BG2520120180503BG0031252262Определение на Общия съд от 3 май 2018 г. — Siberian Vodka/EUIPO — Schwarze und Schlichte (DIAMOND ICE)
   (Дело T-234/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „DIAMOND ICE“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „DIAMOND CUT“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EС) 2017/1001) — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)“2018/C 221/31Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Siberian Vodka AG (Херисау, Швейцария) (представител: O. Bischof, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Schwarze und Schlichte Markenvertrieb GmbH & Co. KG (Йолде, Германия) (представител: A. Zafar, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 февруари 2017 г. (преписка R 1171/2016-4) относно производство по възражение между Schwarze und Schlichte Markenvertrieb и Siberian Vodka

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Siberian Vodka AG да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 195, 19.6.2017 г.


201806150331954932018/C 231/03822016CJC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL201805083421Дело C-82/16: Решение на Съда (голям състав) от 8 май 2018 г. (преюдициално запитване от Raad voor Vreemdelingenbetwistingen — Белгия) — K.A. и др./Belgische Staat (Преюдициално запитване — Контрол на границите, убежище, имиграция — Член 20 ДФЕС — Харта на основните права на Европейския съюз — Членове 7 и 24 — Директива 2008/115/ЕО — Членове 5 и 11 — Гражданин на трета страна, на когото е наложена забрана за влизане — Молба за предоставяне на разрешение за пребиваване с цел събиране, като семейство, с гражданин на Съюза, който никога не се е възползвал от свободата си на движение — Отказ за разглеждане на молбата)
 ---documentbreak--- C2312018BG310120180508BG00033142Решение на Съда (голям състав) от 8 май 2018 г. (преюдициално запитване от Raad voor Vreemdelingenbetwistingen — Белгия) — K.A. и др./Belgische Staat
   (Дело C-82/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Контрол на границите, убежище, имиграция — Член 20 ДФЕС — Харта на основните права на Европейския съюз — Членове 7 и 24 — Директива 2008/115/ЕО — Членове 5 и 11 — Гражданин на трета страна, на когото е наложена забрана за влизане — Молба за предоставяне на разрешение за пребиваване с цел събиране, като семейство, с гражданин на Съюза, който никога не се е възползвал от свободата си на движение — Отказ за разглеждане на молбата)“2018/C 231/03Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: K.A., M.Z., M.J., N. N. N., O.I.O., R.I., B.A.

      Ответник: Belgische Staat

      Диспозитив

            1)

            Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, и по-специално членове 5 и 11 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска практика на държава членка, съгласно която молба за предоставяне на разрешение за пребиваване с цел събиране на семейството, подадена на нейна територия от гражданин на трета страна, член на семейството на гражданин на Съюза, който е гражданин на тази държава членка и никога не се е възползвал от свободата си на движение, се оставя без разглеждане с единствения мотив, че на този гражданин на трета страна е наложена забрана за влизане на територията на посочената държава членка.

            2)

            Член 20 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл:

                     —

                     че не допуска практика на държава членка, съгласно която такава молба се оставя без разглеждане единствено с този мотив, без да се преценява дали между този гражданин на Съюза и този гражданин на трета страна съществува отношение на зависимост, което е от такова естество, че при отказ да се признае производно право на пребиваване на гражданина на трета страна, посоченият гражданин на Съюза фактически би бил принуден да напусне територията на Съюза като цяло и така би бил лишен от възможността ефективно да упражнява най-съществената част от правата, които му предоставя неговият статут,

                     —

                     че когато гражданинът на Съюза е пълнолетен, за наличие на отношение на зависимост, което е от такова естество, че може да обоснове признаване на съответния гражданин на трета страна на производно право на пребиваване на основание на този член, може да се мисли само в изключителни случаи, в които предвид всички релевантни обстоятелства съответното лице по никакъв начин не би могло да бъде разделено от члена на семейството си, от когото зависи,

                     —

                     че когато гражданинът на Съюза не е навършил пълнолетие, за да се прецени дали е налице такова отношение на зависимост, трябва да се вземат предвид, с оглед на висшия интерес на детето, всички обстоятелства в конкретния случай, и по-специално възрастта на детето, неговото физическо и емоционално развитие, степента на емоционалната му обвързаност с всеки от родителите му, както и дали раздялата с родителя, гражданин на трета страна, би застрашила душевното равновесие на детето; за да се приеме, че съществува такова отношение на зависимост, не е достатъчно наличието на семейна връзка с този гражданин на трета страна, независимо дали биологична или правна, и не е необходимо детето да живее с него,

                     —

                     че е без значение, че отношението на зависимост, на което се позовава гражданинът на трета страна в подкрепа на молбата си за предоставяне на разрешение за пребиваване с цел събиране на семейството, е възникнало, след като срещу него е прието решение за налагане на забрана за влизане,

