title: Дело C-17/17: Преюдициално запитване от Court of Appeal (Обединено кралство), постъпило на 16 януари 2017 г. — Grenville Hampshire/The Board of the Pension Protection Fund

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/15

         Преюдициално запитване от Court of Appeal (Обединено кралство), постъпило на 16 януари 2017 г. — Grenville Hampshire/The Board of the Pension Protection Fund
   (Дело C-17/17)
   (2017/C 078/21)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Grenville Hampshire

      Ответник: The Board of the Pension Protection Fund

      Преюдициални въпроси

               1.

               Изисква ли член 8 от Директива 80/987/ЕИО (1) (понастоящем заменен с член 8 от Директива 2008/94/ЕО (2)) от държавите членки да гарантират, че всеки отделен работник или служител ще получи поне 50 % от стойността на придобитите от него права във връзка с пенсии, в случай че работодателят му изпадне в неплатежоспособност (с изключение единствено на случаите на злоупотреба, за които се прилага член 10, буква а) от посочената директива)?

               2.

               При условията на евентуалност, в зависимост от констатациите на националните юрисдикции относно обстоятелствата по делото, достатъчно ли е в съответствие с член 8 от Директива 80/987/ЕИО в държава членка да съществува система за закрила, при която работниците и служителите обикновено получават повече от 50 % от стойността на придобитите от тях права във връзка с пенсии, но отделни работници или служители получават по-малко от 50 % поради:

                           (i)

                           наличието на финансов таван на сумата на обезщетението, изплащано на работниците и служителите (по-конкретно тези, които не са навършили нормалната пенсионна възраст по тяхната пенсионна схема към момента на настъпване на неплатежоспособността на работодателя); и/или

                           (ii)

                           наличието на правила за ограничаване на годишното увеличение на изплащаното на работниците и служителите обезщетение или на годишната преоценка на правата им преди достигане на пенсионна възраст?

               3.

               Член 8 от Директива 80/987/ЕИО има ли директен ефект с оглед на обстоятелствата по настоящото дело?

      (1)  Директива 80/987/ЕИО от 20 октомври 1980 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (ОВ L 283, 1980 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 197).

      (2)  Директива 2008/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (ОВ L 283, 2008 г., стр. 36).


title: Дело C-508/07: Определение на председателя на осми състав на Съда от 8 октомври 2008 г. — Cain Cellars, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/18

         Определение на председателя на осми състав на Съда от 8 октомври 2008 г. — Cain Cellars, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   (Дело C-508/07) (1)

   (2009/C 6/32)

      Език на производството: немски

   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 22, 26.1.2008 г.


title: Дело T-54/09: Жалба, подадена на 11 февруари 2009 г. — XXXLutz Marken/СХВП — Natura Selection (Linea Natura Natur hat immer Stil)

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/30

         Жалба, подадена на 11 февруари 2009 г. — XXXLutz Marken/СХВП — Natura Selection (Linea Natura Natur hat immer Stil)
   (Дело T-54/09)
   2009/C 90/48
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Австрия) (представител: H. Pannen, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Natura Selection SL (Барселона, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на СХВП от 28 ноември 2008 г. по преписка № R 1787/2007-2;

               —

               да се осъди СХВП да заплати разноските.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „LineaNatura Natur hat immer Stil“ за стоки от класове 8, 14, 16, 20, 21, 24, 25 и 27 (заявка № 4 626 693)

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Natura Selection S. L.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка „natura selection“ (марка на Общността № 2 016 384) за стоки и услуги от класове 3, 14, 16, 20, 25, 35, 38, 39 и 42, както и други марки на Общността и испански марки, които съдържат думата „natura“, за стоки и услуги от класове 3, 14, 16, 20, 21, 24, 25, 27, 28, 35, 39 и 42

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението

      Решение на апелативния състав: оставя без уважение жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като не съществува вероятност от объркване на конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело T-8/13: Определение на Общия съд от 21 май 2015 г. — ClientEarth и др./Комисия

text:
               13.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/25

         Определение на Общия съд от 21 май 2015 г. — ClientEarth и др./Комисия
   (Дело T-8/13) (1)

   (2015/C 228/32)
   Език на производството: английски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 71, 9.3.2013 г.


title: Дело T-506/12 P: Решение на Общия съд от 3 декември 2015 г. — Cuallado Martorell/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Наемане на работа — Конкурс на общо основание за съставяне на списък на издържалите конкурса юрист-лингвисти с испански език — Решение на конкурсната комисия, с което се потвърждава неуспехът на последния писмен изпит и се отказва допускане до устния изпит — Член 90, параграф 2 от Правилника — Допустимост на жалбата в първоинстанционното производство — Задължение за мотивиране — Отказ да се предоставят на жалбоподателката писмените работи с поправките — Достъп до документите)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/30

         Решение на Общия съд от 3 декември 2015 г. — Cuallado Martorell/Комисия
   (Дело T-506/12 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Наемане на работа - Конкурс на общо основание за съставяне на списък на издържалите конкурса юрист-лингвисти с испански език - Решение на конкурсната комисия, с което се потвърждава неуспехът на последния писмен изпит и се отказва допускане до устния изпит - Член 90, параграф 2 от Правилника - Допустимост на жалбата в първоинстанционното производство - Задължение за мотивиране - Отказ да се предоставят на жалбоподателката писмените работи с поправките - Достъп до документите))
   (2016/C 027/33)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Eva Cuallado Martorell (Валенсия, Испания) (представител: C. Pinto Cañón, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и G. Gattinara)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 18 септември 2012 г., Cuallado Martorell/Комисия (F-96/09, RecFP, EU:F:2012:129) и искане за отмяна на това решение

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 18 септември 2012 г., Cuallado Martorell/Комисия (F-96/09, RecFP, EU:F:2012:129) в частта, в която обявява жалбата за недопустима, доколкото с нея се иска да бъде отменено решението, с което се отказва жалбоподателката да бъде допусната до устния изпит, в резултат на което се иска да бъде отменен списъкът на издържалите.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Връща делото на Съда на публичната служба.

               4)

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 135, 5.5.2014 г.


title: Дело C-504/08: Иск, предявен на 20 ноември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/17

         Иск, предявен на 20 ноември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-504/08)
   (2009/C 6/30)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Dejmek и E. Adsera Ribera)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/70/ЕО (1) на Комисията от 1 август 2006 година относно установяването на мерки за прилагане на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на определението „видни политически личности“ и техническите критерии за процедурите по опростена проверка на клиентите и за изключения поради финансова дейност на случайна или много ограничена база, или във всички случаи, като не е уведомила Комисията за посочените разпоредби, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по силата на член 5 от посочената директива,

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът, определен за транспониране на Директива 2006/70/ЕО във вътрешното право, е изтекъл на 15 декември 2007 г.

      (1)  ОВ L 214, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 241.


title: Дело C-415/15 P: Решение на Съда (първи състав) от 15 март 2017 г. — Stichting Woonpunt, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl/Европейска комисия, Кралство Белгия, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Обжалване — Държавни помощи — Съществуващи помощи — Член 108, параграф 1 ДФЕС — Схема за помощи в полза на дружества за социално жилищно настаняване — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Членове 17, 18 и 19 — Преценка от Комисията на съвместимостта с вътрешния пазар на схема за съществуващи помощи — Предлагане на подходящи мерки — Поет от националните власти ангажимент за постигане на съответствие с правото на Съюза — Решение относно съвместимостта — Обхват на съдебния контрол — Правно действие)

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/7

         Решение на Съда (първи състав) от 15 март 2017 г. — Stichting Woonpunt, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl/Европейска комисия, Кралство Белгия, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)
   (Дело C-415/15 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Съществуващи помощи - Член 108, параграф 1 ДФЕС - Схема за помощи в полза на дружества за социално жилищно настаняване - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Членове 17, 18 и 19 - Преценка от Комисията на съвместимостта с вътрешния пазар на схема за съществуващи помощи - Предлагане на подходящи мерки - Поет от националните власти ангажимент за постигане на съответствие с правото на Съюза - Решение относно съвместимостта - Обхват на съдебния контрол - Правно действие))
   (2017/C 151/09)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподатели: Stichting Woonpunt, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (представители: L. Hancher, E. Besselink и P. Glazener, advocaten)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: S. Noë и P.J. Loewenthal), Кралство Белгия, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (представител: M. Meulenbelt, advocaat)

      Диспозитив

               1)

               Отменя определение на Общия съд на Европейския съюз от 12 май 2015 г., Stichting Woonpunt и др./Комисия (T–203/10 RENV, непубликувано, EU:T:2015:286).

