title: Дело C-162/11: Преюдициално запитване, отправено от Bundeskommunikationssenats (Австрия) на 4 април 2011 г. — Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks/Österreichischer Rundfunk

text:
               18.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/11

         Преюдициално запитване, отправено от Bundeskommunikationssenats (Австрия) на 4 април 2011 г. — Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks/Österreichischer Rundfunk
   (Дело C-162/11)
   2011/C 179/20
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundeskommunikationssenat

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks

      Ответник: Österreichischer Rundfunk

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 1, буква в), членове 10, 11 и член 18, параграф 3 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (1), изменена с Директива 97/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 година за изменение на Директива 89/552/ЕИО на Съвета относно координирането на някои разпоредби от законовите, подзаконовите и административните актове на държавите членки, отнасящи се до упражняването на дейности по телевизионно разпространение (2) да се тълкуват в смисъл, че в понятието „телевизионна реклама“ (член 1, буква в) се включват всякакъв вид съобщения, излъчени от страна на телевизионен оператор в негови програми и предавания във връзка със собствени (свободно разпръсквани) програми и предавания и съответно приложими ли са по отношение на такива съобщения наред с другото и разпоредбите относно качествата на рекламата да подлежи на отделяне и на разпознаване, съдържащи се в член 10 и относно включването на рекламата между програмите, съдържащи се в член 11?

      (1)  ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215.

      (2)  ОВ L 202, стр. 60; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 232.


title: Дело C-398/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Fermo (Италия) на 29 август 2012 г. — Наказателно производство срещу M

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/9

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Fermo (Италия) на 29 август 2012 г. — Наказателно производство срещу M
   (Дело C-398/12)
   2012/C 355/15
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Fermo

      Страна в главното производство

   M

      Преюдициален въпрос

   Окончателното решение за прекратяване на наказателното производство, което е постановено от държава членка на Европейския съюз, страна по КПСШ (1), след обстойно разследване в рамките на производство, което може да бъде възобновено при наличието на нови доказателства, има ли преклудиращо действие спрямо образуването или провеждането на производство за същите деяния и спрямо същото лице в друга договаряща държава?

      (1)  Конвенция за прилагането на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници (ОВ L 239, 2000 г., стp. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 183).


title: Дело T-210/07: Определение на Първоинстанционния съд от 3 декември 2008 г.  — RSA Security Ireland/Комисия (Жалба за отмяна — Обща митническа тарифа — Издаване на обвързващи тарифни информации — Компетентност на националните данъчни орган — Акт, който не подлежи на обжалване — Недопустимост)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/47

         Определение на Първоинстанционния съд от 3 декември 2008 г. — RSA Security Ireland/Комисия
   (Дело T-210/07) (1)

   (Жалба за отмяна - Обща митническа тарифа - Издаване на обвързващи тарифни информации - Компетентност на националните данъчни орган - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост)
   (2009/C 44/82)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: RSA Security Ireland Ltd (Shannon, Ирландия) (представители: B. Conway, barrister и S. Daly, solicitor)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: S. Schønberg и D. Lawunmi)
   Предмет
   Искане за отмяна на решение, за което се твърди, че е прието от Комисията, което е съобщено на жалбоподателя с електронно писмо от Irish Revenue Commissioners (ирландски данъчни и митнически органи) от 30 март 2007 г. и се отнася до класирането на стока в определена позиция от Комбинираната номенклатура.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда RSA Security Ireland да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 183, 4.8.2007 г.


title: Дело C-200/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 12 април 2007 г. — Alfonso Luigi Marra/Eduardo De Gregorio

text:
               9.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/13

         Искане за преюдициално заключение, направено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 12 април 2007 г. — Alfonso Luigi Marra/Eduardo De Gregorio
   (Дело C-200/07)
   (2007/C 129/22)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Corte suprema di cassazione
   Страни в главното производство

      Ищец: Alfonso Luigi Marra

      Ответник: Eduardo De Gregorio
   Преюдициални въпроси

               1)

               В случай на бездействие на член на Европейския парламент, състоящо се в това, че не се възползва от предоставената му в член 6, параграф 2 от Правилника за дейността на Европейския парламент (1) възможност да отправи пряко искане за защита на привилегии и имунитети, следва ли съответно съдията, пред когото гражданското дело е висящо, да отправи искане до председателя за снемане на имунитета с цел продължаване на производството и приемането на решения?
               или

               2)

               В случай на липса на съобщение от страна на Европейския парламент, в което се изразява воля за защита на имунитета и привилегиите на члена на Европейския парламент, може ли съдията, пред когото гражданското дело е висящо, да реши с оглед конкретните обстоятелства на процесния случай дали съществува или не привилегия? Препращането с цел получаване на преюдициално заключение включва спиране на производство.

      (1)  OB L 61, стр. 1.


title: Дело C-376/10 P: Решение на Съда (голям състав) от 13 март 2012 г. — Pye Phyo Tay Za/Съвет на Европейския съюз, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейска комисия (Обжалване — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки по отношение на Република Съюз Мианмар — Замразяване на средства, приложимо спрямо физически лица, образувания и органи — Правно основание)

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/6

         Решение на Съда (голям състав) от 13 март 2012 г. — Pye Phyo Tay Za/Съвет на Европейския съюз, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейска комисия
   (Дело C-376/10 P) (1)

   (Обжалване - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки по отношение на Република Съюз Мианмар - Замразяване на средства, приложимо спрямо физически лица, образувания и органи - Правно основание)
   2012/C 133/10
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pye Phyo Tay Za (представители: D. Anderson QC, S. Kentridge QC,. M. Lester, Barrister, G. Martin, Solicitor)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и E. Finnegan), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Hathaway, D. Beard, Barrister), Европейска комисия (представители: S. Boelaert и M. Konstantinidis)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 19 май 2010 г. по дело Tay Za/Съвет (T-181/08), с което Общият съд отхвърля жалба за частична отмяна на Регламент (ЕО) № 194/2008 на Съвета от 25 февруари 2008 година за подновяване и засилване на ограничителните мерки по отношение на Бирма/Мианмар и за отмяна на Регламент (ЕО) № 817/2006 (ОВ L 66, стр. 1), доколкото името на жалбоподателя е налице в списъка на лицата, групите и образуванията, за които се прилагат тези разпоредби

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 19 май 2010 г. по дело Tay Za/Съвет (T-181/08).

               2.

               Отменя Регламент (ЕО) № 194/2008 на Съвета от 25 февруари 2008 година за подновяване и засилване на ограничителните мерки по отношение на Бирма/Мианмар и за отмяна на Регламент (ЕО) № 817/2006, в частта му, която се отнася до г-н Tay Za.

               3.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски както в първоинстанционното производство, така и в настоящото производство по обжалване.

               4.

               Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски както в производството пред Общия съд, така и в настоящото производство по обжалване.

      (1)  ОВ C 260, 25.9.2010 г.


title: Решение на Съда от 28 юни 2011 година по дело E-12/10 — Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия (Неизпълнение на задължения от страна по Споразумението за ЕИП — Свободно предоставяне на услуги — Директива 96/71/ЕО — Командироване на работници — Минимални ставки на заплащане — Платен отпуск при болест или злополука — Застраховка срещу злополука)

text:
               17.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/20

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 28 юни 2011 година
   по дело E-12/10
   Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Неизпълнение на задължения от страна по Споразумението за ЕИП — Свободно предоставяне на услуги — Директива 96/71/ЕО — Командироване на работници — Минимални ставки на заплащане — Платен отпуск при болест или злополука — Застраховка срещу злополука)
   2011/C 336/14
   По дело E-12/10 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия — ИСКАНЕ за обявяване, че със запазването в сила на членове 5 и 7 от Акт № 45/2007 относно правата и задълженията на чуждестранни предприятия, които временно командироват работници в Исландия, и относно реда и условията на заетост на техните работници, Исландия не е спазила своите задължения в съответствие с член 36 от Споразумението за ЕИП и член 3 от акта, посочен в точка 30 от Приложение XVIII към Споразумението за ЕИП, т.е. на Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги, адаптирана към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, на 28 юни 2011 г., Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, съдия Thorgeir Örlygsson и съдия Per Christiansen (съдия докладчик), излезе с решение, чийто диспозитив гласи следното:
   С настоящото Съдът:

               1.

               обявява, че със запазването в сила на членове 5 и 7 от Акт № 45/2007 относно правата и задълженията на чуждестранни предприятия, които временно командироват работници в Исландия, и относно реда и условията на заетост на техните работници, Исландия не е спазила своите задължения в съответствие с член 3 от Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги;

               2.

