title: Дело C-537/21 P: Жалба, подадена на 25 август 2021 г. от PL срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 юни 2021 г. по дело T-586/19, PL/Комисия

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/9

      Жалба, подадена на 25 август 2021 г. от PL срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 юни 2021 г. по дело T-586/19, PL/Комисия
      (Дело C-537/21 P)
      (2022/C 64/15)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: PL (представител: N. de Montigny, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да уважи жалбата и да отмени обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  да осъди ответника в производството по обжалване да заплати на жалбоподателя направените от него разноски в настоящото производство и в първоинстанционното производство.

         Основания и основни доводи

      В жалбата си жалбоподателят по същество изтъква следните основания и доводи:

                  1.

                  По отхвърлянето на първата част от първото основание от жалбата за отмяна:
                  Използваният от Общия съд израз „подало сигнала лице“ не е посочен в Правилника за длъжностните лица и предполага пристрастна и негативна преценка.
                  Като е приел, че е необходимо да се установи връзка между оспорваната процедура за оценяване и сигналите, които жалбоподателят е подал пред OLAF, Общия съд е допуснал грешка при прилагане на правото и е влязъл в противоречие с изводите, направени по дело T-689/16.
                  Общият съд не е взел предвид съдържанието на доказателствата по делото, както и обхвата на предоставената защита на статута на подало сигнал за нарушение лице и неправомерно е обърнал тежестта във връзка със задълженията и тежестта на доказване.
                  Също така Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото и се е произнесъл ultra petita, като е постановил, че жалбоподателят не е изискал от генералния секретар да изпълни ролята си на апелативен оценяващ, нито е поискал от комитета по атестиране да проведе заседание.

                  2.

                  По отхвърлянето на втората част от първото основание от жалбата за отмяна:
                  Неправилно Общият съд е постановил, че представеното от Комисията приложение D.7 е допустимо и достоверно.
                  Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото и се е произнесъл ultra petita, като е упрекнал жалбоподателя, че не е оспорил назначаването на F за оценяващ по време на процедурата за оценяване. Също така той е тълкувал неправилно текста на член 3, параграф 3 от общите изпълнителни разпоредби.
                  В противоречие на съдържащите се в преписката доказателства Общият съд е приел, че конфликтната ситуация се основава единствено на твърдения, макар че тя не е била оспорена.
                  Също така Общият съд неправилно е приел, че жалбоподателят не е доказал, че без нередността, за която е подаден сигнал, оценяването би могло да бъде различно.

                  3.

                  По отхвърлянето на втората част от второто основание от жалбата за отмяна:
                  Общият съд не се е произнесъл по въпроса за допустимостта и достоверността на приложение D.7, въпреки че се е позовал на този документ.
                  Общият съд е нарушил защитата, която се предоставя на статута на подало сигнал за нарушение лице, и не е проверил дали съществува субективна пристрастност, която да опорочава процедурата за оценяване.
                  Общият съд е предрешил евентуалния изход от решението за отмяна и се е произнесъл ultra petita. Той също така е нарушил принципа на състезателност.
                  Освен това Общият съд неправилно е приложил общите изпълнителни разпоредби във връзка с оценяването.

                  4.

                  По отхвърлянето на първата част от третото основание от жалбата за отмяна:
                  Като е приел, че докладът е бил изготвен въз основа на точни, надеждни и проверени данни, Общият съд е пренебрегнал фактическите обстоятелства и представените от страните доказателства. Освен това той е въвел незаконосъобразно условие за допустимост на основанието и не е спазил правилата, приложими в случай на продължителни отсъствия. Накрая, той неправомерно не е разгледал по същество положението на жалбоподателя.

                  5.

                  По отхвърлянето на втората част от третото основание от жалбата за отмяна:
                  Общият съд е нарушил правилата относно събирането на доказателствата и е нарушил принципа на състезателност и правото на защита.


title: Дело C-582/21: Преюдициално запитване от Sąd Okregowy Warszawa-Praga w Warszawie (Полша), постъпило на 17 септември 2021 г. — FY/Profi Credit Polska S.A.

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/10

      Преюдициално запитване от Sąd Okregowy Warszawa-Praga w Warszawie (Полша), постъпило на 17 септември 2021 г. — FY/Profi Credit Polska S.A.
      (Дело C-582/21)
      (2022/C 64/16)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okregowy Warszawa-Praga w Warszawie

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: FY

         Ответник: Profi Credit Polska S.A.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 4, параграф 3 и член 19, параграф 1 ДЕС при отчитане на произтичащия от практиката на Съда принцип на равностойност да се тълкува в смисъл, че постановеното на основание член 267, първа алинея ДФЕС решение на Съда за тълкуване на правото на Съюза представлява основание за ново разглеждане на гражданско дело, приключило с по-ранен влязъл в сила съдебен акт, при положение че национална разпоредба като член 4011 от Гражданския процесуален кодекс допуска ново разглеждане на делото, когато влезлият в сила съдебен акт по това дело е постановен въз основа на разпоредба, която с решение на Trybunał Konstytucyjny (Конституционен съд) е обявена за несъвместима с правен акт от по-висок ранг?

                  2)

                  Принципът за тълкуване на националното право в съответствие с правото на Съюза, който произтича от член 4, параграф 3 ДЕС и от практиката на Съда, изисква ли да се даде разширително тълкуване на национална разпоредба като член 401, точка 2 от Гражданския процесуален кодекс, така че предвиденото в тази разпоредба основание за ново разглеждане на делото да се отнася и до влезлите в сила неприсъствени решения, в които националният съд — в нарушение на задължението, произтичащо от решение на Съда от 13 септември 2018 г., Profi Credit Polska (C-176/17, EU:C:2018:711) — не е проверил за наличието на неравноправни клаузи в договора между потребителя и заемодателя, а се е ограничил само с проверка за редовност на записа на заповед от външна страна?


title: Дело C-589/21 P: Жалба, подадена на 23 септември 2021 г. от Abitron Germany GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 14 юли 2021 г. по дело T-75/20 — Abitron Germany GmbH/EUIPO

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/11

      Жалба, подадена на 23 септември 2021 г. от Abitron Germany GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 14 юли 2021 г. по дело T-75/20 — Abitron Germany GmbH/EUIPO
      (Дело C-589/21 P)
      (2022/C 64/17)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Abitron Germany GmbH (представители: T. Dolde, C. Zimmer, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Hetronic International, Inc.
      С определение от 13 декември 2021 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-619/21 P: Жалба, подадена на 1 октомври 2021 г. от Cora срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 20 юли 2021 г. по дело T-500/19, Coravin/EUIPO — Cora (CORAVIN)

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/11

      Жалба, подадена на 1 октомври 2021 г. от Cora срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 20 юли 2021 г. по дело T-500/19, Coravin/EUIPO — Cora (CORAVIN)
      (Дело C-619/21 P)
      (2022/C 64/18)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Cora (представител: M. Georges-Picot, адвокат)

         Други страни в производството: Coravin, Inc., Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 13 декември 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допуска обжалване по делото.


title: Дело C-375/20: Определение на Съда (седми състав) от 13 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Coimbra — Португалия) — Liberty Seguros, Compañia de Seguros y Reaseguros, SA — Sucursal em Portugal, по-рано Liberty Seguros SA/DR (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Директива 2009/103/ЕО — Договор за застраховка, сключен въз основа на декларация с невярно съдържание — Международен транспорт на хора и стоки без разрешение — Нищожност на застрахователния договор — Противопоставимост на трети пострадали лица и на органа, отговарящ за обезщетяване на пострадалите)

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/2

      Определение на Съда (седми състав) от 13 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Coimbra — Португалия) — Liberty Seguros, Compañia de Seguros y Reaseguros, SA — Sucursal em Portugal, по-рано Liberty Seguros SA/DR
      (Дело C-375/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Директива 2009/103/ЕО - Договор за застраховка, сключен въз основа на декларация с невярно съдържание - Международен транспорт на хора и стоки без разрешение - Нищожност на застрахователния договор - Противопоставимост на трети пострадали лица и на органа, отговарящ за обезщетяване на пострадалите)
      (2022/C 64/02)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal da Relação de Coimbra

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Liberty Seguros, Compañia de Seguros y Reaseguros, SA — Sucursal em Portugal, по-рано Liberty Seguros SA

         Ответник: DR

         при участието на: Fundo de Garantia Automóvel, VS, FN, JT, Seguradoras Unidas SA

         Диспозитив

      Член 3, първа алинея и член 13, параграф 1 от Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката Гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която позволява да се противопостави на трети пострадали лица при пътно-транспортно произшествие нищожността на договор за застраховка „Гражданска отговорност“ на моторни превозни средства, произтичаща от обстоятелството, че застрахованият извършва търговска дейност за международен превоз без разрешение и не е декларирал или е представил декларация с невярно съдържание пред застрахователното дружество към момента на сключване на този договор, независимо, че третите пострадали лица са пътници, които не са можели да не знаят за липсата на разрешение.

