title: Дело T-144/14: Жалба, подадена на 3 март 2014 г.  — EE/СХВП (повърхност с точки в цвят слонова кост)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/57

         Жалба, подадена на 3 март 2014 г. — EE/СХВП (повърхност с точки в цвят слонова кост)
   (Дело T-144/14)
   2014/C 135/75
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: EE Ltd (Hatfield, Обединено кралство) (представител: P. Brownlow, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 7 януари 2014 г. по преписка R 705/2013-1.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, представляваща повърхност с точки в цвят слонова кост за стоки и услуги от класове 7, 9, 16, 25, 35 — 39, 41, 42 и 45 — Заявка за регистрация на марка на Общността № 11 388 493

      Решение на проверителя: отказва регистрация на заявената марка.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-255/15: Жалба, подадена на 19 май 2015 г. — Almaz-Antey/Съвет

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/69

         Жалба, подадена на 19 май 2015 г. — Almaz-Antey/Съвет
   (Дело T-255/15)
   (2015/C 294/84)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: OAO Concern PVO Almaz-Antey (Москва, Русия) (представители: C. Stumpf и A. Haak, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2015/432 на Съвета от 13 март 2015 година за изменение на Решение 2014/145/ОВППС относно ограничителни мерки във връзка с действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (OВ L 70, 2015 г., стр. 47) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/427 на съвета от 13 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 269/2014 относно ограничителни мерки по отношение на действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (OВ L 70, 2015 г., стр. 1), в частта, в която тези мерки се прилагат спрямо жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че Съветът не е изложил подходящи и достатъчни мотиви за включването на жалбоподателя в списъците на лицата, образуванията или органите, които подлежат на ограничителни мерки предвид положението в Украйна.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че Съветът е допуснал явна грешка в преценката, като е счел, че всички критерии за включване в списъците с ограничителни мерки са налице по отношение на жалбоподателя.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че решението на ответника нарушава принципа на пропорционалност.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че цялата обосновка на ответника не отговаря на изискванията за прилагането на ограничителни мерки.

               5.

               Петото правно основание е изведено от твърдението, че Съветът необосновано и непропорционално е нарушил основните права на жалбоподателя, включително правото му на защита и на ефективен съдебен контрол.


title: Дело C-330/07: Преюдициално запитване, направено от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Австрия) на 16 юли 2007 г. — Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH/Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/17

         Преюдициално запитване, направено от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Австрия) на 16 юли 2007 г. — Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH/Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs
   (Дело C-330/07)
   (2007/C 269/33)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
   Страни в главното производство

      Ищец: Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH

      Ответник: Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs
   Преюдициални въпроси
   Дали разпоредбите относно свободата на установяване (член 43 ЕО и сл.) и/или относно свободното предоставяне на услуги (член 49 ЕО и сл.) допускат национално законодателство, в сила към 31 декември 2003 г., съгласно което за предоставянето на търговци на данъчно предимство (премия за увеличение на инвестициите) за придобиването на неизползвани материални активи освен това се изисква те да се използват само на място на стопанска дейност, намиращо се на територията на страната, докато такова данъчно предимство (премия за увеличение на инвестициите) не е предвидено за придобиването на неизползвани материални активи, които се използват в място на стопанска дейност извън страната, в рамките на Европейския съюз?


title: Дело T-175/09 P: Решение на Общия съд от 16 декември 2010 г. — Съвет/Stols (Обжалване — Публична служба — Повишаване — Съпоставяне на заслугите — Явна грешка в преценката — Изопачаване на доказателствата)

text:
               5.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/12

         Решение на Общия съд от 16 декември 2010 г. — Съвет/Stols
   (Дело T-175/09 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Повишаване - Съпоставяне на заслугите - Явна грешка в преценката - Изопачаване на доказателствата)
   2011/C 38/20
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и G. Kimberley)

      Друга страна в производството: Willem Stols (Halsteren, Нидерландия) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)

      Предмет

   Жалба за отмяна, подадена срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 17 февруари 2009 г. по дело Stols/Съвет (F-51/08, все още непубликувано в Сборника).

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 17 февруари 2009 г. по дело Stols/Съвет (F-51/08, все още непубликувано в Сборника).

               2.

               Връща делото на Съда на публичната служба.

               3.

               Общият съд не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г.


title: Дело T-491/17: Жалба, подадена на 1 август 2017 г. — Opere Pie d’Onigo/Комисия

text:
               2.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 330/14

         Жалба, подадена на 1 август 2017 г. — Opere Pie d’Onigo/Комисия
   (Дело T-491/17)
   (2017/C 330/19)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Istituzione Pubblica di Assistenza e Beneficienza „Opere Pie d’Onigo“ (Педероба, Италия) (представител: G. Maso, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени, изяло или частично, решението на Комисията от 27 март 2017 година (SA.38825) Държавна помощ — Италия, предполагаема държавна помощ за частните доставчици на социално-здравни услуги.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 107 ДФЕС и от грешка, допусната от Комисията, като е счела за обосновано селективното изключване на публичноправните предприятия, доставчици на социално-здравни услуги, от осигуряването за майчинство INPS (Istituto nazionale di previdenza sociale) [Национален осигурителен институт] и от възстановяването на разходите за отсъствия на заети лица, полагащи грижи за роднини — инвалиди с трайно намалена работоспособност.

               2.

               Второто основание е изведено от държавния произход на помощта, тъй като според жалбоподателя средствата за покриване на разходите на частните предприятия, свързани с осигуряването за майчинство и отсъствията на заети лица, полагащи грижи за роднини — инвалиди с трайно намалена работоспособност, се изплащат от INPS и следователно от италианската държава с държавни ресурси.

               3.

               Третото основание е изведено от факта, че според жалбоподателя тези мерки благоприятстват частните предприятия, като им предоставят предимство спрямо публичноправните предприятия, доставчици на посочените услуги, които трябва да понесат всички разходи, свързани с отсъствията поради майчинство и полагане на грижи за роднини — инвалиди с трайно намалена работоспособност, което води до значителни финансови последици.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от факта, че според жалбоподателя спорните мерки засягат търговията между държави членки, тъй като предоставят предимство на мултинационални групи и на италиански предприятия с чуждестранно участие, които инвестират в Италия със стопанска цел, а ощетяват малките публичноправни предприятия, които осъществяват дейност с нестопанска цел, като по този начин променят структурата на разходите за труд.


title: Съединени дела T-8/95 и T-9/95: Определение на Първоинстанционния съд от 3 ноември 2008 г.  — Pelle и Konrad/Съвет и Комисия (Извъндоговорна отговорност — Мляко — Допълнителен налог — Референтно количество — Регламент (ЕО) № 2187/93 — Обезщетяване на производителите — Междинно решение — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/34

         Определение на Първоинстанционния съд от 3 ноември 2008 г. — Pelle и Konrad/Съвет и Комисия
   (Съединени дела T-8/95 и T-9/95) (1)

   (Извъндоговорна отговорност - Мляко - Допълнителен налог - Референтно количество - Регламент (ЕО) № 2187/93 - Обезщетяване на производителите - Междинно решение - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   (2009/C 32/64)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищци: Wilhelm Pelle (Kluse-Ahlen, Германия) и Ernst-Reinhard Konrad (Löllbach, Германия) (представители: B. Meisterernst, M. Düsing, D. Manstetten, F. Schulze и W. Haneklaus, avocats)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално A. Brautigam и A.-M. Colaert, впоследствие A.-M. Colaert) и Комисия на Европейските общности (представители: първоначално D. Booß и M. Niejahr, впоследствие M. Niejahr и T. van Rijn, подпомагани първоначално от H.-J. Rabe и G. Berrisch, впоследствие от H.-J. Rabe и M. Núñez-Müller, avocats)
   Предмет
   Искове за обезщетение в приложение на член 178 от Договора за ЕО (понастоящем член 235 ЕО) и на член 215, втора алинея от Договора за ЕО (понастоящем член 288, втора алинея ЕО) на вредите, които ищците твърдят, че са претърпели в резултат от прилагането на Регламент (ЕИО) № 857/84 на Съвета от 31 март 1984 година за установяване на общи правила за прилагането на налога, предвиден в член 5в от Регламент (ЕИО) № 804/68, в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 90, стр. 13), допълнен с Регламент (ЕИО) № 1371/84 на Комисията от 16 май 1984 година за определяне на правилата за прилагане на допълнителния налог, предвиден в член 5в от Регламент № 804/68 (ОВ L 132, стр. 11).
   Диспозитив

