title: Дело F-24/16: Жалба, подадена на 13 май 2016 г. — ZZ/Комисия

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/51

         Жалба, подадена на 13 май 2016 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-24/16)
   (2016/C 251/60)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: F. Moyse, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което се отхвърля искането ответникът да преразгледа изчисляването на полагащите се на жалбоподателя суми след напускането му на Комисията през 2000 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на ответника от 15 март 2016 г., с което се отхвърля подадената по административен ред жалба на жалбоподателя;

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-544/12: Жалба, подадена на 14 декември 2012 г. — Pensa Pharma/СХВП — Ferring и Farmaceutisk Lab Ferring (PENSA PHARMA)

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/18

         Жалба, подадена на 14 декември 2012 г. — Pensa Pharma/СХВП — Ferring и Farmaceutisk Lab Ferring (PENSA PHARMA)
   (Дело T-544/12)
   2013/C 55/32
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pensa Pharma, SA (Валенсия, Испания) (представители: M. Esteve Sanz и M. González Gordon, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Други страни в производството пред апелативния състав: Ferring BV (Hoofddorp, Нидерландия) и Farmaceutisk Lab Ferring A/S (Vanløse, Дания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 октомври 2012 г. по преписка R 1883/2011-5 и

               —

               да осъди ответника и евентуално встъпилите страни да заплатят съдебните разноски в производството пред Общия съд и разноските в административното производство пред СХВП.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словната марка „PENSA PHARMA“ за стоки и услуги от класове 3, 5 и 44 — Регистрация на марка на Общността № 4954831

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другите страни в производството пред апелативния състав

      Основание на искането за обявяване на недействителност: искането за обявяване на недействителност е направено на основанията, съдържащи се в член 53, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б), член 8, параграф 5 и член 53, параграф 2 от Регламент № 207/2009 на Съвета, както и на регистрация № 377513 за Бенелюкс на словната марка „PENTASA“ за стоки от клас 5

      Решение на отдела по отмяна: уважава искането за обявяване на недействителност на марката на Общността по отношение на всички спорни стоки и услуги

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 53, параграф 3 от Регламент № 207/2009 на Съвета и

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета


title: Дело C-206/08: Преюдициално запитване, отправено от Thüringer Oberlandesgericht (Германия) на 19 май 2008 г. — Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)/Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/2

         Преюдициално запитване, отправено от Thüringer Oberlandesgericht (Германия) на 19 май 2008 г. — Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)/Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH
   (Дело C-206/08)
   (2008/C 247/02)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Thüringer Oberlandesgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)

      Ответник: Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH
   Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли договор за услуги (в случая услуги по водоснабдяване и обработка на канални води), според чието съдържание не се извършва непосредствено плащане на изпълнителя от страна на публичния възложител, а изпълнителят получава правото да получи възнаграждения с частноправен характер от трети лица, само поради това да се квалифицира като концесия за услуги по смисъла на член 1, параграф 3, буква б) от Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (1) — за разлика от договорите за услуги с определен паричен интерес по смисъла на член 1, параграф 2, букви а) и г) от директивата?

               2)

               В случай, че отговорът на първия въпрос е отрицателен, налице ли е концесия за услуги при описаните в първия въпрос договори, когато свързаният с въпросната услуга производствен риск от самото начало, дори когато публичният възложител сам предоставя услугата, е съществено ограничен поради уреждането на услугата с публичноправни норми (задължително свързване и използване, калкулиране на цената според принципа за покриване на разноските), изпълнителят обаче поема този ограничен риск в пълен размер или най-малкото съществена част от него?

               3)

               В случай, че отговорът на третия преюдициален въпрос е отрицателен, следва ли член 1, параграф 3, буква б) от директивата да се тълкува в смисъл, че свързаният с предоставяне на услугата производствен риск, по-специално рискът, свързан с продажбата на услугата, трябва да се приближава в количествено отношение до този, който обикновено съществува при условията на свободен пазар с няколко конкуриращи се доставчици?

      (1)  ОВ L 134, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3.


title: Дело F-2/15: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 17 март 2016 г. — Pasqualetti/Комисия (Публична служба — Срочно нает в ЕСВД служител — Надбавка за настаняване — Дневна надбавка — Място на произход — Място на наемане — Промяна на местопребиваването — Жалба за отмяна — Иск за обезщетение — Правомощие за пълен съдебен контрол)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/55

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 17 март 2016 г. — Pasqualetti/Комисия
   (Дело F-2/15) (1)

   ((Публична служба - Срочно нает в ЕСВД служител - Надбавка за настаняване - Дневна надбавка - Място на произход - Място на наемане - Промяна на местопребиваването - Жалба за отмяна - Иск за обезщетение - Правомощие за пълен съдебен контрол))
   (2016/C 156/76)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Gergö Pasqualetti (Брюксел, Белгия) (представител: A. Véghely, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и T. S. Bohr, впоследствие T. S. Bohr)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението, с което на жалбоподателя се отказва надбавка за настаняване и дневна надбавка, и искане Комисията да бъде осъдена да плати тези надбавки заедно с лихвите

      Диспозитив на решението

               1)

               Отменя решението на Европейската комисия от 4 март 2014 г., с което на г-н Pasqualetti се отказва надбавката за настаняване и дневната надбавка, предвидени в член 5, параграф 1 и член 10, параграф 1 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати на г-н Pasqualetti посочените в точка 1) от диспозитива надбавки в съответствие с действащите разпоредби на Правилника, заедно с лихвите за забава, дължими от съответната дата, на която надбавките са станали изискуеми, до датата на действителното им плащане, по лихвения процент, определен от Европейската централна банка за основните операции на рефинансиране и приложим за съответния период, увеличен с два пункта.

               3)

               Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и тези на г-н Pasqualetti.

      (1)  ОВ C 96, 23.3.2015 г., стр. 25.


title: Дело C-215/14: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice, Chancery Division (Обединено кралство) на 28 април 2014 г.  — Société de Produits Nestlé SA/Cadbury UK Ltd

text:
               21.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/6

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice, Chancery Division (Обединено кралство) на 28 април 2014 г. — Société de Produits Nestlé SA/Cadbury UK Ltd
   (Дело C-215/14)
   2014/C 235/08
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice, Chancery Division (England and Wales)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Société de Produits Nestlé SA

      Ответник: Cadbury UK Ltd

      Преюдициални въпроси

               1)

               За да се установи, че марката е придобила отличителен характер след използването ѝ по смисъла на член 3, параграф 3 от Директива 2008/95/ЕО (1), достатъчно ли е заявителят на марката да докаже, че към съответната дата съществена част от заинтересования кръг потребители разпознава марката и я свързва със стоките на заявителя в смисъл, че ако трябва да преценят кой предлага на пазара стоките, обозначени с тази марка, те биха посочили заявителя; или заявителят трябва да докаже, че съществена част от заинтересования кръг потребители се основава на марката (за разлика от други марки, които също може да са представени) като обозначаваща произхода на стоките?

               2)

               Когато формата включва три основни характеристики, една от които произтича от естеството на самите стоки, а другите две са нужни за постигане на технически резултат, член параграф 1, буква д), подочка i) и/или подточка ii) от Директива 2008/95/ЕО представлява ли пречка за регистрацията на тази форма като марка?

               3)

               Следва ли член 3, параграф 1, буква д), подточка ii) от Директива 2008/95/ЕО да се тълкува в смисъл, че представлява пречка за регистрацията на форми, които са нужни за постигане на технически резултат във връзка с начина, по който се произвеждат стоките, а не с начина, по който функционират стоките?