         (1)  ОВ C 348, 19.10.2020 г.


title: Дело C-583/20: Определение на Съда (девети състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — EuroChem Agro Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 273 — Борба срещу измамата — Задължение за деклариране относно транспорта на стоки — Електронна система за контрол на автомобилния транспорт на стоки — Система за санкции, приложима към рисковите данъкоплатци — Пропорционалност)

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/3

      Определение на Съда (девети състав) от 21 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — EuroChem Agro Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-583/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 273 - Борба срещу измамата - Задължение за деклариране относно транспорта на стоки - Електронна система за контрол на автомобилния транспорт на стоки - Система за санкции, приложима към рисковите данъкоплатци - Пропорционалност)
      (2022/C 64/03)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Kúria

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EuroChem Agro Hungary Kft.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Диспозитив

      Член 273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и принципа на пропорционалност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която налага на данъчнозадължено лице, квалифицирано като „рисков данъкоплатец“ съгласно националното право, имуществена санкция, с която се цели санкциониране на нередности, допуснати в декларацията за изпращане на стоки, чийто размер при никакви обстоятелства не може да е по-нисък от 30 % върху 40 % от стойността на стоките.

         (1)  ОВ C 28, 25.1.2021 г.


title: Дело C-691/20: Определение на Съда (девети състав) от 22 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este — Penafiel — Juízo Trabalho — Португалия) — B/O, P, OP, G, N (Преюдициално запитване — Право на Европейския съюз — Принципи — Член 18 ДФЕС — Равнопоставеност — Дискриминация по националност — Забрана — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Солидарна отговорност между дружества, които са част от група, за вземания, произтичащи от трудов договор, сключен с някое от тези дружества — Изключване от нормативната уредба на съответната държава членка на дружествата със седалище в друга държава членка)

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/3

      Определение на Съда (девети състав) от 22 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este — Penafiel — Juízo Trabalho — Португалия) — B/O, P, OP, G, N
      (Дело C-691/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Право на Европейския съюз - Принципи - Член 18 ДФЕС - Равнопоставеност - Дискриминация по националност - Забрана - Член 49 ДФЕС - Свобода на установяване - Солидарна отговорност между дружества, които са част от група, за вземания, произтичащи от трудов договор, сключен с някое от тези дружества - Изключване от нормативната уредба на съответната държава членка на дружествата със седалище в друга държава членка)
      (2022/C 64/04)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este — Penafiel — Juízo Trabalho

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: B

         Ответници: O, P, OP, G, N

         Диспозитив

      Трябва ли принципът на недопускане на дискриминация, закрепен в член 49 ДФЕС, да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, съгласно която дружество, установено в държава членка, различна от държавата, в която е установено контролираното от него дружество, не може да отговаря солидарно за задълженията на последното дружество, произтичащи от трудов договор?

         (1)  ОВ C 110, 29.3.2021 г.


title: Дело C-87/21: Определение на Съда (шести състав) от 14 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — NSV, NM/BT (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Приложно поле — Член 1, параграф 2 — Договорни условия, които отразяват задължителни законови или подзаконови разпоредби — Договори за кредит в чуждестранна валута — Условия относно валутния риск, възпроизвеждащи национална диспозитивна правна норма — Твърдяно неизпълнение на задължението за предоставяне на информация, възложено на банковата институция кредитодател — Изискване за добросъвестност — Проверка с оглед на член 1, параграф 2 от Директива 93/13, която националната юрисдикция следва да осъществи приоритетно)

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/4

      Определение на Съда (шести състав) от 14 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — NSV, NM/BT
      (Дело C-87/21) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Приложно поле - Член 1, параграф 2 - Договорни условия, които отразяват задължителни законови или подзаконови разпоредби - Договори за кредит в чуждестранна валута - Условия относно валутния риск, възпроизвеждащи национална диспозитивна правна норма - Твърдяно неизпълнение на задължението за предоставяне на информация, възложено на банковата институция кредитодател - Изискване за добросъвестност - Проверка с оглед на член 1, параграф 2 от Директива 93/13, която националната юрисдикция следва да осъществи приоритетно)
      (2022/C 64/05)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Cluj (Апелативен съд Клуж, Румъния)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: NSV, NM

         Ответник: BT

         Диспозитив

      Член 1, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че клауза в договор за кредит в чуждестранна валута, сключен между потребител и продавач или доставчик, отразяваща диспозитивна национална правна норма, не попада в приложното поле на тази директива, дори ако:

                  —

                  посочената национална правна норма не е била подложена на оценка от страна на националния законодател с цел уравновесяване на интересите на потребителя и на продавача или доставчика конкретно при договорите за банков кредит, сключвани с потребители,

                  —

                  продавачът или доставчикът е включил клаузата в съответния договор, без да изпълни задължението си за предоставяне на информация и осигуряване на прозрачност,

                  —

                  съществуват данни, даващи основание да се счита, че съответният продавач или доставчик е включил клаузата в посочения договор, действайки недобросъвестно, тъй като не е можел да не знае, че прилагането ѝ може да доведе до значителна неравнопоставеност в ущърб на потребителя между правата и задълженията на страните по договора.

         (1)  ОВ C 206, 31.5.2021 г.


title: Дело C-316/21: Определение на Съда (девети състав) от 6 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Белгия) — Monument Vandekerckhove NV/Stad Gent (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Директива 2014/24/ЕС — Провеждане на процедурата — Избор на участници и възлагане на поръчки — Член 63 — Оферент, който използва капацитета на друг субект, за да отговори на изискванията на възлагащия орган — Неспазване на условията, свързани с техническите и професионалните способности на оферента, от субекта, чийто капацитет оферентът възнамерява да използва — Задължение да се позволи на въпросния оферент да замени посочения субект — Принцип на пропорционалност)

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/5

      Определение на Съда (девети състав) от 6 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Белгия) — Monument Vandekerckhove NV/Stad Gent
      (Дело C-316/21) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Директива 2014/24/ЕС - Провеждане на процедурата - Избор на участници и възлагане на поръчки - Член 63 - Оферент, който използва капацитета на друг субект, за да отговори на изискванията на възлагащия орган - Неспазване на условията, свързани с техническите и професионалните способности на оферента, от субекта, чийто капацитет оферентът възнамерява да използва - Задължение да се позволи на въпросния оферент да замени посочения субект - Принцип на пропорционалност)
      (2022/C 64/06)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Monument Vandekerckhove NV

         Ответник: Stad Gent

         при участието на: Denys NV, Aelterman BVBA

         Диспозитив

      Член 63, параграф 1, втора алинея от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО, разглеждан във връзка с принципите на равно третиране, на недопускане на дискриминация и на пропорционалност, както са установени в член 18, параграф 1 от тази директива, трябва да се тълкува в смисъл, че когато констатира, че субект, чийто капацитет даден икономически оператор възнамерява да използва, не отговаря на критериите за подбор, възлагащият орган е длъжен да поиска от оператора да замени този субект, ако не иска да бъде изключен от процедурата за възлагане на съответната обществена поръчка.