                     —

                     че е без значение, че решението за налагане на забрана за влизане на гражданина на трета страна е било влязло в сила към момента, в който той е подал молбата си за предоставяне на разрешение за пребиваване с цел събиране на семейството, и

                     —

                     че е без значение, че забраната за влизане е наложена на гражданина на трета страна, който е подал молба за предоставяне на разрешение за пребиваване с цел събиране на семейството, заради неизпълнение на задължение за връщане; когато такова решение е прието по съображения, свързани с обществения ред, отказ за признаване на основано на посочения член производно право на пребиваване на гражданина на трета страна е възможен, само ако при конкретна преценка на всички обстоятелства в дадения случай, извършена в светлината на принципа на пропорционалност, на висшия интерес на съответното дете или на съответните деца и на основните права, се установи, че заинтересованото лице представлява истинска, настояща и достатъчно сериозна заплаха за обществения ред.

            3)

            Член 5 от Директива 2008/115 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална практика, съгласно която по отношение на гражданин на трета страна, срещу когото вече е било прието решение за връщане и едновременно с това му е била наложена забрана за влизане, които още са в сила, се приема решение за връщане, без да се вземат предвид обстоятелствата, отнасящи се до семейния му живот, и по-специално интереса на неговото ненавършило пълнолетие дете, посочени в молба за предоставяне на разрешение за пребиваване с цел събиране на семейството, подадена след приемането на такава забрана за влизане, освен ако заинтересованото лице вече е имало възможност да изтъкне тези обстоятелства.

      (
         1
      )	ОВ C 145, 25.4.2016 г.


201806150301954912018/C 231/081682018CJC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL201803057822Дело C-168/18: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 5 март 2018 г. — Pensions-Sicherungs-Verein VVaG/Günther Bauer
 ---documentbreak--- C2312018BG720120180305BG00087282Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 5 март 2018 г. — Pensions-Sicherungs-Verein VVaG/Günther Bauer
   (Дело C-168/18)2018/C 231/08Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Pensions-Sicherungs-Verein VVaG

      Ответник: Günther Bauer

      Преюдициални въпроси

            1)

            Приложим ли е член 8 от Директива 2008/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (
                  1
               ) в хипотеза, в която плащания по професионална пенсионна схема се извършват от външна за предприятието пенсионноосигурителна институция, подлежаща на надзор от държавен орган за надзор на финансовите услуги, ако поради финансови причини тази институция има основания с одобрението на надзорния орган да намали размера на пенсионните плащания и макар съгласно националното право работодателят да е длъжен да поеме отговорност в случай на такова намаление по отношение на бившите работници или служители, вследствие на собствената си неплатежоспособност той не може да изпълни задължението си да компенсира това намаление на пенсионните плащания?

            2)

            При утвърдителен отговор на първия преюдициален въпрос:
            При какви обстоятелства претърпените от бившия работник или служител вследствие на неплатежоспособността на работодателя загуби във връзка с плащанията по професионалната пенсионна схема могат да бъдат разглеждани като явно непропорционални, така че държавите членки да са длъжни да осигурят минимална закрила в този случай, макар бившият работник или служител да получава не по-малко от половината от плащанията по придобити от него пенсионни права?

            3)

            При утвърдителен отговор на първия преюдициален въпрос:
            Има ли директен ефект член 8 от Директива 2008/94/ЕО и дава ли тази разпоредба право на частноправните субекти да се позоват на нея пред национален съд срещу държавата членка, ако тя не е транспонирала или неправилно е транспонирала директивата в националното си право?

            4)

            При утвърдителен отговор на третия преюдициален въпрос:
            Публичен орган на държавата членка ли е частноправна организация, която е определена от държавата членка (по задължителен начин за работодателите) за институция, гарантираща плащанията по застраховката срещу риска от несъстоятелност в областта на пенсионното осигуряване по професионална схема, при положение че тази организация подлежи на упражнявания от държавата надзор върху финансовите услуги, въз основа на разпоредбите на публичното право тя събира от работодателите необходимите вноски за застраховката срещу риск от несъстоятелност и подобно на орган на администрацията може да създаде условията за принудителното изпълнение, като издаде съответен административен акт?

      (
         1
      )	ОВ L 283, 2008 г., стр. 36.


201808030412050342018/C 294/273542018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180530202121Дело C-354/18: Преюдициално запитване от Tribunalul Bacău (Румъния), постъпило на 30 май 2018 г. — Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu/SC Blue Air — Airline Management Solutions Srl
 ---documentbreak--- C2942018BG2010120180530BG0027201212Преюдициално запитване от Tribunalul Bacău (Румъния), постъпило на 30 май 2018 г. — Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu/SC Blue Air — Airline Management Solutions Srl
   (Дело C-354/18)2018/C 294/27Език на производството: румънски
      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Bacău

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu

      Ответник: SC Blue Air — Airline Management Solutions Srl

      Преюдициални въпроси

            1)

            Следва ли член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 261/2004 да се тълкува в смисъл, че сумата от 400 EUR, предвидена в член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 261/2004 (
                  1
               ), е предназначена главно за поправяне на имуществените вреди, като неимуществените вреди следва да се разглеждат от гледна точка на член 12, или разпоредбата на член 7, параграф 1, буква б) покрива главно неимуществените вреди, като имуществените се уреждат от разпоредбите на член 12?

