title: Дело T-758/16: Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Crédit agricole/ЕЦБ Обща икономическа и парична политика — Пруденциален надзор върху кредитните институции — Член 4, параграф 1, буква г) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 — Изчисляване на отношението на ливъридж — Отказ на ЕЦБ да разреши на жалбоподателя да изключи при изчисляване на отношението на ливъридж експозициите, отговарящи на определени условия — Член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013 — Дискреционни правомощия на ЕЦБ — Грешки при прилагане на правото — Явна грешка в преценката

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/45

      Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Crédit agricole/ЕЦБ
      (Дело T-758/16) (1)

      (Обща икономическа и парична политика - Пруденциален надзор върху кредитните институции - Член 4, параграф 1, буква г) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 - Изчисляване на отношението на ливъридж - Отказ на ЕЦБ да разреши на жалбоподателя да изключи при изчисляване на отношението на ливъридж експозициите, отговарящи на определени условия - Член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013 - Дискреционни правомощия на ЕЦБ - Грешки при прилагане на правото - Явна грешка в преценката)
      (2018/C 328/60)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Crédit agricole SA (Монруж, Франция) (представители: A. Champsaur и A. Delors, avocats)

         Ответник: Европейска Централна Банка (представители: K. Lackhoff, R. Bax, G. Bassani и C. Olivier, подпомагани от H.-G. Kamann и F. Louis, avocats)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Република Финландия (представител: S. Hartikainen)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение ECB/SSM/2016 -969500TJ5KRTCJQWXH05/165 на ЕЦБ от 24 август 2016 г., прието въз основа на член 4, параграф 1, буква г) и член 10 от Регламент (EС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции, (ОВ L 287, 2013 г., стр. 63) и член 429, параграф 14 от Регламент (EС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1, поправки ОВ L 208, 2013 г., стр. 68 и ОВ L 321, 2013 г., стр. 6)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/165 на Европейската централна банка (EЦБ) от 24 август 2016 г.

                  2)

                  Осъжда ЕЦБ да заплати съдебните разноски.

                  3)

                  Република Финландия понася собствените си разноски.

         (1)  ОВ C 6, 9.1.2017 г.


title: Дело T-468/18: Жалба, подадена на 31 юли 2018 г. — NSC Holding/EUIPO — Ibercondor Barcelona (CONDOR SERVICE, NSC)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/55

      Жалба, подадена на 31 юли 2018 г. — NSC Holding/EUIPO — Ibercondor Barcelona (CONDOR SERVICE, NSC)
      (Дело T-468/18)
      (2018/C 328/75)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: NSC Holding GmbH & Cie. KG (Хамбург, Германия) (представител: M. Eichhorst, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Ibercondor Barcelona SA (Барселона, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „CONDOR SERVICE, NSC“ — заявка за регистрация № 15 292 675

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 28 май 2018 г. по преписка R 2440/2017-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати разноските, включително направените в хода на производството по обжалване пред EUIPO,

            при условията на евентуалност:

                  —

                  да върне преписката на ответника за ново независимо разглеждане.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-612/16: Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — PS/ЕИБ (Публична служба — Персонал на ЕИБ — Социална сигурност — Трудова злополука — Пълна и трайна инвалидност — Професионален произход на заболяването — Осигурителна схема за трудови злополуки и професионални заболявания — Вноски в пенсионноосигурителна схема — Задължение за полагане на грижа — Отговорност — Неимуществена вреда)

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/14

      Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — PS/ЕИБ
      (Дело T-612/16) (1)

      ((Публична служба - Персонал на ЕИБ - Социална сигурност - Трудова злополука - Пълна и трайна инвалидност - Професионален произход на заболяването - Осигурителна схема за трудови злополуки и професионални заболявания - Вноски в пенсионноосигурителна схема - Задължение за полагане на грижа - Отговорност - Неимуществена вреда))
      (2018/C 341/24)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: PS (представители: N. Lhoëst и G. Cludts, адвокати)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: първоначално T. Gilliams, E. Raimond и G. Faedo, впоследствие T. Gilliams и G. Faedo, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за присъждане на обезщетение за вреди, които ищецът твърди, че е претърпял от ноември 2013 г. насам.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда PS да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 371, 10.10.2016 г. (делото първоначално е заведено пред Съда на публичната служба на Европейския съюз с номер F-42/16, а на 1 септември 2016 г. е прехвърлено в Общия съд на Европейския съюз).


title: Дело C-418/18 P: Жалба, подадена на 26 юни 2018 г. от European Citizens' Initiative One of Us срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав състав) на 23 април 2018 г. по дело T-561/14, European Citizens' Initiative One of Us and others/Европейска комисия

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/5

      Жалба, подадена на 26 юни 2018 г. от European Citizens' Initiative One of Us срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав състав) на 23 април 2018 г. по дело T-561/14, European Citizens' Initiative One of Us and others/Европейска комисия
      (Дело C-418/18 P)
      (2018/C 341/06)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: European Citizens' Initiative One of Us (представители: P. Diamond, Barrister, R. Kiska, Solicitor)

         Други страни в производството: Република Полша, Европейска комисия, Европейски парламент, Съвет на европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени решението Общия съд от 23 април 2018 г. по дело T-561/14,

                  —

                  да отмени Съобщение COM(2014) 355 окончателен на Комисията от 28 май 2014 г.,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

      Първо, Общият съд е приложил неправилно член 117 ДЕС в светлината на член 11, параграф 4 ДЕС, член 24 ДФЕС и Регламент 211/2011 (1) Всяка свобода на преценка на Комисията трябва да бъде съобразена с целите на Европейска гражданска инициатива. В решението си Общият съд не е взел предвид волята на законодателя в основата на регламента и съответно е превърнал последния в мъртва буква.
      Второ, Общият съд неправилно не е констатирал, че в Съобщение COM(2014) 355 окончателен (2) Комисията не е изложила своите правни и политически заключения поотделно, както го изисква Регламент (ЕС) № 211/2011.
      Трето, Общият съд не е извършил достатъчно задълбочена проверка на Съобщение COM(2014) 355 окончателен на Комисията. Общият съд е извършил ограничена проверка, по-специално за допусната явна грешка в преценката.
      Четвърто, при всяко положение, дори проверката, извършена от Общия съд, да е правилна (което не е така), същият не е посочил, че съображенията, изложени от Комисията в Съобщение COM(2014) 355 окончателен, са издържали проверката за допусната явна грешка в преценката. Комисията по-специално не е приложила правилно решение C-34/10 Oliver Brüstle срещу Greenpeace eV и не е преценила последиците от системата на „тройна защита“, която не предоставя етични гаранции (и на практика подтиква държавите членки да снижат своите етични гаранции, за да имат достъп до фондове за изследвания). По-нататък, Комисията е допуснала явна грешка в преценка, като е приела, че осигуряването на достъп до аборт е международно задължение, произтичащо от Програмата за действие на МКНР през 1994 г. и от Целите на хилядолетието за развитие, приети от ООН. Освен това тя неправилно и нелогично е приела, че не отделянето на повече средства за здравните системи на развиващите се страни, които страдат от крещящ недостиг на персонал и средства, а финансирането на организации, които насърчават и извършват аборти в тези страни, ще бъде благотворно за здравето на майките.
      Пето, Общият съд неправилно е приел, че европейската гражданска инициатива е за представянето на три конкретни предложения за законодателни промени, а не за защита на достойнството на ембрионите. Така подходът на Общия съд към спорните въпроси е неправилен.

         (1)  Регламент (ЕС) № 211/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година относно гражданската инициатива (ОВ L 65, 2011 г., стр. 1).

         (2)  Съобщение COM(2014) 355 окончателен на Комисията от 28 май 2014 г. относно европейската инициатива „Един от нас“.


title: Дело T-763/17: Жалба, подадена на 21 ноември 2017 г. — Septona/EUIPO — Intersnack Group (welly)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/56

         Жалба, подадена на 21 ноември 2017 г. — Septona/EUIPO — Intersnack Group (welly)
   (Дело T-763/17)
   (2018/C 022/74)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Septona AVEE (Oinofyta, Гърция) (представител: V. Wellens, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „welly“— заявка за регистрация № 13 085 519

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав EUIPO от 12 юли 2017 г. по преписка R 1525/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-630/17: Преюдициално запитване от Općinski Sud u Rijeci (Хърватия), постъпило на 9 ноември 2017 г. — Anica Milivojević/Raiffeisenbanke St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/30

         Преюдициално запитване от Općinski Sud u Rijeci (Хърватия), постъпило на 9 ноември 2017 г. — Anica Milivojević/Raiffeisenbanke St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen
   (Дело C-630/17)
   (2018/C 022/42)
   Език на производството: хърватски

      Запитваща юрисдикция

   Općinski Sud u Rijeci

      Страни в главното производство

      Ищец: Anica Milivojević

      Ответник: Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли членове 56 и 63 от Договора за функциониране на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредби като тези от Zakon o ništetnosti ugovora o kreditu s međunarodnim obilježjima sklopljenih u Republici Hrvatskoj s neovlaštenim vjerovnikom (Закон за нищожността на договорите за кредит с международен елемент, сключени в Република Хърватия с неоправомощен кредитор; Narodne novine № 72/2017), и по-специално разпоредбите на член 10 от този закон, с които за нищожни се обявяват договорите за кредит и други правни актове, които са последица от договор за кредит, сключен между длъжник (по смисъла член 1 и член 2, първо тире от този закон) и неоправомощен кредитор (по смисъла на член 2, второ тире от този закон), или се основават на този договор, макар да са били сключени преди влизането в сила на този закон, при това от момента на сключването им, в резултат на което всяка страна по договора е длъжна да върне на другата всичко получено въз основа на нищожния договор, а ако това е невъзможно или ако естеството на изпълненото прави невъзможно връщането, трябва да се изплати съответно парично обезщетение според цените към момента на постановяване на съдебното решение [?]