      (1)  Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките ОВ L 299, стр. 25


title: Дело F-139/12: Жалба, подадена на 14 ноември 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/76

         Жалба, подадена на 14 ноември 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-139/12)
   2013/C 26/158
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: адв. S. Pappas)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на EPSO да не се включва жалбоподателят в списъка на лицата, които са издържали заключителните изпити на обучението, предвидено в рамките на процедурата по сертифициране, и искане за обезщетение на вредите.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               да се отмени обжалваният акт,

               —

               да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя 10 000 EUR като обезщетение за претърпените вреди,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-351/14: Решение на Съда (втори състав) от 16 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n° 33 de Barcelona — Испания) — Estrella Rodríguez Sánchez/Consum Sociedad Cooperativa Valenciana (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2010/18/ЕС — Ревизирано Рамково споразумение за родителския отпуск, сключено между Конфедерацията на европейския бизнес (BUSINESSEUROPE), Европейската асоциация на занаятите и малките и средните предприятия (UEAPME), Европейския център на предприятията с държавно участие и на предприятията от общ икономически интерес (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ETUC) — Съвместяване на професионалния и семейния живот — Завръщане на работещ член-кооператор от отпуск по майчинство — Искане за намаляване и промяна на работното време — Положение, което не попада в приложното поле на клауза 6, параграф 1 от ревизираното Рамково споразумение — Недопустимост на преюдициалното запитване)

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/5

         Решение на Съда (втори състав) от 16 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona — Испания) — Estrella Rodríguez Sánchez/Consum Sociedad Cooperativa Valenciana
   (Дело C-351/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2010/18/ЕС - Ревизирано Рамково споразумение за родителския отпуск, сключено между Конфедерацията на европейския бизнес (BUSINESSEUROPE), Европейската асоциация на занаятите и малките и средните предприятия (UEAPME), Европейския център на предприятията с държавно участие и на предприятията от общ икономически интерес (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ETUC) - Съвместяване на професионалния и семейния живот - Завръщане на работещ член-кооператор от отпуск по майчинство - Искане за намаляване и промяна на работното време - Положение, което не попада в приложното поле на клауза 6, параграф 1 от ревизираното Рамково споразумение - Недопустимост на преюдициалното запитване))
   (2016/C 305/06)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social no33 de Barcelona

      Страни в главното производство

      Ищец: Estrella Rodríguez Sánchez

      Ответник: Consum Sociedad Cooperativa Valenciana

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Juzgado de lo Social no33 de Barcelona (Съд по трудови и осигурителни спорове № 33, Барселона, Испания), е недопустимо.

      (1)  ОВ C 339, 29.9.2014 г.


title: Дело T-393/13: Жалба, подадена на 1 август 2013 г. — SolarWorld and Solsonica/Комисия

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/21

         Жалба, подадена на 1 август 2013 г. — SolarWorld and Solsonica/Комисия
   (Дело T-393/13)
   2013/C 274/36
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: SolarWorld AG (Бон, Германия) и Solsonica SpA (Cittaducale, Италия) (представители: L. Ruessmann, lawyer и J. Beck, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да приеме жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени член 1, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 513/2013 на Комисията (1) в частта, с която се предвижда, че от 6 август 2013 г. се налага временно антидъмпингово мито върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули, елементи и полупроводникови пластини с произход или изпратени от Китай,

               —

               да разпореди на митническите органи на държавите членки да прилагат ставките на антидъмпинговото мито, предвидени в член 1, параграф 2, буква ii) от Регламент (ЕС) № 513/2013 на Комисията, считано от 6 юни 2013 г.,

               —

               да осъди Комисията да заплати обезщетение на жалбоподателите за претърпените от тях вреди, поради това че размерът на антидъмпинговото мито, предвиден в член 1, параграф 2, буква ii) от Регламент (ЕС) № 513/2013 на Комисията, не е бил приложен, считано от 6 юни 2013 г., и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите излагат четири основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               С първото основание се твърди, че като е приела член 1, параграф 2, буква i) от Регламент (ЕС) № 513/2013, Комисията е нарушила член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета (2).

               2.

               С второто основание се твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката на фактите като е предвидила период за постепенно въвеждане на временните антидъмпингови мерки по силата на член 1, параграф 2, буква i) от Регламент (ЕС) № 513/2013 на Комисията.

               3.

               С третото основание се твърди, че Комисията е допуснала явно и тежко нарушение на задълженията си за полагане на грижа и за добра администрация, като е приела член 1, параграф 2, буква i) от Регламент (ЕС) № 513/2013 на Комисията.

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че Комисията неправомерно е приела член 1, параграф 2, буква i) от Регламент (ЕС) № 513/2013 на Комисията, като по този начин е причинила вреди на жалбоподателите, за които съгласно член 340, параграф 2 от ДФЕС отговорност носи ЕС.

      (1)  Регламент (ЕС) № 513/2013 на Комисията от 4 юни 2013 година за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи и полупроводникови пластини) с произход или изпратени от Китайската народна република и за изменение на Регламент (ЕС) № 182/2013 за въвеждане на регистрационен режим за вноса на тези стоки с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 152, стр. 5)

      (2)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година, за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51)


title: Дело C-162/15 P: Решение на Съда (голям състав) от 14 март 2017 г. — Evonik Degussa GmbH/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 30 — Решение на Комисията за установяване на незаконен картел на европейския пазар на водороден пероксид и перборат — Публикуване на разширен неповерителен вариант на това решение — Отхвърляне на искане за поверително третиране на някои сведения — Мандат на служителя по изслушването — Решение 2011/695/ЕС — Член 8 — Поверителност — Защита на професионалната тайна — Член 339 ДФЕС — Понятието „търговска тайна или друга поверителна информация“ — Информация, получена от молба за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер — Отхвърляне на искането за поверително третиране — Оправдани правни очаквания)

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/4

         Решение на Съда (голям състав) от 14 март 2017 г. — Evonik Degussa GmbH/Европейска комисия
   (Дело C-162/15 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 30 - Решение на Комисията за установяване на незаконен картел на европейския пазар на водороден пероксид и перборат - Публикуване на разширен неповерителен вариант на това решение - Отхвърляне на искане за поверително третиране на някои сведения - Мандат на служителя по изслушването - Решение 2011/695/ЕС - Член 8 - Поверителност - Защита на професионалната тайна - Член 339 ДФЕС - Понятието „търговска тайна или друга поверителна информация“ - Информация, получена от молба за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер - Отхвърляне на искането за поверително третиране - Оправдани правни очаквания))
   (2017/C 151/04)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Evonik Degussa GmbH (представители: C. Steinle, C. von Köckritz и A. Richter, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: G. Meessen, M. Kellerbauer и F. van Schaik)

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 28 януари 2015 г., Evonik Degussa/Комисия (T-341/12, EU:T:2015:51) в частта, в която Общият съд приема, че служителят по изслушването правилно е отказал да отговори на възраженията, повдигнати от Evonik Degussa GmbH на основание на спазването на принципите на защита на оправданите правни очаквания и на равно третиране, срещу предвиденото публикуване на разширен неповерителен вариант на Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП срещу Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB, Eka Chemicals AB, Degussa AG, Edison SpA, FMC Corporation, FMC Foret SA, Kemira OYJ, L’Air Liquide SA, Chemoxal SA, Snia SpA, Caffaro Srl, Solvay SA/NV, Solvay Solexis SpA, Total SA, Elf Aquitaine SA и Arkema SA (преписка COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат).

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3)

               Отменя Решение C(2012) 3534 окончателен на Комисията от 24 май 2012 г., с което се отхвърля подаденото от Evonik Degussa GmbH искане за поверително третиране, в частта относно отказа на служителя по изслушването да се произнесе поради липса на компетентност по възраженията, посочени в точка 1 от диспозитива на настоящото решение.

               4)

               Evonik Degussa GmbH и Европейската комисия понасят собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 198, 15.6.2015 г.


title: Дело C-617/12: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) Patents Court (Обединено кралство) на 18 декември 2012 г. — Astrazeneca AB/Comptroller-General of Patents

text:
               23.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/10

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) Patents Court (Обединено кралство) на 18 декември 2012 г. — Astrazeneca AB/Comptroller-General of Patents
   (Дело C-617/12)
   2013/C 86/15
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division) Patents Court

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Astrazeneca AB

      Ответник: Comptroller-General of Patents

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли швейцарско разрешение за пускане на пазара, което не е издадено по реда на процедурата за издаване на административно разрешение, установена в Директива 2001/83/ЕО (1), но се признава автоматично от Лихтенщайн, да представлява „първото разрешение за пускане на пазара на продукта“ за целите на член 13, параграф 1 от Регламент № 469/2009/ЕО (2)?

               2.

               Има ли значение за отговора на първия въпрос, че:

                           а)

                           съвкупността от клинични данни, въз основа на които швейцарският орган е издал разрешението за пускане на пазара, е счетена от Европейската агенция по лекарствата като неотговаряща на условията за издаване на разрешение за пускане на пазара съгласно Регламент № 726/2004/ЕО (3), и/или

                           б)

                           след предоставянето на швейцарското разрешение за пускане на пазара то е било временно спряно и действието му е било възобновено едва след предоставянето на допълнителни данни?

               3.

               Ако член 13, параграф 1 от Регламент № 469/2009 се отнася само до разрешения за пускане на пазара, издадени по реда на процедурата за издаване на административно разрешение, установена в Директива 2001/83/ЕО, фактът че даден лекарствен продукт първо е бил пуснат на пазара в рамките на ЕИП въз основа на швейцарско разрешение за пускане на пазара, автоматично признато в Лихтенщайн, което не е било издадено съгласно Директива 2001/83/ЕО, прави ли невъзможно получаването от този продукт на сертификат за допълнителна закрила по член 2 от Регламент № 469/2009?

