title: Дело C-292/08: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 2 юли 2008 г.  — German Graphics Graphische Maschinen GmbH/A. van der Schee в качеството й на синдик на Holland Binding BV

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/6

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 2 юли 2008 г. — German Graphics Graphische Maschinen GmbH/A. van der Schee в качеството й на синдик на Holland Binding BV
   (Дело C-292/08)
   (2008/C 272/07)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: German Graphics Graphische Maschinen GmbH

      Ответник: A. van der Schee в качеството й на синдик на Holland Binding BV
   Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 25, параграф 2 от Регламента относно несъстоятелността (1) да се тълкува в смисъл, че думите „при условие, че тази конвенция (Регламент (ЕО) № 44/2001 (2)) се прилага“ означават, че правилата относно признаването и изпълнението на Регламент (ЕО) № 44/2001 могат да се обявят за приложими спрямо, различни от посочените в член 25, параграф 1 от Регламента за несъстоятелността решения едва тогава, когато предварително е направена проверка дали съгласно член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 44/2001 тези решения не попадат извън материалното приложно поле на посочения регламент?

               2.

               Трябва ли член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 44/2001, във връзка с член 7, параграф 1 от Регламента относно несъстоятелността да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че дадена вещ, за която се прилага клауза за запазване на собствеността, се намира в държавата на образуване на производството по несъстоятелност към момента на образуване на посоченото производство срещу купувача, има за последица това, че претенция на продавача, основана на тази клауза за запазване на собствеността, каквато е в случая претенцията на German Graphics, трябва де се счита за претенция, свързана с несъстоятелността по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 44/2001, която следователно не попада в приложното поле на посочения регламент?

               3)

               Оказва ли влияние на отговора на втория въпрос обстоятелството, че имуществените активи, които са част от масата на несъстоятелността се определят съгласно правото на държавата на образуване на производството съгласно член 4, параграф 2, буква б) Регламента за несъстоятелността?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (ОВ L 160, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143).

      (2)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ 2001 г., L 12, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело C-175/13: Определение на Съда (девети състав) от 10 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Riigikohus- Естония) — Liivimaa Lihaveis MTÜ/Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee (Преюдициално запитване — Член 267 ДФЕС — Жалба срещу акта, с който се отправя преюдициално запитване — Отсъствие на висящ спор пред юрисдикцията, която следва да се произнесе по тази жалба — Явна недопустимост)

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/6

         Определение на Съда (девети състав) от 10 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Riigikohus- Естония) — Liivimaa Lihaveis MTÜ/Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee
   (Дело C-175/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 267 ДФЕС - Жалба срещу акта, с който се отправя преюдициално запитване - Отсъствие на висящ спор пред юрисдикцията, която следва да се произнесе по тази жалба - Явна недопустимост))
   (2015/C 146/07)
   Език на производството: естонски

      Запитваща юрисдикция

   Riigikohus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Liivimaa Lihaveis MTÜ

      Ответник: Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee

      В присъствието на: Eesti Vabariigi Siseministeerium

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Riigikohus (Естовия) с акт от 21 март 2013 г., е явно недопустимо.

      (1)  ОВ C 156, 1.6.2013 г.


title: Дело F-87/15: Жалба, подадена на 15 юни 2015 г. — ZZ/Комисия

text:
               10.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 262/43

         Жалба, подадена на 15 юни 2015 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-87/15)
   (2015/C 262/59)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi, A. Tymen, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на производството

   Отмяна на решението да не се продължи признаването на тежко заболяване на дъщерята на жалбоподателя и обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 25 август 2014 г. на здравноосигурителната служба в Брюксел, с което се отказва да се продължи признаването на тежко заболяване на дъщерята на жалбоподателя,

               —

               да се отмени решението на ответника от 5 март 2015 г., с което се отхвърля жалбата, подадена по административен ред от жалбоподателя на 24 ноември 2014 г.

               —

               да се присъди обезщетение за претърпените от жалбоподателя имуществени и неимуществени вреди,

               —

               да се осъди ответникът да заплати всичките съдебни разноски.


title: Дело C-389/05: Решение на Съда (четвърти състав) от 17 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Членове 43 EО и 49 EО — Свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги — Ветеринарно-санитарни изисквания — Център за изкуствено осеменяване на животни от рода на едрия рогат добитък — Национална правна уредба, с която на одобрени центрове се признава изключителното право да предоставят услугата по изкуствено осеменяване на животни от рода на едрия рогат добитък, на определена територия, и издаването на свидетелство за осеменител се поставя в зависимост от сключването на споразумение с един от тези центрове)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/3