               2)

               Трябва ли Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (преработен текст) — и по-специално член 4, параграф 1 и член 25 от него — да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба като член 8, параграфи 1 и 2 от Zakon o ništetnosti ugovora o kreditu s međunarodnim obilježjima sklopljenih u Republici Hrvatskoj s neovlaštenim vjerovnikom (Narodne novine № 72/2017), в който се предвижда, че във възникналите спорове във връзка с договори за кредит с международен елемент по смисъла на този закон длъжникът може да предяви иск срещу неоправомощения кредитор пред съдилищата на държавата, в която е седалището на неоправомощения кредитор, или, независимо от седалището на неоправомощения кредитор, пред съдилищата по местоживеенето или седалището на длъжника, въпреки че неоправомощеният кредитор по смисъла от този закон може да предяви иск срещу длъжника единствено пред съдилищата на държавата, в която е местоживеенето или седалището на длъжника[?]

               3)

               Налице ли е потребителски договор по смисъла на член 17, параграф 1 от Регламент № 1215/2012 и останалите разпоредби от правото на Европейския съюз, когато получател на кредита е физическо лице, сключило договор за кредит с цел инвестиция във ваканционни апартаменти за извършване на услуги по посрещане и настаняване на туристи в частни квартири[?]

               4)

               Трябва ли разпоредбата на член 24, точка 1 от Регламент № 1215/2012 да се тълкува в смисъл, че по делата за обявяване на нищожността на договор за кредит и на съответното съгласие за учредяване на ипотека, както и за заличаване на ипотека в имотния регистър, компетентни са съдилищата в Република Хърватия, ако за обезпечение на изпълнението на задълженията, произтичащи от договора за кредит, ипотеката е учредена върху недвижими имоти на длъжника на територията на Република Хърватия[?]


title: Дело T-886/16: Определение на Общия съд от 23 ноември 2017 г. — Nf Nails In Vogue/EUIPO — Nails & Beauty Factory (NAILS FACTORY) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Оттегляне на обжалваното решение — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/32

         Определение на Общия съд от 23 ноември 2017 г. — Nf Nails In Vogue/EUIPO — Nails & Beauty Factory (NAILS FACTORY)
   (Дело T-886/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Оттегляне на обжалваното решение - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне))
   (2018/C 032/44)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Nf Nails In Vogue, SL (Арганда дел Рей, Испания) (представител: L. Jáudenes Sánchez, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Gája и E. Scheffer)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Nails & Beauty Factory GmbH, по-рано Nails & Beauty Vertriebs GmbH (Кил, Германия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 5 октомври 2016 г. (преписка R 202/2016-1), постановено в производство по възражение със страни NF Nails In Vogue и Nails & Beauty Vertriebs

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) понася направените от нея съдебни разноски и тези на Nf Nails In Vogue, SL.

      (1)  ОВ C 63, 27.2.2017 г.


title: Дело C-359/16: Решение на Съда (голям състав) от 6 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie — Белгия) — Наказателно производство срещу Ömer Altun, Abubekir Altun, Sedrettin Maksutogullari, Yunus Altun, Absa NV, M. Sedat BVBA, Alnur BVBA (Преюдициално запитване — Работници мигранти — Социална сигурност — Приложимо законодателство — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Член 14, точка 1, буква a) — Командировани работници — Регламент (ЕИО) № 574/72 — Член 11, параграф 1, буква а) — Удостоверение E 101 — Доказателствена сила — Удостоверение, получено или предявено с измама)

text:
               9.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/3

         Решение на Съда (голям състав) от 6 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie — Белгия) — Наказателно производство срещу Ömer Altun, Abubekir Altun, Sedrettin Maksutogullari, Yunus Altun, Absa NV, M. Sedat BVBA, Alnur BVBA
   (Дело C-359/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Работници мигранти - Социална сигурност - Приложимо законодателство - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Член 14, точка 1, буква a) - Командировани работници - Регламент (ЕИО) № 574/72 - Член 11, параграф 1, буква а) - Удостоверение E 101 - Доказателствена сила - Удостоверение, получено или предявено с измама))
   (2018/C 123/03)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Cassatie

      Страни в главното производство

   Ömer Altun, Abubekir Altun, Sedrettin Maksutogullari, Yunus Altun, Absa NV, M. Sedat BVBA, Alnur BVBA

      в присъствието на: Openbaar Ministerie

      Диспозитив

   Член 14, точка 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в редакцията му, изменена и актуализирана с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) № 631/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г., и член 11, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 574/72 на Съвета от 21 март 1972 година относно определяне на реда за прилагане на Регламент № 1408/71, в редакцията му, изменена и актуализирана с Регламент № 118/97, трябва да се тълкуват в смисъл, че когато институцията на държавата членка, в която са командировани работниците, е сезирала институцията, издала удостоверения E 101, с искане те бъдат преценени отново и отнети с оглед на доказателства, събрани в рамките на разследване, установяващи, че тези удостоверения са получени или предявени с измама, но издалата ги институция не е взела под внимание тези доказателства, за да прецени отново дали е имало основания за издаване на удостоверенията, националният съд може, в рамките на производство, образувано срещу лицата, заподозрени, че са използвали командировани работници, прибягвайки до такива удостоверения, да не вземе предвид последните, ако въз основа на тези доказателства и при спазване на гаранциите, присъщи на правото на справедлив съдебен процес, които трябва да бъдат предоставени на тези лица, той констатира наличието на такава измама.

      (1)  ОВ C 335, 12.9.2016 г.


title: Дело T-204/17: Определение на Общия съд от 7 февруари 2018 г. — Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan)/Комисия

text:
               9.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/27

         Определение на Общия съд от 7 февруари 2018 г. — Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan)/Комисия
   (Дело T-204/17) (1)

   (2018/C 123/34)
   Език на производството: шведски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 161, 22.5.2017 г.


title: Дело C-518/15: Решение на Съда (пети състав) от 21 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Cour du travail de Bruxelles — Белгия) — Ville de Nivelles/Rudy Matzak (Преюдициално запитване — Директива 2003/88/ЕО — Защита на безопасността и здравето на работниците — Организация на работното време — Член 2 — Понятията „работно време“ и „почивка“ — Член 17 — Дерогации — Пожарникари — Дежурства — Домашни дежурства)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/2

         Решение на Съда (пети състав) от 21 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Cour du travail de Bruxelles — Белгия) — Ville de Nivelles/Rudy Matzak
   (Дело C-518/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2003/88/ЕО - Защита на безопасността и здравето на работниците - Организация на работното време - Член 2 - Понятията „работно време“ и „почивка“ - Член 17 - Дерогации - Пожарникари - Дежурства - Домашни дежурства))
   (2018/C 134/02)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour du travail de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ville de Nivelles

      Ответник: Rudy Matzak

      Диспозитив

               1)

               Член 17, параграф 3, буква в), подточка iii) от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че държавите членки не могат да дерогират по отношение на някои категории пожарникари от обществените противопожарни служби съвкупността от задължения, произтичащи от разпоредбите на тази директива, включително член 2, който определя по-специално понятията „работно време“ и „почивка“.

               2)

               Член 15 от Директива 2003/88 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държавите членки да оставят в сила или да приемат определение на понятието „работно време“, което да не е толкова тясно, колкото това по член 2 от тази директива.

               3)

               Член 2 от Директива 2003/88 трябва да се тълкува в смисъл, че не задължава държавите членки да определят възнаграждението за домашни дежурства, като разглежданите в главното производство, в зависимост от това дали тези дежурства са квалифицирани предварително като „работно време“, или като „почивка“.

               4)

               Член 2 от Директива 2003/88 трябва да се тълкува в смисъл, че дежурството, което работникът дава в дома си, като е длъжен да се отзове на повикване от работодателя в рамките на 8 минути, което задължение чувствително ограничава възможността за други занимания, трябва да се счита за „работно време“.

      (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г.


title: Дело C-129/18: Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство), постъпило на 19 февруари 2018 г. — SM/Entry Clearance Officer, UK Visa Section

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/17

         Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство), постъпило на 19 февруари 2018 г. — SM/Entry Clearance Officer, UK Visa Section
   (Дело C-129/18)
   (2018/C 134/23)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court of the United Kingdom

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SM

      Ответник: Entry Clearance Officer, UK Visa Section

      Встъпили страни: Coram Children’s Legal Centre (CCLC) и Centre for Advice on Individual Rights in Europe (AIRE)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли дете, което е поставено под настойничеството на гражданин или граждани на Съюза при условията на „kafala“ или друг еквивалентен режим, предвиден в правото на неговата страна на произход, да се счита за „пряк наследник“ по смисъла на член 2, точка 2, буква в) от Директива 2004/38? (1)?