      (1)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (OB L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13 том 33 стр. 3).

      (2)  Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, стр. 1).

      (3)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13 том 44 стр. 83).


title: Дело T-319/13: Жалба, подадена на 11 юни 2013 г. — Elmaghraby и El Gazaerly/Съвет

text:
               24.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/12

         Жалба, подадена на 11 юни 2013 г. — Elmaghraby и El Gazaerly/Съвет
   (Дело T-319/13)
   2013/C 245/14
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Ahmed Alaeldin Amin Abdelmaksoud Elmaghraby (Кайро, Египет) и Naglaa Abdallah El Gazaerly (Лондон, Обединено кралство) (представители: D. Pannick, QC, M. Lester, Barrister, и M. O’Kane, Solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2013/144/ОВППС на Съвета от 21 март 2013 година за изменение на Решение 2011/172/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет (ОВ L 82, стр. 54), в частта, отнасяща се до жалбоподателите,

               —

               да заличи констатациите, че всеки от жалбоподателите отговаря за присвояването на държавни средства и е подсъдим в Египет и

               —

               да осъди ответника да понесе съдебните разноски на жалбоподателите.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на исканията си жалбоподателите излагат пет основания.

               1.

               В първото основание твърдят, че Съветът не е изложил подходящи или достатъчни мотиви за налагането на мерките от 2013 г. по отношение на всеки от тях.

               2.

               Във второто основание те твърдят, че Съветът е допуснал явна грешка, като е приел, че критерият за включване в списъка е изпълнен по отношение на всеки от жалбоподателите, при положение че няма фактическо или правно основание за посочването им.

               3.

               В третото правно основание те твърдят, че Съветът е нарушил задълженията си за закрила на данните съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 (1) и Директива 95/46/ЕО (2) за защита на личните данни.

               4.

               С четвъртото правно основание те твърдят, че Съветът не е зачел правото на защита и на ефективна съдебна защита на жалбоподателите.

               5.

               С петото правно основание те твърдят, че Съветът без основание и непропорционално е нарушил основните им права, включително да се ползват от правото си на собственост и от закрилата на своята стопанска дейност и репутация.

      (1)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни.

      (2)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни.


               14.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/26

         Дело, заведено на 2 декември 2009 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-8/09)
   2010/C 8/09
   На 2 декември 2009 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Florence Simonetti, в качеството им на агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска, Съдът на ЕАСТ да обяви, че:

               1.

               с неприемането или неуведомяването на Органа за мерките, необходими за прилагане на акта, посочен в точка 5 от глава II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 г. относно машините и за изменение на Директива 95/16/ЕО), адаптирана към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, в предвидения срок, Република Исландия не е изпълнила своите задължения съгласно акта и съгласно член 7 от Споразумението за ЕИП
               и

               2.

               Република Исландия поема разходите за това съдебно производство.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               настоящото дело е във връзка с неизпълнението на директива относно машините,

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че не е получил никаква информация от Исландия, показваща, че директивата относно машините е приложена в исландското право, и че не притежава каквато и да е информация, за това, че Исландия е предприела необходимите мерки, за да осигури съответствие с директивата,

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че правителството на Исландия не е оспорило това, че не е привело в сила законите, регламентите и административните разпоредби, необходими за постигането на съответствие с директивата.


title: Дело C-154/17: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 27 март 2017 г. — SIA „E LATS“

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/14

         Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 27 март 2017 г. — SIA „E LATS“
   (Дело C-154/17)
   (2017/C 195/18)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SIA „E LATS“

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 311, параграф 1, точка 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) да се тълкува в смисъл, че могат да се считат за стоки, втора употреба, придобитите от търговец употребявани вещи, които (както в разглеждания случай) съдържат благородни метали или скъпоценни камъни и се препродават главно за да се извлекат съдържащите се в тях благородни метали или скъпоценни камъни?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, какво е от значение с оглед на ограничаването на приложимостта на специалния режим — знанието на търговеца за намерението на следващия купувач да извлече благородните метали или скъпоценните камъни, съдържащи се в употребяваните вещи, или обективните характеристики на сделката (количеството изделия, правното положение на насрещната страна по сделката и т.н.)?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г.1 глава 9, том 3, стр. 7 и поправки в ОВ L 74, 2011 г., стр. 3, ОВ L 249, 2012 г., стр. 15 и ОВ L 323, 2015 г., стр. 31.


20150731012616642015/C 270/132562014CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150611121211Дело C-256/14: Решение на Съда (осми състав) от 11 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 9, член 73, член 78, първа алинея, буква а) и член 79, първа алинея, буква в) — Данъчна основа — Включване на стойността на общинските такси за ползване на подпочвеното пространство, заплатени от дружеството — концесионер на газоразпределителната мрежа, в данъчната основа за начисляване на ДДС, приложима за услугата, предоставена от това дружество, на дружеството, натоварено с продажбата на газ)
 ---documentbreak--- C2702015BG1210120150611BG0013121121Решение на Съда (осми състав) от 11 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Дело C-256/14) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 9, член 73, член 78, първа алинея, буква а) и член 79, първа алинея, буква в) — Данъчна основа — Включване на стойността на общинските такси за ползване на подпочвеното пространство, заплатени от дружеството — концесионер на газоразпределителната мрежа, в данъчната основа за начисляване на ДДС, приложима за услугата, предоставена от това дружество, на дружеството, натоварено с продажбата на газ)“2015/C 270/13Език на производството: португалски
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA

      Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Диспозитив

   Член 9, параграф 1, член 73, член 78, първа алинея, буква a) и член 79, първа алинея, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че стойността на таксите, като разглежданите в главното производство, която е платена на общините от дружеството — концесионер на газоразпределителната мрежа, поради използването на публичната собственост на посочените общини и която впоследствие е прехвърлена от това дружество в тежест на друго дружество, натоварено с продажбата на газ, а след това от последното — на крайните потребители, трябва да се включи в данъчната основа за начисляване на данъка върху добавената стойност, приложима за услугата, предоставена от първото на второто от тези дружества, по силата на член 73 от тази директива.
   (
         1
      )	ОВ C 303, 8.9.2014 г.


title: Избор на председател на Съда

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/2

         Избор на председател на Съда
   2009/C 267/03
   На събрание от 7 октомври 2009 г. съгласно член 7, параграф 1 от Процедурния правилник членовете на Съда на Европейските общности избраха г н Skouris за председател на Съда за периода от 7 октомври 2009 г. до 6 октомври 2012 г.


title: Дело F-1/12: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 15 април 2013 г. — Andersen/Сметна палата (Публична служба — Длъжностни лица — Пенсиониране поради инвалидност — Член 78 от Правилника — Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/86

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 15 април 2013 г. — Andersen/Сметна палата
   (Дело F-1/12) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Пенсиониране поради инвалидност - Член 78 от Правилника - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)
   2013/C 225/198
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Henrik Andersen (Hals, Дания) (представители: S. Rodrigues, A. Blot и A. Tymen, avocats)

      Ответник: Сметна палата на Европейския съюз (представители: T. Kennedy, N. Scafarto и B. Schäfer)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Сметната палата, с което се отхвърля искането на обезщетение за загубите, които се твърди, че са понесени вследствие на инвалидизирането на жалбоподателя

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна.

               2.

               Г-н Andersen понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Сметната палата на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 133, 5.5.2012 г., стр. 29.


title: Дело T-333/12: Определение на Общия съд от 5 декември 2012 г. — Soltau/Комисия

text:
               2.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/27

         Определение на Общия съд от 5 декември 2012 г. — Soltau/Комисия
   (Дело T-333/12) (1)

   2013/C 32/50
   Език на производството: немски
   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 303, 6.10.2012 г.


title: Дело C-132/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Rechtbank van koophandel Brussel (Белгия) на 5 март 2007 г. — Beecham Group plc, SmithKline Beecham plc, Glaxo Group Ltd, Stafford-Miller Ltd, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare NV, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare BV/Andacon NV

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/10

         Искане за преюдициално заключение, направено от Rechtbank van koophandel Brussel (Белгия) на 5 март 2007 г. — Beecham Group plc, SmithKline Beecham plc, Glaxo Group Ltd, Stafford-Miller Ltd, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare NV, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare BV/Andacon NV
   (Дело C-132/07)
   (2007/C 117/17)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Rechtbank van koophandel Brussel (Белгия).
   Страни в главното производство

      Ищец: Beecham Group plc, SmithKline Beecham plc, Glaxo Group Ltd, Stafford-Miller Ltd, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare NV, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare BV.