               2)

               Връща делото за ново разглеждане на Общия съд на Европейския съюз.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело C-571/10: Решение на Съда (голям състав) от 24 април 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bolzano — Италия) — Servet Kamberaj/Istituto per l'Edilizia Sociale della Provincia autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Член 34 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Директива 2003/109/ЕО — Статут на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни — Право на равно третиране по отношение на социалното осигуряване, социалното подпомагане и социалната закрила — Дерогиране на принципа на равно третиране по отношение на мерките за социално подпомагане и социална закрила — Изключване на „основните придобивки“ от приложното поле на тази дерогация — Национална правна уредба, предвиждаща жилищна помощ за наемателите с най-ниски доходи — Определен чрез различна средно претеглената стойност размер на средствата, предназначени за гражданите от трети страни — Отхвърляне на искане за жилищна помощ поради изчерпването на бюджета, предназначен за гражданите от трети страни)

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/9

         Решение на Съда (голям състав) от 24 април 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bolzano — Италия) — Servet Kamberaj/Istituto per l'Edilizia Sociale della Provincia autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano
   (Дело C-571/10) (1)

   (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Член 34 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Директива 2003/109/ЕО - Статут на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни - Право на равно третиране по отношение на социалното осигуряване, социалното подпомагане и социалната закрила - Дерогиране на принципа на равно третиране по отношение на мерките за социално подпомагане и социална закрила - Изключване на „основните придобивки“ от приложното поле на тази дерогация - Национална правна уредба, предвиждаща жилищна помощ за наемателите с най-ниски доходи - Определен чрез различна средно претеглената стойност размер на средствата, предназначени за гражданите от трети страни - Отхвърляне на искане за жилищна помощ поради изчерпването на бюджета, предназначен за гражданите от трети страни)
   2012/C 174/12
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bolzano

      Страни в главното производство

      Ищец: Servet Kamberaj

      Ответници: Istituto per l'Edilizia Sociale della Provincia autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano

      в присъствието на: Associazione Porte Aperte/Offene Türen, Human Rights International, Associazione Volontarius, Fondazione Alexander Langer

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale di Bolzano — Защита на езиковите малцинства — Правна уредба на провинция за прилагане на основния принцип от националната конституционна уредба на защита на езиковите малцинства — Социална политика — Прилагане на различни коефициенти за определяне на сумата, предназначена за жилищна помощ за гражданите на Съюза и за гражданите от трети страни — Прилагане на различни критерии за подбор при отпускането на жилищна помощ на гражданите на Съюза и на гражданите от трети страни — Съвместимост с членове 2 и 6 ДЕС и членове 21 и 34 от Хартата на основните права — Съвместимост с членове 18, 45, 49 ДФЕС — Съвместимост с Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (ОВ L 180, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 20, том 1, стр. 19) и с Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225) — Пряка приложимост на разпоредби от правото на Съюза — Съвместимост с член 14 ЕКПЧ и член 1 от Протокол 12 ЕКПЧ — Пряка приложимост на ЕКПЧ съгласно член 6 ДЕС — Приложими санкции по смисъла на член 15 от Директива 2000/43/ЕО

      Диспозитив

               1.

               Поставените от Tribunale di Bolzano първи, четвърти, пети, шести и седми въпрос по дело C-571/10 са недопустими.

               2.

               При противоречие между разпоредба на националното право и Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г., извършената в член 6, параграф 3 ДЕС препратка към тази конвенция не налага на националния съд да осигури прякото приложение на разпоредбите на конвенцията, като остави без приложение несъвместимата с нея разпоредба на националното право.

               3.

               Член 11, параграф 1, буква г) от Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална или регионална правна уредба като разглежданата в главното производство, която при отпускането на жилищна помощ предвижда различно третиране на гражданите на трета страна, ползващи се със статут на дългосрочно пребиваващи, предоставен в съответствие с разпоредбите на тази директива, в сравнение с живеещите в същата провинция или регион граждани на държавата членка във връзка с разпределянето на средствата за тази помощ, доколкото помощта попада в някоя от посочените в тази разпоредба три категории и параграф 4 от същия член не се прилага.

      (1)  ОВ C 46, 12.2.2011 г.


title: Дело C-700/15: Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 31 декември 2015 г. — LEK Farmacevtska Družba d.d./Република Словения

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/6

         Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 31 декември 2015 г. — LEK Farmacevtska Družba d.d./Република Словения
   (Дело C-700/15)
   (2016/C 111/08)
   Език на производството: словенски

      Запитваща юрисдикция

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: LEK Farmacevtska Družba d.d.

      Ответник: Република Словения

      Преюдициални въпроси

               1)

               Могат ли разпоредбите на глава 30 от КН да бъдат тълкувани в смисъл, че не е допустимо да се класира в тази глава продукт, чийто основен компонент е активна съставка (пробиотични бактерии), съдържаща се в хранителни добавки, класирани в тарифна позиция 2106 90 98 от КН?

               2)

               Достатъчно ли е продуктът, съдържащ активната съставка, която има благоприятно въздействие върху здравето като цяло и се съдържа често в хранителните добавки, да бъде представен от производителя като лекарствен продукт и да бъде пускан на пазара и продаван като такъв, за да бъде класиран в глава 30 от КН?

               3)

               С оглед на развитието на правото на Европейския съюз в областта на регулирането на пазара на лекарствените продукти, трябва ли понятието за „ясно изразена терапевтична или профилактична насоченост“ — която според установената практика на Съда на Европейския съюз представлява изискване за класиране в глава 30 от КН — да се тълкува в смисъл, че съответства на понятието за лекарствен продукт, изведено от нормите на Съюза относно лекарствените продукти за хуманна употреба?


title: Съединени дела C-55/07 и C-56/07: Решение на Съда (трети състав) от 24 април 2008 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Bozen — Италия) — Othmar Michaeler (C-55/07 и C-56/07), Subito GmbH (C-55/07 и C-56/07), Ruth Volgger (C-56/07)/Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (heute Amt für sozialen Arbeitsschutz), Autonome Provinz Bozen (Директива 97/81/ЕО — Равно третиране на работниците на пълно и непълно работно време — Дискриминация — Пречка от административно естество, която може да ограничи възможностите за работа при непълно работно време)

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/8

         Решение на Съда (трети състав) от 24 април 2008 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Bozen — Италия) — Othmar Michaeler (C-55/07 и C-56/07), Subito GmbH (C-55/07 и C-56/07), Ruth Volgger (C-56/07)/Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (heute Amt für sozialen Arbeitsschutz), Autonome Provinz Bozen
   (Съединени дела C-55/07 и C-56/07) (1)

   (Директива 97/81/ЕО - Равно третиране на работниците на пълно и непълно работно време - Дискриминация - Пречка от административно естество, която може да ограничи възможностите за работа при непълно работно време)
   (2008/C 142/11)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Landesgericht Bozen
   Страни в главното производство

      Ищци: Othmar Michaeler (C-55/07 и C-56/07) Subito GmbH (C-55/07 и C-56/07), Ruth Volgger (C-56/07)

      Ответници: Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (heute Amt für sozialen Arbeitsschutz), Autonome Provinz Bozen
   Предмет
   Преюдициално запитване — Landesgericht Bozen — Тълкуване на общностното право и по-специално на член 137 ЕО, както и на директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (СЕЕР) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) — Приложение: Рамково споразумение за работа при непълно работно време (ОВ L 14, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35) — Национална правна уредба, задължаваща работодателите под страх от административно наказание, да изпращат на компетентния национален орган фотокопие от трудовите договори на работниците, ангажирани на непълно работно време — Принцип за недопускане на дискриминация между работниците на пълно и непълно работно време
   Диспозитив
   Клауза 5, параграф 1, буква a) от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (СЕЕР) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), приложено към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (СЕЕР) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), трябва да се тълкува в смисъл, че тя не допуска национално законодателство като разглежданото в главното производство, което изисква уведомяване на администрацията с копие от трудовите договори на непълно работно време в 30-дневен срок от сключването им.

      (1)  ОВ C 95 от 28.4.2007 г.


title: Дело C-44/14: Жалба, подадена на 27 януари 2014 г. — Кралство Испания/Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/13

      Жалба, подадена на 27 януари 2014 г. — Кралство Испания/Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-44/14)
      (2014/C 71/22)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González)

         Ответници: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени член 19 от Регламент (ЕС) № 1052/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година (1) за създаване на Европейската система за наблюдение на границите (Eurosur).

                  —

                  да се осъдят посочените институции да заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

            Нарушение на член 4 от Шенгенския протокол във връзка с член 5 от посочения протокол
         . Член 19 от Регламента за Eurosur установява производство ad hoc за участие на Обединеното кралство и Ирландия в Eurosur посредством споразумения за сътрудничество. Следователно в него се предвижда производство за участие на тези държави членки, различно от предвиденото в член 4 от Шенгенския протокол, което всъщност поставя Обединеното кралство и Ирландия в позицията на трета държава, която не е част от Европейския съюз.

