title: Дело C-120/19: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 15 февруари 2019 г. — X, други страни в производството: College van burgemeester en wethouders van gemeente Purmerend, Tamoil Nederland BV

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/28

      Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 15 февруари 2019 г. — X, други страни в производството: College van burgemeester en wethouders van gemeente Purmerend, Tamoil Nederland BV
      (Дело C-120/19)
      (2019/C 155/35)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

      Жалбоподател: X

         Ответник: College van burgemeester en wethouders van gemeente Purmerend, Tamoil Nederland BV

         Преюдициални въпроси

                  1.

                              a)

                              Трябва ли член 5, параграф 1 от Директива 2008/68/ЕО да се тълкува в смисъл, че не допуска предвидено в разрешително за бензиностанция за втечнен нефтен газ изискване, съгласно което съответната отделна бензиностанция за втечнен нефтен газ може да се снабдява само посредством цистерни за втечнен нефтен газ с термоустойчиво покритие, докато това задължение не е наложено пряко на един или повече оператори на цистерни за втечнен нефтен газ?

                              б)

                              Има ли значение за отговора на първия въпрос обстоятелството, че държавата членка е сключила с организации на участници на пазара в сектора на втечнения нефтен газ (по-специално оператори на бензиностанции за втечнен нефтен газ, производители, продавачи и превозвачи на втечнен нефтен газ) споразумение под формата на „Safety Deal hittewerende bekleding op LPG-autogastankwagens“ (Safety Deal относно термоустойчивото покритие на цистерни за втечнен нефтен газ), в което страните се задължават да използват термоустойчиво покритие, и тази държава членка впоследствие е приела циркулярно писмо като „Circulaire effectafstanden externe veiligheid LPG-tankstations voor besluiten met gevolgen voor de effecten van een ongeval“ (Циркулярно писмо относно безопасните отстояния във връзка с външната безопасност на бензиностанции за втечнен нефтен газ при актове, отнасящи се до последиците от злополуки), в което се установява допълнителна политика за управление на риска, основана на презумпцията, че бензиностанциите за втечнен нефтен газ се снабдяват от цистерни с термоустойчиво покритие?

                  2.

                              a)

                              Ако национална юрисдикция преценява законосъобразността на акт за привеждане в изпълнение, който има за цел изпълнението на предвидено в разрешително изискване, което не подлежи на обжалване от правна страна и противоречи на правото на Съюза:

                                          —

                                          допуска ли правото на Съюза, и по-специално практиката на Съда относно националната процесуална автономия националната юрисдикция по принцип да приеме подобно предвидено в разрешително изискване за законосъобразно, освен ако то явно нарушава правни норми от по-висок ранг, в това число правото на Съюза? При утвърдителен отговор: предвижда ли правото на Съюза (допълнителни) условия за това изключение?

                                          —

                                          или националната юрисдикция следва съгласно правото на Съюза — по-специално с оглед на решенията на Съда от 29 април 1999 г., Ciola (C-224/97, EU:C:1999:212) и от 6 април 2006 г., ED & F Man Sugar (C-274/04, EU:C:2006:233) — да остави без приложение подобно предвидено в разрешително изискване поради нарушение на посоченото право?

                              б)

                              От значение ли е за отговора на въпрос 2А дали актът за привеждане в изпълнение представлява санкция, която има за цел поправяне на вреди (remedy), или наказателноправна санкция (criminal charge)?


title: Дело C-177/19 P: Жалба, подадена на 22 януари 2019 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 13 декември 2018 г. по съединени дела T-339/16, T-352/16 и T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles и Ayuntamiento de Madrid/Европейска комисия

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/29

      Жалба, подадена на 22 януари 2019 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 13 декември 2018 г. по съединени дела T-339/16, T-352/16 и T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles и Ayuntamiento de Madrid/Европейска комисия
      (Дело C-177/19 P)
      (2019/C 155/36)
      Езици на производството: испански и френски

         Страни

         Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: J. Möller, S. Eisenberg и D. Klebs)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Ville de Paris, Ville de Bruxelles, Ayuntamiento de Madrid

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  1.

                  да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 13 декември 2018 г. по съединени дела T-339/16, T-352/16 и T-391/16,

                  2.

                  да отхвърли жалбите,

                  3.

                  да осъди жалбоподателите да заплатят съдебните разноски в производството пред Общия съд и пред Съда,

                  4.

                  при условията на евентуалност, да измени посоченото по-горе решение на Общия съд в точка 3 от диспозитива, така че действието на отменената уредба да бъде запазено за максимален период от време, който е значително по-дълъг от 12 месеца, считано от момента на влизане в сила на решението на Общия съд.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири основания:
      На първо място, Общият съд погрешно е допуснал жалбите за разглеждане. Като е приел, че общините жалбоподатели са пряко засегнати от Регламент (ЕС) 2016/646 при изпълнението на правомощията им, свързани с приемането на мерки относно атмосферното замърсяване, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото.
      Второ, решението на Общия съд страда от липса на мотиви, тъй като не съдържа такива по отношение на въпроса в каква степен този регламент засяга пряко жалбоподателите. По-скоро Общият съд е приел, че жалбоподателите са пряко засегнати единствено поради факта, че Директива 2007/46/ЕО не допуска да се налагат забрани за движение на превозните средства, отговарящи на норма Евро 6. Това тълкуване на Директива 2007/46 също е неправилно.
      Трето, Общият съд е приел неправилно от правна гледна точка и по-специално в нарушение на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 715/2007, че Комисията не е била оправомощена да приеме Регламент 2016/646 в конкретния му вид. Общият съд не е взел предвид, че Комисията разполага със съществено право на преценка, когато в Регламент 2016/646 е определила коефициенти на съответствие за измерването на емисии при извършването на тестове в реални условия на движение (RDE). За разлика от приетото от Общия съд, не става въпрос за изменение в граничните стойности, определени в Регламент № 715/2007, а за спецификации, които са необходими с оглед на новостта и особеността на измервателната процедура (мерки на толерантност).
      Четвърто, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че е възможно Регламент 2016/646 да бъде частично отменен от правна страна. Общият съд не е съобразил, че измервателната процедура на практика не може да се прилага без коефициенти на съответствие и че за целите на приемането Комисията умишлено е обвързала задължителния характер на процедурата RDE с въвеждането на коефициенти на съответствие.
      При условията на евентуалност, германското правителство твърди, че Общият съд не е съобразил в достатъчна степен факта, че за законодателя на Съюза е невъзможно да приеме нова правна уредба в срока, определен в съдебното решение. Поради тази причина действието на отменената с решението на Общия съд уредба следва да се запази за максимален период от време, който е значително по-дълъг от дванадесет месеца, считано от момента на влизане в сила на решението на Общия съд.


title: Дело C-178/19 P: Жалба, подадена на 22 февруари 2019 г. от Унгария срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 13 декември 2018 г. по дела T-339/16, T-352/16 и T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles и Ayuntamiento de Madrid/Комисия

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/31

      Жалба, подадена на 22 февруари 2019 г. от Унгария срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 13 декември 2018 г. по дела T-339/16, T-352/16 и T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles и Ayuntamiento de Madrid/Комисия
      (Дело C-178/19 P)
      (2019/C 155/37)
      Езици на производството: испански и френски

         Страни

         Жалбоподател: Унгария (представител: M.Z. Fehér)

         Други страни в производството: Ville de Paris, Ville de Bruxelles, Ayuntamiento de Madrid, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      В жалбата си Унгария иска от Общия съд:

                  Като главно искане:

                              —

                              да отмени решението, постановено на 13 декември 2018 г. от Общия съд по съединени дела T–339/16, T–352/16 и T–391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles и Ayuntamiento de Madrid/Комисия, и да обяви за недопустими жалбите, подадени от Ville de Paris, Ville de Bruxelles и Ayuntamiento de Madrid.

                  При условията на евентуалност:

                              —

                              да отмени диспозитива на решението в частта му, в която се определя срок от дванадесет месеца за запазване на правните последици от отменената разпоредба, считано от датата на влизане в сила на съдебното решение, и същевременно да се постанови запазване на правните последици от отменената разпоредба до приемането на нова правна уредба, която да замени тези разпоредби,

                  и

                              —

                              да осъди жалбоподателите по производството пред Общия съд да заплатят съдебните разноски по настоящото производство по обжалване.

