title: Дело T-785/19: Жалба, подадена на 13 ноември 2019 г. — Anglo American International/Комисия

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/72

      Жалба, подадена на 13 ноември 2019 г. — Anglo American International/Комисия
      (Дело T-785/19)
      (2020/C 45/58)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Anglo American International Holdings Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: M. Anderson, Solicitor)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло Решение от 2 април 2019 г. в частта, в която се отнася до жалбоподателя;

                  —

                  при условията на евентуалност, да разпореди, че при определяне на размера на подлежащата на възстановяване помощ трябва да бъдат взети предвид загубите, облекченията или освобождаванията, на които жалбоподателят има право към момента, когато иска освобождаването на финансирането на групи, или на които той би имал право към този момент, ако не бе поискал освобождаване на финансирането на групи, при това и в двата случая и дори ако достъпът до тези загуби, облекчения или освобождавания вече е погасен по давност съгласно законодателството на Обединеното кралство и независимо дали те имат автоматично действие;

                  —

                  във всички случаи, да осъди ответника да заплати разходите, направени от жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ответникът не установил, че освобождаването на финансирането на групи представлява предимство. Според жалбоподателя ответникът не успял да докаже, че е налице предимство във всеки от случаите, в които е поискано освобождаване на финансирането на групи.

                  2.

                  Второ основание: няма намеса на държавата или чрез ресурси на държавата. Комисията не установила, че искането за освобождаване на финансирането на групи със сигурност е довело до намаляване на дължимия корпоративен данък в Обединеното кралство.

                  3.

                  Трето основание: освобождаването на финансирането на групи не облагодетелства определени предприятия или производството на определени стоки. Жалбоподателят твърди, че ответникът допуснал грешка, когато (i) определил референтната система твърде тясно и приел, че това са правилата в част 9A от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби), вместо да вземе предвид по-широката система за корпоративно данъчно облагане на Обединеното кралство; (ii) не разбрал, че глава 9 на част 9A от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) не представлява дерогация от глава 5 от същия закон; и (iii) не признал, че дори посочената глава 9 да е дерогация от глава 5, тя е обоснована от естеството и общата структура на глава 9A.

                  4.

                  Четвърто основание: освобождаването на финансирането на групи не засяга търговията между държавите членки. Твърди се, че Комисията допуснала грешка, когато приела, че освобождаването на финансирането на групи може да повлияе върху избора на многонационалните групи по отношение на местоположението както на функциите им, свързани с финансовото управление на групата, така и на централното им управление в рамките на Съюза.

                  5.

                  Пето основание: освобождаването на финансирането на групи не нарушава и не заплашва да наруши конкуренцията. Твърди се, че Комисията не доказала, че искането за освобождаване на финансирането на групи със сигурност е довело до намаляване на дължимия корпоративен данък в Обединеното кралство.

                  6.

                  Шесто основание: възстановяването на твърдяната помощ нарушавало общи принципи на правото на ЕС. Според жалбоподателя тестът за съществените функции на персонала по раздел 371EB от глава 5 на част 9A от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) не предоставя правна сигурност, Обединеното кралство има право да прецени как да се справи с тази несигурност и че ответникът не изпълнил задължението си да извърши цялостен анализ на всички релевантни фактори. Като разпоредила възстановяването на помощта, Комисията действала в противоречие с член 16, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2015/1589 (1) на Съвета, който забранява възстановяването на помощта, ако това противоречи на общ принцип на правото на Съюза.

                  7.

                  Седмо основание: няма да има селективно предимство и няма да е необходимо възстановяване, ако Обединеното кралство с обратно действие разшири обхвата на освобождаването на финансирането на групи до кредитиране нагоре по веригата и кредитиране на трети лица. Според жалбоподателя ответникът не признал, че подобна мярка би премахнала всяко селективно предимство (ако за момент се приеме, че такова съществува) и в такъв случай няма да има неправомерна държавна помощ, която подлежи на възстановяване съгласно правото на ЕС.

                  8.

                  Осмо основание: при определяне на размера на подлежащата на възстановяване помощ трябва да бъдат взети предвид загубите, облекченията или освобождаванията, на които жалбоподателят има право (независимо дали въз основа на искане, избиране, или автоматично) към момента, в който е поискано освобождаване на финансирането на групи, или на което щеше да има право към този момент, ако не бе поискал освобождаване на финансирането на групи, дори достъпът до тези загуби, облекчения или освобождавания вече да е погасен по давност съгласно законодателството на Обединеното кралство. Според жалбоподателя това е правилното тълкуване на съображение 203 от спорното решение, но доколкото то не се тълкува по този начин, решението е неправилно, тъй като ако тези загуби, облекчения или освобождавания не бъдат взети предвид, това би довело до изчисляване на помощта в прекомерен размер, което би довело до нарушаване на вътрешния пазар.

                  9.

                  Девето основание: Комисията не мотивирала доводите си във връзка с освобождаването на квалифицираните ресурси и освобождаването във връзка със съчетаната лихва и не извършила цялостен анализ на всички релевантни фактори. Според жалбоподателя ответникът не прави разлика между трите отделни освобождавания по глава 9 на част 9A от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби), които функционират поотделно, и не разбрал, че освобождаването на квалифицираните ресурси и освобождаването във връзка със съчетаната лихва не са аналози за теста, свързан със съществените функции на персонала, и че наличието на освобождаване във връзка със съчетаната лихва по глава 9 доказва, че ответникът допуснал грешка, когато дефинирал референтната система твърде тясно като правилата по посочената част 9A вместо да вземе предвид по-широката система за корпоративно данъчно облагане на Обединеното кралство.

         (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело T-786/19: Жалба, подадена на 13 ноември 2019 г. — Simfer Jersey/Комисия

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/73

      Жалба, подадена на 13 ноември 2019 г. — Simfer Jersey/Комисия
      (Дело T-786/19)
      (2020/C 45/59)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Simfer Jersey Ltd (St Helier, Джърси) (представители: N. Niejahr и B. Hoorelbeke, lawyers, A. Stratakis и P. O’Gara, Solicitors)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение на Комисията (ЕС) C (2019) 2526 от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в изпълнение от Обединеното кралство, относно Освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества, доколкото в него се приема, че твърдяната мярка за помощ представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС и се разпорежда връщането ѝ ведно с лихвата включително от жалбоподателя,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени членове 2, 3 и 4 от обжалваното решение, доколкото в тях се изисква връщането на несъвместима помощ ведно с лихвата, включително от жалбоподателя;

                  —

                  да постанови Комисията да понесе наред със собствените си разноски и тези направени от жалбоподателя във връзка с това производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  С първото основание се твърди, че Комисията е нарушила член 107, параграф 1 ДФЕС, като приема че твърдяната мярка за помощ осигурява селективно предимство

                              а)

                              на дружествата ползващи освобождаването в размер на 75 % за квалифицирани заемни правоотношения с нисък рискови, тъй като Комисията:

                                          —

                                          неправилно определя като референтна система схемата на Обединеното кралство за контролираните чуждестранни дружества и допуска грешка при прилагане на правото като приема, че освобождаването в размер на 75 % представлява дерогация от референтната данъчна система, въз основа на това, че:

                                                      (i)

                                                      установяването на дерогация неправилно се основава на регулаторната техника;

                                                      (ii)

                                                      тестът за съществените функции на персонала не е централният тест за схемата на Обединеното кралство за контролираните чуждестранни дружества и

                                                      (iii)

                                                      квалифицираните и неквалифицираните заемни правоотношения не са в едно и също положение от правна и фактическа страна и при всяко положение допуска грешка при прилагане на правото, като прилага по аналогия и неоснователно се позовава на текста на Директива (ЕС) 2016/1164 (1) на Съвета

                                          —

                                          допуска фактическа грешка и грешка при прилагане на правото, като приема, че освобождаването в размер на 75 % не е обосновано от естеството и общата структура на данъчната система, също както освобождаването на финансирането на групи, което се прилага спрямо нетъргуемите финансови печалби по член 371EC от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) (капиталови инвестиции от Обединеното кралство)

                              б)

                              на дружествата, които се ползват от освобождаванията на съчетаната лихва и на квалифицираните ресурси, тъй като Комисията:

                                          —

                                          неправилно определя правилата на Обединеното кралство относно контролираните чуждестранни дружества като референтната система и допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че освобождаванията на съчетаната лихва и на квалифицираните ресурси представляват дерогация от референтната система въз основа на това, че:

                                                      (i)

                                                      изводът за дерогация неправилно се основава на регулаторната техника и тестът за съществените функции на персонала не е централният тест за схемата на Обединеното кралство за контролираните чуждестранни дружества;

                                                      (ii)

                                                      данъкоплатците, които могат да се ползват от освобождаванията на съчетаната лихва и на квалифицираните ресурси не са в едно и също от правна и фактическа страна положение с тези, които нямат тази възможност.