         (1)  ОВ L 295, стр. 11.


title: Дело T-193/16: Определение на Общия съд от 28 февруари 2017 г. — NG/Европейски съвет (Жалба за отмяна — Изявление на ЕС и Турция от 18 март 2016 г. — Съобщение за печата — Понятие „международно споразумение“ — Определяне на автора на акта — Обхват на акта — Сесия на Европейския съвет — Среща на държавните или правителствените ръководители на държавите — членки на Европейския съюз, проведена в помещенията на Съвета на Европейския съюз — Качество на представителите на държавите — членки на Съюза, по време на среща с представителя на трета страна — Член 263, първа алинея ДФЕС — Липса на компетентност)

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/31

         Определение на Общия съд от 28 февруари 2017 г. — NG/Европейски съвет
   (Дело T-193/16) (1)

   ((Жалба за отмяна - Изявление на ЕС и Турция от 18 март 2016 г. - Съобщение за печата - Понятие „международно споразумение“ - Определяне на автора на акта - Обхват на акта - Сесия на Европейския съвет - Среща на държавните или правителствените ръководители на държавите — членки на Европейския съюз, проведена в помещенията на Съвета на Европейския съюз - Качество на представителите на държавите — членки на Съюза, по време на среща с представителя на трета страна - Член 263, първа алинея ДФЕС - Липса на компетентност))
   (2017/C 121/45)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: NG (представители: B. Burns, solicitor, P. O’Shea и I. Whelan, barristers)

      Ответник: Европейски съвет (представители: K. Pleśniak, Á. de Elera-San Miguel Hurtado и S. Boelaert)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на споразумение, което се твърди, че е сключено между Европейския съвет и Република Турция на 18 март 2016 г., и е озаглавено „Изявление на ЕС и Турция, 18 март 2016 г.“

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата, тъй като Общият съд не е компетентен да се произнесе по нея.

               2)

               Няма основание за произнасяне по молбите за встъпване, подадени от NQ, NR, NS, NT, NU, NV, Amnesty International, Кралство Белгия, Република Гърция и Европейската комисия.

               3)

               NG и Европейският съвет понасят направените от тях съдебни разноски.

               4)

               NQ, NR, NS, NT, NU, NV, Amnesty International, Кралство Белгия, Република Гърция и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 232, 27.6.2016 г.


title: Дело C-174/07: Иск, предявен на 30 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/12

         Иск, предявен на 30 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-174/07)
   (2007/C 140/20)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa и M. Afonso)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               1. да се установи, че като е разширила с член 2, параграф 44 от Закон № 350 от 24 декември 2003 г. (Закон за бюджета 2004 г.) приложното поле на предвиденото в членове 8 и 9 от Закон № 289 от 27 декември 2002 г. (Закон за бюджета 2003 г.) опрощаване на данъци, и като е предвидила изрично и по общ начин отказ от данъчна проверка на реализираните през 2002 г. подлежащи на данъчно облагане доставки, Италианската република е нарушила задълженията си по член 2, параграф 1, букви a), в) и г) и по членове 193 — 273 от Дял XI от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност, с които се отменят и заменят от 1 януари 2007 г. членове 2 и 22 от Шестата директива 77/388/ЕИО (2) на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота (Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа) във връзка с член 10 от Договора за ЕО,

               —

               2. да се осъди Италианската република да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

               1.

               Комисията припомня, че съществува двойно задължение, вменено на държавите-членки от общностния законодател, повеляващо им не само да въведат в действие вътрешноправни законодателни актове, необходими за съобразяване с Шестата директива ДДС, но също така и да предприемат административните мерки, необходими за да се гарантира спазването от субектите на данъчното задължение по ДДС на произтичащите от посочената директива задължения, „in primis“[на първо място] задължението за заплащане на данък, дължим вследствие на реализирани в рамките на определен период доставки. Хармонизирането на ДДС, което общностният законодател цели, би било лишено от смисъл, както и от всякаква практическа полза, ако данъчните администрации не биха били задължени да осъществяват ефективна проверка и контрол „така, че да бъдат осигурени необходимите гаранции за събирането на данъците по уеднаквен начин във всички държави-членки“, както уточнява съображение 14 от Шестата директива.

               2.

               С въведените с членове 8 и 9 от италианския Закон № 289/2002 норми значително се превишават пределите на предоставеното от общностния законодател на държавите-членки право на усмотрение. Всъщност, вместо да насочи използването на подобно дискреционно правомощие към осъществяването на по-ефективен данъчен контрол, с посочения закон италианската държава е направила действителен, общ и предварителен отказ от всякаква дейност по проверка и контрол в областта на ДДС, без оглед на предмета, като по този начин пряко нарушава разпоредбите на член 22 от Шестата директива, а следователно и на общото установено в член 2 задължение за облагане с ДДС на всички облагаеми доставки. Италианският законодател е предвидил възможността, спрямо всяко подчинено на неговия фискален суверенитет данъчнозадължено лице да бъде изключен „in toto“[изцяло] всякакъв данъчен контрол относно поредица от данъчни периоди. Данъкоплатецът може да се възползва от това значително предимство чрез заплащане на глобално изчислена сума, която няма никаква връзка с ДДС, който би бил дължим върху цената на доставките на стоки или услуги, реализирани от данъчнозадълженото лице през даден данъчен период.

               3.

               Категоричното „разкъсване на връзката“ между данъчното задължение, изчислено съгласно обичайните правила относно ДДС и „quantum“[сумата], която трябва да се заплати, за да се възползва данъчнозадълженото лице от „мълчаливото опрощаване на данъци“, изпъква особено ясно в случая, в който данъчнозадълженото лице изобщо не е подало данъчна декларация. Данъкоплатецът може да приведе в ред положението си за всеки данъчен период, като заплати 1 500 EUR, ако е физическо лице, и 3 000 EUR, ако е дружество. Подобно отсъствие на каквато ѝ да било връзка с облагаемата основа на реализираните (но недекларирани) доставки, характеризира и друго условие на „мълчаливото“ опрощаване на данъци, което се изпълнява с подаването на допълнителна данъчна декларация. Сумата, дължима от данъкоплатеца, който възнамерява да се възползва от опрощаването на данъци, се изчислява всъщност в ставка (2 %) върху ДДС, който би бил дължим за доставките на стоки и услуги, реализирани във всеки от данъчните периоди (или върху ДДС за придобиванията недължимо начислен за същия данъчен период).

               4.

               Такъв общ предварителен отказ от всякаква дейност по данъчна проверка е в състояние да предизвика тежки нарушения във функционирането на общата система на ДДС. По-специално, това се проявява в нарушаване на принципа за данъчна неутралност, който се противопоставя на това, икономически субекти с еднакъв предмет на дейност, да бъдат третирани по различен начин при събиране на ДДС. Всяко изключение от правилото на ефективно прилагане и събиране на ДДС се изразява всъщност, от една страна, в тежки неблагоприятни последици за италиански предприятия и такива от други държави-членки, които са подчинени на общия режим на облагане с данък върху добавената стойност, и от друга, в грубо нарушение на принципа на „лоялна конкуренция“ в рамките на вътрешния пазар, провъзгласен в четвърто „съображение“ от Шестата директива.

      (1)  OB L 347 от 13.6.1977 г., стр. 1.

      (2)  OB L 145 от 11.12.2006 г., стр. 1.


title: Дело T-118/17: Жалба, подадена на 24 февруари 2017 г. — Institute for Direct Democracy in Europe/Парламент

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/45

         Жалба, подадена на 24 февруари 2017 г. — Institute for Direct Democracy in Europe/Парламент
   (Дело T-118/17)
   (2017/C 121/65)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Institute for Direct Democracy in Europe (Брюксел, Белгия) (представители: E. Plasschaert и E. Montens, lawyers)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейския парламент от 15 декември 2016 г., доколкото с него (i) се спира плащането на безвъзмездните средства за 2017 г., включително и плащането на предварителното финансиране, (ii) се ограничава предварителното финансиране за 2017 г. на 33 % oт максималния размер на безвъзмездните средства и (iii) плащането на предварителното финансиране се обуславя от представянето на гаранция при първо поискване, и, в резултат на това да отмени и член I.4.1 oт решението за предоставяне на безвъзмездни средства FINS-2017-28, което е допълнение към това решение;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.
   a)   По отношение на решението за спиране на плащането на безвъзмездните средства за 2017 г., включително на сумата на предварителното финансиране за IDDE

               1.

               Първото основание е нарушение посредством решението на принципа на добра администрация и на правото на защита на IDDE. По-конкретно решението не е било взето от справедлив и безпристрастен орган и IDDE не е бил надлежно изслушан, нито му е била предоставена реална възможност да изрази становище и да оспори обвиненията срещу него.