               1)

               Основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящите искове е отпаднало.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 74, 25.3.1995 г.


title: Дело F-71/14: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 30 април 2015 г. — Maraoud/ЕСВД (Публична служба — Персонал на ЕСВД — Договорно нает служител — Командировка в трета държава — Злополука, настъпила при изпълнение на функциите — Надбавка за условия на живот — Неизползвани дни годишен отпуск — Поемане на разноските за лечението — Неспазване на досъдебното производство — Явна недопустимост)

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/50

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 30 април 2015 г. — Maraoud/ЕСВД
   (Дело F-71/14) (1)

   ((Публична служба - Персонал на ЕСВД - Договорно нает служител - Командировка в трета държава - Злополука, настъпила при изпълнение на функциите - Надбавка за условия на живот - Неизползвани дни годишен отпуск - Поемане на разноските за лечението - Неспазване на досъдебното производство - Явна недопустимост))
   (2015/C 198/68)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Hayet Maraoud (Брюксел, Белгия) (представители: L. F. de Castro Fernandez и J.-L. Gillain, avocats)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (представители: S. Marquardt и M. Silva)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението повече да не се изплаща надбавката за условия на живот (НУЖ), допълнителната премия (ДП) с оглед на условията на живот в мястото на работа на жалбоподателката и дневна надбавка (ДН), да се изплати неизползван годишен отпуск в размер на 49 дни за 2012 г., и искане за обезщетение за вредите вследствие на неоказване на съдействие и изоставяне след трудовата злополука, претърпяна от жалбоподателката.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Осъжда г-жа Maraoud да заплати съдебните разноски, направени от Европейската служба за външна дейност и да поеме собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 388, 3.11.2014 г., стр. 29.


title: Съединени дела T-239/05, T-240/05, T-245/05 до T-247/05, T-255/05, T-274/05 до T-280/05: Решение на Първоинстанционния съд от 15 май 2007 година — Black & Decker/СХВП — Atlas Copco (Триизмерно представяне на електрически уред в жълт и черен цвят) ( Марка на Общността — Производство по възражение — Срок за подаване на възражение — Изпращане по факс — Допустимост — Ясно посочване на по-ранната марка — Правило 18, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95 )

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/21

         Решение на Първоинстанционния съд от 15 май 2007 година — Black & Decker/СХВП — Atlas Copco (Триизмерно представяне на електрически уред в жълт и черен цвят)
   (Съединени дела T-239/05, T-240/05, T-245/05 до T-247/05, T-255/05, T-274/05 до T-280/05) (1)

   („Марка на Общността - Производство по възражение - Срок за подаване на възражение - Изпращане по факс - Допустимост - Ясно посочване на по-ранната марка - Правило 18, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95“)
   (2007/C 140/36)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: The Black & Decker Corporation (Таусън, Мериленд, Съединени американски щати) (представители: H. Carr, QC и P. Harris, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Atlas Copco AB (Стокхолм, Швеция) (представители: R. Meade, barrister и M. Gilbert, solicitor)
   Предмет
   Тринадесет иска, предявени съответно срещу решенията на първи апелативен състав на СХВП от 19 април (R 727/2004-1, R 729/2004-1, R 723/2004-1, R 730/2004-1 и R 724/2004-1), от 27 април (R 722/2004-1) и от 3 май 2005 година (R 788/2004-1, R 789/2004-1, R 790/2004-1, R 791/2004-1, R 792/2004-1, R 793/2004-1 и R 794/2004-1), във връзка с производствата по възражение между Atlas Copco AB и The Black & Decker Corporation.
   Диспозитив

               1)

               Исковете се отхвърлят.

               2)

               Ищецът се осъжда да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 205, 20.8.2005 г.


title: Съединени дела T-415/07 и Т-416/07: Определение на Първоинстанционния съд от 30 ноември 2009 г. — RedEnvelope/СХВП — Red Letter Days (redENVELOPE)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/69

         Определение на Първоинстанционния съд от 30 ноември 2009 г. — RedEnvelope/СХВП — Red Letter Days (redENVELOPE)
   (Съединени дела T-415/07 и Т-416/07) (1)

   2010/C 24/125

      Език на производството: английски

   Председателят на шести състав разпореди съединените дела да бъдат заличени от регистъра.

      (1)  ОВ C 8, 12.1.2008 г.


title: Дело T-86/17: Жалба, подадена на 10 февруари 2017 г. — Le Pen/Парламент

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/61

         Жалба, подадена на 10 февруари 2017 г. — Le Pen/Парламент
   (Дело T-86/17)
   (2017/C 104/85)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Marine Le Pen (Saint-Cloud, Франция) (представители: M. Ceccaldi и J.-P. Le Moigne, avocats)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателката иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Генералния секретар на Европейския парламент с дата 5 декември 2016 г., прието в приложение на Решение 2009/C 159/01 на Бюрото на Европейския парламент от 19 май и от 9 юли 2008 г.„за установяване на мерки по прилагане на устава на членовете на Европейския парламент“, изменено, с което се установява наличието на вземане спрямо жалбоподателката в размер на 298 497,87 EUR на основание недължимо платени суми като разходи за парламентарни сътрудници, с което се мотивира възстановяването на тази сума и се възлага на компетентния разпоредител с бюджетни средства в сътрудничество със счетоводството на институцията да я събере на основание член 68 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент и на членове 66, 78, 79 и 80 от Финансовия регламент („ФР“),

               —

               да отмени дебитно известие № 2016-1560 с дата от 6 декември 2016 г., уведомяващо жалбоподателката, че спрямо нея е констатирано вземане в размер от 298 497,87 EUR съгласно решението на Генералния секретар от 5 декември 2016 г. за възстановяване на недължимо платени суми за парламентарни сътрудници, прилагане на член 68 от Мерките за прилагане на Устава и на членове 66, 78, 79 и 80 от ФР,

               —

               да осъди Европейския парламент да заплати пълния размер на съдебните разноски по настоящото производство;

               —

               да осъди Европейския парламент да плати на г-жа Le Pen сумата от 50 000 EUR на основание на подлежащи на възстановяване съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателката излага дванадесет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от липсата на компетентност на автора на акта. Жалбоподателката счита, че решението на Генералния секретар на Европейския парламент от 5 декември 2016 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) е от компетентността на Бюрото на Европейския парламент и че е нямало никакво основание да се делегира приемането на решението.

               2.

               Второто основание е изведено от липсата на мотиви, от което е опорочено обжалваното решение, въпреки че това изискване е предвидено в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушението на съществени процесуални правила, доколкото обжалваното решение визира доклада от разследването, проведено от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) и приключило на 26 юли 2016 г., който не е бил предаден на жалбоподателката. По този начин същата не е била изслушана и не е могла надлежно да използва средствата си за защита, тъй като Генералният секретар е отказал да ѝ съобщи доказателствата, на които се основава обжалваното решение.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от липсата на лично разглеждане на преписката от Генералния секретар на Европейския парламент. Според жалбоподателката последният се задоволил да приеме като свой доклада на OLAF и не е разгледал лично положението ѝ.

               5.

               Петото основание е изведено от липсата на факти в подкрепа на обжалваното решение, както и на свързаното с него дебитно известие (наричани по-нататък „обжалваните актове“), доколкото приетите за установени факти са неверни.

               6.

               Шестото основание е изведено от прехвърлянето на тежестта на доказване. В тази връзка жалбоподателката счита, че не е длъжна да представя доказателство за работата на своята парламентарна сътрудничка, а напротив, компетентните власти са длъжни да докажат противното.

               7.

               Седмото основание е изведено от нарушението на принципа на пропорционалност, доколкото поисканата от жалбоподателката сума не е мотивирана чрез раздробяване, нито е посочен методът на изчисляване, и предполага, че парламентарната сътрудничка никога не е работила за жалбоподателката.

               8.

               Осмото основание е изведено от злоупотреба с власт, доколкото обжалваните актове са приети с цел да лишат жалбоподателката, депутат в Европейския парламент, от средствата за изпълнение на нейния мандат.

               9.

               Деветото основание е изведено от заобикаляне на процедурата. Според жалбоподателката, за да не се окаже принуден да ѝ предаде доклада на OLAF, с който разполагал, Генералният секретар е прехвърлил на OLAF искането за предаване на този доклад, което последната не е направила.

               10.