                                          —

                                          допуска фактическа грешка и грешка при прилагане на правото, като приема, че освобождаванията на съчетаната лихва и на квалифицираните ресурси не са обосновани от естеството и общата структура на данъчната система.

                  2.

                  С второто основание се твърди, че Комисията е нарушила член 107, параграф 1 ДФЕС, като не е доказала, че твърдяната мярка може да засегне търговията между държавите членки и заплашва да наруши конкуренцията.

                  3.

                  С третото основание се твърди, при условията на евентуалност, че Комисията е нарушила член 49 ДФЕС, като квалифицира твърдяната мярка за помощ като несъвместима държавна помощ, която не нарушава гарантираната от член 49 ДФЕС свобода на установяване,.

                  4.

                  С четвъртото основание се твърди, че Комисията е нарушила основния принцип на равно третиране/недопускане на дискриминация, като третира по един и същ начин нетъргуемите финансови печалби от квалифицирани заеми по същия начин както нетъргуемите финансови печалби от неквалифицирани заеми и като третира освобождаването на финансирането на групи по различен начин в зависимост от това дали по отношение на нетъргуемите финансови печалби се прилага член 371EB или 371EC от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (Международни и други разпоредби).

                  5.

                  С петото основание се твърди, при условията на евентуалност, че дори ако твърдяната мярка за помощ попада в приложното поле на член 107, параграф 1 ДФЕС, Комисията е нарушила член 16, параграф 1 от Регламента за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 ДФЕС (2) като разпоредила връщането на сумите от твърдяната несъвместима помощ от бенефициерите на твърдяната мярка за помощ, тъй като това връщане нарушава общи принципи на правото на ЕС, а именно принципа на оправданите правни очаквания и на правната сигурност.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело T-787/19: Жалба, подадена на 13 ноември 2019 г. — The Sage Group и др./Комисия

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/75

      Жалба, подадена на 13 ноември 2019 г. — The Sage Group и др./Комисия
      (Дело T-787/19)
      (2020/C 45/60)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: The Sage Group plc (Ню Касъл на Тайн, Обединено кралство), Sage Treasury Company Ltd (Ню Касъл на Тайн), Sage Irish Investments One Ltd (Ню Касъл на Тайн) и Sage Irish Investments Two Ltd (Ню Касъл на Тайн) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решение на Комисията С(2019)/2526 окончателен от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896 приведена в изпълнение от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества (CFC),

                  —

                  при всяко положени да осъди Комисията да понесе направените от жалбоподателите разноски за това производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъква осем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  С първото основание се твърди, че Комисията прилага неправилно член 107, параграф 1 ДФЕС и/или прави явна грешка в преценката при избора на референтната рамка за анализа на данъчния режим. Комисията би трябвало да приеме като референтната рамка режима на корпоративното данъчно облагане на Обединеното кралство, не просто самия режим на контролираните чуждестранни дружества.

                  2.

                  С второто основание се твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или допуска явна грешка в преценката като възприема неподходящ подход при анализа на режима на контролираните чуждестранни дружества. В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията греши като разглежда разпоредбите от глава 9 от част 9A от Закона от 2010 г. за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) като форма на дерогация от общия режим на данъчно облагане по глава 5 от нето.

                  3.

                  С третото основание се твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, като приема в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност е налице, тъй като тези предприятия в сходно от правна и фактическа страна положение са третирани различно.

                  4.

                  С четвъртото основание се твърди, че освобождаването в размер на 75 % по член 371 ID от Закона от 2010 г. за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) е обосновано от естеството и общата структура на данъчната система..

                  5.

                  С петото основание се твърди, че налагането на данъчна тежест на контролираните чуждестранни дружества, отговарящи на условията за освобождаване в споменатата глава 9 като клас ще наруши свободата на установяване на жалбоподателите в нарушение на член 49 ДФЕС.

                  6.

                  С шестото основание се твърди, че има явна грешка в преценката във връзка с освобождаването в размер на 75 % и въпроса за фиксираното съотношение.

                  7.

                  Със седмото основание се твърди, че Решението на Комисията не е съобразено с общия принцип на правото на ЕС на недопускане на дискриминация или на равенство.

                  8.

                  С осмото основание:се твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото, като е приложила по аналогия или като прави необоснована се позовава на разпоредбите на Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1), която не е била приложима ratione temporis.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело T-789/19: Жалба, подадена на 14 ноември 2019 г. — Moerenhout и др./Комисия

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/76

      Жалба, подадена на 14 ноември 2019 г. — Moerenhout и др./Комисия
      (Дело T-789/19)
      (2020/C 45/61)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Tom Moerenhout (Humbeek, Белгия) и шестима други жалбоподатели (представител: G. Devers, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени обжалваното решение,

                  —

                  Да осъди Комисията да заплати изцяло съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата срещу решение C(2019) 6390 окончателен на Комисията от 4 септември 2019 г., с което се отказва да бъде регистрирана предложената гражданска инициатива под надслов „Осигуряване на съответствие на общата търговска политика с Договорите на ЕС и с международното право“ (ОВ 2019, L 241, стр. 12), жалбоподателите изтъкват четири основания.

                  1.

                  С първото основание се твърди нарушение на член 41, параграф 1 от Хартата на основните права, както и на член 4, параграфи 1 и 2 от Регламент № 211/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година относно гражданската инициатива (ОВ 2011, L 65, стр. 1), тъй като Комисията изопачила предложената гражданска инициатива.

                  2.

                  С второто основание се твърди нарушение на член 4, параграф 3, втора алинея от Регламент 211/2011, тъй като Комисията нарушила задължението си за мотивиране на обжалваното решение.

                  3.

                  С третото основание се твърди нарушение на член 4, параграф 2, буква б) от Регламент № 211/2011, тъй като Комисията е приела, че действието, което се цели с предложената гражданска инициатива, може да бъде прието единствено на основание член 215 ДФЕС, тъй като посоченото действие очевидно попада в обхвата на общата търговска политика.

                  4.

                  С четвъртото основание се твърди нарушение на член 4, параграф 2, буква б) от Регламент № 211/2011, тъй като Комисията е пренебрегнала други прави основания, към които очевидно се отнася предложената ЕГИ, а именно член 43, параграф 2 ДФЕС и член 114 ДФЕС.


title: Дело T-798/19: Жалба, подадена на 18 ноември 2019 г. — Bennahmias/Парламент

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/77

      Жалба, подадена на 18 ноември 2019 г. — Bennahmias/Парламент
      (Дело T-798/19)
      (2020/C 45/62)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jean-Luc Bennahmias (Марсилия, Франция) (представители: J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux, и M. Ganilsy, avocats)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени решението на генералния секретар на Европейския парламент от 16 септември 2019 г.,

                  —

                  Да отмени дебитно известие № 2019-1599, с което се разпорежда събиране на сумата от 29 806 EUR,

                  —

                  Да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е изведено от недостатъчна мотивираност на обжалваното решение, доколкото съображенията на генералния секретар на Европейския парламент били двусмислени и доколкото не се посочвало в каква степен представените документи не представлявали доказателство за работа.