               2.

               Второто основание е нарушение посредством решението на член 208, параграф 1, първо изречение от Правилата за прилагане на Финансовия регламент, член 8, буква a) oт решението на Бюрото на Европейския парламент и член II.13.2 oт решението за предоставяне на безвъзмездни средства. По-конкретно плащането на безвъзмездните средства за 2017 г. не може да бъде спряно въз основа на непроверени твърдения, несвързани с посоченото решение и отнасящи се според твърденията само за решението за предоставяне на безвъзмездни средства за 2015 г. В допълнение, плащането на безвъзмездните средства за 2017 г. може да бъде спряно само с оглед на извършването на проверка, каквато в настоящия случай вече е била извършена и е приключила без да бъдат окончателно потвърдени породените съмнения и изложените твърдения. В резултат на това спирането трябва да бъде отменено. Накрая, изложените съмнения и предположения не са достатъчни, за да обосноват каквото и да е спиране на плащането.

               3.

               Третото основание е нарушение посредством решението на принципа на пропорционалност. По-конкретно приложното поле на предприетата мярка, т.е. спирането на плащането на безвъзмездната помощ за 2017 г., включително и на предварителното финансиране по нея, е изцяло непропорционално в сравнение с изложените съмнения и нередности, дори ако те бъдат потвърдени.

         б)   По отношение на решението за ограничаване на предварителното финансиране на 33 % oт максималния размер на безвъзмездната помощ и за обуславяне на плащането на предварителното финансиране от представянето на банкова гаранция при първо поискване

               1.

               Първото основание е нарушение посредством решението на принципа на добра администрация и на правото на защита на IDDE.

               2.

               Второто основание е нарушение посредством решението на изискването за мотивиране, правото на защита и член 6 oт решението на Бюрото на Европейския парламент, член 134 oт Финансовия регламент и член 206 от Правилата за прилагане на Финансовия регламент.

               3.

               Третото основание е нарушение посредством решението на принципите на равно третиране и на пропорционалност. Във вреда на IDDE спрямо него е била допусната дискриминация в сравнение с други фондации и страни, които се намират обективно в сходно положение.


title: Дело T-195/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 11 май 2011 г. — Cahier и др./Съвет и Комисия (Обезпечително производство — Извъндоговорна отговорност — Молба за постановяване на временни мерки — Частична недопустимост — Липса на неотложност)

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/26

         Определение на председателя на Общия съд от 11 май 2011 г. — Cahier и др./Съвет и Комисия
   (Дело T-195/11 R)
   (Обезпечително производство - Извъндоговорна отговорност - Молба за постановяване на временни мерки - Частична недопустимост - Липса на неотложност)
   2011/C 186/49
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищци: Jean-Marie Cahier (Montchaude, Франция) и 28 други ищци, имената на които са посочени в приложение към определението (представител: C.-É. Gudin, avocat)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: É. Sitbon Bercain и P. Mahnič Bruni) и Европейска комисия (представители: D. Bianchi, B. Schima и M. Vollkommer)

      Предмет

   Искане за допускане на обезпечителни мерки и за спиране на изпълнението по член 28 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на вино (ОВ L 179, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 190), потвърден от член 128, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 479/2008 на Съвета от 29 април 2008 г. относно общата организация на пазара на вино, за изменение на регламенти (ЕО) № 1493/1999, (ЕО) № 1782/2003, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 3/2008, и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2392/86 и № 1493/1999 (ОВ L 148, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля искането за обезпечително производство.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-58/15: Преюдициално запитване от Bayerischen Verwaltungsgerichtshof (Германия), постъпило на 10 февруари 2015 г. — Firma Theodor Pfister/Landkreis Main-Spessart

text:
               26.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/13

         Преюдициално запитване от Bayerischen Verwaltungsgerichtshof (Германия), постъпило на 10 февруари 2015 г. — Firma Theodor Pfister/Landkreis Main-Spessart
   (Дело C-58/15)
   (2015/C 171/14)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Firma Theodor Pfister

      Ответник: Landkreis Main-Spessart

      Преюдициални въпроси

               —

               Допуска ли член 27, параграф 3, второ изречение от Регламент (ЕО) № 882/2004 (1) от 29 април 2004 година на Европейския парламент и Съвета събирането на разходоориентирани такси за санитарен контрол на месото за преходния период 2007 г. в съответствие с предшестващата правна уредба (Директива 85/73/ЕИО, изменена с Директива 96/43/ЕО)?

      (1)  Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (ОВ L 165, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 58, стр. 216).


title: Дело T-260/06: Определение на Първоинстанционния съд от 30 януари 2008 г. — Arktouros/Комисия ( Жалба за отмяна — Регламент (ЕО) № 1655/2000 — Отмяна на финансова подкрепа, предоставена за свързан с околната среда проект — Решение, с което се прекратява проектът и се разпорежда възстановяване на авансово изплатените суми — Потвърждаващ акт — Изтичане на срока за обжалване — Недопустимост )

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/34

         Определение на Първоинстанционния съд от 30 януари 2008 г. — Arktouros/Комисия
   (Дело T-260/06) (1)

   („Жалба за отмяна - Регламент (ЕО) № 1655/2000 - Отмяна на финансова подкрепа, предоставена за свързан с околната среда проект - Решение, с което се прекратява проектът и се разпорежда възстановяване на авансово изплатените суми - Потвърждаващ акт - Изтичане на срока за обжалване - Недопустимост“)
   (2008/C 171/63)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Etairia prostasias kai diacheirisis fysikou perivallontos kai agrias zoïs Arktouros (Солун, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и N. Keramidas, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: M. Konstantinidis)
   Предмет
   Отмяна на Решение E(2006) 3181 окончателен на Комисията от 6 юли 2006 г., с което, от една страна, се прекратява проект, свързан с действия по опазване в националния парк в Северен Пинд (Гърция) (Ellas — LIFE03/NAT/GR/000089), и, от друга страна, се разпорежда възстановяването на сумата, изплатена авансово на жалбоподателя на основание финансовото подпомагане от Общността, предоставено на последния в изпълнение на Решение C(2003) 2919 окончателен на Комисията от 4 септември 2003 г.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Etairia prostasias kai diacheirisis fysikou perivallontos kai agrias zoïs Arktouros понася направените от него съдебни разноски, както и тези направени от Комисията.

      (1)  ОВ C 281, 18.11.2006 г.


title: Дело C-97/11: Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Provinciale di Palermo (Италия) на 28 февруари 2011 г. — Amia Spa, в ликвидация/Provincia Regionale di Palermo

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/2

         Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Provinciale di Palermo (Италия) на 28 февруари 2011 г. — Amia Spa, в ликвидация/Provincia Regionale di Palermo
   (Дело C-97/11)
   2011/C 238/02
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione Tributaria Provinciale di Palermo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Amia Spa, в ликвидация

      Ответник: Provincia Regionale di Palermo

      Преюдициални въпроси

   В светлината на Решение по дело С-172/08 (1) може ли член 3, параграфи 26 и 31 от Закон № 549 от 28 декември 1995 г. да не се прилагат поради противоречие с член 10 от Директива 1999/31/ЕО (2), и може ли член 3, параграфи 26 и 31 от Закона № 549 от 28 декември 1995 г. да не се прилагат и поради противоречие с членове 1, 2 и 3 от Директива 2000/35/ЕО (3).

      (1)  Решение на Съда от 25 февруари 2011 г. по дело Pontina Ambiente Srl (все още непубликувано в Сборника).

      (2)  ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94.