      Ответник: Andacon NV.
   Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли да се тълкува член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1891/2004 (1) в смисъл, че е забранено на компетентната митническа служба или на компетентното митническо бюро да пристъпят към (съответно да делегират) съобщаването по смисъла на член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1383/2003 (2) или инспектирането по смисъла на член 9, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1383/2003, докато заявлението за действие, подадена преди 1 юли 2004 година, не е придружено от декларацията, предвидена в член 6 от Регламент (ЕО) № 1383/2003? С други думи, представлява ли последната декларация формално изискване, за да породи действие заявлението за действие?

               2)

               Следва ли да се тълкува член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1383/2003 в смисъл, че дава възможност на митническата администрация в Антверпен да представи на притежателя на марката шест проби от стоките, за да може да определи дали става въпрос за имитация на стоки или не, като се има предвид, че такова обявяване на проби не трябва да бъде приравнено нито на основното инспектиране по смисъла на член 9, параграф 3, алинея втора на Регламент (ЕО) № 1383/2003, в рамките на което е допустимо да се контролира подробно произхода и мястото, откъдето идват стоките, нито на основния технически анализ на взета проба по смисъла на член 9, параграф 3, последна алинея от Регламент (ЕО) № 1383/2003? При положителен отговор трябва ли това представяне да бъде извършено в срок от 3 работни дни, предвиден в член 4, параграф 1 от регламента?

               3)

               Противоречи ли на Регламент (ЕО) № 1383/2003 това, че белгийските митнически служители предоставят информация, придобита в рамките на прилагането на регламента, с изключение на предвидените в регламента канали — в дадения случай се имат предвид член 9, параграф 2 и член 9, параграф 3, алинея първа от регламента — като например при разпит на свидетел, разпореден от белгийски съдилища или при предоставяне на документи?

               4)

               Противоречи ли на Регламент (ЕО) № 1383/2003 това, че информацията, получена в резултат на прилагането на член 4, параграф 2 (вж. втори въпрос) и на член 9, параграфи 2 и 3, с изключение на информацията, посочена в член 9, параграф 3, алинея 1 на същия регламент или информацията, получена при разпит на свидетел, разпореден от белгийски съдия или при предоставяне на документи (вж. трети въпрос) се използва в рамките на друго производство, което няма за цел да установи имитацията на стоки, а например има за цел борбата срещу паралелния внос?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1891/2004 на Комисията от 21 октомври 2004 година за определяне на правилата за прилагане на Регламент (ЕО) № 1383/2003 на Съвета относно намесата на митническите органи по отношение на стоки, за които се подозира, че нарушават някои права върху интелектуалната собственост, както и относно мерките, които следва да се вземат по отношение на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост (ОВ L 328, 30.10.2004 г., стр. 16).

      (2)  ОВ L 196, 2.8.2003 г., стр. 7.


title: Дело C-652/11 P: Жалба, подадена на 19 декември 2011 г. от Mindo Srl срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 5 октомври 2011 г. по дело T-19/06, Mindo Srl/Европейска комисия

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/19

         Жалба, подадена на 19 декември 2011 г. от Mindo Srl срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 5 октомври 2011 г. по дело T-19/06, Mindo Srl/Европейска комисия
   (Дело C-652/11 P)
   2012/C 49/32
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mindo Srl (представители: C. Osti, A. Prastaro, G. Mastrantonio, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени изцяло Решение на Общия съд от 5 октомври 2011 г. по дело T-19/06 Mindo/Комисия, като след това,

               —

               върне делото за ново разглеждане на Общия съд, който да се произнесе по същество с оглед на указанията на Съда, тъй като обжалваното съдебно решение лишава Mindo от правото му на всеобхватен съдебен контрол в рамките на първоинстанционното производство,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателя извежда исканията си от следните правни основания:

               Общият съд приема, че Mindo няма правен интерес да води делото, тъй като не може да се ползва от отмяната на оспорваното решение нито само по себе си, нито с оглед на предявения от Alliance One International Inc.’s („Alliance One“) иск за възстановяване на част от платената глоба, нито с оглед на последващи искове на трети лица за обезщетение.

               Жалбоподателят посочва на първо място, че следва да бъдат отменени посочените по-горе изводите на Общия съд, тъй като са в противоречие с действащото законодателство и се основават на изопачаване на фактите по делото и във всички случаи се характеризират с недостатъчни и противоречиви мотиви.

               Жалбоподателят изтъква на второ място, че обжалваното съдебно решение следва да бъде отменено, тъй като лишава Mindo от правото му на достъп до правосъдие (а следователно и от правото му на всеобхватен съдебен контрол), а в случай че следва да бъде тълкувано в смисъл, че с него се изисква жалбата в първоинстанционното производство да е била подадена съвместно от Mindo и Alliance One, с обжалваното съдебно решение се нарушава правото на защита на Mindo и Alliance One.


title: Дело T-439/11: Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г.  — Sport-pari/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Беларус — Замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на изслушване — Грешка в преценката)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/28

         Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г. — Sport-pari/Съвет
   (Дело T-439/11) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Беларус - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на изслушване - Грешка в преценката))
   (2015/C 034/32)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sport-pari ZAO (Минск, Беларус) (представители: V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte и T. Milašauskas, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: F. Naert и M. Bishop)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: T. Scharf и E. Paasivirta)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/357/ОВППС на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителните мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 161, стр. 25), на Регламент (ЕС) № 588/2011 на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки срещу президента Лукашенко и някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 161, стр. 1), на Решение 2011/666/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Беларус (ОВ L 265, стр. 17), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1000/2011 на Съвета от 10 октомври 2011 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 265, стр. 8), на Решение 2012/642/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година относно ограничителните мерки срещу Беларус (ОВ L 285, стр. 1) и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1017/2012 на Съвета от 6 ноември 2012 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 307, стр. 7), в частта им, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение 2011/357/ОВППС на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителните мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус, Регламент (ЕС) № 588/2011 на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки срещу президента Лукашенко и някои длъжностни лица на Беларус, Решение 2011/666/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Беларус, Регламент за изпълнение (ЕС) № 1000/2011 на Съвета от 10 октомври 2011 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус, Решение 2012/642/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година относно ограничителните мерки срещу Беларус и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1017/2012 на Съвета от 6 ноември 2012 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус, в частта им, в която се отнасят до Sport-pari ZAO.

               2)

               Съветът на Европейския съюз понася наред с направените от него съдебни разноски и съдебните разноски, направени от Sport-pari.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 290, 1.10.2011 г.


title: Дело T-419/11: Определение на Общия съд от 19 април 2016 г. — ETAD/Комисия (Държавни помощи — Отмяна на обжалвания акт — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/19

         Определение на Общия съд от 19 април 2016 г. — ETAD/Комисия
   (Дело T-419/11) (1)

   ((Държавни помощи - Отмяна на обжалвания акт - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне))
   (2016/C 222/22)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Etaireia Akiniton Dimosiou AE (ETAD), по-рано Ellinika Touristika Akinita AE (Атина, Гърция) (представител: N. Frangakis)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou, H. van Vliet и M. Konstantinidis)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Elliniko Kazino Kerkyras AE (Атина, Гърция) (представител: N. Frangakis, адвокат)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Лутраки, Гърция) (представител: S. Pappas, адвокат)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/716/ЕС на Комисията от 24 май 2011 година относно държавна помощ C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09), предоставена от Гърция за някои гръцки казина (ОВ L 285, стр. 25).

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне.

               2)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Etaireia Akiniton Dimosiou AE (ETAD) и на Elliniko Kazino Kerkyras AE.

               3)

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE понася своите съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело C-54/12: Преюдициално запитване, отправено от Giudice di Pace di Revere (Италия) на 2 февруари 2012 г. — Наказателно производство срещу Liung Hong Yang

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/21

         Преюдициално запитване, отправено от Giudice di Pace di Revere (Италия) на 2 февруари 2012 г. — Наказателно производство срещу Liung Hong Yang
   (Дело C-54/12)
   2012/C 98/35
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Giudice di Pace di Revere

      Страна в главното производство

   Liung Hong Yang

      Преюдициални въпроси

               1.