                  2.

                  Второто основание е изведено от грешка в преценката на обжалваното решение, доколкото възприетите фактически обстоятелства от генералния секретар на Европейския парламент били неточни.

                  3.

                  Третото основание е изведено от изместване на доказателствената тежест. В това отношение, жалбоподателят смята, че не е длъжен да представя доказателства за работата на парламентарния си асистент, а напротив, че Парламентът е длъжен да докаже обратното.

                  4.

                  Четвъртото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност, доколкото исканата от жалбоподателя сума предполагала, че парламентарният асистент никога не е работил за жалбоподателя.


title: Дело T-799/19: Жалба, подадена на 18 ноември 2019 г. — Bennahmias/Парламент

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/78

      Жалба, подадена на 18 ноември 2019 г. — Bennahmias/Парламент
      (Дело T-799/19)
      (2020/C 45/63)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jean-Luc Bennahmias (Марсилия, Франция) (представители: J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux, и M. Ganilsy, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени решението на генералния секретар на Европейския парламент от 16 септември 2019 г.,

                  —

                  Да отмени дебитно известие № 2019-1598, с което се разпорежда събиране на сумата от 15 105 EUR,

                  —

                  Да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е изведено от недостатъчна мотивираност на обжалваното решение, доколкото съображенията на генералния секретар на Европейския парламент били двусмислени и доколкото не се посочвало в каква степен представените документи не представлявали доказателство за работа.

                  2.

                  Второто основание е изведено от грешка в преценката на обжалваното решение, доколкото възприетите фактически обстоятелства от генералния секретар на Европейския парламент били неточни.

                  3.

                  Третото основание е изведено от изместване на доказателствената тежест. В това отношение, жалбоподателят смята, че не е длъжен да представя доказателства за работата на парламентарния си асистент, а напротив, че Парламентът е длъжен да докаже обратното.

                  4.

                  Четвъртото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност, доколкото исканата от жалбоподателя сума предполагала, че парламентарният асистент никога не е работил за жалбоподателя.


title: Дело T-800/19: Жалба, подадена на 20 ноември 2019 г. — Austria Tabak/EUIPO – Mignot & De Block (AIR)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/79

      Жалба, подадена на 20 ноември 2019 г. — Austria Tabak/EUIPO – Mignot & De Block (AIR)
      (Дело T-800/19)
      (2020/C 45/64)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Austria Tabak GmbH (Виена, Австрия) (представители: J. Gracia Albero и R. Ahijón Lana, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Mignot & De Block BV (Айндховен, Нидерландия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „AIR“ – марка на Европейския съюз № 2 309 110

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 16 септември 2019 г. по преписка R 1665/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски по настоящото производство, производството пред отдела по споровете и четвърти апелативен състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 58, параграф 1, буква а) във връзка с член 18, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-802/19: Жалба, подадена на 19 ноември 2019 г. — Kisscolor Living/EUIPO – Teoxane (KISS COLOR)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/79

      Жалба, подадена на 19 ноември 2019 г. — Kisscolor Living/EUIPO – Teoxane (KISS COLOR)
      (Дело T-802/19)
      (2020/C 45/65)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Kisscolor Living GmbH (Бад Хомбург, Германия) (представител: T. Büttner, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Teoxane SA (Женева, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „KISS COLOR“ в бяло и червено — заявка за регистрация № 16 396 996

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 16 септември 2019 г. по преписка R 2167/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело T-810/19: Жалба, подадена на 25 ноември 2019 г. — Victoria’s Secret Stores Brand Management/EUIPO – Yiwu Dearbody Cosmetics (BODYSECRETS)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/81

      Жалба, подадена на 25 ноември 2019 г. — Victoria’s Secret Stores Brand Management/EUIPO – Yiwu Dearbody Cosmetics (BODYSECRETS)
      (Дело T-810/19)
      (2020/C 45/67)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Victoria’s Secret Stores Brand Management, Inc. (Рейнолдсбърг, Охайо, Съединени щати) (представител: J. Dickerson, Solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Yiwu Dearbody Cosmetics Co.Ltd (Yiwu City, Китай)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „BODYSECRETS“ — марка на Европейския съюз № 13 921 978

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 5 септември 2019 г. по преписка R 2422/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да разреши обявяването за недействителна на регистрацията на марка на Европейския съюз № 13 921 978,

                  —

                  да осъди притежателя да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, букви б), в) и г) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-820/19: Жалба, подадена на 3 декември 2019 г. — Totalizator Sportowy/EUIPO – Lottoland Holdings (LOTTOLAND)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/82

      Жалба, подадена на 3 декември 2019 г. — Totalizator Sportowy/EUIPO – Lottoland Holdings (LOTTOLAND)
      (Дело T-820/19)
      (2020/C 45/68)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Totalizator Sportowy sp. z o.o. (Варшава, Полша) (представител: B. Matusiewicz-Kulig, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Lottoland Holdings Ltd (Ocean Village, Гибралтар)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „LOTTOLAND“ – марка на Европейския съюз № 11 369 981

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 2 октомври 2019 г. по преписка R 97/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта, в която обявява, че марка на Европейския съюз № 11 369 981„LOTTOLAND“ остава в сила за всички услуги от клас 42, за които е регистрирана спорната марка,

                  —

                  да измени обжалваното решение като обяви марка на Европейския съюз № 11 369 981„LOTTOLAND“ за изцяло недействителна, включително за услугите от клас 42, за които е регистрирана спорната марка,

            при условията на евентуалност,

                  —

                  да върне преписката на EUIPO за ново разглеждане,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Тълкуване на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 5 от Делегиран Регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията от 5 март 2018 година за допълнение на Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета относно марката на Европейския съюз, и за отмяна на Делегиран регламент (ЕС) 2017/1430.


title: Дело T-825/19: Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. — Tazzetti/Комисия

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/83

      Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. — Tazzetti/Комисия
      (Дело T-825/19)
      (2020/C 45/69)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Tazzetti SpA (Волпиано, Италия) (представители: M. Condinanzi, E. Ferrero и C. Vivani, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (писмо) ARES (2019) 6014426 на Европейската Комисия от 27 септември 2019 г. с адресат жалбоподателя, Решение (писмо) ARES (2019) 6024220 на Европейската Комисия от 27 септември 2019 г. с адресат жалбоподателя, Решение (писмо) ARES (2019) 6048224 на Европейската Комисия от 30 септември 2019 г. с адресат Tazzetti SA, Решение (писмо) ARES (2019) 6871575 с адресат Tazzetti SpA, както и на последващите актове, и ако е необходимо и след установяване на незаконосъобразността — по смисъла на член 277 ДФЕС — на Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/661 на Комисията от 25 април 2019 година за осигуряване на доброто функциониране на електронния регистър за квоти за пускане на пазара на флуоровъглеводороди (ОВ L 112, 2019 г., стр. 11), и по-специално на член 7 от този регламент, да обяви неприложимостта и в резултат на това да отмени горепосочените решения за прилагане на същия регламент,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква седем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 16, параграфи 1, 3 и 5, на член 17 и на приложения V и VI към Регламент (ЕС) 517/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за флуорсъдържащите парникови газове и за отмяна на Регламент (ЕО) № 842/2006 (ОВ L 150, 2014 г., стр. 195), нарушение на член 291 ДФЕС и на понятието „мерки за изпълнение“, допусната в случая злоупотреба с власт, нарушение на член 296 ДФЕС и на задължението за мотивиране, както и нарушение на принципа на пропорционалност.

                  2.

