title: Дело T-637/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 25 януари 2012 г. — Euris Consult/Парламент (Обезпечително производство — Обществена поръчка за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Преводачески услуги на малтийски език — Отхвърляне на офертата на оферент — Ред за съобщаване — Молба за спиране на изпълнението — Загуба на възможност — Липса на значителна и непоправима вреда — Липса на неотложност)

text:
               17.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/19

         Определение на председателя на Общия съд от 25 януари 2012 г. — Euris Consult/Парламент
   (Дело T-637/11 R)
   (Обезпечително производство - Обществена поръчка за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Преводачески услуги на малтийски език - Отхвърляне на офертата на оферент - Ред за съобщаване - Молба за спиране на изпълнението - Загуба на възможност - Липса на значителна и непоправима вреда - Липса на неотложност)
   2012/C 80/33
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Euris Consult Ltd (Floriana, Малта) (представител: F. Moyse, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: L. Darie и F. Poilvache)

      Предмет

   Искане за спиране на изпълнението на решението на Европейския парламент от 18 октомври 2011 г., прието в рамките на обществена поръчка MT/2011/EU за преводачески услуги на малтийски език (ОВ S 56-090372), с което се отхвърля направената от ищеца оферта

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля искането за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-14/12: Определение на Общия съд от 19 април 2016 г. — Elliniko Kazino Parnithas/Комисия (Държавни помощи — Отмяна на обжалвания акт — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               27.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/21

         Определение на Общия съд от 19 април 2016 г. — Elliniko Kazino Parnithas/Комисия
   (Дело T-14/12) (1)

   ((Държавни помощи - Отмяна на обжалвания акт - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне))
   (2016/C 232/28)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Elliniko Kazino Parnithas AE (Maroussi, Гърция) (представители: N. Niejahr, avocat, F. Carlin, barrister, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis, K. Spyropoulos, A. Komninos, K. Struckmann, avocats, и M. Powell, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou, H. van Vliet и P.-J. Loewenthal)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Гърция) (представител: S. Pappas, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/716/ЕС на Комисията от 24 май 2011 г. относно държавна помощ C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09), отпусната от Гърция в полза на някои гръцки казина (OВ L 285, стp. 25).

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и тези, направени от Elliniko Kazino Parnithas AE.

               3)

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 65, 3.3.2012 г.


title: Дело T-214/16: Жалба, подадена на 3 май 2016 г. — SATA/EUIPO (4600)

text:
               27.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/31

         Жалба, подадена на 3 май 2016 г. — SATA/EUIPO (4600)
   (Дело T-214/16)
   (2016/C 232/40)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: SATA GmbH & Co. KG (Корнвестхайм, Германия) (представител: M. Simon, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: марка на Европейския съюз „4600“ – заявка за регистрация № 13 965 595;

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 24 февруари 2016 г. по преписка R 1942/2015-4.

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото с него се отхвърля заявката за регистрация на марката на Съюза №;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009/Регламент № 2868/95

               —

               Нарушение на основните принципи на равно третиране и на добра администрация.


title: Дело C-383/10: Решение на Съда (пети състав) от 6 юни 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Членове 56 ДФЕС и 63 ДФЕС — Членове 36 и 40 от Споразумението за ЕИП — Данъчно законодателство — Освобождаване от данъци само на изплатените от местни банки лихви, като изплатените лихви от установените в чужбина банки се изключват)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/2

         Решение на Съда (пети състав) от 6 юни 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-383/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Членове 56 ДФЕС и 63 ДФЕС - Членове 36 и 40 от Споразумението за ЕИП - Данъчно законодателство - Освобождаване от данъци само на изплатените от местни банки лихви, като изплатените лихви от установените в чужбина банки се изключват)
   2013/C 225/02
   Език на производството: френски

      Страни в главното производство

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и F. Dintilhac)

      Ответник: Кралство Белгия (представители: J.-C. Halleux и M. Jacobs)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 56 и член 63 ДФЕС — Нарушение на член 36 и член 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство — Ограничение на свободното предоставяне на услуги и на свободното движение на капитали — Национални разпоредби, освобождаващи от данък само изплащаните от белгийски банки лихви, изключвайки тези, които се изплащат от чуждестранни банки — Дискриминационно данъчно облагане

      Диспозитив

               1.

               Със създаването и поддържането на правен режим, който облага по дискриминационен начин изплащаните от чуждестранни банки лихви, тъй като освобождава от данъци само изплатените от местни банки лихви, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 56 ДФЕС и по член 36 от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г.

               2.

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 274, 9.10.2010 г.


title: Дело C-99/09: Преюдициално запитване, отправено от Sąd Najwyższy (Република Полша) на 11 март 2009 г. — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o. o./Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/6

         Преюдициално запитване, отправено от Sąd Najwyższy (Република Полша) на 11 март 2009 г. — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o. o./Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Дело C-99/09)
   2009/C 129/10
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Najwyższy

      Страни в главното производство

      Ищец: Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o. o.

      Ответник: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 30, параграф 2 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (1) да се тълкува в смисъл, че когато гарантира, че преките такси за абонатите не действат като пречка за използването на възможността за преносимост на номера, компетентният национален регулаторен орган е длъжен да взема предвид разходите, понесени от операторите на мобилна телефонна мрежа при доставяне на тази услуга?

      (1)  ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213


title: Дело C-142/16: Решение на Съда (втори състав) от 26 април 2017 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 92/43/ЕИО — Член 6, параграф 3 — Опазване на естествените местообитания — Изграждане на въглищна електроцентрала в Морбург (Германия) — Зони от мрежата „Натура 2000“ по поречието на река Елба нагоре по течението спрямо въглищната електроцентрала — Оценка на въздействието на план или проект върху защитена зона)

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/5

         Решение на Съда (втори състав) от 26 април 2017 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-142/16) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 92/43/ЕИО - Член 6, параграф 3 - Опазване на естествените местообитания - Изграждане на въглищна електроцентрала в Морбург (Германия) - Зони от мрежата „Натура 2000“ по поречието на река Елба нагоре по течението спрямо въглищната електроцентрала - Оценка на въздействието на план или проект върху защитена зона))
   (2017/C 195/06)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes и E. Manhaeve)

      Ответник: Федерална република Германия (представители: T. Henze и J. Möller, подпомагани от W. Ewer, Rechtsanwalt)

      Диспозитив

               1)

               Като не е направила точна и пълна оценка на въздействието върху околната среда, преди да разреши изграждането на въглищната електроцентрала в Морбург, в близост до Хамбург (Германия), Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 165, 10.5.2016 г.


title: Дело C-3/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 1 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Nivelles, Белгия) — Ketty Leyman/Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI) (Преюдициално запитване — Схеми за социална сигурност — Обезщетения за инвалидност — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Член 40, параграф 3 — Различни схеми за обезщетения в държавите членки — Неблагоприятни последици за работниците мигранти — Невъзвръщаеми вноски)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 1 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Nivelles, Белгия) — Ketty Leyman/Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI)
   (Дело C-3/08) (1)

   (Преюдициално запитване - Схеми за социална сигурност - Обезщетения за инвалидност - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Член 40, параграф 3 - Различни схеми за обезщетения в държавите членки - Неблагоприятни последици за работниците мигранти - Невъзвръщаеми вноски)
   2009/C 282/11
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal du travail de Nivelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ketty Leyman

      Ответник: Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal du travail de Nivelles (Белгия) — Валидност от гледна точка на член 18 ЕО на Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26), с измененията към него — Обезщетения за инвалидност — Пречка пред упражняването на правото на свободно движение, дължаща се на наличието на различни схеми за обезщетения

      Диспозитив

   Член 39 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска компетентните органи на дадена държава членка да прилагат национално законодателство, което в съответствие с член 40, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, изменен с Регламент (ЕО) № 647/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 година, подчинява придобиването на правото на обезщетение за инвалидност на изтичането на едногодишен период на начална неработоспособност, когато в резултат на такова прилагане работникът мигрант е внесъл в схемата за социална сигурност на тази държава невъзвръщаеми вноски и по този начин е поставен в по-неблагоприятно положение спрямо местния работник.

      (1)  ОВ C 79, 29.03.2008 г.


title: Дело C-549/12 P: Жалба, подадена на 29 ноември 2012 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 19 септември 2012 г. по дело T-265/08, Федерална република Германия/Европейска комисия

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/15

         Жалба, подадена на 29 ноември 2012 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 19 септември 2012 г. по дело T-265/08, Федерална република Германия/Европейска комисия
   (Дело C-549/12 P)
   2013/C 46/29
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze, Bevollmächtigter, U. Karpenstein и C. Johann, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Испания, Френска република, Кралство Нидерландия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска,

               1.