               Десетото основание е изведено от дискриминационното третиране и от наличието на fumus persecutionis, доколкото действията, свързани с настоящия спор, са насочени изключително срещу жалбоподателката и нейната партия.

               11.

               Единадесетото основание е изведено от накърняването на независимостта на депутат и последиците от липсата на задължителни указания. Обжалваните актове несъмнено имат за цел да попречат на свободното упражняване на парламентарния мандат на жалбоподателката, като я лишат от финансовите средства, необходими за изпълнението на нейната задача. Освен това парламентарните членове не биха могли да получават инструкции от Генералния секретар относно начина, по който да изпълняват своя мандат, под страх от финансови санкции.

               12.

               Дванадесетото основание е изведено от липсата на независимост на OLAF, доколкото тази организация не представя никакви гаранции за безпристрастност и честност и е зависима от Европейската комисия.


title: Дело T-277/09: Жалба, подадена на 16 юли 2009 г. — Trasys/Комисия

text:
               10.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 244/5

         Жалба, подадена на 16 юли 2009 г. — Trasys/Комисия
   (Дело T-277/09)
   2009/C 244/08
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Trasys (Woluwe-Saint-Lambert, Белгия), (представители: M. Martens и P. Hermant, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Комисията, съобщено на жалбоподателя с писмо от 9 юни 2009 г., с което се отхвърля офертата на жалбоподателя за обособени позиции В и Д в процедура за възлагане № 10017, и с което обществената поръчка се възлага на определените за изпълнители оференти;

               —

               Да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В настоящото производство жалбоподателят иска отмяната на решенията на ответника да отхвърли офертата му, подадена за обособени позиции В и Д в рамките на открита процедура в подкрепа на Службата за публикации и нейния отдел CORDIS за предоставяне на издателски и комуникационни услуги (1), и да възложи обществената поръчка на определения за изпълнител оферент.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква четири правни основания.
   На първо място жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил принципа на прозрачност, установен от членове 100 и 89, параграф 1 от Финансовия регламент (2), като е ограничил неразумно достъпа до съществена информация и в резултат на това е лишил жалбоподателя от възможността да получи ясна представа за метода, използван за оценяване на офертите и за причините, поради които неговата оферта е била отхвърлена.
   На второ място жалбоподателят твърди, че офертата му е била предмет на методология за оценка на офертите, която противоречи на принципите, установени в член 89, параграф 1 от Финансовия регламент, като принципите на равно третиране и на прозрачност.
   На трето място той твърди, че спецификациите не са били достатъчно ясни и че последните уточнения са били предоставени от възлагащия орган много късно и в резултат жалбоподателят не е бил в състояние да планира офертата си и да вземе предвид начина, по който е щяла да бъде направена оценката.
   На четвърто място жалбоподателят изтъква, че офертата му е била предмет на неразумно и непропорционално оценяване от възлагащия орган, което е довело до грешки в преценката, опорочаващи окончателното решение.

      (1)  ОВ 2008/S 242-321376

      (2)  Регламент (ЕО,Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198)


title: Дело T-351/08: Жалба, подадена на 25 август 2008 г. — Matratzen Concord/СХВП — Barranco Schnitzler и Barranco Rodriguez (MATRATZEN CONCORD)

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/45

         Жалба, подадена на 25 август 2008 г. — Matratzen Concord/СХВП — Barranco Schnitzler и Barranco Rodriguez (MATRATZEN CONCORD)
   (Дело T-351/08)
   (2008/C 285/84)
   Език на жалбата: немски
   Страни

      Жалбоподател: Matratzen Concord GmbH (Кьолн, Германия) (представител: J. Albrecht, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Pablo Barranco Schnitzler (Sant Just Desvern, Испания) и Mariano Barranco Rodriguez (Sant Just Desvern)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на ответника (втори апелативен състав) от 30 май 2008 г. (преписка R 1034/2007-2),

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските, включително направените в хода на процедурата по обжалване.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „MATRATZEN CONCORD“ за стоки от класове 10, 20 и 24 (заявка № 3 355 369).

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Pablo Barranco Schnitzler и Mariano Barranco Rodriguez

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Национална словна марка „MATRATZEN“ за стоки от клас 20.

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля заявката за регистрация.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като не съществува вероятност от объркване на конфликтните марки, и нарушение на член 43, параграф 2 от регламента, тъй като не е доказано реалното използване на марката, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението.


title: Дело T-229/12: Жалба, подадена на 25 май 2012 г. — Advance Magazine Publishers/СХВП — Eduardo López Cabré (VOGUE)

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/27

         Жалба, подадена на 25 май 2012 г. — Advance Magazine Publishers/СХВП — Eduardo López Cabré (VOGUE)
   (Дело T-229/12)
   2012/C 227/46
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Advance Magazine Publishers, Inc. (Ню Йорк, САЩ) (представител: C. Aikens, Barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Eduardo López Cabré (Барселона, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               отмяна на решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 26 март 2012 г. (R 1170/2011-4);

               —

               при условията на субсидиарност, да уважи възражението единствено в частта, в която се отнася до чадъри за дъжд и за слънце, и аксесоари за чадъри за дъжд и слънце; и

               —

               да осъди направилото възражение лице да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „VOGUE“ за стоки и услуги от класове 3, 9, 14, 16, 18, 21, 24, 26, 28, 35, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44 и 45 — заявка за марка на Общността № 4 023 041

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: марката на Общността и националната словна марка „VOGUE“ и националната фигуративна марка „VOGUE moda en lluvia“ за стоки от клас 18

      Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело F-71/13: Жалба, подадена на 15 юли 2013 г. — ZZ/ЕАОС

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/32

         Жалба, подадена на 15 юли 2013 г. — ZZ/ЕАОС
   (Дело F-71/13)
   2013/C 274/53
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, avocats)

      Ответник: Европейска агенция за околната среда (ЕАОС)

      Предмет на производството

   Отмяна на отказа във връзка с искането на жалбоподателя за образуване на административно разследване за установяване или изясняване на случай на тормоз

      Искания на жалбоподателя

               —

               отмяна на решението на органа, оправомощен да сключва договори (наричан по-нататък „ООСД“) от 20 септември 2012 г., с което се отхвърля искането му за образуване на административно разследване за установяване или изясняване на случай на тормоз,

               —

               да се осъди ЕАОС да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-429/14: Решение на Съда (трети състав) от 17 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — Air Baltic Corporation AS/Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba (Преюдициално запитване — Въздушен транспорт — Конвенция от Монреал — Членове 19, 22 и 29 — Отговорност на въздушния превозвач в случаите на закъснение при международен превоз на пътници — Договор за превоз, сключен от работодателя на пътниците — Вреди вследствие на закъснението — Вреди, претърпени от работодателя)

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/9

         Решение на Съда (трети състав) от 17 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — Air Baltic Corporation AS/Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba
   (Дело C-429/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Конвенция от Монреал - Членове 19, 22 и 29 - Отговорност на въздушния превозвач в случаите на закъснение при международен превоз на пътници - Договор за превоз, сключен от работодателя на пътниците - Вреди вследствие на закъснението - Вреди, претърпени от работодателя))
   (2016/C 145/09)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Air Baltic Corporation AS

      Ответник: Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba

      Диспозитив

   Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, сключена в Монреал на 28 май 1999 г. и одобрена от името на Европейската общност с Решение 2001/539/ЕО на Съвета от 5 април 2001 година, и по-специално членове 19, 22 и 29 трябва да се тълкуват в смисъл, че въздушният превозвач, сключил договор за международен превоз с работодателя на превозвани пътници, какъвто е случаят по главното дело, носи отговорност спрямо този работодател за вредите, причинени вследствие на закъснението на полетите, с които пътували неговите работници или служители в съответствие с този договор, в резултат на което посоченият работодател понесъл допълнителни разходи.

