title: Дело T-416/17: Решение на Общия съд от 23 ноември 2018 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Papouis Dairies (fino) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „fino Cyprus Halloumi Cheese“ — По-ранна колективна словна марка на Европейския съюз „HALLOUMI“ — Относително основание за отказ — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EС) 2017/1001])

text:
               4.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/34

      Решение на Общия съд от 23 ноември 2018 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Papouis Dairies (fino)
      (Дело T-416/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „fino Cyprus Halloumi Cheese“ - По-ранна колективна словна марка на Европейския съюз „HALLOUMI“ - Относително основание за отказ - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EС) 2017/1001]))
      (2019/C 44/43)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Никозия, Кипър) (представители: S. Malynicz, QC, и V. Marsland, solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Gája и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Papouis Dairies Ltd (Никозия) (представител: N. Korogiannakis, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 април 2017 г. (преписка R 2759/2014-4), относно производство по възражение между Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi и Papouis Dairies.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 20 април 2017 г. (преписка R 2759/2014-4), относно производство по възражение между Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi и Papouis Dairies Ltd.

                  2)

                  Осъжда EUIPO да понесе освен собствените си разноски и разноските на Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi.

                  3)

                  Papouis Dairies понася собствените си разноски.

         (1)  ОВ C 277, 21.8.2017 г.


title: Дело T-417/17: Решение на Общия съд от 23 ноември 2018 г. — Кипър/EUIPO — Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „fino Cyprus Halloumi Cheese“ — По-ранна сертификатна словна марка на Обединеното кралство „HALLOUMI“ — Отхвърляне на възражението — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EС) 2017/1001) — Сходство на знаците)

text:
               4.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/35

      Решение на Общия съд от 23 ноември 2018 г. — Кипър/EUIPO — Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese)
      (Дело T-417/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „fino Cyprus Halloumi Cheese“ - По-ранна сертификатна словна марка на Обединеното кралство „HALLOUMI“ - Отхвърляне на възражението - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EС) 2017/1001) - Сходство на знаците))
      (2019/C 44/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Република Кипър (представители: S. Malynicz, QC, и V. Marsland, solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Gája и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Papouis Dairies Ltd (Никозия, Кипър) (представител: N. Korogiannakis, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 април 2017 г. (преписка R 2650/2014-4), относно производство по възражение между Република Кипър и Papouis Dairies.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 20 април 2017 г. (преписка R 2650/2014-4), относно производство по възражение между Република Кипър и Papouis Dairies Ltd.

                  2)

                  Осъжда EUIPO да понесе освен собствените си разноски и разноските на Република Кипър.

                  3)

                  Papouis Dairies понася собствените си разноски.

         (1)  ОВ C 277, 21.8.2017 г.


title: Дело T-458/17: Решение на Общия съд от 26 ноември 2018 г. — Shindler и др./Съвет (Жалба за отмяна — Институционално право — Оттегляне на Обединеното кралство от Съюза — Споразумение за определяне на реда и условията за оттегляне — Член 50 ДЕС — Решение на Съвета за разрешаване на започването на преговори с Обединеното кралство за сключване на посоченото споразумение — Граждани на Обединеното кралство, живеещи постоянно в друга държава — членка на Съюза — Подготвителен акт — Акт, неподлежащ на обжалване — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               4.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/35

      Решение на Общия съд от 26 ноември 2018 г. — Shindler и др./Съвет
      (Дело T-458/17) (1)

      ((Жалба за отмяна - Институционално право - Оттегляне на Обединеното кралство от Съюза - Споразумение за определяне на реда и условията за оттегляне - Член 50 ДЕС - Решение на Съвета за разрешаване на започването на преговори с Обединеното кралство за сключване на посоченото споразумение - Граждани на Обединеното кралство, живеещи постоянно в друга държава — членка на Съюза - Подготвителен акт - Акт, неподлежащ на обжалване - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
      (2019/C 44/45)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Италия) и останалите 12 жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение към решението (представител: J. Fouchet, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и R. Meyer)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС, Евратом) от 22 май 2017 година на Съвета на Европейския съюз за разрешаване на започването на преговори с Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия относно споразумение, с което се определят редът и условията за оттеглянето му от Европейския съюз (документ XT 21016/17), включително приложението към това решение, определящо указанията за водене на преговорите относно посоченото споразумение (документ XT 21016/17 ADD 1 REV 2)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Липсват основания за произнасяне по молбата за встъпване на Европейската комисия.

                  3)

                  Осъжда г-н Harry Shindler и останалите жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение, да заплатят собствените си съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

                  4)

                  Осъжда Комисията да заплати собствените си съдебни разноски във връзка с молбата за встъпване.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело T-493/17: Решение на Общия съд от 29 ноември 2018 г. — WL/ERCEA (Публична служба — Договорно наети служители — Административно разследване — Удължаване на срока за изпитване — Подготвителен акт — Уволнение — Уведомяване за уволнението по електронната поща — Срок за обжалване по административен ред — Момент, от който срокът започва да тече — Недопустимост — Спазване на съществените процесуални правила — Решение за уволнение в края на срока за изпитване — Прекъсване на връзките на доверие — Отговорност — Искане за провеждане на съдебно заседание, направено в жалбата и непотвърдено в съответствие с член 6, параграф 2 от Процедурния правилник)

text:
               4.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/36

      Решение на Общия съд от 29 ноември 2018 г. — WL/ERCEA
      (Дело T-493/17) (1)

      ((Публична служба - Договорно наети служители - Административно разследване - Удължаване на срока за изпитване - Подготвителен акт - Уволнение - Уведомяване за уволнението по електронната поща - Срок за обжалване по административен ред - Момент, от който срокът започва да тече - Недопустимост - Спазване на съществените процесуални правила - Решение за уволнение в края на срока за изпитване - Прекъсване на връзките на доверие - Отговорност - Искане за провеждане на съдебно заседание, направено в жалбата и непотвърдено в съответствие с член 6, параграф 2 от Процедурния правилник))
      (2019/C 44/46)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: WL (представител: F. Elia, avocat)

         Ответник: Изпълнителна агенция на Европейския съвет за научни изследвания (представители: F. Sgritta и M. Chacón Mohedano, подпомагани от de A. Dal Ferro, avocat)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, първо, за отмяна на решението на ERCEA за уволнение, съобщено на жалбоподателката устно на 10 януари 2017 г., за незабавно възстановяване на трудовото правоотношение, за осъждане на ERCEA да изплати цялото трудово възнаграждение за междувременно изминалия период; второ, за отмяна на решението на ERCEA от 28 октомври 2016 г., за продължаване на изпитателният срок на жалбоподателката и да се приеме за установено, че от 1 ноември 2016 г. този изпитателен срок не съществува; трето, за отмяна на актовете, съставени в административно разследване, осъществено от Службата за разследвания и дисциплинарни въпроси на Комисията (IDOC) и на доклада за това разследване от 7 ноември 2016 г. и осъждане на ERCEA да заличи административното разследване от информационната система за управление на персонала и от всяка друга база данни, съществуваща в институциите на Европейския съюз; четвърто, за отмяна на решението за уволнение с дата 22 декември 2016 г., получено от жалбоподателката на 24 януари 2017 г., незабавното възстановяване на трудовото правоотношение и осъждане на ERCEA да изплати обезщетение за претърпените вреди, състоящо се от възнагражденията, дължими от датата на уволнението до публикуването на решението, или, ако не бъде възстановена на работа, за осъждане на ERCEA да ѝ заплати обезщетение за вредите, състоящи се в загубата на трудовите възнаграждения до края на срока на договора (януари 2018 г.), равняващи се на 39 000,00 EUR; и пето, при всяко положение за осъждане на ERCEA да заплати на жалбоподателката обезщетение в размер на 300 000,00 EUR или друга, по-голяма или по-малка сума, определена по справедливост, за сериозното увреждане на имиджа и на личната и професионална репутация на жалбоподателката.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда WL да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 318, 25.9.2017 г.


title: Дело C-831/18 P: Жалба, подадена на 21 декември 2018 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 24 октомври 2018 г. по дело T-29/17, RQ/Комисия

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/30

      Жалба, подадена на 21 декември 2018 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 24 октомври 2018 г. по дело T-29/17, RQ/Комисия
      (Дело C-831/18 P)
      (2019/C 65/38)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J.-P. Keppenne, J. Baquero Cruz)

         Друга страна в производството: RQ

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (седми разширен състав) от 24 октомври 2018 г. по дело T-29/17 в частта, в която отменя Решение C(2016) 1449 окончателен на Комисията от 2 март 2016 г. относно искане за отнемане на съдебния имунитет на RQ,

                  —

                  да се отхвърли жалбата за отмяна на ответника пред Общия съд на Европейския съюз и да се постанови окончателно решение по въпросите, които са предмет на настоящата жалба, или, ако етапът на производството не позволява на Съда да реши спора, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  да се осъди жалбоподателят в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски, направени от Комисията, както в първоинстанционното, така и в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Комисията изтъква три основания за жалбата си:

                  1.

