title: Дело C-287/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif (Люксембург) на 10 юни 2010 г. — Tankreederei I SA/Directeur de l'administration des Contributions directes

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/28

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif (Люксембург) на 10 юни 2010 г. — Tankreederei I SA/Directeur de l'administration des Contributions directes
   (Дело C-287/10)
   ()
   2010/C 221/44
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal administratif

      Страни в главното производство

      Ищец: Tankreederei I SA

      Ответник: Directeur de l'administration des Contributions directes

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли членове 49 ЕО и 56 ЕО разпоредби като съдържащите се в член 152bis, параграф 1 от изменения Закон от 4 декември 1967 г. относно данъка върху доходите, доколкото запазват за люксембургските данъчнозадължени лица възможността да се ползват от данъчното облекчение за инвестиции, като я поставят в зависимост от условието инвестициите да са осъществени в предприятие, намиращо се във Великото херцогство, и да са предназначени да останат там постоянно и освен това да бъдат физически реализирани на люксембургска територия?


title: Дело T-301/12: Решение на Общия съд от 4 юли 2013 г. — Laboratoires CTRS/Комисия (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Заявление за издаване на разрешение за търговия за лекарствения продукт за хуманна употреба „Orphacol“ — Решение за отказ на Комисията — Регламент (ЕО) № 726/2004 — Директива 2001/83/ЕО — Утвърдено лечебно приложение — Изключителни обстоятелства)

text:
               10.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/9

         Решение на Общия съд от 4 юли 2013 г. — Laboratoires CTRS/Комисия
   (Дело T-301/12) (1)

   (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Заявление за издаване на разрешение за търговия за лекарствения продукт за хуманна употреба „Orphacol“ - Решение за отказ на Комисията - Регламент (ЕО) № 726/2004 - Директива 2001/83/ЕО - Утвърдено лечебно приложение - Изключителни обстоятелства)
   2013/C 233/16
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Laboratoires CTRS (Булон-Биянкур, Франция) (представители: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley и M. Barnden, solicitors)

      Ответник: Европейска комисия (представители: E. White, M. Šimerdová и L. Banciella)

      Встъпили страни, подпомагащи жалбоподателя: Чешка република (представители: M. Smolek и D. Hadroušek); Кралство Дания (представители: V. Pasternak Jørgensen и C. Thorning); Френска република (представители: D. Colas, F. Gloaguen и S. Menez); Република Австрия (представители: C. Pesendorfer и A. Posch); Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално S. Behzadi-Spencer, впоследствие C. Murrel и накрая L. Christie, подпомагани от J. Holmes, barrister)

      Встъпила страна, подпомагаща ответника: Република Полша (представители: първоначално B. Majczyna и M. Szpunar, впоследствие B. Majczyna)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение за изпълнение C(2012) 3306 окончателен на Комисията от 25 май 2012 година, с което е отказано издаването на разрешение за търговия на основание Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета за лекарствения продукт-сирак за хуманна употреба „Orphacol — Холева киселина“

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение за изпълнение C(2012) 3306 окончателен на Комисията от 25 май 2012 година за отказ за издаване на разрешение за търговия на жалбоподателя за лекарствения продукт сирак за хуманна употреба „Orphacol — Холева киселина“ на основание Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета.

               2.

               Европейската комисия понася собствените си разноски и тези на Laboratoires CTRS.

               3.

               Чешката република, Кралство Дания, Френската република, Република Австрия, Република Полша и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 250, 18.8.2012 г.


title: Дело T-392/08 R: Определение на съдията по обезпечителното производство от 19 ноември 2008 г.  — AEPI/Комисия (Обезпечително производство — Решение на Комисията за преустановяване на съгласувана практика в областта на колективното управление на авторски права — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/35

         Определение на съдията по обезпечителното производство от 19 ноември 2008 г. — AEPI/Комисия
   (Дело T-392/08 R)
   (Обезпечително производство - Решение на Комисията за преустановяване на съгласувана практика в областта на колективното управление на авторски права - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   (2009/C 32/68)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (Атина, Гърция) (представители: P. Xanthopoulos и T. Asprogerakas Grivas, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: T. Christoforou и F. Castillo de la Torre)
   Предмет
   Искане за спиране на изпълнението на член 3 от Решение С(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по прилагането на член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/C2/38.698 — CISAC).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля искането за допускане на обезпечение.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-140/16 R: Определение на председателя на Общия съд от 22 април 2016 г. — Le Pen/Парламент (Обезпечително производство — Член на Европейския парламент — Възстановяване на обезщетения, изплатени на основание на връщане на разходите за парламентарни сътрудници — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/26

         Определение на председателя на Общия съд от 22 април 2016 г. — Le Pen/Парламент
   (Дело T-140/16 R)
   ((Обезпечително производство - Член на Европейския парламент - Възстановяване на обезщетения, изплатени на основание на връщане на разходите за парламентарни сътрудници - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2016/C 200/37)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Jean-Marie Le Pen (Сан-Клу, Франция) (представители: M. Ceccaldi и J.-P. Le Moigne, адвокати)

      Ответник: Европейски парламент (представители: G. Corstens и S. Seyr)

      Предмет

   Жалба на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на решението на генералния секретар на Парламента от 29 януари 2016 г., с което се разпорежда жалбоподателят да възстанови сумата от 320 026,23 EUR, и на Дебитно известие № 2016-195 от 4 февруари 2016 г., издадено въз основа на посоченото решение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за спиране на изпълнението.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-16/11: Определение на председателя на Съда от 6 юли 2011 г. — Европейска комисия/Република Естония

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/38

         Определение на председателя на Съда от 6 юли 2011 г. — Европейска комисия/Република Естония
   (Дело C-16/11) (1)

   2011/C 269/81
   Език на производството: естонски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C63, 26.2.2011 г.


title: Дело T-210/09: Иск, предявен на 26 май 2009 г. — Formenti Seleco/Комисия

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/22

         Иск, предявен на 26 май 2009 г. — Formenti Seleco/Комисия
   (Дело T-210/09)
   2009/C 167/44
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Formenti Seleco SpA (Pordenone, Италия) (представители: A. Malatesta, avvocato, G. Terracciano, avvocato, S. Malatesta, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на ищеца

               —

               да се обяви настоящият иск за допустим,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати обезщетение в размер на 156 208 915,03 EUR в полза на Formenti Seleco SpA — в ликвидация, предмет на оздравително производство, ведно с лихвите, изчислени съгласно законния лихвен процент, считано от датата на обявяване на неплатежоспособността или, при условията на евентуалност, във всеки друг размер, който Първоинстанционният съд определи по справедливост.

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски и хонорари по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Дружеството ищец — един от основните италиански производители на цветни телевизори, е обявено за неплатежоспособно и за него е започнато оздравително производство в резултат на значителния внос на европейския пазар на цветни телевизори, произведени от турски предприятия, които били продавани на цени, които имат характеристиките на продажба на дъмпинг.
   Това обстоятелство било причинено пряко на територията на Общността от нарушаването от република Турция на Споразумението за асоцииране с Европейската Общност от 1963 г. и на последващите норми, които го допълват, тъй като турското правителство е въвело нормативна уредба, насочена към заобикаляне на задълженията, предвиден в Споразумението за асоцииране с Общността, що се отнася по-специално до определянето на турския произход на внесените в Общността цветни телевизори, като Комисията е знаела за това заобикаляна поне от 1993 г.
   Formenti Seleco SpA смята по-специално, че отговорността на Комисията може да бъде ангажирана поради следните причини, които могат да обосноват нейната извъндоговорна отговорност и следователно задължението ѝ за обезщетение за вреди:

               1)

               нарушение на задълженията, които са ѝ възложени със Споразумението за асоцииране и със свързания с него допълнителен протокол, тъй както по време на преходния период на изграждане на митническия съюз на Общността с Република Турция, т.е. от 1994 г., и на още по-голямо основание на етапа на вече изграден митнически съюз, макар да е знаела за неспазването на споразуменията от страна на Република Турция, Комисията не е осъществила контрол върху правилното прилагане на съответната митническа уредба.

               2)

               нарушение на член 211 от Договора за ЕО и на принципа на добра администрация, тъй като доколкото Споразумението за асоцииране и допълнителният протокол са част от общностното право, Комисията е длъжна да следи за спазването и на техните разпоредби и да гарантира добра администрация.

               3)

               нарушение на принципа за защитата на оправданите правни очаквания, поради това, че с посоченото по-горе поведение Комисията е засегнала очакванията на всеки отделен търговски оператор на Общността и по-специално на ищеца за правилно функциониране на митническия съюз с Турция, очакване, което е трябвало да бъде гарантирано посредством контрол и проверки, които Комисията е пропуснала да извърши.