               нарежда на Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-150/14: Иск, предявен на 5 март 2014 г.  — Pavlides/Комисия и ЕЦБ

text:
               26.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 159/31

         Иск, предявен на 5 март 2014 г. — Pavlides/Комисия и ЕЦБ
   (Дело T-150/14)
   2014/C 159/42
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Constantinos Pavlides (Никозия, Кипър) (представители: C. Paschalides, Solicitor, и A. Paschalides, lawyer)

      Ответници: Европейска централна банка и Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да осъди ответниците да изплатят на ищеца обезщетение на основание на член 268 от ДФЕС.

      Правни основания и основни доводи

   Ищецът твърди, че ответниците са го лишили от парите, които има по сметка, като са предизвикали преждевременно налагане на инструмент за рекапитализация чрез вътрешни източници по отношение на депозита му в неговата банка като част от условията по финансовата помощ, предоставена на Кипър на 26 април 2013 г. съгласно член 13 от Договора за създаване на Европейския механизъм за стабилност от 2012 г., като: а) ответниците „явно и сериозно са нарушили границите“ на правомощията си като институции на ЕС по член 136, параграф 3 от ДФЕС; б) неправомерно са се отказали от ефективен контрол на функциите си като институции на ЕС; в) предизвикали са преждевременно приемане на инструмент за рекапитализация чрез вътрешни източници по отношение на депозитите в Bank of Cyprus и Cyprus Popular Bank, който не е приет в рамките на правото на ЕС; г) предизвикали са ограничения в движението на пари, като са възпрепятствали притежателите на депозитни сметки да теглят и/или да прехвърлят средствата си в по-сигурни институции, и д) са направили това в нарушение на принципите на правна сигурност, равенство и зачитане на правата на човека.


title: Дело C-246/10: Иск, предявен на 18 май 2010 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/13

         Иск, предявен на 18 май 2010 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-246/10)
   2010/C 195/19
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: V. Peere и G. Zavvos)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело законовите, подзаконовите и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно машините и за изменение на Директива 95/16/ЕО (1) и при всички положения, като не е уведомило Комисията за тях, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по силата на тази директива;

               —

               да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2006/42/ЕО е изтекъл на 29 юни 2008 г. Към датата на подаване на настоящия иск обаче ответникът все още не е приел необходимите мерки за транспонирането на директивата и при всички положения не е уведомил Комисията за това.

      (1)  ОВ L 157, стp. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 120.


title: Дело C-365/08: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 11 август 2008 г. — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/22

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 11 август 2008 г. — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Дело C-365/08)
   (2008/C 285/36)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Verwaltungsgerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: Agrana Zucker GmbH

      Ответник: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   Преюдициални въпроси

               1.

               Член 16 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 г. относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (1) трябва ли да се тълкува в смисъл, че квота за захар — която не може да се използва вследствие на превантивно изтегляне от пазара по силата на член 1 от Регламент (ЕО) № 290/2007 на Комисията от 16 март 2007 г. за определяне на процента (2), предвиден в член 19 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета, за пазарната 2007/2008 година, процентът, посочен в член 19 от Регламент (ЕО) № 318/2006 — трябва да се включи при изчисляването на размера на производствената такса?

               2.

               При положителен отговор на първия въпрос:
               член 16 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 г. относно общата организация на пазарите в сектора на захарта съвместим ли е с първичното право и в частност с произтичащия от член 34 ЕО принцип на пропорционалност и забрана на дискриминацията?

      (1)  ОВ L 58, стр. 1.

      (2)  ОВ L 78, стр. 20.


title: Дело C-109/08: Иск, предявен на 10 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/15

         Иск, предявен на 10 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-109/08)
   (2008/C 116/27)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: Мaria Patakia)

      Ответник: Република Гърция
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е взела мерките, които предполага изпълнението на решението, постановено от Съда на 26 октомври 2006 г. по дело C-65/05, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 28 EО, 43 EО, 49 EО и по член 8 от Директива 98/34/EО (1),

               —

               да се задължи Република Гърция да заплаща на Комисията периодична имуществена санкция в размер на 31 798,80 EUR за всеки ден забава на изпълнението на решението, постановено по дело C-65/05, от деня на постановяване на решението по настоящото дело до деня, в който бъде изпълнено решението по дело C-65/05,

               —

               да се задължи Република Гърция за заплаща на Комисията обща сума в размер на 9 636 EUR, платима на ден, от деня на постановяване на Решението по дело C-65/05 до деня на постановяване на решението по настоящото дело или до деня на изпълнение на решението по дело C-65/05, в случай че това стане по-рано;

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

               1.

               На 26 октомври 2006 г., Съдът на Европейските общности постановява решение по дело C-65/05 Комисия/Република Гърция, според което:

                           Като е въвела в член 2, параграфи 1 и 3 от Закон № 3037/2002 забрана, при неспазването на която се налагат наказателни или административни санкции, предвидени в членове 4 и 5 от същия закон, за монтиране и експлоатация на всякакви електрически, електромеханични и електронни игри, включително на всякакви компютърни игри, на всички обществени места или частни обекти, освен в казината, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 28 ЕО, 43 ЕО и 49 ЕО, както и по член 8 от Директива 98/34/EО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти, в редакцията след изменението с Директива 98/48/EО на Европейския Парламент и на Съвета от 20 юли 1998 година.

               2.

               След като приканва Република Гърция да й съобщи евентуалните административни мерки, приети в изпълнение на посоченото по-горе решение на Съда, на основание член 228 ЕО Комисията изпраща на Република Гърция официално уведомително писмо и мотивирано становище, на които Република Гърция не отговаря.

               3.

               Поради това, Комисията приема, че Република Гърция не е взела необходимите мерки, за да се съобрази с посоченото по-горе решение на Съда и решава да сезира Съда с иск по член 228 ЕО срещу Република Гърция.

               4.

               С посочения иск Комисията иска от Съда, от една страна, да се установи, че Република Гърция не е изпълнила решението, постановено от Съда на 26 октомври 2006 г. по дело C-65/05 и че следователно, не е изпълнила задълженията си по членове 28 EО, 43 EО, 49 EО и по член 8 от Директива 98/34/EО, и от друга страна, предлага на Съда да задължи Република Гърция да заплати на Комисията:

                           —

                           периодична имуществена санкция в размер на 31 798,80 EUR за всеки ден забава на изпълнението на решението, постановено по дело C 65/05, от деня на произнасяне на решението по настоящото дело до деня, в който бъде изпълнено решението по дело C 65/05,

                           —

                           обща сума в размер на 9 636 EUR, платима на ден, от деня на постановяване на Решението по дело C 65/05 до деня на постановяване на решението по настоящото дело или до деня на изпълнение на решението по дело C 65/05, в случай че това стане по-рано.

      (1)  Директива 98/34/EО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (OВ L 204, 21.7.1998 г., стp. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207).


title: Съединени дела T-174/12 и T-80/13: Решение на Общия съд от 4 февруари 2014 г. — Syrian Lebanese Commercial Bank/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства — Промяна на исканията — Срок — Явна грешка в преценката — Задължение за мотивиране — Право на ефективна съдебна защита — Право на защита)

text:
               15.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/9

         Решение на Общия съд от 4 февруари 2014 г. — Syrian Lebanese Commercial Bank/Съвет
   (Съединени дела T-174/12 и T-80/13) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на средства - Промяна на исканията - Срок - Явна грешка в преценката - Задължение за мотивиране - Право на ефективна съдебна защита - Право на защита)
   2014/C 78/17
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Syrian Lebanese Commercial Bank SAL (Бейрут, Ливан) (представители: P. Vanderveeren, L. Defalque и T. Bontinck, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Étienne и S. Cook)

      Предмет

   Искане за частична отмяна, първо на Регламент за изпълнение (ЕС) № 55/2012 на Съвета от 23 януари 2012 година за прилагане на член [32], параграф 1 от Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителните мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 19, стр. 6), второ — на Решение за изпълнение 2012/37/ОВППС на Съвета от 23 януари 2012 година за изпълнение на Решение 2011/782/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 19, стр. 33), трето — на Решение 2012/739/ОВППС на Съвета от 29 ноември 2012 година относно ограничителни мерки срещу Сирия и за отмяна на Решение 2011/782 (ОВ L 330, стр. 21), четвърто — на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1117/2012 на Съвета от 29 ноември 2012 година за прилагане на член 32, параграф 1 от Регламент № 36/2012 (ОВ L 330, стр. 9), пето — на „писмата решения“ на Съвета от 24 януари 2012 г. и 30 ноември 2012 г., с които жалбоподателят е уведомен за засягащите го ограничителни мерки, шесто — на Решение 2013/109/ОВППС на Съвета от 28 февруари 2013 година за изменение на Решение 2012/739 (ОВ L 58, стр. 8), седмо — на Регламент за изпълнение (ЕС) № 363/2013 на Съвета от 22 април 2013 година за изпълнение на Регламент № 36/2012 (JO L 111, стp. 1), осмо — на Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 147, стр. 14), в частта, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбите.