      (1)  ОВ C 421, 24.11.2014 г.


title: Дело F-50/11: Жалба, подадена на 19 април 2011 г. — ZZ/Парламент

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/36

         Жалба, подадена на 19 април 2011 г. — ZZ/Парламент
   (Дело F-50/11)
   2011/C 186/69
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (Люксембург, Люксембург) (представители: P. Nelissen Grade и G. Leblanc, avocats)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на органа по назначаването, с което на жалбоподателя се предоставя само една точка за заслуги в процедурата по атестиране за 2009 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 20 януари 2011 г., с което се отхвърля административната жалба на жалбоподателя;

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 11 май 2010 г., съобщено на жалбоподателя на 27 май 2010 г., с което му се предоставя само една точка за заслуги в процедурата по атестиране за 2009 г.;

               —

               да се укажат на органа по назначаването последиците от отмяната на обжалваните решения;

               —

               да се присъди на жалбоподателя обезщетение за претърпени неимуществени вреди в размер на 2 000 EUR;

               —

               да се осъди Европейският парламент да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-37/08: Решение на Съда (първи състав) от 3 септември 2009 г. (преюдициално запитване от VAT and Duties Tribunal — Лондон, Обединено кралство) — RCI Europe/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs (Шеста директива ДДС — Данъчна привръзка — Доставки на услуги, свързани с недвижим имот — Услуги, които се състоят в улесняване на обмена между притежатели на права на ползване на недвижим имот с ваканционно предназначение)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/15

         Решение на Съда (първи състав) от 3 септември 2009 г. (преюдициално запитване от VAT and Duties Tribunal — Лондон, Обединено кралство) — RCI Europe/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Дело C-37/08) (1)

   (Шеста директива ДДС - Данъчна привръзка - Доставки на услуги, свързани с недвижим имот - Услуги, които се състоят в улесняване на обмена между притежатели на права на ползване на недвижим имот с ваканционно предназначение)
   2009/C 267/25
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   VAT and Duties Tribunal, Лондон

      Страни в главното производство

      Ищец: RCI Europe

      Ответник: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Предмет

   Преюдициално запитване — VAT and Duties Tribunal, Лондон — Тълкуване на член 9, параграф 2, буква а) и на член 26 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 г. за хармонизиране на законодателството на държавите-членки във връзка с данъците върху оборота — обща система на данък върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Определяне на мястото на данъчно привързване — Предоставяне на услуги, които се състоят в улесняване на обмена между притежатели на права на ползване на недвижим имот с ваканционно предназначение, членове на създадено от данъчно задълженото лице сдружение за тази цел, срещу правата на други притежатели

      Диспозитив

   Член 9, параграф 2, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1999 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкува в смисъл, че мястото на доставка на услуги, предоставени от сдружение, чиято дейност се състои в организирането на обмена между неговите членове на правата им на частично ползване на ваканционни жилища за определен период, срещу което това сдружение събира от членовете си такса за регистрация, годишна абонаментна такса, както и такса за обмен, е мястото, където се намира недвижимият имот, върху който съответният член притежава право на частично ползване за определен период.

      (1)  ОВ C 92 от 12.04.2008 г.


title: Дело C-471/06: Искане за даване на преюдициално заключение, представено от Trimeles Efeteion Athinon (Гърция) на 21 ноември 2006 г. — Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton/GlaxoSmithKline AEVE

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/4

         Искане за даване на преюдициално заключение, представено от Trimeles Efeteion Athinon (Гърция) на 21 ноември 2006 г. — Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton/GlaxoSmithKline AEVE
   (Дело C-471/06)
   (2007/C 20/05)
   Език на производството: гръцки
   Препращаща юрисдикция
   Trimeles Efeteion Athinon (Гърция)
   Страни в главното производство

      Ищец: Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton

      Ответник: GlaxoSmithKline AEVE
   Преюдициални въпроси

               1)

               Когато отказът на предприятие с господстващо положение да изпълни изцяло заявките на търговци на фармацевтични продукти на едро, е продиктуван от намерението му да ограничи износната им дейност и по такъв начин да намали вредите, нанесени му от паралелната търговия, представлява ли отказът per se злоупотреба по смисъла на член 82 ЕО? Свързан ли е отговорът на този въпрос с факта, че паралелната търговия носи големи печалби за търговците на едро поради ценовите разлики, произтичащи от намесата на държавата, в държавите-членки на Европейския съюз, тоест от факта, че на фармацевтичния пазар не са налице условия на истинска конкуренция, а има силна държавна намеса? На последно място, уместно ли е националният съдия да прилага по един и същи начин общностните конкурентноправни норми както към конкурентно функциониращи пазари, така и към тези, при които конкуренцията е нарушена поради намеса от страна на държавата?

               2)

               Ако Съдът счита, че поради посочените по-горе причини ограничаването на паралелната търговия не съставлява практика на злоупотреба във всеки случай, в който то е наложено от предприятие с господстващо положение, как може да се прецени дали е налице злоупотреба? По-специално:

               2.1)

               Уместно ли е да се използват за критерии процентното надвишаване на обичайното вътрешно потребление и/или загубите, понесени от предприятие с господстващо положение спрямо общия му оборот и общата му печалба? При положителен отговор на този въпрос, по какъв начин трябва да се определят процентният размер на надвишение и този на загубите (последният — определен като процент от оборота и общите печалби), над които въпросното поведение би могло да се квалифицира като злоупотреба?

               2.2)

               Подходящо ли е да се използва подход, основан на преценка на интересите и ако това е така кои са интересите, които подлежат на такава преценка? По-конкретно:

                           а)

                           свързан ли е отговорът на въпроса с факта, че крайният пациент-потребител получава ограничени финансови ползи от паралелната търговия?

                           б)

                           трябва ли да се отчита, и до каква степен, интереса на социалноосигурителните органи от по-евтини лекарствени продукти?

               2.3)

               Какви други критерии и подходи е уместно да се прилагат в настоящия случай?


title: Поправка на известие в Официален вестник по дело T-159/09 ( ОВ C 153, 4.7.2009 г., стр. 44 )

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/52

         Поправка на известие в Официален вестник по дело T-159/09
   (
         Официален вестник на Европейския съюз C 153 от 4 юли 2009 г., стр. 44
      )
   2009/C 205/95
   Известието в Официален вестник по дело T-159/09, Biofrescos/Комисия, следва да се чете по следния начин:

         „Жалба, подадена на 21 април 2009 г. — Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda/Комисия на Европейските общности
         (Дело T-159/09)
         2009/C 193/67
         Език на производството: португалски

            Страни

            Жалбоподател: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda (Linda-a-Velha, Португалия) (представител: A. Magalhães e Menezes, advogado)

            Ответник: Комисия на Европейските общности

            Искания на жалбоподателя

                     —

                     Да се отмени решението на Комисията от 16 януари 2009 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя за опрощаване на вносни мита в размер на 41 271,09 EUR и се разпорежда последващото им събиране.

            Правни основания и основни доводи

         Между септември 2003 г. и февруари 2005 г. жалбоподателят внася определен брой пратки замразени скариди от Индонезия, за които иска опрощаване на вносните мита на основание член 220, параграф 2, буква б, член 236 и член 239, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1).
         Жалбоподателят поддържа, че Комисията е нарушила най-малкото посочените разпоредби, доколкото на първо място не се е произнесла по нито един от изложените от жалбоподателя в молбата му за опрощаване на вносни мита доводи, на второ място изложените от нея мотиви са недостатъчни, подвеждащи и неразбираеми, на трето място е тълкувала неправилно грешката, допусната от самите индонезийски власти, и на четвърто и последно място е приела за доказани факти, които всъщност не са били доказани и във връзка с които участващите в производството органи, а не жалбоподателят носят доказателствената тежест.

      (1)  ОВ L 97, стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58.“


title: Дело C-14/12 P: Определение на Съда (седми състав) от 30 май 2013 г. — Sheilesh Shah, Akhil Shah/Three-N-Products Private Ltd, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 1, буква б) — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Заявка за словна марка на Общността „AYUURI NATURAL“ — Възражение на притежателя на по-ранните словна и фигуративна марки на Общността „AYUR“ — Явно недопустима и явно неоснователна жалба)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/43

         Определение на Съда (седми състав) от 30 май 2013 г. — Sheilesh Shah, Akhil Shah/Three-N-Products Private Ltd, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-14/12 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Заявка за словна марка на Общността „AYUURI NATURAL“ - Възражение на притежателя на по-ранните словна и фигуративна марки на Общността „AYUR“ - Явно недопустима и явно неоснователна жалба)
   2013/C 225/73
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Sheilesh Shah, Akhil Shah (представител: M. Chapple, Barrister)

      Други страни в производството: Three-N-Products Private Ltd (представител: C. Jäger, Rechtsanwältin), Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: D. Botis и D. Walicka)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (пети състав) от 10 ноември 2011 г. по дело THREE-N-PRODUCTS PRIVATE/СХВП — SHAH (AYUURI NATURAL) (T-313/10), с което този съд отменя решение от 1 юни 2010 г. на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) по преписка R 1005/2009-4 за отмяна на решението на отдела по споровете, който отхвърля заявката за регистрация на словната марка „AYUURI NATURAL“ за стоки, класирани в класове 3 и 5, в рамките на възражението, направено от притежателя на фигуративните и словни марки на Общността, съдържащи словния елемент „AYUR“, за стоки, класирани в класове 3 и 5 — Тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 — Вероятност от объркване — Сходство на знаците

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Sheilesh Shah и г-н Akhil Shah да заплатят съдебните разноски.