               2)

               Могат ли други разпоредби от Директивата, и по-специално членове 27 и 35 да се тълкуват така, че да се откаже влизането на такива деца, ако са жертви на експлоатация, злоупотреба или трафик или са изложени на такъв риск?

               3)

               Има ли право държава членка да изследва, преди да признае дете, което не е кръвен роднина на гражданин на държава от ЕИП, за пряк наследник по смисъла на член 2, точка 2, буква в), дали в процедурата за поставяне на детето под настойничеството или попечителството на този гражданин на държава от ЕИП са били зачетени висшите интереси на това дете?

      (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ 2004, L 158, p. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело C-16/16 P: Решение на Съда (голям състав) от 20 февруари 2018 г. — Кралство Белгия/Европейска комисия (Обжалване — Защита на потребителите — Услуги в областта на хазартните игри по интернет — Защита на потребителите и играчите и предпазване на малолетните и непълнолетните лица от участие в такива игри — Препоръка 2014/478/ЕС на Комисията — Правно незадължителен акт на Съюза — Член 263 ДФЕС)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/3

         Решение на Съда (голям състав) от 20 февруари 2018 г. — Кралство Белгия/Европейска комисия
   (Дело C-16/16 P) (1)

   ((Обжалване - Защита на потребителите - Услуги в областта на хазартните игри по интернет - Защита на потребителите и играчите и предпазване на малолетните и непълнолетните лица от участие в такива игри - Препоръка 2014/478/ЕС на Комисията - Правно незадължителен акт на Съюза - Член 263 ДФЕС))
   (2018/C 134/03)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Белгия (представители: L. van den Broeck, M. Jacobs и J. van Holm, подпомагани от P. Vlaemminck, B. van Vooren, R. Verbeke и J. Auwerx, advocaten)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: F. Wilman и H. Tserepa-Lacombe)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 145, 25.4.2016 г.


title: Дело C-628/16: Решение на Съда (девети състав) от 21 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzgericht — Австрия) — Kreuzmayr GmbH/Finanzamt Linz (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Последователни доставки на едни и същи стоки — Място на втората доставка — Информация от първия доставчик — Идентификационен номер по ДДС — Право на приспадане — Оправдани правни очаквания на данъчнозадълженото лице, че предпоставките за право на приспадане са налице)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/9

         Решение на Съда (девети състав) от 21 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzgericht — Австрия) — Kreuzmayr GmbH/Finanzamt Linz
   (Дело C-628/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Последователни доставки на едни и същи стоки - Място на втората доставка - Информация от първия доставчик - Идентификационен номер по ДДС - Право на приспадане - Оправдани правни очаквания на данъчнозадълженото лице, че предпоставките за право на приспадане са налице))
   (2018/C 134/12)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Kreuzmayr GmbH

      Ответник: Finanzamt Linz

      Диспозитив

               1)

               При обстоятелства като тези по главното производство член 32, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага за втората от двете последователни доставки на една и съща стока, довела само до един-единствен вътреобщностен превоз.

               2)

               След като втората доставка по верига от две последователни доставки, предполагаща един-единствен вътреобщностен превоз, е вътреобщностна доставка, принципът на защита на оправданите правни очаквания трябва да се тълкува в смисъл, че крайният купувач, който погрешно се е позовал на право на приспадане на данък върху добавената стойност по получени доставки, не може да приспадне като данък върху добавената стойност по получени доставки данъка върху добавената стойност, платен на доставчика само въз основа на фактурите, изпратени от посредника, който е дал погрешна квалификация на своята доставка.

      (1)  ОВ C 95, 27.3.2017 г.


201806080291931362018/C 221/23342017TC22120180625BG01BGINFO_JUDICIAL20180504202011Дело T-34/17: Решение на Общия съд от 4 май 2018 г. — Skyleader/EUIPO — Sky International (SKYLEADER) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Фигуративна марка на Европейския съюз „SKYLEADER“ — Невземане предвид на доказателства, представени пред отдела по отмяна — Член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 95, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент 207/2009 [понастоящем член 58, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001] — Правило 40, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 2868/95 [понастоящем член 19, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2017/1430])
 ---documentbreak--- C2212018BG2010120180504BG0023201201Решение на Общия съд от 4 май 2018 г. — Skyleader/EUIPO — Sky International (SKYLEADER)
   (Дело T-34/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Фигуративна марка на Европейския съюз „SKYLEADER“ — Невземане предвид на доказателства, представени пред отдела по отмяна — Член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 95, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент 207/2009 [понастоящем член 58, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001] — Правило 40, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 2868/95 [понастоящем член 19, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2017/1430])“2018/C 221/23Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Skyleader a.s. (Усти над Лабем, Чешка република) (представител: K. Malmstedt, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Sky International AG (Цуг, Швейцария) (представител: J. Barry, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 21 ноември 2016 г. (преписка R 805/2016-4) относно производство по отмяна между Sky International и Skyleader

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Skyleader a.s. да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени от Sky International AG за нуждите на производството пред апелативния състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

      (
         1
      )	ОВ C 78, 13.3.2017 г.


201806150541955112018/C 231/552882018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180504434311Дело T-288/18: Жалба, подадена на 4 май 2018 г. — M. I. Industries/EUIPO — Natural Instinct (NATURE’S VARIETY INSTINCT)
 ---documentbreak--- C2312018BG4310120180504BG0055431431Жалба, подадена на 4 май 2018 г. — M. I. Industries/EUIPO — Natural Instinct (NATURE’S VARIETY INSTINCT)
   (Дело T-288/18)2018/C 231/55Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: M. I. Industries, Inc. (Линкълн, Небраска, Съединени щати) (представители: M. Montañá Mora и S. Sebe Marin, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Natural Instinct Ltd (Кимбърли, Обединено кралство)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „NATURE’S VARIETY INSTINCT“ — заявка за регистрация № 14 290 589

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 28 февруари 2018 г. по преписка R 1658/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO, а евентуално и възразяващата страна, да заплатят солидарно всички съдебни разноски.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001.


201806290731986532018/C 249/294612016TC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180531242411Дело T-461/16: Решение на Общия съд от 31 май 2018 г. — Kaddour/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на финансови средства — Злоупотреба с власт — Принцип на добра администрация — Принцип на сила на пресъдено нещо — Нарушение на член 266 ДФЕС — Явна грешка в преценката — Основни права — Пропорционалност — Принцип на недопускане на дискриминация)
 ---documentbreak--- C2492018BG2410120180531BG0029241241Решение на Общия съд от 31 май 2018 г. — Kaddour/Съвет
   (Дело T-461/16) (
         1
      )
   „(Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на финансови средства — Злоупотреба с власт — Принцип на добра администрация — Принцип на сила на пресъдено нещо — Нарушение на член 266 ДФЕС — Явна грешка в преценката — Основни права — Пропорционалност — Принцип на недопускане на дискриминация)“2018/C 249/29Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Khaled Kaddour (Дамаск, Сирия) (представители: V. Davies и V. Wilkinson, solicitors, и R. Blakeley, barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално J. Bauerschmidt и G. Étienne, впоследствие J. Bauerschmidt и S. Kyriakopoulou)

      Предмет

   Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2016/850 на Съвета от 27 май 2016 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 141, 2016 г., стр. 125) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/840 на Съвета от 27 май 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 141, 2016 г., стр. 30) в частта, в която тези актове засягат жалбоподателя

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда г-н Khaled Kaddour да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

      (
         1
      )	ОВ C 383, 17.10.2016 г.


201806290741986702018/C 249/554742016TC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180529454511Дело T-474/16: Определение на Общия съд от 29 май 2018 г. — Sowaer/Комисия
 ---documentbreak--- C2492018BG4510120180529BG0055451451Определение на Общия съд от 29 май 2018 г. — Sowaer/Комисия
   (Дело T-474/16) (
         1
      )2018/C 249/55Език на производството: френскиПредседателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 371, 10.10.2016 г.


201806290081986422018/C 249/172842018CJC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180425121211Дело C-284/18: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 25 април 2018 г. — Equitalia centro SpA/Poste Italiane SpA
 ---documentbreak--- C2492018BG1210120180425BG0017121121Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 25 април 2018 г. — Equitalia centro SpA/Poste Italiane SpA
   (Дело C-284/18)2018/C 249/17Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподател (и ответник по насрещната жалба): Equitalia centro SpA

      Ответник (и насрещен жалбоподател): Poste Italiane SpA

      Преюдициални въпроси

            1)

            Съвместима ли е с член 14 ДФЕС (предишен член 7D от Договора, впоследствие член 16 ДЕО) и член 106, параграф 2 ДФЕС (предишен член 90 от Договора, впоследствие член 86, параграф 2 ДЕО) и с режима на услугата от общ икономически интерес (УОИИ) норма като предвидената в член 10, параграф 3 от Законодателен декрет № 504/1992 във връзка с член 2, параграфи 18—20 от Закон № 662/1996, съгласно която се установява и се продължава действието — включително след приватизацията на пощенските банкови услуги, предоставяни от Poste Italiane s.p.a. — на резерва за дейност (монополен режим) в полза на Poste Italiane s.p.a. с предмет управлението на услугата пощенска разплащателна сметка, предназначена за събирането на общинския данък върху недвижимите имоти (ОДНИ), като се има предвид развитието на държавната правна уредба в областта на събирането на данъците, която поне от 1997 г. позволява на данъчнозадължените лица и на местните органи по приходите да използват начини за плащане и за събиране на данъците чрез банковата система?