                  Второ основание: нарушение с член 7 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/661 на Комисията от 25 април 2019 година за осигуряване на доброто функциониране на електронния регистър за квоти за пускане на пазара на флуоровъглеводороди (ОВ L 112, 2019 г., стр. 11) на членове 15 и 16 от Регламент (ЕС) 517/2014 от 16 април 2014 г. и последващата му инцидентна неприложимост.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че посоченият член 7 нарушава членове 15 и 16 от Регламент (ЕС) 517/2014, тъй като позволява да не се разпределят на традиционния оператор (Incumbent) — дъщерно дружество на единствения декларатор, квотите, изчислени въз основа на собствените му референтни стойности, тоест разпределя тези квоти само на единствения декларатор, който има един и същ действителен собственик с първия традиционен оператор (Incumbent).

                  3.

                  Трето основание: нарушение на основните принципи на правния ред на Съюза в областта на собствеността и правото на стопанска инициатива, на член 6 ДЕС във връзка с членове 6, 16 и 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на член 1 от Първия допълнителен протокол към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и на член 11 ДФЕС. Изтъква се и злоупотреба с власт.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че като лишават неоснователно дъщерното дружество на жалбоподателя от квоти за флуоровъглеводороди, на които то има право въз основа на собствените си референтни стойности, решенията на Комисията нарушават основни права на жалбоподателя. Когато разпоредбите на Регламента за изпълнение целят да ограничат/забранят разпределянето на квоти на нови играчи (New Entrants), които преди това не са били активни на пазара, прилагането на тези разпоредби от Комисията спрямо дъщерното дружество на жалбоподателя (и следователно спрямо самия жалбоподател) е опорочено от злоупотреба с власт. Посочените пороци и мотиви са валидни и когато квотите, които се полагат на дъщерното дружество на жалбоподателя, трябва да се считат за разпределени на жалбоподателя като единствен декларатор.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа на пропорционалност и на задължението за мотивиране във връзка с този принцип.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че начинът, по който е приложен член 7 от Регламент за изпълнение 2019/661 далеч надхвърля изискваното и необходимото за постигане на целите на правната уредба, а именно по-добро и по-ефективно използване на електронния регистър. Посочените пороци и мотиви са валидни и когато квотите, които се полагат на дъщерното дружество на жалбоподателя, трябва да се считат за разпределени на жалбоподателя като единствен декларатор: в този случай влиянието на решенията върху стопанската организация на групата, за която е отговорен жалбоподателят, със съответните балансови и данъчни последици, наред с икономическите, по никакъв начин не изглеждат обосновани и разумни с оглед на целите, преследвани от правната уредба.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на членове 49 и следващите и на членове 63 и следващите ДФЕС.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че вредата за дейността на жалбоподателя, причинена с отказа на квоти на неговото дъщерно дружество, дори когато квотите са разпределени на него самия, представлява нарушение на основните свободи на вътрешния пазар, като свободата на установяване и свободното движение на капитали, тъй като жалбоподателят е италианско дружество, което е упражнило правото си на установяване и на свободно движение на капитали, гарантирани от правото на Европейския съюз, за да придобие испанско дружество с цел да осъществява на този пазар част от стопанската си дейност.

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на принципите на оправданите правни очаквания, на правна сигурност и на забрана на прилагане с обратно действие на разпоредбите, които предоставят индивидуални права.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че жалбоподателят има право да организира собствената си стопанска дейност и тази на групата от дъщерни дружества въз основа на разумни предвиждания за рентабилността, произтичащи от перспективата за квоти, генерирана от референтните стойности, (включително) на собственото му испанско дъщерно дружество. Решението да не се разпределят квоти на Tazzetti SA накърнява тези принципи и нарушава задължението за мотивиране, предвидено в член 296 ДФЕС, тъй като липсва всякакво обяснение за избора на Комисията и не е налице каквато и да било хипотеза на претегляне на интереси. Нарушението е налице и когато квотите на собственото му испанско дъщерно дружество са разпределени на жалбоподателя като единствен декларатор.

                  7.

                  Седмо основание: нарушение на принципа на равно третиране.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че обжалваните решения поставя Tazzetti SA в положение, което не се различава от запазеното за новите играчи (New Entants) на пазара, макар собственото дъщерно дружество на жалбоподателя —Tazzetti SA, подобно на самия жалбоподател, да е традиционен оператор (Incumbent), който отдавна притежава консолидирано пазарно присъствие.


title: Дело T-826/19: Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. — Tazzetti/Комисия

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/85

      Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. — Tazzetti/Комисия
      (Дело T-826/19)
      (2020/C 45/70)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Tazzetti, SA (Мадрид, Испания) (представители: M. Condinanzi, E. Ferrero и C. Vivani, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви за недействителни обжалваните решения, след като установи тяхната незаконосъобразност и евентуално след като остави без приложение Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/661, и по-специално на член 7 от този регламент,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалба за отмяна на Решение (писмо) ARES (2019) 6048224 на Европейската Комисия от 30 септември 2019 г. с адресат жалбоподателя, на Решение (писмо) ARES (2019) 6014426 на Европейската Комисия от 27 септември 2019 г. с адресат Tazzetti S.p.A., на Решение (писмо) ARES (2019) 6024220 на Европейската Комисия от 27 септември 2019 г. с адресат Tazzetti S.p.A., както и на последващите актове, и ако е необходимо и след установяване на незаконосъобразността — по смисъла на член 277 ДФЕС — на Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/661 на Комисията от 25 април 2019 година за осигуряване на доброто функциониране на електронния регистър за квоти за пускане на пазара на флуоровъглеводороди (ОВ L 112, 2019 г., стр. 11), и по-специално на член 7 от този регламент, да обяви неприложимостта и в резултат на това да отмени горепосочените решения за прилагане на същия регламент.
      Основанията и основните доводи са сходни с посочените по дело T-825/19, Tazzetti/Комисия.


title: Дело T-833/19: Жалба, подадена на 6 декември 2019 г. — Grammer/EUIPO (Изображение на геометрична фигура)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/85

      Жалба, подадена на 6 декември 2019 г. — Grammer/EUIPO (Изображение на геометрична фигура)
      (Дело T-833/19)
      (2020/C 45/71)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Grammer AG (Амберг, Германия) (представители: J. Bühling и D. Graetsch, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на геометрична фигура) — заявка за регистрация № 15 389 621

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 19 септември 2019 г. по преписка R 1478/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-834/19: Жалба, подадена на 5 декември 2019 г. — e*Message Wireless Information Services/EUIPO — Apple (e*message)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/86

      Жалба, подадена на 5 декември 2019 г. — e*Message Wireless Information Services/EUIPO — Apple (e*message)
      (Дело T-834/19)
      (2020/C 45/72)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: e*Message Wireless Information Services GmbH (Берлин, Германия) (представител: A. Hotz, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Apple Inc. (Купертино, Калифорния, САЩ)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „e*message“ в жълто-оранжев и черен цвят — марка на Европейския съюз № 1 548 619

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 10 септември 2019 г. по преписка R 2454/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отмени решение № 13 800 C на отдела по отмяна на EUIPO от 25 октомври 2018 г.,

                  —

                  да отхвърли искането от 22 септември 2016 г. за обявяване на марка на Европейския съюз № 1 548 619 за недействителна,

                  —

                  да осъди EUIPO, а също и другата страна в производството пред апелативния състав, ако тя встъпи в производството пред Общия съд, да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и на член 2, първо изречение ДЕС във връзка с член 1, параграф 2 ДФЕС (принцип на правовата държава и принцип на законност),

                  —

                  нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради неправилно прилагане на сегашното тълкуване на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета спрямо момента на подаване на заявката за спорната марка на Съюза и поради непълнота на констатациите във връзка с тълкуването на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета към момента на подаване на заявката,

                  —

                  нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква в), както и на член 64, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради непълнота на фактическите констатации във връзка с търговската практика към момента на подаване на заявката и във връзка с наличието на ниски изисквания по отношение на доказването и установяването на абсолютна пречка за регистрация към момента на подаване на заявката при отдавна проведена процедура по регистрация,