               4)

               нарушение и/или неправилно прилагане на антидъмпинговите правила, тъй като Комисията, макар от 1993 г. да е била запозната с грубите нередности, допуснати от турските износители, не е предприела защитни мерки срещу тях, като не е положила обичайно присъщата за администрацията грижа и внимание.


title: Дело C-508/09: Решение на Съда (осми състав) от 3 март 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Опазване на дивите птици — Директива 79/409/ЕИО — Дерогации от режима на опазване на дивите птици)

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/7

         Решение на Съда (осми състав) от 3 март 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-508/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Опазване на дивите птици - Директива 79/409/ЕИО - Дерогации от режима на опазване на дивите птици)
   2011/C 130/11
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Recchia и C. Zadra)

      Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri и G. Fiengo, S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 9 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 77) — Дерогации — Регион Сардиния

      Диспозитив

               1.

               Тъй като Регион Сардиния е приел и приложил правна уредба, която допуска дерогации от режима на опазване на дивите птици, без да са изпълнени условията, установени в член 9 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 9 от тази директива.

               2.

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело C-355/14: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Плевен (България) на 21 юли 2014 година — „Полихим — СС“ ЕООД/Началник на Митница — Свищов

text:
               22.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/6

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Плевен (България) на 21 юли 2014 година — „Полихим — СС“ ЕООД/Началник на Митница — Свищов
   (Дело C-355/14)
   2014/C 329/08
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд — Плевен

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Полихим — СС“ ЕООД

      Ответник: Началник на Митница — Свищов

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли употребеното понятие „потребление на енергийни продукти“ в разпоредбата на чл.1 § 1 буква „а“ от Директива 2008/118/ЕО (1) на Съвета от 16.12.2008 г. относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12ЕИО (2) в случаите, когато става въпрос за енергийни продукти, освободени за потребление и изведени от данъчен склад на лицензиран складодържател, продадени по търговска сделка на купувач — нелицензиран за производство на електрическа енергия и непритежаващ удостоверение за освободен от акциз краен потребител и препродадени от този купувач на трето лице, което е лицензирано за производство на електрическа енергия и е оторизирано от компетентните органи на държавата членка да получава енергийни продукти, освободени от облагане с акциз , като притежава удостоверение за освободен от акциз краен потребител, като същевременно енергийните продукти са доставени на това трето лице директно от лицензирания складодържател, без да преминават във фактическата власт на неговия купувач, да се тълкува в смисъл, че енергийните продукти се потребяват от техния директен купувач, който не извършва фактическо влагане в определен процес или следва да се тълкува в смисъл, че тези енергийни продукти се потребяват от третото лице, което ефективно ги влага в осъществяван от него процес .

               2.

               Следва ли употребения израз „използвани за производство на електроенергия“ в разпоредбата на чл.14 § 1 б.„а“ първо тире от Директива 2003/96/ЕО (3) на Съвета от 27.10.2003 г. относно преструктурирането на правната рамка на общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията в случаите, когато става въпрос за енергийни продукти, освободени за потребление и изведени от данъчен склад на лицензиран складодържател, продадени по търговска сделка на купувач — нелицензиран за производство на електрическа енергия и непритежаващ удостоверение за освободен от акциз краен потребител и препродадени от този купувач на трето лице, което е лицензирано за производство на електрическа енергия и е оторизирано от компетентните органи на държавата членка да получава енергийни продукти, освободени от облагане с акциз, което притежава удостоверение за освободен от акциз краен потребител, като същевременно енергийните продукти са доставени на това трето лице директно от лицензирания складодържател, без да преминават във фактическата власт на неговия купувач, да се тълкува в смисъл, че енергийните продукти се използват от техния директен купувач, който не .извършва фактическо влагане в определен процес за постигане на освободена от акциз цел или следва да се тълкува в смисъл, че тези енергийни продукти се използват от трето лице, което ефективно ги влага в осъществяван от него процес за постигане на освободена от акциз цел — отопление, например за производство на електроенергия.

               3.

               Като се имат предвид принципите на общностното акцизно законодателство и по-специално разпоредбите на чл.1 § 1 б.„а“ от Директива 2008/118/ЕО и на чл. 14 § 1 б.„а“ от Директива 2003/96/ЕО подлежат ли на облагане с акциз енергийни продукти и с каква ставка -като за моторно гориво или като енергийни продукти за отопление, за които е установено, че са доставени на краен потребител , който притежава съответните лицензи и разрешения съгласно националното законодателство за производство на електрическа енергия и удостоверение за освободен от акциз краен потребител и това лице директно е получило стоката от лицензирания складодържател, но то не е първоначален купувач на стоката.

               4.

               Като се имат предвид принципите на общностното акцизно законодателство и по-специално разпоредбите на чл.1 § 1 б.„а“ от Директива 2008/118/ЕО и на чл.14 § 1 б.„а“ от Директива 2003/96/ЕО подлежат ли на облагане с акциз енергийни продукти и то със ставка като за моторно гориво енергийни продукти, за които е установено, че са потребени и използвани за освободена от акциз цел — производство на електрическа енергия от лице, което притежава съответните лицензи и разрешения съгласно националното законодателство и това лице директно е получило стоката от лицензирания складодържател, но то не е първоначален купувач на стоката.

      (1)  OB L 9, стр. 12

      (2)  Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти

      OB L 76, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 1, стр. 129

      (3)  OB L 283, стр. 51; Специално българско издание: глава 9, том 2, стр. 98


title: Дело T-314/09: Определение на Общия съд от 2 април 2014 г.  — Intercéréales и Grossi/Комисия (Държавни помощи — Рамкова схема за дейности, провеждани от признатите във Франция селскостопански междуотраслови организации в полза на членовете на представените селскостопански отрасли — Финансиране чрез доброволни вноски, на които е придаден задължителен характер — Решение, с което схемата за помощи се обявява за съвместима с общия пазар — Оттегляне на решението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/44

         Определение на Общия съд от 2 април 2014 г. — Intercéréales и Grossi/Комисия
   (Дело T-314/09) (1)

   ((Държавни помощи - Рамкова схема за дейности, провеждани от признатите във Франция селскостопански междуотраслови организации в полза на членовете на представените селскостопански отрасли - Финансиране чрез доброволни вноски, на които е придаден задължителен характер - Решение, с което схемата за помощи се обявява за съвместима с общия пазар - Оттегляне на решението - Липса на основание за произнасяне))
   2014/C 175/60
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Intercéréales (Париж, Франция) и Alain Grossi (Ним, Франция) (представители: първоначално B. Le Bret и L. Olza Moreno, впоследствие B. Le Bret и C. Renner, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Stromsky и C. Urraca Caviedes, впоследствие B. Stromsky и S. Thomas и накрая B. Stromsky)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2008) 7846 окончателен на Комисията от 10 декември 2008 г. относно държавна помощ №o561/2008, свързана с рамковата схема за дейности, провеждани от признатите във Франция селскостопански междуотраслови организации в полза на членовете на представените селскостопански отрасли

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 244, 10.10.2009 г.


title: Дело C-140/08: Решение на Съда (трети състав) от 29 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Tallinna Halduskohus, Република Естония) — Rakvere Lihakombinaat AS/Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus (Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране — Замразени разфасовки или карантии от петли и кокошки — Присъединяване на Естония — Преходни мерки — Селскостопански продукти — Излишъци от запаси — Регламент (ЕО) № 1972/2003)

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/5

         Решение на Съда (трети състав) от 29 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Tallinna Halduskohus, Република Естония) — Rakvere Lihakombinaat AS/Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Дело C-140/08) (1)

   (Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Замразени разфасовки или карантии от петли и кокошки - Присъединяване на Естония - Преходни мерки - Селскостопански продукти - Излишъци от запаси - Регламент (ЕО) № 1972/2003)
   2009/C 312/07
   Език на производството: естонски

      Запитваща юрисдикция

   Tallinna Halduskohus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Rakvere Lihakombinaat AS

      Ответници: Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tallinna Halduskohus — Тълкуване на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), както и на член 4, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 1972/2003 на Комисията от 10 ноември 2003 година относно временните мерки, които следва да се приемат за търговията със земеделски продукти във връзка с присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия (ОВ L 293, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 50, стр. 100) — Замразено механично отделено месо, получено чрез механично обезкостяване на петли и кокошки — Класиране в подпозиция 0207 14 10 (замразени разфасовки от петли и кокошки, обезкостени) или в подпозиция 0207 14 99 (замразени карантии от петли и кокошки, други) от Комбинираната номенклатура — Такса върху излишъците от запаси от селскостопански продукти, притежавани от операторите — Определяне на количеството на преносния запас и на излишъка от запаси с оглед на налагането на тази такса

      Диспозитив

               1.

               Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕО) № 1789/2003 на Комисията от 11 септември 2003 година, трябва да се тълкува в смисъл, че продукти като разглежданите в главното производство, които са годни за консумация от човека и съставляват замразено механично отделено месо, получено чрез механично обезкостяване на петли и кокошки, трябва да бъдат класирани в подпозиция 0207 14 10 от Комбинираната номенклатура.

               2.