               3.

               Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 73, 10.3.2012 г.


title: Дело C-322/09 P: Жалба, подадена на 12 август 2009 г. от NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (първи състав) на 9 юни 2009 г. по дело T-152/06, NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB/Комисия на Европейските общности

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/12

         Жалба, подадена на 12 август 2009 г. от NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (първи състав) на 9 юни 2009 г. по дело T-152/06, NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-322/09 P)
   2009/C 233/21
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB (представители: M. Merola и L. Armati, avvocati)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска Съдът:

               —

               да отхвърли обжалваното съдебно решение в неговата цялост,

               —

               да обяви жалбата на Destination Stockholm по дело T-152/06 за допустима и основателна и следователно да уважи исканията в първоинстанционното производство,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         При условията на евентуалност:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение в неговата цялост и да обяви жалбата на Destination Stockholm по дело T-152/06 за допустима,

               —

               да върне делото за ново разглеждане на Първоинстанционния съд за разглеждане на делото по същество,

               —

               да не се произнася по съдебните разноски във връзка с първоинстанционното производство и обжалването.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят твърди, че в обжалваното съдебно решение Първоинстанционният съд:

               —

               неправилно приложил член 230 ЕО като явно изопачил съдържанието на оспорените писма, намерението на техния автор и приведените пред Първоинстанционния съд доказателства,

               —

               неправилно класифицирал становището на Комисията относно съвместимостта на оспорените мерки като предварително и изложил противоречиви мотиви по същия въпрос,

               —

               неподходящо се позовал на член 88, параграф 1 ЕО като приел, че Комисията отказала искане за препоръчване на подходящи мерки,

               —

               неправилно приложил членове 4, 10, 13 и член 20, параграф 2 от Регламент № 659/1999 (1) по-специално като постановил, че класифицирането от Комисията на оспорените мерки като съществуваща помощ възпрепятства възможността да се оспори отхвърлянето на жалбата.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41)


title: Дело C-666/13: Решение на Съда (осми състав) от 20 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Rohm Semiconductor GmbH/Hauptzollamt Krefeld (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Тарифно класиране — Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Позиции 8541 и 8543 — Модули, служещи за излъчване и приемане на данни на къси разстояния — Подпозиции 8543 89 95 и 8543 90 80 — Понятие за части от електрически машини и апарати)

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/7

         Решение на Съда (осми състав) от 20 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Rohm Semiconductor GmbH/Hauptzollamt Krefeld
   (Дело C-666/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Митнически съюз - Тарифно класиране - Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Позиции 8541 и 8543 - Модули, служещи за излъчване и приемане на данни на къси разстояния - Подпозиции 8543 89 95 и 8543 90 80 - Понятие за части от електрически машини и апарати))
   (2015/C 026/09)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Rohm Semiconductor GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Krefeld

      Диспозитив

               1)

               Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕО) № 1832/2002 на Комисията от 1 август 2002 г., трябва да се тълкува в смисъл, че модулите, всеки от които е съставен от обединяването на светодиод, фотодиод и множество други полупроводникови елементи и които могат да бъдат използвани като излъчватели/приематели на инфрачервени лъчи, при ползване на електрическото захранване на апаратите, в които са вградени, попадат в позиция 8543 от тази номенклатура.

               2)

               Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент № 2658/87, изменен с Регламент № 1832/2002, трябва да се тълкува в смисъл, че модулите като разглежданите в главното производство, които не са необходими за механичното или електрическото функциониране на апаратите, в които са вградени, не представляват части по смисъла на подпозиция 8543 90 80 от тази номенклатура, а попадат в подпозиция 8543 89 95 от посочената номенклатура, отнасяща се до други машини или други електрически апарати със специфична функция, които не са посочени, нито включени другаде в глава 85 от същата номенклатура.

      (1)  ОВ C 85, 22.3.2014 г.


title: Дело T-636/15: Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Infratel Italia и др./Комисия

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/49

         Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Infratel Italia и др./Комисия
   (Дело T-636/15)
   (2016/C 016/59)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA) (Рим, Италия), Ericsson telecomunicazioni SpA (Рим, Италия), Italdata SpA (Авелино, Италия), Linea Com Srl (Кремона, Италия) (представители: G. M. Roberti, I. Perego, M. S. Serpone и M. Serpone, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени изцяло или частично решението,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу решението, което се съдържа в писмото (Референтен № Ares [2015] 3551496) на Европейската комисия от 28 август 2015 г. относно „Termination of grant agreement 621078 project VIRGO“.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват четири основания.

               1.

               По първото основание се твърди нарушение на правото на защита, на принципа на добра администрация, на членове 41 и 48 от Хартата, на член 135 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 1605/2012 (ОВ L 298, стр. 1) и на член 208 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, (ОВ L 362, стр. 1), и нарушение на задължението за мотивиране.

                           —

                           Комисията не е изслушала жалбоподателите преди приемането на решението, с което е предвидила прекратяването на grant agreement [договора за субсидия] и е разпоредила връщане на сумите, получени като предварително финансиране. Комисията е нарушила правото на защита на жалбоподателите, както и член 135 от Регламент № 966/2012, член 208 от Регламент № 1268/2012 и членове 41 и 48 от Хартата. Освен това Комисията е основала решението само на оценките, направени от външни експерти, като e препратила към тези оценки без да представи самостоятелни мотиви в решението. Поради това Комисията е нарушила принципа на добра администрация и задължението за представяне на достатъчно мотиви.

               2.

               По второто основание се твърдят грешки в преценката, нарушение на задължението за мотивиране и на принципа на недопускане на дискриминация, на член 135 от Регламент № 966/2012 и на член 208 от Регламент № 1268/2012.

                           —

                           Оценките, направени от Комисията и от нейните външни експерти, на които се основава решението, са резултат от неправилна фактическа и правна преценка и не се подкрепят от съгласувани и достатъчни мотиви. Комисията е нарушила и член 135, параграфи 3 и 4 от Регламент № 966/2012.

               3.

               По третото основание се твърдят грешки в преценката, нарушение на принципите на пропорционалност и на добра администрация, нарушение на задължението за мотивиране, на член 135 от Регламент № 966/2012, на член 208 от Регламент № 1268/2012 и на Guide to Financial Issues relating to ICT PSP Grant Agreement.

                           —

                           Комисията не е оценила правилно различната значимост на отделните deliverables [доставки] в рамките на проекта, като по този начин е нарушила задълженията за добра администрация и правилата в тази връзка, предвидени от Guide to Financial Issues relating to ICT PSP Grant Agreement. Комисията също не е представила конкретни и достатъчни мотиви в тази връзка.

               4.

               По четвъртото основание се твърди нарушение на член 135 от Регламент № 966/2012, на член 208 от Регламент № 1268/2012, на принципа на пропорционалност и на задължението за мотивиране.

                           —

                           Комисията е разпоредила възстановяване на цялата сума, предмет на предварително финансиране, без надлежно да вземе предвид значимостта на проекта за политиките на Съюза и възможността да се използва отново работата, извършена от консорциума. С това си действие Комисията е нарушила член 135 от Регламент № 966/2012, член 208 от Регламент № 1268/2012 и принципа на пропорционалност.


title: Дело C-422/08: Решение на Съда (седми състав) от 18 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2004/35/ЕО — Екологична отговорност — Предотвратяване и отстраняване на екологичните щети — Липса на транспониране в предвидения срок)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/22

         Решение на Съда (седми състав) от 18 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-422/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/35/ЕО - Екологична отговорност - Предотвратяване и отстраняване на екологичните щети - Липса на транспониране в предвидения срок)
   2009/C 180/37
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker и B. Schöfer)

      Ответник: Република Австрия (представител: E. Riedl)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети (ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, точка 11, стр. 168).