            2)

            Ако в отговор на първия въпрос положението на законоустановен монопол трябва да се признае за притежаващо характеристиките на УОИИ, съвместима ли е с член 106, параграф 2 ДФЕС (предишен член 90 от Договора, впоследствие член 86, параграф 2 ДЕО) и с член 107, параграф 1 ДФЕС (предишен член 92 от Договора, впоследствие член 87 ДЕО), съгласно тълкуването на тези разпоредби от Съда във връзка с изискванията за разграничаване на законосъобразна мярка — компенсираща задълженията за обществени услуги — от незаконосъобразна държавна помощ (решение на Съда от 24 юли 2003г., дело C-280/00, Altmark Trans GmbH e Regierungsprăsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH), норма като предвидената в член 10, параграф 3 от Законодателен декрет № 504/1992 във връзка с член 2, параграфи 18—20 от Закон № 662/1996 и с член 3, параграф 1 от Декрет № 144/2001 на президента на републиката, която предоставя на Poste Italiane s.p.a. правомощието да определя едностранно размера на „комисионата“, дължима от концесионера (изпълнителя), отговарящ за събирането на ОДНИ, и прилагана върху всяка операция по управление на пощенската разплащателна сметка, водена на името на концесионера, като се има предвид, че с решение № 57/1996 на Управителния съвет Poste Italiane s.p.a. определя посочената комисиона в размер на 100 лири за периода от 1 април 1997 г. до 31 май 2001 г. и на 0,23 EUR считано от 1 юни 2001 г.?

            3)

            Съвместима ли е с член 102, параграф 1 ДФЕС (предишен член 86 от Договора, впоследствие член 82, параграф 1 ДЕО), както е тълкуван от Съда (вж. решения на Съда от 13 декември 1991 г., дело C-18/88, GB-Inno-BM, от 25 юни 1998 г., дело C-203/96, Chemische Afvaistoffen Dussseldorp BV, от 17 май 2001 г., C-340/99, TNT TRACO s.p.a.) съвкупност от правни норми като съставената от член 2, параграфи 18—20 от Закон № 662/1996, член 3, параграф 1 от Декрет № 144/2001 на президента на републиката и член 10, параграф 3 от Законодателен декрет № 504/1992, съгласно която концесионерът (изпълнителят) задължително трябва да плати „комисионата“, определена и/или изменена едностранно от Poste Italiane s.p.a., тъй като иначе не може да прекрати договора за пощенска разплащателна сметка, без да наруши задължението, установено в член 10, параграф 3 от Законодателен декрет № 504/1992, и съответно да не изпълни задължението за събиране на ОДНИ, поето спрямо местния приходен орган?


201806290781986542018/C 249/567872016TC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180531454512Дело T-787/16: Определение на Общия съд от 31 май 2018 г. — QD/EUIPO
 ---documentbreak--- C2492018BG4520120180531BG0056452451Определение на Общия съд от 31 май 2018 г. — QD/EUIPO
   (Дело T-787/16) (
         1
      )2018/C 249/56Език на производството: английскиПредседателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 22, 23.1.2017 г.


201806290461986292018/C 249/307702016TC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180531252511Дело T-770/16: Решение на Общия съд от 31 май 2018 г. — Korwin-Mikke/Парламент (Институционално право — Европейски парламент — Правилник за дейността на Парламента — Изказване, което нарушава достойнството на Парламента и нормалното протичане на парламентарната работа — Дисциплинарни санкции „лишаване от право на надбавка за дневни разходи“ и „временно отстраняване от участие във всички дейности на Парламента“ — Свобода на изразяване на мнение — Задължение за мотивиране — Грешка при прилагане на правото)
 ---documentbreak--- C2492018BG2510120180531BG0030251251Решение на Общия съд от 31 май 2018 г. — Korwin-Mikke/Парламент
   (Дело T-770/16) (
         1
      )
   „(Институционално право — Европейски парламент — Правилник за дейността на Парламента — Изказване, което нарушава достойнството на Парламента и нормалното протичане на парламентарната работа — Дисциплинарни санкции „лишаване от право на надбавка за дневни разходи“ и „временно отстраняване от участие във всички дейности на Парламента“ — Свобода на изразяване на мнение — Задължение за мотивиране — Грешка при прилагане на правото)“2018/C 249/30Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Janusz Korwin-Mikke (Йозефов, Полша) (представители: M. Cherchi и A. Daoût, адвокати)

      Ответник: Европейски парламент (представители: S. Alonso de León и S. Seyr)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на председателя на Парламента от 5 юли 2016 г. и на решението на Бюрото на Парламента от 1 август 2016 г., с които на жалбоподателя е наложена санкция лишаване от право на надбавка за дневни разходи за срок от 10 дни и временно отстраняване от участие във всички дейности на Парламента за срок от пет последователни дни, и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат от посочените решения.

      Диспозитив

            1)

            Отменя решението на Бюрото на Европейския парламент от 1 август 2016 г.

            2)

            Отхвърля иска за присъждане на обезщетение за вреди.

            3)

            Г-н Janusz Korwin-Mikke и Парламентът понасят направените от всеки от тях съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 6, 9.1.2017 г.


201806290151986772018/C 249/182862018CJC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180309131311Дело C-286/18: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 9 март 2018 г. — Agrenergy Srl/Ministero dello Sviluppo Economico
 ---documentbreak--- C2492018BG1310120180309BG0018131131Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 9 март 2018 г. — Agrenergy Srl/Ministero dello Sviluppo Economico
   (Дело C-286/18)2018/C 249/18Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Въззивник: Agrenergy Srl

      Ответник: Ministero dello Sviluppo Economico

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 3, параграф 3, буква а) от Директива 2009/28/ЕО (
         1
      ) да се тълкува — в светлината на общия принцип на защита на оправданите правни очаквания и на установената от Директивата цялостна система за регулиране на стимулирането на производството на енергия от възобновяеми източници — в смисъл, че изключва съвместимостта с правото на Европейския съюз на национална правна уредба, която позволява на италианското правителство чрез последователни декрети за изпълнение да намали или дори да премахне вече определените тарифи за стимулиране?
   (
         1
      )	Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (ОВ L 140, стр. 16).


201806290581986302018/C 249/318032016TC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180606252622Дело T-803/16: Решение на Общия съд от 6 юни 2018 г. — Glaxo Group/EUIPO — Celon Pharma (SALMEX) (Марка на Европейския съюз — Производство по обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „SALMEX“ — По-ранна триизмерна национална марка — Компетентност на апелативния състав да разгледа служебно реалното използване на по-ранната марка — Член 64, параграф 1 и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 71, параграф 1 и член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2492018BG2520120180606BG0031252262Решение на Общия съд от 6 юни 2018 г. — Glaxo Group/EUIPO — Celon Pharma (SALMEX)
   (Дело T-803/16) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „SALMEX“ — По-ранна триизмерна национална марка — Компетентност на апелативния състав да разгледа служебно реалното използване на по-ранната марка — Член 64, параграф 1 и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 71, параграф 1 и член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001)“2018/C 249/31Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Glaxo Group Ltd (Брентфорд, Обединеното кралство) (представители: S. Baran, T. St Quintin, S. Wickenden, barristers, E. Morris и R. Jacob, solicitors)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Celon Pharma S.A. (Ломянки, Полша) (представител: M. Krasiński, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 31 август 2016 г. (преписка R 2108/2015-4), постановено в производство по обявяване на недействителност със страни Glaxo Group и Celon Pharma

      Диспозитив

            1)

            Отменя решението на четвърти апелативен състав на Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 31 август 2016 г. (преписка R 2108/2015-4).

            2)

            EUIPO понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на Glaxo Group Ltd, направени в производството пред Общия съд.

            3)

            Celon Pharma S.A. понася направените от него съдебни разноски в производството пред Общия съд.

      (
         1
      )	ОВ C 22, 23.1.2017 г.


201806290261986482018/C 249/062232018CJC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL201803273423Дело C-223/18 P: Жалба, подадена на 27 март 2018 г. от Deichmann SE срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 17 януари 2018 г. по дело T-68/16 — Deichmann SE/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
 ---documentbreak--- C2492018BG330120180327BG00063342Жалба, подадена на 27 март 2018 г. от Deichmann SE срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 17 януари 2018 г. по дело T-68/16 — Deichmann SE/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   (Дело C-223/18 P)2018/C 249/06Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Deichmann SE (представител: C. Onken, Rechtsanwältin)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Munich, SL

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

            —

            да отмени решението на Общия съд от 17 януари 2018 г. по дело T-68/17,

            —

            да отмени решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 декември 2015 г. по преписка R 2345/2014-4,

            —

            при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане,

            —

            да осъди ответника и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски във връзка както с първоинстанционното производство, така и с производството по обжалване.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят посочва, че обжалваното решение нарушава член 51, параграф 1, буква a) и член 15, параграф 1 от Регламента относно марката на Общността (понастоящем член 58, параграф 1, буква a) и член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 (
         1
      ) на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз, наричан по-нататък „Регламентът относно марката на ЕС“) в няколко отношения. По-специално Общият съд не е определил правилно значението на понятието „марка“ в член 51, параграф 1, буква a) и член 15, параграф 1 от Регламента относно марката на Общността.