                  —

                  нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради неправилна преценка на фигуративните компоненти на спорната марка на Съюза и непълнота на фактическите констатации във връзка с момента на подаване на заявката,

                  —

                  нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради неправилна преценка на отличителния характер и непълнота на фактическите констатации във връзка с момента на подаване на заявката,

                  —

                  нарушение на член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 1 от първия допълнителен протокол към ЕКПЧ във връзка с член 6, параграфи 1—3 ДЕС и член 2, параграф 1 ДФЕС, както и на общия принцип за защита на оправданите правни очаквания и правна сигурност (член 2, първо изречение ДЕС) поради неправилно оттегляне на благоприятен законосъобразен административен акт,

                  —

                  нарушение на член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 1 от първия допълнителен протокол към ЕКПЧ във връзка с член 6, параграфи 1—3 ДЕС и член 2, параграф 1 ДФЕС, както и на общия принцип за защита на оправданите правни очаквания и правна сигурност (член 2, първо изречение ДЕС) поради неправилна отмяна на благоприятен незаконосъобразен административен акт.


title: Дело T-836/19: Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. — Première Vision/EUIPO – Vente-Privee.com (PV)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/87

      Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. — Première Vision/EUIPO – Vente-Privee.com (PV)
      (Дело T-836/19)
      (2020/C 45/73)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Première Vision (Лион, Франция) (представител: C. Champagner Katz, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Vente-Privee.com SA (Париж, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „PV“ – Заявка за регистрация № 13 999 578

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение от 3 октомври 2019 г. на първи апелативен състав на EUIPO по преписка R 2125/2018-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да осъди EUIPO и евентуално страната, подала възражението, да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-838/19: Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. — Koopman International/EUIPO — Tinnus Enterprises и Mystic Products Import & Export (Устройство за разпределение на флуиди)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/88

      Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. — Koopman International/EUIPO — Tinnus Enterprises и Mystic Products Import & Export (Устройство за разпределение на флуиди)
      (Дело T-838/19)
      (2020/C 45/74)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Koopman International BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: B. van Werven, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Tinnus Enterprises LLC (Плейноу, Тексас, Съединени щати) и Mystic Products Import & Export, SL (Бадалона, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: Tinnus Enterprises

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Европейския съюз № 1431 829-0006

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 18 септември 2019 г. по преписка R 1005/2018-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, с което се спира производството по обжалване пред апелативния състав, и да разпореди посоченото производство да бъде продължено,

                  —

                  да съедини с настоящото дело отнасящите се до преписки R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1010/2018-3 и R 1009/2018-3 дела пред Общия съд, образувани по жалби на Koopman International, подадени едновременно с разглежданата жалба, и

                  —

                  да осъди Tinnus Enterprises да заплати съдебните разноски и разходите на Koopman International.

         Изложени основания

                  —

                  Апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „правна сигурност“,

                  —

                  апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „процесуална икономия“,

                  —

                  апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „добра администрация“ и

                  —

                  апелативният състав не е претеглил правилно интересите на всички страни.


title: Дело T-839/19: Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. — Koopman International/EUIPO — Tinnus Enterprises и Mystic Products Import & Export (Fluid distribution equipement)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/89

      Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. — Koopman International/EUIPO — Tinnus Enterprises и Mystic Products Import & Export (Fluid distribution equipement)
      (Дело T-839/19)
      (2020/C 45/75)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Koopman International BV (Амстердам, Нидерландия) (представител: B. van Werven, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Други страни в производството пред апелативния състав: Tinnus Enterprises LLC (Плано, Тексас, Съединени щати) и Mystic Products Import & Export, SL (Бадалона, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: Tinnus Enterprises

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Европейския съюз № 1431 829-0002

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 18 септември 2019 г. по преписка R 1006/2018-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, с което се спира производството по обжалване пред апелативния състав, и да разпореди посоченото производство да бъде продължено,

                  —

                  да съедини с настоящото дело отнасящите се до преписки R 1008/2018-3, R 1005/2018 3, R 1010/2018-3 и R 1009/2018-3 дела пред Общия съд, образувани по жалби на Koopman International, подадени едновременно с разглежданата жалба, и

                  —

                  да осъди Tinnus Enterprises да заплати съдебните разноски и разходите на Koopman International.

         Изложени основания

                  —

                  Апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „правна сигурност“,

                  —

                  апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „процесуална икономия“,

                  —

                  апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „добра администрация“ и

                  —

                  апелативният състав не е претеглил правилно интересите на всички страни.


title: Дело T-840/19: Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. — Koopman International/EUIPO — Tinnus Enterprises и Mystic Products Import & Export (Устройство за разпределение на флуиди)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/90

      Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. — Koopman International/EUIPO — Tinnus Enterprises и Mystic Products Import & Export (Устройство за разпределение на флуиди)
      (Дело T-840/19)
      (2020/C 45/76)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Koopman International BV (Амстердам, Нидерландия) (представител: B. van Werven, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Tinnus Enterprises LLC (Плейноу, Тексас, Съединени щати) и Mystic Products Import & Export, SL (Бадалона, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: Tinnus Enterprises

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Европейския съюз № 1431 829-0005

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 18 септември 2019 г. по преписка R 1008/2018-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, с което се спира производството по обжалване пред апелативния състав, и да разпореди посоченото производство да бъде продължено,

                  —

                  да съедини с настоящото дело отнасящите се до преписки R 1006/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 и R 1009/2018-3 дела пред Общия съд, образувани по жалби на Koopman International, подадени едновременно с разглежданата жалба, и

                  —

                  да осъди Tinnus Enterprises да заплати съдебните разноски и разходите на Koopman International.

         Изложени основания

                  —

                  Апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „правна сигурност“,

                  —

                  апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „процесуална икономия“,

                  —

                  апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „добра администрация“ и

                  —

                  апелативният състав не е претеглил правилно интересите на всички страни.


title: Дело T-841/19: Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. — Koopman International/EUIPO — Tinnus Enterprises и Mystic Products Import & Export (Устройство за разпределение на флуиди)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/91

      Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. — Koopman International/EUIPO — Tinnus Enterprises и Mystic Products Import & Export (Устройство за разпределение на флуиди)
      (Дело T-841/19)
      (2020/C 45/77)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Koopman International BV (Амстердам, Нидерландия) (представител: B. van Werven, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Tinnus Enterprises LLC (Плейноу, Тексас, Съединени щати) и Mystic Products Import & Export, SL (Бадалона, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: Tinnus Enterprises

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Европейския съюз № 1431 829-0008

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 18 септември 2019 г. по преписка R 1009/2018-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, с което се спира производството по обжалване пред апелативния състав, и да разпореди посоченото производство да бъде продължено,

                  —

                  да съедини с настоящото дело отнасящите се до преписки R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 и R 1010/2018-3 дела пред Общия съд, образувани по жалби на Koopman International, подадени едновременно с разглежданата жалба, и

                  —

                  да осъди Tinnus Enterprises да заплати съдебните разноски и разходите на Koopman International.

         Изложени основания

                  —

                  Апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „правна сигурност“,

                  —

                  апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „процесуална икономия“,

                  —

                  апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „добра администрация“ и

                  —

                  апелативният състав не е претеглил правилно интересите на всички страни.


title: Дело T-842/19: Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. — Koopman International/EUIPO — Tinnus Enterprises и Mystic Products (Устройство за разпределение на флуиди)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/92

      Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. — Koopman International/EUIPO — Tinnus Enterprises и Mystic Products (Устройство за разпределение на флуиди)
      (Дело T-842/19)
      (2020/C 45/78)
      Език на жалбата: английски.