            2)

            Включва ли се в понятието за допълнително обезщетение, предвидено от член 12, сумата, която представлява нереализиран доход от заплата, надхвърлящ сумата от 400 EUR, определена от член 7, параграф 1, буква б)?

            3)

            Следва ли член 12, второ изречение от регламента, според който „[о]безщетението, предоставено по този регламент, може да се приспадне от такова обезщетение“, да се тълкува в смисъл, че оставя на преценката на националната юрисдикция приспадането на сумата, предоставена на основание член 7 параграф 1, буква б) от допълнителното обезщетение или че това приспадане е задължително?

            4)

            Ако приспадането на сумата не е задължително, кои са критериите, въз основа на които националната юрисдикция решава дали да приспадне сумата, предвидена в член 7, параграф 1, буква б) от допълнителното обезщетение?

            5)

            Следва ли вредата, причинена от неплащането на доход от заплатата в резултат на невъзможността работникът да се яви на работа поради късното си пристигане в крайния пункт в резултат на премаршрутирането, да се разглежда от гледна точка на изпълнението на задълженията, предвидени от член 8 или от член 12 във връзка с член 4?

            6)

            Предполага ли изпълнението на задължението на опериращия въздушен авиопревозвач за предоставяне на помощта на основание член 4, параграф 3 и на член 8 от Регламент № 261/2004 на пътника да бъде дадена пълната информация относно целия избор, който той има, за премаршрутиране, така както той е предвиден в член 8, параграф 1, букви а), б) и в) от регламента?

            7)

            При условията на член 8 от Регламент № 261/2004 на кого е възложена тежестта за доказване, че е направено премаршрутиране с оглед на първа възможност?

            8)

            Налага ли регламентът задължение на пътниците да извършат търсене с цел намиране на други полети до крайния пункт и да поискат от авиокомпанията да им осигури места в тези полети, или авиокомпанията е длъжна служебно да търси най-изгодния за пътника избор, за да го превози до крайния пункт?

            9)

            Релевантно ли е при определяне на вредите, причинени на пътниците, обстоятелството, че те са се съгласили с предложението на авиокомпанията да им предложи полет на 11.9.2016 г., макар и да са могли да предположат, че няма да получат заплата за времето, през което ще отсъстват от работа?

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218). .


201808030602050782018/C 294/58982017TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180530444411Дело T-98/17: Решение на Общия съд от 30 май 2018 г. — RT/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Отпуск по болест — Член 59, параграф 1 от Правилника — Вътрешни правила относно медицинските прегледи при отсъствие от работа по здравословни причини и периодичните медицински прегледи на лица, имащи право на обезщетение за инвалидност — Медицинско свидетелство — Липса на подпис и печат на лекаря — Медицинска консултация от разстояние чрез интернет — Неприемане)
 ---documentbreak--- C2942018BG4410120180530BG0058441441Решение на Общия съд от 30 май 2018 г. — RT/Парламент
   (Дело T-98/17) (
         1
      )
   „(Публична служба — Длъжностни лица — Отпуск по болест — Член 59, параграф 1 от Правилника — Вътрешни правила относно медицинските прегледи при отсъствие от работа по здравословни причини и периодичните медицински прегледи на лица, имащи право на обезщетение за инвалидност — Медицинско свидетелство — Липса на подпис и печат на лекаря — Медицинска консултация от разстояние чрез интернет — Неприемане)“2018/C 294/58Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: RT (представител: C. Bernard-Glanz, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: J. Steele и Е. Танева)

      Предмет

   Искане по член 270 ДФЕС за отмяна на решението на Парламента от 30 юни 2016 г., с което документ, представен от жалбоподателя на 27 юни 2016 г., се отхвърля като недопустим в качеството му на медицинско свидетелство, предписващо отпуск по болест

      Диспозитив

            1)

            Отменя решението на Европейския парламент от 30 юни 2016 г., с което документ, представен от RT на 27 юни 2016 г., се отхвърля като недопустим в качеството му на медицинско свидетелство, предписващо отпуск по болест.

            2)

            Осъжда Парламента да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 129, 24.4.2017 г.