            (1)

            Първо, Общият съд е оценил неправилно значението и правните последици на определянето на вида на съответната марка. Той неправилно е приел, че не е от значение дали спорната марка се класифицира като фигуративна или като позиционна марка. Всъщност обаче разграничението между различните видове марки има значително влияние върху предмета им и върху начина, по който се използват. Използването на спорната марка като фигуративна марка се различава значително от начина, по който би била използвана, ако бе позиционна марка.

            (2)

            Второ, Общият съд не е определил правилно предмета на спорната марка, а я е разгледал и приел за позиционна марка. Спорната марка е фигуративна марка, тъй като е заявена и регистрирана като фигуративна марка и не е представено описание или декларация, които да водят до различни изводи. Използването на прекъснати линии само по себе си не превръща фигуративната марка в позиционна марка.

            (3)

            Следователно Общият съд неправилно е приел, че Munich S.L. е доказало реално използване на своята марка, като е доказало продажбата на обувки с положени две пресичащи се линии отстрани. Този начин на използване е от значение само за използването на позиционна марка, но не и за използването на фигуративна марка като спорната.

      (
         1
      )	ОВ L 154, 2017 г., стр. 1.


201806290711986402018/C 249/584432017TC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180530454514Дело T-443/17: Определение на Общия съд от 30 май 2018 г. — António Conde & Companhia/Комисия
 ---documentbreak--- C2492018BG4540120180530BG0058454451Определение на Общия съд от 30 май 2018 г. — António Conde & Companhia/Комисия
   (Дело T-443/17) (
         1
      )2018/C 249/58Език на производството: английскиПредседателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 293, 4.9.2017 г.


201807060221994442018/C 259/043702016CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL201805304411Дело C-370/16: Решение на Съда (трети състав) от 30 май 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Novara — Италия) — Bruno Dell'Acqua/Eurocom Srl, Regione Lombardia (Преюдициално запитване — Привилегии и имунитети на Европейския съюз — Протокол № 7 — Член 1 — Въпрос относно необходимостта от предварително разрешение на Съда — Структурни фондове — Финансова помощ от Европейския съюз — Производство за налагане на изпълнителен запор върху имуществото на национален орган във връзка с платени в рамките на тази помощ суми)
 ---documentbreak--- C2592018BG410120180530BG00044141Решение на Съда (трети състав) от 30 май 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Novara — Италия) — Bruno Dell'Acqua/Eurocom Srl, Regione Lombardia
   (Дело C-370/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Привилегии и имунитети на Европейския съюз — Протокол № 7 — Член 1 — Въпрос относно необходимостта от предварително разрешение на Съда — Структурни фондове — Финансова помощ от Европейския съюз — Производство за налагане на изпълнителен запор върху имуществото на национален орган във връзка с платени в рамките на тази помощ суми)“2018/C 259/04Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Novara

      Страни в главното производство

      Взискател: Bruno Dell'Acqua

      Длъжници: Eurocom Srl, Regione Lombardia

      в присъствието на: Renato Quattrocchi, Antonella Pozzoli, Loris Lucini, Diego Chierici, Nicoletta Malaraggia, Elio Zonca, Sonia Fusi, Danilo Cattaneo, Alberto Terraneo, Luigi Luzzi

      Диспозитив

   Член 1, последно изречение от Протокол (№ 7) за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че не е необходимо предварителното разрешение на Съда, когато по искане на трето лице се образува производство за налагане на изпълнителен запор във връзка с вземане към орган на държава членка, имащ съответно задължение към длъжника на третото лице, който от своя страна в качеството на бенефициер е получил средства за изпълнение на съфинансирани от Европейския социален фонд проекти.
   (
         1
      )	ОВ C 383, 17.10.2016 г.


201807060691994322018/C 259/504562017TC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180608363611Дело T-456/17: Определение на Общия съд от 8 юни 2018 г. — Lupu/EUIPO — Dzhihangir (Djili soy original DS) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Djili soy original DS“ — По-ранна национална словна марка „DJILI“ — Относително основание за отказ — Жалба, която отчасти е явно недопустима и отчасти е явно лишена от всякакво правно основание)
 ---documentbreak--- C2592018BG3610120180608BG0050361361Определение на Общия съд от 8 юни 2018 г. — Lupu/EUIPO — Dzhihangir (Djili soy original DS)
   (Дело T-456/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Djili soy original DS“ — По-ранна национална словна марка „DJILI“ — Относително основание за отказ — Жалба, която отчасти е явно недопустима и отчасти е явно лишена от всякакво правно основание)“2018/C 259/50Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Victor Lupu (Букурещ, Румъния) (представител: P. Acsinte, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Gája)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Ibryam Dzhihangir (Силистра, България) (представител: C-R. Romiţan, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 3 май 2017 г. (преписка R 516/2011-5) относно производство по възражение между M. Lupu и M. Dzhihangir

      Диспозитив

            1)

            Произнася се по възражението за недопустимост с решението по същество.

            2)

            Отхвърля жалбата.

            3)

            Осъжда г-н Victor Lupu да заплати направените от него съдебни разноски и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

            4)

            Г-н Ibryam Dzhihangir понася направените от него съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 309, 18.9.2017 г.


201807060351994072018/C 259/053822016CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL201805315511Дело C-382/16: Решение на Съда (втори състав) от 31 май 2018 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Rheinland-Pfalz — Германия) — Hornbach-Baumarkt-AG/Finanzamt Landau (Преюдициално запитване — Свобода на установяване — Корпоративен данък — Правна уредба на държава членка — Определяне на облагаемия доход на дружествата — Предимство, предоставено безвъзмездно от местно дружество на чуждестранно дружество, с което е в отношение на взаимозависимост — Коригиране на облагаемите доходи на местното дружество — Некоригиране на облагаемите доходи в случаите, когато същото предимство е предоставено от едно местно дружество на друго местно дружество, с което е в такова отношение — Ограничение на свободата на установяване — Обосноваване)
 ---documentbreak--- C2592018BG510120180531BG00055151Решение на Съда (втори състав) от 31 май 2018 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Rheinland-Pfalz — Германия) — Hornbach-Baumarkt-AG/Finanzamt Landau
   (Дело C-382/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Свобода на установяване — Корпоративен данък — Правна уредба на държава членка — Определяне на облагаемия доход на дружествата — Предимство, предоставено безвъзмездно от местно дружество на чуждестранно дружество, с което е в отношение на взаимозависимост — Коригиране на облагаемите доходи на местното дружество — Некоригиране на облагаемите доходи в случаите, когато същото предимство е предоставено от едно местно дружество на друго местно дружество, с което е в такова отношение — Ограничение на свободата на установяване — Обосноваване)“2018/C 259/05Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Rheinland-Pfalz

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hornbach-Baumarkt-AG

      Ответник: Finanzamt Landau

      Диспозитив

   Член 43 ЕО (понастоящем член 49 ДФЕС), във връзка с член 48 ЕО (понастоящем член 54 ДФЕС), трябва да се тълкува в смисъл, че по принцип допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, по силата на която доходите — на местно за една държава членка дружество, предоставило на установено в друга държава членка дружество, с което е в отношение на взаимозависимост, предимства при условия, различни от тези, които независими едно от друго трети лица биха договорили при същите или сходни обстоятелства — трябва да бъдат изчислени, все едно че са били получени при условия, договорени между такива независими трети лица, и подлежат на коригиране, докато облагаемите доходи няма да подлежат на такова коригиране, ако същите предимства са предоставени от едно местно дружество на друго местно дружество, с което е в отношение на взаимозависимост. Националната юрисдикция следва все пак да провери дали разглежданата правна уредба предоставя възможност на местното данъчнозадължено лице да докаже, че условията са договорени поради търговски съображения, произтичащи от положението му на съдружник в чуждестранното дружество.
   (
         1
      )	ОВ C 343, 19.9.2016 г.


201807060271993522018/C 259/23732018CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180202171711Дело C-73/18 P: Жалба, подадена на 2 февруари 2018 г. от Cotécnica, S.C.C.L. срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 20 ноември 2017 г. по дело T-465/16 — Cotécnica/EUIPO — Visán Industrias Zootécnicas (Cotecnica OPTIMA)
 ---documentbreak--- C2592018BG1710120180202BG0023171171Жалба, подадена на 2 февруари 2018 г. от Cotécnica, S.C.C.L. срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 20 ноември 2017 г. по дело T-465/16 — Cotécnica/EUIPO — Visán Industrias Zootécnicas (Cotecnica OPTIMA)
   (Дело C-73/18 P)2018/C 259/23Език на производството: испански
      Страни

      Жалбоподател: Cotécnica, S.C.C.L. (представители: J. C. Erdozain López, J. Galán López и L. Montoya Terán, abogados)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   С определение от 7 юни 2018 г. Съдът (седми състав) отхвърли жалбата като явно неоснователна и постанови Cotécnica, S.C.C.L. да понесе направените от него съдебни разноски.