               2.

               Осъжда Syrian Lebanese Commercial Bank SAL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 184, 23.6.2012 г.


title: Дело F-42/12: Жалба, подадена на 26 март 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/25

         Жалба, подадена на 26 март 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-42/12)
   2012/C 184/54
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal и S. Orlandi, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на спора

   Отмяна на предложението за прехвърляне на пенсионни права, придобити преди постъпването на служба в Комисията, въз основа на изчислението, вземащо предвид новите Общи правила за прилагане, които влизат в сила след подаването на заявлението за прехвърляне на жалбоподателя

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 14 декември 2011 г. за отхвърляне на исканията на жалбоподателя за прилагане на Общите правила за прилагане и на актюерските стойности, които са били в сила към момента на подаване на заявлението му за прехвърляне на неговите пенсионни права;

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени предложението от 1 август 2011 г. на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO), в което се прилагат актюерските стойности от новите Общи правила за прилагане;

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-258/08: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 18 юни 2008 г. — Ladbrokes Betting & Gaming Ltd. и Labdrokes International Ltd./Stichting de Nationale Sporttotalisator

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/26

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 18 юни 2008 г. — Ladbrokes Betting & Gaming Ltd. и Labdrokes International Ltd./Stichting de Nationale Sporttotalisator
   (Дело C-258/08)
   (2008/C 223/41)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden.
   Страни в главното производство

      Ищец: Ladbrokes Betting & Gaming Ltd. и Labdrokes International Ltd.

      Ответник: Stichting de Nationale Sporttotalisator
   Преюдициални въпроси

               1.

               Отговаря ли на изведеното в съдебната практика на Съда на Европейските общности, по-специално в Решение от 6 ноември 2003 г. по дело Gambelli (C 243/01, Recueil 2003 г., I 13031) условие, свързаните с хазарта дейности да бъдат ограничавани по последователен и систематичен начин, дори и когато на притежателя или на притежателите на разрешение за организиране на хазартни игри е позволено да направят организираните от тях хазартни игри по-привлекателни чрез въвеждане на нови хазартни игри, да привличат вниманието на по-широк кръг потребители чрез реклама на организираните от тях хазартни игри и така да отклонят (потенциални) участници от участие в незаконни хазартни игри (вж. Решение на Съда на Европейските общности от 6 март 2007 г., Placanica и. др., C 338/04, C 359/04 и C 360/04, Slg. 2007, I 1891, точка 55, in fine), ограничителна национална политика спрямо хазарта, насочена към управление на склонността към участие в хазартни игри, която политика допринася всъщност за постигане на преследваните със съответната национална правна уредба цели, а именно овладяване на пристрастеността към участие в хазартни игри и предотвратяване на измамите, като, поради регламентиране предлагането на хазартни игри, участието в подобни става (все) по-ограничено, което не би било така без наличието на национална система за регулиране?

               2.a

               Ако се приеме, че дадена национална правна уредба на политиката спрямо хазарта е съвместима с член 49 EО, трябва ли националният съд винаги, когато прилага последната по отношение на конкретен случай, да проверява дали мярката, която трябва да бъде приета, като например разпореждането с наличен софтуер да се осуети достъпа до Интернет сайт за участие на лица с местопребиваване в съответната държава-членка в хазартни игри, които се предлагат на този сайт, отговаря сама по себе си, при обстоятелствата на конкретния случай, на условието действително да се държи сметка за посочените с оглед обосновка на националната правна уредба цели и дали, като се вземат предвид тези цели, произтичащото от тази правна уредба и от нейното прилагане ограничение на свободното предоставяне на услуги не е несъразмерно?

               2.б

               Има ли значение за отговора на въпрос 2.a дали, мярката, която трябва да се разпореди, не е поискана или наложена от националните органи в рамките на прилагането на националната правна уредба, а в рамките на гражданско производство, в което притежаващият необходимото разрешение организатор на хазартни игри иска да бъде взета мярка на основание на извършено срещу него, от гледна точка на гражданското право, непозволено увреждане, което се състои в това, че насрещната страна не спазва съответната национална уредба и по този начин си създава нелоялно предимство спрямо притежаващия необходимото разрешение организатор на хазартни игри?

               3.

               Трябва ли член 49 EО да се тълкува в смисъл, че прилагането на тази разпоредба води до това, компетентният орган на държава-членка на основание на действащата в тази държава-членка затворена система за издаване на разрешения на лицата, предлагащите хазартни услуги, не може да забрани на предлагащо хазартни услуги лице, на което вече е издадена разрешение за предоставяне на такива услуги по Интернет, да предлага тези услуги по Интернет и в споменатата по-горе държава-членка?


title: Дело C-280/08 P: Решение на Съда (втори състав) от 14 октомври 2010 г. — Deutsche Telekom AG/Европейска комисия, Vodafone D2 GmbH, по-рано Vodafone AG & Co. KG, а преди това Arcor AG & Co. KG и др. (Обжалване — Конкуренция — Член 82 ЕО — Пазари на далекосъобщителни услуги — Достъп до фиксираната мрежа на традиционния оператор — Цени на едро за междинните услуги за достъп до абонатна линия, предоставяни на конкурентите — Цени на дребно за услугите за достъп, предоставяни на абонатите — Ценови практики на предприятие с господстващо положение — Свиване на маржовете на конкурентите — Цени, одобрени от националния регулаторен орган — Свобода на действие на предприятието с господстващо положение — Носене на отговорност за нарушението — Понятие за злоупотреба — Критерий за конкурента със същата ефективност — Изчисляване на свиването на маржовете — Последици от злоупотребата — Размер на глобата)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/4

         Решение на Съда (втори състав) от 14 октомври 2010 г. — Deutsche Telekom AG/Европейска комисия, Vodafone D2 GmbH, по-рано Vodafone AG & Co. KG, а преди това Arcor AG & Co. KG и др.
   (Дело C-280/08 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Член 82 ЕО - Пазари на далекосъобщителни услуги - Достъп до фиксираната мрежа на традиционния оператор - Цени на едро за междинните услуги за достъп до абонатна линия, предоставяни на конкурентите - Цени на дребно за услугите за достъп, предоставяни на абонатите - Ценови практики на предприятие с господстващо положение - Свиване на маржовете на конкурентите - Цени, одобрени от националния регулаторен орган - Свобода на действие на предприятието с господстващо положение - Носене на отговорност за нарушението - Понятие за злоупотреба - Критерий за конкурента със същата ефективност - Изчисляване на свиването на маржовете - Последици от злоупотребата - Размер на глобата)
   2010/C 346/06
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Telekom AG (представители: U. Quack, S. Ohlhoff и M. Hutschneider, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: K. Mojzesowicz, W. Mölls и O. Weber), Vodafone D2 GmbH, по-рано Vodafone AG & Co. KG, а преди това Arcor AG & Co. K (представител: M. Klusmann), Versatel NRW GmbH, по-рано Tropolys NRW GmbH, преди това CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice, EWE TEL GmbH, HanseNet Telekommunikation GmbH, Versatel Nord GmbH, преди това Versatel Nord-Deutschland GmbH, преди това KomTel Gesellschaft für Kommunikations- und Informationsdienste mbH, NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH, Versatel Süd GmbH, преди това Versatel Süd-Deutschland GmbH, преди това tesion Telekommunikation GmbH, Verstel West GmbH, преди това Versatel West-Deutschland GmbH, а преди това Versatel Deutschland GmbH & Co. KG (представител: N. Nolte, Rechtsanwalt)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети разширен състав) от 10 април 2008 г. по дело Deutsche Telekom/Комисия (T-271/03), с което Първоинстанционният съд е отхвърлил жалбата за отмяна на Решение 2003/707/ЕО на Комисията от 21 май 2003 г. относно производство по прилагане на член 82 от Договора за ЕО (преписки COMP/C-1/37.451, 37.578, 37.579 — Deutsche Telekom AG) (ОВ L 263, стр. 9) и, при условията на евентуалност, за намаляване на наложената на жалбоподателя глоба — Злоупотреба с господстващо положение — Цена за достъп до фиксираната телекомуникационна мрежа в Германия — Злоупотреба с ценови практики на предприятие с господстващо положение, което фактурира на конкурентите си по-високи цени за междинните услуги за достъп до абонатна линия от цените на дребно, които фактурира на абонатите си