                  Първо: Комисията обратно на Общия съд счита, че решението за отнемане на имунитета не представлява увреждащ акт за жалбоподателя и че поради това не може да бъде предмет на жалба за отмяна. Щом приемало жалбата за допустима, съдебното решение било опорочено от грешка при прилагане на правото.

                  2.

                  Второ: Комисията счита, че обжалваното съдебно решение неправилно тълкува правото на изслушване, закрепено в член 41, параграф 2, буква а) от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като се основава на погрешно тълкуване и неправилно прилагане на член 4, параграф 3 от ДЕС (принцип на лоялно сътрудничество) и на общия принцип на взаимно доверие между органите на Съюза и органите на държавите членки.

                  3.

                  Трето: Комисията счита, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че с поведението си Комисията не е зачела в достатъчна степен правото на жалбоподателя да бъде изслушан.


title: Дело T-122/18: Определение на Общия съд от 14 декември 2018 г. — Lidl Stiftung/EUIPO — Shimano Europe (PRO)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/47

      Определение на Общия съд от 14 декември 2018 г. — Lidl Stiftung/EUIPO — Shimano Europe (PRO)
      (Дело T-122/18) (1)

      (2019/C 65/62)
      Език на производството: английски
      Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело T-777/17: Жалба, подадена на 23 ноември 2017 г. — Pan/EUIPO — Entertainment One UK (TOBBIA)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/61

         Жалба, подадена на 23 ноември 2017 г. — Pan/EUIPO — Entertainment One UK (TOBBIA)
   (Дело T-777/17)
   (2018/C 022/82)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Xianhao Pan (Рим, Италия) (представител: M. Oliva, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Entertainment One UK Ltd (Лондон, Обединено кралство)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „TOBBIA“ — заявка за регистрация № 11 775 509

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 14 септември 2017 г. по преписка R 1776/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени изцяло обжалваното решение.

      Изложени основания

               —

               Липса на мотиви, нарушаване на метода за оценяване на връзката между марките, както и липса на оценка по отношение на преценяването на вероятността от объркване на марките;

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) във връзка с член 53, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-721/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 27 декември 2017 г. — Sebastien Vollmer, Vera Sagalov/Swiss Global Air Lines AG

text:
               9.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/8

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 27 декември 2017 г. — Sebastien Vollmer, Vera Sagalov/Swiss Global Air Lines AG
   (Дело C-721/17)
   (2018/C 123/12)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Sebastien Vollmer, Vera Sagalov

      Ответник: Swiss Global Air Lines AG

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли право на обезщетение съгласно член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) да е налице и когато поради закъснение с под три часа при пристигане пътник изпуска директен свързващ полет, което води до закъснение с три и повече часа в крайния пункт на пристигане, но двата полета са извършени от различни въздушни превозвачи?

               2)

               Може ли право на обезщетение съгласно член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 да е налице и когато отделните въздушни превозвачи са част от едно и също корпоративно обединение?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (OB L 46, 17.2.2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-122/18: Иск, предявен на 14 февруари 2018 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               9.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/13

         Иск, предявен на 14 февруари 2018 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-122/18)
   (2018/C 123/19)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Gattinara и C. Zadra)

      Ответник: Италианска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е гарантирала и като продължава да не гарантира, че органите на публичната администрация не допускат превишаване на сроковете от 30 или 60 календарни дни за погасяването на търговските си задължения, Италианската република не е изпълнила задълженията си по силата на Директива 2011/7/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година относно борбата със забавяне на плащането по търговски сделки (ОВ L 48, стр. 1), и по-специално, задълженията по член 4 от посочената директива,

               —

               да се осъди Италианска република да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Данните, с които разполага Комисията и които се основават на информация, предоставена от Италианската република в досъдебната процедура, сочат, че 30-дневните или 60-дневните сроковете за плащане, посочени в член 4 от Директива 2011/7/ЕС относно борбата със забавяне на плащането, се превишават не от отделни органи, а от цели категории органи на публичната администрация, не по повод на отделна търговска сделка, а като средно забавяне на плащанията по отношение на всички сделки, сключени от посочените административни органи, и — на последно място — не за определен период от време, а постоянно, считано от септември 2014 г. до предявяването на настоящия иск. Ето защо Комисията приема за доказано продължаваното и системно неизпълнение на член 4 от Директивата.


title: Дело T-166/15: Решение на Общия съд от 27 февруари 2018 г. — Gramberg/EUIPO — Mahdavi Sabet (Калъф за мобилен телефон) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ калъф за мобилен телефон — Оповестяване на промишления дизайн — Член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 — Доказателства, представени за първи път пред Общия съд)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/18

         Решение на Общия съд от 27 февруари 2018 г. — Gramberg/EUIPO — Mahdavi Sabet (Калъф за мобилен телефон)
   (Дело T-166/15) (1)

   ((Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ калъф за мобилен телефон - Оповестяване на промишления дизайн - Член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 - Доказателства, представени за първи път пред Общия съд))
   (2018/C 134/24)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Claus Gramberg (Есен, Германия) (представители: първоначално S. Kettler, впоследствие F. Klopmeier и G. Becker, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Sorouch Mahdavi Sabet (Париж, Франция)

      Предмет

   Жалба срещу решението на трети апелативен състав на EUIPO от 13 януари 2015 г. (преписка R 460/2013-3), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни г-н Gramberg и г-н Mahdavi Sabet

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение на трети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 13 януари 2015 г. (преписка R 460/2013-3).

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3)

               Осъжда EUIPO да понесе собствените си разноски, както и разноските, направени от г-н Claus Gramberg, включително необходимите разходи, направени за производството пред апелативния състав на EUIPO.

      (1)  ОВ C 198, 15.6.2015 г.


title: Дело T-85/16: Решение на Общия съд от 1 март 2018 г. — Shoe Branding Europe/EUIPO — adidas (Две успоредни ивици върху обувка) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, състояща се от две успоредни ивици върху обувка — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща три успоредни ивици върху обувка — Относително основание за отказ — Увреждане на репутацията — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/42

         Решение на Общия съд от 1 март 2018 г. — Shoe Branding Europe/EUIPO — adidas (Две успоредни ивици върху обувка)
   (Дело T-85/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, състояща се от две успоредни ивици върху обувка - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща три успоредни ивици върху обувка - Относително основание за отказ - Увреждане на репутацията - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
   (2018/C 142/54)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Белгия) (представител: J. Løje, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Lukošiūtė)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: adidas AG (Herzogenaurach, Германия) (представители: I. Fowler и I. Junkar, solicitors)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 26 ноември 2015 г. (преписка R 3106/2014-2), постановено в производство по възражение със страни adidas и Shoe Branding Europe

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Shoe Branding Europe BVBA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 136, 18.4.2016 г.


title: Дело T-438/16: Решение на Общия съд от 1 март 2018 г. — Altunis/EUIPO — Hotel Cipriani (CIPRIANI) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка CIPRIANI — По-ранна словна марка на Европейския съюз HOTEL CIPRIANI — Реално използване на по-ранната марка — Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [нов член 47, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на стоките и услугите — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (нов член 8, параграф 1, буква б)от Регламент 2017/1001))

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/43

         Решение на Общия съд от 1 март 2018 г. — Altunis/EUIPO — Hotel Cipriani (CIPRIANI)
   (Дело T-438/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка CIPRIANI - По-ранна словна марка на Европейския съюз HOTEL CIPRIANI - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [нов член 47, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките и услугите - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (нов член 8, параграф 1, буква б)от Регламент 2017/1001)))
   (2018/C 142/56)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda (Фуншал, Португалия) (представители: A. Vanzetti, S. Bergia и G. Sironi, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Hotel Cipriani Srl (Венеция, Италия) (представители: първоначално P. Cantrill, solicitor, и B. Brandreth, barrister, впоследствие B. Brandreth, A. Poulter и P. Brownlow, solicitors)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 юни 2016 г. (преписка R 1889/2015-4), постановено в производство по възражение със страни Hotel Cipriani и Altunis-Trading, Gestão e Serviços