               Член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1972/2003 на Комисията от 10 ноември 2003 година относно временните мерки, които следва да се приемат за търговията със земеделски продукти във връзка с присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия, изменен с Регламент (ЕО) № 230/2004 на Комисията от 10 февруари 2004 година, допуска национална разпоредба като член 6, параграф 1 от Закона за таксата върху излишъците от запаси (Üleliigse laovaru tasu seadus), изменен със Закона от 25 януари 2007 г., според която излишъкът от запаси на даден оператор се определя чрез приспадане от запаса, действително притежаван към 1 май 2004 г., на преносния запас, определен като средната стойност на запасите, притежавани към 1 май на четирите предходни години, умножена с коефициент от 1,2, който съответства на процента на растеж на селскостопанското производство, отчетен в съответната държава членка през този четиригодишен период.

               3.

               Регламент № 1972/2003 допуска събирането на такса върху излишъка от запаси на даден оператор, дори ако същият е в състояние да докаже, че не е извлякъл печалба от търговията с тези запаси след 1 май 2004 г.

      (1)  ОВ C 171, 5.7.2008 г.


title: Дело C-537/14 P: Жалба, подадена на 25 ноември 2014 г. от Debonair Trading Internacional Ld a срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 23 септември 2014 г. по дело T-341/13 — Groupe Léa Nature SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/12

         Жалба, подадена на 25 ноември 2014 г. от Debonair Trading Internacional Lda срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 23 септември 2014 г. по дело T-341/13 — Groupe Léa Nature SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-537/14 P)
   (2015/C 118/16)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Debonair Trading Internacional Lda (представители: D. Selden, advocate, T. Alkin, barrister)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението за отмяна на решението на апелативния състав,

               —

               да върне делото за ново разглеждане от Общия съд, като му разпореди да приеме, че разглежданите марки са сходни,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени в производството пред Общия съд и пред Съда.

      Основания и основни доводи

               1.

               Жалбоподателят изтъква две основания, а именно нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от РМО (1). Жалбоподателят по същество твърди, че при преценката на разглежданите марки Общият съд не е приложил установената съдебна практика, поради което погрешно заключил, че те като цяло не са сходни.

               2.

               Първо, като установил, че марките са фонетично сходни поради общия си елемент „so“, Общият съд трябвало да заключи, че поне в това отношение те като цяло са сходни. Изводът му, че въпреки общия си фонетичен елемент марките не са сходни, противоречал на установената съдебна практика относно естеството и степента на сходство за прилагане на член 8, параграф 1, буква б), съответно на член 8, параграф 5.

               3.

               Второ, като приел, че марките са фонетично сходни, Общият съд трябвало да заключи, че те са и визуално сходни по същество по същите причини (и следователно a fortiori сходни по смисъла на член 8, параграф 1, буква б), съответно на член 8, параграф 5). Изводът, че въпреки общия си визуален елемент „so“’, марките не са визуално сходни, се наложил, тъй като при анализа на визуалното въздействие на елемента „so“ в марките Общият съд не приложил установената съдебна практика.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1)


title: Съединени дела Т-305/06 — Т-307/06: Решение на Първоинстанционния съд от 15 октомври 2008 г. — Air Products and Chemicals/СХВП — Messer (Ferromix, Inomix и Alumix) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявки за словни марки на Общността Ferromix, Inomix и Alumix — По-ранни словни марки на Общността FERROMAXX, INOMAXX и ALUMAXX — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 40/94)

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/30

         Решение на Първоинстанционния съд от 15 октомври 2008 г. — Air Products and Chemicals/СХВП — Messer (Ferromix, Inomix и Alumix)
   (Съединени дела Т-305/06 — Т-307/06) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявки за словни марки на Общността Ferromix, Inomix и Alumix - По-ранни словни марки на Общността FERROMAXX, INOMAXX и ALUMAXX - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 40/94)
   (2008/C 313/54)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Air Products and Chemicals, Inc. (Allentown, Пенсилвания, Съединени щати) (представители: S. Heurung и C. Probst, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: S. Laitinen и D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Messer Group GmbH (Sulzbach, Германия) (представители: W. Graf v. Schwerin и J. Schmidt, avocats)
   Предмет
   Жалба срещу три решения на втори апелативен състав на СХВП от 12 септември 2006 г. (съединени преписки R 1270/2005-2 и R 1408/2005-2; R 1226/2005-2 и R 1398/2005-2; R 1225/2005-2 и R 1397/2005-2) относно процедури по възражение между Air Products and Chemicals, Inc. и Messer Group GmbH.
   Диспозитив

               1)

               Отменя решенията на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 12 септември 2006 г. (съединени преписи R 1270/2005-2 и R 1408/2005-2; R 1226/2005-2 и R 1398/2005-2; R 1225/2005-2 и R 1397/2005-2).

               2)

               Осъжда СХВП да понесе направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски, направени от Air Products and Chemicals, Inc.

               3)

               Messer Group GmbH понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Дело T-221/12: Решение на Общия съд от 23 януари 2014 г. — Sunrider/СХВП — Nannerl (SUN FRESH) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „SUN FRESH“ — По-ранни словни национални марки, марки на Общността и на Бенелюкс „SUNNY FRESH“ , „SUNRIDER SUNNY FRESH“ и „SUNNYFRESH“ — Относително основание за отказ — Доказателство за реално използване на по-ранните марки — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/18

      Решение на Общия съд от 23 януари 2014 г. — Sunrider/СХВП — Nannerl (SUN FRESH)
      (Дело T-221/12) (1)

      (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „SUN FRESH“ - По-ранни словни национални марки, марки на Общността и на Бенелюкс „SUNNY FRESH“, „SUNRIDER SUNNY FRESH“ и „SUNNYFRESH“ - Относително основание за отказ - Доказателство за реално използване на по-ранните марки - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
      (2014/C 71/31)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: The Sunrider Corporation (Torrance, Калифорния, САЩ) (представители: N. Dontas и K. Markakis, адвокати)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Nannerl GmbH & Co. KG (Anthering bei Salzburg, Австрия) (представител: A. Thünken, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението от 26 март 2012 г. на четвърти апелативен състав на СХВП (преписка R 2401/2010-4), постановено в производство по възражение между The Sunrider Corporation и Nannerl GmbH & Co. KG.

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда The Sunrider Corporation да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 217, 21.7.2012 г.


title: Дело T-146/97: Определение на Общия съд от 8 април 2011 г. — Bakkers/Съвет и Комисия

text:
               11.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 173/15

         Определение на Общия съд от 8 април 2011 г. — Bakkers/Съвет и Комисия
   (Дело T-146/97) (1)

   2011/C 173/31
   Език на производството: нидерландски
   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 199, 28.6.1997 г.


title: Дело T-164/10: Иск, предявен на 13 април 2010 г. — Pioneer Hi-Bred International/Комисия

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/46

      Иск, предявен на 13 април 2010 г. — Pioneer Hi-Bred International/Комисия
      (Дело T-164/10)
      (2010/C 161/74)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Съединени американски щати) (представители: J. Temple Lang, Solicitor и T. Müller-Ibold, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на ищеца

                  —

                  да се установи, че Комисията е нарушила член 18 от Директива 2001/18 относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда, тъй като не представила пред Съвета проект за мерки, които да се приемат на основание член 5, параграф 2 от решението на Съвета и тъй като не приела всички други мерки, които в зависимост от развитието на процедурата по вземане на решение могат да се окажат необходими за приемане на посоченото в член 18 от директивата решение,

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      На 2 май 2007 г. ищецът подава първия си иск на основание член 232 ЕО (1) като твърди, че в нарушение на член 18 от Директива 2001/18/ЕО (2) Комисията не предприела действия да осигури приемането на решение относно нотификацията на ищеца във връзка с пускането на пазара на генетично модифицирана царевица, резистентна към насекоми 1507. На 21 януари 2009 г. на основание член 5, параграф 2 от Решение 1999/468 Комисията представя на регулаторния комитет предложение за решение. В рамките на производството пред Първоинстанционния съд страните се споразумяват, че предвид представянето на предложението за решение искът е станал безпредметен и с определение от 4 септември 2009 г. Първоинстанционният съд приема, че основанието за постановяване на решение по същество по дело T-139/07 е отпаднало.
      С настоящия иск на основание член 265 ДФЕС ищецът твърди, че въпреки искането му Комисията все още не е представила предложение пред Съвета за пускане на пазара на генетично модифицирана царевица, резистентна към насекоми 1507. Ищецът изтъква, че след дадената от регулаторния комитет отметка „без становище“ по отношение на предложението от 25 февруари 2009 г., Комисията не е представила никакво проекторешение относно неговата нотификацията на състоялите се след тази дата шест сесии на формацията на Съвета „Околна среда“.
      Ищецът поддържа, че в рамките на предвидената от директивата процедура Комисията е длъжна да осигури приемането и публикуването в определените от директивата срокове на решение относно нотификация. Той твърди също така, че като не представя на Съвета проект за мерките, които следва да се вземат, Комисията не осигурява приемането на подобно решение, макар ищецът и другите страни съгласно директивата да са изпълнили всички изисквания на директивата.
      Освен това ищецът сочи, че макар да е била поканена да действа, Комисията не взела позиция по смисъла на член 265 ДФЕС. По мнение на ищеца причините, поради които Комисията не представила проекторешение пред Съвета са ирелевантни и необосновани. Според ищеца бездействието на Комисията засегнало правното му положение и му причинило специални, доказани и измерими вреди.