         Основания и основни доводи

      Унгарското правителство оспорва в жалбата си, от една страна, констатациите в обжалваното съдебно решение относно допустимостта, и оттук допустимостта на жалбата в първоинстанционното производство, и от друга страна, преценката и изводите в обжалваното съдебно решение относно правните последици във времето от отменената разпоредба.
      Според унгарското правителство в обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно е приел, че Регламент 2016/646 не изисква мярка за изпълнение по отношение на жалбоподателите по първоинстанционното производство, че този регламент се отнася пряко до тях и че поради това те са процесуално легитимирани да подадат жалба на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС. В действителност Регламент 2016/646 изисква мерки за изпълнение и по отношение на тези жалбоподатели, и освен това, той не се отнася пряко до тях, тъй като противно на посоченото в обжалваното съдебно решение не стеснява правомощието на жалбоподателите да приемат мерки, ограничаващи движението на някои превозни средства.
      От друга страна, унгарското правителство смята, че в обжалваното съдебно решение Общият съд е нарушил принципа на правна сигурност, като е посочил максимален срок от дванадесет месеца за запазване на правните последици от отменената разпоредба, тъй като този срок не може да се счита за достатъчен, за да се приеме правна норма, която да замени тази разпоредба. Предоставеният на предприятията намален срок за приспособяване не им позволява да се подготвят за изменените правила, като не е решен и въпросът за смекчаване на техните вреди, на които вече може да се направи оценка. Положението, което би възникнало в периода между прекратяване на правните последици във времето от отменената разпоредба и приемането на нова правна норма, би било в противоречие с принципа на правна сигурност, и би довело до сериозно накърняване на правата, както на производителите на превозни средства, така и на потребителите.


title: Дело C-179/19 P: Жалба, подадена на 23 февруари 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 13 декември 2018 г. по съединени дела T-339/16, T-352/16 и T-391/16 Ville de Paris, Ville de Bruxelles и Ayuntamiento de Madrid/Европейска комисия

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/32

      Жалба, подадена на 23 февруари 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 13 декември 2018 г. по съединени дела T-339/16, T-352/16 и T-391/16 Ville de Paris, Ville de Bruxelles и Ayuntamiento de Madrid/Европейска комисия
      (Дело C-179/19 P)
      (2019/C 155/38)
      Езици на производството: испански и френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представител: J.-F. Brakeland)

         Други страни в производството: Ville de Paris, Ville de Bruxelles, Ayuntamiento de Madrid

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да отмени решението на Общия съд от 13 декември 2018 г. по съединени дела T-339/16, T-352/16 и T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles и Ayuntamiento de Madrid срещу Европейска комисия, за което Комисията е уведомена същия ден, да отхвърли първоинстанционната жалба и да осъди жалбоподателите в първоинстанционното производство да заплатят съдебните разноски,
                  или, при условията на евентуалност,

                  —

                  да отмени решението и да върне делото на Общия съд за ново разглеждане; да не се произнася по съдебните разноски на двете инстанции.

         Основания и основни доводи

      Жалбата се основава на едно-единствено основание. Комисията счита, че в точки 121—151 от решението си Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е заключил, че Регламент 2016/646 изменя съществен елемент от Регламент 715/2007. Тази грешка се дължи, от една страна, на неправилно тълкуване на понятието за изменение, което личи от използването от Общия съд на концепцията за „изменение де факто“, и от друга страна“, на неправилно тълкуване на обхвата на Регламент 2016/646. По този начин съдебното решение застрашава междуинституционалния баланс в Съюза.


title: Дело C-186/19: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 26 февруари 2019 г. — Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze/Supreme Headquarters Allied Powers Europe

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/33

      Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 26 февруари 2019 г. — Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze/Supreme Headquarters Allied Powers Europe
      (Дело C-186/19)
      (2019/C 155/39)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze

         Ответник: Supreme Headquarters Allied Powers Europe

         Преюдициални въпроси

                  1)

                              а.

                              Трябва ли Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (преработен текст) (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1) да се тълкува в смисъл, че следва да се разглежда изцяло или отчасти като гражданско или търговско — по смисъла на член 1, параграф 1 — дело като настоящото, по което международна организация иска: i) да се вдигне наложеният в друга държава членка по искане на насрещната страна запор върху вземане спрямо трето лице, и ii) да се забрани на насрещната страна налагането на нов запор на същите фактически основания, като тези искания се основават на възражението за имунитет срещу принудително изпълнение?

                              б.

                              Има ли значение — а при утвърдителен отговор — какво значение има за отговора на въпрос 1(a) обстоятелството, че съдът на държавата членка е допуснал запор на основание на претенция, която насрещната страна смята, че има срещу международната организация и която е предмет на висящо исково производство в тази държава членка и се отнася до договорен спор относно заплащането на горива, доставени на свързана с международната организация друга международна организация за целите на проведена от нея мироопазваща мисия?

                  2)

                              a.

                              При утвърдителен отговор на въпрос 1(a): Трябва ли член 24, точка 5 от Регламент № 1215/2012 да се тълкува в смисъл, че в случай че съдът на държава членка е допуснал налагането на запор върху вземане спрямо трето лице и след това този запор бъде наложен в друга държава членка, съдилищата на държавата членка, в която е наложен запорът върху вземане спрямо трето лице, притежават изключителна компетентност да се произнесат по молба за вдигане на този запор?

                              б.

                              Има ли значение — а при утвърдителен отговор — какво значение има за отговора на въпрос 2(a) обстоятелството, че в рамките на своята молба за вдигане на запора върху вземане спрямо трето лице международната организация е повдигнала възражение за имунитет срещу принудително изпълнение?

                  3)

                  Ако за отговора на въпроса дали е налице гражданско или търговско дело по смисъла на член 1, параграф 1 от Регламент № 1215/2012, съответно дали е налице молба, попадаща в приложното поле на член 24, точка 5 от този регламент, е от значение обстоятелството, че в контекста на исканията си международната организация е повдигнала възражение за имунитет срещу принудително изпълнение, в каква степен сезираният съд е длъжен да прецени дали това възражение е било повдигнато основателно и прилага ли се в този случай правилото, че съдът трябва да прецени всички данни, с които разполага, включително при необходимост и доводите, с които насрещната страна оспорва твърденията на жалбоподателя, или се прилага друго правило?


title: Дело C-193/19: Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Malmö (Швеция), постъпило на 27 февруари 2019 г. — A/Migrationsverket

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/34

      Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Malmö (Швеция), постъпило на 27 февруари 2019 г. — A/Migrationsverket
      (Дело C-193/19)
      (2019/C 155/40)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Förvaltningsrätten i Malmö

         Страни в главното производство

      Жалбоподател: A

         Ответник: Migrationsverket

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Препятстват ли разпоредбите от Конвенцията за прилагането на Шенгенското споразумение, включително и по-специално разпоредбите относно систематичните проверки в ШИС, и разпоредбите от Кодекса за Шенгенските граници, включително и по-специално установеното в тях изискването за притежаване на валиден паспорт, издаването на разрешение за пребиваване въз основа на подадени в Швеция заявления, като посоченото основание не е необходимост от закрила или наличие на хуманитарни причини и при положение че е неясна самоличността на кандидата?

                  2)

                  Ако случаят е такъв, допустимо ли е изключението от правилото за установяване на самоличността да се урежда от националното право или от съдебната практика?

                  3)

                  Ако не е налице хипотезата по точка 2, какви изключения (и дали изобщо) са предвидени в правото на Съюза?


title: Дело C-206/19: Преюдициално запитване от Administratīvā rajona tiesa (Латвия), постъпило на 5 март 2019 г. — SIA „KOB“/Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/34

      Преюдициално запитване от Administratīvā rajona tiesa (Латвия), постъпило на 5 март 2019 г. — SIA „KOB“/Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija
      (Дело C-206/19)
      (2019/C 155/41)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Administratīvā rajona tiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SIA „KOB“

         Ответник: Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли правото на Съюза, и в частност членове 18 ДФЕС, 49 ДФЕС и 63 ДФЕС, правна уредба на държава членка, съгласно която, за да придобият собственост върху земеделски имоти, юридическите лица, в които съдружникът или съдружниците, притежаващи заедно повече от половината от дяловия капитал с право на глас в дружеството, и всички лица, имащи право да представляват същото, са граждани на други държави — членки на Европейския съюз, трябва да представят за тези съдружници и представители удостоверение за регистрация като граждани на Съюза и документ за владеене на официалния език поне на ниво B2?