               С оглед на принципите на лоялно сътрудничество и на полезно действие на директивите, допускат ли членове 2, 4, 6, 7 и 8 от Директива 2008/115/ЕО (1) възможността гражданин на трета страна, незаконно пребиваващ на територията на държава членка, да бъде наказан с имуществена санкция, заменена с домашен арест като наказателноправна санкция, единствено поради незаконното му влизане и престой, още преди да е налице неизпълнение на заповед за извеждане, издадена от административния орган?

               2.

               С оглед на принципите на лоялно сътрудничество и на полезно действие на директивите, допускат ли членове 2, 15 и 16 от Директива 2008/115/ЕО възможността, след приемането на директивата, държава членка да приеме норма, която предвижда възможността гражданин на трета страна, незаконно пребиваващ на територията на държавата членка, да бъде наказан с имуществена санкция, заменена с подлежащо на незабавно изпълнение експулсиране като наказателноправна санкция, без да се спазват предвидената в директивата процедура и правата на чужденеца?

               3.

               Допуска ли принципът на лоялно сътрудничество по член 4, параграф 3 ДЕС прилагането на национална правна норма, приета в срока за транспониране на дадена директива, която има за цел да заобиколи или във всички случаи да ограничи приложното поле на директивата и какви мерки трябва да предприеме съдът ако установи наличието на подобна цел?

      (1)  ОВ L 348, стр. 98.


title: Дело T-639/11: Определение на Общия съд от 28 септември 2012 г. — Heads!/СХВП (HEADS) (Марка на Общността — Отказ за регистрация — Оттегляне на заявката за регистрация — Липса на основание за произнасяне)

text:
               24.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 366/34

         Определение на Общия съд от 28 септември 2012 г. — Heads!/СХВП (HEADS)
   (Дело T-639/11) (1)

   (Марка на Общността - Отказ за регистрация - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за произнасяне)
   2012/C 366/68
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Heads! GmbH & Co. KG (Мюнхен, Германия) (представители: A. Jaeger-Lenz и T. Bösling, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 11 октомври 2011 г. (преписка № R 2348/2010-1) относно заявка за регистрацията на словната марка „HEADS“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2.

               Осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 49, 18.02.2012 г.


title: Дело T-180/07: Иск, предявен на 24 май 2007 г. — Promomadrid Desarrollo Internacional de Madrid/СХВП (MADRIDEXPORTA)

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/41

         Иск, предявен на 24 май 2007 г. — Promomadrid Desarrollo Internacional de Madrid/СХВП (MADRIDEXPORTA)
   (Дело T-180/07)
   (2007/C 155/74)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Promomadrid Desarrollo Internacional de Madrid, S.A. (Мадрид) [представител: г-н M. Aznar Alonso, abogado]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на ищеца

               —

               да се установи несъответствие на Решение от 7 март 2007 г., постановено от първи апелативен състав на СХВП, с което се отхвърля заявката за комбинирана марка на Общността № 4.659.553 MADRIDEXPORTA за класове 16, 35, 36, 38, 39, 41 и 42, с Регламент ЕО 40/94 относно марката на Общността [РМО]

               —

               да се установи, че по отношение на комбинирана марка на Общността № 4.659.553 MADRIDEXPORTA за класове 16, 35, 36, 38, 39, 41 и 42 се прилага не член 7, параграф 1, буква в) от РМО, а член 7, параграф 3 от РМО,

               —

               да се осъди ответникът и съответно подпомагащата го страна да заплатят разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Комбинирана марка „MADRIDEXPORTA“ (заявка за марка № 4.659.553) за стоки и услуги от класове 16, 35, 36, 38, 39, 41 и 42.

      Решение на проверителя: Отхвърляне на заявката.

      Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата.

      Изложени правни основания: Неправилно прилагане на член 7, параграф 1, буква в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността.


title: Дело T-335/09: Определение на Общия съд от 21 октомври 2011 г. — Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril/Комисия (Жалба за отмяна — Програма MEDA I — Специално споразумение за финансиране — Упълномощаване на Европейския съюз да събере вземанията, дължими на Кралство Мароко от трето лице — Дебитно известие — Напомнително писмо — Актове, които не могат да се разглеждат отделно от договор — Акт, който не подлежи на обжалване — Недопустимост)

text:
               17.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 370/25

         Определение на Общия съд от 21 октомври 2011 г. — Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril/Комисия
   (Дело T-335/09) (1)

   (Жалба за отмяна - Програма MEDA I - Специално споразумение за финансиране - Упълномощаване на Европейския съюз да събере вземанията, дължими на Кралство Мароко от трето лице - Дебитно известие - Напомнително писмо - Актове, които не могат да се разглеждат отделно от договор - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост)
   2011/C 370/41
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção, ACE (Порто, Португалия) (представители: A. Pinto Cardoso и L. Fuzeta da Ponte, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A.-M. Rouchaud-Joët и S. Delaude, подпомагани от R. Faria da Cunha, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна, от една страна, на дебитно известие № 3230905272, издадено от Комисията на 12 юни 2009 г., а от друга страна, на писмото от 3 август 2009 г., с което Комисията разпорежда плащането на сумата, поискана с дебитното писмо, както и на свързаните с нея лихви за забава

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção, ACE.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело T-175/14: Жалба, подадена на 20 март 2014 г.  — Walter Hundhausen/Комисия

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/48

         Жалба, подадена на 20 март 2014 г. — Walter Hundhausen/Комисия
   (Дело T-175/14)
   2014/C 142/62
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Walter Hundhausen GmbH (Шверте, Германия) (представители: H. Höfler, C. Kahle и V. Winkler, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на ответника за започване на официална процедура по член 108, параграф 2 ДФЕС по дело държавна помощ SA.33995 (2013/C) — Германия, Подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители, публикувано с поканата за представяне на мнения (ОВ C 37, 2014 г., стр. 73),

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество изтъква следното:

               1.

               Съществени процесуални нарушения

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че ответникът не е мотивирал в достатъчна степен съгласно член 296, втора алинея ДФЕС решението си за започване на официална процедура по член 108, параграф 2 ДФЕС. Това решение не съдържало конкретна фактическа преценка, основана на фактически и правни съображения по отношение на наличието на всички съставни елементи по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

               2.

               Нарушение на Договорите

                           —

                           По този въпрос жалбоподателят твърди, че решението на Комисията за започване на официална процедура нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС. Във връзка с това той изтъква, че в Решение от 13 март 2001 г. по дело PreussenElektra (C-379/98, Recueil, стр. I-2099) Съдът вече е приел, че Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритетa на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) не предоставя държавна помощ. EEG продължавал да се прилага непроменен по същество. По-конкретно съществените за оценката на помощта аспекти оставали непроменени. Същото важало и за решението на ответника от 22 май 2002 г. (ОВ C 164, стр. 5), с което той е установил, че EEG не представлява държавна помощ.

                           —

                           По-нататък жалбоподателят изтъква, че намалената допълнителна такса по EEG не осъществява елементите на държавна помощ по член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение той по-специално посочва, че намалената допълнителна такса по EEG не представлява предимство, което дадено предприятие не би могло да получи при нормални пазарни условия, че тя не притежава селективен характер, при нея не става въпрос за помощ, предоставена от държавата или чрез държавни ресурси и тя не води нито до нарушаване на конкуренцията, нито до евентуално засягане на търговията между държавите членки.

               3.

               Съвместимост с общия пазар

                           —

                           Ако Общият съд приеме, че е налице държавна помощ, то тя според жалбоподателя е съвместима с общия пазар съгласно член 107, параграф 3, букви б) и в) ДФЕС.


title: Дело T-634/11 P: Жалба, подадена на 9 декември 2011 г. Mario Paulo da Silva Tenreiro срещу решението, постановено на 29 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-72/10, da Silva Tenreiro/Комисия

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/40

         Жалба, подадена на 9 декември 2011 г. Mario Paulo da Silva Tenreiro срещу решението, постановено на 29 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-72/10, da Silva Tenreiro/Комисия
   (Дело T-634/11 P)
   2012/C 32/80
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Mario Paulo da Silva Tenreiro (Kraainem, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.–N. Louis, É. Marchal и D. Abreu Caldas, адвокати)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да разпореди

                           —

                           отмяна на решението, постановено на 29 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-72/10, da Silva Tenreiro/Комисия, с което се отхвърля подадената от него жалба;

               —

               да постанови ново решение, с което

                           —

                           да отмени решението на Европейската комисия, с което се отхвърля кандидатурата на жалбоподателя за заемане на свободната длъжност директор на Дирекция E „Правосъдие“ в рамките на Генерална дирекция (ГД) „Правосъдие, свобода и сигурност“, както и решението за назначаване на г-жа K на тази длъжност;

                           —

                           да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в двете съдебни производства.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага четири правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от грешка в прилагане на правото, доколкото Общият съд е отхвърлил правното основание, изведено от злоупотреба с власт въпреки сериозните данни за такава злоупотреба, изтъкнати от жалбоподателя, докато при спазване на принципа на равнопоставеност на страните пред Общия съд е трябвало да се установи обръщане на тежестта на доказване.