               да се отмени, от една страна, Решение на Общия съд на Европейския съюз от 19 септември 2012 г. по дело T-265/08, Федерална република Германия, Кралство Испания (встъпила страна), Френската република (встъпила страна) и Кралство Нидерландия (встъпила страна) срещу Европейската комисия, с което се отменя Решение C(2008) 1690 окончателен на Комисията от 30 април 2008 г. за намаляване на финансовата помощ, отпусната от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за операционната програма за региона по цел 1 на провинция Тюрингия (Германия) (1994—1999 г.) в съответствие с Решение C(94) 1939/5 на Комисията от 5 август 1994 г.,
                     и
                   от друга страна, Решение C(2008) 1690 окончателен на Комисията от 30 април 2008 г. за намаляване на финансовата помощ, отпусната от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за операционната програма за региона по цел 1 на провинция Тюрингия във Федерална република Германия (1994—1999 г.);

               2.

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Предмет на настоящата жалба е Решение на Общия съд на Европейския съюз от 19 септември 2012 г. по дело Германия/Комисия, с което се отхвърля жалбата на Федерална република Германия за отмяна на Решение C(2008) 1690 окончателен на Комисията от 30 април 2008 г. за намаляване на финансовата помощ, отпусната от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за операционната програма за региона по цел 1 на провинция Тюрингия (Германия) (1994—1999 г.), в съответствие с Решение C(94) 1939/5 на Комисията от 5 август 1994 г.
   Жалбоподателят изтъква две основания.
   Първо, Общият съд нарушил член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 4253/88 (1) във връзка с член 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 (2), както и принципа на предоставената компетентност (член 5, параграф 2 ДЕС, член 7 ДФЕС; предишен член 5 ЕО), тъй като допуснал грешка при прилагане на правото като приел, че административните грешки на националните органи също могат да представляват „нередности“, предоставящи право на Комисията да извършва финансови корекции (първа част от първото основание на жалбата). Независимо че една от финансовите корекции поради административни грешки по принцип била основателно разгледана, обжалваното решение следвало да се отмени, тъй като Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото като приел, че нарушения на националното право и грешки, които нямат отношение към бюджета на Съюза, могат да представляват „нередности“ и да служат като основание за финансови корекции (втора част от първото основание на жалбата).
   Второ, Общият съд нарушил и член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88 във връзка с принципа на предоставената компетентност (член 5, параграф 2 ДЕС и член 7 ДФЕС) като допуснал Комисията да извърши екстраполирани финансови корекции, тъй като по този начин допуснал грешка при прилагането на правото (първа част от второто основание на жалбата). Макар че право на екстраполация съществувало, като потвърдил условията за прилагането му в случая Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото. От една страна, по отношение на част от оспорваните проекти във всички случаи не били установени каквито и да било вреди, понесени от бюджета на Съюза. От друга страна, Комисията не трябвало да квалифицира част от грешките като системни (втора част от второто основание на жалбата).

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88 относно координацията между дейностите на различните структурни фондове, от една страна, и тези на Европейската инвестиционна банка и на другите съществуващи финансови инструменти, от друга страна (ОВ L 374, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, глава 1, том 1, стр. 166).


title: Дело C-474/15 P: Жалба, подадена на 23 юли 2015 г. от Harper Hygienics S.A. срещу решението, постановено от Общия съд на 13 май 2015 г. по дело T-363/13, Harper Hygienics/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост — Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty)

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/6

         Жалба, подадена на 23 юли 2015 г. от Harper Hygienics S.A. срещу решението, постановено от Общия съд на 13 май 2015 г. по дело T-363/13, Harper Hygienics/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост — Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty)
   (Дело C-474/15 P)
   (2016/C 326/08)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Harper Hygienics S.A. (представител: D. Rzążewska, radca prawny)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост,
   Clinique Laboratories, LLC
   С определение от 7 април 2016 г. Съдът (десети състав) отхвърли жалбата като отчасти недопустима и отчасти неоснователна.


title: Дело T-379/11: Жалба, подадена на 21 юли 2011 г. — Hüttenwerke Krupp Mannesmann и др./Комисия

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/55

         Жалба, подадена на 21 юли 2011 г. — Hüttenwerke Krupp Mannesmann и др./Комисия
   (Дело T-379/11)
   2011/C 269/122
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH (Duisburg, Германия), ROGESA Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Германия), Salzgitter Flachstahl GmbH (Salzgitter, Германия), ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Германия), voestalpine Stahl GmbH (Linz, Австрия) (представители: S. Altenschmidt и C. Dittrich, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Комисията от 27 април 2011 г. за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (нотифицирано под номер C(2011) 2772, ОВ L 130, стp. 1),

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите оспорват Решението на Комисията от 27 април 2011 г. за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1). Те искат това решение да бъде отменено в неговата цялост.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват шест правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 10а от Директива 2003/87/ЕО (2) от продуктовия показател за агломерата
               Жалбоподателите изтъкват неправомерността на предписанията, съдържащи се в приложение I към обжалваното решение, свързани с продуктовите показатели.

                           —

                           Несъвместимост с член 10a, параграф 2 от Директива 2003/87
                           Жалбоподателите твърдят, че определянето на продуктовия показател за агломерата противоречи на член 10a, параграф 2 от Директива 2003/87 с мотива, че Комисията е установила този показател въз основа на инсталация за производство на пелети за да определи средните работни показатели на 10 % от най-ефикасните инсталации от даден отрасъл или подотрасъл. Жалбоподателите обаче смятат, че пелетите са продукти, различни от агломерата, и че следователно инсталациите за производство на пелети не би трябвало да бъдат взети предвид при определянето на 10 % от най-ефикасните инсталации за синтероване.

                           —

                           Несъвместимост с член 10a, параграф 1 от Директива 2003/87
                           Жалбоподателите твърдят, че определянето на продуктовия показател за агломерата противоречи и на член 10a, параграф 1 от Директива 2003/87 с мотива, че Комисията установила този показател като е коригирала данните. Те считат, че този начин не съответства на критериите за установяване на показателите, които са определени в член 10a, параграф 1 от Директива 2003/87.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на член 10 a от Директива 2003/87 от продуктовия показател за течните черни метали
               Жалбоподателите считат също така, че установяването на продуктовия показател за течните черни метали противоречи на член 10a от Директива 2003/87, доколкото Комисията не е взела предвид пълното съдържание на въглерод в отпадните газове, които се отделят при производството на желязо и стомана, по отношение на тяхната употреба за производството на електрическа енергия, а обратно, приложила е намаление от порядъка на 25 %. Жалбоподателите обаче считат, че от текста на член 10a, параграф 1 от Директива 2003/87, от общата структура, от целта и от историческото тълкуване на тази директива следва, че Комисията няма право да извършва такова намаление.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране, въведено от член 296, втора алинея от ДФЕС
               Жалбоподателите считат още, че Комисията не е мотивирала в достатъчна степен своето решение. Според тях мотивите за установяване на показателите са неправилни. Те твърдят, че изразените от Комисията резерви що се отнася до възможно нарушаване на конкуренцията не са надлежно мотивирани. По този начин Комисията нарушила член 296, втора алинея от ДФЕС.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалността
               Жалбоподателите считат, че обжалваното решение противоречи и на принципа на пропорционалност що се отнася до установяването на показатели за агломерата и за течните черни метали.

               5.

               Петото правно основание е изведено от нарушението на принципа на равенство
               Освен това жалбоподателите се позовават на нарушение на принципа на равенство.

               6.

               В шестото правно основание се изтъква необходимостта от отмяна на решението в неговата цялост
               Жалбоподателите застъпват тезата, според която решението трябва да бъде отменено изцяло, тъй като частичната отмяна на това решение само в частта му относно показателите за агломерата и течните черни метали автоматично би довела до прилагането на видовете непряк подход съгласно член 10, параграф 2, буква б), във връзка с член 3, буква в) от обжалваното решение. Прилагането на тези видове непряк подход обаче би поставило жалбоподателите в още по-неблагоприятно положение, отколкото ако се прилагаха неточните стойности на показателите на Комисията за агломерата и течните черни метали.

      (1)  ОВ L 130, стp. 1.