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 343, 19.9.2016 г.


title: Дело C-301/16 P: Решение на Съда (втори състав) от 28 февруари 2018 г. — Европейска комисия/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (Обжалване — Търговска политика — Дъмпинг — Внос на слънцезащитно стъкло с произход от Китай — Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Член 2, параграф 7, букви б) и в) — Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика — Понятие за „значително нарушение, пренесено от предишната система на непазарна икономика“ по смисъла на член 2, параграф 7, буква в), трето тире — Данъчни облекчения)

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/4

         Решение на Съда (втори състав) от 28 февруари 2018 г. — Европейска комисия/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
   (Дело C-301/16 P) (1)

   ((Обжалване - Търговска политика - Дъмпинг - Внос на слънцезащитно стъкло с произход от Китай - Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Член 2, параграф 7, букви б) и в) - Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика - Понятие за „значително нарушение, пренесено от предишната система на непазарна икономика“ по смисъла на член 2, параграф 7, буква в), трето тире - Данъчни облекчения))
   (2018/C 142/05)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: L. Flynn и T. Maxian Rusche)

      Друга страна в производството: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (представители: Y. Melin и V. Akritidis, avocats)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (представители: A. Bochon, avocat и R. MacLean, solicitor)

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 16 март 2016 г., Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Комисия (T-586/14, EU:T:2016:154).

               2)

               Връща делото на Общия съд на Европейския съюз.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 270, 25.7.2016 г.


title: Дело C-47/18: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien (Австрия), постъпило на 26 януари 2018 г. — Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej — Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad/Stephan Riel, в качеството на синдик на Alpine Bau GmbH, дружество в производство по несъстоятелност

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/29

         Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien (Австрия), постъпило на 26 януари 2018 г. — Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej — Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad/Stephan Riel, в качеството на синдик на Alpine Bau GmbH, дружество в производство по несъстоятелност
   (Дело C-47/18)
   (2018/C 142/39)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Wien

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej — Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad

      Ответник: Stephan Riel, в качеството на синдик на Alpine Bau GmbH, дружество в производство по несъстоятелност

      Преюдициални въпроси

      Въпрос 1:

   Трябва ли член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (наричан по-нататък „Регламент № 1215/2012“ (1)) да се тълкува в смисъл, че предвиденият в австрийското право кредиторски установителен иск е свързан с несъстоятелността по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) от Регламент № 1215/2012 и следователно не попада в материалния обхват на този регламент?

      Въпрос 2а (само при утвърдителен отговор на въпрос 1):

   Може ли член 29, параграф 1 от Регламент № 1215/2012 да се прилага по аналогия към свързани искове, които попадат в приложното поле на Регламент № 1346/2000?

      Въпрос 2б (само при отрицателен отговор на въпрос 1 или утвърдителен отговор на въпрос 2а):

   Трябва ли член 29, параграф 1 от Регламент № 1215/2012 да се тълкува в смисъл, че са налице искове с един и същ предмет и между същите страни, когато кредиторът, в случая жалбоподателят, който е предявил (по същество) идентично вземане в австрийското главно производство по несъстоятелност и в полското вторично производство по несъстоятелност, но това вземане е оспорено (в по-голямата му част) от съответния синдик, предяви искове за установяване на вземания в определен размер към масата на несъстоятелността първо в Полша, срещу местния синдик във вторичното производство по несъстоятелност, а след това в Австрия, срещу синдика в главното производство по несъстоятелност — в случая ответникът?

      Въпрос 3а:

   Трябва ли член 41 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (наричан по-нататък „Регламент № 1346/2000“ (2)) да се тълкува в смисъл, че изискването за посочване на „естеството на вземането […], датата на възникване и размера“ е изпълнено, когато, както в случая, в писменото си изявление за предявяване на вземането в главното производство по несъстоятелност кредиторът със седалище в държава членка, различна от държавата на образуване на производството, в случая жалбоподателят,

               a)

               се ограничи да опише вземането и да посочи конкретна сума, но без да посочи дата на възникване (например „вземане на подизпълнителя JSV Slawomir Kubica за извършване на пътно-строителни работи“);

               б)

               но въпреки че в самото изявление за предявяване на вземането не е посочена дата на възникване на вземането, всъщност тя може да бъде установена от представените в приложение към изявлението документи (например предвид датата на представената фактура)?

      Въпрос 3б:

   Трябва ли член 41 от Регламент № 1346/2000 да се тълкува в смисъл, че допуска прилагането на национални разпоредби, които в конкретния случай са по-благоприятни за предявилия вземането кредитор със седалище в държава членка, различна от държавата на образуване на производството, например по отношение на изискването за посочване на дата на възникване на вземането?

      (1)  ОВ L 351, 2012 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 160, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143.


title: Дело T-93/18: Жалба, подадена на 19 февруари 2018 г. — International Skating Union/Комисия

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/55

         Жалба, подадена на 19 февруари 2018 г. — International Skating Union/Комисия
   (Дело T-93/18)
   (2018/C 142/72)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: International Skating Union (Лозана, Швейцария) (представител: J.-F. Bellis, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на Комисията от 8 декември 2017 г. по приписка AT.40208 — International Skating Union’s Eligibility rules и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага осем основания.

               1.

               Според първото основание логиката, на която почива оспорваното решение, е опорочена от съществено противоречие.

               2.

               Според второто основание правилата на жалбоподателя за избираемост нямат за предмет да ограничат конкуренцията.

               3.

               Според третото основание правилата на жалбоподателя за избираемост нямат за резултат ограничаване на конкуренцията.

               4.

               Според четвъртото основание решението на жалбоподателя да не одобри кънки дербито в Дубай през 2014 г. попада извън обхвата на член 101 ДФЕС, защото това решение е преследвало легитимна цел в съответствие с етичния кодекс на жалбоподателя, който забранява всякакви форми на подкрепа на залаганията.

               5.

               Според петото основание във всеки случай решението на жалбоподателя да не одобри кънки дербито в Дубай през 2014 г. попада извън териториалния обхват на член 101 ДФЕС.

               6.

               Според шестото основание твърдението, че правилата на Спортния арбитражен съд утвърждават твърдените ограничения на конкуренцията, е неоснователно.

               7.

               Според седмото основание Комисията е надхвърлила правомощията си, налагайки на жалбоподателя мерки, които нямат връзка с установяването на нарушение.

               8.

               Според осмото основание налагането на периодични имуществени санкции е лишено от всякакво правно основание.


title: Дело T-95/18: Иск, предявен на/Жалба, подадена на 12 февруари 2018 г. — Gollnisch/Парламент

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/55

         Иск, предявен на/Жалба, подадена на 12 февруари 2018 г. — Gollnisch/Парламент
   (Дело T-95/18)
   (2018/C 142/73)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец/Жалбоподател: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Франция) (представител: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на ищеца/жалбоподателя

   Ищецът/Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               annuler la décision du Bureau du Parlement européen en date du 23 octobre 2017, référencée PE 610.437/BUR/Decision, telle que notifiée par la lettre du Président du Parlement européen du 1er décembre référencée D 318700 et rejetant la réclamation de M. Gollnisch en appel des Questeurs contre la décision du Secrétaire général;

               —

               annuler ensemble la décision du Secrétaire général du Parlement européen en date du 1er juillet 2016, notifiée le 6, portant „qu’un montant de 275 984,23 euros aurait été indûment versé en faveur de M. Bruno Gollnisch“ et ordonnant à l’ordonnateur compétent et au comptable de l’institution de procéder au recouvrement de cette somme;

               —

               annuler ensemble la notification et les mesures d’exécution de la décision précitée contenues dans la lettre du Directeur général des Finances du 6 juillet 2016, réf. D 201920;

               —

               annuler ensemble la note de débit no 2016-914 signée du même directeur général des finances à la date du 5 juillet 2016;

               —

               attribuer au requérant la somme de 50 000 euros en réparation du préjudice moral résultant tout-à-la fois des accusations infondées émises avant toute conclusion d’enquête, de l’atteinte portée à son image, du trouble très important occasionné dans sa vie personnelle et politique par la décision attaquée, et de la somme considérable de travail qu’il a été contraint de consacrer à ces procédures;

               —

               lui attribuer également la somme de 28 000 euros au titre des frais exposés pour la rétribution de ses conseils, la préparation du présent recours, les coûts de copie et de dépôt dudit recours et des pièces y annexées;

               —

               condamner le Parlement européen aux entiers dépens.