title: Дело T-98/16, T-196/16 и T-198/16: Решение на Общия съд от 19 март 2019 г. — Италия и др./Комисия (Държавни помощи — Намеса от страна на уреден от частното право банков консорциум в полза на член на консорциума — Разрешение за намесата, издадено от централната банка на държавата членка — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Жалба за отмяна — Понятие за държавна помощ — Отговорност на държавата — Ресурси на държава членка)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/36

      Решение на Общия съд от 19 март 2019 г. — Италия и др./Комисия
      (Дело T-98/16, T-196/16 и T-198/16)
      (Държавни помощи - Намеса от страна на уреден от частното право банков консорциум в полза на член на консорциума - Разрешение за намесата, издадено от централната банка на държавата членка - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Жалба за отмяна - Понятие за държавна помощ - Отговорност на държавата - Ресурси на държава членка)
      (2019/C 155/42)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател по дело T-98/16: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от S. Fiorentino и P. Gentili, avvocati dello Stato)

         Жалбоподател по дело T-196/16: Banca Popolare di Bari SCpA, по-рано Tercas-Cassa di risparmio della provincia di Teramo SpA (Banca Tercas SpA) (Терамо, Италия) (представители: A. Santa Maria, M. Crisostomo, E. Gambaro и F. Mazzocchi, avocats)

         Жалбоподател по дело T-198/16: Fondo interbancario di tutela dei depositi (Рим, Италия) (представители: M. Siragusa, G. Scassellati Sforzolini и G. Faella, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: P. Stancanelli, L. Flynn, A. Bouchagiar и D. Recchia)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя по дело T-198/16: Banca d’Italia (представители: M. Perassi, O. Capolino, M. Marcucci и M. Todino, avocats)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2016/1208 на Комисията от 23 декември 2015 година относно държавна помощ, приведена в действие от Италия в полза на банка Tercas (Дело SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN) (ОВ L 203, 2016 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение (ЕС) 2016/1208 на Комисията от 23 декември 2015 година относно приведена в действие от Италия в полза на банка Tercas (Дело SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN).

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-220/16: Решение на Общия съд от 12 март 2019 г. — Perry Ellis International Group/EUIPO (PRO PLAYER) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „PRO PLAYER“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/37

      Решение на Общия съд от 12 март 2019 г. — Perry Ellis International Group/EUIPO (PRO PLAYER)
      (Дело T-220/16)
      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „PRO PLAYER“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 155/43)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Насау, Бахамски острови) (представители: O. Günzel и C. Tenkhoff, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: L. Rampini и K. Markakis)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 24 февруари 2016 г. (преписка R 1091/2015-2) относно заявка за регистрация на словния знак „PRO PLAYER“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Perry Ellis International Group Holdings Ltd понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).


title: Съединени дела T‒282/16 и T‒283/16: Решение на Общия съд от 19 март 2019 г. — Inpost Paczkomaty и Inpost/Комисия (Държавни помощи — Пощенски сектор — Компенсация на нетните разходи, произтичащи от задължения за универсална услуга — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Жалба за отмяна — Правен интерес — Задължение за мотивиране — Равно третиране — Пропорционалност — Право на собственост — Свобода на стопанската инициатива)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/37

      Решение на Общия съд от 19 март 2019 г. — Inpost Paczkomaty и Inpost/Комисия
      (Съединени дела T‒282/16 и T‒283/16)
      (Държавни помощи - Пощенски сектор - Компенсация на нетните разходи, произтичащи от задължения за универсална услуга - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Жалба за отмяна - Правен интерес - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Пропорционалност - Право на собственост - Свобода на стопанската инициатива)
      (2019/C 155/44)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател по дело T-282/16: Inpost Paczkomaty sp. z o.o. (Краков, Полша) (представители: първоначално T. Proć, впоследствие D. Doktór, адвокати)

         Жалбоподател по дело T-283/16: Inpost S.A. (Краков, Полша) (представител: W. Knopkiewicz, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: K. Herrmann, K. Blanc и D. Recchia)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Република Полша (представител: B. Majczyna)

         Предмет

      Жалби с правно основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2015) 8236 окончателен на Комисията от 26 ноември 2015 г., с което не се повдигат възражения по отношение на мярка, за която е изпратено уведомление от полските органи, относно помощ, отпусната на Poczta Polska под формата на компенсация на нетните разходи, произтичащи от изпълнението от това дружество на задълженията му за предоставяне на универсална пощенска услуга за периода от 1 януари 2013 г. до 31 декември 2015 г.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбите.

                  2)

                     Осъжда Inpost Paczkomaty sp. z o.o. и Inpost S.A. да понесат направените от всяко от тях съдебни разноски, както и да заплатят съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

                  3)

                     Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.


title: Дело T-310/16: Решение на Общия съд от 20 март 2019 г. — Foshan Lihua Ceramic/Комисия (Дъмпинг — Внос на керамични плочки с произход от Китай — Член 11, параграфи 4 и 5 и член 17 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (понастоящем член 11, параграфи 4 и 5, и член 17 от Регламент (ЕС) 2016/1036) — Отказ да се предостави статут на нов производител износител по смисъла на член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 917/2011 — Изготвяне на извадка — Индивидуално разглеждане — Поверителност)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/38

      Решение на Общия съд от 20 март 2019 г. — Foshan Lihua Ceramic/Комисия
      (Дело T-310/16)
      (Дъмпинг - Внос на керамични плочки с произход от Китай - Член 11, параграфи 4 и 5 и член 17 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (понастоящем член 11, параграфи 4 и 5, и член 17 от Регламент (ЕС) 2016/1036) - Отказ да се предостави статут на нов производител износител по смисъла на член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 917/2011 - Изготвяне на извадка - Индивидуално разглеждане - Поверителност)
      (2019/C 155/45)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Фошан, Китай) (представители: B. Spinoit, D. Philippe и A. Wese, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално A. Demeneix, M. França и T. Maxian Rusche, впоследствие A. Demeneix, T. Maxian Rusche и N. Kuplewatzky)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Cerame-Unie AISBL (Брюксел, Белгия) (представител: V. Akritidis, avocat)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение C(2016) 2136 окончателен на Комисията от 15 април 2016 година, с което се отхвърля искане за статут на нов производител износител по отношение на окончателните антидъмпингови мерки, наложени върху вноса на керамични плочки с произход от Китайската народна република с Регламент за изпълнение (ЕС) № 917/2011

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

                  3)

                     Cerame-Unie AISBL понася направените от нея съдебни разноски.


title: Дело T-138/17: Решение на Общия съд от 20 март 2019 г. — Prim/EUIPO — Primed Halberstadt Medizintechnik (PRIMED) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „PRIMED“ — По-ранни национални фигуративни марки „PRIM S.A“., „PRiM, S.A.“„SUMINISTROS MEDICOS“ и „GRUPO PRiM“ — Реално използване на по-ранните марки — Член 57, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 64, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Право на изслушване — Член 75, второ изречение от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94, параграф 1, второ изречение от Регламент 2017/1001) — Представяне на доказателства за пръв път пред апелативния състав — Правомощие за преценка на апелативния състав — Квалифициране като допълнителни или допълващи доказателства — Член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 95, параграф 2 от Регламент 2017/1001)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/39

      Решение на Общия съд от 20 март 2019 г. — Prim/EUIPO — Primed Halberstadt Medizintechnik (PRIMED)
      (Дело T-138/17)
      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „PRIMED“ - По-ранни национални фигуративни марки „PRIM S.A“., „PRiM, S.A.“„SUMINISTROS MEDICOS“ и „GRUPO PRiM“ - Реално използване на по-ранните марки - Член 57, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 64, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Право на изслушване - Член 75, второ изречение от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94, параграф 1, второ изречение от Регламент 2017/1001) - Представяне на доказателства за пръв път пред апелативния състав - Правомощие за преценка на апелативния състав - Квалифициране като допълнителни или допълващи доказателства - Член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 95, параграф 2 от Регламент 2017/1001)
      (2019/C 155/46)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Prim, SA (Мостолес, Испания) (представител: L. Broschat García, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Lukošiūtė)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH (Халберщат, Германия) (представител: D. Donath, адвокат)

         Предмет

      Жалба, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 декември 2016 г. (съединени преписки R 2494/2015-4 и R 163/2016-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Prim и Primed Halberstadt Medizintechnik

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 19 декември 2016 г. (съединени преписки R 2494/2015-4 и R 163/2016-4).

                  2)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                     EUIPO понася направените от нея съдебни разноски и половината от разноските на Prim, SA.