         (1)  ОВ C 320, 9.8.2021 г.


title: Дело C-193/21 P: Жалба, подадена на 25 март 2021 г. от RY срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 13 януари 2021 г. по дело T-824/19, RY/Комисия

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/5

      Жалба, подадена на 25 март 2021 г. от RY срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 13 януари 2021 г. по дело T-824/19, RY/Комисия
      (Дело C-193/21 P)
      (2022/C 64/07)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: RY (представител: J.-N. Louis, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 9 декември 2021 г. Съдът (шести състав) отхвърли жалбата като явно недопустима.


title: Дело C-382/21 P: Жалба, подадена на 23 юни 2021 г. от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 14 април 2021 г. по дело T-579/19, The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/6

      Жалба, подадена на 23 юни 2021 г. от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 14 април 2021 г. по дело T-579/19, The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      (Дело C-382/21 P)
      (2022/C 64/08)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Hanf, D. Gája, E. Markakis, V. Ruzek, Bevollmächtigte)

         Друга страна в производството: The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното решение на Общия съд на Европейския съюз от 14 април 2021 г. по дело T-579/19, The KaiKai Company Jaeger Wichmann/ EUIPO (Гимнастически или спортни уреди и артикули) в неговата цялост,

                  —

                  да отхвърли изцяло жалбата в първоинстанционното производство, насочена срещу спорното решение на трети апелативен състав по преписка R 573/2019-3,

                  —

                  да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски, възникнали в тежест на жалбоподателя в хода на настоящото производство и на производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Като основание за обжалване жалбоподателят EUIPO изтъква нарушение на член 41, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 (1), което повдига въпрос от значение за единството, съгласуваността и развитието на правото на Съюза по смисъла на член 58а, първа алинея от Статута на Съда.
      Обжалваното решение нарушавало член 41, параграф 1 от Регламент № 6/2002, доколкото в противоречие с ясния и безспорен текст на тази разпоредба установявало, че тя не уреждала случая (lacuna legis), в който приоритет относно регистриран промишлен дизайн на Общността се основава на по-ранен „патент“. По този начин Общият съд нарушил изразеното в тази разпоредба ясно и безспорно решение на законодателя на Съюза патентите да се изключат като основание за предявяване на приоритет относно регистриран промишлен дизайн на Общността и подобно предявяване да се ограничи изключително до по-късни промишлени дизайни или полезни модели.
      Обжалваното решение освен това нарушавало член 41, параграф 1 от Регламент № 6/2002, доколкото замествало неговото изрично и последно правило чрез пряко препращане към член 4 от Парижката конвенция (2). Последвалото в резултат на това по необходимост пряко прилагане на правилото на член 4 от Парижката конвенция нарушавало постоянната практика на Съда, според която нито Парижката конвенция, нито Споразумението ТРИПС (3) са подходящи да породят права, на които частноправните субекти могат да се позоват пред Съда на Европейския съюз.
      Накрая, обжалваното решение нарушавало член 41, параграф 1 от Регламент № 6/2002, доколкото заменяло неговото изрично и последно правило с погрешно тълкуване на член 4 от Парижката конвенция. Парижката конвенция не съдържала никакво правно основание, което да може да обоснове констатациите на Общия съд, в резултат на които претендирането на приоритет относно регистриран промишлен дизайн на Общността в рамките на дванадесет месечен срок за предявяване на претенции можело да се основава на патент.
      Нарушените в обжалваното решение основни принципи за съотношението между международното публично право и правото на Съюза имали за цел между другото да защитят институционалното равновесие и автономията на правния ред на Съюза, като заемат важно за правния ред на Съюза конститутивно място. Обжалваното решение се отразявало не само на въпроса за претендирането на приоритет във връзка с вписването на права на интелектуалната собственост, но преди всичко представлявало прецедент за всички уредени области на правото, които попадат в приложното поле на Споразумението ТРИПС.

         Допускане на обжалването

      С определение на Съда (състав по допускането на обжалване) от 10 декември 2021 г. обжалването по делото се допуска в неговата цялост.

         (1)  Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).

         (2)  Парижката конвенция за закрила на индустриалната собственост от 20 март 1883 г., ревизирана последно в Стокхолм на 14 юли 1967 г. и изменена на 28 септември 1979 г. (Recueil des traités des Nations unies, том 828, № 11851, стр. 305, наричана по-нататък „Парижката конвенция“).

         (3)  Споразумение за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост (ОВ L 336, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 3, наричано по-нататък „Споразумението ТРИПС“).


title: Дело C-387/21 P: Жалба, подадена на 23 юни 2021 г. от Asolo LTD и WeMO Brands BV срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 28 април 2021 г. по дело T-509/19, Asolo/EUIPO

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/7

      Жалба, подадена на 23 юни 2021 г. от Asolo LTD и WeMO Brands BV срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 28 април 2021 г. по дело T-509/19, Asolo/EUIPO
      (Дело C-387/21 P)
      (2022/C 64/09)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Asolo LTD и WeMO Brands BV (представители: W. Pors, advocaat, N. Dorenbosch, advocaat)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      С определение от 13 декември 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) постановява, че не допуска обжалване по делото и че Asolo LTD и WeMO Brands BV понасят направените от тях съдебни разноски.


title: Дело C-825/21: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Белгия), постъпило на 23 декември 2021 г. — UP/Centre public d’action sociale de Liège

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/3

      Преюдициално запитване от Cour de cassation (Белгия), постъпило на 23 декември 2021 г. — UP/Centre public d’action sociale de Liège
      (Дело C-825/21)
      (2022/C 158/04)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UP

         Ответник: Centre public d’action sociale de Liège

         Преюдициален въпрос

      Допускат ли членове 6 и 8 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (1), национална правна уредба, съгласно която издаването на разрешение — даващо право на пребиваване поради разглеждане на молба за разрешение за пребиваване по медицински причини, приета за допустима с оглед на посочените критерии — означава, че на съответния гражданин на трета страна е разрешено да пребивава, макар и временно и непостоянно, докато се разглежда тази му молба, и че издаването на такова разрешение предполага следователно мълчаливо оттегляне на несъвместимо с него решение за връщане, прието по-рано в рамките на процедура по предоставяне на убежище?

         (1)  Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите-членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, 2008 г., стр. 98).


title: Дело C-24/22: Преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem (Нидерландия), постъпило на 11 януари 2022 г. — PR Pet BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/6

      Преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem (Нидерландия), постъпило на 11 януари 2022 г. — PR Pet BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven
      (Дело C-24/22)
      (2022/C 158/07)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PR Pet BV

         Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли позиция 9403 от КН да се тълкува в смисъл, че изработените от различни материали катерушки драскалки за котки, които са предназначени да се поставят на пода в (жилищни) помещения и да стоят там, за да могат котките да се катерят в тях, да седят, да лежат върху тях и да драскат по тях, не попадат в тази позиция от КН, тъй като са [продукти] от различно естество по смисъла на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1229/2013 (1) на Комисията от 28 ноември 2013 г. и Регламент за изпълнение (ЕС) № 350/2014 (2) на Комисията от 3 април 2014 г.? Ако е налице друго естество, което изключва класиране в позиция 9403 от КН, в какво се състои това друго естество?

                  2)

                  Има ли последици отговорът на първия въпрос за валидността на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1229/2013 на Комисията от 28 ноември 2013 г. и Регламент за изпълнение (ЕС) № 350/2014 на Комисията от 3 април 2014 г.?

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 1229/2013 на Комисията от 28 ноември 2013 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 322, 2013 г., стр. 8).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 350/2014 на Комисията от 3 април 2014 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 104, 2014 г., стр. 4).


title: Дело T-56/22: Жалба, подадена на 26 януари 2022 г. — Обединено кралство/Комисия

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/11

      Жалба, подадена на 26 януари 2022 г. — Обединено кралство/Комисия
      (Дело T-56/22)
      (2022/C 158/13)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: L. Baxter и T. Buley, Barrister)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени приетото от ответника Решение за изпълнение (ЕС) № 2021/2019 (1) в частта, в която изключва от финансиране от страна на Европейския съюз определени разходи, извършени от акредитираните разплащателни агенции на жалбоподателя по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), поради изтъкнатия мотив за слабост при определянето на „активен земеделски стопанин — свързани предприятия“, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основание и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква едно-единствено основание в подкрепа на жалбата, в рамките на което твърди, че направеното от ответника тълкуване на член 9, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 (2) е неправилно. Според жалбоподателя член 9, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се отнася само до преки плащания на земеделците (съгласно определението по член 4 от посочения регламент), които от своя страна експлоатират съответната инфраструктура или извършват съответните услуги.

                  —

                  i. текстът и значението на член 9, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 няма за последица да се забранят плащанията на земеделец само защото някое свързано предприятие започва дейност, която е сред изброените в посочения член.

                  —

                  ii. не е налице телеологично основание за направеното от Комисията тълкуване на член 9, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, което не е в съответствие с целите на посочения член.

         (1)  ОВ L 413, 2021 г., стp. 3.

         (2)  Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стp. 608).


title: Дело C-52/22: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Австрия), постъпило на 26 януари 2022 г. — BF/Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/6

      Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Австрия), постъпило на 26 януари 2022 г. — BF/Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau
      (Дело C-52/22)
      (2022/C 158/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BF

         Ответeн държавен орган: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 2, параграф 1 и параграф 2, буква а) и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО (1), респ. принципите на правна сигурност, на зачитане на придобитите права и на ефективност на правото на Съюза да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като процесната по главното производство, съгласно която първата корекция на пенсията за осигурителен стаж и възраст на групата държавни служители, които са имали право на пенсия за осигурителен стаж и възраст (обща пенсия съгласно Pensionsgesetz 1965) най-късно на 1 декември 2021 г., трябва да се извърши с действие едва от 1 януари на втората календарна година след възникването на правото на пенсия за осигурителен стаж, докато първата корекция на пенсията за осигурителен стаж и възраст на групата държавни служители, които са имали или ще имат право на осигурителен стаж и възраст (обща пенсия съгласно Pensionsgesetz 1965) едва от 1 януари 2022 г., трябва да се извърши с действие още от 1 януари на първата календарна година след възникването на правото на пенсия за осигурителен стаж и възраст?