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Deutsche Telekom AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008 г.


title: Дело T-459/11: Жалба, подадена на 29 юли 2009 г. — Barloworld/Комисия

text:
               15.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/7

         Жалба, подадена на 29 юли 2009 г. — Barloworld/Комисия
   (Дело T-459/11)
   2011/C 305/09
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Barloworld International, S.L. (Мадрид, Испания) (представители: F. Alcaraz Gutierrez и A. J. de la Cruz Martínez, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 1, параграф 1 от обжалваното решение, доколкото в него се обявява, че член 12, параграф 5 от Texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (Закон за корпоративното данъчно облагане, наричан по-нататък „TRLIS“) съдържа елементи на държавна помощ, уредени в член 107, параграф 1 ДФЕС и доколкото липсват мотивите, които се изискват по член 296 ДФЕС;

               —

               при условията на евентуалност, по силата на принципа на оправданите правни очаквания, да отмени член 1, параграфи 2 и 3 от решението, предмет на настоящата жалба, доколкото те не позволяват за операциите, осъществени между датата на публикуване на решението за откриване на процедурата от Комисията (21 декември 2007 г.) и датата на публикуване на обжалваното решение (21 май 2011 г.) да продължи да се прилага намаляването на данъците по силата на член 12, параграф 5 от TRLIS през целия амортизационен период;

               —

               при условията на по-голяма евентуалност, да отмени член 1, параграфи 4 и 5 от обжалваното решение, доколкото в него липсват мотиви за въвеждане на режим, основан на твърдяната липса на правни пречки за трансграничните обединения, и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото член 12, параграф 5 от TRLIS не отговаря на изискванията, за да се направи извод за наличие на държавна помощ.

                           —

                           Разглеждан в рамките на испанската данъчна система, член 12, параграф 5 от TRLIS не представлява икономическо предимство по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. От друга страна, доколкото оспорваната мярка има общ характер, не може да се направи извода, че тя de facto е селективна по смисъла на доктрината на самата Комисия и на общностната съдебна практика.

               2.

               Второто правно основание е изведено от пълна липса на мотиви на обжалваното решение.

                           —

                           В решението не са изложени мотивите, както изисква член 296 ДФЕС, доколкото самата Комисия не разглежда надлежно и безпристрастно всички релевантни елементи, нито мотивира в достатъчна степен заключенията си. В конкретния случай не са достатъчни мотивите във връзка с анализа на съществуването или липсата на правните пречки за трансграничните обединения на дружества.

               3.

               Третото правно основание е изведено от съвместимостта на мярката с член 107, параграф 3 ДФЕС

                           —

                           Амортизацията на финансовата репутация има за цел, при липсата на данъчна хармонизация в рамките на ЕС, да отстрани пречките пред трансграничните инвестиции чрез премахване на неблагоприятното въздействие на пречките пред трансграничните обединявания на търговска дейност и уеднаквяване на данъчното третиране на трансграничните и националните обединявания на търговска дейност, което гарантира, че решенията, взети по отношение на тези операции, не се основават на данъчни, а единствено на икономически съображения.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципа на оправданите правни очаквания, доколкото в резултат от прилагането на този принцип преходният режим би трябвало да се прилага до датата на публикуването на решението в Официален вестник, тоест до 21 май 2011 г.

                           —

                           Решението относно придобиванията извън Европейския съюз остава висящо, доколкото в първото решение относно придобиванията в рамките на Европейския съюз изрично се посочва, че извън Общността могат да съществуват правни пречки за трансграничните обединявания на търговска дейност, което би поставило тези операции в правно и фактическо положение, различно от това на вътреобщностните операции. Ето защо първото решение е породило у различни предприятия оправдани правни очаквания от испанската правна уредба, още повече доколкото се знае, че в по-голямата част от правните системи фактически е невъзможно да се осъществяват трансгранични обединявания на търговска дейност извън Европейския съюз.


title: Дело C-558/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Chartres (Франция) на 29 ноември 2010 г. — Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, épouse Bourges-Maunoury/Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

text:
               12.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/6

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Chartres (Франция) на 29 ноември 2010 г. — Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, épouse Bourges-Maunoury/Direction des services fiscaux d'Eure et Loir
   (Дело C-558/10)
   2011/C 46/09
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de grande instance de Chartres

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, épouse Bourges-Maunoury

      Ответник: Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

      Преюдициален въпрос

   Член 13, алинея 2 от глава V от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейските общности към Договора за създаване на единен Съвет и единна Комисия на Европейските общности (1) допуска ли при изчисляването на горната граница на данъка върху имуществото да се вземат предвид всички доходи, включително общностни, на данъчнозадълженото лице?

      (1)  ОВ 1967 г., L 152, стр. 13, изменен в член 12 от глава V от Протокол (№ 7) за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз (ОВ 2010 г., С 83, стр. 266).


title: Дело C-311/13: Решение на Съда (пети състав) от 5 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — O. Tümer/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Закрила на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на работодателя — Директива 80/987/ЕИО — Работник или служител, гражданин на трета страна, който не притежава валидно разрешение за пребиваване — Отказ за предоставяне на правото на обезщетение при неплатежоспособност)

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/7

         Решение на Съда (пети състав) от 5 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — O. Tümer/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Дело C-311/13) (1)

   ((Закрила на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на работодателя - Директива 80/987/ЕИО - Работник или служител, гражданин на трета страна, който не притежава валидно разрешение за пребиваване - Отказ за предоставяне на правото на обезщетение при неплатежоспособност))
   (2015/C 007/09)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Centrale Raad van Beroep

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: O. Tümer

      Ответник: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Диспозитив

   Разпоредбите на Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател, изменена с Директива 2002/74/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на работодателя като разглежданата в главното производство, съгласно която гражданин на трета страна, който не пребивава законно в съответната държава членка, не се счита за работник или служител, който може да иска обезщетение при неплатежоспособност на основание по-специално на вземанията за неизплатени трудови възнаграждения в случай на неплатежоспособност на работодателя, макар този гражданин на трета страна да се квалифицира съгласно гражданскоправните разпоредби на тази държава членка като „работник или служител“, имащ право на трудово възнаграждение, което може да бъде предмет на иск срещу неговия работодател пред националните съдилища.

      (1)  ОВ C 250, 31.8.2013 г.


title: Дело C-562/08: Решение на Съда (втори състав) от 25 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht, Германия) — Müller Fleisch GmbH/Land Baden-Württemberg (Система за мониторинг на спонгиформна енцефалопатия по говедата — Регламент (ЕО) № 999/2001 — Говеда на възраст над 30 месеца — Клане при нормални условия — Месо, предназначено за консумация от хора — Задължителен скрининг тест — Национална правна уредба — Задължение за скрининг — Разпростиране — Говеда на възраст над 24 месеца)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/7

         Решение на Съда (втори състав) от 25 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht, Германия) — Müller Fleisch GmbH/Land Baden-Württemberg
   (Дело C-562/08) (1)

   (Система за мониторинг на спонгиформна енцефалопатия по говедата - Регламент (ЕО) № 999/2001 - Говеда на възраст над 30 месеца - Клане при нормални условия - Месо, предназначено за консумация от хора - Задължителен скрининг тест - Национална правна уредба - Задължение за скрининг - Разпростиране - Говеда на възраст над 24 месеца)
   2010/C 100/09
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Ищец: Müller Fleisch GmbH

      Ответник: Land Baden-Württemberg

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesverwaltungsgericht — Тълкуване на член 6, параграф 1 във връзка с приложение III, глава А, раздел I от Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на съвета от 22 май 2001 година относно определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ОВ L 147, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 37, стр. 213), изменен с Регламент (ЕО) № 1248/2001 на Комисията от 22 юни 2001 година за изменение на приложения III, Х и ХI към Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета относно епидемиологично наблюдение и изследване на трансмисивните спонгиформни енцефалопатии (ОВ L 173, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 38, стр. 64) — Подлагане на тестове за откриване на СЕГ на всички животни от рода на едрия рогат добитък на възраст над 30 месеца, заклани в нормални условия и предназначени за консумация от човека — Национална правна уредба, с която задължението за изследване се разширява, така че да обхване всички животни от рода на едрия рогат добитък на възраст над 24 месеца

      Диспозитив

   Член 6, параграф 1 от Регламент № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии и приложение III, глава A, раздел I към този регламент, изменено с Регламент (ЕО) № 1248/2001 на Комисията от 22 юни 2001 г., допускат национална правна уредба, по силата на която всички говеда на възраст над 24 месеца трябва да бъдат подлагани на скрининг тестове за спонгиформни енцефалопатии при говедата.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело F-46/09: Жалба, подадена на 5 октомври 2009 г. — V/Европейски парламент