                  4)

                     Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH понася направените от него съдебни разноски и половината от разноските на Prim.


title: Дело T-237/17: Решение на Общия съд от 20 март 2019 г. — Испания/Комисия (ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, които са изключени от финансиране — Разходи, направени от Испания — Критерий за признаване на организация на производители — Член 11 от Регламент (ЕО) № 2200/96 — Финансова корекция)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/40

      Решение на Общия съд от 20 март 2019 г. — Испания/Комисия
      (Дело T-237/17)
      (ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, които са изключени от финансиране - Разходи, направени от Испания - Критерий за признаване на организация на производители - Член 11 от Регламент (ЕО) № 2200/96 - Финансова корекция)
      (2019/C 155/47)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Кралство Испания (представители: първоначално A. Gavela Llopis, M. A. Sampol Pucurull и S. Jiménez García, впоследствие M. A. Sampol Pucurull и S. Jiménez García)

         Ответник: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и I. Galindo Martín)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2017/264 на Комисията от 14 февруари 2017 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 39, 2017 г., стр. 12), доколкото с него се изключват от финансиране някои разходи, направени от Кралство Испания

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя в частта относно прилагането на 10 % фиксирана корекция Решение за изпълнение (ЕС) 2017/264 на Комисията от 14 февруари 2017 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), доколкото с него се изключват от финансиране някои разходи, направени от Кралство Испания.

                  2)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                     Кралство Испания и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.


title: Дело T-760/17: Решение на Общия съд от 20 март 2019 г. — Meesenburg Großhandel/EUIPO (Triotherm+) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Triotherm+“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Право на изслушване)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/41

      Решение на Общия съд от 20 март 2019 г. — Meesenburg Großhandel/EUIPO (Triotherm+)
      (Дело T-760/17)
      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Triotherm+“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Право на изслушване)
      (2019/C 155/48)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Meesenburg Großhandel KG (Фленсбург, Германия) (представител: D. Freiherr von Oldershausen, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 13 септември 2017 г. (преписка R 1786/2016-1) относно заявка за регистрация на словния знак „Triotherm+“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Meesenburg Großhandel KG да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-762/17: Решение на Общия съд от 20 март 2019 г. — Grammer/EUIPO (Изображение на геометрична фигура) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща геометрична фигура — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/41

      Решение на Общия съд от 20 март 2019 г. — Grammer/EUIPO (Изображение на геометрична фигура)
      (Дело T-762/17)
      (Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща геометрична фигура - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 155/49)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Grammer AG (Амберг, Германия) (представители: J. Bühling и D. Graetsch, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 6 септември 2017 г. (преписка R 2250/2016-4) относно заявка за регистрация на геометрична фигура като фигуративна марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 6 септември 2017 г. (преписка R 2250/2016-4).

                  2)

                     Осъжда EUIPO да заплати съдебните разноски, включително необходимите разноски, направени от Grammer AG за целите на производството пред апелативния състав на EUIPO.


title: Дело T-777/17: Решение на Общия съд от 21 март 2019 г. — Pan/EUIPO — Entertainment One UK (TOBBIA) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „TOBBIA“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Peppa Pig“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) и член 60, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/42

      Решение на Общия съд от 21 март 2019 г. — Pan/EUIPO — Entertainment One UK (TOBBIA)
      (Дело T-777/17)
      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „TOBBIA“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Peppa Pig“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) и член 60, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 155/50)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Xianhao Pan (Рим, Италия) (представител: M. Oliva, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Walicka и A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Entertainment One UK Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: J. Guise, L. Cassidy и N. Rose, solicitors)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Astley Baker Davies Ltd (Лондон, Обединено кралство)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 14 септември 2017 г. (преписка R 1776/2016-1), постановено в производство за обявяване на недействителност между Entertainment One UK и Astley Baker Davies, от една страна, и г-н Xianhao, от друга.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-н Xianhao Pan да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-133/18: Решение на Общия съд от 19 март 2019 г. — IQ Group Holdings Bhd/EUIPO — Krinner Innovation (Lumiqs) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Фигуративна марка „Lumiqs“ — По-ранна словна и по-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Lumix“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/43

      Решение на Общия съд от 19 март 2019 г. — IQ Group Holdings Bhd/EUIPO — Krinner Innovation (Lumiqs)
      (Дело T-133/18)
      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка „Lumiqs“ - По-ранна словна и по-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Lumix“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 155/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: IQ Group Holdings Bhd (Хекмондуайк, Обединено кралство) (представител: S. Carter, barrister)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Krinner Innovation GmbH (Щраскирхен, Германия) (представител: T. Schmidpeter, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 12 декември 2017 г. (преписка R 983/2017-1), постановено в производство по възражение между Krinner Innovation и IQ Group Holdings Bhd

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 12 декември 2017 г. (преписка R 983/2017-1).

                  2)

                     EUIPO понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на IQ Group Holdings Bhd.

                  3)

                     Krinner Innovation GmbH понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-784/17: Определение на Общия съд от 12 март 2019 г. — Strabag Belgium/Парламент (Жалба за отмяна — Обществени поръчки за строителство — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Строителни работи от общ изпълнител за сградите на Европейския парламент в Брюксел — Отхвърляне на офертата на оферент и възлагане на поръчката на други оференти — Замяна на обжалвания акт в хода на съдебното производство — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/43

      Определение на Общия съд от 12 март 2019 г. — Strabag Belgium/Парламент
      (Дело T-784/17)
      (Жалба за отмяна - Обществени поръчки за строителство - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Строителни работи от общ изпълнител за сградите на Европейския парламент в Брюксел - Отхвърляне на офертата на оферент и възлагане на поръчката на други оференти - Замяна на обжалвания акт в хода на съдебното производство - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне)
      (2019/C 155/52)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Strabag Belgium (Антверпен, Белгия) (представители: първоначално M. Schoups, K. Lemmens и M. Lahbib, впоследствие M. Schoups и K. Lemmens, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент (представители: Z. Nagy и B. Simon)

         Предмет

      Искане по член 263 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на Парламента от 24 ноември 2017 г., с което се отхвърля направената от жалбоподателя оферта и обществената поръчка с предмет „Рамков договор, включващ строителни работи от общ изпълнител за сградите на Европейския парламент в Брюксел (Белгия)“ (търг 06D20/2017/M036) се възлага на пет оферента, и, от друга страна, Парламентът да бъде задължен да представи различни документи

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                     Осъжда Европейския парламент да заплати съдебните разноски, включително съдебните разноски по обезпечителните производства.

                  3)

                     Отхвърля като недопустимо искането Парламентът да бъде осъден да заплати „обезщетение за направените разходи по водене на делото“.


title: Дело T-156/18: Определение на Общия съд от 8 март 2019 г. — Legutko и Poręba/Парламент (Иск за установяване на неправомерно бездействие — Институционално право — Правилника за дейността на Парламента — Член 130 — Приложение II — Въпрос с искане за писмен отговор — Искане за изпращане на Съвета — Съобщаване на решението, с което се установява недопустимостта на въпроса — Покана за действие — Произнасяне на Парламента — Искане за издаване на разпореждане — Недопустимост)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/44

      Определение на Общия съд от 8 март 2019 г. — Legutko и Poręba/Парламент
      (Дело T-156/18)
      (Иск за установяване на неправомерно бездействие - Институционално право - Правилника за дейността на Парламента - Член 130 - Приложение II - Въпрос с искане за писмен отговор - Искане за изпращане на Съвета - Съобщаване на решението, с което се установява недопустимостта на въпроса - Покана за действие - Произнасяне на Парламента - Искане за издаване на разпореждане - Недопустимост)
      (2019/C 155/53)
      Език на производството: полски

         Страни

         Ищци: Ryszard Antoni Legutko (Моравица, Полша) и Tomasz Piotr Poręba (Мелец, Полша) (представител: M. Mataczyński, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: N. Görlitz, S. Alonso de León и A. Pospíšilová Padowska)

         Предмет

      Искане по член 265 ДФЕС да бъде установено, че Парламентът незаконосъобразно не е изпратил на Съвета на Европейския съюз въпросът с искане за писмен отговор P-003358/17 в нарушение на член 130 от Правилника за дейността на Парламента и разпоредбите от приложение II към него

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                     Осъжда г-н Ryszard Antoni Legutko и г-н Tomasz Piotr Poręba да заплатят съдебните разноски.


title: Дело T-134/19: Жалба, подадена на 28 февруари 2019 г. — AM/ЕИБ

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/46

      Жалба, подадена на 28 февруари 2019 г. — AM/ЕИБ
      (Дело T-134/19)
      (2019/C 155/55)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: AM (представители: L. Levi и A. Champetier, avocats)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