         (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, 2000 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело C-6/22: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Полша), постъпило на 4 януари 2022 г. — M.B., U.B., M.B./X. S.A

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/4

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Полша), постъпило на 4 януари 2022 г. — M.B., U.B., M.B./X. S.A
      (Дело C-6/22)
      (2022/C 158/05)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищци: M.B., U.B., M.B.

         Ответник: X. S.A

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Като се има предвид целта на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) за защита на потребителя от неравноправни клаузи в договорите с търговци, има ли основание за тълкувателния извод, че след като съдът обяви договора за недействителен в приложение на правилата на Директивата, с това се изчерпва прилагането на тази директива, а оттам и защитата на потребителя, поради което правилата за уреждането на отношенията между потребителя и търговеца трябва да се търсят в разпоредбите на националното облигационно право относно последиците от недействителността на договора за отношенията между страните?

                  2)

                  Като се имат предвид членове 6 и 7 от Директива 93/13, ако съдът установи, че дадена договорна клауза е неравноправна, а договорът не може да действа без тази клауза, при липсата на съгласие на страните за запълване на възникналата празнота със съответстващи на волята им условия и при липсата на диспозитивни разпоредби трябва ли съдът да обяви договора за недействителен само въз основа на волята на потребителя, който е направил искане до съда за обявяването на договора за недействителен, или е също така длъжен служебно, произнасяйки се извън исканията на страните, да установи какво е имущественото състояние на потребителя, за да прецени дали обявяването на договора за недействителен не би имало особено неблагоприятни последици за потребителя?

                  3)

                  Допуска ли член 6 от Директива 93/13 тълкувателен извод, съгласно който, ако съдът приеме, че обявяването на договора за недействителен би било особено неблагоприятно за потребителя, но въпреки приканването им страните не постигнат съгласие по изпълнението на договора, то този съд може с оглед на обективно разглеждания интерес на потребителя да запълни празнотата, възникнала в договора след „отстраняването“ на неравноправните клаузи от него, с разпоредби на националното право, които не са диспозитивни по смисъла на решение C-260/18 на Съда, тоест директно приложими при празнота в договора, а са конкретни разпоредби на националното право, които може да се прилагат спрямо разглеждания договор само съответно или по аналогия и отразяват задължителни правила на националното облигационно право?

         (1)  OB L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело T-85/22: Жалба, подадена на 16 февруари 2022 г. — Корпорация „Мастернет“/EUIPO — Stayer Ibérica (STAYER)

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/11

      Жалба, подадена на 16 февруари 2022 г. — Корпорация „Мастернет“/EUIPO — Stayer Ibérica (STAYER)
      (Дело T-85/22)
      (2022/C 158/14)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: ЗАО Корпорация „Мастернет“ (Москва, Русия) (представител: N. Bürglen, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Stayer Ibérica, SA (Пинто, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „STAYER“ — марка на Европейския съюз № 9 498 395

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 16 декември 2021 г. по преписка R 932/2021-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 15 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета


title: Дело C-9/22: Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 5 януари 2022 г. — NJ, OZ/An Bord Pleanála, Ирландия, Attorney General

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/5

      Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 5 януари 2022 г. — NJ, OZ/An Bord Pleanála, Ирландия, Attorney General
      (Дело C-9/22)
      (2022/C 158/06)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court (Висш съд, Ирландия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: NJ, OZ

         Ответници: An Bord Pleanála, Ирландия, Attorney General

         Заинтересована страна: DBTR-SCR1 Fund a Sub Fund of TWTC Multi-Family ICAV

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли от член 2, буква а) от Директива 2001/42/ЕО (1), че изразът „планове и програми […], както и всяко тяхно изменение[,] които подлежат на изготвяне и/или приемане от орган на национално, регионално или местно ниво […]“, обхваща планове или програми, които се изготвят и/или приемат съвместно от орган на местно ниво и възложител от частния сектор като собственик на земи, съседни на тези, които са собственост на органа на местната власт?

                  2)

                  Следва ли от член 2, буква а) от Директива 2001/42/ЕО, че изразът „планове и програми […], както и всяко тяхно изменение[,] които се изискват от законови, подзаконови или административни разпоредби“, обхваща планове или програми, които са изрично предвидени в законоустановения (изготвен съгласно законова разпоредба) устройствен план на орган на местната власт както по общ начин, така и когато в устройствения план е посочено, че органът на местната власт „ще изготви специфични за съответната зона насоки за стратегическите зони за развитие и възстановяване […], като използва подходящите механизми за изготвяне на планове за местната територия, […] схематични общи планове и планове за подобряване на местната околна среда“?

                  3)

                  Следва ли от член 3, параграф 2, буква а) от Директива 2001/42/ЕО, че изразът „планове и програми[,] които се изготвят за селското и горското стопанство, риболова, енергетиката, промишлеността, транспорта, управлението на отпадъците, далекосъобщенията, туризма, градско и териториално планиране или земеползване и които определят рамката за даването на съгласие за бъдещо развитие на проектите, изброени в приложения I и II към Директива 85/337/ЕИО (2) […]“, обхваща планове или програми, които сами по себе си нямат задължителен характер, но са изрично предвидени в законоустановен устройствен план със задължителен характер, или които предлагат или предвиждат на практика изменение на план, който е бил предмет на стратегическа екологична оценка?

                  4)

                  Следва ли от член 2, параграф 1 от Директива 2011/92/ЕС (3), че в процеса на оценка на въздействието върху околната среда компетентният орган няма право да взима предвид държавни политики със задължителен характер, по-специално такива, които не се основават изключително на екологични критерии и които при определени обстоятелства установяват положения, при които не може да се изключи издаването на разрешение?

         (1)  Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (ОВ L 197, 2001 г., стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135).

         (2)  Директива на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, 1985 г., стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).

         (3)  Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 26, 2012 г., стр. 1).


title: Дело T-104/22: Жалба, подадена на 25 февруари 2022 г. — Унгария/Европейска комисия

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/12

      Жалба, подадена на 25 февруари 2022 г. — Унгария/Европейска комисия
      (Дело T-104/22)
      (2022/C 158/15)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Унгария (представители: M. Z. Fehér и G. Koós)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени решението на Комисията от 14 декември 2021 г., с което се преразглеждат възраженията на Унгария срещу оповестяването във връзка с потвърдителното заявление GESTDEM 2021/2808, подадено с цел да се гарантира публичният достъп до документи, произхождащи от Унгария.

                  —

                  Да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В обжалваното решение Комисията разрешава частичен публичен достъп до поисканите от заявителя документи, независимо че унгарските органи изрично се позовават на изключението във връзка със защитата на процеса на вземане на решения, предвидено в член 4, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 (1) и което е прието от Комисията в разглеждания случай до подаването на потвърдителното заявление.
      Унгарското правителство твърди, че тълкуването на Комисията, съдържащо се в обжалваното решение не само противоречи на следваната до тоз .и момент практика на Комисията и на практиката на Съда на ЕС, но и причинява съществена вреда на сътрудничеството между Комисията и органите на управление на държавите членки. Освен, че застъпва тезата, че, що се отнася до измененията на оперативните програми, е налице и вземане на решение от страна на институция на Съюза във връзка с одобрението на Комисията, поради което се прилага изключението по член 4, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 — унгарското правителство изтъква, че особеността на разглеждания процес се състои в това, че в рамките на споделеното управление, решението на държавата членка фактически се приема под стриктния надзор на Комисията. Формално, макар да става въпрос за решение на орган на държавата членка, Комисията оказва удостоверимо влияние върху това решение и по тази причина е още по-недопустимо това решение да не бъде защитено от посоченото изключение. Съдържащото се в член 4, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 изключение има за цел да защити вземането на решения от органите на държавите членки.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-80/22: Преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Bologna (Италия), постъпило на 7 февруари 2022 г. — BU/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione — Unità Dublino

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/7

      Преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Bologna (Италия), постъпило на 7 февруари 2022 г. — BU/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione — Unità Dublino
      (Дело C-80/22)
      (2022/C 158/09)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale ordinario di Bologna