      Диспозитив

               1)

               Като не е приела в предвидения срок необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за транспониране на Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2)

               Осъжда Република Австрия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело C-384/08: Решение на Съда (трети състав) от 11 март 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Италия) — Attanasio Group Srl/Comune di Carbognano (Членове 43 ЕО и 48 ЕО — Регионална правна уредба, която предвижда задължително минимално разстояние между крайпътните бензиностанции — Компетентност на Съда и допустимост на преюдициалното запитване — Свобода на установяване — Ограничаване)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/11

         Решение на Съда (трети състав) от 11 март 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Италия) — Attanasio Group Srl/Comune di Carbognano
   (Дело C-384/08) (1)

   (Членове 43 ЕО и 48 ЕО - Регионална правна уредба, която предвижда задължително минимално разстояние между крайпътните бензиностанции - Компетентност на Съда и допустимост на преюдициалното запитване - Свобода на установяване - Ограничаване)
   2010/C 113/14
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Attanasio Group Srl

      Ответник: Comune di Carbognano
   В присъствието на: Felgas Petroli Srl

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Съвместимост на национална правна уредба, която предвижда задължително минимално разстояние между крайпътните бензиностанции, с членове 43, 48, 49 и 56 ЕО и с общностните принципи на икономическа конкуренция и на недопускане на дискриминация.

      Диспозитив

   Член 43 ЕО, във връзка с член 48 ЕО, трябва да се тълкува в смисъл, че вътрешноправна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда задължително минимално разстояние между крайпътните бензиностанции, представлява ограничение на закрепената в Договора свобода на установяване. При обстоятелства като в спора по главното производство това ограничение изглежда не може да бъде обосновано от цели, свързани с безопасността на движението по пътищата, с опазването на здравето и околната среда и с рационализиране на предоставяните на потребителите услуги — факт, който запитващата юрисдикция следва да провери.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело T-65/17: Жалба, подадена на 1 февруари 2017 г. — Westbrae Natural/EUIPO — Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)

text:
               20.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/32

         Жалба, подадена на 1 февруари 2017 г. — Westbrae Natural/EUIPO — Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)
   (Дело T-65/17)
   (2017/C 086/42)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Westbrae Natural, Inc. (Делауеър, Съединени американски щати) (представител: D. McFarland, Barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Некарсулм, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „COCONUT DREAM“ — заявка за регистрация № 13 599 501

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 2 ноември 2016 г. по преписка R 182/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-610/17: Жалба, подадена на 6 септември 2017 г. — ICL-IP Terneuzen и ICL Europe Coöperatief/Комисия

text:
               23.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/30

         Жалба, подадена на 6 септември 2017 г. — ICL-IP Terneuzen и ICL Europe Coöperatief/Комисия
   (Дело T-610/17)
   (2017/C 357/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: ICL-IP Terneuzen, BV (Терньозен, Нидерландия) и ICL Europe Coöperatief UA (Амстердам, Нидерландия) (представители: R. Cana и E. Mullier, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени Регламент (EС) 2017/999 на Комисията от 13 юни 2017 година за изменение на приложение XIV към Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) (OВ L 150, 2017 г., стр. 7), доколкото включва n-пропил бромид в приложение XIV от Регламента REACH,

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в настоящото производство, и

               —

               да приеме други или по-нататъшни мерки, които справедливостта може да изисква.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест основания.

               1.

               Първото основание е изведено от явна грешка в преценката от страна на Европейската комисия поради това че не е взела предвид всички релевантни факти и е нарушила принципа на добра администрация.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че Европейската комисия е допуснала явна грешка в преценката като не е разгледала внимателно и безпристрастно предоставената ѝ от жалбоподателите релевантна информация, установяваща, че веществото не отговаря на критериите за приоритетност и включване в приложение XIV към Регламента REACH. Според жалбоподателите, ако Европейската комисия беше взела предвид информацията, получената от веществото оценка е щяла да бъде по-ниска или сходна на оценката на други вещества, които не са били обявени за приоритетни в същия кръг на приоритизиране, и веществото е нямало да бъде включено от обжалвания регламент в приложение XIV към Регламента REACH.

               2.

               Второто основание е изведено от факта, че обжалваният регламент нарушава член 55 от Регламента REACH и противоречи на конкурентните цели на Регламента REACH, както и че накърнява правото на търговия.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че обжалваният регламент противоречи на конкурентните цели на Регламента REACH и по-специално неговия Дял VII „Разрешаване“, накърнявайки по този начин конкурентното положение на жалбоподателите и препятствайки правото на търговия на последните, преценявайки като приоритетно веществото въпреки наличието на информация, доказваща, че то не отговаря на критериите, за да бъде оценено като приоритетно и включено в приложение XIV.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение от страна на Комисията на правото на защита на жалбоподателите и на задължението ѝ за мотивиране.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила правото им на защита и задължението си да изложи мотиви, като не е посочила съображенията за „групиране“ на веществото с трихлоретилен, въпреки изричното признание от страна на Европейската агенция по химикалите (в насоките за приоритизиране), че в случая, когато са взети предвид фактори като „групирането“, които не са част от формалните критерии в член 58, параграф 3, съображенията за приоритизиране трябва да бъдат ясно изложени и да съответстват на ролята и целта на етапа на препоръчване в процеса на разрешаване.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение с обжалвания регламент на оправданите правни очаквания на жалбоподателите.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че приемането на обжалвания регламент нарушава оправданите им правни очаквания, доколкото не се съобразява с насоките за приоритизиране. По-конкретно жалбоподателите твърдят, че определянето на приоритетност и включването на n-пропил бромид в приложение XIV нарушава оправданите им правни очаквания, че критерият за обем и съображенията за прегрупиране биха били приложени така, както са изложени в насоките за приоритизиране и в общите насоки.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че Европейската комисия е трябвало да приеме за подходящо да отложи включването на n-пропил бромид в приложение XIV към обжалвания регламент, и че това е щяло да бъде по-лека мярка, тъй като нямало да се наложи жалбоподателите да търпят последиците от включването в приложение XIV незабавно, а едва след правилното включване на n-пропил бромид в приложение XIV с оглед на действително високата относителна приоритетност.

               6.

               Шестото основание е изведено от твърдението, че Регламентът нарушава принципа на равно третиране и на недискриминация.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че обжалваният регламент нарушава принципа на равно третиране и недискриминация, като третира веществото по различен начин — чрез включването му в приложение XIV към Регламента REACH — в сравнение други вещества, включително антимоно-оловно жълто. Според жалбоподателите и двете вещества са в сравнимо положение: и двете са били разгледани в рамките на един и същи кръг за приоритизиране, и двете са получили (или е трябвало да получат) обща оценка за приоритетност 17, и в двата случая оценката на приоритетността им включва съображения за групиране. Жалбоподателите обаче твърдят, че са били третирани по различен начин от ECHA и Европейската комисия, тъй като веществото е било препоръчано и по-късно включено в приложение XIV, докато веществото антимоно-оловно жълто не е било препоръчано за включване и поради това не е било включено в приложение XIV.


title: Дело C-120/09: Иск, предявен на 1 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/28

         Иск, предявен на 1 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-120/09)
   2009/C 141/50
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. van Beek и J.-B. Laignelot)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е осигурило транспонирането във валонското право на член 2, букви е), й) и к) и на Приложение III, точка 4, буква В) към Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (1), Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Европейската комисия изтъква две твърдения за нарушения в подкрепа на своя иск.
   От една страна, тя упреква ответната страна, че не е транспонирала в правото на Валонската област понятията за „подземни складове“, „газове от депа“ и „елюат“, предвидени в разпоредбите на член 2, букви е), й) и к) от Директива 1999/31/ЕО относно депонирането на отпадъци. Комисията набляга върху значимостта на тези понятия, които като ключови понятия за прилагането на директивата, са възпроизведени в други разпоредби, приети въз основа и в приложение на същата.
   От друга страна, ищецът разкрива обстоятелството, че валонското право не съдържа никаква разпоредба относно праговите нива, над които може да се счита, че депото за отпадъци има значително неблагоприятно въздействие върху качеството на подземните води. При все това разпоредбата на точка 4, буква В) от Приложение III към директивата, която предвижда изготвянето на подобни разпоредби, имала решаващо значение за осигуряването на ефективен контрол на качеството на подземните води и следователно за гарантиране на опазването на околната среда, което представлява основна цел на директивата.