      (3)  ОВ L 200, стр. 35; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 226.


title: Дело C-99/16: Решение на Съда (трети състав) от 18 май 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Lyon — Франция) — Jean-Philippe Lahorgue/Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux „CNB“, Conseil des barreaux européens „CCBE“, Ordre des avocats du barreau de Luxembourg (Преюдициално запитване — Свободно предоставяне на услуги — Директива 77/249/ЕИО — Член 4 — Упражняване на адвокатска професия — Устройство за достъп до частната виртуална мрежа на адвокатите (RPVA) — Устройство RPVA — Отказ за предоставяне на адвокат, вписан в адвокатска колегия на друга държава членка — Дискриминационна мярка)

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/12

         Решение на Съда (трети състав) от 18 май 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Lyon — Франция) — Jean-Philippe Lahorgue/Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux „CNB“, Conseil des barreaux européens „CCBE“, Ordre des avocats du barreau de Luxembourg
   (Дело C-99/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно предоставяне на услуги - Директива 77/249/ЕИО - Член 4 - Упражняване на адвокатска професия - Устройство за достъп до частната виртуална мрежа на адвокатите (RPVA) - Устройство RPVA - Отказ за предоставяне на адвокат, вписан в адвокатска колегия на друга държава членка - Дискриминационна мярка))
   (2017/C 239/16)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de grande instance de Lyon

      Страни в главното производство

      Молител: Jean-Philippe Lahorgue

      Ответници: Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux „CNB“, Conseil des barreaux européens „CCBE“, Ordre des avocats du barreau de Luxembourg

      в присъствието на: Ministère public

      Диспозитив

   В случаите, когато законът не изисква сътрудничество с друг адвокат, отказът на компетентните органи на държава членка да издадат устройство RPVA на адвокат, който е надлежно вписан в адвокатска колегия на друга държава членка, единствено по съображението, че този адвокат не е вписан в адвокатска колегия на първата държава членка, където желае да упражнява професията си в рамките на свободното предоставяне на услуги, представлява ограничение на свободата на предоставяне на услуги по смисъла на член 4 от Директива 77/249/ЕИО на Съвета от 22 март 1977 година относно улесняване на ефективното упражняване от адвокатите на свободата на предоставяне на услуги, тълкуван в светлината на член 56 ДФЕС и член 57, трета алинея ДФЕС. Запитващата юрисдикция е тази, която следва да провери дали с оглед на контекста, в който е направен, такъв отказ действително отговаря на целите за защита на потребителите и добро правораздаване, които биха могли да го обосноват, и дали произтичащите от него ограничения не са непропорционални спрямо тези цели.

      (1)  ОВ C 165, 10.5.2016 г.


title: Дело T-282/09: Жалба, подадена на 17 юли 2009 г. — Fédération Internationale des Logis/СХВП (Изображение на зелен квадрат)

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/40

         Жалба, подадена на 17 юли 2009 г. — Fédération Internationale des Logis/СХВП (Изображение на зелен квадрат)
   (Дело T-282/09)
   2009/C 220/84
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Fédération Internationale des Logis (Париж, Франция) (представител: B. Brisset, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението, постановено от първи апелативен състав на СХВП на 22 април 2009 г. по преписка R 1511/2008-1 и да се разреши регистрирането на заявената марка,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, изобразяваща зелен квадрат за стоки и услуги от класове 3, 18, 24, 43 и 44 — заявка № 6 468 789

      Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като конкретното и специфично изображение на зелен квадрат с изпъкнали страни се отличава по отношение на стоките и услугите, за които е поискана регистрацията, доколкото тези елементи предоставят особен аспект на марката за тези стоки и услуги.


title: Дело F-95/14: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 17 декември 2015 г. — Seigneur/ЕЦБ (Публична служба — Персонал на ЕЦБ — Членове на комитета по персонала — Възнаграждение — Заплата — Допълнително увеличение на заплатата — Полагаемост)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/92

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 17 декември 2015 г. — Seigneur/ЕЦБ
   (Дело F-95/14) (1)

   ((Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Членове на комитета по персонала - Възнаграждение - Заплата - Допълнително увеличение на заплатата - Полагаемост))
   (2016/C 048/104)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Olivier Seigneur (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, avocats)

      Ответник: Европейска централна банка (представители: E. Carlini, D. Camilleri Podestà и M. López Torres, както и B. Wägenbaur, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Изпълнителния съвет на ЕЦБ да не увеличи допълнително заплатата на жалбоподателя за 2014 г. в контекста на процедурата за годишно преразглеждане на заплатите и премиите.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Изпълнителния съвет на Европейската централна банка от 25 февруари 2014 г. да не увеличи допълнително заплатата на г-н Seigneur за 2014 г.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда Европейската централна банка да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на г-н Seigneur.

      (1)  ОВ C 421, 24.11.2014 г., стр. 63.


title: Съединени дела F-14/05 и F-20/05: Определение на Съда на публичната служба от 18 юни 2009 г. — Albert-Bousquet и др. и Johansson и др./Комисия

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/37

         Определение на Съда на публичната служба от 18 юни 2009 г. — Albert-Bousquet и др. и Johansson и др./Комисия
   (Съединени дела F-14/05 и F-20/05) (1)

   2009/C 193/62

      Език на производството: френски

   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 132, 28.5.2005 г., стр. 31 и ОВ С 171, 9.7.2005 г., стр. 27.


title: Дело C-31/17: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 23 януари 2017 г. — Sucrerie de Toury SA/Ministre de l'économie et des finances

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/21

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 23 януари 2017 г. — Sucrerie de Toury SA/Ministre de l'économie et des finances
   (Дело C-31/17)
   (2017/C 112/30)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sucrerie de Toury SA

      Ответник: Ministre de l'économie et des finances

      Преюдициални въпроси

   Прилага ли се по отношение на енергийните продукти, използвани за комбинираното производство на топло- и електроенергия, единствено възможността за освобождаване от облагане с данъци, установена с член 15, параграф 1, буква в) от Директива на Съвета от 27 октомври 2003 г. (1), или те попадат, що се отнася до частта от тези продукти, чиято консумация отговаря на произведената електроенергия, и в приложното поле на предвиденото в член 14, параграф 1, буква а) от тази директива задължение за освобождаване от облагане с данъци?

      (1)  Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка[…] на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (ОВ L 283, 2003 г., стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98).


title: Дело C-356/10: Определение на председателя на трети състав на Съда от 22 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Ирландия

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/21

         Определение на председателя на трети състав на Съда от 22 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-356/10) (1)

   2012/C 49/36
   Език на производството: английски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 246, 11.9.2010 г.


title: Дело T-325/10: Иск, предявен на 3 август 2010 г. — Iliad и др./Комисия

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/43

      Иск, предявен на 3 август 2010 г. — Iliad и др./Комисия
      (Дело T-325/10)
      ()
      (2010/C 288/82)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Iliad SA (Париж, Франция), Free infrastructure SAS (Париж) и Free SA (Париж) (представител: T. Cabot, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

                  —

                  да се обяви да допустима настоящата жалба;

                  —

                  да се отмени Решението на Европейската комисия от 30 септември 2009 г. за одобряване на публично финансиране в размер на 59 милиона евро на проекта за електронна съобщителна мрежа с много висока скорост в департамента Hauts-de-Seine, по силата на член 263 ДФЕС;

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Жалбоподателите искат отмяна на Решение C(2009) 7426 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 г. (1), с което се обявява, че компенсирането от френските власти на свързаните с предоставянето на обществена услуга разходи в размер на 59 милиона евро на обединение на предприятия за създаване и експлоатиране на електронна съобщителна мрежа с много висока скорост при пренос на данни (проект THD 92) в департамента Hauts-de-Seine не представлява държавна помощ.
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват три правни основания, изведени:

                  —

                  от нарушение на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото Комисията не е спазила нито един от четирите критерия от съдебната практика в Решение по дело Altmark (2), като е приела, че разглежданата мярка не представлява държавна помощ;

                  —

                  от нарушение на задължението за мотивиране, доколкото обжалваното решение не съдържа достатъчно елементи, позволяващи да се направи извода, че са изпълнени всички условия за прилагане на съдебната практика в Решение по дело Altmark;

                  —

                  от нарушение на задължението да се започне формалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, доколкото съвкупност от индиции, изведени от продължителността на процедурата за предварителен преглед, от документи, които показват обхвата и сложността на проверката, която трябва да се направи, и от отчасти непълното и недостатъчно съдържание на обжалваното решение показват, че Комисията е приела спорното решение въпреки факта, че е имала сериозни затруднения да прецени дали разглежданата мярка е съвместима с общия пазар.

         (1)  Държавна помощ № 331/2008 — Франция.

         (2)  Решение на Съда от 24 юли 2003 г. по дело Altmark Trans и Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Recueil, стp. I-7747).


title: Дело C-129/09: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 6 април 2009 г. — Guido Durlet, Angela Verweij, Chretien Bruninx, Hans Hoff, Michel Raeds/Région wallonne

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/18

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 6 април 2009 г. — Guido Durlet, Angela Verweij, Chretien Bruninx, Hans Hoff, Michel Raeds/Région wallonne
   (Дело C-129/09)
   2009/C 153/36
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Guido Durlet, Angela Verweij, Chretien Bruninx, Hans Hoff, Michel Raeds

      Ответник: Région wallonne

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли член 1, параграф 5 от Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (1) да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното си поле законодателство — като декрета на регион Валония от 17 юли 2008 година относно някои разрешителни, за които са налице императивни съображения от обществен интерес — което за предоставянето на разрешителни за градоустройствено планиране, екологични разрешителни и единни разрешителни, свързани с изброени в това законодателство действия и дейности, посочва само, че „са установени императивни съображения от обществен интерес“ и „ратифицира“ разрешителните, за които е посочено, че „са установени императивни съображения от обществен интерес“?