         Решение на Съда (четвърти състав) от 17 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-389/05) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Членове 43 EО и 49 EО - Свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги - Ветеринарно-санитарни изисквания - Център за изкуствено осеменяване на животни от рода на едрия рогат добитък - Национална правна уредба, с която на одобрени центрове се признава изключителното право да предоставят услугата по изкуствено осеменяване на животни от рода на едрия рогат добитък, на определена територия, и издаването на свидетелство за осеменител се поставя в зависимост от сключването на споразумение с един от тези центрове)
   (2008/C 223/04)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Bordes и E. Traversa)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues, A. Colomb и G. Le Bras)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на задължения по членове 43 EО и 49 EО — Упражняване на дейност, свързана с изкуствено осеменяване на животни от рода на едрия рогат добитък, запазена единствено за центрове за изкуствено осеменяване, на които е издадено разрешение във Франция
   Диспозитив

               1)

               Като запазва правото да се предоставя услугата по изкуствено осеменяване на животни от рода на едрия рогат добитък за одобрени центрове за изкуствено осеменяване, които разполагат с изключителни права за определен географски район както и за лицата, притежатели на свидетелство за осеменител, издаването на което е поставено в зависимост от сключването на договор с един от тези центрове, Френската република не е изпълнила задълженията си по членове 43 EО и 49 EО.

               2)

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 10, 14 януари 2006 г.


title: Дело T-129/16: Жалба, подадена на 24 март 2016 г. — Claranet Europe/EUIPO — Claro (claranet)

text:
               17.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/30

         Жалба, подадена на 24 март 2016 г. — Claranet Europe/EUIPO — Claro (claranet)
   (Дело T-129/16)
   (2016/C 175/34)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Claranet Europe Ltd (Сейнт Хелиър, Джърси) (представители: G. Crown и D. Farnsworth, Solicitors)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Claro SA (Сао Пауло, Бразилия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на ЕС „claranet“ в червен цвят — Заявка за регистрация № 11 265 113

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 26 януари 2016 г. по преписка R 803/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO (и евентуално встъпилата страна) да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-240/13: Решение на Общия съд от 26 ноември 2014 г. — Aldi Einkauf/СХВП — Alifoods (Alifoods) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „Alifoods“ — По-ранни словни международна марка и марка на Общността „ALDI“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Липса на сходство между знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Правило 19, параграф 2, буква a), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 2868/95)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/35

      Решение на Общия съд от 26 ноември 2014 г. — Aldi Einkauf/СХВП — Alifoods (Alifoods)
      (Дело T-240/13) (1)

      (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Alifoods“ - По-ранни словни международна марка и марка на Общността „ALDI“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Правило 19, параграф 2, буква a), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 2868/95)
      (2015/C 016/55)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Есен, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks и C. Fürsen, адвокати)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Alifoods, SA (Аликанте, Испания)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 25 февруари 2013 г. (преписка R 407/2012 4), постановено в производство по възражение със страни Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG и Alifoods, SA.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело C-485/09: Решение на Съда (шести състав) от 30 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg, Германия) — Viamex Agrar Handels GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Директива 91/628/ЕИО — Глава VII, точка 48, параграф 5 от приложението — Регламент (ЕО) № 615/98 — Член 5, параграф 3 — Възстановявания при износ — Защита на едрия рогат добитък по време на железопътен транспорт — Условия за плащането на възстановявания при износ на едър рогат добитък — Спазване на разпоредбите на Директива 91/628/ЕИО — Принцип на пропорционалност)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/5

         Решение на Съда (шести състав) от 30 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg, Германия) — Viamex Agrar Handels GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Дело C-485/09) (1)

   (Директива 91/628/ЕИО - Глава VII, точка 48, параграф 5 от приложението - Регламент (ЕО) № 615/98 - Член 5, параграф 3 - Възстановявания при износ - Защита на едрия рогат добитък по време на железопътен транспорт - Условия за плащането на възстановявания при износ на едър рогат добитък - Спазване на разпоредбите на Директива 91/628/ЕИО - Принцип на пропорционалност)
   2011/C 252/06
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Viamex Agrar Handels GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Предмет

   Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО, изменена с Директива 95/29/ЕО на Съвета от 29 юни 1995 година (ОВ L 148, стр. 52; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 17, стр. 120) и в частност на глава VII, точка 48, параграф 5 от приложението към тази директива, както и на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 615/98 на Комисията от 18 март 1998 година относно особени правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ, що се отнася до хуманното отношение към живите животни от рода на едрия рогат добитък по време на транспорт (ОВ L 82, стр. 19) — Железопътен превод на едър рогат добитък — Приложимост на правилата за защита на животните относно интервалите за поене и хранене, време за пътуване и периоди на почивка

      Диспозитив

               1.