      (1)  ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94.


title: Дело T-445/05: Решение на Първоинстанционния съд от 4 март 2009 г. — Associazione italiana del risparmio gestito и Fineco Asset Management/Комисия (Държавни помощи — Схема за помощи, приведена в изпълнение от италианските власти в полза на някои предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа, специализирани в притежаването на акции на дружества с ниска или средна капитализация — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар — Жалба за отмяна — Пряко и лично засягане — Допустимост — Задължение за мотивиране — Селективен характер на мярката — Задължение за възстановяване)

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/24

         Решение на Първоинстанционния съд от 4 март 2009 г. — Associazione italiana del risparmio gestito и Fineco Asset Management/Комисия
   (Дело T-445/05) (1)

   (Държавни помощи - Схема за помощи, приведена в изпълнение от италианските власти в полза на някои предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа, специализирани в притежаването на акции на дружества с ниска или средна капитализация - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар - Жалба за отмяна - Пряко и лично засягане - Допустимост - Задължение за мотивиране - Селективен характер на мярката - Задължение за възстановяване)
   2009/C 90/38
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищци: Associazione italiana del risparmio gestito (Рим, Италия) и Fineco Asset Management SpA (Рим) (представители: адв. G. Escalar, адв. G. Cipolla и адв. V. Giordano, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: г-н V. Di Bucci и г-н E. Righini)

      Предмет

   Отмяна на Решение 2006/638/ЕО на Комисията от 6 септември 2005 г. относно схемата за държавни помощи, която Италия възнамерява да приведе в изпълнение в полза на някои предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа, специализирани в притежаването на акции на дружества с ниска или средна капитализация, които се котират на регламентирани пазари (ОВ L 268, 2006 г., стр. 1).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда жалбоподателите да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 48, 25.2.2006 г.


title: Дело F-93/10: Определение на Съда на публичната служба от 25 май 2011 г. — AL/Парламент

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/43

         Определение на Съда на публичната служба от 25 май 2011 г. — AL/Парламент
   (Дело F-93/10) (1)

   2011/C 232/79
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра поради уреждането на спора по взаимно съгласие.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г., стр. 61.


title: Дело T-461/08: Жалба, подадена на 6 октомври 2008 г.  — Evropaïki Dynamiki/ЕИБ

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/30

         Жалба, подадена на 6 октомври 2008 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕИБ
   (Дело T-461/08)
   (2009/C 19/57)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и P. Katsimani, lawyers)

      Ответник: Европейска инвестиционна банка
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Европейската инвестиционна банка, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя и обществената поръчка се възлага на оферента, определен за изпълнител,

               —

               да се осъди Европейската инвестиционна банка да заплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 1 940 000 EUR за вредите, претърпени в резултат на разглежданата процедура за възлагане на обществена поръчка,

               —

               да се осъди Европейската инвестиционна банка да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски и други разходи във връзка с настоящата жалба, дори ако тя бъде отхвърлена.

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си на основание член 230 ЕО и член 235 ЕО жалбоподателят иска, от една страна, отмяната на решението на Европейската инвестиционна банка от 26 юли 2008 г., с което се отхвърля офертата на жалбоподателя, подадена в рамките на открита процедура за възлагане на обществена поръчка „ЕИБ — Подпомагане при техническата поддръжка и развитието на системата „Loans Front Office“ (SERAPIS) на Европейската инвестиционна банка“ (ОВ 2007/S 176-215155) и, от друга страна, заплащане на обезщетение за вреди.
   Жалбоподателят твърди, че резултатът от процедурата по възлагане не му е съобщен и че съвсем случайно е узнал, че е публикувано обявление за възлагане на обществената поръчка в Официален вестник (1) от 26 юли 2008 г. Жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение е прието от ответника в нарушение на принципите на прозрачност и на равно третиране, на приложимите разпоредби от ръководството на Европейската инвестиционна банка за възлагане на обществени поръчки, както и на общностното право в областта на обществените поръчки. Освен това се твърди, че като не е уведомил жалбоподателя за решението си за възлагане, като не е мотивирал в достатъчна степен решението си да възложи обществената поръчка на друг оферент, като е възприел критерии, водещи до неравно третиране, като е смесил критериите за подбор и за възлагане, като е използвал дискриминационна формула за оценка в съотношение 75 %/25 %, ответникът не е гарантирал, според твърдението на жалбоподателя, ненарушаване на конкуренцията, а е допуснал поредица от нарушения на задължението си за осигуряване на прозрачност и на равно третиране.
   Освен това жалбоподателят иска от Първоинстанционният съд, ако приеме, че ответникът е нарушил общностното право в областта на обществените поръчки и/или правните принципи на прозрачност и на равно третиране, да осъди ЕИБ да му заплати обезщетение в размер на 50 % от сумата 3 880 000 EUR (1 940 000 EUR), съответстваща на изчислената брутна печалба, която жалбоподателят би получил в рамките на посочената по-горе процедура за възлагане на обществена поръчка, ако последната му бе възложена.
   Жалбоподателят иска от Първоинстанционния съд и да осъди ответника да заплати съдебните разноски, дори ако Първоинстанционният съд отхвърли жалбата съгласно член 87, параграф 3, буква б) от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, тъй като счита, че неправилната оценка от ответника на офертата на жалбоподателя, както и липсата на мотиви и на своевременно уведомяване на жалбоподателя за причините, поради които е предпочетена офертата на оферента, определен за изпълнител, са го принудили да сезира Първоинстанционния съд.

      (1)  ОВ 2008/S 144-192307.


title: Дело C-330/12: Иск, предявен на 9 юли 2012 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/23

         Иск, предявен на 9 юли 2012 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-330/12)
   2012/C 287/43
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, L. Nicolae и J. Hottiaux)

      Ответник: Република Полша

      Искания на Комисията

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година за изменение на директиви 2002/21/ЕО относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги, 2002/19/ЕО относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях и 2002/20/ЕО относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги (1) или при всички положения като не е уведомила Комисията за въпросните разпоредби, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 5 от тази директива;

               —

               на основание на член 260, параграф 3 ДФЕС Република Полша да бъде осъдена да заплаща периодична имуществена санкция в размер на 56 095,20 EUR на ден, считано от деня на произнасяне на съдебното решение по настоящото дело, тъй като не е изпълнила задължението да съобщи мерките за транспониране на Директива 2009/140/ЕО;

               —

               Република Полша да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 25 май 2011 г.

      (1)  ОВ L 337, стр. 37.


title: Дело T-445/07: Решение на Общия съд от 27 юни 2012 г. — Berning & Söhne/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазари на циповете, на „другите закопчалки“ и на машините за поставяне — Решение, с ﾺоето се установява нарушение на член 81 ЕО — Съгласувани увеличения на цените, определяне на минимални цени, подялба на клиентела и на пазари и обмен на друга търговска информация — Доказване — Право на защита — Едно и също продължавано нарушение — Погасителна давност — Глоби — Продължителност и тежест на нарушението — Смекчаващи обстоятелства — Равно третиране — Пропорционалност)

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/12

         Решение на Общия съд от 27 юни 2012 г. — Berning & Söhne/Комисия
   (Дело T-445/07) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазари на циповете, на „другите закопчалки“ и на машините за поставяне - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Съгласувани увеличения на цените, определяне на минимални цени, подялба на клиентела и на пазари и обмен на друга търговска информация - Доказване - Право на защита - Едно и също продължавано нарушение - Погасителна давност - Глоби - Продължителност и тежест на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Равно третиране - Пропорционалност)
   2012/C 243/21
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Berning & Söhne GmbH & Co. KG (Вупертал, Германия) (представители: P. Niggemann и K. Gaßner, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Mojzesowicz и R. Sauer)

      Предмет

   Като главно искане, отмяната на Решение C(2007) 4257 окончателен на Комисията от 19 септември 2007 година относно производство съгласно член 81 [ЕО] (преписка COMP/39.168 — PO/Твърда кинкалерия: закопчалки), а при условията на евентуалност — искане за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя с посоченото решение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Berning & Söhne GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело T-9/15: Жалба, подадена на 9 януари 2015 г. — Ball Europe/СХВП — Crown Hellas Can

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/32

         Жалба, подадена на 9 януари 2015 г. — Ball Europe/СХВП — Crown Hellas Can
   (Дело T-9/15)
   (2015/C 089/39)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Ball Europe GmbH (Цюрих, Швейцария) (представител: A. Renck, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Crown Hellas Can SA (Атина, Гърция)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 230 990-0006