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BU

         Ответник: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione — Unità Dublino (Министерство на вътрешните работи, Отдел за граждански свободи и имиграция — Звено „Дъблин“)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Какви са правните последици, които правото на Европейския съюз предвижда в случай на неизпълнение от молещата държава, в рамките на процедура по обратно приемане по член 18, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година (1), на задължението за предоставяне на информация по член 4 или на задължението за провеждане на индивидуално интервю с кандидата по член 5 от този Регламент, и по-специално дали членове 4 и 5 от Регламент (ЕС) № 604/2013 трябва да се тълкуват:

                              —

                              в смисъл, че непредоставянето на информационната брошура, предвидена в член 4, параграф 2, на лице, което се намира в описаните в член 23 от Регламента условия, или непровеждането на индивидуално интервю с кандидата съгласно член 5 от Регламента, сами по себе си водят до непоправима незаконосъобразност на решението за прехвърляне и до последващо прехвърляне на молещата държава членка на компетентността за разглеждане на молбата за международна закрила;

                              —

                              или в смисъл, че незаконосъобразността на решението за прехвърляне зависи от твърдението и доказването, че процедурата би довела до различен резултат, ако органът на молещата държава бе изпълнил задълженията, предвидени в членове 4 и 5 от Регламент (ЕС) № 604/2013;

                              —

                              или в смисъл, че органът на молещата държава въобще не е длъжен да осигури на чужденеца, спрямо когото се прилага процедура по прехвърляне в замолената държава членка, предвидените в членове 4 и 5 от Регламент (ЕС) № 604/2013 гаранции за предоставяне на информация и участие?

                  2)

                  Трябва ли член 27, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 604/2013, самостоятелно или във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкува:

                              —

                              в смисъл, че налага задължението да се осигурят предвидените в членове 4 и 5 от Регламента гаранции на чужденец, спрямо когото се прилага процедура по прехвърляне в друга държава членка, като инструмент за защита на правото на ефективна правна защита срещу решение за прехвърляне;

                              —

                              при утвърдителен отговор, в смисъл че съдебният орган, сезиран с искане за отмяна на решението за прехвърляне по член 27 от Регламент (ЕС) № 604/2013, има право да разгледа отново по същество решението, с което административният орган на замолената държава, прилагайки критериите за компетентност по глава III от Регламента, е установил компетентността си да се произнесе по подадената от кандидата молба за международна закрила?

         (1)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31.).


title: Дело T-31/22: Жалба, подадена на 11 януари 2022 г. — Perez Lopes Pargana Calado/Съд

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/9

      Жалба, подадена на 11 януари 2022 г. — Perez Lopes Pargana Calado/Съд
      (Дело T-31/22)
      (2022/C 158/10)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Жалбоподател: Ana Teresa Perez Lopes Pargana Calado (Лисабон, Португалия) (представител: M. Marques Matias, advogada)

         Ответник: Съд на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателката моли Общия съд:

                  —

                  Да обяви за недействително поради необоснованост решението по отношение на жалбоподателката в рамките на настоящото производство,

                  —

                  Да замени решението с друго, което да посочи дали жалбоподателката допусната или не и в случай, че не е допусната — какви са основанията в неин ущърб в сравнение с останалите кандидати и обявлението за конкурса,

                  —

                  Да измени и замени решението с друго, което да допусне участничката в конкурса при равни условия с останалите кандидати.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква седем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на принципа на равнопоставеност — решението не е справедливо в сравнение с останалите кандидати.

                  2.

                  Второ основание: невъзможност за прилагане поради незаконосъобразност на нарушението.

                  3.

                  Трето основание: указания на Общия съд за завършване на текущ превод.

                  4.

                  Четвърто основание: цялата предоставена документация отговаря на изискванията и отхвърлянето ѝ не следва от мотивите за отстраняване.

                  5.

                  Пето основание: представената декларация е трябвало да бъде изключена, така че да не е в ущърб на кандидатката, тъй като не е била част от поисканата документация.

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на правото на изслушване преди приемането на мерките за отстраняване от конкурса на основание твърдяно нарушение [член 41, параграф 2, буква а) от Хартата на основните права на Европейския съюз].

                  7.

                  Седмо основание: нарушение на задължението на администрацията за мотивиране на решенията ѝ [член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз].


title: Дело T-109/22: Жалба, подадена на 28 февруари 2022 г. — Schneider/EUIPO — Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas (frutania)

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/13

      Жалба, подадена на 28 февруари 2022 г. — Schneider/EUIPO — Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas (frutania)
      (Дело T-109/22)
      (2022/C 158/16)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Markus Schneider (Бон, Германия) (представители: M. Bergermann и D. Graetsch, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas, SL (Сарагоса, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „frutania“ в син цвят — заявка за регистрация № 11 987 419

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 17 декември 2021 г. по преписка R 1058/2017-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  неправилно тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-526/21 P: Жалба, подадена на 24 август 2021 г. от Antonius Maria Vervloet и Cornelia Wilhelmina Vervloet-Mulder срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 25 юни 2021 г. по дело T-211/21, Vervloet и Vervloet-Mulder/AREB

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/2

      Жалба, подадена на 24 август 2021 г. от Antonius Maria Vervloet и Cornelia Wilhelmina Vervloet-Mulder срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 25 юни 2021 г. по дело T-211/21, Vervloet и Vervloet-Mulder/AREB
      (Дело C-526/21 P)
      (2022/C 158/02)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподатели: Antonius Maria Vervloet, Cornelia Wilhelmina Vervloet-Mulder (представител: P. Van der Veld, Advocaat)

         Друга страна в производството: Agència Estatal de Resolució d’Entitats Bancàries (AREB)
      С определение от 1 март 2022 г. Съдът (осми състав) обявява жалбата за явно недопустима и постановява, че Antonius Maria Vervloet и Cornelia Wilhelmina Vervloet-Mulder понасят направените от тях съдебни разноски.


title: Дело T-53/22: Жалба, подадена на 28 януари 2022 г. — Collard/Парламент и ИД

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/10

      Жалба, подадена на 28 януари 2022 г. — Collard/Парламент и ИД
      (Дело T-53/22)
      (2022/C 158/11)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Gilbert Collard (Вовер, Франция) (представител: B. Kuchukian, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент и политическа група „Идентичност и демокрация“ (ИД)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени следните две решения: първо, това от 22 януари 2022 г. за временното му отстраняване и второ, това от 25 януари 2022 г. за изключването му,

                  —

                  да разпореди незабавното спиране на изпълнението на тези две решения.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си за отмяна, първо, на решението на бюрото на политическата група „Идентичност и демокрация“ (ИД) от 22 януари 2022 г., с което е бил временно отстранен от тази група за срок от два месеца, и второ, на решението на политическата група „Идентичност и демокрация“ (ИД) от 25 януари 2022 г., с което е изключен от тази група, жалбоподателят твърди, че тези решения са взети, от процесуална гледна точка, без спазването на каквато и да било дисциплинарна процедура, а от материална гледна точка, без каквото и да било надлежно основание.


title: Дело C-721/21: Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 26 ноември 2021 г. — Eco Advocacy CLG/An Bord Pleanála

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/2

      Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 26 ноември 2021 г. — Eco Advocacy CLG/An Bord Pleanála
      (Дело C-721/21)
      (2022/C 158/03)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court (Ирландия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Eco Advocacy CLG

         Ответник: An Bord Pleanála

         Трето лице — помагач: Keegan Land Holdings

         Независими становища от: An Taisce — The National Trust for Ireland, ClientEarth AISBL

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли от общия принцип на предимство на правото на Съюза и/или на лоялно сътрудничество, поначало или в конкретния контекст на правото в областта на околната среда, че когато лице оспори по съдебен ред действителността на административен акт, като се позовава изрично или мълчаливо на конкретен акт от правото на Съюза, но не посочва кои разпоредби на акта са нарушени или с оглед точно на кое тяхно тълкуване, националният съд, пред който е подадена жалбата, трябва или може да я разгледа въпреки нормите на националното процесуално право, които изискват конкретните нарушения да бъдат посочени в писмените изявления на лицето?

                  2)

                  Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, следва ли от член 4, параграфи 2, 3, 4 и/или 5, и/или от приложение III към Директива 2011/92 (1) за ОВОС, и/или от директивата, разглеждани в светлината на принципите на правна сигурност и на добра администрация съгласно член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, че когато компетентен орган реши да не подлага предложение за издаване на разрешение за строеж на оценка на въздействието върху околната среда, трябва да има изрично, ясно и/или конкретно посочване на точните документи, в които са изложени мотивите на компетентния орган?