         (1)  Дело T-139/07, Pioneer Hi-Bred International/Комисия, ОВ C 155, 2007 г., стр. 28.

         (2)  Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета — Декларация на Комисията (ОВ L 106, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75).


title: Дело F-35/11: Жалба, подадена на 4 април 2011 г. — ZZ/Парламент

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/33

         Жалба, подадена на 4 април 2011 г. — ZZ/Парламент
   (Дело F-35/11)
   2011/C 211/67
   Език на производството: словашки

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: J. Rybánsky, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението на ответника да предостави на жалбоподателя само половината от надбавката за настаняване, на която той нормално има право.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Европейския парламент (Отдел „Индивидуални права“) от 28 май 2010 г. за предоставяне на надбавка за настаняване на жалбоподателя в частта, с която се определя надбавка за настаняване в размер на основната заплата само за един месец вместо надбавка за настаняване, равна на основната заплата за два месеца,

               —

               да се отмени решението на Генералния секретар на Европейския парламент от 6 януари 2011 г., с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя, подадена на основание член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз,

               —

               да се осъди Парламентът да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-216/09: Жалба, подадена на 27 май 2009 г. — Astrim и Elyo Italia/Комисия

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/23

         Жалба, подадена на 27 май 2009 г. — Astrim и Elyo Italia/Комисия
   (Дело T-216/09)
   2009/C 167/45
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Astrim SpA (Рим, Италия), Elyo Italia Srl (Sesto San Giovanni, Италия) (представител: M. Brugnoletti, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на ищците

               —

               като главно искане: да се отмени решението на Комисията, с което се отхвърля като непълна офертата на групата на жалбоподателите в отговор на обявление за обществена поръчка (1) за възлагане на услуги по поддръжката на общия център за изследвания № 2008 — C04 005, съобщено с писмо от писмо от 27 март 2009 г. и допълнено със съобщение от 3 април 2009 г., както и всички последващи и свързани с него решения, включително решението за възлагане на обществената поръчка на друго предприятие.

               —

               при условията на евентуалност: да се отмени точка 17 от покана за представяне на оферта по поръчка № 2008 — C04 005, в частта в която се установява неясен критерий за изключване от процедурата.

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В настоящото производство жалбоподателите искат отмяната на решението, с което Комисията отхвърля тяхната оферта в отговор на обявление за обществена поръчка за възлагането на услуги по поддръжката на общия център за изследвания № 2008 — C04 005 и възлага обществената поръчка на друго дружество.
   Жалбоподателите посочват три правни основания, на които основават исканията си:
   С първото правно основание жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила точка 17 от поканата за представяне на оферта, членове 92 и 89 от Регламент № 1605/2002 (2) на Съвета от 25 юни 2002 година, както и принципите на прозрачност и на равно третиране, доколкото е решила да изключи офертата на жалбоподателите, като неправилно е преценила, че последната е непълна поради липса на някои цени, въпреки че групата на жалбоподателите умишлено е пожелала да предложи цена, равна на нула.
   С второто правно основание жалбоподателите извеждат липсата на мотиви в решението за изключване, доколкото точка 17 от поканата за представяне на оферта не предвижда автоматично изключване в случай на пропуск при попълването на една рубрика от финансовата оферта, а по-скоро предвижда изключването само като възможност, предоставяйки на свободната преценка на Комисията решението да изключи или не конкурента — решение, което е дискреционно и поради това трябва да бъде подкрепено с подходящи мотиви, които отсъстват в приетото от Комисията решение за изключване.
   С третото правно основание, и само в случай че Първоинстанционният съд отхвърли първите две правни основания, жалбоподателите искат отмяна на точка 17 от поканата за представяне на оферта поради нарушение на членове 92 и 89 от горепосочения Регламент № 1605/2002 на Съвета, доколкото гореспоменатата точка 17 съдържала неясен критерий за изключване.

      (1)  ОВ 2008/S 2008-274999 от 25 октомври 2008 г.

      (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности.


title: Дело C-337/15 P: Жалба, подадена на 6 юли 2015 г. от Европейския омбудсман срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 29 април 2015 г. по дело T-217/11, Staelen/Европейски омбудсман

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/42

         Жалба, подадена на 6 юли 2015 г. от Европейския омбудсман срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 29 април 2015 г. по дело T-217/11, Staelen/Европейски омбудсман
   (Дело C-337/15 P)
   (2015/C 294/54)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски омбудсман (представител: G. Grill)

      Друга страна в производството: Claire Staelen

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда главно:

               —

               да отмени решението на Общия съд по дело T-217/11 (1), доколкото той е достигнал до заключението: (a) че омбудсманът е допуснал множество закононарушения, които представляват достатъчно сериозни нарушения на правото на Съюза, (б) че наличието на морални вреди е било установено и (в) че е налице причинно-следствена връзка между установените от Общия съд закононарушения и тези морални вреди и (2) доколкото е осъдил омбудсмана да заплати обезщетение в размер на 7  000 EUR;

               —

               да отхвърли искането като неоснователно, ако отмени решението на Общия съд;

         и при условията на евентуалност:

               —

               да върне делото на Общия съд, ако отмени решението на Общия съд, и

               —

               да се произнесе по разноските по справедливост.

      Основания и основни доводи

   Омбудсманът основава жалбата си на множество допуснати грешки в правото.
   На първо място, той счита, че Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че простото нарушение на принципа на дължимата грижа е достатъчно, за да се приеме за установено наличието на достатъчно сериозно нарушение. Омбудсманът счита, че тази теза на Общия съд не е в съответствие със съдебната практика в материята на извъндоговорната отговорност, която изисквала да бъде установено достатъчно сериозно нарушение на правна норма, предназначена да предоставя права на частни лица и която подчертавала, че решаващият критерий да се приеме, че това условие е изпълнено бил явното и сериозно нарушаване от съответната институция на границите на свободата ѝ на преценка. Общият съд бил пропуснал да вземе предвид особеностите на функциите на омбудсмана и в частност факта, че последният разполага с твърде широка свобода на преценка при извършването на проверки.
   На второ място, омбудсманът оспорва и тълкуването на Общия съд относно факта, че когато извършва проверка и когато дадена институция е длъжна да му даде убедителни обяснения, това не го освобождава от отговорността да се увери в съществуването на фактите, на които почиват тези обяснения, по-специално когато посочените обяснения представляват единственото основание на констатацията му за липса на случаи на лошо управление. Омбудсманът счита всъщност, че институциите са длъжни да му предоставят сведения, които са верни и че е легитимно той да основе заключенията си върху сведенията, които са му били предоставени, доколкото не съществуват доказателства, които биха могли да оспорят достоверността на предоставените сведения. От тази гледна точка омбудсманът поддържа, че не е имало никакво основание да се опасява, че предоставените сведения не отговарят на фактите.
   На трето място, макар омбудсманът да споделя констатацията на Общия съд, че някои от отговорите на омбудсмана са били формулирани в разумен срок, омбудсманът оспорва, че това допуснато от него нарушение на правото на Съюза може да бъде квалифицирано като достатъчно сериозно. В резултат на това извъндоговорната отговорност на Съюза не може да бъде ангажирана.
   На четвърто място, омбудсманът счита, че Общият съд е допуснал грешка в правото, като не е представил никакво обяснение във връзка с квалифицирането като морални вреди на накърняването на доверието на г-жа Staelen по отношение на омбудсмана.
   На последно място обмудсманът оспорва наличието на причинно-следствена връзка между изтъкнатите закононарушения и загубеното доверие към него от страна на г-жа Staelen.


title: Дело C-8/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Италия) на 2 януари 2012 г. — Cristian Rainone и др./Ministero dell’Interno и др.

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/21

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Италия) на 2 януари 2012 г. — Cristian Rainone и др./Ministero dell’Interno и др.
   (Дело C-8/12)
   2012/C 73/37
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Окръжен административен съд, Тоскана)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Cristian Rainone, Orentino Viviani, Miriam Befani

      Ответници: Ministero dell’Interno (Министерство на вътрешните работи), Questura di Prato (Дирекция на полицията, Prato) и Questura di Firenze (Дирекция на полицията, Firenze)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли членове 43 ЕО и 49 от Договора за ЕО да се тълкуват в смисъл, че по принцип не допускат национална правна уредба като италианската по член 88 от консолидирания текст на законите за обществената сигурност, по силата на която „лиценз за осъществяването на дейност във връзка със залагания може да се предостави изключително на субекти, които са концесионери или са получили разрешение от страна на Министерства или други образувания, за което законът запазва възможността да организират или управляват дейностите, свързани със залагания, както и на субекти, упълномощени от концесионер или титуляр на разрешение по силата на същата концесия или разрешение“, и член 2, параграф 2б от Законодателен декрет № 40 от 25 март 2010 г., преобразуван със Закон № 73/2010, на основание на който „член 88 от консолидирания текст на законите за обществена сигурност съгласно Кралски указ № 773 от 18 юни 1931 г. и последващите му изменения се тълкува в смисъл, че предвиденият в него лиценз, когато е предоставен на търговско предприятие, осъществяващо провеждането и събирането на залагания в публични хазартни игри с парична печалба, следва да поражда действие единствено след като на притежателите на посочените предприятия е била предоставена съответна концесия за провеждането на такива игри и за събирането на такива залагания от Ministero dell’economia e delle finanze (Министерство на икономиката и финансите) — Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato (Независимия административен орган за държавен монопол)“;

               2.