201808030502050222018/C 294/413832018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180611303011Дело C-383/18: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Полша), постъпило на 11 юни 2018 г. — Lexitor Sp. z o.o./Spółdzielczej Kasie Oszczędnościowo — Kredytowej im. Franciszka Stefczyka със седалище Гданск, Santander Consumer Bank S.A. със седалище Вроцлав, mBank S.A. със седалище Варшава
 ---documentbreak--- C2942018BG3010120180611BG0041301301Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Полша), постъпило на 11 юни 2018 г. — Lexitor Sp. z o.o./Spółdzielczej Kasie Oszczędnościowo — Kredytowej im. Franciszka Stefczyka със седалище Гданск, Santander Consumer Bank S.A. със седалище Вроцлав, mBank S.A. със седалище Варшава
   (Дело C-383/18)2018/C 294/41Език на производството: полски
      Запитваща юрисдикция

   Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku

      Страни в главното производство

      Ищец: Lexitor Sp. z o.o.

      Ответници: Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo — Kredytowa im. Franciszka Stefczyka със седалище Гданск, Santander Consumer Bank S.A. със седалище Вроцлав, mBank S.A. със седалище Варшава

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 16, параграф 1 във връзка с член 3, буква ж) от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (
         1
      ), да се тълкува в смисъл, че в случай на предсрочно погасяване на своите задължения по договор за кредит потребителят има право да получи намаляване на общите разходи по кредита, включително разходите, чийто размер не зависи от продължителността на действието на договора за кредит?
   (
         1
      )	ОВ L 133, 2008 г., стр. 66.


201808030682050932018/C 294/754122018TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180702606121Дело T-412/18: Жалба, подадена на 2 юли 2018 г. — mobile.de/EUIPO — Дружество с ограничена отговорност „Резон“ (mobile.ro)
 ---documentbreak--- C2942018BG6010120180702BG0075601612Жалба, подадена на 2 юли 2018 г. — mobile.de/EUIPO — Дружество с ограничена отговорност „Резон“ (mobile.ro)
   (Дело T-412/18)2018/C 294/75Език на жалбата: немски
      Страни

      Жалбоподател: mobile.de GmbH (Драйлинден, Германия) (представител: T. Lührig, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Дружество с ограничена отговорност „Резон“ (София, България)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „mobile.ro“ —
   марка на Европейския съюз № 8 838 542

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 29 март 2018 г. по преписка R 111/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

            —

            нарушение на член 18, параграф 1, буква а) във връзка с член 64, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

            —

            нарушение на член 19, параграф 2 и член 10, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията във връзка с член 64, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

            —

            нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б), параграф 2, буква а), подточка ii) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

            —

            нарушение на член 4, параграф 3 ДЕС във връзка с правната концепция, залегнала в член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета и член 61, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201808030382049942018/C 294/423852018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180611303122Дело C-385/18: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 11 юни 2018 г. — Arriva Italia Srl и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
 ---documentbreak--- C2942018BG3020120180611BG0042302312Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 11 юни 2018 г. — Arriva Italia Srl и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
   (Дело C-385/18)2018/C 294/42Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Въззивници: Arriva Italia Srl, Ferrotramviairia SpA, Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)

      Въззиваем: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

      Преюдициални въпроси

   При изложените по-горе обстоятелства от фактическа и правна страна представлява ли държавна помощ по смисъла на член 107 от Договора за функционирането на Европейския съюз мярка, състояща се в предоставянето със закон на бюджетен кредит в размер на 70 милиона евро в полза на оператор от сектора на железопътния транспорт при условията, предвидени в Закон № 208 oт 28 декември 2015 г. (член 1, параграф 867), изменен с Декрет-закон № 50 от 24 април 2017 г., и последващото му прехвърляне на друг икономически оператор, без тръжна процедура и срещу нулева насрещна престация?
   При утвърдителен отговор следва да се установи дали въпросната помощ все пак е съвместима с правото на ЕС и какви са последиците от липсата на уведомление за нея по смисъла на член 10[8], параграф 3 ДФЕС?


201808030542050252018/C 294/283552018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180531212221Дело C-355/18: Преюдициално запитване от Landesgericht Salzburg (Австрия), постъпило на 31 май 2018 г. — Barbara Rust-Hackner/Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
 ---documentbreak--- C2942018BG2110120180531BG0028211222Преюдициално запитване от Landesgericht Salzburg (Австрия), постъпило на 31 май 2018 г. — Barbara Rust-Hackner/Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
   (Дело C-355/18)2018/C 294/28Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Landesgericht Salzburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Barbara Rust-Hackner

      Ответник: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли член 15, параграф 1 от Директива 90/619/ЕИО (Втора директива относно животозастраховането) (
                  1
               ), изменен с Директива 92/96/ЕИО (Трета директива относно животозастраховането) (
                  2
               ) във връзка с член 31 от Директива 92/96/ЕИО да се тълкува в смисъл, че информацията относно възможността за отказ от договора следва да съдържа и указание, че не се изисква определена форма за отказа?

            2)

            Може ли да се направи изявление за отказ от договор за застраховка живот поради невярна информация относно правото на отказ и след едностранното прекратяване на този договор (и откупуването му) от титуляря на полицата?