               2)

                           а)

                           Допускат ли членове 1, 5, 6, 7, 8 и 10а от Директива 85/337/ЕИО, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета (2) и Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3), правен режим, при който правото да се изпълни проект, предмет на оценка на въздействието, е предоставено със законодателен акт, неподлежащ на обжалване пред правораздавателен или друг установен със закон независим и безпристрастен орган, което да даде възможност да се обжалва по същество и от процедурна гледна точка решението за предоставяне на право да се изпълни проектът?

                           б)

                           Трябва ли член 9 от Конвенцията от Орхус за достъпа до информация, участие на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, сключена на 25 юни 1998 г. и одобрена от Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005г. (4), да се тълкува в смисъл, че задължава държавите-членки да предвидят възможността за обжалване пред правораздавателен или друг установен със закон независим и безпристрастен орган, за да може да се оспорва законността — по какъвто и да е въпрос по същество или от процедурна гледна точка, свързан както с материалноправния, така и с процесуалноправния режим по разрешаване на проектите, предмет на оценка на въздействието — на всяко решение, действие или пропуск, спрямо които се прилагат разпоредбите на член 6?

                           в)

                           От гледна точка на Конвенцията от Орхус за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, сключена на 25 юни 1998 г. и одобрена от Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005г., трябва ли член 10а от Директива 85/337/ЕИО, изменена с Директива 2003/35/ЕО, да се тълкува в смисъл, че задължава държавите-членки да предвидят възможността за обжалване пред правораздавателен или друг установен със закон независим и безпристрастен орган, за да може да се оспорва законността на всяко решение, действие или пропуск по какъвто и да е въпрос по същество или от процедурна гледна точка, свързан както с материалноправния, така и с процесуалноправния режим по разрешаване на проектите, предмет на оценка на въздействието?

      (1)  Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).

      (2)  Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година за изменение на Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на определени публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 73, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254).

      (3)  Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда, и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета — Декларация на Комисията (ОВ L 156, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 8).

      (4)  Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 година за сключване от името на Европейската общност на Конвенцията за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).


title: Дело T-230/07: Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2009 г. — Laboratorios Del Dr. Esteve/СХВП — Ester C (ESTER-E) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността ESTER-E — По-ранна фигуративна марка на Общността ESTEVE — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (станал член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/33

         Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2009 г. — Laboratorios Del Dr. Esteve/СХВП — Ester C (ESTER-E)
   (Дело T-230/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „ESTER-E“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „ESTEVE“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (станал член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2009/C 205/59
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Laboratorios Del Dr. Esteve, SA (Барселона, Испания) (представител: K. Manhaeve, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: The Ester C Company (Prescott, Аризона, Съединени американски щати) (представител: първоначално R. Bird, solicitor, впоследствие H. Wistam, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на втори апелативен състав на СХВП от 17 април 2007 г. (преписка R 737/2006-2) относно процедура па възражение между Laboratorios Del Dr. Esteve, SA и The Ester C Company.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Laboratorios Del Dr. Esteve, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 199, 25.8.2007 г.


title: Дело T-404/12: Решение на Общия съд от 19 януари 2016 г. — Toshiba/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация — Решение, прието вследствие на частичната отмяна от Общия съд на първоначалното решение — Глоби — Право на защита — Задължение за мотивиране — Равно третиране — Начален размер — Степен, в която предприятието е допринесло за нарушението)

text:
               29.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/13

         Решение на Общия съд от 19 януари 2016 г. — Toshiba/Комисия
   (Дело T-404/12) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация - Решение, прието вследствие на частичната отмяна от Общия съд на първоначалното решение - Глоби - Право на защита - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Начален размер - Степен, в която предприятието е допринесло за нарушението))
   (2016/C 078/20)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Toshiba Corp. (Токио, Япония) (представители: J. F. MacLennan, Solicitor, и A. Schulz и S. Sakellariou, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: N. Khan и F. Ronkes Agerbeek)

      Предмет

   Като главно искане — отмяна на Решение C(2012) 4381 на Комисията от 27 юни 2012 г. за изменение на Решение C(2006) 6762 окончателен от 24 януари 2007 г. относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] (понастоящем член 101 ДФЕС) и на член 53 от Споразумението за ЕИП, доколкото Mitsubishi Electric Corp. и Toshiba Corp. са адресатите на това решение (дело COMP/39.966 — Комутационни апарати с газова изолация — Глоби), в частта му, която се отнася до жалбоподателя, а при условията на евентуалност — искане за намаляване на размера на наложената на жалбоподателя глоба

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Toshiba Corp. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 343, 10.11.2012 г.


title: Дело C-129/08: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Белгия) на 31 март 2008 г. — C. Cloet и J. Cloet срещу Westvlaamse Intercommunale voor Economische Expansie, Huisvestingsbeleid en Technische Bijstand CVBA (WVI)

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/17

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Белгия) на 31 март 2008 г. — C. Cloet и J. Cloet срещу Westvlaamse Intercommunale voor Economische Expansie, Huisvestingsbeleid en Technische Bijstand CVBA (WVI)
   (Дело C-129/08)
   (2008/C 142/27)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge
   Страни в главното производство

      Ищец: C. Cloet и J. Cloet

      Ответник: Westvlaamse Intercommunale voor Economische Expansie, Huisvestingsbeleid en Technische Bijstand CVBA (WVI)
   Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли да се счита за съвместимо с общия пазар финансовото предимство, предоставено на NV Metafox от Фламандския регион/Фламандската общност чрез децентрализирания административен орган, какъвто е W.V.I., под формата на преференциална цена при покупката на промишлен терен в размер от 1 ha 82 до 74 m2, за който W.V.I. е установило цена в размер на EUR 294 394,14, определена в акта за продажба като събрана „за данъчни цели“, в сравнение с реално заплатената преференциална цена в размер на EUR 91 720,60, при положение, че въз основа на средната стойност на промишлените терени на това място реалната цена на подобен промишлен терен възлиза обичайно EUR 1 007 926,40?

               2.

               Като приема такава мярка за отчуждаване, последвана от продажбата на NV. Metafox (по-специално определяйки на NV. Metafox преференциална цена в размер на EUR 91 720,60), облагодетелства ли Фламандския регион/Фламандската общност, чрез W.V.I., предприятието, на което са предоставени по-благоприятни условия, не косвено, а като предоставя на NV. Metafox пряко икономическо предимство (а именно разликата между заплатената цена и декларираната като събрана „за данъчни цели“ в акта за продажба цена), тъй като предприятието, на което са предоставени по-благоприятни условия, не е можело да придобие тези терени при нормални пазарни условия (EUR 1 007 926,40), нито на продажна цена, декларирана като събрана „за данъчни цели“ (EUR 294 394,14)?
               Може ли, следователно, такава мярка на W.V.I. (по-конкретно продажбата на промишлен терен на реално платена преференциална цена) да бъде квалифицирана като финансово предимство, несъвместимо с член 87, параграф 1 ЕО?

               3.

               Трябва ли такава мярка и предоставеното от Фламандския регион/Фламандската общност финансово предимство да бъдат нотифицирани на Европейската комисия съгласно член 88, параграф 3 ЕО?


title: Дело C-534/16: Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 20 октомври 2016 г. — Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky/BB construct s.r.o.

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/6

         Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 20 октомври 2016 г. — Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky/BB construct s.r.o.
   (Дело C-534/16)
   (2017/C 022/09)
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Ответник: BB construct s.r.o.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли да се счита, че национална административна процедура — при която фактът, че настоящият управител на юридическо лице е бил управител на друго юридическо лице, длъжник с неизплатено данъчно задължение, представлява съгласно националната правна уредба основание за налагане на данъчна гаранция в размер до 500 000 EUR — е в съответствие с целта на член 273 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, а именно борбата срещу измамите с данъка върху добавената стойност?

               2)

               Може ли да се счита, че посочената данъчна гаранция в размер до 500 000 EUR, като наложената в главното производство, не препятства свободата на стопанска инициатива, установена в член 16, не предизвиква косвено обявяването в несъстоятелност на данъчнозадълженото лице, не представлява дискриминация по смисъла на член 21, параграф 1 и не нарушава, в контекста на събирането на ДДС, принципа ne bis in idem и принципа за недопускане на прилагане с обратно действие, установен в член 49, параграфи 1 и 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз?