         Страни

         Жалбоподател: Koopman International BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: B. van Werven, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Tinnus Enterprises LLC (Плейноу, Тексас, Съединени щати) и Mystic Products Import & Export, SL (Бадалона, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: Tinnus Enterprises

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Европейския съюз № 1431 829-0007

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 18 септември 2019 г. по преписка R 1010/2018-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, с което се спира производството по обжалване пред апелативния състав, и да разпореди посоченото производство да бъде продължено,

                  —

                  да съедини с настоящото дело отнасящите се до преписки R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 и R 1009/2018-3 дела пред Общия съд, образувани по жалби на Koopman International, подадени едновременно с разглежданата жалба, и

                  —

                  да осъди Tinnus Enterprises да заплати съдебните разноски и разходите на Koopman International.

         Изложени основания

                  —

                  Апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „правна сигурност“,

                  —

                  апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „процесуална икономия“,

                  —

                  апелативният състав не е извършил правилна преценка и не е приложил правилно критерия „добра администрация“ и

                  —

                  апелативният състав не е претеглил правилно интересите на всички страни.


title: Дело T-843/19: Жалба, подадена на 12 декември 2019 г. — Correia/CESE

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/93

      Жалба, подадена на 12 декември 2019 г. — Correia/CESE
      (Дело T-843/19)
      (2020/C 45/79)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Paula Correia (Волюве-Сент-Етиен, Белгия) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, адвокати)

         Ответник: Европейският икономически и социален комитет

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

            и вследствие на това:

                  —

                  да отмени решението, постановено на неизвестна дата, за което жалбоподателката е узнала на 12 април 2019 г., с което ѝ се отказва повишаване/прекласиране за 2019 г.,

                  —

                  да разпореди да ѝ бъде изплатено обезщетение за неимуществени вреди, определени по справедливост на 2 000 EUR,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателката изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е изведено от нарушение на процесуалните гаранции, предвидени в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз и от нарушение на принципа за недопускане на дискриминация. Жалбоподателката изтъква, че начинът, по който Европейския икономически и социален комитет взема решенията за повишаване и прекласиране на срочно наетите служители от секретариатите на групите и, по-конкретно секретариата на група I, накърнява процесуалните гаранции, предвидени в член 41 от Хартата на основните права. Такъв по-специално е случаят с решението за отказ от повишаване/прекласиране на жалбоподателката за 2019 г. и други години. В действителност, това решение на първо място е лишено от каквито и било мотиви. На следващо място, нито един текст, общо решение или съобщение до жалбоподателката или в по-общ смисъл до групите или до група I не посочва какви са възприетите и прилагани критерии, за да се определят онези срочно наети служители, които да бъдат повишени в степен или прекласирани. Липсата на критерии, на гаранции за равнопоставеност, за информиране и мотивиране в още по-голяма степен противоречи на изискванията на член 41 от Хартата на основните права, поради което определени служители от секретариата и по-специално от секретариата на група I много бързо напредват в кариерата си, а други — твърде бавно, подобно на жалбоподателката.

                  2.

                  Второто основание е изведено от нарушение на принципа на правна сигурност. Жалбоподателката поддържа, че макар Европейският икономически и социален комитет да разполага с правомощие за преценка за определяне на критериите и условията за прилагане на член 10 от Условията за работа на другите служители на Европейските общности, тези критерии и условия трябва да гарантират изискваната от правото на Съюза степен на предвидимост и, по-специално зачитането на принципа на правна сигурност. Случаят обаче не е такъв, ако не са налице критерии, позволяващи на срочно наетите служители да узнаят как и при какви условия ще получат повишение или ще бъдат прекласирани, водещо до сключване на допълнително споразумение към трудовия им договор.

                  3.

                  Третото основание е изведено от явна грешка при преценката. Според жалбоподателката прегледът на докладите ѝ за оценка от последното ѝ повишение през 2016 г. води до заключението, че решението да ѝ бъде отказано повишение за 2019 г. е опорочено от явна грешка при преценката.

                  4.

                  Четвъртото основание е изведено от нарушение на задължението за полагане на грижа. Жалбоподателката счита, че интересите ѝ не са взети предвид, при положение че органът, оправомощен да сключва договори за наемане на работа, решава кои служители да бъдат повишени или прекласирани.


title: Дело T-844/19: Жалба, подадена на 12 декември 2019 г. — Apologistics/EUIPO – Peikert (discount-apotheke.de)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/94

      Жалба, подадена на 12 декември 2019 г. — Apologistics/EUIPO – Peikert (discount-apotheke.de)
      (Дело T-844/19)
      (2020/C 45/80)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Apologistics GmbH (Марклеберг, Германия) (представител: H. Hug, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Franz Michael Peikert (Офенбах, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „discount-apotheke.de“ в светлозелено, тъмнозелено и бяло — заявка за регистрация № 14 678 007

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 10 октомври 2019 г. по преписка R 2309/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и решението на отдела по споровете от 5 октомври 2018 г.,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело T-847/19: Жалба, подадена на 13 декември 2019 г. — X-cen-tek/EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/95

      Жалба, подадена на 13 декември 2019 г. — X-cen-tek/EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX)
      (Дело T-847/19)
      (2020/C 45/81)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Варденбург, Германия) (представител: H. Hillers, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Altenloh, Brinck & Co. GmbH & Co. KG (Енепетал, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „PAX“ — заявка за регистрация № 16 487 803

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 27 септември 2019 г. по преписка R 2324/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-858/19: Жалба, подадена на 18 декември 2019 г. — easyCosmetic Swiss/EUIPO – U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations (easycosmetic)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/96

      Жалба, подадена на 18 декември 2019 г. — easyCosmetic Swiss/EUIPO – U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations (easycosmetic)
      (Дело T-858/19)
      (2020/C 45/82)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: easyCosmetic Swiss GmbH (Баар, Швейцария) (представители: D. Terheggen и S. E. Sullivan, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations GmbH (Бад Наухайм, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „easycosmetic“ — заявка за регистрация № 13 801 675

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 4 октомври 2019 г. по преписка R 973/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

      Нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-16/18: Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Michael Dobersberger/Magistrat der Stadt Wien (Преюдициално запитване — Членове 56 ДФЕС и 57 ДФЕС — Свободно предоставяне на услуги — Директива 96/71/ЕО — Приложимост — Член 1, параграф 3, буква а) — Командироване на работници в рамките на предоставянето на услуги — Предоставяне на услуги на борда на международни влакове — Национална правна уредба, налагаща административни задължения във връзка с командироването на работници)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/2

      Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Michael Dobersberger/Magistrat der Stadt Wien
      (Дело C-16/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Членове 56 ДФЕС и 57 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Директива 96/71/ЕО - Приложимост - Член 1, параграф 3, буква а) - Командироване на работници в рамките на предоставянето на услуги - Предоставяне на услуги на борда на международни влакове - Национална правна уредба, налагаща административни задължения във връзка с командироването на работници)
      (2020/C 61/02)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Michael Dobersberger

         Ответник: Magistrat der Stadt Wien

         Диспозитив

      Член 1, параграф 3, буква а) от Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги трябва да се тълкува в смисъл, че не обхваща предоставянето в рамките на договор, сключен между предприятие, което е установено в държава членка, и предприятие, което е установено в друга държава членка и е договорно обвързано с установен в същата държава членка железопътен оператор, на бордни услуги, услуги по почистване или ресторантьорски услуги за пътниците, извършвани от наети работници на първото предприятие или от работници, предоставени на разположение на първото предприятие от предприятие, което също е установено в първата държава членка, в международни влакове, преминаващи през втората държава членка, ако тези работници извършват значителна част от работата, присъща за посочените услуги, на територията на първата държава членка и ако там започва или приключва изпълнението на служебните им задължения.