               Трябва ли посочените членове 43 ЕО и 49 от Договора за ЕО да се тълкуват в смисъл, че по принцип не допускат и национална правна уредба като предвидената в член 38, параграф 2 от Законодателен декрет № 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван със Закон № 248/2006, съгласно която „Член 1, параграф 287 от Закон № 311 от 30 декември 2004 г. се заменя със следния текст:
               „287.   С разпореждане на Ministero dell’economia e delle finanze — Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato се уреждат новите условия и ред за разпределяне на игрите върху резултати от състезания, различни от конни надбягвания, при спазване на следните критерии:
               […] 1) определяне на условията и реда за защита на концесионерите, събиращи залагания с фиксиран коефициент върху резултати от състезания, различни от конни надбягвания, съгласно уредбата в Наредба № 111 от 1 март 2006 г. на Ministro dell’economia e delle finanze“ “.
               Въпросът, свързан с член 38, параграф 2, има за предмет конкретно предвидената в споменатата разпоредба обща насоченост към защита на концесиите, предоставени преди измененията в правната уредба, както и поредицата ограничения и мерки, в резултат от които всъщност би могло да се гарантира запазването на заварените търговски позиции, видно от задълженията за разкриването на нови пунктове и за спазването на определено отстояние от вече разпределените пунктове, а също и общото тълкуване на цитирания член 38, параграф 2, направено от Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato, което включва в договорите за концесия споменатата клауза за прекратяване в случай на пряко или непряко осъществяване на трансгранични дейности от сходен характер;

               3.

               При утвърдителен отговор, ако посочените в предходните точки национални разпоредби се окажат в съответствие с общностната правна уредба, трябва ли член 49 от Договора за ЕО да се тълкува в смисъл, че при ограничаване на свободното предоставяне на услуги поради съображения от общ интерес следва предварително да се проверява дали този общ интерес вече не е бил взет предвид в достатъчна степен по силата на разпоредбите, контрола и проверките, на които се подчинява доставчикът на услуги в държавата, в която е установен?

               4.

               При утвърдителен отговор съгласно съдържанието на предната точка трябва ли при разглеждането на пропорционалността на такова ограничение запитващата юрисдикция да взема предвид обстоятелството, че приложимите разпоредби в държавата, в която е установен доставчикът на услуги, предвиждат контрол с еднакъв или дори по-висок интензитет от този на контрола, прилаган в държавата, в която се осъществяват доставките на услуги?


title: Пленум

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/41

         Пленум
   (2007/C 269/72)
   На 2 октомври 2007 г., в съответствие с член 32, параграф 1, втора алинея от Процедурния правилник, Първоинстанционният съд реши, че когато след определянето на генерален адвокат по реда на член 17 от Процедурния правилник, броят на съдиите в Първоинстанционния съд, заседаващ в пленум, е четен, предварително установеният ротационен принцип, действащ по време на тригодишния мандат на председателите на петчленните състави — според който председателят на Първоинстанционния съд определя съдията, който няма да вземе участие в решаването на делото — се прилага в ред, обратен на ранговете на съдиите, определени съобразно с тяхното старшинство на тази длъжност в съответствие с член 6 от Процедурния правилник, освен ако съдията, който следва да бъде назначен въз основа на този принцип, е съдията-докладчик. В този последен случай се определя съдията, който го предшества непосредствено по ранг.


title: Дело T-414/06 P: Жалба, подадена на 27 декември 2006 г. срещу решение, постановено на 19 октомври 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-114/05, Philippe Combescot/Комисия

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/42

         Жалба, подадена на 27 декември 2006 г. срещу решение, постановено на 19 октомври 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-114/05, Philippe Combescot/Комисия
   (Дело T-414/06 P)
   (2007/C 42/74)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Philippe Combescot (Lecce, Италия) (представители: A. Maritati и V. Messa, aдвокати)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               При преразглеждане на решението, постановено на 19 октомври 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-114/05, предварително да се признае допустимостта на иска както като своевременно подаден, така и като базиран върху правния интерес на служителя от правосъдна закрила.

               —

               Да се признае, че вследствие приемането на решението г-н Philippe Combescot е претърпял неимуществени вреди, както във връзка със здравето, така и във връзка с репутацията си, с тежки последствия върху неговото психологическо равновесие.

               —

               Да се изплати в полза на г-н Combescot сумата от 150 000 EUR като обезщетение за вредите.

               —

               С присъждане на разноските и възнагражденията по делото.

         Правни основания и основни доводи
   Настоящата жалба е насочена срещу решението на Съда на публичната служба, постановено на 19 октомври 2006 г. по дело F-114/05, което е обявило иска за недопустим поради подаването му след изтичане на срока и липса на правен интерес от производството.
   В подкрепа на своите искания жалбоподателят изтъква:

               —

               Неправилно тълкуване на чл. 92, пар. 2 от Правилника, по-специално във връзка с израза „негласно решение за отхвърляне“, доколкото оспорваното решение, за целите на изчисляване сроковете за подаване на жалбата, приравнява приетото в срок и несъобщено изрично решение към негласното решение за отхвърляне. Според жалбоподателя решението на първата инстанция отбягва да третира основния въпрос на съдебния спор: едно изрично решение за отхвърляне, прието в предвидените от Правилника срокове, макар и несъобщено на заинтересования, съществува с всичките си последици.

               —

               Впрочем, в разглеждания случай недопустимото забавяне при съобщаването по никакъв начин не може да се вмени на заинтересования. По този пункт Съдът също не е преценил адекватно, дори върху плоскостта на процесуалната точност, защитните аргументи на ответника по отношение затрудненията да се установи мястото на пребиваване на длъжностното лице.

               —

               Че, независимо от факта, че към момента на подаване на иска ищецът вече е бил в пенсия, неговият интерес да обжалва, за да установи незаконността на въпросното преместване, е съществувал тогава и все още съществува, доколкото като последствие от установяване незаконността на оспорваното решение е налице искането за обезщетение за неимуществените и професионални вреди.


title: Дело T-352/13 P: Жалба, подадена на 2 юли 2013 г. от BX срещу решението, постановено на 24 април 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-88/11, BX/Комисия

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/39

         Жалба, подадена на 2 юли 2013 г. от BX срещу решението, постановено на 24 април 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-88/11, BX/Комисия
   (Дело T-352/13 P)
   2013/C 252/67
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BX (Вашингтон, САЩ) (представител: R. Rata, lawyer)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба от 24 април 2013 г. по дело F-88/11,

               —

               да отмени обжалваното решение на конкурсната комисия да не го включи в списъка с резерви от конкурс EPSO/AD/148/09-RO (ОВ 2009 г. C 14 A, стр. 1) и

               —

               да осъди Комисията да плати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага шест основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото основание е изведено от твърдението, че в случая не може да се приеме, както е направил Съдът на публичната служба в точка 33 от решението си, че жалбоподателят не е изпълнил изискванията във връзка с доказването.

               2.

               Второто основание е изведено от твърдението, че Съдът на публичната служба е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че кандидат, чиято първоначална оценка е по-ниска от оценката, която съгласно предварително установените критерии дава право на преминаване, няма право на сравнително оценяване (точка 41), тъй като:

                           —

                           Според трайната съдебна практика всеки кандидат в провеждан от EPSO конкурс има право на сравнително оценяване, независимо дали първоначалният резултат е по-нисък или по-висок от оценката, която дава право на преминаване.

                           —

                           Конкурсната комисия не е изпълнила задължението си да извърши сравнително оценяване не само по отношение на жалбоподателя, но също така и по отношение на всички останали кандидати, явили се на устен изпит, тъй като времето, предвидено за крайното обсъждане на оценките е било очевидно недостатъчно.

                           —

                           Обжалваното съдебно решение не възприема относимите доводи на жалбоподателя и не отчита несъстоятелността на доводите на ответника.

               3.

               Третото основание е изведено от твърдението, че Съдът на публичната служба неправилно е приел в точка 45 от обжалваното решение, че не е нарушен принципът на равно третиране.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от твърдение за нарушение на правилата относно състава на комисията вследствие на това, че:

                           —

                           Съставът на конкурсната комисия не е отговарял на изискванията за балансирано представителство (член 3, пета алинея от Приложение III към Правилника на длъжностните лица на Европейския съюз):

                                       —

                                       Съдът на публичната служба е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел за безспорно обстоятелството, че при провеждане на устния изпит на жалбоподателя конкурсната комисия се е състояла от трима члена (точка 49 от обжалваното съдебно решение),

                                       —

                                       Съдът на публичната служба неправилно се е позовал на Решение по дело Bartha (точка 49), за да приеме, че не е нарушен принципът на балансирано представителство на мъжете и жените в състава на конкурсната комисия.