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/40

         Жалба, подадена на 5 октомври 2009 г. — V/Европейски парламент
   (Дело F-46/09)
   2010/C 11/76
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: V (Брюксел, Белгия) (представител: É. Boigelot, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет и описание на спора

   От една страна, искане за отмяна на медицинското становище от 18 декември 2008 г. за физическа непригодност, и от друга страна, искане за отмяна на решението от 19 декември 2008 г. за оттегляне на направеното преди това предложение за работа на жалбоподателя

      Искания на жалбоподателя

               —

               Отмяна на решението от 19 декември 2008 г. на директора на дирекция „Административно управление на персонала“, с което се оттегля, поради непригодност да бъде назначен на работа като договорно нает служител в Генералния секретариат, направеното на 10 декември 2008 г. предложение за работа на жалбоподателя;

               —

               Отмяна на медицинското становище от 18 декември 2008 г. на медицинското лице в Парламента за физическа непригодност, доколкото последното е заключило, че жалбоподателят е физически непригоден, от една страна, без дори последният да е преминал клиничен преглед, и от друга страна, основавайки се единствено на решението за непригодност да бъде назначен на работа, взето от медицинското лице в Европейската комисия през 2006 г., впоследствие неправомерно потвърдено от лекарска комисия, след искане за отмяна от страна на жалбоподателя на решението на посочената Комисия — като тези решения са оспорени пред Съда на публичната служба в рамките на висящо дело F-33/08;
               След отмяната на тези решения, да се организира истински медицински преглед за назначаване на работа в Парламента, който да не бъде дискриминационен и да отваря отново възможността на жалбоподателя да бъде предложена длъжност в ГД „Комуникация“ на Европейския парламент;

               —

               Присъждане на обезщетение за претърпени от жалбоподателя имуществени и неимуществени вреди, оценени предварително ex aequo и bono на 70 000 EUR (заедно с лихви за забава, чийто размер трябва да се изчисли по определения от Европейската централна банка лихвен процент за основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта, считано от 18 декември 2008 г.), под условие на увеличение или намаление в хода на производството;

               —

               Осъждане на ответника да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-842/16: Жалба, подадена на 30 ноември 2016 г. — Repower/EUIPO — repowermap (REPOWER)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/39

         Жалба, подадена на 30 ноември 2016 г. — Repower/EUIPO — repowermap (REPOWER)
   (Дело T-842/16)
   (2017/C 038/52)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Repower AG (Брузио, Швейцария) (представители: R. Kunz-Hallstein и H. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: repowermap.org (Берн, Швейцария)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: международна регистрация на марката „REPOWER“, посочваща Европейския съюз — регистрация № 1 020 351 с посочване на Европейския съюз

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 26 септември 2016 г. по преписка R 2311/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009.


title: Съединени дела C-300/09 и C-301/09: Решение на Съда (втори състав) от 9 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Staatssecretaris van Justitie/F. Toprak (C-300/09), I. Oguz (C-301/09) (Споразумение за асоцииране ЕИО–Турция — Свободно движение на работници — Правило „standstill“ , съдържащо се в член 13 от Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране — Забрана за държавите членки да въвеждат нови ограничения за достъп до пазара на труда)

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/11

         Решение на Съда (втори състав) от 9 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Staatssecretaris van Justitie/F. Toprak (C-300/09), I. Oguz (C-301/09)
   (Съединени дела C-300/09 и C-301/09) (1)

   (Споразумение за асоцииране ЕИО–Турция - Свободно движение на работници - Правило „standstill“, съдържащо се в член 13 от Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране - Забрана за държавите членки да въвеждат нови ограничения за достъп до пазара на труда)
   2011/C 55/18
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Ищец: Staatssecretaris van Justitie

      Ответник: F. Toprak (C-300/09), I. Oguz (C-301/09)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Raad van State — Тълкуване на член 13 от Решение № 1/80 от 19 септември 1980 година относно развитие на асоциирането, прието от Съвета за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция — Правило „standstill“ — Обхват — Забрана за държавите членки да въвеждат нови ограничения за достъп до пазара на труда — Понятие за „ново ограничение“

      Диспозитив

   При обстоятелства като разглежданите в главното производство относно национална разпоредба, която се отнася до получаването на разрешение за пребиваване от турски работници, член 13 от Решение № 1/80 от 19 септември 1980 година относно развитие на асоциирането, прието от Съвета за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, трябва да се тълкува в смисъл, че прилагането с по-голяма строгост на разпоредба, която е влязла в сила след 1 декември 1980 г. и която е предвиждала смекчаване на режима на разпоредбата, приложима към 1 декември 1980 г., представлява „ново ограничение“ по смисъла на този член, дори ако това прилагане с по-голяма строгост не въвежда по-тежки от съществуващите условия за получаване на това разрешение в сравнение с тези, следващи от разпоредбата, която е била в сила към 1 декември 1980 г., като тази проверка следва да се извърши от националния съд.

      (1)  ОВ C 267 от 7.11.2009 г.


title: Дело T-74/09: Жалба, подадена на 18 февруари 2009 г. — Франция/Комисия

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/26

         Жалба, подадена на 18 февруари 2009 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-74/09)
   2009/C 102/40
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: G. de Bergues и B. Cabouat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение 2008/960/ЕО на Комисията от 8 декември 2008 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, и на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ), доколкото то не допуска някои разходи, направени от Френската република в полза на организациите на производителите на плодове и зеленчуци през финансовите 2005 и 2006 година,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на Решение 2008/960/ЕО на Комисията от 8 декември 2008 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, и на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ), доколкото за финансовите 2005 и 2006 година то не допуска някои разходи, направени от Френската република.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи две правни основания, изведени:

               —

               от неправилното тълкуване и прилагане на член 11, параграф 2, буква г) от Регламент № 2200/96 (1), доколкото — обратно на направения от Комисията извод — френското правителство изпълнявало условията, определени от тази разпоредба, при положение че всеки производител разполага с необходимите материали и в съответствие с целта за икономическа ефективност, преследвана с този регламент, притежаването на необходимите материали от всеки производител може при определени обстоятелства да е по-подходящо от използването само на един център за сортиране, складиране и опаковане, предоставен на разположение от организацията на производителите,

               —

               от неправилно тълкуване и прилагане на член 11, параграф 1, буква в), точка 3 от Регламент № 2200/96, доколкото Комисията неправилно приела, че френското правителство не спазило условията на тази разпоредба, която предвижда, че уставът на организациите на производителите задължава членовете производители да продават цялата си продукция чрез организацията на производителите, докато френската правна уредба предвижда за организацията на производителите активна роля в търговията с продукти и в определянето на цените за продажба.

      (1)  Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (ОВ L 297, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 20, стр. 29).


               25.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/6

         Дело, заведено на 21 април 2015 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-10/15)
   (2015/C 209/05)
   На 21 април 2015 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Auður Ýr Steinarsdóttir и Marlene Lie Hakkebo в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, B-1040 Brussels.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 21аф от глава III на приложение XX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2009/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно Етап II на улавянето на бензиновите пари при зареждането на моторни превозни средства на бензиностанции), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението, като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта.

               2.

               Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 10 февруари 2015 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 10 декември 2014 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2009/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно Етап II на улавянето на бензиновите пари при зареждането на моторни превозни средства на бензиностанции (наричана по-долу „актът“), посочена в точка 21аф от глава III на приложение XX към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело C-377/14: Решение на Съда (трети състав) от 21 април 2016 г. (преюдициално запитване от Krajský soud v Praze — Чешка република) — Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová/FINWAY a.s. (Преюдициално запитване — Директива 93/13/ЕИО — Член 7 — Национални норми относно производството по несъстоятелност — Задължения по силата на договор за потребителски кредит — Средство за ефективна съдебна защита — Точка 1, буква д) от приложението — Неоснователно висок размер на неустойката — Директива 2008/48/ЕО — Член 3, буква л) — Общ размер на кредита — Точка I от приложение I — Размер на усвояването — Изчисляване на годишния процент на разходите — Член 10, параграф 2 — Задължение за информиране — Служебна проверка — Санкция)

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/10

      Решение на Съда (трети състав) от 21 април 2016 г. (преюдициално запитване от Krajský soud v Praze — Чешка република) — Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová/FINWAY a.s.
      (Дело C-377/14) (1)

      ((Преюдициално запитване - Директива 93/13/ЕИО - Член 7 - Национални норми относно производството по несъстоятелност - Задължения по силата на договор за потребителски кредит - Средство за ефективна съдебна защита - Точка 1, буква д) от приложението - Неоснователно висок размер на неустойката - Директива 2008/48/ЕО - Член 3, буква л) - Общ размер на кредита - Точка I от приложение I - Размер на усвояването - Изчисляване на годишния процент на разходите - Член 10, параграф 2 - Задължение за информиране - Служебна проверка - Санкция))
      (2016/C 211/10)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Krajský soud v Praze

         Страни в главното производство

         Ищци: Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová

         Ответник: FINWAY a.s.