         (1)  ОВ C 123, 9.4.2018 г.


title: Дело C-752/18: Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Deutsche Umwelthilfe eV/Freistaat Bayern (Преюдициално запитване — Околна среда — Член 6, член 47, първа алинея и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Директива 2008/50/ЕО — Атмосферно замърсяване — Качество на атмосферния въздух — План за качеството на въздуха — Пределно допустими стойности за азотния диоксид — Задължение да се вземат подходящи мерки, за да се осигури минимален период на надхвърляне — Задължение на националните юрисдикции да вземат всички необходими мерки — Отказ от страна на регионално правителство да изпълни съдебно разпореждане — Принудителна мярка задържане, която се възнамерява спрямо високопоставени политически представители или висши длъжностни лица в съответната провинция — Ефективна съдебна защита — Право на лична свобода — Правно основание — Пропорционалност)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/17

      Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Deutsche Umwelthilfe eV/Freistaat Bayern
      (Дело C-752/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Член 6, член 47, първа алинея и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Директива 2008/50/ЕО - Атмосферно замърсяване - Качество на атмосферния въздух - План за качеството на въздуха - Пределно допустими стойности за азотния диоксид - Задължение да се вземат подходящи мерки, за да се осигури минимален период на надхвърляне - Задължение на националните юрисдикции да вземат всички необходими мерки - Отказ от страна на регионално правителство да изпълни съдебно разпореждане - Принудителна мярка задържане, която се възнамерява спрямо високопоставени политически представители или висши длъжностни лица в съответната провинция - Ефективна съдебна защита - Право на лична свобода - Правно основание - Пропорционалност)
      (2020/C 61/20)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Umwelthilfe eV

         Ответник: Freistaat Bayern

         Диспозитив

      Правото на Съюза, и по-специално член 47, първа алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства, които се характеризират с упорития отказ от страна на национален орган да изпълни съдебно решение, с което му се разпорежда да изпълни ясно, точно и безусловно задължение, произтичащо от това право, и по-специално от Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа, компетентната национална юрисдикция трябва да постанови принудителна мярка задържане спрямо длъжностни лица, които изпълняват функция, свързана с упражняването на публична власт, когато в разпоредбите на вътрешното право съществува правно основание за приемането на такава принудителна мярка, което е достатъчно достъпно, точно и предвидимо в прилагането си, и при положение че ограничението на гарантирано в член 6 от Хартата на основните права право на свобода, което би настъпило поради това постановяване, е в съответствие с другите условия, предвидени в това отношение в член 52, параграф 1 от Хартата. При липсата на такова правно основание във вътрешното право обаче правото на Съюза не оправомощава тази юрисдикция да прилага такава мярка.

         (1)  ОВ C 54, 11.2.2019 г.


title: Дело C-428/19: Преюдициално запитване от Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 4 юни 2019 г. — OL и др./Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.

text:
               23.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/5

      Преюдициално запитване от Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 4 юни 2019 г. — OL и др./Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.
      (Дело C-428/19)
      (2020/C 95/04)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Ищци: OL, PM и RO

         Ответник: Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 1, параграф 1 от Директива 96/71/ЕО (1) във връзка с членове 3 и 5 от нея и с членове 285 и 299 от Кодекса на труда да се тълкува в смисъл, че нарушаването на тази директива и на френското законодателство относно минималната работна заплата може да бъде изтъквано от унгарски работници срещу техните унгарски работодатели в рамките на производство, образувано пред унгарските съдилища?

                  2)

                  Трябва ли да се разглеждат като част от работната заплата командировъчните пари, предназначени за покриване на разходите, направени по време на командироване на работника в чужбина?

                  3)

                  Противоречи ли на член 10 от Регламент 561/2006/ЕО (2) практиката, съгласно която в случай на икономия, определена в зависимост от изминатото разстояние и потреблението на гориво, работодателят въз основа на определена формула изплаща на водача на превозното средство добавка, която не е част от предвидената в трудовия договор работна заплата и върху която не се заплащат данъци, нито осигурителни вноски?
                  Във всеки случай икономията на гориво подтиква водачите да управляват превозните си средства по начин, който би могъл да застраши пътната безопасност (например, като се движат възможно най-дълго време на свободна скорост при спускане).

                  4)

                  Трябва ли да се прилага Директива 96/71/ЕО спрямо международния превоз на товари, особено като се има предвид, че Европейската комисия е образувала производство за установяване на неизпълнение на задължения от Франция и Германия поради прилагането на законодателството относно минималната работна заплата в сектора на автомобилния превоз?

                  5)

                  В случай че не е била транспонирана в националното право, може ли дадена директива сама по себе си да породи задължения за частноправен субект и следователно сама по себе си да представлява основание за иск срещу частноправен субект във връзка със спор пред национален съд?

         (1)  Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (OB L 18, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29).

         (2)  Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета (ОВ L 102, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214).


title: Дело C-564/19: Преюдициално запитване от Pesti Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 24 юли 2019 г. — Наказателно производство срещу IS

text:
               23.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/6

      Преюдициално запитване от Pesti Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 24 юли 2019 г. — Наказателно производство срещу IS
      (Дело C-564/19)
      (2020/C 95/05)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Pesti Központi Kerületi Bíróság

         Страна в главното производство

         Подсъдим: IS

         Преюдициални въпроси

                  1.A

                  Трябва ли член 6, параграф 1 ДЕС и член 5, параграф 2 от Директива 2010/64/ЕС (1) да се тълкуват в смисъл, че за да гарантира правото на справедлив съдебен процес на подсъдимите, които не владеят езика на производството, държавата членка трябва да състави регистър на независими устни и писмени преводачи с необходимата квалификация или, при липса на такъв, да гарантира по друг начин възможността за упражняване на контрол върху адекватното качество на устния превод в съдебното производство?

                  1.Б

                  При утвърдителен отговор на предходния въпрос и ако в конкретния случай поради липса на адекватно качество на устния превод не може да се установи дали подсъдимият е информиран за предмета на разследването или на обвинението срещу него, трябва ли член 6, параграф 1 ДЕС, член 4, параграф 5 и член 6, параграф 1 от Директива 2012/13/ЕС (2) да се тълкуват в смисъл, че при тези обстоятелства производството не може да бъде продължено като задочно?

                  2.А

                  Трябва ли принципът на независимост на съдебната власт, предвиден в член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, в член 47 от Хартата на основните права и в практиката на Съда на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че е налице нарушение на посочения принцип, ако председателят на Националната служба на съдебната власт, натоварен с функциите по централно управление на съдилищата и назначен от парламента, който е единственият, пред когото той носи отговорност и който може да го освободи от длъжност, запълва длъжността председател на съд, чиито правомощия са свързани по-специално с правилата за разпределение на делата, образуването на дисциплинарни производства срещу съдии и тяхното атестиране, чрез временно пряко назначаване, като избягва провеждането на конкурс и постоянно игнорира мнението на компетентните органи за самоуправление на съдиите?

                  2.Б

                  При утвърдителен отговор на предходния въпрос и ако съдията, разглеждащ съответното дело, има основателни причини да се страхува, че ще му бъдат причинени неоправдани вреди поради правораздавателните и административните му дейности, трябва ли посоченият принцип да се тълкува в смисъл, че по това дело не е гарантиран справедлив съдебен процес?

                  3.A

                  Трябва ли принципът на независимост на съдебната власт, предвиден в член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, в член 47 от Хартата на основните права и в практиката на Съда на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че не е в съответствие с посочения принцип положение, при което, за разлика от прилаганата през предходните десетилетия практика, от 1 септември 2018 г. насам унгарските съдии получават съгласно закона възнаграждение, по-ниско от това на прокурорите от съответната категория, имащи едни и същи ранг и прослужено време, и при което предвид икономическото положение в страната заплатите им като цяло не съответстват на значимостта на изпълняваните от тях функции, като се има предвид по-специално практиката на предоставяне на придобивки по усмотрение на лицата, заемащи висши длъжности?

                  3.Б

                  При утвърдителен отговор на предходния въпрос, трябва ли посоченият принцип на независимост на съдебната власт да се тълкува в смисъл, че при такива обстоятелства не може да се гарантира правото на справедлив съдебен процес?

                  4.A.