      (2)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стp. 32, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).


title: Дело F-62/06: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 13 февруари 2007 г. — Guarneri/Комисия (Длъжностни лица — Заплата — Семейни надбавки — Надбавка за дете на издръжка — Правило за ненатрупване на националните надбавки)

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/30

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 13 февруари 2007 г. — Guarneri/Комисия
   (Дело F-62/06) (1)

   (Длъжностни лица - Заплата - Семейни надбавки - Надбавка за дете на издръжка - Правило за ненатрупване на националните надбавки)
   (2007/C 69/60)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Daniela Guarneri (Woluwe-Saint-Еtienne, Belgique) [представител: E. Boigelot, адвокат]

      Ответник: Комисия на Европейските общности [представители: J. Currall и D. Martin]
   Предмет
   Отмяна, от една страна, на Решение на Комисията от 5 август 2005 г., с което, като се прилага правилото за ненатрупване на националните надбавки съгласно член 67, параграф 2 на Правилника, от семейните надбавки, получавани от ищцата, се приспада белгийската пенсия за дете-сирак, и, от друга страна, на решение на Органа по назначаването (ОН) от 14 февруари 2006 г., с което се отхвърля жалбата на ищцата срещу оспорваното решение.
   Диспозитив на решението

               1)

               Решението на Комисията на Европейските общности от 5 август 2005 г. се отменя в частта, с която се приспада сумата на получаваната от г-жа Guarneri белгийска пенсия за дете-сирак от изплащаната ѝ надбавка за дете на издръжка.

               2)

               Исканията се отхвърлят в останалата си част.

               3)

               Комисията на Европейските общности се осъжда да заплати разноските.

               4)

               Съветът на Европейския съюз поема собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 165, 15.7.2006 г., стр. 35.


title: Дело C-399/10 P: Жалба, подадена на 4 август 2010 г. от Bouygues SA и Bouygues Télécom SA срещу Решение на Общия съд (трети разширен състав), постановено на 21 май 2010 г. по съединени дела T-425/04, T-444/04, T-450/04 и T-456/04, Франция и др./Комисия

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/14

         Жалба, подадена на 4 август 2010 г. от Bouygues SA и Bouygues Télécom SA срещу Решение на Общия съд (трети разширен състав), постановено на 21 май 2010 г. по съединени дела T-425/04, T-444/04, T-450/04 и T-456/04, Франция и др./Комисия
   (Дело C-399/10 P)
   ()
   2010/C 317/27
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Bouygues SA и Bouygues Télécom SA (представители: J. Vogel, F. Sureau и D. Theophile, avocats)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Френска република, France Télécom SA и Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени Решение на Общия съд, постановено на 21 май 2010 г. по съединени дела T 425/04, T-444/04, T-450/04 и T-456/04,

               —

               съдът да се произнесе отново, като уважи исканията на дружествата Bouygues SA и Bouygues Télécom, а именно: 1) да отмени член 1 от Решение 2006/621/CE на Комисията (1) единствено в частта, в която макар и не изрично, но несъмнено се съдържа отказ да бъдат квалифицирани като държавна помощ изявленията на френската държава от юли, септември и октомври 2002 г., и 2) да се отмени член 2 от решението, а в резултат от посочената отмяна да се задължи френската държава да възстанови установената в полза на France Télécom помощ,

               —

               при условията на евентуалност, в случай че Съдът приеме, че спорът не може да бъде разгледан по същество, делото да се върне на Общия съд за повторно разглеждане на съединени дела T-425/04, T-444/04, T-450/04 и T-456/04, като се вземе предвид изразеното от Съда правно становище,

               —

               да се осъдят Комисията, France Télécom SA и френската държава да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си Bouygues и Bouygues Télécom изтъкват две правни основания.
   По първото правно основание, което се състои от три части, жалбоподателите твърдят, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, доколкото е потвърдил анализа на Комисията, според който изявленията на френската държава от юли, септември и октомври 2002 г. не представляват заедно или поотделно една или повече държавни помощи. По този начин Общият съд е тълкувал неправилно понятието за използване на публични ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приел, че изявленията за подкрепа биха могли да включват използване на публични ресурси само при условие, че в тези изявления се уточнява формата и размера на предвижданата помощ, че подлежат на непосредствено и сигурно изпълнение и са с правнообвързващо действие (първа част). Освен това Общият съд е тълкувал превратно правните норми на изложеното пред Комисията национално законодателство, като е приел, че за да могат да имат обещанията за подпомагане задължителна сила, на свой ред посочените норми изисквали тези обещания да съдържат яснота относно условията и размера на обещаната помощ и да не зависят от евентуално неизпълнение на длъжника, докато по силата на националното законодателство обещанието за резултат е достатъчно за да ангажира отговорността на неговия автор. Условието относно настъпването на финансовите трудности не било пречка пред поемането на задължение за предоставяне на гаранции и поведението на държавата, с което тя създава убеждението, че ще действа по определен начин занапред може да ангажира нейната отговорност (втора част). На последно място Общият съд тълкувал неправилно понятието за използване на ресурси на държавата по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приел, че подобно използване не може да следва от реакцията на пазарите, което фактически задължава държавата да разреши финансовите трудности на France Télécom (трета част).
   По второто правно основание, което се състои от две части, жалбоподателите изтъкват грешка при прилагането на правото от Общия съд във връзка с квалифицирането на помощта като заем от акционер, предоставен от държавата в полза на France Télécom под формата на кредитна линия в размер на 9 милиарда евро през декември 2002 г. В тази връзка Bouygues и Bouygues Télécom твърдят на първо място, че Общият съд е тълкувал неправилно понятието за помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приел, че предимството, следващо от обявеното предоставяне на кредитна линия, не е свързано в достатъчна степен с последвалото я прехвърляне на ресурси, което е резултат от откриване на такава линия, за да може да се установи безспорно наличието на държавна помощ. Жалбоподателите изтъкват факта, че Общият съд погрешно изисква предимството и използването на ресурси да съвпадат.
   На второ място жалбоподателите твърдят, че Общият съд тълкувал неправилно понятието за предимство по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като е разгледал самостоятелно предоставянето на France Télécom на сумата от 9 милиарда евро, за да заключи, че тя не съдържа никакво същинско предимство под формата на увеличение на финансовите средства на разположение на France Télécom без, за да прецени дали е налице това предимство, да вземе предвид успокоителния ефект, който тези мерки оказват върху пазара.

      (1)  Решение 2006/621/CE на Комисията от 2 август 2004 година относно държавна помощ, предоставена от Франция в полза на France Télécom (ОВ L 257, стp. 11).


title: Дело T-299/06: Определение на Първоинстанционния съд от 20 юни 2008 г. — Leclercq/Комисия (Жалба за отмяна — Бездействие на жалбоподателя — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/52

         Определение на Първоинстанционния съд от 20 юни 2008 г. — Leclercq/Комисия
   (Дело T-299/06) (1)

   (Жалба за отмяна - Бездействие на жалбоподателя - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   (2008/C 209/93)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Sylvie Leclercq (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: V. Joris и P. Costa de Oliveira)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Република Финландия (представител: J. Heliskoski)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение на Комисията от 27 юли 2006 г., с което съгласно Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76) се отказва да се предостави достъп на жалбоподателя до определени документи.
   Диспозитив

               1)

               Основанието за постановяване на решение по същество по настоящата жалба е отпаднало.

               2)

               Осъжда г-жа Sylvie Leclercq да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на Комисията. Република Финландия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 326, 3.12.2006 г.


title: Дело T-103/10 P(R)-R: Определение на председателя на Общия съд от 28 април 2010 г. — Парламент/U (Обезпечително производство — Публична служба — Длъжностни лица — Решение за уволнение — Определение на председателя на Съда на публичната служба на Европейския съюз, постановено в обезпечително производство — Молба за спиране на изпълнението — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/40

         Определение на председателя на Общия съд от 28 април 2010 г. — Парламент/U
   (Дело T-103/10 P(R)-R)
   (Обезпечително производство - Публична служба - Длъжностни лица - Решение за уволнение - Определение на председателя на Съда на публичната служба на Европейския съюз, постановено в обезпечително производство - Молба за спиране на изпълнението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2010/C 179/71
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски парламент (представители: S. Seyr и K. Zejdová)

      Ответник: U (Люксембург, Люксембург) (представители: F. Moyse и A. Salerno, avocats)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Определение на председателя на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 18 декември 2009 г. по дело U/Парламент (F-92/09 R, все още непубликувано в Сборника)

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по подадената от Европейския парламент молба за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-416/13: Решение на Съда (втори състав) от 13 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Oviedo — Испания) — Mario Vital Pérez/Ayuntamiento de Oviedo (Преюдициално запитване — Социална политика — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 21 — Директива 2000/78/ЕО — Член 2, параграф 2, член 4, параграф 1 и член 6, параграф 1 — Дискриминация, основана на възраст — Национална разпоредба — Условие за назначаване на полицаи в местната полиция — Определяне на максимална възраст 30 години — Обосновки)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/6

      Решение на Съда (втори състав) от 13 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Oviedo — Испания) — Mario Vital Pérez/Ayuntamiento de Oviedo
      (Дело C-416/13) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 21 - Директива 2000/78/ЕО - Член 2, параграф 2, член 4, параграф 1 и член 6, параграф 1 - Дискриминация, основана на възраст - Национална разпоредба - Условие за назначаване на полицаи в местната полиция - Определяне на максимална възраст 30 години - Обосновки)
      (2015/C 016/07)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Oviedo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Mario Vital Pérez

         Ответник: Ayuntamiento de Oviedo

         Диспозитив

      Член 2, параграф 2, член 4, параграф 1 и член 6, параграф 1, буква в) от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която определя 30 години като максимална възраст за назначаване на полицаите в местната полиция.