         Диспозитив

                  1)

                  Член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национални процесуални правила като разглежданите в главното производство, съгласно които в производство по несъстоятелност, от една страна, сезираният съд не може да разгледа служебно евентуалната неравноправност на договорните клаузи, в резултат на които са възникнали предявени в рамките на това производство вземания, макар да разполага с необходимите за тази цел данни от фактическа и правна страна, и от друга, този съд може да прави проверка само на необезпечени вземания, при това единствено въз основа на определени възражения, а именно че вземанията вече не съществуват или са погасени по давност.

                  2)

                  Член 10, параграф 2 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че изисква националният съд, сезиран със спор относно вземания, възникнали в резултат на договор за кредит по смисъла на тази директива, да проверява служебно дали е изпълнено предвиденото в посочената разпоредба задължение за предоставяне на информация и да вземе мерките, предвидени в националното право в случай на неизпълнение на това задължение, стига санкциите да отговарят на изискванията по член 23 от посочената директива.

                  3)

                  Член 3, буква л) и член 10, параграф 2 от Директива 2008/48, както и точка I от приложение I към тази директива трябва да се тълкуват в смисъл, че общият размер на кредита и размерът на усвояването включват всички предоставени на разположение на потребителя суми и поради това не включват тези, които заемодателят използва за покриване на свързаните със съответния кредит разходи и които на практика не се изплащат на потребителя.

                  4)

                  Разпоредбите на Директива 93/13 трябва да се тълкуват в смисъл, че за да се определи дали неустойката, която потребителят трябва да заплати при неизпълнение на задълженията си, е неоснователно висока по смисъла на точка 1, буква д) от приложението към тази директива, следва да се прецени кумулативното действие на всички клаузи за неустойка в съответния договор за кредит, независимо дали кредиторът действително настоява те да бъдат изпълнени изцяло, и че при необходимост съгласно член 6, параграф 1 от посочената директива националните съдилища трябва да вземат всички мерки, които се предвиждат при констатиране на неравноправността на някои клаузи, като оставят без приложение всички признати за неравноправни клаузи, за да се уверят, че потребителят не е обвързан от тях.

         (1)  ОВ C 395, 10.11.2014 г.


title: Дело F-39/14: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 8 октомври 2015 г. — FT/ESMA (Публична служба — Срочно нает служител — Счетоводител — Неподновяване на срочен договор — Компетентен орган — Явна грешка в преценката — Тежест на доказване — Правило за съответствие между жалбите по съдебен и по административен ред)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/63

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 8 октомври 2015 г. — FT/ESMA
   (Дело F-39/14) (1)

   ((Публична служба - Срочно нает служител - Счетоводител - Неподновяване на срочен договор - Компетентен орган - Явна грешка в преценката - Тежест на доказване - Правило за съответствие между жалбите по съдебен и по административен ред))
   (2015/C 381/88)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: FT (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Европейски орган за ценни книжа и пазари (представители: първоначално R. Vasileva Hoff, както и D. Waelbroeck и A. Duron, avocats, впоследствие R. Vasileva Hoff и A. Lorenzet, както и D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението да не се подновява договорът на жалбоподателя и за обезщетение за твърдените неимуществени вреди

      Диспозитив на решението

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда FT да понесе направените от него съдебни разноски и тези на Европейския орган за ценни книжа и пазари.

      (1)  ОВ C 421, 24.11.2014 г., стр. 58.


title: Дело C-329/17: Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 1 юни 2017 г. — Gerhard Prenninger и др.

text:
               25.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 318/4

         Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 1 юни 2017 г. — Gerhard Prenninger и др.
   (Дело C-329/17)
   (2017/C 318/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Gerhard Prenninger, Karl Helmberger, Franziska Zimmer, Franz Scharinger, Norbert Pühringer, Agrargemeinschaft Pettenbach, Marktgemeinde Vorchdorf, Marktgemeinde Pettenbach, Gemeinde Steinbach am Ziehberg

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли Директива 2011/92/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда да се тълкува в смисъл, че „разчистване на трасе“ с цел строителство на инсталация за пренос на електроенергия и дългосрочното ѝ законно съществуване на това място представлява „обезлесяване с цел промяна на предназначението на земята“ по смисъла на точка 1, буква г) от приложение II към Директива 2011/92?

      (1)  ОВ L 26, 2012 г., стр. 1.


title: Дело T-253/06: Решение на Първоинстанционния съд от 19 септември 2008 г. — Chassagne/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Възстановяване на годишните пътни разноски — Длъжностно лице, произхождащо от френските отвъдморски департаменти (DOM) — Член 8 от приложение VII към Правилника — Потвърждаващ акт — Извлечение от платежни ведомости — Изопачаване на фактите — Грешка при прилагане на правото)

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/37

         Решение на Първоинстанционния съд от 19 септември 2008 г. — Chassagne/Комисия
   (Дело T-253/06) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Възстановяване на годишните пътни разноски - Длъжностно лице, произхождащо от френските отвъдморски департаменти (DOM) - Член 8 от приложение VII към Правилника - Потвърждаващ акт - Извлечение от платежни ведомости - Изопачаване на фактите - Грешка при прилагане на правото)
   (2008/C 285/66)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Olivier Chassagne (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, впоследствие T. Bontinck, avocats)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: G. Berscheid и V. Joris, подпомагани от F. Longfils, avocat)
   Предмет
   Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 29 юни 2006 г. по дело Chassagne/Комисия (F-11/05, Recueil FP, стр. I-A-1-65 и II-A-1-241), с която се иска отмяна на това определение.
   Диспозитив

               1.

               Отменя Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 29 юни 2006 г. по дело Chassagne/Комисия (F-11/05, Recueil FP, стр. I-A-1-65 и II-A-1-241).

               2.

               Връща делото на Съда на публичната служба на Европейския съюз.

               3.

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 281, 18.11.2006 г.


title: Дело C-510/13: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 март 2015 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — E.ON Földgáz Trade Zrt/Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal (Преюдициално запитване — Вътрешен пазар на природен газ — Директива 2003/55/ЕО — Член 25 — Директива 2009/73/ЕО — Членове 41 и 54 — Прилагане във времето — Регламент (ЕО) № 1775/2005 — Член 5 — Механизми за разпределение на капацитет и процедури за управление на претоварването — Решение на регулаторен орган — Право на жалба — Жалба, подадена от дружество, притежаващо разрешение за пренос на природен газ — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на ефективна съдебна защита срещу решение на регулаторен орган)

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/4

         Решение на Съда (четвърти състав) от 19 март 2015 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — E.ON Földgáz Trade Zrt/Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal
   (Дело C-510/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Вътрешен пазар на природен газ - Директива 2003/55/ЕО - Член 25 - Директива 2009/73/ЕО - Членове 41 и 54 - Прилагане във времето - Регламент (ЕО) № 1775/2005 - Член 5 - Механизми за разпределение на капацитет и процедури за управление на претоварването - Решение на регулаторен орган - Право на жалба - Жалба, подадена от дружество, притежаващо разрешение за пренос на природен газ - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 - Право на ефективна съдебна защита срещу решение на регулаторен орган))
   (2015/C 155/04)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Kúria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: E.ON Földgáz Trade Zrt

      Ответник: Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

      Диспозитив

               1)

               Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО, чийто срок за транспониране изтича на 3 март 2011 г., и по-специално новите разпоредби, въведени с член 41, параграф 17 от нея, трябва да се тълкуват в смисъл, че не се прилагат по отношение на жалба срещу решение на регулаторен орган като разглежданата в главното производство, ако решението е прието преди изтичане на посочения срок за транспониране, а производството по жалбата е висящо към момента на изтичането му.

               2)

               Член 5 от Регламент (ЕО) № 1775/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 28 септември 2005 година относно условия за достъп до газопреносни мрежи, във връзка с приложението към този регламент, и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба относно упражняването на правото на жалба пред юрисдикцията, компетентна да упражнява контрол за законосъобразност по отношение на актовете на регулаторен орган, която правна уредба при обстоятелства като тези по главното производство не позволява оператор като E.ON Földgáz Zrt да се приеме за легитимиран да обжалва решение на този орган във връзка с мрежовия кодекс.