                  3)

                  Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, следва ли от член 4, параграфи 2, 3, 4 и/или 5, и/или от приложение III към Директива 2011/92 за ОВОС, и/или от директивата, разглеждани в светлината на принципите на правна сигурност и на добра администрация съгласно член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, че когато компетентен орган реши да не подлага предложение за издаване на разрешение за строеж на оценка на въздействието върху околната среда, той е длъжен да направи изрично изложение, в което се разглеждат всички конкретни раздели и подраздели от приложение III към Директивата за ОВОС, доколкото тези раздели и подраздели са потенциално релевантни за проекта?

                  4)

                  Следва ли член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО (2) да се тълкува в смисъл, че при прилагането на принципа, че за да се определи дали е необходимо впоследствие да се извърши проверка на последиците от даден план или проект за съответната територия, на етапа на предварителната проверка не следва да се вземат предвид мерките, предназначени за избягване или намаляване на вредните последици от плана или проекта за тази територия, компетентният орган на държава членка има право да вземе предвид характеристиките на плана или проекта, включващи отстраняване на замърсители, които могат да доведат до намаляване на вредните въздействия върху европейската зона, единствено поради това че тези характеристики не са предвидени като мерки за смекчаване на въздействието, дори да имат такъв ефект, и биха били включени в проекта като стандартни характеристики, независимо от въздействието върху съответната европейска зона?

                  5)

                  Следва ли член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО да се тълкува в смисъл, че когато независимо от въпросите или опасенията, изразени от експертните органи, на етапа на предварителната проверка компетентният орган на държава членка е убеден, че не е необходима проверка, той трябва да изложи изрични и подробни мотиви, които могат да разсеят всяко разумно от научна гледна точка съмнение относно последиците от предвидените строителни работи за съответната европейска зона, и тези мотиви трябва изрично и индивидуално да отстраняват всяко от съмненията, изразени в това отношение в процеса на участие на обществеността?

                  6)

                  Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, следва ли от член 6, параграф 3 от Директива 92/43 относно местообитанията и/или от директивата, разглеждани в светлината на принципите на правна сигурност и на добра администрация съгласно член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, че когато компетентен орган реши да не подлага предложение за издаване на разрешение за строеж на процедура за проверка, трябва да има изрично, ясно и/или конкретно посочване на точните документи, в които са изложени мотивите на компетентния орган?

         (1)  Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 26, 2012 г., стр. 1).

         (2)  Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, 1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).


title: Дело T-54/22: Жалба, подадена на 28 януари 2022 г. — Rivière/Парламент и ИД

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/10

      Жалба, подадена на 28 януари 2022 г. — Rivière/Парламент и ИД
      (Дело T-54/22)
      (2022/C 158/12)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jérôme Rivière (Париж, Франция) (представител: B. Kuchukian, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент и политическа група „Идентичност и демокрация“ (ИД)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени следните две решения: първо, това от 21 януари 2022 г. за временното му отстраняване и второ, това от 25 януари 2022 г. за изключването му,

                  —

                  да разпореди незабавното спиране на изпълнението на тези две решения.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си за отмяна, първо, на решението на бюрото на политическата група „Идентичност и демокрация“ (ИД) от 21 януари 2022 г., с което е бил временно отстранен от тази група за срок от два месеца, и второ, на решението на политическата група „Идентичност и демокрация“ (ИД) от 25 януари 2022 г., с което е изключен от тази група, жалбоподателят твърди, че тези решения са взети, от процесуална гледна точка, без спазването на каквато и да било дисциплинарна процедура, а от материална гледна точка, без каквото и да било надлежно основание.


title: Дело T-110/22: Жалба, подадена на 28 февруари 2022 г. — Kremer/Комисия

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/14

      Жалба, подадена на 28 февруари 2022 г. — Kremer/Комисия
      (Дело T-110/22)
      (2022/C 158/17)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Christiane Kremer (Брюксел, Белгия) (представители: D. Grisay и A. Ansay, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателката моли Общия съд:

                  —

                  да приеме настоящите жалба за отмяна и иск за извъндоговорна отговорност;

                  —

                  да ги обяви за допустими и вследствие на това:

                              —

                              като главно искане,

                                          —

                                          да обяви жалбата за отмяна за основателна и да постанови, че решението за отхвърляне поради недопустимост на органа по назначаването (ОН) от 24 февруари 2022 г. е нищожно поради това, че:

                                                      —

                                                      член 77 от Правилника за длъжностните лица и член 11 от Приложение VIII към Правилника, на които е основано изпратеното до жалбоподателката становище за определяне, са незаконни;

                                                      —

                                                      като не е предложила на жалбоподателката в своето становище за определяне никакво възстановяване на неотчетените от компетентния европейски орган пенсионни права, Европейската комисия не е изпълнила задължението си за полагане на грижа;

                                                      —

                                                      като не е предложила на жалбоподателката в своето становище за определяне никакво възстановяване на неотчетените от компетентния европейски орган пенсионни права, Европейската комисия е нарушила принципа на равно третиране и на недопускане на дискриминация;

                                          —

                                          и да върне преписката на ОН, който да определи сумата, която да се възстанови на жалбоподателката;

                              —

                              при условията на евентуалност,

                                          —

                                          да обяви за основателен иска за обезщетение, основан на неоснователно обогатяване, поради това, че жалбоподателката е обедняла с размера на пенсионните си права в нейната национална пенсионна схема, които не са били взети предвид от компетентния орган на Съюза, и които корелативно са обогатили пенсионната каса на Европейския съюз;

                                          —

                                          да осъди Комисията за обезщети двете финансови вреди, претърпени от жалбоподателката, оценени към деня на подаване на настоящата жалба на сумата от 55 401,07 EUR за главницата.

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателката изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание, изведено от възражение за недопустимост на член 77, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилника“) и на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към Правилника. Жалбоподателката изтъква, че горепосочените разпоредби предвиждат, че длъжностното лице трябва да вземе решението да прехвърли своите пенсионни права, придобити в рамките на националната система, към пенсионната каса на Европейския съюз (наричана по-нататък „ПКЕС“) в срок от десет години от постъпването на служба в институциите на Европейския съюз. Едва обаче в момента на неговото излизане в пенсия длъжностното лице, извършило прехвърляне, може да правилно да измери значимостта на неговото евентуално прехвърляне, по-конкретно поради правилото, което ограничава размера на пенсиите до 70 %. Въз основа на това жалбоподателката заключава, че това правило поражда разлика в третирането в сравнение с длъжностно лице с кариера изцяло в рамките на европейската система в нарушение на принципа на недопускане на дискриминация.

                  2.

                  Второ основание, изведено от нарушение на задълженията за съдействие и за полагане на грижа, посочени в член 24 от Правилника. Жалбоподателката твърди, че при прехвърлянето на техните пенсионни права от националната система към ПКЕС длъжностните лица поначало получават от Комисията таблица, в която се уточнява, че имат право на възстановяване на небонифицирания актюерски еквивалент на внесените суми в тяхната национална схема по произход, които не са отчетени в пенсионната схема на Съюза. Освен това възстановяването се извършва поначало без ограничения, нито особени постъпки. Според жалбоподателката обаче тя не е получила нито тази таблица, нито никакво възстановяване.

                  3.

                  Трето основание, изведено от нарушение на принципа на равно третиране и на недопускане на дискриминация. Жалбоподателката счита, че съществува необоснована с обективен критерий дискриминация между някои длъжностни лица, на които се предоставя възстановяване при прехвърлянето на техните пенсионни права и други, за които това не е така.

                  4.