         (1)  ОВ C 325, 9.11.2013 г.


title: Дело T-576/12: Жалба, подадена на 31 декември 2012 г. — Łaszkiewicz/СХВП — Capital Safety Group EMEA (PROTEKT)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/27

         Жалба, подадена на 31 декември 2012 г. — Łaszkiewicz/СХВП — Capital Safety Group EMEA (PROTEKT)
   (Дело T-576/12)
   2013/C 108/71
   Език на жалбата: полски

      Страни

      Жалбоподател: Grzegorz Łaszkiewicz (Лодз, Полша) (представител: Rechtsanwältin [radca prawny] J. Gwiazdowska)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Capital Safety Group EMEA, SAS (Каро Седекс, Франция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 24 октомври 2012 г. по преписка R 700/2011-4 в неговата цялост,

               —

               да постанови окончателно решение — доколкото развитието на производството го позволява — като допусне заявка № 8478331 за регистрация на марка на Общността,

               —

               при условията на евентуалност — доколкото развитието на производството го позволява — да се върне делото за ново разглеждане от четвърти апелативен състав съгласно посочените от Съда задължителни критерии,

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски, включително разноските, възникнали за жалбоподателя в производството пред апелативния състав и пред отдела по споровете на Службата за хармонизация във вътрешния пазар,

               —

               да събере посочените в жалбата доказателства,

               —

               да проведе производството писмено с език на производството полски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка със словния елемент „protekt“ за стоки от класове 6, 7, 9, 22 и 25 — заявка № 008478331.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Capital Safety Group EMEA, SAS.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словни марки на Общността „Protecta“, регистрирани за стоки от класове 6, 7 и 9.

      Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 75 и член 76 от Регламент № 207/2009, както и на правило 50 и правило 52 от Регламент № 2868/95 на Комисията.


title: Дело C-187/08: Определение на председателя на Съда от 3 декември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/32

         Определение на председателя на Съда от 3 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-187/08) (1)

   (2009/C 69/72)

      Език на производството: френски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 158, 21.6.2008 г.


title: Дело T-38/11: Жалба, подадена на 21 януари 2011 г. — Cathay Pacific Airways/Комисия

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/32

         Жалба, подадена на 21 януари 2011 г. — Cathay Pacific Airways/Комисия
   (Дело T-38/11)
   2011/C 72/50
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Cathay Pacific Airways Ltd (представители: D. Vaughan, QC, R. Kreisberger, Barrister, B. Bär-Bouyssière, lawyer, и M. Rees, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени член 2 от решението на Комисията, доколкото се отнася до жалбоподателя,

               —

               да се отмени член 3 от решението на Комисията, доколкото се отнася до жалбоподателя,

               —

               да се отмени член 5 от решението на Комисията, доколкото с него се налага глоба на Cathay Pacific в размер на 57 120 000 EUR или, при условията на евентуалност, да се намали размерът на наложената глоба,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяна на Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 г. по преписка COMP/39.258 — Въздушен транспорт, в частта, в която Комисията приема, че жалбоподателят е нарушил член 101 ДФЕС и член 53 ЕИП, тъй като е съгласувал някои части от цената, които следва да се начисляват при услугите по въздушен транспорт във връзка с (i) допълнителни такси за гориво, (ii) допълнителни такси за сигурност, и (iii) неплащане на комисионни за допълнителните такси, за връзките (i) между летищата в рамките на ЕИП и летищата извън ЕИП, и (ii) между летищата в държави, които са договарящи страни по Споразумението за ЕИП, но не са държави членки, и трети страни. При условията на евентуалност, жалбоподателят иска отмяна на наложената му глоба или значително намаляване на размерът ѝ.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква осем правни основания:

               1.

               В рамките на първото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката, като е приела, че жалбоподателят е участвал в едно-единствено продължено общо нарушение. По-голямата част от обстоятелствата, посочени в решението срещу него:

                           —

                           не съставлявали нарушение, тъй като се отнасяли до обмен на публично достъпна информация, или

                           —

                           били част от задължителна обща процедура по регулаторно одобрение, или

                           —

                           не настъпили в периода на нарушението или не попадали в обхвата на компетентност на Комисията.

         Освен това Комисията не доказала, че от извършените от жалбоподателя действия, посочени в решението, може да се направи изводът, че той се присъединил към общ план за постигане на обща цел.

               2.

               В рамките на второто правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката, като е приела, че жалбоподателят не бил длъжен да участва при подаването на колективното заявление, с което се искало одобрението на допълнителни такси от Дирекция „Гражданско въздухоплаване“ (CAD) на специален административен район Хонконг (HKSAR) в Народна република Китай. Както било видно от писмо от 3 септември 2009 г. от Дирекция „Гражданско въздухоплаване“ на Хонконг до председателя на Европейската комисия, превозвачите били длъжни да се съгласят с уточненията в колективните заявления, включително с размера на допълнителните такси, за които се искало одобрение, и били длъжни да начисляват определените от CAD допълнителни такси.

               3.

               В рамките на третото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е приела, че по отношение на дейността си в Хонконг (и Индия, Шри Ланка, Япония, Филипините и Сингапур) жалбоподателят не можел да се позовава на довода, че изпълнява възложено от държавата задължение, както и че заключението, че деянието му представлява нарушение на член 101 ДФЕС, е явно опорочено.

               4.

               В рамките на четвъртото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала явна грешка при прилагане на правото, като е заключила, че е налице нарушение, тъй като този извод представлява пряка намеса във вътрешните работи на Хонконг, като по този начин:

                           —

                           се нарушавали принципите на международното публично право за ненамеса и за взаимно признаване, и

                           —

                           се създавал пряк спор за компетентност, което било в нарушение на принципа на правна сигурност.

               5.

               В рамките на петото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото поради различното третиране на регулаторния режим в Хонконг в сравнение със съответния еквивалентен регулаторен режим в Дубай. Тя трябвало да изключи Cathay Pacific и Хонконг от обхвата на нарушението, така както е изключила Дубай.

               6.

               В рамките на шестото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е приела, че дейността на жалбоподателя в Хонконг и в другите регулирани страни, които не са членки на Съюза, можело да има за цел предотвратяването, ограничаването или нарушаването на конкуренцията в рамките на ЕС/ЕИП. Освен това Комисията не твърдяла, че нарушението имало антиконкурентни последици.

               7.

               В рамките на седмото правно основание във връзка с полетите на връщане от Хонконг и други трети страни към ЕИП жалбоподателят твърди, че Комисията не била компетентна да установи нарушение на член 101 ДФЕС и да наложи глоби, тъй като не настъпили последици за конкуренцията в рамките на Съюза или за търговията между държавите членки.

               8.

               В рамките на осмото правно основание жалбоподателят твърди, че дори да се потвърди, че той е участвал в твърдяното нарушение, наложената му глоба все пак трябва да бъде отменена или намалена. Приетата от Комисията стойност на продажбите била твърде завишена и Комисията не взела предвид степента на участие на жалбоподателя в нарушението. Жалбоподателят приканва Общия съд да упражни пълната си юрисдикция по член 261 ДФЕС и да наложи глоба със символичен размер или съществено да намали размера на наложената глоба.


title: Дело C-355/09: Иск, предявен на 3 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/16

         Иск, предявен на 3 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-355/09)
   2009/C 256/30
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Oliver, A.-A. Gilly)

      Ответник: Ирландия

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като не е приела национални мерки, необходими за привеждане в изпълнение на членове 10 и 12 от Регламент (ЕО) № 273/2004 (1), като не е съобщила тези мерки съгласно член 16 от този регламент и като не е приела националните мерки, необходими за привеждане в изпълнение на член 26, параграф 3 и на член 31 от Регламент (ЕО) № 111/2005 (2), Ирландия не е изпълнила задълженията си по Регламент (ЕО) № 273/2004 относно прекурсорите на наркотичните вещества и Регламент (ЕО) № 111/2005 за определяне на правила за мониторинг на търговията между Общността и трети страни в областта на прекурсорите,

               —

               да се осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Държавите членки са длъжни да приемат мерките, необходими за съобразяване с разпоредбите на регламентите, в рамките на определените в тези регламенти срокове и да нотифицират тези мерки незабавно на Комисията. Правителството на Ирландия не е приело и не е съобщило мерките, необходими за привеждане в изпълнение на членове 10, 12 и 16 от Регламент (ЕО) № 273/2004 относно прекурсорите на наркотичните вещества. Правителството на Ирландия не е приело също мерки в съответствие с член 26, параграф 3 и член 31 от Регламент (ЕО) № 111/2005 за определяне на правила за мониторинг на търговията между Общността и трети страни в областта на прекурсорите.