      (1)  ОВ C 15, 18.1.2014 г.


title: Дело C-489/10: Преюдициално запитване, отправено от Sąd Najwyższy (Република Полша) на 12 октомври 2010 г. — Наказателно производство срещу Łukasz Marcin Bonda

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/17

         Преюдициално запитване, отправено от Sąd Najwyższy (Република Полша) на 12 октомври 2010 г. — Наказателно производство срещу Łukasz Marcin Bonda
   (Дело C-489/10)
   ()
   2011/C 13/29
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Najwyższy

      Подсъдим в главното производство

   Łukasz Marcin Bonda

      Преюдициален въпрос

   Каква е правната природа на санкцията по член 138 от Регламент (ЕО) № 1973/2004 на Комисията от 29 октомври 2004 година за създаване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета по отношение на схемите за подпомагане, посочени в дял IV и в дял IVa от посочения регламент и по отношение на използването на земята, която е била оставена под угар за целите на производството на сурови материали (ОB L 345, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 60, стр. 190), която санкция се състои в лишаване на земеделския производител от директни плащания за годините, следващи годината, в която той е подал декларация с невярно съдържание относно размера на площта, въз основа на която се предоставят директните плащания?


title: Дело C-175/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Pietro Calogero/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/33

      Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Pietro Calogero/Ministero dell’Interno
      (Дело C-175/10)
      (2010/C 161/49)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Pietro Calogero

         Ответник: Ministero dell’Interno

         Преюдициален въпрос

      Съвместимо ли е националното законодателство (въведено с Декрет Bersani, Декрет-закон № 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван в Закон № 248 от 4 август 2006 г.) с членове 43 и 49 от Договора за ЕО, когато в националната система, която то урежда, между другото:

                  а)

                  съществува обща тенденция за защита на притежателите на концесии, предоставени към по-ранен момент въз основа на процедура, при която неправомерно са изключени част от операторите,

                  б)

                  са налице разпоредби, които на практика гарантират запазването на придобитите търговски позиции (като например забраната новите концесионери да изграждат своите пунктове на разстояние под определеното от вече съществуващите пунктове),

                  в)

                  се предвижда прекратяване на концесията, ако концесионерът пряко или косвено извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, обект на концесията?


title: Дело T-120/08: Решение на Общия съд от 20 септември 2011 г. — Arch Chemicals и др./Комисия (Жалба за отмяна — Ветеринарно–санитарни изисквания — Пускане на пазара на биоциди — Регламент (ЕО) № 1451/2007 — Липса на лично засягане — Недопустимост — Неприсъствено производство)

text:
               29.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/12

         Решение на Общия съд от 20 септември 2011 г. — Arch Chemicals и др./Комисия
   (Дело T-120/08) (1)

   (Жалба за отмяна - Ветеринарно–санитарни изисквания - Пускане на пазара на биоциди - Регламент (ЕО) № 1451/2007 - Липса на лично засягане - Недопустимост - Неприсъствено производство)
   2011/C 319/22
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, Connecticut, Съединени щати), Arch Timber Protection Ltd (Castleford, West Yorkshire, Обединеното кралство), Rhodia UK Ltd (Watford, Hertfordshire, Обединеното кралство), Sumitomo Chemical (UK) plc (Лондон, Обединеното кралство) и Troy Chemical Co. BV (Vlaardingen, Нидерландия) (представители: K. Van Maldegem и C. Mereu, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Oliver и E. Kružíková)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: European Chemical Industry Council (CEFIC) (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално Y. van Gerven и V. Terrien, впоследствие Y. van Gerven, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на член 3, параграф 2, член 4, член 7, параграф 3, член 14, параграф 2, втора алинея, член 15, параграф 3, член 17 и приложение II към Регламент (ЕО) № 1451/2007 на Комисията от 4 декември 2007 година относно втората фаза на 10-годишната работна програма, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на биоциди (ОВ L 325, стр. 3).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване на Европейския парламент и на Съвета на Европейския съюз.

               3.

               Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc и Troy Chemical Co. BV понасят направените от тях съдебни разноски.

               4.

               European Chemical Industry Council (CEFIC) понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 128, 24.5.2008 г.


title: Дело T-327/10: Жалба, подадена на 10 август 2010 г. — Fraas/СХВП (Мотив на правоъгълници в черен, тъмносив, светлосив и тъмночервен цвят)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/44

      Жалба, подадена на 10 август 2010 г. — Fraas/СХВП (Мотив на правоъгълници в черен, тъмносив, светлосив и тъмночервен цвят)
      (Дело T-327/10)
      ()
      (2010/C 288/84)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Германия) (представители: G. Würtenberger и R. Kunze, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 7 юни 2010 г. по преписка R 189/2010-4,

                  —

                  да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

         Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, представляваща мотив на правоъгълници в черен, тъмносив, светлосив и тъмночервен цвят, за стоки от класове 18, 24 и 25

         Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация

         Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

         Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като разглежданата марка на Общността има отличителен характер, както и нарушение на членове 75 и 76 от Регламент (ЕО) № 207/2009, тъй като апелативният състав не е разгледал обстойните фактически и правни доводи на жалбоподателя

         (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


title: Дело T-22/07: Определение на Първоинстанционния съд от 14 май 2009 г. — US Steel Košice/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Акт за присъединяване — Наложени на бенефициера условия за ограничаване на неговите продажби на плосковалцувани продукти в Разширения съюз — Писмо на Комисията за тълкуване на условието като приложимо към българските и румънските пазари след датата на тяхното присъединяване — Акт, който не подлежи на обжалване — Недопустимост)

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/10

         Определение на Първоинстанционния съд от 14 май 2009 г. — US Steel Košice/Комисия
   (Дело T-22/07) (1)

   (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Акт за присъединяване - Наложени на бенефициера условия за ограничаване на неговите продажби на плосковалцувани продукти в „Разширения съюз“ - Писмо на Комисията за тълкуване на условието като приложимо към българските и румънските пазари след датата на тяхното присъединяване - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост)
   2009/C 167/21
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: US Steel Košice s.r.o. (Košice, Словакия) (представители: E. Vermulst и S. Van Cutsem, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: K. Gross и T. Scharf)

      Встъпила в полза на жалбоподателя страна: Словашка република (представител: J. Čorba)

      Предмет

   Отмяна на решението на Комисията, за което се твърди, че се съдържа в писмо на същата от 22 ноември 2006 г., доколкото в него наложеното на бенефициера условие за ограничаване на неговите продажби на плосковалцувани продукти в „Разширения съюз“ се тълкува като приложимо след 1 януари 2007 г. и към българските и румънските пазари.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда US Steel Košice s.r.o. да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Комисията.

               3)

               Словашката република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 56, 10.3.2007 г.


title: Дело T-485/08 P: Решение на Общия съд от 2 юли 2010 г. — Lafili/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Допустимост — Понятие за страна, изгубила делото в първата инстанция — Повишаване — Класиране в степен и в стъпка — Коефициент по-висок от единица — Преобразуване в старшинство в стъпката — Член 7 от Приложение XIII към Правилника)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/40

         Решение на Общия съд от 2 юли 2010 г. — Lafili/Комисия
   (Дело T-485/08 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Допустимост - Понятие за страна, изгубила делото в първата инстанция - Повишаване - Класиране в степен и в стъпка - Коефициент по-висок от единица - Преобразуване в старшинство в стъпката - Член 7 от Приложение XIII към Правилника)
   2010/C 221/65
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Paul Lafili (Genk, Белгия) (представител: L. Levi, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall, H. Krämer и K. Herrmann)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 4 септември 2008 г. по дело Lafili/Комисия (F-22/07, все още непубликувано в Сборника), с което се иска отмяната на това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Paul Lafili понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия за настоящата инстанция.