      (
         1
      )	Втора директива 90/619/ЕИО на Съвета от 8 ноември 1990 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане, предвиждаща условия за ефективно осъществяване на свободно предоставяне на услуги и за изменение на Директива 79/267/ЕИО (ОВ L 330, 1990 г., стр. 50).
   (
         2
      )	Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане и за изменение на Директиви 79/267/ЕИО и 90/619/ЕИО (Трета директива по животозастраховането) (ОВ L 360, 1992 г., стр. 1).


201808030612050802018/C 294/592182017TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180629454511Дело T-218/17: Решение на Общия съд от 29 юни 2018 г. — HF/Парламент (Публична служба — Договорно наети служители — Член 24 от Правилника — Искане за съдействие — Член 12а от Правилника — Психически тормоз — Консултативен комитет по проблемите на тормоза и неговото предотвратяване на работното място — Решение за отхвърляне на искането за съдействие — Право на изслушване — Принцип на състезателност — Отказ за предоставяне на становището на консултативния комитет и на протоколите от изслушването на свидетелите — Продължителност на административното производство — Разумен срок)
 ---documentbreak--- C2942018BG4510120180629BG0059451451Решение на Общия съд от 29 юни 2018 г. — HF/Парламент
   (Дело T-218/17) (
         1
      )
   „(Публична служба — Договорно наети служители — Член 24 от Правилника — Искане за съдействие — Член 12а от Правилника — Психически тормоз — Консултативен комитет по проблемите на тормоза и неговото предотвратяване на работното място — Решение за отхвърляне на искането за съдействие — Право на изслушване — Принцип на състезателност — Отказ за предоставяне на становището на консултативния комитет и на протоколите от изслушването на свидетелите — Продължителност на административното производство — Разумен срок)“2018/C 294/59Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: HF (представител: A. Tymen, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент (представители: E. Танева и M. Ecker)

      Предмет

   Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на Парламента от 3 юни 2016 г., с което органът, оправомощен да сключва договорите за назначаване от името на тази институция, отхвърля искането за съдействие на жалбоподателката, подадено на 11 декември 2014 г., и от друга страна, за обезщетение за вредите, които жалбоподателката твърди, че е претърпяла вследствие на незаконосъобразните действия на този орган при разглеждането на посоченото искане за съдействие

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Европейския парламент да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати една четвърт от съдебните разноски на HF.

            3)

            HF понася три четвърти от направените от нея съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 178, 6.6.2017 г.


title: Дело C-14/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — VAR, Srl, Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM)/Iveco Orecchia SpA (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Директива 2004/17/ЕО — Член 34 — Доставка на резервни части за автобуси и тролейбуси — Технически спецификации — Еквивалентни стоки — Възможност еквивалентността да се докаже след възлагане на поръчката)

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/4

      Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — VAR, Srl, Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM)/Iveco Orecchia SpA
      (Дело C-14/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Директива 2004/17/ЕО - Член 34 - Доставка на резервни части за автобуси и тролейбуси - Технически спецификации - Еквивалентни стоки - Възможност еквивалентността да се докаже след възлагане на поръчката))
      (2018/C 319/05)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: VAR Srl, Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM)

         Ответник: Iveco Orecchia SpA

         Диспозитив

      Член 34, параграф 8 от Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги, трябва да се тълкува в смисъл, че когато в техническите спецификации, определени в документацията за поръчката, се посочва търговска марка, конкретен произход или производство, възложителят трябва да изисква от оферента още в офертата да представи доказателство за еквивалентността на предлаганите от него стоки със стоките, описани в посочените технически спецификации.

         (1)  ОВ C 168, 29.5.2017 г.


title: Дело T-372/18: Жалба, подадена на 20 юни 2018 г. — Colombani/ЕСВД

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/16

      Жалба, подадена на 20 юни 2018 г. — Colombani/ЕСВД
      (Дело T-372/18)
      (2018/C 319/19)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jean-Marc Colombani (Брюксел, Белгия) (представител: N. de Montigny, avocat)

         Ответник: Европейска служба за външна дейност

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на генералния директор, отговарящ за бюджета и администрацията на ЕСВД, от 9 ноември 2017 г. (ADMIN(2017)21), с което се утвърждава списъкът с длъжностни лица, повишени в процедурата по повишаване за 2017 г., в частта, в която не се упоменава името на жалбоподателя, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  Първо основание: възражение за незаконосъобразност на общите разпоредби за изпълнение, приложени от ЕСВД в процедурата по повишаване.

                  2.

                  Второ основание: служебно нарушение, неспазване на процедурата, предшестваща утвърждаването на списъка с предложените за повишаване лица, и неравно третиране.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на общите разпоредби за изпълнение на ЕСВД на член 45 от Правилника.

                  4.