               Глава VII, точка 48, параграф 5 от приложението към Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО, изменена с Директива 95/29/ЕО на Съвета от 29 юни 1995 г., се прилага по-специално за железопътния транспорт.

               2.

               Когато нарушението на Директива 91/628, изменена с Директива 95/29, не е довело до смъртта на транспортираните животни, при упражняване на техния контрол компетентните органи на държавите членки и техните юрисдикции са длъжни да приложат член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 615/98 на Комисията от 18 март 1998 година относно особени правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ, що се отнася до хуманното отношение към живите животни от породата на едрия рогат добитък по време на транспорт в съответствие с принципа на пропорционалност, като откажат плащането на възстановяване при износ за животните, по отношение на които разпоредбите на посочената директива относно хуманното отношение към тях не са били спазени.

      (1)  ОВ C 37, 13.2.2010 г.


title: Дело F-29/11: Жалба, подадена на 21 март 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               11.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 173/16

         Жалба, подадена на 21 март 2011 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-29/11)
   2011/C 173/35
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на конкурсната комисия на конкурс EPSO/AD/147/09-RO жалбоподателят да не бъде допуснат до устния изпит на конкурса

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на директора на EPSO от 10 декември 2010 г., с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя,

               —

               ако е необходимо, да се отмени решението на конкурсната комисия на конкурс EPSO/AD/147/09-RO на жалбоподателя да бъде присъдена елиминаторна оценка 6/10 на писмения изпит В),

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-49/11: Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Wien (Австрия) на 3 февруари 2011 г. — Content Services Ltd/Bundesarbeitskammer

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/6

         Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Wien (Австрия) на 3 февруари 2011 г. — Content Services Ltd/Bundesarbeitskammer
   (Дело C-49/11)
   2011/C 145/07
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Wien

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Content Services Ltd

      Ответник: Bundesarbeitskammer

      Преюдициален въпрос

   Изпълнено ли е изискването на член 5, параграф 1 от Директивата относно договорите от разстояние (1), съгласно който потребителят трябва да получи потвърждение на посочената в тази разпоредба информация чрез траен носител на информация, който е на негово разположение и е достъпен за него, освен ако информацията вече му е била предоставена при сключването на договора чрез траен носител на информация, който е на негово разположение и е достъпен за него, при положение че тази информация е предоставена на потребителя чрез хипервръзка на уебсайта на доставчика, като хипервръзката е част от текст, който потребителят трябва да отбележи с отметка като прочетен, за да може да встъпи в договорно отношение?

      (1)  Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 година относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (ОВ L 144, стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 160).


title: Дело F-76/10: Жалба, подадена на 10 септември 2010 г. — Colart и др./Парламент

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/64

         Жалба, подадена на 10 септември 2010 г. — Colart и др./Парламент
   (Дело F-76/10)
   ()
   2010/C 301/104
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Philippe Colart (Bastogne, Белгия) и други (представител: C. Mourato, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Отмяна на фишовете за регулиране на възнагражденията на жалбоподателите за периода от юли до декември 2009 г. и на фишовете за заплата, изготвени считано от 1 януари 2010 г., в рамките на годишното адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на основание на Регламент (ЕС, Евратом) № 1296/2009 на Съвета от 23 декември 2009 година

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отменят фишовете им за заплата RG 2009 (неизплатена част от адаптирането на възнагражденията им от юли до декември 2009 г.), фишовете им за заплата от януари 2010 г. и последващите ги, доколкото в тях е приложена ставка за адаптиране на заплатите 1,85 %, вместо 3,70 %, въз основа на Регламент (ЕС, Евратом) № 1296/2009 на Съвета от 23 декември 2009 година, като същевременно се запази действието на тези фишове до приемането на нови фишове, с които правилно се прилагат членове 65, 65а от Правилника и членове 1 и 3 от Приложение XI към Правилника (текст от 2010 г.);

               —

               да се осъди Европейският парламент да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-609/15: Преюдициално запитване от Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la mujer único de Terrassa (Испания), постъпило на 18 ноември 2015 г. — María Assumpció Martínez Roges/José Antonio García Sánchez

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/36

         Преюдициално запитване от Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la mujer único de Terrassa (Испания), постъпило на 18 ноември 2015 г. — María Assumpció Martínez Roges/José Antonio García Sánchez
   (Дело C-609/15)
   (2016/C 038/49)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Letrado de la Administración de Justicia, Titular de la Secretaría del Juzgado de Violencia sobre la mujer único de Terrassa

      Страни в главното производство

      Ищец: María Assumpció Martínez Roges

      Ответник: José Antonio García Sánchez

      Преюдициални въпроси

               1)

               Противоречат ли членове 34 и 35 от Закон 1/2000, които не допускат служебен контрол за евентуални неравноправни клаузи или нелоялни търговски практики в договори, сключени между адвокати и физически лица, които действат извън рамките на своята търговска или професионална дейност, на член 6, параграф 1 и член 7, параграф 2 от Директива [93/13/ЕИО] (1) и член 6, параграф 1, буква г), член 11 и член 12 от Директива 2005/29/ЕО (2)?