      Основания и основни доводи

   À l’appui du recours, la partie requérante invoque deux moyens dirigés spécifiquement contre la décision du Bureau.

               1.

               Premier moyen, tiré de plusieurs violations des formes substantielles que la partie défenderesse aurait commises lors de l’adoption de la décision attaquée. Selon la partie requérante, la procédure ayant conduit à l’adoption de la décision attaquée viole le droit de la partie requérante à voir sa cause entendue par une instance impartiale. La partie défenderesse aurait également violé ses droits de la défense. La décision attaquée se fonderait ensuite sur une déclaration inexacte du représentant des Questeurs et sa motivation serait insuffisante, dans la mesure où elle ne répondrait pas à plusieurs des griefs soulevés par la partie requérante.

               2.

               Deuxième moyen, tiré d’une dénaturation des faits ayant amené à l’adoption de la décision attaquée.

         La partie requérante soulève également les moyens qu’elle a formés à l’encontre de la décision du Secrétaire général querellée devant le Bureau du Parlement, en ce que ce dernier aurait maintenu la décision attaquée, sans tenir correctement compte des arguments avancés par la partie requérante.

               1.

               Premier moyen, tiré des vices affectant la procédure ayant abouti à l’adoption de la décision du Secrétaire général, afférents à l’incompétence du Secrétaire général, à une violation des droits de la défense, à une inversion de la charge de la preuve, à une insuffisance de motivation, ainsi qu’à l’atteinte aux principes de sécurité juridique et de confiance légitime.

               2.

               Deuxième moyen, tiré d’une atteinte aux droits civiques des assistants parlementaires, du traitement discriminatoire mis en œuvre à l’encontre de la partie requérante, d’un détournement de pouvoir, d’une atteinte à l’indépendance des députés et d’une méconnaissance du rôle des assistants parlementaires locaux, ainsi que d’une violation du principe de proportionnalité.


title: Дело T-104/18: Жалба, подадена на 22 февруари 2018 г. — Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/57

         Жалба, подадена на 22 февруари 2018 г. — Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA
   (Дело T-104/18)
   (2018/C 142/74)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Donostia-San Sebastián, Испания) (представители: P. Palacios Pesquera и M. Rius Coma, abogados)

      Ответник: Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да приеме за допустими настоящата жалба и изложените в нея основания;

               —

               да уважи изложените основания и в резултат от това да отмени обжалваното решение, като обяви, че не следва да се възстановяват сумите, които съответстват на изпълнените от TECNALIA задачи;

               —

               да осъди REA да заплати съдебните разноски в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу решението, прието в рамките на състезателното производство за възстановяване на помощта, предоставена по проект FP7-SME-2013-605879-FOODWATCH grant agreement. В основата на решението за отмяна на споразумението за отпускане на помощ по проекта FoodWatch е твърденият пропуск ответникът да бъде уведомен за съществуването на проекта BreadGuard, който според REA е много сходен с проекта FoodWatch от гледна точка на цели, методология на работа и очаквани резултати.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от липсата на мотиви на обжалваното решение, тъй като оневиняващите обстоятелства, изтъкнати от TECNALIA в рамките на състезателното производство по разследване, не са били взети предвид.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на съдържанието на приложение II към Споразумението за отпускане на помощ по проекта FoodWatch, тъй като ответникът не е съобщил имената на независимите експерти, подписали експертизите, на които се основава обжалваното решение, възпрепятствайки по този начин отвода им от страна на TECNALIA.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на принципа на виновна отговорност, тъй като ответникът не е взел предвид степента на участие на TECNALIA в извършването на твърдените деяния.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушението на принципа на законност, като се има предвид правилното изпълнение на проектите и липсата на нарушение или неизпълнение от страна на TECNALIA на поетите задължения.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като не е взета предвид степента на виновност на всеки един от участниците в твърдяното нарушение.


title: Дело C-558/16: Решение на Съда (втори състав) от 1 март 2018 г. (преюдициално запитване от Kammergericht Berlin — Германия) — производство, образувано по искане на Doris Margret Lisette Mahnkopf (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Регламент (ЕС) № 650/2012 — Наследства и европейско удостоверение за наследство — Приложно поле — Възможност за отбелязване на дела на преживелия съпруг в европейското удостоверение за наследство)

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/9

         Решение на Съда (втори състав) от 1 март 2018 г. (преюдициално запитване от Kammergericht Berlin — Германия) — производство, образувано по искане на Doris Margret Lisette Mahnkopf
   (Дело C-558/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Регламент (ЕС) № 650/2012 - Наследства и европейско удостоверение за наследство - Приложно поле - Възможност за отбелязване на дела на преживелия съпруг в европейското удостоверение за наследство))
   (2018/C 142/12)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Kammergericht Berlin

      Страна в главното производство

   Doris Margret Lisette Mahnkopf

      В присъствието на: Sven Mahnkopf

      Диспозитив

   Член 1, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 650/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 година относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на решения и приемането и изпълнението на автентични актове в областта на наследяването и относно създаването на европейско удостоверение за наследство, трябва да се тълкува в смисъл, че в приложното поле на този регламент попада национална разпоредба като разглежданата в главното производство, в която при смърт на единия от съпрузите се предвижда фиксирано разпределение на придобитото по време на брака чрез увеличение на наследствения дял на преживелия съпруг.

      (1)  ОВ C 30, 30.1.2017 г.


title: Дело T-6/17: Решение на Общия съд от 7 март 2018 г. — Equivalenza Manufactory/EUIPO — ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „BLACK LABEL BY EQUIVALENZA“ — По-ранна международна фигуративна марка „LABELL“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Прилика на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/48

         Решение на Общия съд от 7 март 2018 г. — Equivalenza Manufactory/EUIPO — ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA)
   (Дело T-6/17) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „BLACK LABEL BY EQUIVALENZA“ - По-ранна международна фигуративна марка „LABELL“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Прилика на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
   (2018/C 142/64)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Equivalenza Manufactory, SL (Барселона, Испания) (представители: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal и E. Armero Lavie, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и M. del Mar Baldares)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: ITM Entreprises SA (Париж, Франция)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 11 октомври 2016 г. по преписка R 690/2016-2, постановено в производство по възражение със страни ITM Entreprises и Equivalenza Manufactory

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за интелектуална собственост (EUIPO) от 11 октомври 2016 г. по преписка R 690/2016-2.

               2)

               EUIPO понася освен направените от нея съдебни разноски и тези на Equivalenza Manufactory, SL, възникнали в хода на производството пред Общия съд.

      (1)  ОВ C 63, 27.2.2017 г.


title: Дело C-89/18: Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 8 февруари 2018 г. — A/Udlændinge- og Integrationsministeriet

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/33

         Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 8 февруари 2018 г. — A/Udlændinge- og Integrationsministeriet
   (Дело C-89/18)
   (2018/C 142/44)
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Østre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: А

      Ответник: Udlændinge- og Integrationsministeriet

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли — в случай че са въведени „нови ограничения“ за събиране на семейството по отношение на съпрузи, които ограничения prima facie нарушават клаузата „standstill“ по член 13 от Решение № 1/80 (Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране от 19 септември 1980 година относно развитието на асоциирането, във връзка със Споразумението за асоцииране от 12 септември 1963 година между Европейската икономическа общност и Турция) и са обосновани със съображения за „успешна интеграция“, признати от Съда на ЕС в решение от 12 април 2016 г. по дело C-561/14, Genc
                   (1), вж. също решение от 10 юли 2014 г. по дело C-138/13, Dogan
                   (2), EU:C:2014:2066 — правило като това по член 9, параграф 7 от датския Закон за чужденците (Udlændingeloven) — което inter alia налага като общо условие, за да се допусне събиране на семейството на лице, гражданин на трета държава с разрешение за пребиваване в Дания, и съпруга/ата му, двойката да има по-голяма връзка с Дания, отколкото с Турция — да се счита за „обосновано от императивно съображение от общ интерес, подходящо […] да гарантира осъществяването на преследваната законна цел и [ненадхвърлящо] необходимото за нейното постигане“?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен и с оглед на това се приеме, че изискването за връзка по принцип е подходящо да гарантира постигането на целта за интеграция, може ли, без да се засягат проверката относно ограничението и изискването за пропорционалност:

                           (i)

                           да се прилага практика, при която, когато съпругът/ата с разрешение за пребиваване в държавата членка (референтното лице) е пристигнал/а за първи път в Дания на възраст от 12-13 или повече години, при преценката относно връзката на референтното лице с държавата членка значителна тежест се придава на следното: дали лицето е имало или период на дългосрочно законно пребиваване от около 12 години в държавата членка, или период на пребиваване и стабилна заетост в държавата членка, през който период му се е налагало в значителна степен да осъществява контакти и да общува с колеги и клиенти на езика на държавата членка и който период е продължил без значително прекъсване за поне четири-пет години, или период на пребиваване и стабилна заетост, през който период не му се е налагало в значителна степен да осъществява контакти и да общува с колеги и клиенти на езика на държавата членка и който период е продължил без значителни прекъсвания за поне седем-осем години,

                           (ii)

                           да се прилага практика, при която обстоятелството, че референтното лице е запазило значителна връзка с държавата си по произход чрез чести или дълготрайни посещения в нея, има тежест като доказателство за неизпълнение на изискването за връзка, докато краткосрочните периоди на престой за ваканция или обучение нямат такава тежест при предоставянето на разрешение,

                           (iii)

                           да се прилага практика, при която т.нар. положение „брак, развод и повторен брак“ има голяма тежест като доказателство за неизпълнение на изискването за връзка?