201807060041993992018/C 259/372932018CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180426262722Дело C-293/18: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 26 април 2018 г. — Sindicato Nacional de CCOO de Galicia/Unión General de Trabajadores de Galicia (UGT), Universidad de Santiago de Compostela, Confederación Intersindical Gallega
 ---documentbreak--- C2592018BG2620120180426BG0037262272Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 26 април 2018 г. — Sindicato Nacional de CCOO de Galicia/Unión General de Trabajadores de Galicia (UGT), Universidad de Santiago de Compostela, Confederación Intersindical Gallega
   (Дело C-293/18)2018/C 259/37Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Страни в главното производство

      Ищец: Sindicato Nacional de CCOO de Galicia

      Ответник: Unión General de Trabajadores de Galicia (UGT), Universidad de Santiago de Compostela, Confederación Intersindical Gallega

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли работниците, наети съгласно член 20 от Ley 14/2011 de 1 de junio, de la Ciencia, Tecnología y la innovación (Закон 14/2011 от 1 юни 2011 г. относно науката, технологиите и иновациите), да се считат за включени в приложното поле на Рамковото споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година (
                  1
               )?

            2)

            Трябва ли обезщетението при прекратяване на трудовия договор да се счита за условие за наемане на работа по смисъла на клауза 4 от Рамковото споразумение?

            3)

            При утвърдителен отговор на първите два въпроса: трябва ли да се смятат за сходни прекратяването на трудовите договори на работниците, наети съгласно Закон 14/2011 от 1 юни 2011 г. относно науката, технологиите и иновациите, и прекратяването на договорите за неопределено време по обективни причини съгласно член 52 от Статута на работниците?

            4)

            При утвърдителен отговор на третия въпрос: съществува ли законово основание за разлики при прекратяването на двата вида договори?

      (
         1
      )	Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).


201807060151993632018/C 259/241402018CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180222171822Дело C-140/18: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 22 февруари 2018 г. — Humbert Jörg Köfler и др.
 ---documentbreak--- C2592018BG1720120180222BG0024172182Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 22 февруари 2018 г. — Humbert Jörg Köfler и др.
   (Дело C-140/18)2018/C 259/24Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper

      Административен орган — ответник по жалбата
      : Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Друга участваща страна: Finanzpolizei

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли член 56 ДФЕС, както и Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (
                  1
               ) и Директива 2014/67/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО (
                  2
               ) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална разпоредба, която предвижда много високи глоби или имуществени санкции, по-специално с висок минимален размер, налагани кумулативно за всеки засегнат работник при нарушение на формалните задължения във връзка с трансгранична заетост на работници, като например неизпълнение на задължението на предприятието за временна заетост да предостави на предприятието ползвател на наетия персонал документация относно трудовите възнаграждения?

            2)

            В случай че още на първия въпрос не бъде отговорено утвърдително:
            Трябва ли член 56 ДФЕС, както и Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и Директива 2014/67/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат кумулативно налагане на глоби или имуществени санкции за нарушение на формалните задължения във връзка с трансгранична заетост на работници, ако горната граница на санкциите не е определена в абсолютен размер?

            3)

            В случай че още на първия или на втория въпрос не бъде отговорено утвърдително:
            Следва ли член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз да бъде тълкуван в смисъл, че не допуска национална разпоредба, която предвижда за извършени по непредпазливост правонарушения неограничено високи по размер глоби или имуществени санкции и заместващо ги наказанието лишаване от свобода за дългогодишен срок?

      (
         1
      )	ОВ L 18, 1997 г., стр. 1.
   (
         2
      )	ОВ L 159, 2014 г., стр. 11.


201807060081993462018/C 259/064262016CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL201805295622Дело C-426/16: Решение на Съда (голям състав) от 29 май 2018 г. (преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Белгия) — Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW и др./Vlaams Gewest (Преюдициално запитване — Осигуряване на хуманно отношение към животните при умъртвяване — Специфични методи на клане, установени от религиозните обреди — Мюсюлмански празник на жертвоприношението — Регламент (ЕО) № 1099/2009 — Член 2, буква к) — Член 4, параграф 4 — Задължение за обредно клане без зашеметяване в кланици, отговарящи на условията от Регламент (ЕО) № 853/2004 — Валидност — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 10 — Свобода на религия — Член 13 ДФЕС — Зачитане на съществуващите национални практики по въпросите, свързани с религиозните обреди)
 ---documentbreak--- C2592018BG520120180529BG00065262Решение на Съда (голям състав) от 29 май 2018 г. (преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Белгия) — Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW и др./Vlaams Gewest
   (Дело C-426/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Осигуряване на хуманно отношение към животните при умъртвяване — Специфични методи на клане, установени от религиозните обреди — Мюсюлмански празник на жертвоприношението — Регламент (ЕО) № 1099/2009 — Член 2, буква к) — Член 4, параграф 4 — Задължение за обредно клане без зашеметяване в кланици, отговарящи на условията от Регламент (ЕО) № 853/2004 — Валидност — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 10 — Свобода на религия — Член 13 ДФЕС — Зачитане на съществуващите национални практики по въпросите, свързани с религиозните обреди)“2018/C 259/06Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Страни в главното производство

      Ищци: Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Limburg, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen Oost-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van West-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Vlaams-Brabant, VZW, Association Internationale Diyanet de Belgique, IVZW, lslamitische Federatie van België, VZW, Rassemblement des Musulmans de Belgique, VZW, Erkan Konak, Chaibi El Hassan

      Ответник: Vlaams Gewest

      в присъствието на: Global Action in the Interest of Animals (GAIA) VZW

      Диспозитив

   При разглеждането на преюдициалния въпрос не се установяват обстоятелства, които могат да засегнат валидността на член 4, параграф 4 във връзка с член 2, буква к) от Регламент (ЕО) № 1099/2009 на Съвета от 24 септември 2009 година относно защитата на животните по време на умъртвяване от гледна точка на член 10 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на член 13 ДФЕС.
   (
         1
      )	ОВ C 383, 17.10.2016 г.


201807060181993502018/C 259/251462018CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180223181811Дело C-146/18: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 23 февруари 2018 г. — Humbert Jörg Köfler
 ---documentbreak--- C2592018BG1810120180223BG0025181181Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 23 февруари 2018 г. — Humbert Jörg Köfler
   (Дело C-146/18)2018/C 259/25Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Humbert Jörg Köfler

      Административен орган — ответник по жалбата: Bezirkshauptmannschaft Murtal.

      Друга участваща страна: Finanzpolizei

      Преюдициален въпрос

   Следва ли членове 47 и 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална разпоредба, която предвижда императивно, че съдебните разноски в производството по съдебно обжалване са в размер на 20 % от наложеното административно наказание?


201807060381994052018/C 259/074832016CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL201805316721Дело C-483/16: Решение на Съда (втори състав) от 31 май 2018 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék — Унгария) — Zsolt Sziber/ERSTE Bank Hungary Zrt (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Директива 93/13/ЕИО — Член 7, параграф 1 — Договори за заем в чуждестранна валута — Национална правна уредба, предвиждаща специфични процесуални изисквания за оспорване на неравноправния характер — Принцип на равностойност — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на ефективна съдебна защита)
 ---documentbreak--- C2592018BG610120180531BG00076172Решение на Съда (втори състав) от 31 май 2018 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék — Унгария) — Zsolt Sziber/ERSTE Bank Hungary Zrt
   (Дело C-483/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Директива 93/13/ЕИО — Член 7, параграф 1 — Договори за заем в чуждестранна валута — Национална правна уредба, предвиждаща специфични процесуални изисквания за оспорване на неравноправния характер — Принцип на равностойност — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на ефективна съдебна защита)“2018/C 259/07Език на производството: унгарски
      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Törvényszék

      Страни в главното производство

      Ищец: Zsolt Sziber

      Ответник: ERSTE Bank Hungary Zrt

      в присъствието на: Mónika Szeder

      Диспозитив

            1)

            Член 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че по принцип допуска национална правна уредба, която предвижда специфични процесуални изисквания като приложимите в главното производство по отношение на искове, предявявани от потребители, които са сключили договори за заем в чуждестранна валута, съдържащи клауза, която предвижда прилагането на различни обменни курсове при отпускането и при погасяването на заема и/или клауза, която дава възможност за едностранно изменяне на договора, позволяваща на заемодателя да увеличава лихвите, разходите и комисионите, стига признаването на клаузите на такъв договор за неравноправни да позволява да се възстанови правното и фактическото положение на потребителя такова, каквото то би било при липсата на тези неравноправни клаузи.

            2)

            Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага и за случаи, в които няма трансграничен елемент.

      (
         1
      )	ОВ C 419, 14.11.2016 г.


201807060631994542018/C 259/663382018TC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180531495021Дело T-338/18: Жалба, подадена на 31 май 2018 г. — Saleh Thabet/Съвет
 ---documentbreak--- C2592018BG4910120180531BG0066491502Жалба, подадена на 31 май 2018 г. — Saleh Thabet/Съвет
   (Дело T-338/18)2018/C 259/66Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Suzanne Saleh Thabet (Кайро, Египет) (представители: B. Kennelly QC, J. Pobjoy, Barrister, G. Martin и C. Enderby Smith, Solicitors)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени Решение (ОВППС) 2018/466 на Съвета от 21 март 2018 година за изменение на Решение 2011/172/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет и Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/465 на Съвета от 21 март 2018 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 270/2011 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет, в частта им, в която се прилагат по отношение на жалбоподателя;

            —

            да установи, че член 1, параграф 1 от Решение № 2011/172/ОВППС на Съвета от 21 март 2011 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет, и на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 270/2011 от 21 март 2011 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет, са неприложими, в частта им, в която се прилагат по отношение на жалбоподателя;

            —

            да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

            1.