               2.

               Второто правно основание, изведено от неспазване на равните процесуални възможности на страните в резултат на отказа да се разпореди представянето, между другото, на атестационния доклад за г-жа K за времето, през което тя е заемала длъжността директор на Дирекция „Сигурност“ в ГД „Правосъдие, свобода и сигурност“, като се има пред вид, че Органът по назначаване обосновава отхвърлянето на нейната кандидатура за тази длъжност с вероятната й непригодност от гледна точка на нейната работа като временно изпълняваща длъжността директор, като същевременно преценява, че тя може да бъде назначена на длъжност директор на Дирекция „Правосъдие“ в същата ГД поради същия този опит като директор.

               3.

               Третото правно основание е изведено от изопачаване на обстоятелствата, доколкото Съдът на публичната служба е направил извода, че двете производства за обжалване във връзка с директорските длъжности „Правосъдие“ и „Сигурност“) са различни и че изходът от едното от тези две производства не влияе на изхода на другото.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от неспазване на принципа на състезателното производство, на правото на защита и на задължението за мотивиране, доколкото Съдът на публичната служба не се е позовал на изтъкнатата от жалбоподателя в съдебното заседание явна грешка в преценката въз основа на таблицата за оценяване, изготвена от групата по предварителния подбор, с която жалбоподателят се е запознал в приложението към писмената защита, тъй като Съдът на публичната служба е преценил за ненужна втора размяна на писмени становища.


title: Дело T-97/12: Жалба, подадена на 22 февруари 2012 г. — Makhlouf/Съвет

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/29

         Жалба, подадена на 22 февруари 2012 г. — Makhlouf/Съвет
   (Дело T-97/12)
   2012/C 151/49
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Rami Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да приеме, че искането на жалбоподателя е допустимо и основателно,

               —

               вследствие на това да отмени Решение 2011/782/ОВППС от 1 декември 2011 година, както и Регламент № 36/2012 (ЕС) от 18 януари 2012 година, и последващите ги актове за изпълнение в частта, в която се отнасят до жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания, които по същество са идентични или подобни на правните основания, изложени по дело T-432/11, Makhlouf/Съвет (1).

      (1)  ОВ C 290, 2011 г., стр. 13.


               2.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/21

         Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein на 20 януари 2015 г. по дело Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz срещу Gemeinde Vaduz
   (Дело E-3/15)
   (2015/C 217/07)
   С писмо от 20 януари 2015 г., получено в деловодството на Съда на 22 януари 2015 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (Държавен съд на Княжество Лихтенщайн) за консултативно становище по дело Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz срещу Gemeinde Vaduz по следните въпроси:

               1.

               Директива 2011/92/ЕС от 13 декември 2011 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда прилага ли се в Княжество Лихтенщайн по отношение на процедурите за ОВОС, които съгласно преходните разпоредби все още се регулират от Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung (Закон за оценка на въздействието върху околната среда) от 10 март 1999 г. („старата редакция на Закона за оценка на въздействието върху околната среда“)?

               2.

               При положителен отговор на горния въпрос, има ли по разглежданото дело незаконно ограничаване на правото на екологичните организации на жалба, предвидено в член 11 от Директива 2011/92/ЕС във връзка с член 20 от старата редакция на Закона за оценка на въздействието върху околната среда, ако по самостоятелна процедура правителството вземе решение от общ характер за екологичната съвместимост на проект на основание член 16 от старата редакция на Закона за оценка на въздействието върху околната среда, но под формата на поставени условия остави решаването на изключително важни въпроси, свързани с екологичната съвместимост на проекта, да се извърши чрез последващи разрешителни процедури, подчинени на специално законодателство?

               3.

               При положителен отговор на предходния въпрос, има ли член 11 от Директива 2011/92/ЕС пряко действие по отношение на разглежданата процедура за ОВОС, която е основание за индивидуалната жалба до Държавния съд?

               4.

               Във връзка с въпроси 2 и 3 какви биха били правните последици за разглежданото дело от нарушаване на предвиденото в директивата право на жалба?


title: Дело C-533/13: Преюдициално запитване, отправено от Työtuomioistuin (Финландия) на 9 октомври 2013 г. — Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy

text:
               30.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/10

         Преюдициално запитване, отправено от Työtuomioistuin (Финландия) на 9 октомври 2013 г. — Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy
   (Дело C-533/13)
   2013/C 352/18
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Työtuomioistuin

      Страни в главното производство

      Ищец: Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry

      Ответник: Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy

      Преюдициални въпроси

               а)

               Следва ли член 4, параграф 1 от Директивата за временната заетост (2008/104/ЕО) (1) да се тълкува в смисъл, че на националните органи, включително съдилищата, е наложено трайно задължение да гарантират със съответните за тях средства, че на национално равнище няма да действат и да се прилагат законови разпоредби или клаузи на колективни трудови договори, които противоречат на Директивата?

               б)

               Следва ли член 4, параграф 1 от Директивата да се тълкува в смисъл, че не допуска национална уредба, съгласно която използването на работа чрез агенции за временна заетост е допустимо само в конкретно упоменати случаи, например за изпълнение на работата в периоди с голямо работно натоварване или за изпълнение на задачи, които не могат да бъдат извършени от постоянните работници в предприятието? Може ли дългосрочното използване на работници чрез агенции за временна заетост, наред с постоянните работници в предприятието, за изпълнение на обичайните трудови задачи в това предприятие да бъде окачествено като забранено използване на работна сила чрез агенции за временна заетост?

               в)

               Ако се приеме, че националната уредба е в противоречие с Директивата, с какви средства разполага съдът, за да постигне целите на Директивата, когато в делото става дума за колективен трудов договор, обвързващ частноправни субекти?

      (1)  Директива 2008/104/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно работа чрез агенции за временна заетост (ОВ L 327, стр. 9).


title: Дело F-38/11: Жалба, подадена на 5 април 2011 г. — ZZ/Парламент

text:
               18.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/22

         Жалба, подадена на 5 април 2011 г. — ZZ/Парламент
   (Дело F-38/11)
   2011/C 179/38
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (Люксембург, Люксембург) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Отмяна на решението да не бъде повишаван в длъжност в рамките на процедурата за повишаване 2009 жалбоподателят, който е бил преместен на 1 септември 2009 г. от Съда на Европейския съюз в Европейския парламент

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Парламента от 4 януари 2011 г. за отхвърляне на жалбата на жалбоподателя срещу решението да не бъде повишен в степен AD7 в рамките на процедурата за повишаване 2009;

               —

               в частта, в която е необходимо, да се отмени решението на Парламента жалбоподателят да не бъде повишен в степен AD7 в рамките на процедурата за повишаване 2009;

               —

               да се осъди Парламентът да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-370/15 P: Жалба, подадена на 9 юли 2015 г. от CJ срещу решението, постановено на 29 април 2015 г. от Съда на публичната служба по съединени дела F-159/12 и F-161/12, CJ/ECDC

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/51

         Жалба, подадена на 9 юли 2015 г. от CJ срещу решението, постановено на 29 април 2015 г. от Съда на публичната служба по съединени дела F-159/12 и F-161/12, CJ/ECDC
   (Дело T-370/15 P)
   (2015/C 311/56)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: CJ (Agios Stefanos, Гърция) (представител: V. Kolias, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 29 април 2015 г. по съединени дела F-159/12 и F-161/12, CJ/ECDC, в частта, в която:

                           —

                           се отхвърля частично жалбата по дело F-159/12 и се осъжда жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски,

                           —

                           се отхвърля изцяло жалбата по дело F-161/12 и се осъжда жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на ECDC,

                           —

                           се осъжда жалбоподателят да заплати на Съда на публичната служба сума в размер на 2  000 EUR, отговаряща на част от разходите, които този съд е бил принуден да направи и които е било възможно да се избегнат,

               —

               вследствие на това, в случай че жалбата бъде обявена за основателна:

                           —

                           да отмени оспорваното решение от 24 февруари 2012 г.,

                           —

                           да осъди ECDC да заплати обезщетение в определен по справедливост размер от 80  000 EUR за неимуществените вреди, които жалбоподателят е претърпял и изтъкнал във връзка с първото искане в жалбата по дело F-161/12,

                           —

                           да осъди ECDC да заплати обезщетение в определен по справедливост размер от 56  800 EUR за неимуществените вреди, които жалбоподателят е претърпял и изтъкнал във връзка с предявените в хода на първоинстанционното производство искания за обезщетение,

               —

               да осъди ECDC да заплати всички разноски по първоинстанционното производство и производството по обжалване.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага седем основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               В рамките на първото основание се изтъква, че Съдът на публичната служба е нарушил принципа на състезателното начало, като е отхвърлил писмената реплика на жалбоподателя като недопустима, защото текстът ѝ и приложенията към нея не се отнасяли пряко до някои приложения към писмената защита на ECDC.