      (1)  Решение на Съда от 12 април 2016 г., ECLI:EU:C:2016:247.

      (2)  Решение на Съда от 10 юли 2014 г., ECLI:EU:C:2014:2066.


title: Дело C-3/17: Решение на Съда (шести състав) от 28 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Sporting Odds Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása (Преюдициално запитване — Свободно предоставяне на услуги — Член 56 ДФЕС — Член 4, параграф 3 ДЕС — Харта на основните права на Европейския съюз — Ограничения — Хазартни игри — Национална правна уредба — Организиране на някои видове хазартни игри от държавата — Изключителни права — Концесионен режим за други видове игри — Изискване за лиценз — Административна санкция)

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/11

         Решение на Съда (шести състав) от 28 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Sporting Odds Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása
   (Дело C-3/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно предоставяне на услуги - Член 56 ДФЕС - Член 4, параграф 3 ДЕС - Харта на основните права на Европейския съюз - Ограничения - Хазартни игри - Национална правна уредба - Организиране на някои видове хазартни игри от държавата - Изключителни права - Концесионен режим за други видове игри - Изискване за лиценз - Административна санкция))
   (2018/C 142/15)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sporting Odds Limited

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása

      Диспозитив

               1)

               Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че по принцип допуска двойствен режим за организиране на пазара на хазартни игри, при който някои хазартни игри попадат в обхвата на режима на държавен монопол, а други — в обхвата на концесионния и лицензионен режим за организирането на хазартни игри, стига запитващата юрисдикция да установи, че правната уредба, която ограничава свободното предоставяне на услуги, действително преследва, последователно и систематично, изтъкнатите от съответната държава членка цели.

               2)

               Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална норма като разглежданата в главното производство, съгласно която лиценз за организирането на онлайн хазартни игри се издава единствено за организатори на хазартни игри, които по силата на концесия стопанисват казино, намиращо се на територията на страната, доколкото тази норма не е необходимо условие за постигане на поставените цели и съществуват свързани с по-малко ограничения мерки за постигането им.

               3)

               Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска законодателство като разглежданото в главното производство, установяващо концесионен и лицензионен режим за организирането на онлайн хазартни игри, доколкото то съдържа норми, които са дискриминационни по отношение на установените в други държави членки оператори, или норми, които не са дискриминационни, но са прилагани непрозрачно или така, че да възпрепятстват или затруднят подаването на оферти от някои установени в други държави членки кандидати.

               4)

               Член 56 ДФЕС и член 4, параграф 3 ДЕС във връзка с членове 47 и 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национално законодателство като разглежданото в главното производство, което не предвижда служебна проверка на пропорционалността на мерките, ограничаващи свободното предоставяне на услуги по смисъла на член 56 ДФЕС, и възлага тежестта за доказване на страните в производството.

               5)

               Член 56 ДФЕС във връзка с членове 47 и 48 от Хартата на основните права трябва да се тълкува в смисъл, че държавата членка, която е въвела ограничителна правна уредба, трябва да представи доказателствата, удостоверяващи наличието на цели, годни да обосноват пречка пред гарантирана в Договора за функционирането на ЕС основна свобода и пропорционалността ѝ, като в противен случай националният съд трябва да може да изведе всички произтичащи от този пропуск последици.

               6)

               Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не може да се установи, че държавата членка не е изпълнила задължението си да обоснове ограничителна мярка, тъй като не е представила анализ на последиците от тази мярка към момента на въвеждането ѝ в националното законодателство или към момента на проверката ѝ от националния съд.

               7)

               Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска санкция като тази в главното производство, наложена за нарушение на националното законодателство, установяващо концесионен и лицензионен режим за организирането на хазартни игри, когато това законодателство се окаже в противоречие с този член.

      (1)  ОВ C 112, 10.4.2017 г.


title: Дело T-126/18: /Жалба, подадена на 27 февруари 2018 г. — Van Haren Schoenen/Комисия

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/65

         /Жалба, подадена на 27 февруари 2018 г. — Van Haren Schoenen/Комисия
   (Дело T-126/18)
   (2018/C 142/83)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: van Haren Schoenen BV (Валвейк, Нидерландия) (представители: S. De Knop, B. Natens, A. Willems и M. Meulenbelt, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца/жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за недопустима,

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/2232 на Комисията от 4 декември 2017 година за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам, произведени от някои производители износители в Китайската народна република и Виетнам, и за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз по съединени дела C-659/13 и C-34/14,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Нарушение на член 5, параграфи 1 и 2 ДЕС поради липса на правно основание за приемането на оспорвания регламент. При условията на евентуалност жалбоподателите изтъкват нарушение на принципа на институционалното равновесие по смисъла на член 13, параграф 2 ДЕС.

               2.

               Нарушение на член 266 ДФЕС, тъй като не били взети необходимите мерки за изпълнение на решението от 4 февруари 2016 г., C&J Clark International (C-659/13 и C-34/14, EU:C:2016:74).

               3.

               Нарушение на член 1, параграф 1 и на член 10, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/1036 (1) и на принципа на правна сигурност вследствие на въвеждането на антидъмпингови мита върху стоки, допуснати за свободно обращение.

               4.

               Нарушение на член 21 от Регламент (ЕС) 2016/1036, тъй като антидъмпинговите мита били въведени, без да бъде извършена нова преценка на интереса на Съюза. Според жалбоподателя при всички обстоятелства било очевидно погрешно да се приеме, че въвеждането на антидъмпинговите мита било в интерес на Съюза.

               5.

               Нарушение на член 5, параграфи 1 и 4 ДЕС, тъй като бил приет правен акт, с който се надхвърляло необходимото за постигане на неговата цел.

      (1)  Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (OB L 176, 30.6.2016г., стр. 21).


title: Дело T-139/18: Жалба, подадена на 21 февруари 2018 г. — Avio/Комисия

text:
               23.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/68

         Жалба, подадена на 21 февруари 2018 г. — Avio/Комисия
   (Дело T-139/18)
   (2018/C 142/87)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Avio SpA (Рим, Италия) (представители: G. Roberti, G. Bellitti и I. Perego, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               по същество, да отмени Решение на Комисията C(2016) 4621 окончателен от 20 юли 2016 г. относно разрешение по член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия, за концентрацията „ASL/Arianespace“, преписка COMP/M.7724,

               —

               като мярка за събиране на доказателствата да разпореди на Комисията на основание членове 88, 89 и член 91, буква б) от Процедурния правилник, да представи документите, посочени в Раздел III от настоящата жалба,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбата е срещу Решение на Комисията C(2016) 4621 окончателен от 20 юли 2016 г. относно разрешение по член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия, за концентрацията „ASL/Arianespace“, преписка COMP/M.7724, публикувано в неповерителната си версия на 11 декември 2017 г.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Комисията е допуснала явна грешка в преценката, непълнота на разследването и на мотивите, тъй като не е анализирала правилно опасността от отстраняване на конкуренти от пазара на изстрелващите устройства, с които оперира Arianespace, по-специално с оглед на капацитета, стимулите и антиконкурентните последици,

               2.