      (1)  ОВ C 19, 24.1.2009 г.


title: Дело T-621/15: Решение на Общия съд от 5 април 2017 г. — Tractel Greifzug/EUIPO — Shenxi Machinery (Форма на моторна лебедка) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Триизмерна марка на Европейския съюз — Форма на моторна лебедка — Абсолютно основание за отказ — Знак, състоящ се изключително от формата на стоката, необходима за получаването на технически резултат — Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/25

         Решение на Общия съд от 5 април 2017 г. — Tractel Greifzug/EUIPO — Shenxi Machinery (Форма на моторна лебедка)
   (Дело T-621/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Триизмерна марка на Европейския съюз - Форма на моторна лебедка - Абсолютно основание за отказ - Знак, състоящ се изключително от формата на стоката, необходима за получаването на технически резултат - Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 161/34)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Tractel Greifzug GmbH (Бергиш Гладбах, Германия) (представители: U. Lüken и C. Maierhöfer, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила пред Общия съд: Shenxi Machinery Co. Ltd (Wuxi, Китай) (представител: C. Vossius, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 3 септември 2015 г. (преписка R 1658/2014-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Shenxi Machinery и Tractel Greifzug.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Tractel Greifzug GmbH да заплати направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

               3)

               Shenxi Machinery Co. Ltd понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 16, 18.1.2016 г.


title: Дело C-27/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 април 2008 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Banque Fédérative du Crédit Mutuel/Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Корпоративен данък — Директива 90/435/ЕИО — Облагаема печалба на дружеството майка — Неподлежащи на приспадане разходи и разноски, свързани с дяловете в дъщерното дружество — Определяне на въпросните разходи като фиксирана сума — Таван от 5 % за печалбата, разпределена от дъщерното дружество — Включване на данъчни кредити)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/13

         Решение на Съда (четвърти състав) от 3 април 2008 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Banque Fédérative du Crédit Mutuel/Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   (Дело C-27/07) (1)

   (Корпоративен данък - Директива 90/435/ЕИО - Облагаема печалба на дружеството майка - Неподлежащи на приспадане разходи и разноски, свързани с дяловете в дъщерното дружество - Определяне на въпросните разходи като фиксирана сума - Таван от 5 % за печалбата, разпределена от дъщерното дружество - Включване на данъчни кредити)
   (2008/C 128/20)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Conseil d'État [Държавен съвет]
   Страни в главното производство

      Ищец: Banque Fédérative du Crédit Mutuel

      Ответник: Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie [Министър на икономиката, финансите и промишлеността]
   Предмет
   Преюдициално запитване — Conseil d'État [Държавен съвет] — Тълкуване на членове 4, 5 и 7 от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 г. относно общата система за данъчно облагане на дружества-майки и дъщерни дружества от различни държави-членки (ОВ L 225, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97) — Възстановяване в облагаемата печалба на дружеството-майка на фиксирана пропорционална част от разходи и разноски в размер на 5 % от резултата от участието му в дъщерно дружество, включително на данъчни кредити — Съответствие на това възстановяване с предвиденото в член 4 от директивата ограничение — Необходимост от цялостно приспадане на данъчния кредит от дължимия от дружеството-майка данък
   Диспозитив
   Понятието „печалба, разпределяна от дъщерното дружество“, по смисъла на член 4, параграф 2, последно изречение от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки трябва да се тълкува в смисъл, че допуска наличието на правна уредба на държава-членка, която включва във въпросната печалба данъчните кредити, предоставени с цел да се компенсира данък, удържан при източника, с който държавата-членка на дъщерното дружество облага дружеството майка.

      (1)  ОВ C 82, 14.4.2007 г.


title: Дело T-467/10: Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. — Murphy/Комисия

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/48

         Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. — Murphy/Комисия
   (Дело T-467/10)
   ()
   2010/C 328/76
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Larry Murphy (Castletownbere, Ирландия) (представители: A. Collins SC, N. Travers, Barrister и D. Barry, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията, нотифицирано под номер C(2010) 4753 от 13 юли 2010 г. като писмо до Ирландия, с което се отхвърля искане за увеличаване на капацитета поради направени в областта на безопасността подобрения във връзка с евентуалния нов пелагичен траулер, който следва да замести MFV Menhaden, и с което се заменя предходното решение по посоченото искане, а именно Решение на Комисията 2003/245 от 4 април 2003 г. относно получените от Комисията искания за увеличаване на целите на МПО IV с оглед подобряване на безопасността, мореплаването, хигиената, качеството на продуктите и условията на труд за корабите с обща дължина по-голяма от 12 метра (ОВ L 90, стр. 48), което е отменено в частта, отнасяща се до жалбоподателя, с Решение на Съда от 17 април 2008 г. по дело Flaherty и др./Комисия (C-373/06 P, C-379/06 P и C-382/06 P, Сборник, стр. I-2649), и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба на основание член 263 ДФЕС жалбоподателят иска отмяна на решението на Комисията, нотифицирано под номер C(2010) 4753 от 13 юли 2010 г. като писмо до Ирландия, с което се отхвърля искане за увеличаване на капацитета поради направени в областта на безопасността подобрения във връзка с евентуалния нов пелагичен траулер, който следва да замести MFV Menhaden, и с което се заменя предходното решение по посоченото искане, а именно Решение на Комисията 2003/245 от 4 април 2003 г. относно получените от Комисията искания за увеличаване на целите на МПО IV с оглед подобряване на безопасността, мореплаването, хигиената, качеството на продуктите и условията на труд за корабите с обща дължина по-голяма от 12 метра (ОВ L 90, стр. 48), което е отменено в частта, отнасяща се до жалбоподателя, с Решение на Съда от 17 април 2008 г. по дело Flaherty и др./Комисия (C-373/06 P, C-379/06 P и C-382/06 P, Сборник, стр. I-2649).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните правни основания:

               На първо място жалбоподателят твърди, че приетият от ответника акт няма правно основание. Член 4, параграф 2 от Решение 97/413/ЕО на Съвета от 26 юни 1997 година относно целите и подробните правила за преструктуриране на сектора на рибарството в Общността за периода от 1 януари 1997 г. до 31 декември 2001 г. с оглед на постигане на устойчиво равновесие между ресурсите и тяхната експлоатация (ОВ L 175, стp. 27) продължава да бъде подходящото правно основание за обжалваното решение и затова според жалбоподателя няма правно основание, на което Комисията да приеме решението като ad hoc решение.

               На второ място жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала съществено процесуално нарушение. Жалбоподателят твърди, че съгласно Решение 97/413/ЕО на Съвета обжалваното решение е трябвало да бъде прието съобразно процедурата на Управителните комитети и че като е приела решението ad hoc, Комисията е допуснала съществено процесуално нарушение.

               На трето място жалбоподателят твърди, че като е тълкувала неправилно член 4, параграф 2 от Решение 97/413/ЕО на Съвета, Комисията е превишила правомощията си, като по-специално е приложила неотносими критерии и не е взела предвид понятието „риболовни усилия“ от Решение 97/413/ЕО на Съвета и от законодателството на Общността в областта на рибарството, приложимо към момента, в който жалбоподателят е направил искането за свързан с безопасността тонаж през декември 2001 г.

               Освен това жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено поради редица явни грешки в преценката на направеното от жалбоподателя искане за свързан с безопасността тонаж. По-специално жалбоподателят твърди, че решението на Комисията да отхвърли направеното от жалбоподателя искане поради по-големия обем под главната палуба на заместващия кораб в сравнение с Menhaden е явно неправилно, каквото е и предположението ѝ, че „риболовното усилие“ на заместващия кораб ще бъде по-голямо от това на Menhaden.

               На последно място жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила правото му на равно третиране. Жалбоподателят твърди, че отхвърлянето от Комисията на искането поради по-големия обем под главната палуба на заместващия кораб представлява съществена разлика в третирането, която съставлява недопустима дискриминация спрямо жалбоподателя в сравнение с изцяло различния подход към някои от исканията за допълнителен свързан с безопасността тонаж, приети с Решение на Комисията 2003/245, както и към едно от исканията, първоначално отхвърлено със същото решение, но впоследствие прието с Решение на Комисията, нотифицирано под номер C(2010) 4765 от 13 юли 2010 г.


title: Дело C-539/07: Решение на Съда (седми състав) от 15 януари 2009 г.  — Комисия на Европейските общности/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2002/22/ЕО — Член 26, параграф 3 — Единен европейски номер за спешни повиквания — Информация за местоположението на този, който осъществява повикването — Предоставяне на информация на службите за спешни повиквания — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/4

         Решение на Съда (седми състав) от 15 януари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-539/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2002/22/ЕО - Член 26, параграф 3 - Единен европейски номер за спешни повиквания - Информация за местоположението на този, който осъществява повикването - Предоставяне на информация на службите за спешни повиквания - Липса на транспониране в определения срок)
   (2009/C 55/06)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Montaguti и A. Nijenhuis)

      Ответник: Италианска република (представители: I. M. Braguglia и S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с член 26, параграф 3 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213)
   Диспозитив

               1)

               Като не предоставя, при всички повиквания към единния европейски номер за спешни повиквания „112“, на службите за спешни повиквания, информация за местоположението на този, който осъществява повикването, доколкото това е технически възможно, Италианската република не е изпълнила задължението си по член 26, параграф 3 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга).

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.