            в резултат на това,

                  —

                  да отмени решенията на председателя на ЕИБ от 30 юни 2017 г. и 11 декември 2017 г., доколкото с тях се отказва да се предостави на жалбоподателя обезщетението за географска мобилност по член 1.4 от Административните разпоредби, приложими за персонала,

                  —

                  доколкото е необходимо, да отмени решението на председателя на ЕИБ от 20 ноември 2018 г., с което се отхвърлят заключенията на помирителната комисия и се потвърждават решенията от 30 юни 2017 г. и 11 декември 2017 г.,

            и следователно,

                  —

                  да осъди ответника да му заплати обезщетението за географска мобилност със задна дата, считано от 1 април 2017 г., тоест от датата на подаване на жалбата по настоящото дело, в размер на 36 045,6 EUR (1 567,20 EUR x 23 месеца),

                  —

                  да осъди ответника да му заплати лихви за забава върху обезщетението за географска мобилност, дължимо от 1 април 2017 г. и до пълното му изплащане, фиксирани съгласно лихвения процент на Европейската централна банка, увеличен с 2 процентни пункта.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква четири основания.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 1.4 от Административните разпоредби, приложими за персонала и на членове 1 и 11 от приложение VII към тези разпоредби.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на принципа на оправданите правни очаквания, принципа на правна предвидимост и принципа за полагане на грижа.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на принципа на недопускане на дискриминация по член 1.3 от Кодекса за поведение на служителите на ЕИБ и по член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа на добра администрация на принципа на разумен срок.


title: Дело T-140/19: Жалба, подадена на 4 март 2019 г. — ZU/Комисия

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/47

      Жалба, подадена на 4 март 2019 г. — ZU/Комисия
      (Дело T-140/19)
      (2019/C 155/56)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ZU (представител: C. Bernard-Glanz, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени, на първо място, атестационния му доклад от 25 април 2018 г.,

                  —

                  да отмени, на второ място, решението за неповишаването му от 18 юни 2018 г.,

                  —

                  да отмени, на трето място, решението от 28 май 2018 г. за отхвърляне на молбата му за съдействие,

                  —

                  да отмени, на четвърто място и в частта, в която това се налага, Решение № R/400/18 от 21 ноември 2018 г. за отхвърляне на жалбата на жалбоподателя срещу атестационния му доклад и решението за неповишаването му,

                  —

                  да отмени, на пето място и в частта, в която това се налага, Решение № R/461/18 от 21 ноември 2018 г. за отхвърляне жалбата на жалбоподателя срещу решението за отхвърляне на молбата му за съдействие.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания:

                  1.

                  Първо основание: относно искането за отмяна на решението за отхвърляне на молбата за съдействие той твърди явна грешка в преценката, нарушение на задължението за полагане на дължима грижа, нарушение на принципа на добра администрация и злоупотреба с власт.

                  2.

                  Второ основание: относно искането за отмяна на атестационния доклад и на решението за неповишаване той твърди явна грешка в преценката, невзимане предвид на релевантни факти и злоупотреба с власт.


title: Дело T-145/19: Иск, предявен на/Жалба, подадена на 7 март 2019 г. — Jap Energéticas y Medioambientales/Комисия

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/47

      Иск, предявен на/Жалба, подадена на 7 март 2019 г. — Jap Energéticas y Medioambientales/Комисия
      (Дело T-145/19)
      (2019/C 155/57)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Jap Energéticas y Medioambientales, SL (Валенсия, Испания) (представител: G. Alabau Zabal, abogado)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд да обяви за недействителен акта, издаден от Европейската комисия, с който се определя сумата, която жалбоподателят трябва да върне поради намаляване на подлежащата на финансиране сума по програма LIFE 11.

         Основания и основни доводи

      Жалбата се отнася до акта на Европейската комисия от 14 януари 2019 г., нотифициран на 24 януари 2019 г., с който се определя сумата, която жалбоподателят следва да върне поради намаляване на подлежащите на финансиране разходи по проекта LIFE 11 ENV/ES/000593-H2AL RECYCLING и разпореждане за пращане.
      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: изведено от съществено процесуално нарушение.

                              —

                              В това отношение се твърди, че Европейската комисия не е изтъкнала мотиви или данни, които да позволяват на жалбоподателя да изложи доводите си в допълнение към съдържанието на първоначалното писмо от януари 2017 г., с което е информирана за разходите, които не могат да бъдат допуснати до финансиране, доколкото във всичките си съобщения Комисията само възпроизвежда същите доводи.

                  2.

                  Второ основание: изведено от нарушение на Договора или който и да било правен акт относно неговото прилагане.

                              —

                              В това отношение се твърди, че актовете, ограничаващи субективни права или легитимни интереси трябва да бъдат мотивирани съгласно установеното в правната уредба на Европейския съюз, в противен случай е възможно произволно действие в собствена полза и злоупотреба с власт, а това противоречи на принципите на пропорционалност, оправдани правни очаквания, равнопоставеност и „забрана на произволните действия“, признати в правната уредба на Европейския съюз.

                  3.

                  Трето основание: изведено от нарушаване на правото на защита

                              —

                              В това отношение се твърди, че липсата на мотиви в акта сама по себе си не предоставя достатъчно солидни административни критерии, за да бъдат обявени за недопустими определени разходи и вследствие на това не се предоставя възможност за повдигане на възражения.


title: Дело T-149/19: Жалба, подадена на 8 март 2019 г. — Société des produits Nestlé/EUIPO — Jumbo Africa (Изображение на човешка фигура, разположена централно върху щит)

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/48

      Жалба, подадена на 8 март 2019 г. — Société des produits Nestlé/EUIPO — Jumbo Africa (Изображение на човешка фигура, разположена централно върху щит)
      (Дело T-149/19)
      (2019/C 155/58)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Société des produits Nestlé SA (Веве, Швейцария) (представители: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht и C. Elkemann, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Jumbo Africa, SL (Оспиталет-де-Льобрегат, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз, представляваща изображение на човешка фигура, разположена централно върху щит, в червено, синьо, светло синьо, тъмно синьо, сиво и бяло — заявка за регистрация № 15 273 634

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 30 ноември 2018 г. по преписка R 876/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отхвърли жалбата в производство по възражение № B 2 738 030;

                  —

                  да осъди EUIPO да плати разноските в производството пред Общия съд, а потенциалната встъпила страна — разноските, направени пред EUIPO.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1, второ изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1, първо изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.

                  —

                  Нарушение на член 46, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-152/19: Жалба, подадена на 8 март 2019 г. — Brunswick Bowling Products/Комисия

text:
               6.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/49

      Жалба, подадена на 8 март 2019 г. — Brunswick Bowling Products/Комисия
      (Дело T-152/19)
      (2019/C 155/59)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Brunswick Bowling Products LLC (Мускегон, Мичиган, Съединени щати) (представители: R. Martens и V. Ostrovskis, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени в изцяло Решение за изпълнение (ЕС) 2018/1960 на Комисията;

                  —

                  да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е изведено от нарушение на (i) процесуалноправните разпоредби, съдържащи се в член 11 от Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и в член 18, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета и на (ii) принципа на пропорционалност съгласно член 18, параграф 4 от Регламент № 765/2008, тъй като шведската предпазна мярка не била обоснована предвид обстоятелството, че жалбоподателят бил заблуден от органите за надзор на пазара, както и тъй като били налице мерки с по-малки по обхват последици, чрез които да се постигне съответствие с Директива 2006/42/ЕО.

                  2.

                  Второто основание е изведено от нарушение на принципите на правна сигурност, на обоснованите правни очаквания и на принципа на добра администрация, тъй като Комисията не взела предвид становищата и последващия подход, възприет от органите за надзор на пазара в Обединеното кралство, Германия, Финландия и Дания, и не предвидила в оспорваното решение разумен и ефективен срок за имплементиране.

                  3.

                  Третото основание е изведено от нарушение на процесуалноправните разпоредби, съдържащи се в приложение I към Директива 2006/42/ЕО, тъй като от оспорваното решение и от решението на Шведския орган за работната среда от 30 август 2013 г. било видно, че при проверката на въпросните продукти не бил взет предвид в достатъчна степен общият принцип за състоянието на техниката въз основата на съществените изисквания за безопасност и опазване на здравето („СИБОЗ“), установени в приложение I към Директива 2006/42/ЕО.