                  Трябва ли член 267 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че не допуска национална практика, според която съдебният орган от последна инстанция, в производство за уеднаквяване на съдебната практика на държавата членка, квалифицира като незаконосъобразен акта, с който по-ниска съдебна инстанция започва преюдициално производство, без да се засяга правното действие на въпросния акт?

                  4.Б.

                  При утвърдителен отговор на въпрос 4.A., трябва ли член 267 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че запитващата юрисдикция трябва да остави без приложение решенията на съдебните органи от последна инстанция в обратен смисъл и принципните позиции, приети в интерес на уеднаквяването на правото?

                  4.В.

                  При отрицателен отговор на въпрос 4.A. , може ли спряното наказателно производство да бъде възобновено, докато преюдициалното производство е висящо?

                  5.

                  Трябва ли принципът на независимост на съдебната власт, установен в член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, в член 47 от Хартата на основните права и в практиката на Съда на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че в светлината на член 267 ДФЕС този принцип е нарушен, когато срещу съдия е образувано дисциплинарно производство поради това, че е започнал преюдициално производство?

         (1)  Директива 2010/64/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 година относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство (ОВ L 280, 2010 г., стр. 1).

         (2)  Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство (ОВ L 142, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-610/19: Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 13 август 2019 г. — Vikingo Fővállalkozó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               23.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/7

      Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 13 август 2019 г. — Vikingo Fővállalkozó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-610/19)
      (2020/C 95/06)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Vikingo Fővállalkozó Kft.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместими ли са с член 168, буква а) и член 178, буква а) във връзка с член 220, буква а) и член 226 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), както и с принципа на ефективност, тълкуване в националното право и национална практика, съгласно които, от една страна, ако са изпълнени материалноправните условия за възникване на правото на приспадане на данъка, самото притежаване на фактура, чието съдържание отговаря на изискванията на член 226 от посочената директива, не е достатъчно, а за да упражни законосъобразно правото си да приспадне данъка въз основа на въпросната фактура, данъчнозадълженото лице трябва да разполага и с допълнителни писмени доказателства, които не само трябва да отговарят на предвиденото в Директива 2006/112, но да бъдат в съответствие също с принципи от националната правна уредба, посветена на счетоводството, и със специалните разпоредби относно оправдателните документи, и от друга страна, всеки един от участниците във веригата е длъжен да помни и декларира по непротиворечив начин всяка подробност от сделката, удостоверена в тези оправдателни документи?

                  2)

                  Съвместими ли са с разпоредбите от Директива 2006/112, уреждащи [приспадането на ДДС], както и с принципите на данъчен неутралитет и на ефективност, тълкуване в националното право и национална практика, съгласно които при верижна сделка, независимо от всякакви други обстоятелства, само поради естеството на сделката на всеки от участниците във веригата се налага задължение да проверява елементите от извършваната от тях сделка и задължение от тази проверка да се правят заключения за данъчнозадълженото лице, което се намира другаде по веригата, като на данъчнозадълженото лице се отказва правото [да приспадне ДДС] с довода, че създаването на веригата, макар да не е забранено от националното законодателство, не е било [разумно] оправдано от икономическа гледна точка? Могат ли в този контекст, в хипотезата на верижна сделка, в рамките на проверката на обективните обстоятелства, които могат да обосноват отказа да се признае правото [на приспадане на ДДС], при определяне и преценка на релевантността и доказателствената сила на доказателствата, на които се основава непризнаването на правото на приспадане на ДДС, да се прилагат единствено разпоредбите на Директива 2006/112 и на националното право, уреждащи приспадането на данъка, в качеството на материалноправни разпоредби, в които се уточнява кои са релевантните факти за установяване на фактическата рамка, или в качеството им на специални разпоредби трябва да се прилагат също разпоредбите в областта на счетоводството на съответната държава членка?

                  3)

                  Съвместими ли са с разпоредбите от Директива 2006/112, уреждащи [приспадането на ДДС], както и с принципите на данъчен неутралитет и ефективност, тълкуване в националното право и национална практика, съгласно които на данъчнозадълженото лице, използващо стоките за нуждите на облагаемите си сделки в държавата членка, в която извършва тези сделки, и притежаващо фактура, която отговаря на изискванията на Директива 2006/112, се отказва правото на [приспадане на ДДС] с довода, че това лице не познава всички елементи [на сделката], извършена от участниците във веригата, или въз основа на обстоятелства, които са свързани с участниците във веригата, предхождащи издателя на фактурата, и върху които данъчнозадълженото лице изобщо не е могло да влияе по независещи от него причини, като правото на [приспадане на ДДС] се обвързва с условието данъчнозадълженото лице да е изпълнило — в рамките на мерките, които могат разумно да се изискват от него — общо задължение за извършване на проверка не само преди сключването на договора, но и по време на неговото изпълнение и дори след това? Длъжно ли е в този контекст данъчнозадълженото лице да не упражнява правото на [приспадане на ДДС], ако по отношение на който и да било от елементите от сделката, посочена във фактурата, в даден момент след сключването на договора, по време на изпълнението му или след това установи нередност или узнае за обстоятелство, които съгласно практиката на данъчния орган водят до непризнаване на правото на [приспадане на ДДС]?

                  4)

                  Длъжен ли е данъчният орган да посочи в какво се изразява данъчната измама предвид разпоредбите от Директива 2006/112, уреждащи [приспадането на ДДС], и принципа на ефективност? Правилен ли е подходът на данъчния орган нарушенията и нередностите, които нямат логична причинно-следствена връзка с правото на [приспадане на ДДС] и които са допуснати от участниците във веригата, да бъдат считани за доказателство за данъчна измама с довода, че тези нарушения и нередности са направили съдържанието на фактурата недостоверно, поради което данъчнозадълженото лице е знаело или е било длъжно да знае за данъчната измама? Ако е налице данъчна измама, това обстоятелство дава ли основание от данъчнозадълженото лице да се изисква да осъществява контрол с посочените по-горе степен, задълбоченост и обхват или това задължение надхвърля изискванията на принципа на ефективност?

                  5)

                  Пропорционална ли е санкция, която предполага непризнаване на правото [на приспадане на ДДС] и се изразява в задължение за плащане на данъчна санкция в размер на 200 % от установената разлика в данъчното задължение, ако няма никаква загуба на приходи за бюджета, пряко свързана с правото на [приспадане на ДДС] на данъчнозадълженото лице? Необходима ли е преценка за наличието на някое от обстоятелствата, посочени в член 170, параграф 1, трето изречение от Az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. Törvény (Закон XCII от 2003 г. за общото данъчно производство, наричан по-нататък „ЗОДП“), ако данъчнозадълженото лице е предоставило на данъчния орган всички документи, с които разполага, и е включило в данъчната си декларация издадените от него фактури?

                  6)

                  Ако от отговорите на поставените преюдициални въпроси се наложи изводът, че прилаганото тълкуване на националното законодателство след делото, по което е постановено определение от 10 ноември 2016 г., Signum Alfa Sped (C-446/15, EU:C:2016:869), и възприетата въз основа на това тълкуване практика са несъвместими с разпоредбите на Директива 2006/112, уреждащи [приспадането на ДДС], и като се има предвид невъзможността първоинстанционният съд да отправя преюдициално запитване до Съда на Европейския съюз по всички дела, може ли въз основа на член 47 от Хартата на основните права да се приеме, че правото на данъчнозадължените лица да предявят по съдебен ред претенция за претърпени вреди им гарантира правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес, признато в посочения член? Следва ли в този контекст да се счита, че изборът на формата на съдебния акт, постановен по дело Signum Alfa Sped, означава, че въпросът вече е уреден от общностното право и изяснен с практиката на Съда на Европейския съюз, и че съответно отговорът на същия е очевиден или пък означава, че след като е образувано ново производство, въпросът не е напълно изяснен и съответно продължава да е налице необходимост от сезирането на Съда с искане за произнасяне по реда на преюдициалното производство?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).