               2.

               В рамките на второто основание се твърди, че Съдът на публичната служба не се е произнесъл по предявените за първи път в хода на производството искания за обезщетение за неимуществените вреди, претърпени в резултат на някои изявления в писмената защита на ECDC.

               3.

               В рамките на третото основание се твърди, че Съдът на публичната служба е нарушил член 91, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица, като е приел, че няма правомощие да се произнесе по достоверността на твърденията за лошо финансово ръководство на ECDC, доколкото те вече са били разгледани от OLAF.

               4.

               В рамките на четвъртото основание се изтъква, че Съдът на публичната служба е тълкувал неправилно:

                           —

                           член 47, буква б), подточка ii) във връзка с член 86 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз („УРДС“), като е приел, че жалбоподателят може да бъде просто уволнен поради неподчинение, без да бъде проведено дисциплинарно производство,

                           —

                           член 41, параграф 2, буква а) от Хартата на основните права на Европейския съюз, що се отнася до периода от време, с който разполага жалбоподателят, за да изрази становището си преди да бъде уволнен,

                           —

                           член 48, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, като е приел за доказани обвиненията, че жалбоподателят е извършил престъпление, при положение че не му е било повдигнато обвинение за такова престъпление пред наказателен съд, нито е бил осъден за него от такъв съд,

                           —

                           задължението на работодателя да полага дължимата грижа, като е приел, че ECDC не е бил длъжен да предоставя на жалбоподателя някои права за защита в хода на административното разследване съгласно приложение IX към Правилника за длъжностните лица.

               5.

               В рамките на петото основание се твърди, че Съдът на публичната служба е тълкувал неправилно първото, петото и осмото основание на подадената до него жалба, както и направените искания.

               6.

               В рамките на шестото основание се твърди, че Съдът на публичната служба е дал неправилна правна квалификация на някои факти.

               7.

               В рамките на седмото основание се твърди, че Съдът на публичната служба е изопачил някои доказателства.


20150731023616742015/C 270/035542013CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL201506113311Дело C-554/13: Решение на Съда (трети състав) от 11 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Z. Zh./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/I. O. (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Директива 2008/115/ЕО — Връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни — Член 7, параграф 4 — Понятие „опасност за обществения ред“ — Условия, при които държавите членки могат да се въздържат да предоставят срок за доброволно напускане или да предоставят срок, който е по-кратък от седем дни)
 ---documentbreak--- C2702015BG310120150611BG00033131Решение на Съда (трети състав) от 11 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Z. Zh./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/I. O.
   (Дело C-554/13) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Директива 2008/115/ЕО — Връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни — Член 7, параграф 4 — Понятие „опасност за обществения ред“ — Условия, при които държавите членки могат да се въздържат да предоставят срок за доброволно напускане или да предоставят срок, който е по-кратък от седем дни)“2015/C 270/03Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Z. Zh., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Ответници: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I. O.

      Диспозитив

            1)

            Член 7, параграф 4 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална практика, съгласно която гражданин на трета страна, който пребивава незаконно на територията на държава членка, се счита за опасност за обществения ред по смисъла на тази разпоредба само защото е заподозрян или осъден за извършено деяние, което съгласно националното право е наказуемо като престъпление.

            2)

            Член 7, параграф 4 от Директива 2008/115 трябва да се тълкува в смисъл, че в случая на гражданин на трета страна, който пребивава незаконно на територията на държава членка и е заподозрян или осъден за извършено деяние, което съгласно националното право е наказуемо като престъпление, други фактори — като характера и тежестта на това деяние, изтеклото време от неговото извършване, както и факта, че този гражданин е напускал територията на посочената държава членка, когато е бил задържан от националните органи — могат да бъдат релевантни при преценката дали този гражданин представлява опасност за обществения ред по смисъла на цитираната разпоредба. В рамките на тази преценка евентуално релевантен е и всеки фактор, който се отнася до основателността на подозрението, че съответният гражданин на трета страна е извършил деянието, в което е обвинен.

            3)

            Член 7, параграф 4 от Директива 2008/115 трябва да се тълкува в смисъл, че използването на възможността, предвидена в тази разпоредба, да не бъде предоставян срок за доброволно напускане, когато гражданинът на трета страна представлява опасност за обществения ред, не налага нова проверка на факторите, които вече са били разгледани, за да се констатира наличието на тази опасност. Всяка правна уредба или практика на държава членка в тази област обаче трябва да гарантира, че във всеки отделен случай се проверява дали липсата на срок за доброволно напускане е съвместима с основните права на този гражданин.

      (
         1
      )	ОВ C 9, 11.1.2014 г.


title: Дело T-724/14: Определение на Общия съд от 22 юли 2015 г. — European Children’s Fashion Association и Instituto de Economía Pública/Комисия и EACEA (Жалба за отмяна — Арбитражна клауза — Програма за действие „Lifelong Learning (2007 г.-2013 г.)“ — Проект „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector“ — Писмо за предварително уведомяване — Дебитно известие — Индивидуализация на ответника — Частична недопустимост)

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/28

         Определение на Общия съд от 22 юли 2015 г. — European Children’s Fashion Association и Instituto de Economía Pública/Комисия и EACEA
   (Дело T-724/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - Арбитражна клауза - Програма за действие „Lifelong Learning (2007 г.-2013 г.)“ - Проект „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector“ - Писмо за предварително уведомяване - Дебитно известие - Индивидуализация на ответника - Частична недопустимост))
   (2015/C 320/44)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: European Children’s Fashion Association (Валенсия, Испания) и Instituto de Economía Pública, SL (Валенсия) (представител: A. Haegeman, avocat)

      Ответници: Европейска комисия (представители: S. Delaude и S. Lejeune) и Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA) (представители: H. Monet и A. Jaume)

      Предмет

   Главно искане по член 272 ДФЕС за установяване, че претенцията на EACEA за възстановяване на субсидиите, платени на първия жалбоподател въз основа на споразумението, сключено за реализирането на проекта „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector“ е неоснователна и, при условията на евентуалност, искане за отмяна на писмото за предварително уведомяване на EACEA от 1 август 2014 г., с което първият жалбоподател е уведомен, че следва да върне сумата 82  378,81 EUR в резултат на извършения одит на проекта, както и на дебитно известие № 3241401420, издадено от EACEA на 5 август 2014 г. за възстановяване на тази сума.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима, доколкото е насочена срещу Европейската комисия.

               2)

               Осъжда European Children’s Fashion Association и Instituto de Economía Pública, SL да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 7, 12.1.2015 г.


title: Дело C-269/13 P: Жалба, подадена на 16 май 2013 г. от Acino AG срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 7 март 2013 г. по дело T-539/10, Acino AG (с предишна фирма Acino Pharma GmbH)/Европейска комисия