                  4.

                  Четвърто основание е изведено от допусната от Комисията грешка при преценката на фактите и от обстоятелството, че тя действала в разрез с принципа на добра администрация, тъй като не изискала никаква необходима информация от производителя, независимо от обстоятелството че според оспорваното решение в техническата преписка производителят не представил данни за наличието на връзка между посочените хармонизирани норми и съответните СИБОЗ в изпълнение на изискванията на приложение VII към Директива 2006/42/ЕО. Според жалбоподателя всъщност всяка порядъчно и разумно действаща администрация би изискала липсващата информация преди да бъде прието решение с такова широкообхватно решение.

                  5.

                  Петото основание е изведено от нарушение на член 6 от Директива 2006/42/ЕО и на принципа на равно третиране, тъй като разглежданата мярка била насочена специално към продуктите на жалбоподателя, при положение че на вътрешния пазар на ЕС се срещали сходни продукти на други производители с по-малка степен на съответствие. Освен това с оспорваното решение се нарушавали правилата на пазара, тъй като било отчетено само изтеглянето и изземването на разглежданите продукти, при положение че на вътрешния пазар на ЕС все още били разрешавани сходни машини на други производители.


title: Дело C-261/19 P: Жалба, подадена на 26 март 2019 г. от Cham Holding Co. SA срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 16 януари 2019 г. по дело T-413/16, Cham/Съвет

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/50

      Жалба, подадена на 26 март 2019 г. от Cham Holding Co. SA срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 16 януари 2019 г. по дело T-413/16, Cham/Съвет
      (Дело C-261/19 P)
      (2019/C 187/54)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Cham Holding Co. SA (представител: E. Ruchat, avocat)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се приеме, че жалбата е допустима и основателна,

                  —

                  Въз основа на това да се отмени решение от 16 януари 2019 г., Cham/Съвет, T-413/16,

            Да бъде постановено ново решение, с което:

                  —

                  Да бъдат отменени Решение (ОВППС) 2016/850 от 27 май 2016 година и последващите актове за изпълнението му в частта, в която се отнасят до жалбоподателя,

                  —

                  Да бъде осъден Съветът да заплати разноските за тази инстанция.

         Основания и основни доводи

      Първото основание е грешка при прилагане на правото, тъй като Общият съд не е зачел закрепеното в член 41 от Хартата на основните права право на жалбоподателя да бъде изслушан преди приемането на новите ограничителни мерки.
      Второто основание е грешка при прилагане на правото и изопачаване на фактите, тъй като Общият съд не е взел предвид представените от жалбоподателя статии в подкрепа на жалбата му за отмяна, за да докаже, че не подкрепя сирийския режим.
      Третото основание е грешка при прилагане на правото, тъй като Общият съд не постановява, че са незаконосъобразни разпоредби 27 и 28 от Решение 2013/255/ОВППС, според които принадлежността към семейството Al-Assad или към семейството Makhlouf представлява самостоятелен критерий, основание за налагането на санкция, като същевременно се обръща тежестта на доказване.


title: Дело C-262/19: Преюдициално запитване от Polymeles Protodikeio Athinon (Гърция), постъпило на 28 март 2019 г. — RM, SN/Agrotiki Trapeza tis Ellados AE

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/51

      Преюдициално запитване от Polymeles Protodikeio Athinon (Гърция), постъпило на 28 март 2019 г. — RM, SN/Agrotiki Trapeza tis Ellados AE
      (Дело C-262/19)
      (2019/C 187/55)
      Език на производството: гръцки

         Запитваща юрисдикция

      Polymeles Protodikeio Athinon

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: RM, SN

         Ответник: Agrotiki Trapeza tis Ellados AE

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 70, параграф 1 от Закон № 4235/2014 — съгласно който „[…] В случай на ипотеки или искания за учредяване на ипотеки, вписани в съответните имотни регистри и евентуално в компетентната Кадастрална служба в полза на банка „ΑGROTIKI TRAPEZA TIS ELLADOS Α.Ε.“ (наричана по-нататък „Банката“), в специална ликвидация, по отношение на земеделски производители — физически лица или трети физически лица, земеделски производители върху техни земеделски земи или селскостопански съоръжения, с цел да се обезпечат всички вземания на Банката, произтичащи от кредити (главница, лихви, лихви за забава, включително лихви върху просрочените лихви и върху лихвите за забава, такси, разходи или разноски и други средства, както са посочени в съответния договор за кредит), отпускани от Банката на земеделски производители — физически лица като краткосрочни или средносрочни кредити, които са предназначени единствено за тяхната селскостопанска дейност и чието погасяване е просрочено изцяло или частично, размерът на кредита, за който е вписана ипотека или искане за учредяване на ипотека, се ограничава до сто и двадесет процента (120 %) от главницата по кредита, когато всички горепосочени вземания на Банката, произтичащи от кредита, не надхвърлят (включително вече платените суми) двойния размер на първоначалната главница, а когато всички горепосочени вземания надхвърлят двойния размер на първоначалната главница към датата на влизане в сила на настоящия член и кредитът става, ако вече не е станал, дължим и изискуем от тази дата, този размер се ограничава до двойния размер на главницата по кредита. В случай на вписване на ипотека или на искане за учредяване на ипотека върху повече от един земеделски недвижим имот на един земеделски производител — физическо лице или трето физическо лице, Банката ограничава ипотеката или искането за учредяване на ипотека до недвижимия имот или недвижимите имоти, които обезпечават нейното вземане до горепосочените прагове, като се насочва първо към този недвижим имот или недвижими имоти, които не са основно жилище и/или основен склад на земеделския производител или на третото лице“ — да се тълкува в смисъл, че представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз?

                  2)

                  Съвместима ли е тази разпоредба на член 70, параграф 1 от Закон № 4235/2014 с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз?

                  3)

                  Може ли тази разпоредба на член 70, параграф 1 от Закон № 4235/2014 да се приеме за съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз?


title: Дело C-282/18 P: Решение на Съда (шести състав) от 10 април 2019 г. — The Green Effort Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Fédération internationale de l’automobile (FIA) (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Производство по обжалване — Срокове — Уведомление по електронен път — Изчисляване на сроковете)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/15

      Решение на Съда (шести състав) от 10 април 2019 г. — The Green Effort Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Fédération internationale de l’automobile (FIA)
      (Дело C-282/18 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Производство по обжалване - Срокове - Уведомление по електронен път - Изчисляване на сроковете)
      (2019/C 206/18)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: The Green Effort Ltd (представител: A. Ziehm, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: A. Folliard-Monguiral), Fédération internationale de l'automobile (FIA) (представители: M. Hawkins, solicitor, T. Dolde и K. Lüder, Rechtsanwälte)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда The Green Effort Limited да заплати, освен направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и от Fédération internationale de l’automobile (FIA).

         (1)  ОВ C 285, 13.8.2018 г.


title: Дело T-204/19: Иск, предявен на 5 април 2019 г. — BL и BM/Съвет и др.

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/55

      Иск, предявен на 5 април 2019 г. — BL и BM/Съвет и др.
      (Дело T-204/19)
      (2019/C 206/56)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищци: BL и BM (представител: N. de Montigny, адвокат)

         Ответници: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Европейска служба за външни дейности и Eulex Kosovo

         Искания

      Ищците искат от Общия съд:

                  —

                  като главно искане:

                              —

                              по отношение на правата, произтичащи от частноправния договор,

                                          —

                                          да преквалифицира договорното им правоотношение в трудов договор за неопределено време,

                                          —

                                          да установи нарушението от ответниците на договорните им задължения, по-специално на задължението да отправят валидно предизвестие при прекратяването на договор за неопределено време,

                                          —

                                          с оглед на това да осъди ответниците да платят на ищците компенсаторно обезщетение за неспазено предизвестие, изчислено въз основа на трудовия им стаж, а именно съответно:

                                                      —

                                                      за BL: в размер на 48 424,65 EUR,

                                                      —

                                                      за BM: в размер на 31 552,75 EUR,

                                          —

                                          да обяви, че уволнението на ищците е незаконно и с оглед на това да осъди ответниците да им заплатят обезщетение, оценено ex aequo et bono в размер на:

                                                      —

                                                      75 000 EUR за претърпени вреди от BM,

                                                      —

                                                      90 000 EUR за претърпени вреди от BL,

                                          —

                                          да установи, че ответниците не са изготвили законните дружествени документи за прекратяването на договора, и