               Комисията е допуснала явна грешка в преценката като не е поискала поемане на задължения във връзка с пазара на изстрелващите устройства, с които оперира Arianespace, конкретно с оглед на последствията за конкуренцията, свързани с конфликта на интереси в Arianespace и опасността от обмен на чувствителна информация между Arianespace и ASL.


title: Дело T-124/17: Определение на Общия съд от 5 март 2018 г. — Estamede/ЕЦБ (Извъндоговорна отговорност — Икономическа и парична политика — ЕЦБ — Преструктуриране на гръцкия публичен дълг — Участие на гръцки публичен орган, който управлява пенсионен фонд на инженерите и предприемачите в гражданското строителство — Липса на личен интерес или прехвърлено право на обезщетение — Неспазване на изискванията за форма — Явна недопустимост)

text:
               30.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/35

         Определение на Общия съд от 5 март 2018 г. — Estamede/ЕЦБ
   (Дело T-124/17) (1)

   ((Извъндоговорна отговорност - Икономическа и парична политика - ЕЦБ - Преструктуриране на гръцкия публичен дълг - Участие на гръцки публичен орган, който управлява пенсионен фонд на инженерите и предприемачите в гражданското строителство - Липса на личен интерес или прехвърлено право на обезщетение - Неспазване на изискванията за форма - Явна недопустимост))
   (2018/C 152/44)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon (Estamede) (Атина, Гърция) (представител: P. Miliarakis, avocat)

      Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: A. Koutsoukou и K. Laurinavičius, подпомагани от H.-G. Kamann, avocat)

      Предмет

   Искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение на претърпените от Eniaios Foreas Koinonikis Asfalisis (EFKA) вреди и по-конкретно от неговия отдел за инженерите и предприемачите в гражданското строителство Tameio Syntaxeon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon (TSMEDE) (Tomeis Michanikon Ergolipton Dimosion Ergon), както и от неговите членове, които са се пенсионирали впоследствие, по-специално в резултат от приемането от страна на ЕЦБ на решение 2012/153/ЕС от 5 март 2012 година относно допустимостта на търгуеми дългови инструменти, емитирани или изцяло гарантирани от Република Гърция в контекста на предложението на Република Гърция за обмен на дълг (ОВ L 77, 2012 г. ,стр. 19), както и в резултат от приемането на други мерки от страна на ЕЦБ, свързани с преструктурирането на гръцкия публичен дълг

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска като явно недопустим.

               2)

               Осъжда Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon (Estamede)да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 151, 15.5.2017 г.


title: Дело T-196/17: Определение на Общия съд от 9 март 2018 г. — Naftogaz of Ukraine/Комисия (Жалба за отмяна — Вътрешен пазар на природен газ — Директива 2009/73/ЕО — Решение на Комисията за промяна на условията за освобождаване от правилата на Съюза по отношение на условията за експлоатация на газопровода OPAL във връзка с достъпа на трети лица и тарифната уредба — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               30.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/36

         Определение на Общия съд от 9 март 2018 г. — Naftogaz of Ukraine/Комисия
   (Дело T-196/17) (1)

   ((Жалба за отмяна - Вътрешен пазар на природен газ - Директива 2009/73/ЕО - Решение на Комисията за промяна на условията за освобождаване от правилата на Съюза по отношение на условията за експлоатация на газопровода OPAL във връзка с достъпа на трети лица и тарифната уредба - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
   (2018/C 152/45)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: NJSC Naftogaz of Ukraine (Киев, Украйна) (представители: D. Mjaaland, A. Haga, M. Krakowiak и P. Grzejszczak, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: Y. G. Marinova, O. Beynet и K. Herrmann)

      Предмет

   Искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2016) 6950 окончателен на Комисията от 28 октомври 2016 г. относно преразглеждане на условията за дерогация по отношение на газопровода OPAL, признати по силата на Директива 2003/55/ЕО, от правилата относно достъпа на трети лица и тарифната уредба

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Липсват основания за произнасяне по молбите за встъпване.

               3)

               NJSC Naftogaz of Ukraine понася собствените си съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

               4)

               Naftogaz of Ukraine, Комисията, OPAL Gastransport GmbH & Co. KG, Gazprom Eksport LLC и Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. понасят собствените си съдебни разноски във връзка с молбите за встъпване.

      (1)  ОВ C 151, 15.5.2017 г.


title: Дело C-8/18: Преюдициално запитване от Vilniaus apygardos teismas (Литва), постъпило на 3 януари 2018 г. — TE, UD, YB, ZC/Luminor Bank AB

text:
               30.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/2

         Преюдициално запитване от Vilniaus apygardos teismas (Литва), постъпило на 3 януари 2018 г. — TE, UD, YB, ZC/Luminor Bank AB
   (Дело C-8/18)
   (2018/C 152/03)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Vilniaus apygardos teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: TE, UD, YB, ZC

      Ответник: Luminor Bank AB

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли физическо лице, което преди датата 1 ноември 2007 г., определена в член 70 oт Директива 2004/39/EО (1), е придобило деривативен финансов инструмент от банка, използвайки средства, заети от същата банка въз основа на предоставено обезпечение в полза на банката, да се счита за потребител съгласно правото на Европейския съюз, при положение че член 3, параграф 3, буква г) oт Директива 2011/83/EС (2) относно правата на потребителите предвижда, че тази директива не се прилага за договори „за финансови услуги“?

               2)

               Може ли физическо лице, което преди датата 1 ноември 2007 г., определена в член 70 oт Директива 2004/39/EО, е придобило деривативен финансов инструмент от банка, използвайки средства, заети от същата банка въз основа на предоставено обезпечение в полза на банката, да се счита за непрофесионален клиент и непрофесионален инвеститор във финансови инструменти по правото на Съюза, и ако случаят е такъв, трябва ли разпоредбите от правото на Съюза, установяващи задължения за информиране на потребителите и забраняващи конфликтите на интереси, когато банка предлага и продава финансов инструмент, каквито са разпоредбите в Директиви 2003/6/EО (3), 2003/71/EО (4), 2001/34/EО (5), Регламент (EО) № 809/2004 (6), Директивата MiFID II (7) и други правила от правото на Съюза, защитаващи правата на потребителите на финансови услуги, да се приложат по настоящото дело?

               3)

               Трябва ли Директива 2003/6/EО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) да се тълкува в смисъл, че неразкриването на факта, че лицето, предоставящо финансовия инструмент, няма разрешение да предоставя финансови услуги, неразкриването на съществена информация в проспект и в приложението към него, както и наличието на потенциален конфликт на интереси по отношение на лицето, предоставящо финансовия инструмент, може при сключването на договори, свързани с финансовия инструмент, да има пряко въздействие (в определена насока) върху цената на съответните финансови инструменти, и че другата страна по договора следователно има право да изисква тези договори да бъдат обявени за недействителни или изменени, или да ѝ бъде платено обезщетение за претърпените вреди?

      (1)  Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (OВ L 145, 2004 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 247).

      (2)  Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 г. относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (OB L 304, 2011 г., стр. 64).

      (3)  Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (OB L 96, 2003г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 5, стр. 210).

      (4)  Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване, и за изменение на Директива 2001/34/ЕО (ОВ L 345, 2003 г., стр. 64; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 23).

      (5)  Директива 2001/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 май 2001 година относно допускането на ценни книжа до официална регистрация на фондова борса и относно информацията, която подлежи на публикуване (ОВ L 184, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 43).

      (6)  Регламент (ЕО) № 809/2004 на Комисията от 29 април 2004 година относно прилагането на Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на информацията, съдържаща се в проспектите, както и формата, включването чрез препратка и публикуването на подобни проспекти и разпространяването на реклами (OВ L 149, 2004 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 60).