text:
               27.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/8

         Жалба, подадена на 16 май 2013 г. от Acino AG срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 7 март 2013 г. по дело T-539/10, Acino AG (с предишна фирма Acino Pharma GmbH)/Европейска комисия
   (Дело C-269/13 P)
   2013/C 215/10
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Acino AG (представители: адв. R. Buchner и адв. E. Burk)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Общия съд от 7 март 2013 г. по дело T-539/10 поради нарушение на правото на Съюза, а решения на ответника C(2010) 2203, C(2010) 2205, C(2010) 2210 и C(2010) 2218 от 29 март 2010 г. и решения C(2010) 6430, C(2010) 6432, C(2010) 6434 и C(2010) 6435 от 16 септември 2010 г. относно лекарствените продукти Clopidogrel Acino — Clopidogrel, Clopidogrel ratiopharm — Clopidogrel, Clopidogrel Hexal — Clopidogrel и Clopidogrel ratiopharm GmbH — Clopidogrel да бъдат отменени,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Основания и главни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
   С първото си основание жалбоподателят твърди, че е налице нарушение и неправилно прилагане както на член 20 от Регламент (ЕО) № 726/2004 (1) във връзка с членове 116 и 117 от Директива (ЕО) № 2001/83 (2), така и на принципа на предпазните мерки. Общият съд неправилно приел, че посочените в обжалваните решения на Комисията нарушения на принципите и насоките на добрите производствени практики на лекарствените продукти (GMP) практически обосновават необорима презумпция за евентуални недостатъци на състава на лекарствените продукти в качествено и количествено отношение.
   Второто основание се отнася до неправилна преценка на установените от Общия съд факти. Общият съд пренебрегнал факта, че доколкото Комисията единствено се позовала на настъпилата вследствие от нарушенията на GMP „загуба на доверие“, тя нарушила задълженията си за полагане на грижа и за мотивиране, тъй като не представила нито сериозни, нито убедителни данни, че при лекарствените продукти е налице влошаване в качествено или количествено отношение.
   Третото основание се отнася до неправилното прилагане на принципа на пропорционалност. Жалбоподателят представил подкрепени с доказателства данни, че опасността за здравето, която създават произведените лекарствени продукти, може да бъде изключена, така че по-специално промяната на разрешенията и изтеглянето от пазара на партидите — действия с обратна сила, разпоредени от Комисията, не били необходими и били непропорционални.
   Четвъртото основание се отнася до неправилна преценка при съдебния контрол. Погрешно „абсолютизирайки“ правилата на GMP, Общият съд направил неправилния извод, че не е очевидно, че Комисията — която мотивирала решенията единствено с необратимо настъпилата „загуба на доверие“ — надхвърлила пределите на свободата си на преценка.
   Последното основание се отнася до нарушение на изискванията за мотивиране, предвидени в член 81, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 726/2004. В мотивите към решенията Комисията изобщо не разгледала представените от жалбоподателя данни, подкрепени с доказателства, поради което решенията били неправомерни, а от формална гледна точка — и непълни.

      (1)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).

      (2)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).


title: Дело T-89/15: Решение на Общия съд от 27 април 2016 г. — Niagara Bottling/EUIPO (NIAGARA) (Марка на Европейския съюз — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „NIAGARA“ — Абсолютни основания за отказ — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/50

      Решение на Общия съд от 27 април 2016 г. — Niagara Bottling/EUIPO (NIAGARA)
      (Дело T-89/15) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „NIAGARA“ - Абсолютни основания за отказ - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
      (2016/C 211/63)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Niagara Bottling LLC (Онтарио, Съединени щати) (представител: M. Edenborough, QC)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: A. Jakab, A. Schifko и D. Walicka)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 12 декември 2014 г. (преписка R 784/2014-5) относно посочващата Европейския съюз международна регистрация на словната марка „NIAGARA“.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Niagara Bottling LLC да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 118, 13.4.2015 г.


title: Дело F-79/11: Жалба, подадена на 2 август 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/47

         Жалба, подадена на 2 август 2011 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-79/11)
   2011/C 311/86
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Обезщетение за имуществени и неимуществени вреди, претърпени поради липсата на мерки за изпълнение на Решение по дело F-128/07.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя сумата от 10 000 EUR за пропусната възможност, претърпяна поради липсата на мерки за изпълнение по отношение на него;

               —

               да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя сумата от 5 000 EUR за неимуществени вреди, претърпени поради липсата на каквото и да било уведомление от Комисията за действията, които възнамерява да предприеме вследствие на решението за отмяна;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-472/08: Решение на Съда (първи състав) от 21 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts, Република Латвия) — Alstom Power Hydro/Valsts ieņēmumu dienests (Преюдициално запитване — Шеста директива ДДС — Член 18, параграф 4 — Национално законодателство, предвиждащо тригодишен давностен срок за възстановяването на надвзетия ДДС)

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/14

         Решение на Съда (първи състав) от 21 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts, Република Латвия) — Alstom Power Hydro/Valsts ieņēmumu dienests
   (Дело C-472/08) (1)

   (Преюдициално запитване - Шеста директива ДДС - Член 18, параграф 4 - Национално законодателство, предвиждащо тригодишен давностен срок за възстановяването на надвзетия ДДС)
   2010/C 63/21
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Alstom Power Hydro

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Предмет

   Преюдициално запитване — Augstākās tiesas Senāts — Тълкуване на член 18, параграф 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Национално законодателство, което предвижда срок от три години за подаването на исканията за възстановяване на надвзети данъци

      Диспозитив

   Член 18, параграф 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска такава правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която предвижда тригодишен давностен срок за подаването на искане за възстановяване на надвзет ДДС, недължимо събран от данъчната администрация на тази държава.

      (1)  ОВ C 327, 20.12.2008 г.


title: Дело T-354/07: Жалба, подадена на 18 септември 2007 г. — Pfizer/СХВП — Isdin (FOTOPROTECTOR ISDIN)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/63

         Жалба, подадена на 18 септември 2007 г. — Pfizer/СХВП — Isdin (FOTOPROTECTOR ISDIN)
   (Дело T-354/07)
   (2007/C 269/115)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Pfizer Ltd (Sandwich, Обединено кралство) (представители: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde, lawyers, и M. Hawkins, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Isdin, SA (Барселона, Испания)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 28 юни 2007 г. по дело R 567/2006-1; и

               —

               да се осъди ответника да понесе разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словната марка „FOTOPROTECTOR ISDIN“ за стоки, по-специално в клас 5 — марка на Общността № 1 075 597

      Притежател на марката на Общността: Isdin, SA

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателят

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: Националната словна марка „ISTIN“ за стоки от клас 5

      Решение на отдела по заличаването: Частично обявяване на недействителност на марката на Общността

      Решение на апелативния състав: Отмяна на решението на отдела по заличаването, доколкото обявава недействителността на марката на Общността

      Изложени правни основания: Нарушение на правото на жалбоподателя да бъде изслушан, съгласно член 73 от Регламент 40/94 на Съвета и нарушение на член 52, във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламента.


title: Дело C-151/11: Определение на председателя на Съда от 22 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main, Германия) — Condor Flugdienst GmbH/Jürgen Dörschel

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/14

         Определение на председателя на Съда от 22 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main, Германия) — Condor Flugdienst GmbH/Jürgen Dörschel
   (Дело C-151/11) (1)

   2011/C 340/26
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 204, 9.7.2011 г.


title: Дело C-119/09: Решение на Съда (голям състав) от 5 април 2011 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État, Франция) — Société fiduciaire nationale d'expertise comptable/Ministre du budget, des comptes publics et de la fonction publique (Свободно предоставяне на услуги — Директива 2006/123/ЕО — Член 24 — Недопускане на всички общи забрани на търговски съобщения на регулираните професии — Професия експерт-счетоводител — Забрана за установяване на контакт с потенциални клиенти)

text:
               21.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/4

         Решение на Съда (голям състав) от 5 април 2011 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État, Франция) — Société fiduciaire nationale d'expertise comptable/Ministre du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   (Дело C-119/09) (1)

   (Свободно предоставяне на услуги - Директива 2006/123/ЕО - Член 24 - Недопускане на всички общи забрани на търговски съобщения на регулираните професии - Професия експерт-счетоводител - Забрана за установяване на контакт с потенциални клиенти)
   2011/C 152/05
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Société fiduciaire nationale d'expertise comptable

      Ответник: Ministre du budget, des comptes publics et de la fonction publique

      Предмет

   Преюдициално запитване — Conseil d'État (Франция) — Тълкуване на Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50), и по-конкретно член 24 от нея относно търговските съобщения на регулираните професии — Търговски практики по установяване на контакт с потенциални клиенти — Недопускане по отношение на регулираните професии, посочени в директивата, на всякаква обща забрана, независимо от формата на съответната търговска практика, или възможност за държавите членки да запазят общи забрани за някои търговски практики, например по установяване на контакт с потенциални клиенти?

      Диспозитив

   Член 24, параграф 1 от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която напълно забранява на представителите на регулирана професия, каквато е тази на експерт-счетоводителите, да извършват действия по установяване на контакт с потенциални клиенти.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело C-272/14: Преюдициално запитване от Vestre Landsret (Дания), постъпило на 5 юни 2014 г.  — Skatteministeriet/Baby Dan A/S

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/21

         Преюдициално запитване от Vestre Landsret (Дания), постъпило на 5 юни 2014 г. — Skatteministeriet/Baby Dan A/S
   (Дело C-272/14)
   2014/C 253/27
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Vestre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Skatteministeriet

      Ответник: Baby Dan A/S

      Преюдициални въпроси

   Шпиндели с характеристики като описаните в конкретния случай трябва да се класират в позиция 7318 по КН или в позиция 8302 по КН?