                  Четвърто основание: явна грешка в преценката на заслугите на жалбоподателя и неравно третиране при преценката на критерия за старшинство.


title: Дело C-15/17: Решение на Съда (трети състав) от 11 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp./Rajavartiolaitos (Преюдициално запитване — Конвенция от Монтего Бей — Член 220, параграф 6 — Обезпечаване на изпълнението от крайбрежните държави — Компетентност на Съда да тълкува разпоредби на международното право — Директива 2005/35/ЕО — Замърсяване от кораби — Член 7, параграф 2 — Конвенция Marpol 73/78 — Изхвърляне на нефт в изключителната икономическа зона от чуждестранен кораб, преминаващ транзитно — Обстоятелства, при които крайбрежната държава може да заведе дело срещу чуждестранен плавателен съд — Свобода на корабоплаването — Защита на морската среда — Тежки щети или опасност от тежки щети за крайбрежието, свързаните с него интереси или за ресурсите на териториалното море или на изключителната икономическа зона — Явни обективни доказателства)

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/5

      Решение на Съда (трети състав) от 11 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp./Rajavartiolaitos
      (Дело C-15/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Конвенция от Монтего Бей - Член 220, параграф 6 - Обезпечаване на изпълнението от крайбрежните държави - Компетентност на Съда да тълкува разпоредби на международното право - Директива 2005/35/ЕО - Замърсяване от кораби - Член 7, параграф 2 - Конвенция Marpol 73/78 - Изхвърляне на нефт в изключителната икономическа зона от чуждестранен кораб, преминаващ транзитно - Обстоятелства, при които крайбрежната държава може да заведе дело срещу чуждестранен плавателен съд - Свобода на корабоплаването - Защита на морската среда - Тежки щети или опасност от тежки щети за крайбрежието, свързаните с него интереси или за ресурсите на териториалното море или на изключителната икономическа зона - Явни обективни доказателства))
      (2018/C 319/06)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein oikeus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp.

         Ответник: Rajavartiolaitos

         Диспозитив

                  1)

                  Член 220, параграф 6 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право, подписана в Монтего Бей на 10 декември 1982 г., и член 7, параграф 2 от Директива 2005/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно замърсяването от кораби и относно въвеждането на санкции, включително наказателноправни санкции, за нарушения, свързани със замърсяване, изменена с Директива 2009/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че съответно употребените в тези разпоредби изрази „явни обективни доказателства“ и „несъмнено доказателство“ се отнасят не само до извършването на нарушение, но и до доказателствата за последиците от това нарушение.

                  2)

                  Изразът „на крайбрежието, на свързаните с това интереси“ в член 220, параграф 6 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право, съответно изразът „за крайбрежието или свързаните с него интереси“ в член 7, параграф 2 от Директива 2005/35, изменена с Директива 2009/123, трябва да се тълкуват в смисъл, че по принцип имат същото значение като израза „за тяхното крайбрежие или свързани с него интереси“ в член 1, параграф 1 и член 2, точка 4 от Международната конвенция относно намесата в открито море в случаи на бедствия, водещи до замърсяване на морето с нефт, сключена в Брюксел на 29 ноември 1969 г., като се има предвид, че член 220, параграф 6 се прилага и за неживите ресурси на териториалното море на крайбрежната държава и за всички ресурси на изключителната икономическа зона на последната.

                  3)

                  Член 220, параграф 6 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право и член 7, параграф 2 от Директива 2005/35, изменена с Директива 2009/123, трябва да се тълкуват в смисъл, че употребеното в тези разпоредби понятие за ресурси на териториалното море или изключителната икономическа зона на крайбрежната държава обхваща подлежащите на улов видове, но и видовете, свързани или зависими от подлежащите на улов видове, като например растителните и животинските видове, използвани за храна от подлежащите на улов видове.

                  4)

                  По принцип понятието „значително замърсяване“, употребено в член 220, параграф 5 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право, не следва да се взема предвид при прилагане на член 220, параграф 6 от тази конвенция и на член 7, параграф 2 от Директива 2005/35, изменена с Директива 2009/123, и по-специално при преценка на последиците от нарушението, както са определени в тези разпоредби.

                  5)

                  За да се преценят последиците от нарушението, както са определени в член 220, параграф 6 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право и в член 7, параграф 2 от Директива 2005/35, изменена с Директива 2009/123, следва да се вземат предвид всички доказателства, че са причинени или има опасност да бъдат причинени щети на благата и свързаните с тях интереси на крайбрежната държава, както и да се оцени размерът на щетите, които са причинени или има опасност да бъдат причинени на посочените блага или интереси, като се отчитат по-специално:

                              —

                              едновременното засягане на няколко или дори на всички тези блага и свързани с тях интереси и различната степен на уязвимост на крайбрежната държава с оглед на различните засегнати блага и свързани с тях интереси,

                              —

                              предвидимите неблагоприятни последици от изхвърлянето на нефт за посочените блага и свързани с тях интереси с оглед не само на наличните научни данни, но и на естеството на вредното вещество или вещества, съдържащи се в изхвърления нефт, както и обемът на изхвърления нефт, посоката, скоростта и продължителността на неговото разпространение.