      (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-74/10 P: Жалба, подадена на 9 февруари 2010 г. от European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) срещу определението на Първоинстанционния съд (шести състав) от 19 ноември 2009 г. по дело T-94/07, European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)/Комисия на Европейските общности

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/21

         Жалба, подадена на 9 февруари 2010 г. от European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) срещу определението на Първоинстанционния съд (шести състав) от 19 ноември 2009 г. по дело T-94/07, European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-74/10 P)
   2010/C 113/32
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (представител: J. Kuhbier, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да приеме, че Определение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. по дело T-94/07, EREF/Комисия на Европейските общности е нищожно,

               —

               да върне делото за ново разглеждане на шести състав на Общия съд за постановяване на решение по същество,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски за производството по обжалването.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска от Съда да приеме, че Определението на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. по дело T-94/07 е нищожно и да върне делото на Общия съд за ново разглеждане.
   Жалбоподателят оспорва изводите на Първоинстанционния съд, че неговият адвокат д-р Fouquet не е могла да го представлява пред Първоинстанционния съд и че поради това жалбата му била недопустима.
   Първоинстанционният съд приема, че тъй като д-р Fouquet била назначена за директор на EREF на 29 юни 2004 г., тя не могла повече да се смята за трета независима страна. Жалбоподателят твърди, че д-р Fouquet официално не е била назначена за директор на EREF — по белгийското право такова назначаване изисквало официална регистрация от компетентните белгийски органи. Статутът на директор на д-р Fouquet в EREF бил само формален, а не, или в много малка степен, свързан с представителни правомощия.
   Жалбоподателят твърди също, че дори ако се приеме, че позицията на д-р Fouquet като директор е имала официален характер, Първоинстанционният съд приложил неправилно критериите за преценка на статута на адвокат като трета независима страна. Първоинстанционният съд не разбрал правилно нито правното положение на представителя на EREF пред Съда, нито реалното разпределяне на задачите и задълженията между д-р Fouquet и EREF. Според германското право позицията на д-р Fouquet като директор на EREF ѝ позволявала да представлява жалбоподателя пред Съда.


title: Дело T-385/05: Решение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2009 г. — Transnáutica/Комисия (Митнически съюз — Операции на външен общностен транзит — Пратки с тютюн и етилов алкохол, предназначени за трети страни — Измама — Молба за опрощаване на вносни сборове — Член 239 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Член 905 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 — Клауза за справедливост — Наличие на особено положение — Обща гаранция)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/53

         Решение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2009 г. — Transnáutica/Комисия
   (Дело T-385/05) (1)

   (Митнически съюз - Операции на външен общностен транзит - Пратки с тютюн и етилов алкохол, предназначени за трети страни - Измама - Молба за опрощаване на вносни сборове - Член 239 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Член 905 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 - Клауза за справедливост - Наличие на особено положение - Обща гаранция)
   2009/C 267/90
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA (Matosinhos, Португалия) (представители: адв. C. Fernández Vicién, адв. I. Moreno-Tapia Rivas, адв. D. Ortigão Ramos и адв. B. Aniceto Silva)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: X. Lewis и J. Hottiaux)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение REM 05/2004 на Комисията от 6 юли 2005 година, с което се отказва възстановяването и опрощаването на някои митнически сборове.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение REM 05/2004 на Комисията от 6 юли 2005 година.

               2)

               Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 330, 24.12.2005 г.


title: Дело C-482/08: Жалба, подадена на 10 ноември 2008 г.  — Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Съвет на Европейските общности

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/15

         Жалба, подадена на 10 ноември 2008 г. — Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Съвет на Европейските общности
   (Дело C-482/08)
   (2009/C 32/24)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: V. Jackson, Agent, T. Ward, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на жалбоподателя
   Жалбоподателят иска от Съда да:

               —

               отмени Решение 2008/633/ПВР на Съвета от 23 юни 2008 година относно достъпа до Визовата информационна система (ВИС) за справки от оправомощени органи на държавите-членки и от Европол с цел предотвратяване, разкриване и разследване на терористични действия и други тежки престъпления (1),

               —

               постанови, че след отмяната на решението за достъп на полицията до ВИС разпоредбите му ще останат в сила, освен доколкото имат за последица изключването на Обединеното кралство от участие в прилагането на решението за достъп на полицията до ВИС,

               —

               осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   На Обединеното кралство е отказано правото да вземе участие в приемането на решението за достъп на полицията до ВИС поради това, че според Съвета мярката съставлява развитие на разпоредби от достиженията на правото от Шенген, в което Обединеното кралство не участва — а именно на общата визова политика. В резултат от това според Съвета Обединеното кралство нито е обвързано от решението, нито то се прилага спрямо него.
   Обединеното кралство твърди, че Съветът неправилно прави извод, че решението съставлява развитие на разпоредби от достиженията на правото от Шенген, в което Обединеното кралство не участва. Решението за достъпа на полицията до ВИС не е развитие на общата визова политика, а по-скоро мярка на полицейско сътрудничество. Нито целта, нито съдържанието на решението за достъп на полицията до ВИС имат отношение към общата визова политика. То по-скоро се отнася изцяло до обмена на информация, получена от визовите власти, с оправомощени правоприлагащи органи и Европол с цел предотвратяване, разкриване и разследване на терористични действия и други тежки престъпления. Това личи от избора на правно основание, направен от Съвета, а именно член 30, параграф 1, буква б) и член 34, параграф 2, буква в) от ДЕС.
   Ето защо отмяната на решението за достъп на полицията до ВИС се иска поради това, че изключването на Обединеното кралство от неговото приемане води до съществено процесуално нарушение и/или до нарушение на Договора по смисъла на член 35, параграф 6 ЕС.

      (1)  ОВ L 218, 13.8.2008 г., стр. 129.


title: Дело T-117/16: Жалба, подадена на 21 март 2016 г. — Isdin/EUIPO — Spirig Pharma (ERYFOTONA ACTINICA)

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/35

         Жалба, подадена на 21 март 2016 г. — Isdin/EUIPO — Spirig Pharma (ERYFOTONA ACTINICA)
   (Дело T-117/16)
   (2016/C 191/47)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Isdin, SA (Барселона, Испания) (представители: G. Macías Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal и E. Armero, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Spirig Pharma AG (Egerkingen, Швейцария)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „ERYFOTONA ACTINICA“ — Заявка за регистрация № 11 853 116

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 януари 2016 г. по преписка R 1387/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO и евентуално, другата страна в производството пред апелативния да заплати основните съдебни разноски, направени в производството пред отдела по споровете и апелативния състав на EUIPO.

      Изложени основания

               —

               Решението на апелативния състав да не спре производството представлява явна грешка в преценката, злоупотреба с власт, нарушение на правило 20, параграф 7, във връзка с правило 50, параграф 1 от Регламент № 2868/95, правило 52, параграф 1 от Регламент № 2868/95, член 75, член 76, параграф 1 и член 99, параграф 1 от Регламент № 207/2009 и нарушение на принципите на равенство през закона, на пропорционалност, на правна сигурност и на добрата администрация;

               —

               При условията на евентуалност, нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-34/10: Решение на Съда (голям състав) от 18 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Oliver Brüstle/Greenpeace eV (Директива 98/44/ЕО — Член 6, параграф 2, буква в) — Правна закрила на биотехнологичните изобретения — Получаване на прекурсорни клетки от човешки ембрионални стволови клетки — Патентоспособност — Забрана за „използване на човешки ембриони за промишлени или търговски цели“ — Понятията „човешки ембрион“ и „използване за промишлени или търговски цели“ )

text:
               10.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 362/5

         Решение на Съда (голям състав) от 18 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Oliver Brüstle/Greenpeace eV
   (Дело C-34/10) (1)

   (Директива 98/44/ЕО - Член 6, параграф 2, буква в) - Правна закрила на биотехнологичните изобретения - Получаване на прекурсорни клетки от човешки ембрионални стволови клетки - Патентоспособност - Забрана за „използване на човешки ембриони за промишлени или търговски цели“ - Понятията „човешки ембрион“ и „използване за промишлени или търговски цели“)
   2011/C 362/07
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Oliver Brüstle

      Ответник: Greenpeace eV

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 6, параграф 1 и параграф 2, буква в) от Директива 98/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 1998 година относно правната закрила на биотехнологичните изобретения (ОВ L 213, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 268) — Получаване за научни цели на прекурсорни клетки от човешки ембрионални стволови клетки в стадия на бластоциста, който вече е загубил способността си да се развие в човешко същество — Забрана за патентоване на този метод като „използване на човешки ембриони за промишлени или търговски цели“ — Понятията „човешки ембрион“ и „използване за промишлени или търговски цели“

      Диспозитив

               1.

               Член 6, параграф 2, буква в) от Директива 98/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 1998 година относно правната закрила на биотехнологичните изобретения трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           „човешки ембрион“ е всяка човешка яйцеклетка от момента на нейното оплождане, всяка неоплодена човешка яйцеклетка, в която е било имплантирано ядрото на зряла човешка клетка, и всяка неоплодена човешка яйцеклетка, която посредством партеногенеза е била стимулирана да се дели и развива,

                           —

                           националната юрисдикция следва да определи с оглед на научните достижения дали стволовата клетка, получена от човешки ембрион в стадия на бластоциста, представлява „човешки ембрион“ по смисъла на член 6, параграф 2, буква в) от Директива 98/44.