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на СХВП от 8 септември 2014 г. по преписка R 1408/2012-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди ответника, а в случай на встъпване да осъди другата страна в производството пред апелативния състав, да заплатят съдебните разноски, включително тези на жалбоподателя.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 25, параграф 1, буква б) във връзка с член 6 от Регламент № 6/2002,

               —

               Нарушение на член 62 от Регламент № 6/2002.


title: Дело C-553/08 Р: Жалба, подадена на 16 декември 2008 г. от Powerserv Personalservice GmbH, известно преди това като Manpower Personalservice GmbH, срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 15 октомври 2008 г. по дело T-405/05, Powerserv Personalservice GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/19

         Жалба, подадена на 16 декември 2008 г. от Powerserv Personalservice GmbH, известно преди това като Manpower Personalservice GmbH, срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 15 октомври 2008 г. по дело T-405/05, Powerserv Personalservice GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   (Дело C-553/08 Р)
   (2009/C 69/35)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Powerserv Personalservice GmbH, известно преди това като Manpower Personalservice GmbH (представител: B. Kuchar, Rechtsanwältin)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Manpower Inc.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени обжалваното Решение на Първоинстанционния съд от 15 октомври 2008 г. по дело T-405/05 и да обяви за недействителна марка на Общността 76059 за всички описани от нея стоки и услуги;

               —

               да отмени обжалваното Решение на Първоинстанционния съд от 15 октомври 2008 г. по дело T-405/05, доколкото то се отнася до липсата на предоставени доказателства за изискуемия отличителен характер на марка на Общността 76059 и да върне преписката за ново разглеждане;

               —

               във всяка от хипотезите, да осъди СХВП и притежателя на марката на Общността да понесат направените от тях съдебни разноски, както и да понесат направените от жалбоподателя разходи в производството пред апелативния състав на СХВП и съдебни разноски в производствата пред Първоинстанционния съд и на Съда.

         Правни основания и основни доводи
   Настоящата жалба е насочена срещу решението на Първоинстанционния съд, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (наричана по-нататък: „СХВП“) от 22 юли 2005 г. относно искането за обявяване на недействителност на марката на Общността „MANPOWER“. Първоинстанционният съд приема, че марката на Общността „MANPOWER“ е описателна за стоките и услугите, регистрирани само в Обединеното кралство, Ирландия, Германия и Австрия, и потвърждава решението на апелативния състав, според което въпросната марка е придобила отличителен характер чрез използването й в държавите-членки, в които тя се явява описателна.
   Като правно основание в подкрепа на жалбата се изтъква нарушение на разпоредбите на член 51, параграф 1, буква a) и параграф 2 във връзка с член 7, параграф 1, буква в) и параграф 3 от Регламент (EО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността.
   Противно на съображенията на Първоинстанционния съд — съгласно основателната преценка на апелативния състав на СХВП — знакът „MANPOWER“ е също описателен в Нидерландия, Швеция, Дания и Финландия, както и във всички други държави, които са членки на Общността отпреди 1 май 2004 г. Ако Първоинстанционният съд беше отчел факта, че според статистика на Европейската комисия 47 % от въпросните лица в Общността говорят английски език, той е би трябвало да достигне до извода, че словната марка „MANPOWER“ е описателна освен в Германия и в Австрия, също и в други държави на Европейския съюз, по-специално в Нидерландия, Швеция, Дания и Финландия. По отношение на другите държави, които са членки на Общността отпреди 1 май 2004 г., Първоинстанционният съд също не е установил, че поради задължителното образование във всяка от тези държави-членки съответната част от цялото население притежава достатъчно знания по английски език, за да разбира значението на основни думи като „MAN“ и„POWER“ и по този начин да схваща думата „MANPOWER“ като описателна по отношение на стоките и услугите на притежателя на марката. Първоинстанционният съд обаче не само не изтъквал причини защо трябвало да се отрича, че населението извън Обединеното кралство и Ирландия притежава дори основни познания по английски език, но бил в противоречие със своята практика, според която на цялото население извън Обединеното кралство и Ирландия се признава, че притежава определени основни познания по английски език във връзка с възприемането на марка.
   По отношение на доказателството относно придобиването на отличителен характер чрез използване Първоинстанционният съд бил допуснал грешка при прилагане на правото, доколкото разширил кръга на съответните потребители в сравнение с обжалваното решение на апелативния състав, без да прецени отново доказателствата относно изискуемия отличителен характер. Дори ако се приемела тезата на Първоинстанционния съд, според която трябвало да бъде представено доказателство за известността само по отношение на Обединеното кралство, Ирландия, Германия и Австрия, то с оглед разширяване на обхвата на съответните потребители той следвало да отмени решението на апелативния състав по този пункт и да върне преписката на посочения апелативен състав. Първоинстанционния съд също потвърдил неправилно становището на апелативния състав относно ефекта „spillover“, [разпростиране] — на евентуалната известност на въпросната словна марка от Обединеното кралство спрямо Ирландия, въпреки че не можело да се приема „прекалено разпростиране“ на известността на дадена марка нито от една държава-членка по отношение на друга такава, нито от една стока или услуга по отношение на друга стока или услуга.


title: Дело T-415/06 P: Жалба, подадена на 29 декември 2006 г. от De Smedt срещу решение, постановено на 19 октомври 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-59/05, De Smedt/Комисия

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/43

         Жалба, подадена на 29 декември 2006 г. от De Smedt срещу решение, постановено на 19 октомври 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-59/05, De Smedt/Комисия
   (Дело T-415/06 P)
   (2007/C 42/75)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Elisabeth De Smedt (Wezembeek-Oppem, Белгия) (представители L.Vogel и R.Kechiche, адвокати)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло атакуваното решение, постановено на 19 октомври 2006 г. от втори състав на Съда на публичната служба, съобщено с препоръчано писмо от 19 октомври 2006 г., с което се отхвърля искът, предявен от жалбоподателката на 8 юли 2005 г.;

               —

               да се уважат исканията на жалбоподателката по посочения иск, предявен от нея на 8 юли 2005 г.;

               —

               да се осъдят ответника и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски в приложение на член 87, параграф 2 от Процедурния правилник, включително разходите, понесени по необходимост за целите на производството, а именно, разноските по настаняване, пътните и дневните разноски, както и възнагражденията на адвокати в приложение на член 91, буква б) от Процедурния правилник.

         Правни основания и основни доводи
   С решение от 19 октомври 2006 г., чиято отмяна се иска с настоящата жалба, Съдът на публичната служба е отхвърлил предявения от жалбоподателката иск, имащ за предмет, от една страна, отмяна на решение на Комисията от 21 март 2005 г. за определяне на класирането и възнаграждението на жалбоподателката, бивш служител от помощния персонал, назначена като договорно нает служител, както и, от друга страна, искане за обезщетение.
   В подкрепа на иска за отмяна на посоченото решение, жалбоподателката изтъква две основания, първото от които е изведено от нарушението на член 80,параграф 3 от условията за работа на други служители (УРДС) (1), както и от явна грешка в преценката. Жалбоподателката твърди, че отхвърляйки първото основание на нейния първоначален иск с мотив, че Комисията е била длъжна да се съобрази с графика, определен по силата на регламент № 723/2004 (2), за замяната на предишния статут на служител от помощния персонал с новия статут на договорно нает служител, Съдът на публичната служба е позволил на Комисията да не спази всички процедури, предшестващи първите назначения на договорно наети служители, в нарушение на член 80, параграф 3 от УРДС.
   Второто основание за обжалване е свързано с нарушението на принципа за забрана на дискриминацията, с липсата на мотиви и с липсата на отговор на писмените обяснения на жалбоподателката при отхвърлянето на второто основание на нейния първоначален иск, извлечено от дискриминационните условия, в които жалбоподателката е била принудена да работи в сравнение с други лица с идентични на нейните функции в същия отдел на Комисията. Жалбоподателката изразява несъгласие с това, че Съдът на публичната служба не е предоставил адекватен отговор на нейните обяснения по този въпрос и се е ограничил да отхвърли основанието, използвайки абстрактна формула.

      (1)  Условията за работа на други служители на Европейските общностите (УРДС) са определени в член 3 от Регламент (EИО, Eвратом, EОВС) № 259/68 на Съвета от 29 февруари 1968 година относно определяне на Правилника за длъжностните лица, както и УРДС (ОВ L 56, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 723/2004 на Съвета от 22 март 2004 година за изменение на правилника на длъжностните лица на Европейските общности и условията за работа на другите служители на тези Общности (ОВ L 124, стр. 1).