                  6)

                  Конкретните географски и екологични особености и уязвимостта на района на Балтийско море имат значение за условията за прилагане на член 220, параграф 6 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право и на член 7, параграф 2 от Директива 2005/35, изменена с Директива 2009/123, що се отнася до определянето и квалификацията на нарушението, и макар и не автоматично, за оценката на размера на щетите, които с това нарушение са причинени на благата и свързаните с тях интереси на крайбрежната държава.

                  7)

                  Член 1, параграф 2 от Директива 2005/35, изменена с Директива 2009/123, трябва да се тълкува в смисъл, че не позволява на държавите членки да налагат по-строги мерки, в съответствие с международното право, от предвидените в член 7, параграф 2 от тази директива, когато той е приложим, като държавите членки могат да приемат други мерки с обхват, равностоен на този на мерките по член 220, параграф 6.

         (1)  ОВ C 86, 20.3.2017 г.


title: Дело T-238/18: Определение на председателя на Общия съд от 4 юли 2018 г. —Netflix International и Netflix/Комисия

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/27

      Определение на председателя на Общия съд от 4 юли 2018 г. —Netflix International и Netflix/Комисия
      (Дело T-238/18) (1)

      (2018/C 319/36)
      Език на производството: английски
      Председателят на Общия съд разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 231, 2.7.2018 г.


title: Дело C-25/17: Решение на Съда (голям състав) от 10 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — производство, образувано по искане на Tietosuojavaltuutettu (Преюдициално запитване — Защита на физическите лица при обработването на лични данни — Директива 95/46/ЕО — Приложно поле на посочената директива — Член 3 — Събиране на лични данни, извършвано от членовете на религиозна общност в рамките на проповедническата им дейност „от врата на врата“ — Член 2, буква в) — Понятието „файл с лични данни“ — Член 2, буква г) — Понятието „администратор“ — Член 10, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз)

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/7

      Решение на Съда (голям състав) от 10 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — производство, образувано по искане на Tietosuojavaltuutettu
      (Дело C-25/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Защита на физическите лица при обработването на лични данни - Директива 95/46/ЕО - Приложно поле на посочената директива - Член 3 - Събиране на лични данни, извършвано от членовете на религиозна общност в рамките на проповедническата им дейност „от врата на врата“ - Член 2, буква в) - Понятието „файл с лични данни“ - Член 2, буква г) - Понятието „администратор“ - Член 10, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз))
      (2018/C 319/07)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein hallinto-oikeus

         Страни в главното производство

      Tietosuojavaltuutettu

         в присъствието на: Jehovan todistajat — uskonnollinen yhdyskunta

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, разглеждан във връзка с член 10, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че събирането на лични данни, извършвано от членове на религиозна общност при проповедническата им дейност „от врата на врата“, и по-нататъшното обработване на тези данни не представляват нито обработване на лични данни при извършване на дейности, посочени в член 3, параграф 2, първо тире от тази директива, нито обработване на лични данни, извършвано от физически лица в хода на изцяло лични или домашни занимания по смисъла на член 3, параграф 2, второ тире от същата директива.

                  2)

                  Член 2, буква в) от Директива 95/46 трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „файл“ в тази разпоредба обхваща съвкупността от лични данни, събирани в рамките на проповедническа дейност „от врата на врата“ и състоящи се от имена и адреси и други сведения за посетените лица, при положение че тези данни са структурирани според определени критерии, позволяващи на практика лесното им откриване с цел последващо използване. За да бъде такава съвкупност обхваната от това понятие, не е необходимо тя да включва картотеки, специфични списъци или други подобни класификационни системи.

                  3)

                  Член 2, буква г) от Директива 95/46, разглеждан във връзка с член 10, параграф 1 от Хартата на основните права, трябва да се тълкува в смисъл, че религиозна общност, съвместно с проповядващите нейни членове, може да бъде квалифицирана като администратор на личните данни, обработвани от последните в рамките на проповедническа дейност „от врата на врата“, организирана, съгласувана и насърчавана от тази общност, без да е необходимо въпросната общност да има достъп до данните или да е установено, че тя е дала на членовете си писмени указания или нареждания във връзка с обработването.