      (7)  Директива 2014/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година относно пазарите на финансови инструменти и за изменение на Директива 2002/92/ЕО и Директива 2011/61/ЕС (ОВ L 173, 2014 г., стр. 349).


title: Дело C-26/18: Преюдициално запитване от Hessisches Finanzgericht (Германия), постъпило на 16 януари 2018 г. — Federal Express Corporation, Deutsche Niederlassung/Hauptzollamt Frankfurt am Main

text:
               30.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/3

         Преюдициално запитване от Hessisches Finanzgericht (Германия), постъпило на 16 януари 2018 г. — Federal Express Corporation, Deutsche Niederlassung/Hauptzollamt Frankfurt am Main
   (Дело C-26/18)
   (2018/C 152/04)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Hessisches Finanzgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Federal Express Corporation, Deutsche Niederlassung

      Ответник: Hauptzollamt Frankfurt am Main

      Преюдициални въпроси

               1)

               Изисква ли вносът по смисъла на член 2, параграф 1, буква г) и член 30 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) въведената на територията на Съюза стока да бъде включена в икономическия оборот на Съюза, или е достатъчно да е налице само опасност за това?
               Ако вносът изисква стоката да бъде включена в икономическия оборот на Съюза:

               2)

               Налице ли е включване на въведена на територията на Съюза стока в икономическия оборот на Съюза, когато в нарушение на митническото законодателство стоката не е поставена в режим по смисъла на член 61, първа алинея от Директивата, или първоначално въз основа на нарушението на митническото законодателство е поставена в такъв режим, но по-късно престава да бъде в обхвата на приложение на този режим, или в случай на митническо нарушение включването в икономическия оборот на Съюза изисква да може да се приеме, че въз основа на това митническо нарушение стоката е включена в икономическия оборот на Съюза на данъчната територия на държавата членка, в която е извършено нарушението, и може да бъде предмет на потребление или ползване?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправки в OB L 74, 2011 г., стр. 3, OB L 89, 2011 г., стр. 26, OB L 249, 2012 г., стр. 15, OB L 269, 2014 г., стр. 4 и ОВ L 323, 2015 г., стр. 31).


title: Дело C-93/18: Преюдициално запитване от Court of Appeal in Northern Ireland (Обединено кралство), постъпило на 9 февруари 2018 г. — Ermira Bajratari/Secretary of State for the Home Department

text:
               30.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/14

         Преюдициално запитване от Court of Appeal in Northern Ireland (Обединено кралство), постъпило на 9 февруари 2018 г. — Ermira Bajratari/Secretary of State for the Home Department
   (Дело C-93/18)
   (2018/C 152/16)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal in Northern Ireland

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ermira Bajratari

      Ответник: Secretary of State for the Home Department

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли с доходи от работа, която съгласно националното право е незаконна, да се докаже изцяло или отчасти притежаване на достатъчно средства по член 7, параграф 1, буква б) от Директивата за гражданите (1)?

               2.

               При утвърдителен отговор, могат ли условията по член 7, параграф 1, буква б) да бъдат изпълнени, ако работата се счита за несигурна единствено поради незаконния ѝ характер?

      (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело C-98/18: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 12 февруари 2018 г. — T. Boer & Zonen BV/Staatssecretaris van Economische Zaken

text:
               30.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/15

         Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 12 февруари 2018 г. — T. Boer & Zonen BV/Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Дело C-98/18)
   (2018/C 152/18)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: T. Boer & Zonen BV

      Ответник: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Преюдициален въпрос

   Следва ли разпоредбите в приложение III, раздел I, глава VII, точки 1 и 3 от Регламент № 853/2004 (1) да се тълкуват в смисъл, че месото трябва да бъде охладено в самата кланица, поради което натоварването на месото в хладилно превозно средство може да започне едва след като то е достигнало температура от максимум 7 oC, или охлаждането на месото може да бъде извършено и в хладилното превозно средство, доколкото не се напуска територията на кланицата?

      (1)  Регламент (EО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (ОВ 2004, L 139, стр. 55; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 71).


title: Дело T-390/16: Решение на Общия съд от 20 март 2018 г. — Grupo Osborne/EUIPO — Ostermann („DONTORO dog friendship“) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „DONTORO dog friendship“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Допълващ характер на стоките и услугите — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               30.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/29

         Решение на Общия съд от 20 март 2018 г. — Grupo Osborne/EUIPO — Ostermann („DONTORO dog friendship“)
   (Дело T-390/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „DONTORO dog friendship“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Допълващ характер на стоките и услугите - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
   (2018/C 152/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Grupo Osborne, SA (Ел Пуерто де Санта Мария, Испания) (представител: J. M. Iglesias Monravá, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Ivanauskas)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Daniel Ostermann (Лайпциг, Германия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 28 април 2016 г. (преписка R 2002/2015-1), постановено в производство по възражение между Grupo Osborne и M. Ostermann

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Grupo Osborne, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 364, 3.10.2016 г.


title: Дело C-49/18: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Испания), постъпило на 26 януари 2018 г. — Carlos Escribano Vindel/Ministerio de Justicia

text:
               30.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/6

         Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Испания), постъпило на 26 януари 2018 г. — Carlos Escribano Vindel/Ministerio de Justicia
   (Дело C-49/18)
   (2018/C 152/08)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Страни в главното производство

      Ищец: Carlos Escribano Vindel

      Ответник: Ministerio de Justicia

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли основният принцип на правото на Съюза за недопускане на всяка форма на дискриминация да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като предвидената в член 31, първо от Ley 39/2010, de 22 de diciembre, de Presupuestos Generales del Estado (Закон 39/2010 от 22 декември 2010 г. за общия държавен бюджет за 2011 г.), предвиждаща различен процент намаление на трудовите възнаграждения, който се оказва по-обременителен за съдиите, получаващи най-ниски възнаграждения, тъй като ги задължава да понесат по-голяма тежест в подкрепа на публичните разходи (принцип на недопускане на дискриминация)?

               2)

               Трябва ли основният принцип на правото на Европейския съюз за гарантиране на независимостта на съдебната власт посредством възнаграждение, което е справедливо, стабилно и съответстващо на изпълняваните от съдиите функции, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като предвидената в член 31, първо от Ley 39/2010, de 22 de diciembre, de Presupuestos Generales del Estado (Закон 39/2010 от 22 декември 2010 г. за общия държавен бюджет за 2011 г.), която не отчита естеството на техните функции, професионалния им стаж и важността на изпълняваните от тях задачи и предполага именно съдиите, получаващи най-ниски възнаграждения, да поемат по-голяма тежест в подкрепа на публичните разходи (принцип на независимост на съдебната власт)?


title: Дело C-115/18: Преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Saint-Brieuc — Chambre détachée de Guingamp (Франция), постъпило на 12 февруари 2018 г. — Procureur de la République/Tugdual Carluer и др.

text:
               30.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/17

         Преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Saint-Brieuc — Chambre détachée de Guingamp (Франция), постъпило на 12 февруари 2018 г. — Procureur de la République/Tugdual Carluer и др.
   (Дело C-115/18)
   (2018/C 152/21)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal correctionnel de Saint-Brieuc — Chambre détachée de Guingamp

      Страни в главното производство

      Обвинител: Procureur de la République

      Подсъдими: Tugdual Carluer, Yann Latouche, Dominique Legeard, Thierry Leleu, Dimitri Pinschof, Brigitte Plunian, Rozenn Marechal

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместим ли е с принципа на предпазните мерки европейският регламент [(ЕО) № 1107/2009] (1), при положение че не предвижда точно определение на това какво представлява активно вещество, оставяйки на заявителя възможността да избере какво да посочи като активно вещество в своя продукт и като му предоставя възможността да насочи цялото досие по заявката си само към едно вещество, макар пуснатият от него на пазара краен продукт да съдържа няколко вещества?

               2)

               Гарантирано ли е спазването на принципите на предпазните мерки и на безпристрастност при издаването на разрешение за пускане на пазара, когато изпитванията, анализите и оценките, необходими за разглеждане на досието, са извършени само от заявителите, които могат да бъдат пристрастни при представянето му, без да се извършва никакъв независим насрещен анализ?

               3)

               Гарантирано ли е спазването на принципите на предпазните мерки и на безпристрастност при издаването на разрешение за пускане на пазара, без да бъдат публикувани докладите относно заявленията за разрешение под предлог опазване на промишлената тайна?

               4)

               Съвместим ли е с принципа на предпазните мерки европейският регламент [(ЕО) №o1107/2009], при положение че не отчита разнообразието от активни вещества и тяхната съвместна употреба, по-специално след като в него не се предвижда никакъв конкретен и пълен анализ на европейско равнище на кумулирането на активни вещества в рамките на един и същ продукт?

               5)

               Съвместим ли е с принципа на предпазните мерки европейският регламент [(ЕО) № 1107/2009 от 21 октомври 2009 г.], при положение че в глави 3 и 4 той освобождава от извършване на анализи за токсичност (генотоксичност, преглед на канцерогенността, преглед на нарушенията на функциите на ендокринната система, …) пестицидните продукти в техните търговски формулации, в които са пуснати на пазара и влияят на изложените на въздействието им потребители и околната среда, като налага извършването само на общи изпитвания, които винаги се осъществяват от заявителя?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, стр. 1).


title: Дело T-688/13: Определение на Общия съд от 26 февруари 2018 г. — Deloitte Consulting/Комисия

text:
               30.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/59

         Определение на Общия съд от 26 февруари 2018 г. — Deloitte Consulting/Комисия
   (Дело T-688/13) (1)

   (2018/C 152/69)
   Език на производството: английски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 93, 29.3.2014 г.