      (1)  Регламент (ЕО) № 273/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно прекурсорите на наркотичните вещества (ОВ L 47, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 183).

      (2)  Регламент (ЕО) № 111/2005 на Съвета от 22 декември 2004 година за определяне на правила за мониторинг на търговията между Общността и трети страни в областта на прекурсорите (ОВ L 22, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 13, стр. 114).


title: Дело C-468/11: Определение на председателя на втори състав на Съда от 24 юли 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Испания

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/8

         Определение на председателя на втори състав на Съда от 24 юли 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-468/11) (1)

   2013/C 304/14
   Език на производството: испански
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 340, 19.11.2011 г.


title: Дело T-416/11: Жалба, подадена на 29 юли 2011 г. — Biotronik SE/СХВП — Cardios Sistemas (CARDIO MANAGER)

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/21

         Жалба, подадена на 29 юли 2011 г. — Biotronik SE/СХВП — Cardios Sistemas (CARDIO MANAGER)
   (Дело T-416/11)
   2011/C 298/39
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Biotronik SE & Co. KG (Берлин, Германия) (представители: A. Reich и S. Pietzcker, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Cardios Sistemas Comercial e Industrial Ltda (Сао Пауло, Бразилия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 27 май 2011 г. по преписка R 1156/2010-2;

               —

               да уважи възражението, подадено срещу заявка за регистрация № 5378071 по отношение на всички стоки от клас 9 и от клас 10;

               —

               при условията на евентуалност, да препрати възражението на Службата за хармонизация във вътрешния пазар за новото му разглеждане в съответствие с Решението на Общия съд;

               —

               да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Cardios Sistemas Comercial e Industrial Ltda.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „CARDIO MANAGER“ за стоки от класове 9 и 10 — Заявка за регистрация № 5 378 071.

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: словна марка „CardioMessenger“ за стоки от класове 9 и 10.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: от една страна, нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 във връзка с правило 22, параграфи 3 и 4 от Регламент № 2868/95, тъй като били представени доказателства относно мястото, продължителността, степента и начина на използване на марката „CardioMessenger“ и, от друга страна, нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 41 от Регламент № 207/2009, тъй като съществувала вероятност от объркване между конфликтните марки.


title: Дело T-413/14: Определение на Общия съд от 5 октомври 2015 г. — Grigoriadis и др./Парламент и др. (Иск за установяване на неправомерно бездействие и иск за обезщетение — Преструктуриране на гръцкия публичен дълг — Участие на частния сектор — Вреда, настъпила поради намаляване на вземанията — Декларации на държавните и правителствени ръководители от еврозоната и институциите на Съюза — Декларация на Еврогрупата — Липса на уточнение на причинно-следствената връзка с твърдяната вреда — Недопустимост)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/57

         Определение на Общия съд от 5 октомври 2015 г. — Grigoriadis и др./Парламент и др.
   (Дело T-413/14) (1)

   ((Иск за установяване на неправомерно бездействие и иск за обезщетение - Преструктуриране на гръцкия публичен дълг - Участие на частния сектор - Вреда, настъпила поради намаляване на вземанията - Декларации на държавните и правителствени ръководители от еврозоната и институциите на Съюза - Декларация на Еврогрупата - Липса на уточнение на причинно-следствената връзка с твърдяната вреда - Недопустимост))
   (2015/C 389/65)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищци: Grigoris Grigoriadis (Атина, Гърция), Faidra Grigoriadou (Атина), Ioannis Tsolias (Солун, Гърция), Dimitrios Alexopoulos (Солун), Nikolaos Papageorgiou (Атина) и Ioannis Marinopoulos (Атина) (представител: Ch. Papadimitriou, адвокат)

      Ответници: Европейски парламент (представители: A. Troupiotis и L. Visaggio), Европейски съвет, Еврогрупа, Съвет на Европейския съюз (представители: A. de Gregorio Merino и M. Balta), Европейска комисия (представители: J.-P. Keppenne и M. Konstantinidis), Европейска централна банка (ЕЦБ), (представители: P. Papapaschalis и P. Senkovic)

      Предмет

   От една страна, иск за установяване на неправомерно бездействие от страна на ответниците за освобождаване на притежаваните от ищците облигации от плана за участие на частния сектор в програмата за финансиране на дълга (PSI), с който се намалява стойността на дълга на гръцката държава, както и, от друга страна, иск за обезщетение на твърдяната вреда, претърпяна от жалбоподателите вследствие неправомерното бездействие.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жабата.

               2)

               Осъжда Grigoris Grigoriadis, Faidra Grigoriadou, Ioannis Tsolias, Dimitrios Alexopoulos, Nikolaos Papageorgiou и Ioannis Marinopoulos да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 439, 8.12.2014 г.


title: Дело C-227/07: Иск, предявен на 8 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/16

         Иск, предявен на 8 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-227/07)
   (2007/C 199/26)
   Език на производството: полски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Shotter и K Mojzesowicz, agents)

      Ответник: Република Полша
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е транспонирала правилно в националното право Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директива за достъпа) (1) и по-специално нейните член 4, параграф 1 относно задължението за договаряне на реципрочна взаимосвързаност и член 5, параграф 1, първа алинея относно правомощието на националните регулаторни органи да насърчават и при необходимост да гарантират в съответствие с разпоредбите на настоящата директива адекватен достъп и взаимосвързаност, както и оперативна съвместимост на услугите, Република Полша не е изпълнила задълженията си, произтичащи от посочената директива,

               —

               да се осъди Република Полша да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (Директива за достъпа) предвижда, че операторите на обществени съобщителни мрежи имат правото и задължението да договарят реципрочна взаимосвързаност с оглед на предоставянето на обществени електронни съобщителни услуги, за да се гарантира предоставяне и оперативна съвместимост на услугите в цялата Общност. Тя изисква също така, националните регулаторни органи да имат правомощието да насърчават и при необходимост да гарантират в съответствие с разпоредбите на директивата, адекватен достъп и взаимосвързаност, както и оперативна съвместимост на услугите.
   Относно Република Полша срокът за транспониране на тази директива е изтекъл на 30 април 2004 г. в съответствие с разпоредбите на член 2 във връзка с член 54 от Акта за присъединяване.
   Съгласно полското право всички оператори на обществени съобщителни мрежи са длъжни да договарят достъпа и националният регулаторен орган може да реши какъв е крайния срок за този вид преговори. Освен това ако страните не постигнат съгласие, по искане на една от тях националният регулаторен орган може да вземе решение, което замества договора и по този начин да наложи задължения на операторите независимо от тяхната позиция на пазара. Комисията възразява, че тези разпоредби на полския закон за телекомуникациите не отговарят на условията на член 4, параграф 1 и на член 5, параграф 1, първа алинея от Директивата за достъпа.
   Относно въвеждането в общите законови разпоредби на задължение за добросъвестно водене на преговори по договорите за достъп, то води до налагане на задължение за договаряне без да се прави предварителна проверка за липсата на ефективна конкуренция на съответния пазар и не позволява на националният регулаторен орган да изследва какво отражение има задължението за предоставяне на достъп върху конкуренцията на пазара в дългосрочен план, както и, да премахне впоследствие това задължение, ако конкуренцията на пазара се засили.
   Относно правомощието на националния регулаторен орган да вземе решение, заместващо договора между страните е важно да се отбележи, че член 5, параграф 1, първа алинея от Директивата за достъп не може да се приложи посредством обща законова разпоредба, тъй като той изисква оправомощаване на националният регулаторен орган да действа само в някои случаи. Правомощието, предоставено на националните регулаторни органи по силата на посочената разпоредба от директивата е ясно ограничено, от една страна, от позоваването на „целите на политиката, предвидени в член 8 от Директива 2002/21/ЕО (2) (Рамкова директива)“ и, от друга страна, от изискването, предвидено в член 5, параграф 3 от Директивата за достъпа. Тези ограничения на правомощието на националния регулаторен орган гарантират, че той ще действа само в някои точно определени ситуации. Освен това, регламентираните задължения могат да бъдат наложени единствено на оператори, които притежават значителна пазарна сила или независимо от пазарната сила на оператора, в случаите, посочени в член 8, параграф 3 от директивата „достъп“. От това произтича, че ако националният регулаторен орган реши да се намеси, тази намеса трябва да има за правна основа разпоредбите на директивата, включително и когато националният регулаторен орган реши да наложи регламентирани задължения.