         (1)  ОВ C 86, 20.3.2017 г.


title: Дело T-904/16: Определение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Labiri/ЕИСК и Комитет на регионите (Публична служба — Длъжностни лица — Психически тормоз — Съдебна спогодба — Изпълнение на спогодбата — [поверително] — Злоупотреба с власт — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/48

      Определение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Labiri/ЕИСК и Комитет на регионите
      (Дело T-904/16) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица - Психически тормоз - Съдебна спогодба - Изпълнение на спогодбата - [поверително] - Злоупотреба с власт - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
      (2018/C 328/64)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Vassiliki Labiri (Брюксел, Белгия) (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, адвокати)

         Ответник: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК) (представители: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka и L. Camarena Januzec, подпомагани от M. Troncoso Ferrer и F.-M. Hislaire, адвокати) и Комитет на регионите (представители: S. Bachotet и M. Antonini, подпомагани от B. Wägenbaur, адвокат)

         Предмет

      Жалба на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението от 11 май 2016 г. на генералния секретар на Комитета на регионите, съгласувано с ЕИСК, [поверително], в изпълнение на съдебна спогодба по дело F-33/15

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-жа Vassiliki Labiri да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 63, 27.2.2017 г.


title: Дело C-135/16: Решение на Съда (голям състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Германия) — Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH, Harz Guss Zorge GmbH/Bundesrepublik Deutschland (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Схема в полза на електроенергия от възобновяеми източници и на енергоемки потребители — Решение (ЕС) 2015/1585 — Валидност от гледна точка на член 107 ДФЕС — Допустимост — Неподаване на жалба за отмяна от страна на жалбоподателите в главното производство)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/4

      Решение на Съда (голям състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Германия) — Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH, Harz Guss Zorge GmbH/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-135/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Държавни помощи - Схема в полза на електроенергия от възобновяеми източници и на енергоемки потребители - Решение (ЕС) 2015/1585 - Валидност от гледна точка на член 107 ДФЕС - Допустимост - Неподаване на жалба за отмяна от страна на жалбоподателите в главното производство))
      (2018/C 328/04)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH, Harz Guss Zorge GmbH

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Административен съд, Франкфурт на Майн, Германия) с решение от 23 февруари 2016 г., е недопустимо.

         (1)  ОВ C 211, 13.6.2016 г.


title: Дело C-388/18: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 13 юни 2018 г. — Finanzamt A/B

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/27

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 13 юни 2018 г. — Finanzamt A/B
      (Дело C-388/18)
      (2018/C 328/35)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Finanzamt A

         Ответник: B

         Преюдициални въпроси

      Трябва ли в случаи на облагане на маржа на печалбата по член 311 и сл. от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) разпоредбата на член 288, алинея 1, точка 1 от Директива 2006/112/EО да се тълкува в смисъл, че за определянето на релевантния съгласно тази разпоредба оборот при доставката на стоки по член 314 от Директива 2006/112/EО съгласно член 315 от Директива 2006/112/EО следва да се вземе предвид разликата между продажната и покупната цена (марж на печалбата)?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-205/17: Решение на Съда (осми състав) от 25 юли 2018 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Събиране и пречистване на градски отпадъчни води — Директива 91/271/ЕИО — Членове 3 и 4 — Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения от държава членка — Неизпълнение — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Имуществени санкции — Периодична имуществена санкция и еднократно платима сума)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/17

      Решение на Съда (осми състав) от 25 юли 2018 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
      (Дело C-205/17) (1)

      ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Събиране и пречистване на градски отпадъчни води - Директива 91/271/ЕИО - Членове 3 и 4 - Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения от държава членка - Неизпълнение - Член 260, параграф 2 ДФЕС - Имуществени санкции - Периодична имуществена санкция и еднократно платима сума))
      (2018/C 328/20)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve и E. Sanfrutos Cano)

         Ответник: Кралство Испания (представител: A. Gavela Llopis)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е предприела всички необходими мерки за изпълнението на решение от 14 април 2011 г., Комисия/Испания (C-343/10, непубликувано, EU:C:2011:260), Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 260, параграф 1, ДФЕС.

                  2)

                  В случай че установеното в точка 1 неизпълнение на задължения продължава към деня на постановяването на настоящото решение, осъжда Кралство Испания да заплаща на Европейската комисия периодична имуществена санкция в размер на 10 950 000 EUR за всяко шестмесечие забава при приемането на необходимите мерки за изпълнението на решение от 14 април 2011 г., Комисия/Испания (C-343/10, непубликувано, EU:C:2011:260), считано от датата на постановяването на настоящото решение до пълното изпълнение на решение от 14 април 2011 г., Комисия/Испания (C-343/10, непубликувано, EU:C:2011:260), чийто действителен размер трябва да се изчислява в края на всеки шестмесечен период, като общата сума за всеки от тези периоди се намалява с процент, отговарящ на съотношението между броя еквивалент жители на агломерациите, в които системите за събиране и/или пречистване на градските отпадъчни води са били приведени в съответствие с решението от 14 април 2011 г., Комисия/Испания (C-343/10, непубликувано, EU:C:2011:260) до края на разглеждания период, и броя еквивалент жители на агломерациите, които не разполагат с подобни системи към деня на обявяване на настоящото решение.

                  3)

                  Осъжда Кралство Испания да заплати на Европейската комисия еднократно платима сума в размер на 12 милиона евро.

                  4)

                  Осъжда Кралство Испания да понесе съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 195, 19.6.2017 г.