                                                      —

                                                      да ги осъди да платят на ищците периодична имуществена санкция от 100,00 EUR на ден за забава, считано от предявяването на настоящия иск,

                                                      —

                                                      да ги осъди да изпратят на ищците дружествените документи за прекратяване на договора,

                                          —

                                          да осъди ответниците да платят лихви върху посочените по-горе суми, изчислени въз основа на законната лихва в Белгия,

                              —

                              по отношение на други права:

                                          —

                                          да установи, че ищците е трябвало да бъдат наети на работа като срочно наети служители от един от първите трима ответници и да обяви, че първите трима ответници са третирали ищците дискриминационно без обективна обосновка по отношение на възнаграждението им, пенсионните им права и свързаните с тях предимства, както и по отношение на гаранцията за последваща работа,

                                          —

                                          да осъди първите трима ответници да изплатят на всеки от ищците обезщетение за загубата на възнаграждение, на пенсия, на надбавки и предимства вследствие на посочените в настоящия иск нарушения на общностното право,

                                          —

                                          да ги осъди да им платят лихви върху тези суми,

                                          —

                                          да даде срок на страните, за да определят посоченото обезщетение, като вземат предвид степента и стъпката, в която ищците е трябвало да бъдат назначени, средното нарастване на възнаграждението, развитието на кариерата им, надбавките, които е трябвало да получават при това положение като срочно наети служители и да сравни този резултат с действително полученото от ищците възнаграждение,

                  —

                  при условията на евентуалност:

                              —

                              да осъди институциите да платят на ищците обезщетение, оценено ex aequo et bono, въз основа на извъндоговорната отговорност в резултат на неспазване на основните им права:

                                          —

                                          105 000 EUR за BM,

                                          —

                                          130 000 EUR за BL,

                  —

                  да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска си ищците изтъкват по-специално седем основания с оглед основания с цел преквалифициране на трудовите им договори в институциите в трудов договор за неопределено време и обезщетение на вредите, претърпени от решението да не се подновяват договорите им, както и от избора на институциите да прилагат към международно наетия персонал правилник, който бил несъвместим с основните им права.

                  1.

                  Първо основание — злоупотреба с право, допусната от ответниците при последователното използване на срочни договори и нарушение от тяхна страна на принципа на пропорционалност.

                  2.

                  Второ основание — нарушение от ответниците на принципа на равно третиране и на принципа на недопускане на дискриминация.

                  3.

                  Трето основание — нарушение от ответниците на правото на изслушване на ищците.

                  4.

                  Четвърто основание — правна несигурност, причинена от ответниците по отношение на ищците и нарушение от ответниците на правото на добра администрация.

                  5.

                  Пето основание — нарушение от ответниците на принципа на консултиране с представителите на персонала.

                  6.

                  Шесто основание — нарушение от ответниците на Европейския кодекс за добро поведение на администрацията.

                  7.

                  Седмо основание — нарушение от ответниците на правото на свободно движение на работниците.
                  Освен това ищците изтъкват наличие на дискриминация между работещите в институциите, по-специално по отношение на правата, признати на временно наетите служители, а именно неплащане на различни надбавки, вноската към пенсионни фондове, възстановяването на разходи и евентуално не отчитането на трудов стаж от 20 години.


title: Дело C-98/18: Решение на Съда (девети състав) от 2 май 2019 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Нидерландия) — T. Boer & Zonen BV/Staatssecretaris van Economische Zaken (Преюдициално запитване — Опазване на здравето — Пакет за хигиената — Регламент (ЕО) № 853/2004 — Хигиена на храните от животински произход — Задължения за предприятията за хранителни продукти — Специфични изисквания — Месо от копитни домашни животни — Съхраняване и транспортиране — Условия за температурата на месото)

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/5

      Решение на Съда (девети състав) от 2 май 2019 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Нидерландия) — T. Boer & Zonen BV/Staatssecretaris van Economische Zaken
      (Дело C-98/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Опазване на здравето - Пакет за хигиената - Регламент (ЕО) № 853/2004 - Хигиена на храните от животински произход - Задължения за предприятията за хранителни продукти - Специфични изисквания - Месо от копитни домашни животни - Съхраняване и транспортиране - Условия за температурата на месото)
      (2019/C 220/07)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: T. Boer & Zonen BV

         Ответник: Staatssecretaris van Economische Zaken

         Диспозитив

      Раздел I, глава VII, точки 1 и 3 от приложение III към Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход следва да се тълкува в смисъл, че охлаждането на месо след клането трябва да се извършва в помещенията на кланицата, докато достигне във всички свои части температура, която не надвишава 7 oC, тоест преди товаренето му в хладилни превозни средства.

         (1)  ОВ C 152, 30.4.2018 г.


title: Съединени дела C-391/16, C-77/17 и C-78/17: Решение на Съда (голям състав) от 14 май 2019 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud, Conseil du Contentieux des Étrangers — Чешка Република, Белгия) — M/Ministerstvo vnitra (C-391/16), X (C-77/17), X (C-78/17)/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Политика относно убежището — Международна закрила — Директива 2011/95/ЕС — Статут на бежанец — Член 14, параграфи 4 — 6 — Отказ за предоставяне или отнемане на статута на бежанец в случай на заплаха за сигурността или за обществото в приемащата държава членка — Валидност — Член 18 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Член 78, параграф 1 ДФЕС — Член 6, параграф 3 ДЕС — Женевска конвенция)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/2

      Решение на Съда (голям състав) от 14 май 2019 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud, Conseil du Contentieux des Étrangers — Чешка Република, Белгия) — M/Ministerstvo vnitra (C-391/16), X (C-77/17), X (C-78/17)/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Съединени дела C-391/16, C-77/17 и C-78/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Политика относно убежището - Международна закрила - Директива 2011/95/ЕС - Статут на бежанец - Член 14, параграфи 4 - 6 - Отказ за предоставяне или отнемане на статута на бежанец в случай на заплаха за сигурността или за обществото в приемащата държава членка - Валидност - Член 18 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Член 78, параграф 1 ДФЕС - Член 6, параграф 3 ДЕС - Женевска конвенция)
      (2019/C 255/02)
      Език на производството: чешки и френски

         Запитваща юрисдикция

      Nejvyšší správní soud, Conseil du Contentieux des Étrangers

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: M (C-391/16), X (C-77/17), X (C-78/17)

         Ответници: Ministerstvo vnitra (C-391/16), Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (C-77/17), (C-78/17)

         Диспозитив

      При разглеждането на член 14, параграфи 4—6 от Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила не се установяват обстоятелства, които могат да засегнат валидността на тези разпоредби с оглед на член 78, параграф 1 ДФЕС и член 18 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

         (1)  ОВ C 350, 26.9.2016 г.

         ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело C-235/17: Решение на Съда (голям състав) от 21 май 2019 г. — Европейска комисия/Унгария (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 63 ДФЕС — Свободно движение на капитали — Член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Право на собственост — Национална правна уредба, с която ex lege и без обезщетение се прекратяват правата на ползване на земеделски и горски земи, придобити преди това от юридически лица и от физически лица, които не могат да докажат близка родствена връзка със собственика)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/3

      Решение на Съда (голям състав) от 21 май 2019 г. — Европейска комисия/Унгария
      (Дело C-235/17) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 63 ДФЕС - Свободно движение на капитали - Член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Право на собственост - Национална правна уредба, с която ex lege и без обезщетение се прекратяват правата на ползване на земеделски и горски земи, придобити преди това от юридически лица и от физически лица, които не могат да докажат близка родствена връзка със собственика)
      (2019/C 255/03)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: L. Malferrari и L. Havas)

         Ответник: Унгария (представител: M. Z. Fehér)

         Диспозитив

                  1)

                  Като е приела член 108, параграф 1 от Mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvénnyel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény (Закон CCXII от 2013 г., съдържащ различни разпоредби и преходни мерки във връзка със Закон CXXII от 2013 г. за продажбата на земеделски и горски земи) и като по този начин е прекратила ex lege притежаваните пряко или непряко от граждани на други държави членки права на ползване върху разположени в Унгария земеделски и горски земи, Унгария не е изпълнила задълженията си по член 63 ДФЕС във връзка с член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  2)

                  Осъжда Унгария да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 412, 4.12.2017 г.