               2.

               Забраната за патентоване по отношение на използването на човешки ембриони за промишлени или търговски цели, съдържаща се в член 6, параграф 2, буква в) от Директива 98/44, се отнася и до използването за научни изследвания, като само използването за терапевтични или диагностични цели, приложимо върху човешкия ембрион и полезно за него, може да бъде предмет на патент.

               3.

               Член 6, параграф 2, буква в) от Директива 98/44 забранява патентоването на изобретение, когато техническият метод, представен за патентоване, изисква предварителното унищожаване на човешки ембриони или тяхното използване като изходен материал, независимо от стадия, на който това се случва, и дори ако в описанието на техническия метод не се посочва използването на човешки ембриони.

      (1)  ОВ C 100, 17.4.2010 г.


title: Дело C-263/15: Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 3 юни 2015 г. — Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft. и Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/23

         Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 3 юни 2015 г. — Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft. и Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Дело C-263/15)
   (2015/C 294/28)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Kúria

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft. и Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft.

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Преюдициални въпроси

               1)

               Действат ли жалбоподателите като данъчнозадължени лица при обстоятелствата по делото, предвид факта че тълкуването на член 9, параграф 1 от Директивата за ДДС (1) не изключва от обхвата на понятието „икономическа дейност“ извършваните от търговски дружества дейности, включително когато тези дружества могат да извършват по търговски начин икономическа дейност, която има допълнителен характер?

               2)

               От значение ли е за квалифицирането на жалбоподателите като данъчнозадължени лица фактът, че те извършват голяма част от инвестициите си с държавни помощи и че в рамките на експлоатацията получават приходи от такса, която има ограничен размер?

               3)

               При отрицателен отговор на втория въпрос, трябва ли да се счита, че тази „такса“ представлява насрещна престация за предоставяне на услуги и има ли пряка връзка между предоставянето на услуги и заплащането на насрещната престация?

               4)

               При експлоатацията на изградените с инвестициите обекти извършват ли жалбоподателите доставка на услуги по смисъла на тълкувания член 24 от Директивата за ДДС или тази дейност не може да се счита за доставка на услуги, тъй като представлява изпълнение на предвидени в правни норми задължения?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-84/07: Иск, предявен на 15 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/21

         Иск, предявен на 15 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-84/07)
   (2007/C 95/37)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: Γ. Ζαββός и H. Støvlbæk)

      Ответник: Република Гърция
   Искания на ищеца

               —

               да се обяви, че с посочените по-долу действия Република Гърция е нарушила задълженията, произтичащи по силата на член 3, член 4, параграф 1, буква б) и член 12 от Директива 92/51/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно втора обща система за признаване на професионално образование и обучение за допълнение на Директива 89/48/ЕИО (1);

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Според Комисията, Република Гърция отказва да разглежда и да признава определени дипломи в областта на оптиката, които са издадени от италианско образователно заведение въз основа на договор за франчайзинг, сключен с гръцко образователно заведение.
   Комисията твърди, че основният факт, който гръцките власти могат да установяват, е дали дипломата предоставя или не предоставя достъп до професията, за която се отнася, и че обстоятелството дали тази диплома е издадена въз основа на договор за франчайзинг не е релевантно за нейното признаване от страна на гръцките власти. Директива 92/51 не прави такова разграничение. Освен това Комисията твърди, че настоящият спор не засяга членове 149 и 150 от Договора ЕО, нито член 16 от гръцката Конституция, доколкото дипломите са били законно издадени от италиански образователни заведения, а не от гръцки заведения, с които първите са сключили договорите за франчайзинг за даване на квалификация.
   Поради тези основания отказът на гръцките власти да разглеждат и да признават посочените италиански дипломи нарушава членове 3 и 12 на Директива 92/51. Освен това, според мнението на Комисията, и както следва от конкретни жалби, гръцките власти са налагали на жалбоподателите, искащи признаване на получена в Италия диплома в областта на оптиката, да положат стаж за приспособяване. Комисията поддържа, че такъв стаж нарушава член 4, параграф 1, буква б) на Директива 92/51, по смисъла на който гръцките власти са длъжни да предоставят на чуждестранните кандидати правото на избор между стаж за приспособяване и изпит за правоспособност.

      (1)  ОВ L 209, 24.7.1992 г., стр. 25-45.


title: Дело C-42/14: Решение на Съда (трети състав) от 16 април 2015 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Minister Finansów/Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност — Отдаване под наем на недвижим имот — Доставка на електроенергия, топлоенергия и вода, както и събиране на отпадъците — Договори между наемодателя и доставчиците на тези стоки и услуги — Услуги, предоставяни на наемателя, които се считат за извършвани от наемодателя — Консумативни разходи — Определяне на данъчната основа — Възможност за включване на консумативните разходи в данъчната основа на услугите по отдаване под наем — Сделка, състояща се от една-единствена доставка или от няколко самостоятелни доставки)

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/11

         Решение на Съда (трети състав) от 16 април 2015 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Minister Finansów/Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie
   (Дело C-42/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Обща система на данъка върху добавената стойност - Отдаване под наем на недвижим имот - Доставка на електроенергия, топлоенергия и вода, както и събиране на отпадъците - Договори между наемодателя и доставчиците на тези стоки и услуги - Услуги, предоставяни на наемателя, които се считат за извършвани от наемодателя - Консумативни разходи - Определяне на данъчната основа - Възможност за включване на консумативните разходи в данъчната основа на услугите по отдаване под наем - Сделка, състояща се от една-единствена доставка или от няколко самостоятелни доставки))
   (2015/C 198/14)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Minister Finansów

      Ответник: Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie

      Диспозитив

               1)

               Член 14, параграф 1, член 15, параграф 1 и член 24, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2009/162/ЕС на Съвета от 22 декември 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че при отдаването под наем на недвижими имоти доставките на електроенергия, топлоенергия и вода, както и събирането на отпадъците, извършвани от трети лица в полза на наемателя, който използва пряко тези стоки и услуги, следва да се считат за извършвани от наемодателя, когато последният е сключил договорите за тези доставки и начислява на наемателя единствено направените за това разходи.

               2)

               Посочената директива трябва да се тълкува в смисъл, че отдаването под наем на недвижими имоти и съпътстващите го доставка на вода, електроенергия и топлоенергия и събиране на отпадъци следва да се считат за съставляващи няколко отделни и независими доставки, които трябва да се разглеждат отделно от гледна точка на данъка върху добавената стойност, освен ако елементите на сделката, включително тези, които указват икономическата причина за сключването на договора, са толкова тясно свързани, че обективно образуват една-единствена неделима икономическа доставка, чието разделяне на части би било изкуствено.

               3)

               Националната юрисдикция следва да направи необходимата преценка, като държи сметка за всички обстоятелства, свързани с отдаването под наем и съпътстващите го доставки, и по-специално за съдържанието на самия договор.

      (1)  ОВ C 135, 5.5.2014 г.


title: Дело C-138/13: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichts Berlin (Германия) на 19 март 2013 г. — Naime Dogan/Федерална република Германия

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/14

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichts Berlin (Германия) на 19 март 2013 г. — Naime Dogan/Федерална република Германия
   (Дело C-138/13)
   2013/C 171/28
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Berlin

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Naime Dogan

      Ответник: Федерална република Германия

      Преюдициални въпроси

               1.

               Противоречи ли член 41, параграф 1 от Допълнителния протокол от 23 ноември 1970 година за преходния период на асоциирането към Споразумението от 12 септември 1963 година за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция (по-нататък „ДП“) на въведена за първи път след влизане в сила на посочените по-горе разпоредби уредба на националното право, съгласно която първоначалното влизане на територията на [Федерална република Германия] на член на семейството на турски гражданин, който се ползва от режима по член 41, параграф 1 от ДП се обуславя от това дали преди да влезе на територията членът на семейството е доказал, че може да се изразява на немски език на елементарно ниво?

               2.

               Допуска ли член 7, параграф 2, първа алинея от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (1) посочената в първия въпрос уредба на националното право?

      (1)  ОВ L 251, стр. 12; Специално издание на български език, глава 19, том 6, стр. 164.


title: Дело T-202/15: Жалба, подадена на 23 април 2015 г. — Zitro IP/СХВП (WORLD OF BINGO)

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/45

         Жалба, подадена на 23 април 2015 г. — Zitro IP/СХВП (WORLD OF BINGO)
   (Дело T-202/15)
   (2015/C 198/62)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Zitro IP Sàrl (Люксембург, Люксембург) (представител: A. Canela Giménez, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността, съдържаща словните елементи „WORLD OF BINGO“ — заявка за регистрация № 12 669 396

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 23 февруари 2015 г. по преписка R 1899/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.