                           —

                           Едновременното участие на титулярните членове на конкурсната комисия и на заместниците им в провеждането на устния изпит в разглеждания случай води до незаконосъобразност на действията на конкурсната комисия (точка 50),

                           —

                           Нарушен е принципът на неизменност на състава на конкурсната комисия (точка 51).

               5.

               Петото основание е изведено от твърдението, че Съдът на публичната служба неправилно е приел, че с оглед на обстоятелствата в конкретния случай не е приложим член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда на публичната служба (точка 81 от решението), въпреки че ответникът е признал, че мотивите на решението за отхвърляне на жалбата, подадена от жалбоподателя по административен ред, са неправилни, което е основание ответникът да понесе съдебните разноски.

               6.

               Шестото основание е изведено от твърдението, че неимуществените вреди са доказани.


title: Дело T-53/13: Жалба, подадена на 31 януари 2013 г. — Vans/СХВП (Вълнообразна линия)

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/22

         Жалба, подадена на 31 януари 2013 г. — Vans/СХВП (Вълнообразна линия)
   (Дело T-53/13)
   2013/C 101/47
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Vans, Inc. (Cypress, Съединени щати) (представители: M. Hirsch, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени изцяло обжалваното решение;

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в производството.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, изобразяваща вълнообразна линия, за стоки от класове 18 и 25 — заявка за марка на Общността № 10 263 838.

      Решение на проверителя: отхвърля заявката за марка на Общността.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-284/09: Иск, предявен на 23 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/8

         Иск, предявен на 23 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-284/09)
   2009/C 256/15
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и B.-R. Killmann)

      Ответник: Федерална република Германия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 56 ЕО, в случай че не е изпълнила изискването, предвидено съгласно Директива 90/435 (1), за минимално участие на дружеството майка в капитала на дъщерното дружество и — по отношение на Република Исландия и Кралство Норвегия — че не е изпълнила задълженията си по член 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, като облага с данък в по-висок размер дивидентите, платени на дружество със седалище в друга държава членка или в Европейското икономическо пространство, отколкото дивидентите, платени на дружество със седалище във Федерална република Германия.

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящият иск има за предмет германската правна уредба относно облагането на изплащането на дивиденти. Разпоредбите на германския закон в областта на данъка върху дохода предвиждат, че дружествата майки, които са неограничено данъчно задължени в Германия могат да приспаднат данъка, удържан при източника в хода на процедура по установяване на данъчни задължения, от корпоративния данък, на който са лица платци. Така германските дружества майки били освободени финансово от облагане с данъка, удържан при източника. За дружествата майки, които не били неограничено данъчно задължени в Германия, напротив съществувала възможност за пълно освобождаване от данъка, удържан при източника само при съответното предвидено в Директива 90/435 минимално участие на въпросното дружество майка в капитала на дъщерното дружество. Под този минимален праг на участие съгласно германското право не се допуска никакво освобождаване за дружествата майки, които не са неограничено данъчно задължени сравнимо с това на дружествата майки, които са неограничено данъчно задължени. Следователно въз основа на тази правна уредба изплащанията на дивиденти, направени в Германия на дружества майки от други държави членки били подложени на различна система на данъчно облагане от тази на дружествата майки, които са неограничено данъчно задължени в Германия.
   Комисията счита, че това неравно третиране е несъвместимо с принципа на свободно движение на капитали, тъй като по този начин данъчно задължените лица със седалище в друга държава членка или в Европейското икономическо пространство можели да бъдат разубедени да инвестират в Германия.
   От свободата на движение на капитали, гарантирана с Договора за ЕО и със Споразумението за Европейското икономическо пространство следва, че когато държава членка предостави предимства в областта на облагането на дивиденти, тези предимства не могат да бъдат ограничени до облагането на националните получатели на дивиденти. Не се допуска неравно данъчно третиране между националните получатели на дивиденти и тези от други държави членки или от държави от ЕИП; предоставените в една държава данъчни предимства трябва да обхващат също акционерите от други държави членки или от държави от ЕИП. Дори когато, както е в настоящия случай, съответната държава членка е сключила с други държави членки спогодби за избягване на двойното данъчно облагане, посочената държава членка може да се позове на тези спогодби, само ако техните разпоредби, свързани с приспадането, водят до пълно компенсиране на евентуалното многократно финансово облагане на акционери от други държави членки или от държави от ЕИП, по същия начин, както това е гарантирано за националните акционери съгласно собствената им система на данъчно облагане.
   Такъв обаче не е случаят със съблюдаването на спогодбите, сключени от Германия с други държави членки; всъщност с цел избягване на двойното данъчно облагане тези спогодби предвиждат разпоредби в областта на приспадането на германския данък, удържан при източника от данъчната тежест, която се носи в тази държава членка от дружеството майка, като размерът, подлежащ на приспадане все пак не може да надвишава частта от данъка, с който се облагат получените в Германия доходи, изчислен преди приспадането. Следователно приспадането е ограничено, като в тази спогодба не се предвижда възстановяване на евентуални постъпления, произтичащи от разликата между данъчната тежест в съответната държава членка и германския данък, удържан при източника, и следователно то се изключва.
   По отношение на евентуалното опровергаване на противоправността на настоящото нарушение, следва да се отбележи, че по време на досъдебната фаза Германия не е изложила никакво императивно съображение от обществен интерес, което би могло да опровергае противоправността на оспорваната система за данъчно облагане.

      (1)  Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки (ОВ L 225, стp. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97).


title: Дело T-152/07: Решение на Първоинстанционния съд от 14 септември 2009 г. — Lange Uhren/СХВП — (Геометрични полета върху циферблата на часовник) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността — Геометрични полета върху циферблата на часовник — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [впоследствие член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009] — Липса на отличителен характер, придобит чрез използването — Член 7, параграф 3 от Регламент № 40/94 (впоследствие член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009)

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/24

         Решение на Първоинстанционния съд от 14 септември 2009 г. — Lange Uhren/СХВП — (Геометрични полета върху циферблата на часовник)
   (Дело T-152/07) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността - Геометрични полета върху циферблата на часовник - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [впоследствие член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009] - Липса на отличителен характер, придобит чрез използването - Член 7, параграф 3 от Регламент № 40/94 (впоследствие член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009)
   2009/C 256/43
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Lange Uhren GmbH (Glashütte, Германия) (представител: адв. M. Schaeffer, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Kicia)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 15 февруари 2007 г. (преписка R 1176/2005-1) относно заявка за регистрация като марка на Общността на фигуративен знак, изобразяващ геометрични полета върху циферблата на часовник.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Lange Uhren GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 155, 7.7.2007 г.


title: Дело T-345/06: Иск, предявен на 4 декември 2006 г. — Complejo Agrícola/Комисия

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/17

         Иск, предявен на 4 декември 2006 г. — Complejo Agrícola/Комисия
   (Дело T-345/06)
   (2007/C 20/24)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Complejo Agrícola S.A. (Мадрид) (представители: г-н D. A. Menéndez Menéndez и г-жа д-р G. Yanguas Montero)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               Да се допусне разглеждане на настоящия иск.

               —

               Да се допусне и приеме посоченото писмено доказателство.

               —

               Да се отмени частично член 1 във връзка с приложение 1 към Решение на Комисията от 19 юли 2006 г., в частта относно обявяването на Acebuchales за територия от значение за Общността и да се възстанови в пълен обем упражняването на правото на собственост на Complejo Agrícola върху частта от поземления имот, която не отговаря на екологичните изисквания за класифицирането ѝ като територия от значение за Общността.

               —

               Да се осъди Комисията да заплати разноските, направени от Complejo Agrícola.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящия иск се оспорва Решение на Комисията от 19 юли 2006 г., с което, в съответствие с Директива 92/43/ЕИО на Съвета, се утвърждава списъка на териториите от значение за Общността от Средиземноморския биогеографски регион (1), доколкото това решение обявява ES6120015 „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“ за територия от значение за Общността, а ищецът е собственик на поземлен имот, попадащ в границите на тази територия.
   В подкрепа на исканията си ищецът твърди, че:

               —

               прилагайки неправилно критериите, установени в приложения I, II и III към Директива 92/43/ЕИО, Комисията е разширила границите на територията от значение за Общността „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“ и в резултат на това е засегнат поземленият имот на ищеца. Освен това, погрешното прилагане от страна на Комисията на установените в приложение III към Директива 92/43/ЕИО критерии е довело до класифицирането на голяма част от имотите на ищеца, лишени от екологична стойност, като територия от значение за Общността, което предполага наличие на нарушение на принципите на пропорционалност и законност.

               —

               е настъпило неоправдано и несъразмерно ограничаване на присъщото на правото на собственост правомощие на ищеца да ползва лишените от екологична стойност части на поземления имот, попадащи в територията от значение за Общността „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“.

               —

               ищецът не е имал възможност да участва в процедурата по обявяване на „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“ за територията от значение за Общността, което е довело до нарушаване на правото на защита на заинтересованото лице и на принципа за правна сигурност.