            С първото основание се твърди, че Съветът е допуснал грешки при преценката, като е приел, че е налице критерият за включване на заявителя в списъка по член 1, параграф 1 от Решението и по член 2, параграф 1 от Регламента.

            2.

            С второ основание се твърди, че член 1, параграф 1 от Решението и член 2, параграф 1 от Регламента са незаконосъобразни, защото а) за тях липсва валидно правно основание и/или б) те нарушават принципа на пропорционалност.

            3.

            С третото основание се твърди, че са нарушени правата на жалбоподателя, които той черпи от член 6, параграфи 2 и 3 ДЕС и от членове 47 и 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като Съветът приел, че съдебните производства в Египет били в съответствие с основните човешки права.


201807060341994042018/C 259/085172016CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL201805307711Дело C-517/16: Решение на Съда (десети състав) от 30 май 2018 г. (преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Gdańsku — Полша) — Stefan Czerwiński/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku (Преюдициално запитване — Социална сигурност на работниците мигранти — Координация на системите за социална сигурност — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Материален обхват — Член 3 — Декларация на държавите членки съгласно член 9 — Срочна пенсия — Квалифициране — Законово определени предпенсионни схеми — Изключване на правилото за сумиране на периодите съгласно член 66)
 ---documentbreak--- C2592018BG710120180530BG00087171Решение на Съда (десети състав) от 30 май 2018 г. (преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Gdańsku — Полша) — Stefan Czerwiński/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku
   (Дело C-517/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Социална сигурност на работниците мигранти — Координация на системите за социална сигурност — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Материален обхват — Член 3 — Декларация на държавите членки съгласно член 9 — Срочна пенсия — Квалифициране — Законово определени предпенсионни схеми — Изключване на правилото за сумиране на периодите съгласно член 66)“2018/C 259/08Език на производството: полски
      Запитваща юрисдикция

   Sąd Apelacyjny w Gdańsku

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Stefan Czerwiński

      Ответник: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku

      Диспозитив

            1)

            Класификацията на определено осигурително обезщетение в някой от клоновете на социалната сигурност, изброени в член 3 от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност, извършена от компетентния национален орган в декларацията на съответната държава членка по член 9, параграф 1 от този регламент, не е окончателна. Възможно е съответната национална юрисдикция да квалифицира определено осигурително обезщетение самостоятелно и в зависимост от елементите от фактическия му състав, като при необходимост сезира Съда с преюдициално запитване.

            2)

            Обезщетение като разглежданото в главното производство трябва да се счита за „обезщетение за старост“ по смисъла на член 3, параграф 1, буква г) от Регламент № 883/2004.

      (
         1
      )	ОВ C 22, 23.1.2017 г.


201807060721993312018/C 259/516082017TC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180606363722Дело T-608/17: Определение на Общия съд от 6 юни 2018 г. — Grupo Bimbo/EUIPO — DF World of Spices (TAKIS FUEGO) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Оттегляне на заявката за регистрация — Липса на основание за произнасяне)
 ---documentbreak--- C2592018BG3620120180606BG0051362372Определение на Общия съд от 6 юни 2018 г. — Grupo Bimbo/EUIPO — DF World of Spices (TAKIS FUEGO)
   (Дело T-608/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Оттегляне на заявката за регистрация — Липса на основание за произнасяне)“2018/C 259/51Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Grupo Bimbo, SAB de CV (Мексико, Мексико) (представител: N. A. Fernández Fernández-Pacheco, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: V. Ruzek)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: DF World of Spices GmbH (Дисен, Германия) (представител: A. Ebert-Weidenfeller, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 юли 2017 г. (преписка R 2300/2016-4), постановено в производство със страни DF World of Spices GmbH и Grupo Bimbo, SAB de CV

      Диспозитив

            1)

            Липсва основание за произнасяне по съществото на жалбата.

            2)

            Осъжда Grupo Bimbo, SAB de CV да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 369, 30.10.2017 г.


201807060751994162018/C 259/673492018TC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180605505011Дело T-349/18: Жалба, подадена на 5 юни 2018 г. — Hauzenberger/EUIPO (TurboPerformance)
 ---documentbreak--- C2592018BG5010120180605BG0067501501Жалба, подадена на 5 юни 2018 г. — Hauzenberger/EUIPO (TurboPerformance)
   (Дело T-349/18)2018/C 259/67Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Andreas Hauzenberger (Sinzing, Германия) (представител: B. Bittner, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „TurboPerformance“ — заявка за регистрация № 16 053 431

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 5 април 2018 г. по преписка R 2206/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807060391994092018/C 259/095262016CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL201805317822Дело C-526/16: Решение на Съда (първи състав) от 31 май 2018 г. — Европейска комисия/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2011/92/ЕО — Оценка на въздействието върху околната среда на сондажи за търсене или проучване на шистов газ — Дълбок сондаж — Критерии за подбор — Определяне на прагове)
 ---documentbreak--- C2592018BG720120180531BG00097282Решение на Съда (първи състав) от 31 май 2018 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-526/16) (
         1
      )
   „(Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2011/92/ЕО — Оценка на въздействието върху околната среда на сондажи за търсене или проучване на шистов газ — Дълбок сондаж — Критерии за подбор — Определяне на прагове)“2018/C 259/09Език на производството: полски
      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Owsiany-Hornung, D. Milanowska и C. Zadra)

      Ответник: Република Полша (представители: B. Majczyna, D. Krawczyk, M. Orion Jędrysek, H. Schwarz и K. Majcher)

      Диспозитив

            1)

            Като е изключила от обхвата на процедурата за проверка на необходимостта от извършване на оценка на въздействието върху околната среда проектите за търсене и проучване на залежи на шистов газ по метода на сондирането на дълбочина до 5000 метра, с изключение на сондажите с дълбочина над 1000 метра във вододайни зони, в района на защитени водни басейни на сушата и в защитени територии като национални паркове, природни резервати, природни паркове и зони от „Натура 2000“ и в техните буферни зони, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 1 и член 4, параграфи 2 и 3 от Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда и по приложения II и III към нея.

            2)

            Осъжда Република Полша да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

      (
         1
      )	ОВ C 14, 16.1.2017 г.


201807060461994202018/C 259/522802018TC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180503373821Дело T-280/18: Жалба, подадена на 3 май 2018 г. — ABLV Bank/ЕСП
 ---documentbreak--- C2592018BG3710120180503BG0052371382Жалба, подадена на 3 май 2018 г. — ABLV Bank/ЕСП
   (Дело T-280/18)2018/C 259/52Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: ABLV Bank AS (Рига, Латвия) (представители: O. Behrends, M. Kirchner и L. Feddern, адвокати)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени решенията на Единния съвет за преструктуриране (ЕСП) от 23 февруари 2018 г. по отношение на жалбоподателя и на дъщерното му дружество ABLV Bank Luxembourg, SA,

            —

            да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага тринадесет основания.

            1.

            Според първото основание ЕСП не е имал компетентност да приеме решението относно ликвидацията.

            2.

            Според второто основание ЕСП е нарушил правата на жалбоподателя, като е обявил официално решение да не се приемат мерки за преструктуриране.

            3.

            Според третото основание ЕСП е нарушил правата на жалбоподателя поради неправилна преценка по член 18, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 806/2014 (
                  1
               ).

            4.

            Според четвъртото основание ЕСП е нарушил правата на жалбоподателя поради неправилна преценка по член 18, параграф 1, буква а) от Регламент № 806/2014.

            5.

            Според петото основание ЕСП е нарушил правото на изслушване на жалбоподателя и други процесуални права.

            6.

            Според шестото основание ЕСП е нарушил правото на жалбоподателя на надлежно мотивирано решение.

            7.

            Според седмото основание ЕСП не е разгледал и оценил внимателно и безпристрастно всички релевантни обстоятелства по случая.

            8.

            Според осмото основание ЕСП не нарушил принципа на пропорционалност.

            9.

            Според деветото основание ЕСП е нарушил принципа на равно третиране.

            10.

            Според десетото основание ЕСП е нарушил правото на собственост и свободата на стопанската инициатива на жалбоподателя.

            11.

            Според единадесетото основание ЕСП е нарушил принципа nemo auditur.

            12.

            Според дванадесетото основание ЕСП е извършил злоупотреба с власт.

            13.

            Според тринадесетото основание ЕСП е нарушил правото на жалбоподателя по член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като засягащите жалбоподателя въпроси не са били разгледани от съответните институции и органи на Съюза.

      (
         1
      )	Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1).