                  Четвърто основание, изведено от извъндоговорната отговорност поради наличието на неоснователно обогатяване в ущърб на жалбоподателката.


title: Дело T-111/22: Жалба, подадена на 28 февруари 2022 г. — Baert/Комисия

text:
               11.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/15

      Жалба, подадена на 28 февруари 2022 г. — Baert/Комисия
      (Дело T-111/22)
      (2022/C 158/18)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Rhonny Baert (Дайнзе, Белгия) (представители: D. Grisay и A. Ansay, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да приеме настоящите жалба за отмяна и иск за извъндоговорна отговорност;

                  —

                  да ги обяви за допустими и вследствие на това:

                              —

                              като главно искане,

                                          —

                                          да обяви жалбата за отмяна за основателна и да постанови, че имплицитният отказ на органа по назначаването (ОН) от 28 февруари 2022 г., както и решението на Европейската комисия от 21 декември 2016 г. (становище за определяне) са нищожни поради това че:

                                                      —

                                                      член 77 от Правилника за длъжностните лица и член 11 от Приложение VIII към Правилника, на които е основано становището за определяне от 21 декември 2016 г., са незаконни;

                                                      —

                                                      като не е предложила на жалбоподателя в своето становище за определяне от 21 декември 2016 г. никакво възстановяване на неотчетените от компетентния европейски орган пенсионни права, Европейската комисия не е изпълнила задължението си за полагане на грижа;

                                                      —

                                                      като не е предложила на жалбоподателя в своето становище за определяне от 21 декември 2016 г. никакво възстановяване на неотчетените от компетентния европейски орган пенсионни права, Европейската комисия е нарушила принципа на равно третиране и на недопускане на дискриминация;

                                          —

                                          и да върне преписката на ОН, който да определи сумата, която да се възстанови на жалбоподателя;

                              —

                              при условията на евентуалност,

                                          —

                                          да обяви за основателен иска за обезщетение, основан на неоснователно обогатяване, поради това че жалбоподателят е обеднял с размера на пенсионните си права в неговата национална пенсионна схема, които не са били взети предвид от компетентния орган на Съюза, и които корелативно са обогатили пенсионната каса на Европейския съюз;

                                          —

                                          да осъди Комисията да обезщети понесената от жалбоподателя финансова вреда, оценена към деня на подаване на настоящата жалба на сумата 31 066,80 EUR за главницата или най-малкото на 39,18 % от периодичните просрочени плащания, получени от Комисията от 1 февруари 2017 г. нататък, увеличена със същия процент за бъдещите просрочени плащания;

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание, изведено от възражение за недопустимост на член 77, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилника“) и на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към Правилника. Жалбоподателят изтъква, че горепосочените разпоредби предвиждат, че длъжностното лице трябва да вземе решението да прехвърли своите пенсионни права, придобити в рамките на националната система, към пенсионната каса на Европейския съюз (наричана по-нататък „ПКЕС“) в срок от десет години от постъпването на служба в институциите на Европейския съюз. Едва обаче в момента на неговото излизане в пенсия длъжностното лице, извършило прехвърляне, може да правилно да измери значимостта на неговото евентуално прехвърляне, по-конкретно поради правилото, което ограничава размера на пенсиите до 70 %. Въз основа на това жалбоподателят заключава, че това правило поражда разлика в третирането в сравнение с длъжностно лице с кариера изцяло в рамките на европейската система в нарушение на принципа на недопускане на дискриминация.

                  2.

                  Второ основание, изведено от нарушение на задълженията за съдействие и за полагане на грижа, посочени в член 24 от Правилника. Жалбоподателят твърди, че при прехвърлянето на техните пенсионни права от националната система към ПКЕС длъжностните лица поначало получават от Комисията таблица, в която се уточнява, че имат право на възстановяване на небонифицирания актюерски еквивалент на внесените суми в тяхната национална схема по произход, които не са отчетени в пенсионната схема на Съюза. Освен това възстановяването се извършва поначало без ограничения, нито особени постъпки. Според жалбоподателя обаче той не е получил нито тази таблица, нито никакво възстановяване.

                  3.

                  Трето основание, изведено от нарушение на принципа на равно третиране и на недопускане на дискриминация. Жалбоподателят счита, че съществува необоснована с обективен критерий дискриминация между някои длъжностни лица, на които се предоставя възстановяване при прехвърлянето на техните пенсионни права и други, за които това не е така.

                  4.

                  Четвърто основание, изведено от извъндоговорната отговорност поради наличието на неоснователно обогатяване в ущърб на жалбоподателя.


title: Дело C-821/18 P: Жалба, подадена на 27 декември 2018 г. от Linak A/S срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 18 октомври 2018 г. по дело T-367/17 — Linak/EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/17

      Жалба, подадена на 27 декември 2018 г. от Linak A/S срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 18 октомври 2018 г. по дело T-367/17 — Linak/EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical
      (Дело C-821/18 P)
      (2019/C 255/23)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Linak A/S (представители: V. von Bomhard, Rechtsanwältin, и J. Fuhrmann, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 19 юни 2019 г. Съдът (десети състав) прие, че жалбата е недопустима.


title: Дело C-31/19 P: Жалба, подадена на 17 януари 2019 г. от Seven SpA срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 21 ноември 2018 г. по дело T-339/17 — Shenzhen Jiayz Photo Industrial/EUIPO

text:
               19.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 280/15

      Жалба, подадена на 17 януари 2019 г. от Seven SpA срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 21 ноември 2018 г. по дело T-339/17 — Shenzhen Jiayz Photo Industrial/EUIPO
      (Дело C-31/19 P)
      (2019/C 280/20)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Seven SpA (представител: L. Trevisan, avvocato)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 2 юли 2019 г. Съдът (седми състав) приема, че жалбата е недопустима.


title: Дело C-515/19: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Франция), постъпило на 8 юли 2019 г. — Eutelsat SA/Autorité de régulation des communications électroniques et des postes, Inmarsat Ventures Ltd

text:
               2.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/11

      Преюдициално запитване от Conseil d’État (Франция), постъпило на 8 юли 2019 г. — Eutelsat SA/Autorité de régulation des communications électroniques et des postes, Inmarsat Ventures Ltd
      (Дело C-515/19)
      (2019/C 295/15)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d’État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Eutelsat SA

         Ответници: Autorité de régulation des communications électroniques et des postes, Inmarsat Ventures Ltd

         Други страни: Viasat Inc и Viasat UK Ltd

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Какви правни критерии позволяват да бъде идентифицирана подвижна наземна станция по смисъла на Решение № 626/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 2008 г. (1) ? Трябва ли това решение да се тълкува в смисъл, че изисква дадена подвижната наземна станция, която осъществява комуникация с допълнителен наземен компонент, също така да може, без отделно оборудване, да осъществява комуникация със спътник? При положителен отговор, как трябва да се извършва преценката на единния характер на оборудването?

                  2)

                  Трябва ли разпоредбите на член 2, параграф 2 от посоченото решение да се тълкуват в смисъл, че дадена мобилна спътникова система по принцип трябва да се основава на спътникови компоненти или те допускат да се приеме, че съответната роля на спътниковите и наземните компоненти е без значение, включително в конфигурация, при която спътниковият компонент се използва само когато предаването на съобщения с наземните компоненти не може да бъде осигурено? Може ли да бъдат инсталирани допълнителни наземни компоненти по начин, при който да се покрива цялата територия на Европейския съюз с мотива, че космическите станции не позволяват да се осигури необходимото качество на съобщенията в нито едно от местата по смисъла на параграф 2, буква б) от горепосочения член?

                  3)

                  В случай че се окаже, че избраният в съответствие с дял II от това решение оператор не е спазил задълженията относно покриване на територията, определени в член 7, параграф 2, към крайната дата, предвидена в член 4, параграф 1, буква в), подточка ii), компетентните органи на държавите членки трябва ли да откажат предоставянето на разрешения за експлоатация на допълнителни наземни компоненти. В случай на отрицателен отговор, могат ли те да откажат предоставянето на такива разрешения?

         (1)  Решение № 626/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 2008 година относно подбора и издаването на разрешения за системите, предоставящи мобилни спътникови услуги (МСУ) (ОВ L 172, 2008 г., стр. 15).


title: Дело C-537/19: Иск, предявен на 12 юли 2019 г. — Европейска комисия/Република Австрия

text:
               2.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/12

      Иск, предявен на 12 юли 2019 г. — Европейска комисия/Република Австрия
      (Дело C-537/19)
      (2019/C 295/16)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: L. Haasbeek, M. Noll-Ehlers, P. Ondrůšek)

         Ответник: Република Австрия

         Искания на ищеца

      Ищецът моли Съда:

                  —

                  да установи, че Република Австрия не е изпълнила задълженията си съгласно член 2, член 28 и член 35, параграф 2 от Директива 2004/18/ЕО (1), тъй като Stadt Wien-Wiener Wohnen (община Виена, Австрия) пряко е възложила договора от 25 февруари 2012 г. относно офис сградата на Guglstrasse 2-4 във Виена, без провеждане на конкурентна процедура и без съответното обявление за поръчка,

                  —

                  да осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Комисията твърди, че през 2012 г. в качеството на възлагащ орган община Виена е сключила с частноправен субект дългосрочен договор за наем на офис сграда, още преди последната да бъде построена. При това община Виена упражнила решаващо влияние върху проектирането на сградата, което отива отвъд обичайните изисквания на един наемател по отношение на нов недвижим имот.
      Според Комисията става въпрос за обществена поръчка за строителство, както следва от релевантната практика на Съда относно наемането на все още непостроени сгради от страна на възлагащи органи. Тъй като не била проведена конкурентна процедура за възлагане на обществена поръчка, възлагането нарушавало член 2, член 28 и член 35, параграф 2 от Директива 2004/18. Това нарушение щяло да продължи да съществува, докато действа договорът за наем, който по принцип не може да бъде прекратен преди 2040 г.