      (1)  ОВ L 259, 21.9.2006, стр. 1.


title: Дело C-14/16: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 11 януари 2016 г. — Société Euro Park Service, правоприемник на правата и задълженията на дружество Cairnbulg Nanteuil/Ministre des finances et des comptes publics

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/25

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 11 януари 2016 г. — Société Euro Park Service, правоприемник на правата и задълженията на дружество Cairnbulg Nanteuil/Ministre des finances et des comptes publics
   (Дело C-14/16)
   (2016/C 106/27)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Société Euro Park Service, правоприемник на правата и задълженията на дружество Cairnbulg Nanteuil

      Ответник: Ministre des finances et des comptes publics

      Преюдициални въпроси

               1)

               Когато националното законодателство на държава членка използва във вътрешното право възможността, предоставена от член 11, точка 1 от изменената Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки (1), има ли от гледна точка на първичното право на Европейския съюз основание за контрол върху актовете, приети при прилагането на тази възможност?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос, трябва ли разпоредбите на член 43 от Договора за създаване на Европейската общност, понастоящем член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство, което с цел борба срещу данъчните измами или избягването на данъчно облагане, поставя ползването от общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията и приравнените към тях операции, в зависимост от процедура по предоставяне на предварително одобрение само относно прехвърлянията в полза на чуждестранни юридически лица, която не се прилага при прехвърляния в полза на национални юридически лица?

      (1)  ОВ L 225, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 92.


title: Дело T-557/14: Жалба, подадена на 28 юли 2014 г.  — BrandGroup/СХВП — Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele (SPEZOOMIX)

text:
               29.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 339/25

         Жалба, подадена на 28 юли 2014 г. — BrandGroup/СХВП — Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele (SPEZOOMIX)
   (Дело T-557/14)
   2014/C 339/30
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: BrandGroup GmbH (Бехтсрит, Германия) (представител: T. Raible, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele KG (Аугсбург, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 май 2014 г., постановено по преписка R 941/2013-1,

               —

               да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele KG да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „SPEZOOMIX“ за стоки от класове 32 и 33 — Заявка за марка на Общността № 9 9 13  617

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна словна марка и словна марка на Общността „Spezi“, международна фигуративна марка и фигуративна марка на Общността, съдържаща думата „Spezi“ и национална словна марка „Ein Spezi muß dabei sein“ за стоки от клас 32

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля изцяло заявката за регистрация.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 78, параграф 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело F-65/12: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 11 февруари 2014 г. — Armani/Комисия (Публична служба — Възнаграждение — Семейни надбавки — Право на ползване на надбавки за дете на издръжка — Дете на издръжка — Дете на съпругата на жалбоподателя)

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/25

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 11 февруари 2014 г. — Armani/Комисия
   (Дело F-65/12) (1)

   (Публична служба - Възнаграждение - Семейни надбавки - Право на ползване на надбавки за дете на издръжка - Дете на издръжка - Дете на съпругата на жалбоподателя)
   2014/C 85/41
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Armani (Брюксел, Белгия) (представители: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Martin и V. Joris)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията да не предостави на жалбоподателя семейни надбавки за сина на неговата съпруга, роден от предходен брак

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението от 17 август 2011 г., с което Европейската комисия отказва да признае на г-н Armani правото на надбавки за дете на издръжка за детето на неговата съпруга.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея, както и от г-н Armani съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 243, 11.8.2012 г., стр. 34.


title: Дело F-86/10: Определение на Съда на публичната служба от 3 март 2011 г. — Dubus/Парламент

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/27

         Определение на Съда на публичната служба от 3 март 2011 г. — Dubus/Парламент
   (Дело F-86/10) (1)

   2011/C 130/55
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра поради уреждане на спора по взаимно съгласие.

      (1)  ОВ C 317, 20.11.2010 г., стр. 49.


title: Дело C-105/08: Иск, предявен на 6 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/15

         Иск, предявен на 6 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-105/08)
   (2008/C 116/26)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и M. Afonso)

      Ответник: Португалска република
   Искания на ищеца

               —

               Да се обяви, че като облага с по-висок данък плащанията на лихви, извършени извън страната, в сравнение с тези, извършени в полза на местни структури в Португалия, Португалската република налага ограничения на предоставянето на услуги, изразяващи се в отпускане на ипотечни и други кредити, от страна на чуждестранни финансови институции от други държави-членки и от държави, които са страни по Споразумението за ЕИП, с което не изпълнява задълженията си, произтичащи от член 49 и член 56 ЕО, и от член 36 и член 40 от Споразумението за ЕИП.

               —

               Да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Кодексът за корпоративното подоходно облагане (ККПО) предвижда разлика в данъчното третиране на приходите, свързани с лихви, платени на финансови институции, в зависимост от това дали те са местни или чуждестранни в Португалия.
   Данъкът, който се прилага в Португалия към лихвите, платени на чуждестранни финансови институции, съставлява данъчна тежест, която значително надвишава тежестта, понасяна от местните данъкоплатци във връзка с подобни приходи. По този начин националното законодателство разколебава чуждестранните финансови институции да предлагат на португалския пазар своите услуги, в частност по отпускане на ипотечни кредити, и създава пречки за достъпа на местните лица в Португалия до услугите по отпускане на кредити, които биха могли да им предоставят тези институции. Поради това посоченото законодателство съставлява ограничение на основните свободи, предвидени в член 49 ЕО и член 56 ЕО и в съответните членове от Споразумението за ЕИП.


title: Дело T-355/16: Решение на Общия съд от 17 май 2017 г. — adp Gauselmann/EUIPO (MULTI FRUITS) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „MULTI FRUITS“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/22

         Решение на Общия съд от 17 май 2017 г. — adp Gauselmann/EUIPO (MULTI FRUITS)
   (Дело T-355/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „MULTI FRUITS“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 221/29)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: adp Gauselmann GmbH (Еспелкамп, Германия) (представител: P. Koch Moreno, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Schifko)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 29 април 2016 г. (преписка R 1043/2015-5) относно заявка за регистрация на словния знак „MULTI FRUITS“ като марка на Европейския съюз.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда adp Gauselmann GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 296, 16.8.2016 г.


title: Дело T-718/13: Определение на Общия съд от 17 юли 2014 г.  — The Directv Group/СХВП — Bolloré (DIRECTV) ( „Марка на Общността — Искане за отмяна — Оттегляне на искането за отмяна — Липса на основание за произнасяне“ )

text:
               29.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 339/19

         Определение на Общия съд от 17 юли 2014 г. — The Directv Group/СХВП — Bolloré (DIRECTV)
   (Дело T-718/13) (1)

   ((„Марка на Общността - Искане за отмяна - Оттегляне на искането за отмяна - Липса на основание за произнасяне“))
   2014/C 339/22
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Directv Group, Inc. (Ел Сегундо, Съединени американски щати) (представител: F. Valentin, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Bolloré (Ерге Габерик, Франция) (представител: S. Legrand, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 11 октомври 2013 г. (преписка R 1812/2012-2), постановено в производство по отмяна със страни Bolloré и The Directv Group, Inc.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски, включително тези на ответника и на встъпилата страна.

      (1)  ОВ C 71, 8.3.2014 г.


title: Дело T-482/07: Жалба, подадена на 20 декември 2007 г. — Nynäs Petroleum и Nynas Petróleo/Комисия

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/56

         Жалба, подадена на 20 декември 2007 г. — Nynäs Petroleum и Nynas Petróleo/Комисия
   (Дело T-482/07)
   (2008/C 51/101)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: AB Nynäs Petroleum (Стокхолм, Швеция) и Nynas Petróleo, SA (Мадрид, Испания) [представители: D. Beard, Barrister и M. Dean, Solicitor]

      Ответник: Комисия на европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени член 1 от решението в частта му, която се отнася до Nynas за периода 1991—1996 г.;

               —

               да се отмени член 1 от решението в частта му, която се отнася до Nynas във връзка със съгласуването на цените;

               —

               да се отмени член 2 от решението в частта му, с която се налага глоба от 10 642 500 EUR на Nynas SA и от 10 395 000 EUR на AB Nynäs или, при условията на евентуалност, да се намали глобата до подходящ размер;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба на основание член 230 ЕО жалбоподателите искат частична отмяна на Решение C(2007)4441 окончателен на Комисията от 3 октомври 2007 година относно процедура по прилагане на член 81 ЕО (Преписка COMP/38.710 — Битум — Испания), с което Комисията е установила, че жалбоподателите, Nynäs Petroleum и Nynas Petróleo (наричани по-нататък заедно „Nynas“), съвместно с други предприятия, са участвали в споразумения и съгласувани практики на пазара на проникващ битум на територията на Испания, които се изразяват в споразумения за подялба на пазара и съгласуване на цените, или/както и намаляване на наложената на всеки от жалбоподателите глоба в съответствие с член 229 ЕО.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите посочват следните правни основания:

               (i)

               Те изтъкват, че Комисията е допуснала грешка в преценката на продължителността на участието на Nynas в твърдяните споразумения за разпределяне на пазара, в частност като е приела, че Nynas е участвало в твърдяното нарушение между 1991 г. и 1996 г.