201805250221897452018/C 200/115502016CJC20020180611BG01BGINFO_JUDICIAL2018041291022Дело C-550/16: Решение на Съда (втори състав) от 12 април 2018 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag — Нидерландия) — A, S/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Преюдициално запитване — Право на събиране на семейството — Директива 2003/86/ЕО — Член 2, буква е) — Понятието „непридружено малолетно или непълнолетно лице“ — Член 10, параграф 3, буква а) — Право на бежанеца да се събере с родителите си — Бежанец, който е бил на възраст под 18 години в момента, когато влиза на територията на държава членка и подава молбата за убежище, но който е пълнолетен в момента, когато е прието решението, предоставящо му убежище, и когато подава заявление за събиране на семейството — Релевантна дата за преценката дали става въпрос за непридружено малолетно или непълнолетно лице)
 ---documentbreak--- C2002018BG920120180412BG001192102Решение на Съда (втори състав) от 12 април 2018 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag — Нидерландия) — A, S/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Дело C-550/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Право на събиране на семейството — Директива 2003/86/ЕО — Член 2, буква е) — Понятието „непридружено малолетно или непълнолетно лице“ — Член 10, параграф 3, буква а) — Право на бежанеца да се събере с родителите си — Бежанец, който е бил на възраст под 18 години в момента, когато влиза на територията на държава членка и подава молбата за убежище, но който е пълнолетен в момента, когато е прието решението, предоставящо му убежище, и когато подава заявление за събиране на семейството — Релевантна дата за преценката дали става въпрос за непридружено малолетно или непълнолетно лице)“2018/C 200/11Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Den Haag

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: A, S

      Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Диспозитив

   Член 2, буква е) във връзка с член 10, параграф 3, буква а) от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството трябва да се тълкува в смисъл, че трябва да се квалифицира като „малолетно или непълнолетно лице“ по смисъла на тази разпоредба гражданинът на трета страна или лицето без гражданство, който/което е на възраст под 18 години в момента на влизането си на територията на държава членка и подаването на молбата си за убежище в тази държава, но по време на процедурата по предоставяне на убежище навършва пълнолетие и впоследствие получава статут на бежанец.
   (
         1
      )	ОВ C 38, 6.2.2017 г.


201805250631897112018/C 200/457562016TC20020180611BG01BGINFO_JUDICIAL20180425363611Дело T-756/16: Решение на Общия съд от 25 април 2018 г. — Euro Castor Green/EUIPO — Netlon France (Непрегледно оградно пано) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ оградно пано — По-ранен промишлен дизайн на Общността — Основание за обявяване на недействителност — Оповестяване на по-ранния промишлен дизайн — Липса на новост — Липса на оригиналност — Членове 5 и 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 6/2002)
 ---documentbreak--- C2002018BG3610120180425BG0045361361Решение на Общия съд от 25 април 2018 г. — Euro Castor Green/EUIPO — Netlon France (Непрегледно оградно пано)
   (Дело T-756/16) (
         1
      )
   „(Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ оградно пано — По-ранен промишлен дизайн на Общността — Основание за обявяване на недействителност — Оповестяване на по-ранния промишлен дизайн — Липса на новост — Липса на оригиналност — Членове 5 и 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 6/2002)“2018/C 200/45Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Euro Castor Green (Баньоле, Франция) (представител: B Lafont, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Netlon France (Сент Солв, Франция) (представител: C. Berto, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решение на трети апелативен състав на EUIPO от 11 август 2016 г. (преписка R 754/2014-3), постановено в производство за обявяване на недействителност между Netlon France и Euro Castor Green

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Euro Castor Green да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 6, 9.1.2017 г.


201805250301897032018/C 200/232272017CJC20020180611BG01BGINFO_JUDICIAL20180412181811Дело C-227/17: Решение на Съда (десети състав) от 12 април 2018 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Medtronic GmbH/Finanzamt Neuss (Преюдициално запитване — Регламент (ЕИО) № 2658/87 — Митнически съюз и обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Подпозиции 9021 10 10, 9021 10 90 и 9021 90 90 — Система за фиксиране на гръбначния стълб — Регламент за изпълнение (ЕС) № 1214/2014)
 ---documentbreak--- C2002018BG1810120180412BG0023181181Решение на Съда (десети състав) от 12 април 2018 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Medtronic GmbH/Finanzamt Neuss
   (Дело C-227/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Регламент (ЕИО) № 2658/87 — Митнически съюз и обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Подпозиции 9021 10 10, 9021 10 90 и 9021 90 90 — Система за фиксиране на гръбначния стълб — Регламент за изпълнение (ЕС) № 1214/2014)“2018/C 200/23Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Medtronic GmbH

      Ответник: Finanzamt Neuss

      Диспозитив

   Комбинираната номенклатура в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменена с Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1754 на Комисията от 6 октомври 2015 г., трябва да се тълкува в смисъл, че класирането на системи за фиксиране на гръбначния стълб като обсъжданите в главното производство в подпозиция 9021 90 90 от Комбинираната номенклатура е изключено, когато тези системи могат да бъдат класирани в друга подпозиция от позиция 9021 от Комбинираната номенклатура. Евентуалното класиране на тези системи в подпозиция 9021 10 10 или в подпозиция 9021 10 90 от Комбинираната номенклатура зависи от характеризиращата ги основна функция, която запитващата юрисдикция следва да определи, като вземе предвид обективните характеристики и свойства на такива системи, както и тяхното предназначение и конкретна употреба.
   (
         1
      )	ОВ C 249, 31.7.2017 г.


201806150741955322018/C 231/382422018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180418303121Дело T-242/18: Жалба, подадена на 18 април 2018 г. — VV/Комисия
 ---documentbreak--- C2312018BG3010120180418BG0038301312Жалба, подадена на 18 април 2018 г. — VV/Комисия
   (Дело T-242/18)2018/C 231/38Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: VV (представител: F. Moyse, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени решението от 19 юни 2017 г. , и ако това е необходимо, на акта, с който се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя по административен ред на 18 януариr 2018 г.;

            —

            да осъди ответника да заплати съдените разноски.

      Основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на решението на конкурсната комисия за конкурса на общо основание EPSO/AD/322/16 — Администратори в областта на одита (AD 5/AD 7) (ОВ 2016, C 171A, стр. 1) той да не бъде допуснат до посочения конкурс, тъй като не e удостоверил с диплома завършено висше образование с продължителност на обучението най-малко три години в областите, посочени в обявата за посочения конкурс.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

            1.

            Първото основание е изведено от недостатъчни мотиви на обжалваното решение.

            2.

            Второто основание е изведено от грешки в преценката, допуснати от конкурсната комисия при оценяването на данните, съдържащи се във формуляра за кандидатстване на жалбоподателя. Според жалбоподателя конкурсната комисия не е спазила обявлението за конкурса, като е преценила, че жалбоподателят няма необходимото за допускане до конкурса завършено висше образование с продължителност на обучението най-малко три години, удостоверено с диплома.


201806150711955172018/C 231/276762016TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180515232311Дело T-676/16: Решение на Общия съд от 15 май 2018 г. — Wirecard/EUIPO (mycard2go) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „mycard2go“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001]])
 ---documentbreak--- C2312018BG2310120180515BG0027231231Решение на Общия съд от 15 май 2018 г. — Wirecard/EUIPO (mycard2go)
   (Дело T-676/16) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „mycard2go“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001]])“2018/C 231/27Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Wirecard AG (Ашхайм, Германия) (представител: A. Bayer, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 21 юли 2016 г. (преписка R 280/2016-4) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „mycard2go“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Wirecard AG да понесе съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 410, 7.11.2016 г.


201806150291954902018/C 231/076852017CJC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL201712067711Дело C-685/17 P: Жалба, подадена на 6 декември 2017 г. от Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 26 септември 2017 г. по дело T-84/16 — Banca Monte dei Paschi di Siena SpA и Banca Widiba SpA/EUIPO
 ---documentbreak--- C2312018BG710120171206BG00077171Жалба, подадена на 6 декември 2017 г. от Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 26 септември 2017 г. по дело T-84/16 — Banca Monte dei Paschi di Siena SpA и Banca Widiba SpA/EUIPO
   (Дело C-685/17 P)2018/C 231/07Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподатели: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (представители: L. Trevisan, D. Contini, avvocati)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   С определение от 17 май 2018 г. Съдът (десети състав) постанови, че жалбата е недопустима.