      (1)  ОВ L 108, 24.4.2002 г., стр. 7.

      (2)  Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива), ОВ L 108, стр. 33-50 и Специално издание на ОВ на полски език, глава 13, том 29, стр. 349.


title: Становище 3/15: Становище на Съда (голям състав) от 14 февруари 2017 г. — Европейска комисия (Становище на основание член 218, параграф 11 ДФЕС — Маракешки договор за улесняване на достъпа до публикувани произведения за слепи хора, лица с нарушено зрение или с други увреждания, които не позволяват четенето на печатни материали — Член 3 ДФЕС — Изключителна външна компетентност на Европейския съюз — Член 207 ДФЕС — Обща търговска политика — Търговски аспекти на интелектуалната собственост — Международно споразумение, което може да засегне общите правила или да промени техния обхват — Директива 2001/29/ЕО — Член 5, параграф 3, буква б) и параграф 4 — Изключения и ограничения в полза на хората с увреждания)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/3

         Становище на Съда (голям състав) от 14 февруари 2017 г. — Европейска комисия
   (Становище 3/15) (1)

   ((Становище на основание член 218, параграф 11 ДФЕС - Маракешки договор за улесняване на достъпа до публикувани произведения за слепи хора, лица с нарушено зрение или с други увреждания, които не позволяват четенето на печатни материали - Член 3 ДФЕС - Изключителна външна компетентност на Европейския съюз - Член 207 ДФЕС - Обща търговска политика - Търговски аспекти на интелектуалната собственост - Международно споразумение, което може да засегне общите правила или да промени техния обхват - Директива 2001/29/ЕО - Член 5, параграф 3, буква б) и параграф 4 - Изключения и ограничения в полза на хората с увреждания))
   (2017/C 112/04)
   Език на производството: всички официални езици

      Страна, направила искането

   Европейска комисия (представители: B. Hartmann, F. Castillo de la Torre и J. Samnadda)

      Диспозитив

   Сключването на Маракешкия договор за улесняване на достъпа до публикувани произведения за слепи хора, лица с нарушено зрение или с други увреждания, които не позволяват четенето на печатни материали, попада в изключителната компетентност на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 311, 21.9.2015 г.


title: Дело C-229/14: Преюдициално запитване от Arbeitsgericht Verden (Германия), постъпило на 12 май 2014 г.  — Ender Balkaya/Kiesel Abbruch- und Recycling Technik GmbH

text:
               8.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/8

         Преюдициално запитване от Arbeitsgericht Verden (Германия), постъпило на 12 май 2014 г. — Ender Balkaya/Kiesel Abbruch- und Recycling Technik GmbH
   (Дело C-229/14)
   2014/C 303/10
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Arbeitsgericht Verden

      Страни в главното производство

      Ищец: Ender Balkaya

      Ответник: Kiesel Abbruch- und Recycling Technik GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли приложимото право на Съюза, и по-специално член 1, параграф 1, буква а) от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения (1), да се тълкува смисъл, че не допуска национални разпоредби или практики, съгласно които при предвиденото в тази разпоредба изчисляване на броя на наетите работници не се отчитат членове на управителния орган на капиталово дружество, дори когато последните изпълняват дейността си под ръководството и контрола на друг орган на това дружество, получават възнаграждение за тази дейност и самите те не притежават дялове в дружеството?

               2)

               Следва ли приложимото право на Съюза, и по-специално член 1, параграф 1, буква а) от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения, да се тълкува смисъл, че съдържа императивно изискване при предвиденото в тази разпоредба изчисляване на броя на наетите работници като такива да се броят и лицата, които не получават възнаграждение от работодателя, но с финансова подкрепа и одобрение от отговорните за насърчаване на заетостта публични органи, на практика работят при него, за да придобият или задълбочат знания, или за да завършат професионално обучение („стажант“), или в смисъл, че държавите членки следва да предвидят национални разпоредби или практики в това отношение?

      (1)  ОВ L 225, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95.


title: Дело T-200/16: Решение на Общия съд от 3 май 2017 г. — Gfi PSF/Комисия (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Разработка, поддръжка, развитие и помощни услуги за интернет страници — Отхвърляне на офертата на оферент — Оферта, получена отворена — Член 111, параграф 4, буква б) от Финансовия регламент)

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/24

         Решение на Общия съд от 3 май 2017 г. — Gfi PSF/Комисия
   (Дело T-200/16) (1)

   ((Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Разработка, поддръжка, развитие и помощни услуги за интернет страници - Отхвърляне на офертата на оферент - Оферта, получена отворена - Член 111, параграф 4, буква б) от Финансовия регламент))
   (2017/C 195/34)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Gfi PSF Sàrl (Льоделанж, Люксембург) (представител: F. Moyse, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: S. Delaude и S. Lejeune)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 236 ДФЕС да се отменят решенията от 2 и 16 март 2016 г. на Службата за публикации на Европейския съюз (OP), с които се отхвърля офертата на жалбоподателя, подадена във връзка с обществена поръчка за разработка, поддръжка, развитие и помощни услуги за интернет страници (ОВ 2015/S 251-459901), и ако е необходимо потвърдителното решение на ОР от 22 април 2016 г., и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателя е претърпял вследствие на тези решения

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Gfi PSF Sàrl да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 222, 20.6.2016 г.


title: Дело C-453/12: Определение на председателя на Съда от 8 декември 2014 г.  — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/27

         Определение на председателя на Съда от 8 декември 2014 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-453/12) (1)

   (2015/C 065/37)
   Език на производството: френски
   Председателят на Съда състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 379, 8.12.2012 г.


title: Дело C-273/11: Преюдициално запитване, отправено от Baranya Megyei Bíróság (Република Унгария) на 3 юни 2011 г. — Mecsek-Gabona Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/24

         Преюдициално запитване, отправено от Baranya Megyei Bíróság (Република Унгария) на 3 юни 2011 г. — Mecsek-Gabona Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Дело C-273/11)
   2011/C 269/44
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Baranya Megyei Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mecsek-Gabona Kft.

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 138, параграф 1 от Директива 2006/112 (1) да се тълкува в смисъл, че е освободена от ДДС доставката на стоки, когато стоките са продадени на приобретател, който в момента на сключването на договора за продажба е регистриран за целите на ДДС в друга държава членка, и в договора за продажба е уговорено, че правото на разпореждане и правото на собственост се прехвърлят на приобретателя в момента на натоварването на стоките в транспортното средство и приобретателят поема задължението да превози стоките до друга държава членка?

               2.

               Дали за осъществяването на освободена от ДДС доставка е достатъчно продавачът да се увери, че отчуждаваната стока се транспортира чрез регистрирани в чужбина превозни средства и че той разполага с изпратени от приобретателя товарителници CMR, или продавачът следва да се увери, че отчуждаваната стока е преминала националната граница и че превозът е станал в рамките на общностната територия?

               3.

               Може ли това, че доставката на стоки е освободена от ДДС, да се поставя под съмнение единствено поради обстоятелството, че данъчните власти на друга държава членка заличават общностния данъчен идентификационен номер на приобретателя с обратно действие, считано от момент, предхождащ доставката на стоките?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-265/14 P: Определение на председателя на трети състав на Съда от 1 септември 2015 г. — Cemex SAB. de CV, New Sunward Holding BV, Cemex España, SA, Cemex Deutschland AG, Cemex UK, Cemex Czech Operations s.r.o., Cemex France Gestion, Cemex Austria AG/Европейска комисия

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/23

         Определение на председателя на трети състав на Съда от 1 септември 2015 г. — Cemex SAB. de CV, New Sunward Holding BV, Cemex España, SA, Cemex Deutschland AG, Cemex UK, Cemex Czech Operations s.r.o., Cemex France Gestion, Cemex Austria AG/Европейска комисия
   (Дело C-265/14 P) (1)

   (2015/C 398/29)
   Език на производството: испански
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 253, 4.8.2014 г.


title: Дело C-350/16 P: Жалба, подадена на 24 юни 2016 г. от Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe & C. s.n.c, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C., Valentino Pesca s.a.s., di Camplone Arnaldo & C. срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 27 април 2016 г. по дело T-316/13, Pappalardo и др./Комисия

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/28

         Жалба, подадена на 24 юни 2016 г. от Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe & C. s.n.c, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C., Valentino Pesca s.a.s., di Camplone Arnaldo & C. срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 27 април 2016 г. по дело T-316/13, Pappalardo и др./Комисия
   (Дело C-350/16 P)
   (2016/C 343/41)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe & C. s.n.c, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C., Valentino Pesca s.a.s., di Camplone Arnaldo & C (представители: V. Cannizzaro и L. Caroli, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Съда на Европейския съюз:

               —

               Като главно искане, да отмени решение на Общия съд от 27 април 2016 г. по дело T-316/13, и да върне делото на Общия съд, за да произнесе последният по спора от гледна точка на установените от Съда правни принципи.