title: Дело C-341/17 P: Решение на Съда (осми състав) от 15 май 2019 г. — Република Гърция/Европейска комисия (Обжалване — Европейски фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския селскостопански фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) — Разходи, изключени от финансиране от Европейския съюз — Разходи, направени от Република Гърция — Регламент (ЕО) № 1782/2003 — Регламент (ЕО) № 796/2004 — Режим за помощи за площ — Понятие „постоянно пасище“ — Финансови корекции с единна ставка — Приспадане на предишна корекция)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/3

      Решение на Съда (осми състав) от 15 май 2019 г. — Република Гърция/Европейска комисия
      (Дело C-341/17 P) (1)

      (Обжалване - Европейски фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския селскостопански фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) - Разходи, изключени от финансиране от Европейския съюз - Разходи, направени от Република Гърция - Регламент (ЕО) № 1782/2003 - Регламент (ЕО) № 796/2004 - Режим за помощи за площ - Понятие „постоянно пасище“ - Финансови корекции с единна ставка - Приспадане на предишна корекция)
      (2019/C 255/04)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Република Гърция (представители: G. Kanellopoulos, A. Vasilopoulou и E. Leftheriotou)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и A. Sauka)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Испания (представител: M. A. Sampol Pucurull)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя точки 2 и 3 от диспозитива на решение на общия съд на Европейския съюз от 30 март 2017 г., Гърция/Комисия (T-112/15, EU:T:2017:239) в частта, в която, от една страна, Общият съд е отхвърлил жалбата на Република Гърция, като е ограничил анализа си до корекцията за референтната 2008 г., вписана за финансовата 2009 г., що се отнася до финансовата корекция от 5 %, наложена за помощите от втория стълб на общата селскостопанска политика (ОСП), посветен на развитието на селските райони, и не е разгледал корекцията за референтната 2008 г. за финансовата 2010 г. в размер на 5 496 524,54 EUR, що се отнася до финансовата корекция от 5 %, наложена за помощите от втория стълб на ОСП, посветен на развитието на селските райони, и от друга страна, в която се е произнесъл по съдебните разноски.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата част.

                  3)

                  Отменя Решение за изпълнение 2014/950/ЕС на Комисията от 19 декември 2014 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския селскостопански фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта относно вземането предвид на Решение за изпълнение 2013/214/ЕС на Комисията от 2 май 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския селскостопански фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) при изчисляване на размера на корекцията от 5 496 524,54 EUR, приспадането от 270 175,45 EUR и на финансовите последици от 5 226 349,09 EUR, във връзка с разходите, направени от Република Гърция в сектора на развитие на селските райони ЕЗФРСР, ос 2 (2007—2013 г., мерки, свързани с площ) за финансовата 2010 г. поради слабости във връзка със системата за идентификация на земеделските парцели (СИЗП) и с проверките на място (втори стълб, референтна 2008 г.).

                  4)

                  Република Гърция и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

                  5)

                  Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 249, 31.7.2017 г.


title: Дело C-509/17: Решение на Съда (трети състав) от 16 май 2019 г. (преюдициално запитване от Arbeidshof te Antwerpen — Белгия) — Christa Plessers/PREFACO NV, Belgische Staat (Преюдициално запитване — Прехвърляния на предприятия — Директива 2001/23/ЕО — Членове 3 — 5 — Гарантиране на правата на работниците и служителите — Изключения — Производство за установяване на неплатежоспособност — Процедура по съдебно преструктуриране чрез прехвърляне под съдебен надзор — Пълно или частично запазване на предприятието — Национално законодателство, позволяващо на приобретателя след прехвърлянето да подбере работниците и служителите, които да преназначи)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/4

      Решение на Съда (трети състав) от 16 май 2019 г. (преюдициално запитване от Arbeidshof te Antwerpen — Белгия) — Christa Plessers/PREFACO NV, Belgische Staat
      (Дело C-509/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Прехвърляния на предприятия - Директива 2001/23/ЕО - Членове 3 - 5 - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Изключения - Производство за установяване на неплатежоспособност - Процедура по съдебно преструктуриране чрез прехвърляне под съдебен надзор - Пълно или частично запазване на предприятието - Национално законодателство, позволяващо на приобретателя след прехвърлянето да подбере работниците и служителите, които да преназначи)
      (2019/C 255/05)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Arbeidshof te Antwerpen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Christa Plessers

         Ответници: PREFACO NV, Belgische Staat

         Диспозитив

      Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности, и по-специално членове 3—5, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, в която при прехвърляне на предприятие, извършено в рамките на процедура по съдебно преструктуриране чрез прехвърляне под съдебен надзор — приложена с цел да се запази изцяло или отчасти съществуването на прехвърлителя или на неговите дейности — на приобретателя е предоставено право да подбере работниците и служителите, които иска да преназначи.

         (1)  ОВ C 374, 6.11.2017 г.


title: Дело C-677/17: Решение на Съда (първи състав) от 15 май 2019 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — M. Çoban/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Преюдициално запитване — Споразумение за асоцииране ЕИО — Турция — Допълнителен протокол — Член 59 — Решение № 3/80 — Социална сигурност на работниците мигранти — Отмяна на клаузите за пребиваване — Член 6 — Обезщетение за инвалидност — Отмяна — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Специални парични обезщетения без плащане на вноски — Условие за пребиваване — Директива 2003/109/ЕО — Статут на дългосрочно пребиваващ)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/6

      Решение на Съда (първи състав) от 15 май 2019 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — M. Çoban/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
      (Дело C-677/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Споразумение за асоцииране ЕИО - Турция - Допълнителен протокол - Член 59 - Решение № 3/80 - Социална сигурност на работниците мигранти - Отмяна на клаузите за пребиваване - Член 6 - Обезщетение за инвалидност - Отмяна - Регламент (ЕО) № 883/2004 - Специални парични обезщетения без плащане на вноски - Условие за пребиваване - Директива 2003/109/ЕО - Статут на дългосрочно пребиваващ)
      (2019/C 255/07)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Centrale Raad van Beroep

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: M. Çoban

         Ответник: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

         Диспозитив

      Член 6, параграф 1, първа алинея от Решение № 3/80 на Съвета за асоцииране от 19 септември 1980 година относно прилагането на схемите за социално осигуряване на държавите членки на Европейските общности към турски работници и членове на техните семейства във връзка с член 59 от Допълнителния протокол, подписан на 23 ноември 1970 г. в Брюксел и сключен, одобрен и утвърден от името на Общността с Регламент (ЕИО) № 2760/72 на Съвета от 19 декември 1972 г., трябва да се трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална разпоредба като разглежданата в главното производство, предвиждаща отнемане на допълващото обезщетение на турски гражданин, който се завръща в държавата си по произход и който към датата на напускане на приемащата държава членка има статут на дългосрочно пребиваващ по смисъла на Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни.

         (1)  ОВ C 94, 12.3.2018 г.


title: Дело C-689/17: Решение на Съда (пети състав) от 16 май 2019 г. (преюдициално запитване от Landgericht München I — Германия) — Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia“/Land Niedersachsen (Преюдициално запитване — Околна среда — Превоз на отпадъци — Регламент (ЕО) № 1013/2006 — Отпадъци, за които се прилага процедурата на предварителни писмени нотификация и съгласие — Превози в рамките на Европейския съюз — Член 1, параграф 3, буква б) — Изключване от приложното поле — Отпадъци, генерирани на борда на кораби — Отпадъци на борда на кораб вследствие на авария)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/6

      Решение на Съда (пети състав) от 16 май 2019 г. (преюдициално запитване от Landgericht München I — Германия) — Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia“/Land Niedersachsen
      (Дело C-689/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Превоз на отпадъци - Регламент (ЕО) № 1013/2006 - Отпадъци, за които се прилага процедурата на предварителни писмени нотификация и съгласие - Превози в рамките на Европейския съюз - Член 1, параграф 3, буква б) - Изключване от приложното поле - Отпадъци, генерирани на борда на кораби - Отпадъци на борда на кораб вследствие на авария)
      (2019/C 255/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht München I

         Страни в главното производство

         Ищец: Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia“

         Ответник: Land Niedersachsen

         Диспозитив

      Член 1, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци трябва да се тълкува в смисъл, че остатъчни вещества в резултат от авария на борда на кораб като разглежданите в главното производство под формата на метален скрап и вода за гасене на пожар, смесена с шлаки и остатъци от товари, трябва да се считат за отпадъци, генерирани на борда на кораби по смисъла на тази разпоредба, които следователно са изключени от приложното поле на този регламент до разтоварването им с цел да бъдат рециклирани или обезвредени.

         (1)  ОВ C 94, 12.3.2018 г.