         (1)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, 2004 г., стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в ОВ L 182, 2008 г., стр. 282).


title: Дело T-523/15: Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Italmobiliare и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на опаковките за храни, предназначени за търговия на дребно — Решение за установяване на нарушение по член 101 ДФЕС — Отговорност за неправомерно поведение — Условия за предоставяне на имунитет по отношение на глоби — Насоки за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Стойност на продажбите — Горна граница на глобата — Продължителност на административното производство — Разумен срок — Платежоспособност)

text:
               2.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/13

      Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Italmobiliare и др./Комисия
      (Дело T-523/15) (1)

      (Конкуренция - Картели - Пазар на опаковките за храни, предназначени за търговия на дребно - Решение за установяване на нарушение по член 101 ДФЕС - Отговорност за неправомерно поведение - Условия за предоставяне на имунитет по отношение на глоби - Насоки за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Стойност на продажбите - Горна граница на глобата - Продължителност на административното производство - Разумен срок - Платежоспособност)
      (2019/C 295/17)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищци: Italmobiliare SpA (Милано, Италия) и други 6 жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение към решението (представители: първоначално M. Siragusa, F. Moretti и A. Bardanzellu, впоследствие M. Siragusa и F. Moretti, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: P. Rossi, A. Biolan, F. Jimeno Fernández и T. Vecchi)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с главно искане за частична отмяна на Решение C(2015) 4336 окончателен на Комисията от 24 юни 2015 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT.39563 — Опаковки за храни, предназначени за търговия на дребно) и, при условията на евентуалност, за намаляване на глобите, наложени на жалбоподателите.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Italmobiliare SpA и другите жалбоподателите, чиито имена са посочени в приложение, да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 354, 26.10.2015 г.


title: Дело T-530/15: Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Huhtamäki и Huhtamaki Flexible Packaging Germany/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар за опаковките за храни, предназначени за търговия на дребно — Решение за установяване на нарушение по член 101 ДФЕС и по член 53 от Споразумението за ЕИП — Доказателство за участието в картела — Едно-единствено продължавано нарушение — Отговорност за неправомерно поведение — Насоки за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Пропорционалност — Равно третиране)

text:
               2.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/14

      Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Huhtamäki и Huhtamaki Flexible Packaging Germany/Комисия
      (Дело T-530/15) (1)

      (Конкуренция - Картели - Пазар за опаковките за храни, предназначени за търговия на дребно - Решение за установяване на нарушение по член 101 ДФЕС и по член 53 от Споразумението за ЕИП - Доказателство за участието в картела - Едно-единствено продължавано нарушение - Отговорност за неправомерно поведение - Насоки за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Пропорционалност - Равно третиране)
      (2019/C 295/18)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Huhtamäki Oyj (Espoo, Финландия) и Huhtamaki Flexible Packaging Germany GmbH & Co.KG (Ronsberg, Германия) (представители: H. Meyer-Lindemann, C. Graf York von Wartenburg и L. Stammwitz, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Biolan, F. Jimeno Fernández и L. Wildpanner)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с основно искане за частична отмяна на Решение C(2015) 4336 окончателен на Комисията от 24 юни 2015 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT.39563 — Опаковки за храни, предназначени за търговия на дребно) и, при условията на евентуалност, за намаляване на размера на глобите, наложени на жалбоподателите.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Huhtamäki Oyj и Huhtamaki Flexible Packaging Germany GmbH & Co. KG да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 406, 7.12.2015 г.


title: Съединени дела T-624/15, T-694/15 и T-704/15: Решение на Общия съд от 18 юни 2019 г. — European Food и др./Комисия (Държавни помощи — Решение, постановено от арбитражен съд под егидата на Международния център за уреждане на инвестиционни спорове (CIRDI) — Изплащане на обезщетения за вреди и пропуснати ползи, присъдени на някои икономически оператори — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването ѝ — Компетентност на Комисията)

text:
               2.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/15

      Решение на Общия съд от 18 юни 2019 г. — European Food и др./Комисия
      (Съединени дела T-624/15, T-694/15 и T-704/15) (1)

      (Държавни помощи - Решение, постановено от арбитражен съд под егидата на Международния център за уреждане на инвестиционни спорове (CIRDI) - Изплащане на обезщетения за вреди и пропуснати ползи, присъдени на някои икономически оператори - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването ѝ - Компетентност на Комисията)
      (2019/C 295/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели по дело T-624/15: European Food SA (Дръгънещ, Румъния), Starmill SRL (Дръгънещ), Multipack SRL (Дръгънещ) и Scandic Distilleries SA (Орадя, Румъния) (представители: K. Struckmann, G. Forwood и A. Kadri, avocats)

         Жалбоподатели по дело T-694/15: Ioan Micula, (Орадя, Румъния), (представители: K. Struckmann, G. Forwood и A. Kadri, avocats)

         Жалбоподатели по дело T-704/15: Viorel Micula (Орадя), European Drinks SA (Щей, Румъния), Rieni Drinks SA (Риени, Румъния), Transilvania General Import-Export SRL (Орадя) и West Leasing International SRL (Пънтъшещ, Румъния) (представители: първоначално J. Derenne, D. Vallindas, avocats, A. Dashwood, barrister и V. Korom, solicitor, впоследствие J. Derenne, D. Vallindas и A. Dashwood)

         Ответник: Европейска комисия (представители: P.-J. Loewenthal и T. Maxian Rusche)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представители: S. Centeno Huerta и A. Rubio González) и Унгария (представители: първоначално M. Fehér, G. Koós и M. Bóra, впоследствие M. Fehér и G. Koós)

         Предмет

      Три жалби на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2015/1470 на Комисията от 30 март 2015 година относно държавна помощ SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN), приведена в действие от Румъния — Изпълнение на арбитражно решение по дело Micula срещу Румъния от 11 декември 2013 г. (ОВ L 232, 2015 г., стр. 43)

         Диспозитив

                  1)

                     Съединява дела T-624/15, T-694/15 и T-704/15 за целите на решението.

                  2)

                     Отменя Решение (ЕС) 2015/1470 на Комисията от 30 март 2015 година относно държавна помощ SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN), приведена в действие от Румъния — Изпълнение на арбитражно решение по дело Micula срещу Румъния от 11 декември 2013 г.

                  3)

                     Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на European Food SA, Starmill SRL, Multipack SRL, Scandic Distilleries SA, г-н Ioan и г-н Viorel Micula, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Transilvania General Import-Export SRL и West Leasing International SRL.

                  4)

                     Кралство Испания и Унгария понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 16, 18.1.2016 г.


title: Съединени дела T-245/16 и Т-286/17: Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Yanukovych/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на средства — Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси — Запазване на името на жалбоподателя в списъка — Задължение на Съвета да провери дали решението на орган на трета държава е било прието при спазване на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)

text:
               2.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/16

      Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Yanukovych/Съвет
      (Съединени дела T-245/16 и Т-286/17) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на средства - Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси - Запазване на името на жалбоподателя в списъка - Задължение на Съвета да провери дали решението на орган на трета държава е било прието при спазване на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)
      (2019/C 295/20)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Олександър Викторович Янукович (Oleksandr Viktorovych Yanukovych) (Донецк, Украйна) (представители: T. Beazley, QC, E. Dean и J. Marjason-Stamp, barristers)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: P. Mahnič и J.-P. Hix)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2016 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 60, 2016 г., стp. 76), както и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 60, 2016 г., стp. 1), а така също и на Решение (ОВППС) 2017/381 на Съвета от 3 март 2017 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 58, 2017 г., стp. 34), както и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/374 на Съвета от 3 март 2017 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 58, 2017 г., стp. 1), доколкото името на жалбоподателя е оставено в списъка на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилагат тези ограничителни мерки

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2016 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, и Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, както и Решение (ОВППС) 2017/381 на Съвета от 3 март 2017 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, и Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/374 на Съвета от 3 март 2017 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, доколкото името на г-н Олександър Викторович Янукович е запазено в списъка на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилагат тези ограничителни мерки.

                  2)

                     Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати собствените си съдебни разноски, както и тези на г-н Янукович.

         (1)  ОВ C 243, 4.7.2016 г.