               —

               При условията на евентуалност, в случай че съгласно член 61 от Статута представените пред него документи му дават основание за това, Съдът да реши по същество искането за обезщетение, предявено от жалбоподателите в първоначално подадената от тях пред Общия съд жалба, и по-конкретно:

                           1.

                           да установи извъндоговорната отговорност на Европейската комисия за вредите, причинени с приемането на Регламент № 530 от 12 юни 2008 година за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45 o западна дължина, и в Средиземно море (1), обявен за невалиден с Решение на Съда от 17 март 2011 г. по дело С-221/09,

                           2.

                           в резултат от това да осъди Европейската комисия да им изплати обезщетение за причинените вреди,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               I.

               Общият съд е допуснал грешка в прилагане на правото, като е изключил релевантността на Определение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. по дело T-305/08 за установяване значението, което има обявяването на невалидността по отношение на Регламент № 530/2008 по дело AJD Tuna.
               В подкрепа на извода си, че няма основание за произнасяне по дело T-305/08, определение от 14 февруари 2012 г. тълкува решение AJD Tuna в смисъл,че то напълно удовлетворява искането на жалбоподателя по това дело, а именно искането да бъде обявен за невалиден член 1 от Регламент № 530/2008. Следователно определянето на обхвата, който има обявяването на невалидността по Решение AJD Tuna, е предмет на определението от 14 февруари 2012 г.
               От това следва, че в обжалваното решение Общият съд е трябвало да приложи обявяването на невалидността по отношение на Регламент № 530/2008, направено в решение AJD Tuna, като обхватът на невалидността е бил определен в определение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. по дело T-305/08.

               II.

               Общият съд е допуснал грешка в прилагане на правото, като е приел, че нарушението от Регламент № 530/2008 на принципа на недопускане на дискриминация не съставлява явно и сериозно нарушение .
               Общият съд не е преценил, че явният и сериозен характер на нарушението на принципа на недопускане на дискриминация вече е посочен в решение по дело AJD Tuna. Освен това Общият съд не е приложил принципите, установени в собствената му съдебна практика по дела Schneider/Комисия, дело T-351/03, и Artegodan/Комисия, дело T-429/05. И накрая, Общият съд не е приложил проверката, направена от Съда по дело Комисия/Schneider, C-440/07 P.

      (1)  ОВ L 155, стр. 9.


title: Дело C-254/09 P: Решение на Съда (първи състав) от 2 септември 2010 г. — Calvin Klein Trademark Trust/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Zafra Marroquineros SL (Обжалване — Марка на Общността — Словна марка „CK CREACIONES KENNYA“ — Възражение на притежателя по-специално на фигуративната марка на Общността „CK Calvin Klein“ и на националните марки „CK“ — Отхвърляне на възражението)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/12

      Решение на Съда (първи състав) от 2 септември 2010 г. — Calvin Klein Trademark Trust/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Zafra Marroquineros SL
      (Дело C-254/09 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Общността - Словна марка „CK CREACIONES KENNYA“ - Възражение на притежателя по-специално на фигуративната марка на Общността „CK Calvin Klein“ и на националните марки „CK“ - Отхвърляне на възражението)
      (2010/C 288/18)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Calvin Klein Trademark Trust (представител: T. Andrade Boué, abogado)

         Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño), Zafra Marroquineros SL (представител: J.E. Martín Álvarez, abogado)

         Предмет

      Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (шести състав) от 7 май 2009 г. по дело Calvin Klein Trademark Trust/СХВП и Zafra Marroquineros, SL (T-185/07), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 29 март 2007 г. (преписка № R 314/2006-2) относно производство по възражение между Calvin Klein Trademark Trust и Zafra Marroquineros, SL

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Calvin Klein Trademark Trust да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 205, 29.8.2009 г.


title: Дело C-50/07: Иск, предявен на 5 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/10

         Иск, предявен на 5 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-50/07)
   (2007/C 69/23)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Stromsky и S. Pardo Quintillan)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за изпълнение на Директива 2004/24/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, по отношение на традиционните растителни лекарствени продукти или, във всеки случай, като не е уведомило Комисията за приемането им, Кралство Испания не е изпълнило задълженията, произтичащи по силата на член 2 от тази Директива,

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати разноските.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът, определен за съобразяване на вътрешното право с Директива 2004/24/ЕО, е изтекъл на 30 октомври 2005 г.

      (1)  ОВ L 136, стр. 85.


title: Дело T-813/14: Жалба, подадена на 16 декември 2014 — Liu/СХВП — DSN Marketing (Чанти за преносими компютри)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/40

         Жалба, подадена на 16 декември 2014 — Liu/СХВП — DSN Marketing (Чанти за преносими компютри)
   (Дело T-813/14)
   (2015/C 065/56)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Min Liu (Гуанджоу, Китай) (представители: R. Bailly и S. Zhang, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: DSN Marketing Ltd (Кроули, Обединеното кралство)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят.

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 002044180-0001.

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на СХВП от 7 октомври 2014 г. по преписка R 1864/2013-3.

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграфи 1 и 2 от Регламент № 2245/2002.


title: Дело T-673/14: Жалба, подадена на 22 септември 2014 г.  — Италия/Комисия

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/52

         Жалба, подадена на 22 септември 2014 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-673/14)
   2014/C 409/73
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Република Италия (представители: A. De Stefano, avvocato dello Stato, G. Palmieri)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Италианското правителство обжалва пред Общия съд на Европейския съюз връченот на 10 юли 2014 г. Решение C (2014) 4537 окончателен на Европейската комисия от 9 юли 2014 г. относно учредяването от дружеството SEA S.p.A. на дружеството Airport Handling S.p.A.
   С решението Европейската комисия започва формално разследване срещу Италианската република, приемайки за установено, че:

               —

               учредяването от дружеството SEA S.p.A. на дружеството Airport Handling S.p.A. и последвалото внасяне като капитал на сумата 25 милиона евро представлява несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ;

               —

               дружеството Airport Handling S.p.A. може да се счита за приемник на дружеството SEA Handling S.p.A., което продължава да използва по този начин получените от последното помощи, предмет на Решение C (2012) 9448 окончателен от 19 декември 2012 г., а от това следва, че Airport Handling S.p.A. е встъпило в задължението на SEA Handling S.p.A. да възстанови тези помощи.

         Жалбоподателят излага седем правни основания в подкрепа на своята жалба.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушението и неправилното прилагане на принципа за лоялно сътрудничество и на членове 10 и 13 от Регламент (ЕО) № 659/1999 г.

                           —

                           Обжалваното решение било прието без да се вземат под внимание предоставените от италианските власти доказателства и данни на етапа на предварителното производство и в нарушение на многократно потвърждавания от Съда принцип, че Комисията и държавите членки са длъжни да си сътрудничат лоялно, за да преодолеят трудностите, които възникват на етапа на осъществяване на дадено решение за възстановяване на държавна помощ.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушението и неправилното прилагане на принципа на полагане на дължима грижа и за безпристрастност в действията на администрацията.

                           —

                           На етапа на предварителното разследване Комисията не разгледала с дължима грижа предоставените от италианските власти данни, поради което основала обжалваното решение на погрешно пресъздадени обстоятелства.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушението и неправилното прилагане на принципа на предпазливост и пропорционалност в действията на администрацията.

                           —

                           Обжалваното решение нарушавало тези принципи, предполагащи да се изчака поне постановяване на съдебните решения на първа инстанция в производствата, образувани срещу Решение C (2012) 9448 окончателен от 19 декември 2012 г., което представлявало преждевременно вмешателство в началния етап от дейността на предприятието.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушението и неправилното прилагане на членове 108, 120, 145 и 146 ДФЕС.

                           —

                           С погрешното пресъздаване на обстоятелствата обжалваното решение препятствало SEA S.p.A. да осъществява дейност на пазара на наземни услуги на летищата в Милано и да гарантира приемственост на услугите в качеството му на оператор на тези летища.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушението и неправилното прилагане на член 108 ДФЕС поради позоваването на предполагаема приемственост между търговската дейност на SEA Handling и тази на Airport Handling.