               (ii)

               Също така те поддържат, че Комисията погрешно е приела, че Nynas е участвало в твърдяните нарушения при определянето на цените.

               (iii)

               Накрая, жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала грешка в преценката на степента на участие на Nynas в нарушенията и грешка при определянето на подходящия размер на наложената на Nynas глоба.


title: Съединени дела C-448/10 P—C-450/10 P: Определение на Съда (шести състав) от 6 октомври 2011 г. — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (C-448/10 P), Cementir Italia Srl (C-449/10 P), Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (C-450/10 P)/Европейска комисия (Жалба — Компенсация за отчуждаване за обществени нужди — Удължаване на срока на действие на преференциална тарифа за доставката на електроенергия — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване — Понятие за предимство — Принцип на защита на оправданите правни очаквания — Тълкуване на националното право — Изопачаване — Понятие — Явно недопустима и явно неоснователна жалба)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/12

         Определение на Съда (шести състав) от 6 октомври 2011 г. — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (C-448/10 P), Cementir Italia Srl (C-449/10 P), Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (C-450/10 P)/Европейска комисия
   (Съединени дела C-448/10 P—C-450/10 P) (1)

   (Жалба - Компенсация за отчуждаване за обществени нужди - Удължаване на срока на действие на преференциална тарифа за доставката на електроенергия - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Понятие за предимство - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Тълкуване на националното право - Изопачаване - Понятие - Явно недопустима и явно неоснователна жалба)
   2012/C 32/21
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (C-448/10 P), Cementir Italia Srl (C-449/10 P), Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (C-450/10 P) (представители: T. Salonico, G. Barone и A. Marega, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Grespan и G. Conte)

      Предмет

   Жалба срещу решенията на Общия съд (пети състав) от 1 юли 2010 г. по дела ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni/Комисия (T-62/08), Cementir Italia/Комисия (T-63/08) и Nuova Terni Industrie Chimiche/Комисия (T-64/08), с които Общият съд отхвърля исканията за отмяна на Решение на Комисията 2008/408/ЕО от 20 ноември 2007 година относно държавна помощ С 36/А/06 (ех NN 38/06), приведена в действие от Италия в полза на ThyssenKrupp, Cementir и Nuova Terni Industrie Chimiche (ОВ L 144, 2008 г., стр. 37).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбите.

               2.

               Осъжда ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA, Cementir Italia Srl и Nuova Terni Industrie Chimiche SpA да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 317, 20.11.2010 г.


title: Дело T-202/17: Жалба, подадена на 31 март 2017 г. — Calhau Correia de Paiva/Комисия

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/31

         Жалба, подадена на 31 март 2017 г. — Calhau Correia de Paiva/Комисия
   (Дело T-202/17)
   (2017/C 195/44)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ana Calhau Correia de Paiva (Брюксел, Белгия) (представители: V. Villante и G. Pandey, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени следните актове, като при необходимост установи преди това незаконосъобразността и неприложимостта по отношение на жалбоподателя на Известие за конкурс EPSO/AD/293/14 и на съответния езиков режим по член 277 ДФЕС:

                           —

                           решението на Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) и на конкурсната комисия от 9 ноември 2015 г. да не включва името на кандидата в списъка с резерви от конкурс EPSO/AD/293/14,

                           —

                           решението на EPSO и на конкурсната комисия от 23 юни 2016 г. да не се преразглежда решението от 9 ноември 2015 г. и отново да не се включи името на кандидата в списъка с резерви от конкурса,

                           —

                           решението на EPSO от 22 декември 2016 г. да отхвърли административната жалба на жалбоподателя по член 90, параграф 2 от Правилника за персонала срещу решението на конкурсната комисия да не включи името му в списъка с резерви от конкурс EPSO/AD/293/14 и срещу отказа ѝ да уважи искането за преразглеждане,

                           —

                           списъка с резерви от конкурс EPSO/AD/293/14.

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е твърдение за нарушение на член 1 от Правилника за длъжностните лица, на принципа на недопускане на дискриминация, на принципа на пропорционалност и на принципа на равните възможности, тъй като EPSO наложила при решаване на изпитния казус да се използва клавиатура QWERTY EN, AZERTY FR/BE или QWERTZ DE, както и твърдение за явна грешка в преценката.

               2.

               Второто основание е твърдение за нарушение на Регламент № 1 от 1958 г. относно езиковия режим, одобрен и потвърден с обявлението за конкурс EPSO/AD/293/14, както и твърдение за незаконосъобразност и неприложимост на обявлението за конкурс EPSO/AD/293/14.

               3.

               Третото основание е твърдение за нарушение на член 1 от Правилника за длъжностните лица, на принципа на недопускане на дискриминация и на принципа на пропорционалност, тъй като EPSO и конкурсната комисия ограничили кандидатите с изискването вторият им език да е немски, английски или френски.

               4.

               Четвърто основание е твърдение за нарушение на принципа на равните възможности в процедурата за разглеждане на EPSO конкурса.

               5.

               Петото основание е твърдение за нарушение на член 296, параграф 2 ДФЕС и на член 25 от Правилника за персонала, тъй като EPSO не мотивирала решението си да одобри и насърчи определен езиков режим, както и твърдение за нарушение на обявлението за конкурса и на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като EPSO изпълнявала функции, които били предоставени на конкурсната комисия.


title: Дело C-276/11 P: Решение на Съда (десети състав) от 14 март 2013 г. — Viega GmbH & Co. KG/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картел — Сектор на фитингите от мед и медни сплави — Фитинги за запояване и пресфитинги — Събиране и преценка на доказателствата — Право на съдебно изслушване — Задължение за мотивиране — Принцип на пропорционалност)

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/4

         Решение на Съда (десети състав) от 14 март 2013 г. — Viega GmbH & Co. KG/Европейска комисия
   (Дело C-276/11 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Картел - Сектор на фитингите от мед и медни сплави - Фитинги за запояване и пресфитинги - Събиране и преценка на доказателствата - Право на съдебно изслушване - Задължение за мотивиране - Принцип на пропорционалност)
   2013/C 141/06
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Viega GmbH & Co. KG (представители: J. Burrichter, T. Mäger и M. Röhrig, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: V. Bottka, R. Sauer и A. Böhlke, Rechtsanwalt)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 24 март 2011 г. по дело Viega GmbH & Co. KG/Комисия (T-375/06), с което Общият съд отхвърля жалбата на жалбоподателя за отмяна на Решение C(2006) 4180 окончателен на Комисията от 20 септември 2006 година относно производство по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП във връзка с картел в сектора на фитингите от мед и медни сплави или при условията на евентуалност, намаляване на размера на наложената на жалбоподателя глоба — Нарушаване на правото на съдебно изслушване, на принципа на пропорционалност и на задължението за мотивиране — Нарушаване на принципите, свързани с провеждането на състезателна процедура — Нарушаване на член 81, параграф 1 ДЕО и на член 23, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Viega GmbH & Co. KG да понесе съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 238, 13.8.2011 г.


title: Дело C-352/14: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n ° 2 de Terrassa (Испания), постъпило на 22 юли 2014 г.  — Juan Miguel Iglesias Gutiérrez/Bankia, S.A. и др.

text:
               29.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 339/12

         Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Испания), постъпило на 22 юли 2014 г. — Juan Miguel Iglesias Gutiérrez/Bankia, S.A. и др.
   (Дело C-352/14)
   2014/C 339/14
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Страни в главното производство

      Ищец: Juan Miguel Iglesias Gutiérrez

      Ответници: Bankia, S.A., Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE и Fondo de Garantía Salarial

      Преюдициални въпроси

               1)

               Противоречат ли на членове 107 и 108 от консолидирания текст на Договора за [функционирането на] Европейския съюз член 56 от Статута на работниците (Кралски законодателен декрет 1/1995 от 24 март), пета преходна разпоредба от Закон 3/2012 от 6 юли за въвеждане на неотложни мерки за реформиране на пазара на труда, член 123 и член 124, параграф 13 от Ley Reguladora de la Jurisdicción Social (Закон 36/2011 от 10 октомври 2011 г. относно съдилищата, разглеждащи социално-правни спорове, който препраща към предходните разпоредби), доколкото по същество с тях се увеличава размерът на разрешените обезщетения с Решение на Европейската комисия по процедура „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group“?

               2)

               Противоречи ли на горепосочените разпоредби от правото на Съюза и на Решение на Европейската комисия по процедура „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group“ тълкуване на посочените национални разпоредби, което позволява на националния съд, в случай на признаване на уволнението за законно, да намали размера на обезщетението до предвидения във вътрешното право законов минимум?

               3)

               Противоречи ли на горепосочените разпоредби от правото на Съюза и на Решение на Европейската комисия по процедура „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group“ тълкуване на посочените национални разпоредби, което позволява на националния съд, в случай на признаване на уволнението за незаконно, да измени размера на обезщетението до уговорения в постигнатото в периода на консултации споразумение, при положение че този размер е по-голям от законовия минимум, но по-малък от законовия максимум?