201807060621993562018/C 259/683502018TC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180605505122Дело T-350/18: Жалба, подадена на 5 юни 2018 г. — Euronet Consulting/Комисия
 ---documentbreak--- C2592018BG5020120180605BG0068502512Жалба, подадена на 5 юни 2018 г. — Euronet Consulting/Комисия
   (Дело T-350/18)2018/C 259/68Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Euronet Consulting EEIG (Брюксел, Белгия) (представители: P. Peeters и R. van Cleemput, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени решението на ответника от неизвестна дата, съобщено на жалбоподателя с писмо от 26 март 2018 г., с което се отхвърля офертата му за обособена позиция 2 по процедура EuropeAid/138778/DH/SER/Multi — Рамков договор за прилагането на външна помощ през 2018 г. (FWC SIEA 2018), а поръчката е възложена на 10 други оференти,

            —

            да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

            1.

            С първото основание се твърди, че едно правно обединение се представлява два пъти в рамките на една обособена позиция.

            2.

            С второто основание се твърди, че едно юридическо лице е действало два пъти като ръководител на консорциум и още веднъж като член на такъв.

            3.

            С третото основание се твърди, че едно правно обединение се представлява в повече от две обособени позиции.

            4.

            С четвъртото основание се твърди че едно правно обединение е действало като ръководител в повече от две обособени позиции.


201807060071993362018/C 259/105422016CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL201805318921Дело C-542/16: Решение на Съда (четвърти състав) от 31 май 2018 г. (преюдициално запитване от Högsta domstolen — Швеция) — Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag/Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Jan-Erik Strobel и др./Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag (Преюдициално запитване — Директива 2002/92/ЕО — Приложно поле — Понятие „застрахователно посредничество“ — Директива 2004/39/ЕО — Приложно поле — Понятие „инвестиционна консултация“ — Консултации, дадени в рамките на застрахователно посредничество и свързани с внасянето на капитал по капиталов животозастрахователен договор — Квалифициране на дейността на застрахователен посредник при липса на намерение от негова страна действително да сключи застрахователен договор)
 ---documentbreak--- C2592018BG810120180531BG00108192Решение на Съда (четвърти състав) от 31 май 2018 г. (преюдициално запитване от Högsta domstolen — Швеция) — Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag/Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Jan-Erik Strobel и др./Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag
   (Дело C-542/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Директива 2002/92/ЕО — Приложно поле — Понятие „застрахователно посредничество“ — Директива 2004/39/ЕО — Приложно поле — Понятие „инвестиционна консултация“ — Консултации, дадени в рамките на застрахователно посредничество и свързани с внасянето на капитал по капиталов животозастрахователен договор — Квалифициране на дейността на застрахователен посредник при липса на намерение от негова страна действително да сключи застрахователен договор)“2018/C 259/10Език на производството: шведски
      Запитваща юрисдикция

   Högsta domstolen

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag, Jan-Erik Strobel, Mona Strobel, Margareta Nilsson, Per Nilsson, Kent Danås, Dödsboet efter Tommy Jönsson, Stefan Pramryd, Stefan Ingemansson, Lars Persson, Magnus Persson, Anne-Charlotte Wickström, Peter Nilsson, Ingela Landau, Thomas Landau, Britt-Inger Ruth Romare, Gertrud Andersson, Eva Andersson, Rolf Andersson, Lisa Bergström, Bo Sörensson, Christina Sörensson, Kaj Wirenkook, Lena Bergquist Johansson, Agneta Danås, Hans Eriksson, Christina Forsberg, Christina Danielsson, Per-Olof Danielsson, Ann-Christin Jönsson, Åke Jönsson, Stefan Lindgren, Daniel Röme, Ulla Nilsson, Dödsboet efter Leif Göran Erik Nilsson

      Ответници: Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag

      Диспозитив

            1)

            Член 2, точка 3 от Директива 2002/92/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 декември 2002 година относно застрахователното посредничество трябва да се тълкува в смисъл, че подготвителната работа за сключването на застрахователен договор попада в обхвата на понятието „застрахователно посредничество“ дори когато съответният застрахователен посредник не е имал намерение действително да сключи застрахователен договор.

            2)

            Финансовите консултации относно влагането на капитал, давани в рамките на застрахователно посредничество за сключването на капиталов животозастрахователен договор, попадат в приложното поле на Директива 2002/92, а не на Директива 2004/39/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на директиви 85/611/EИО и 93/6/EИО на Съвета и Директива 2000/12/EО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/EИО на Съвета.

      (
         1
      )	ОВ C 14, 16.1.2017 г.


201807060591994152018/C 259/693532018TC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180528515221Дело T-353/18: Жалба, подадена на 28 май 2018 г. — Promeco/EUIPO — Aerts (съдове)
 ---documentbreak--- C2592018BG5110120180528BG0069511522Жалба, подадена на 28 май 2018 г. — Promeco/EUIPO — Aerts (съдове)
   (Дело T-353/18)2018/C 259/69Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Promeco NV (Кортрейк, Белгия) (представители: H. Hartwig и A. von Mühlendahl, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Aerts NV (Гел, Белгия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорния промишлен дизайн: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Европейския съюз № 218 193-0010

      Обжалвано решение: решение на разширения апелативен състав на EUIPO от 16 февруари 2018 г. по преписка R 459/2016-G

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да отхвърли жалбата, подадена от Aerts NV срещу решението на отдела по отмяна на EUIPO от 8 януари 2016 г. по преписка ICD 9842,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските на жалбоподателя в производството пред разширения апелативен състав,

            —

            да осъди Aerts NV, в случай че встъпи в производството, да заплати съдебните разноски, включително разноските на жалбоподателя в производството пред разширения апелативен състав.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 25, параграф 1 във връзка с член 6 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета


201807060111993612018/C 259/261482018CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180223181812Дело C-148/18: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 23 февруари 2018 г. — Humbert Jörg Köfler и др.
 ---documentbreak--- C2592018BG1820120180223BG0026182181Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 23 февруари 2018 г. — Humbert Jörg Köfler и др.
   (Дело C-148/18)2018/C 259/26Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper

      Ответник: Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Друга участваща страна: Finanzpolizei

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба, която предвижда за извършени по непредпазливост правонарушения неограничено високи по размер глоби или имуществени санкции, и по-специално високи минимални административни наказания и заместващо ги заместващо наказание лишаване от свобода за дългогодишен срок?


201807060361993922018/C 259/116332016CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL201805319911Дело C-633/16: Решение на Съда (пети състав) от 31 май 2018 г. (преюдициално запитване от Sø- og Handelsretten — Дания) — Ernst & Young P/S/Konkurrencerådet (Преюдициално запитване — Контрол върху концентрациите между предприятия — Регламент (ЕО) № 139/2004 — Член 7, параграф 1 — Извършване на концентрация, преди да бъде нотифицирана на Европейската комисия и да бъде обявена за съвместима с общия пазар — Забрана — Обхват — Понятие за концентрация — Прекратяване на споразумение за сътрудничество с трето лице от едно от участващите в концентрацията предприятия)
 ---documentbreak--- C2592018BG910120180531BG00119191Решение на Съда (пети състав) от 31 май 2018 г. (преюдициално запитване от Sø- og Handelsretten — Дания) — Ernst & Young P/S/Konkurrencerådet
   (Дело C-633/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Контрол върху концентрациите между предприятия — Регламент (ЕО) № 139/2004 — Член 7, параграф 1 — Извършване на концентрация, преди да бъде нотифицирана на Европейската комисия и да бъде обявена за съвместима с общия пазар — Забрана — Обхват — Понятие за концентрация — Прекратяване на споразумение за сътрудничество с трето лице от едно от участващите в концентрацията предприятия)“2018/C 259/11Език на производството: датски
      Запитваща юрисдикция

   Sø- og Handelsretten

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ernst & Young P/S

      Ответник: Konkurrencerådet

      Диспозитив

   Член 7, параграф 1 от Регламент (EO) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (Регламент за сливанията на ЕО) трябва да се тълкува в смисъл, че концентрация се извършва само с операция, която изцяло или отчасти, фактически или правно способства за промяната в контрола над целевото предприятие. Прекратяването на споразумение за сътрудничество при обстоятелства като разглежданите в главното производство, които запитващата юрисдикция следва да провери, не може да се смята за водещо до извършването на концентрация, и то независимо дали е породило пазарни последици.
   (
         1
      )	ОВ C 46, 13.2.2017 г.


201807060251993662018/C 259/382952018CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180430272711Дело C-295/18: Преюдициално запитване от Tribunal da Relação do Porto (Португалия), постъпило на 30 април 2018 г. — Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação SA/Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos SA
 ---documentbreak--- C2592018BG2710120180430BG0038271271Преюдициално запитване от Tribunal da Relação do Porto (Португалия), постъпило на 30 април 2018 г. — Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação SA/Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos SA
   (Дело C-295/18)2018/C 259/38Език на производството: португалски
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação do Porto

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação SA

      Ответници: Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos SA

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли член 2 от Директива 2007/64/ЕО (
                  1
               ) да се тълкува в смисъл, че следва да се приеме, че в приложното поле на тази директива, определено в посочения член, попада изпълнението на платежно нареждане за директен дебит, издадено от трето лице по отношение на сметка, на която не е титуляр и чийто титуляр не е сключил нито договор за платежни услуги с отделен акт, нито рамков договор за предоставяне на платежни услуги?

            2)

            При утвърдителен отговор на първия въпрос и при същите обстоятелства, може ли посоченият титуляр на сметка да се счита за ползвател на платежни услуги по смисъла на член 58 от посочената директива?

      (
         1
      )	Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО (ОВ L 319, 2007 г., стр. 1).