                           —

                           В обжалваното решение била допусната грешка с твърдението, че е налице правоприемственост между SEA Handling S.p.A. и Airport Handling S.p.A.

               6.

               Шестото основание е изведено от нарушението и неправилното прилагане на член 108 ДФЕС поради позоваването на предполагаема отговорност на държавата за твърдяната помощ.

                           —

                           В обжалваното решение била допусната грешка с твърдението, че публичните власти са отговорни за решението на SEA S.p.A. да учреди Airport Handling S.p.A. и да му предостави първоначален дружествен капитал.

               7.

               Седмото основание е изведено от нарушението и неправилното прилагане на член 108 ДФЕС поради позоваването на предполагаема липса на икономическа целесъобразност.

                           —

                           В обжалваното решение била допусната грешка с твърдението, че решението на SEA S.p.A. да учреди Airport Handling S.p.A. не отговаря на поведението на предпазливия икономически оператор, който действа в рамките на пазарна икономика.


title: Дело C-192/09: Определение на председателя на Съда от 11 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/28

         Определение на председателя на Съда от 11 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
   (Дело C-192/09) (1)

   2010/C 51/52

      Език на производството: нидерландски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 180, 1.8.2009 г.


title: Дело F-45/06: Определение на Съда на публичната служба от 16 септември 2010 г. — Avendano и др./Комисия

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/50

         Определение на Съда на публичната служба от 16 септември 2010 г. — Avendano и др./Комисия
   (Дело F-45/06) (1)

   ()
   2010/C 317/92
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 143, 17.6.2006 г., стр. 39.


title: Дело T-507/13: Жалба, подадена на 23 септември 2013 г. — SolarWorld и др./Комисия

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/50

         Жалба, подадена на 23 септември 2013 г. — SolarWorld и др./Комисия
   (Дело T-507/13)
   2013/C 325/80
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: SolarWorld AG (Бон, Германия), Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Италия), Global Sun Ltd (Sliema, Малта), Silicio Solar, SAU (Puertollano, Испания) и Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Мадрид, Испания) (представители: L. Ruessmann, lawyer, и J. Beck, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви, че жалбата е допустима и основателна;

               —

               да отмени Решение на Комисията 2013/423/ЕС от 2 август 2013 година за поемане на ангажимент, предложен във връзка с антидъмпингова процедура относно вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи и полупроводникови пластини) с произход или изпратени от Китайската народна република; и

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три правни основания.

               1.

               С първото правно основание се твърди, че обжалваното решение нарушава правото на жалбоподателите на справедлив процес и принципа на добра администрация, правото на жалбоподателите на защита, както и член 8, параграф 4 и член 19, параграф 2 от основния антидъмпингов регламент (1), тъй като

                           —

                           Комисията постигнала споразумение с китайското правителство и Китайската търговска камара за внос и износ на машини и електронни продукти, действаща от името на голяма група китайски производители износители, без да оповести по ясен и подходящ начин най-важните условия от разглеждания ангажимент.

                           —

                           Комисията не предоставила на заинтересованите страни възможност да изложат своевременни и полезни съображения по споразумението за ангажимент, одобрено с обжалваното решение.

               2.

               С второто правно основание се твърди, че е допусната явна грешка в преценката и е извършено нарушение на член 6, параграф 1 и член 8, параграф 1 от основния антидъмпингов регламент, тъй като обжалваното решение необосновано се отклонява от резултатите от разследването на Комисията и определя минимални вносни цени на равнища, които са явно неподходящи, за да се отстранят вредите за производителите от ЕС.

               3.

               С третото правно основание се твърди, че е извършено нарушение на член 101, параграф 1 ДФЕС, тъй като с обжалваното решение се допуска и затвърждава хоризонтален ценови картел и следователно то противоречи на изискванията на ДФЕС за недопускане на нарушение на конкуренцията на вътрешния пазар.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр.51 и поправки в ОВ L 7, стр.22 и ОВ L 36, стр.20).


title: Дело T-383/14: Жалба, подадена на 30 май 2014 г.  — Europower/Комисия

text:
               21.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/31

         Жалба, подадена на 30 май 2014 г. — Europower/Комисия
   (Дело T-383/14)
   2014/C 235/42
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Europower SpA (Милано, Италия) (представители: G. Cocco и L. Salomoni, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението, с което е отхвърлена офертата на Europower S.p.A. в процедура за възлагане на обществена поръчка за изграждане на тригенерационна електроцентрала с газови турбини и съответната поддръжка и е избран друг оферент,

               —

               да отмени решението относно характеристиките и предимствата на избраната оферта,

               —

               да отмени решението, с което е отказано копие от документацията, поискана от жалбоподателя със заявление от 7 април 2014 г., с всички произтичащи от това правни последици за осигуряване на достъп до документацията

               —

               да отмени последващия отказ за достъп след потвърждението на заявлението,

               —

               да отмени всички свързани с това последващи или по-ранни актове, дори тези, които все още не са известни, и по-конкретно, протоколите от процедурата за възлагане на обществената поръчка, евентуално сключения договор с избрания оферент, проверките за притежаване на заявените от избрания оферент реквизити, всички те неизвестни, като си запазва правото да изложи допълнителни мотиви на основание член 48, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд.

         При условията на евентуалност:

               —

               да отмени в тази част поканата за представяне на оферти,

               —

               да отмени в тази част административното приложение към поканата за представяне на оферти,

               —

               на последно място, да осъди Комисията да заплати обезщетение в размер, определен в хода на производството.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е срещу решението, с което е отхвърлена офертата на жалбоподателя в същата процедура за обществена поръчка, която е предмет и на дело T-355/14, STC SpA/Комисия.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на съществени изисквания за форма, нарушение на принципите на равно третиране по член 148 от Регламент 1268/2012 (1), от нарушение на член 113 от Регламент 966/2012, от нарушение на условията на обществената поръчка, както и от наличието в случая на злоупотреба с власт.

                           —

                           Във връзка с това се изтъква, че за допускане до процедурата за обществената поръчка имало изисквания за технически капацитет по пункт II.2.3., според които конкурент, който не бил реализирал пряко поне две комбинирани централи с мощност не по-малко от 8 MW, се изключвал от участие. Избраният оферент трябвало да бъде изключен, тъй като не отговарял на тези минимални изисквания, предвидени в условията за обществената поръчка.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на член 149 от Регламент 1268/2012; нарушение на член 113 от Регламент 966/2012 (2); нарушение на Директива 2004/18/EО (3) (съображение 39), както и от наличието в случая на злоупотреба с власт.

                           —

                           Във връзка с това се изтъква, че изборът на изпълнител и възлагането на обществената поръчка са незаконосъобразни, тъй като избраният оферент не е имал право да получи тази оценка, тъй като оценяването на техническата оферта въз основа на определените от Комисията критерии задължително трябвало да се основава на ефективната производителност на централата, а не на едностранното изявление на конкурента. От това произтича нарушаване на прозрачността и на равното третиране в процедурата за възлагане на поръчката.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на член 112 от Регламент 966/2012, нарушение на принципа на поверителност на офертите по член 111 от Регламент 966/2012, нарушение на членове 157 и 159 от Регламент 1268/2012, както и от наличието в случая на злоупотреба с власт.

                           —

                           В това отношение се твърди, че действията във връзка с възлагането на поръчката били осъществени в едно-единствено заседание, когато била разгледана административната документация с оглед на достъпа до процедурата, техническата оферта и икономическата оферта. Този modus operandi противоречал на принципа на поверителност на офертите и на принципа на разделяне на офертите.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципите на равно третиране и на прозрачност, нарушение на членове 15 и 298 от Договора, нарушение на член 102 от Регламент 966/2012, нарушение на член 6 от Директива 2004/18/CE, както и от наличието в случая на злоупотреба с власт.

                           —

                           Във връзка с това се изтъква, че след приемане на решението, с което е отхвърлена представената оферта, Комисията представила само таблицата с дадените оценки и неправомерно впоследствие отказала достъп до документацията, поискана с потвърждението на заявлението по смисъла на член 7 и сл. от Регламент 1049/2001 (4).

               5.

               Петото правно основание е изведено от нарушение на принципите на равно третиране и на прозрачност, от нарушение на членове 157 и 158 от Регламент 1268/2012, както и от наличието в случая на злоупотреба с власт.

                           —

                           Във връзка с това се изтъква, че в нарушение на член 157 от Регламент 1268/2012, тъй като на жалбоподателя не били дадени копия от протоколите за поръчката и от актовете за окончателното възлагане, той не могъл да се запознае със спазването на указаните в посочените правила условия.

      (1)  Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 362, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, стр. 1).

      (3)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116, поправка в ОВ L 182, 10.7.2008 г., стр. 282).

      (4)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).