               2)

               Противоречат ли членове 34 и 35 от Закон 1/2000, които не допускат събирането на доказателства в административното производство „jura de cuentas“, на член 6, параграф 1 и член 7, параграф 2 от Директива [93/13/ЕИО], както и на точка 1, буква р) от приложението към същата директива?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (OB L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).

      (2)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (OB L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).


title: Дело C-682/15: Решение на Съда (голям състав) от 16 май 2017 г. (преюдициално запитване от Cour administrative — Люксембург) — Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes (Преюдициално запитване — Директива 2011/16/ЕС — Административно сътрудничество в областта на данъчното облагане — Член 1, параграф 1 — Член 5 — Искане за информация, отправено до трето лице — Отказ за отговор — Санкция — Понятие „предполагаема значимост“ на исканата информация — Упражняван от запитания орган контрол — Съдебен контрол — Обхват — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 51 — Прилагане на правото на Съюза — Член 47 — Право на ефективна съдебна защита — Достъп на съда и на третото лице до искането за информация, отправено от запитващия орган)

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/8

         Решение на Съда (голям състав) от 16 май 2017 г. (преюдициално запитване от Cour administrative — Люксембург) — Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes
   (Дело C-682/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2011/16/ЕС - Административно сътрудничество в областта на данъчното облагане - Член 1, параграф 1 - Член 5 - Искане за информация, отправено до трето лице - Отказ за отговор - Санкция - Понятие „предполагаема значимост“ на исканата информация - Упражняван от запитания орган контрол - Съдебен контрол - Обхват - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 51 - Прилагане на правото на Съюза - Член 47 - Право на ефективна съдебна защита - Достъп на съда и на третото лице до искането за информация, отправено от запитващия орган))
   (2017/C 239/10)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour administrative

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Berlioz Investment Fund S.A.

      Ответник: Directeur de l'administration des Contributions directes

      Диспозитив

               1)

               Член 51, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка прилага правото на Съюза, по смисъла на посочената разпоредба, и следователно Хартата на основните права на Европейския съюз е приложима, когато тази държава членка предвижда в законодателството си имуществена санкция за административен субект, който отказва да предостави информация в рамките на обмен между данъчни органи, основан по-специално на разпоредбите на Директива 2011/16/ЕС на Съвета от 15 февруари 2011 година относно административното сътрудничество в областта на данъчното облагане и за отмяна на Директива 77/799/ЕИО.

               2)

               Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че административният субект, на който е наложена имуществена санкция за неизпълнението на административно решение, което изисква той да представи информация в рамките на обмен между национални данъчни органи съгласно Директива 2011/16, има право да оспори законосъобразността на това решение.

               3)

               Член 1, параграф 1 и член 5 от Директива 2011/16 трябва да се тълкуват в смисъл, че „предполагаемата значимост“ на информацията, която една държава членка е поискала от друга държава членка, представлява условие, на което искането за информация трябва да отговаря, за да задейства задължението на запитаната държава членка да предприеме действия по него, и оттам — условие за законосъобразност на разпореждането, отправено от тази държава членка до административен субект, и на наложената на последния санкция за неизпълнението на това разпореждане.

               4)

               Член 1, параграф 1 и член 5 от Директива 2011/16 трябва да се тълкуват в смисъл, че проверката на запитания орган, до който запитващият орган е отправил искане за информация съгласно тази директива, не се свежда до формалната редовност на посоченото искане, а трябва да дава възможност на запитания орган да се увери, че поисканата информация не е изобщо лишена от предполагаема значимост, предвид самоличността на съответното данъчнозадължено лице и на третото лице, от което евентуално е потърсена информация, и предвид нуждите на съответното данъчно разследване. Същите разпоредби на Директива 2011/16 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че по подадената от административен субект жалба срещу санкция, наложена му от запитания орган поради неизпълнението на издадено от последния разпореждане след искане за информация, отправено от запитващия орган съгласно Директива 2011/16, националният съд има, наред с правомощието да измени наложената санкция, и правомощие да провери дали разпореждането е законосъобразно. Що се отнася до условието за законосъобразност на това разпореждане, а именно предполагаема значимост на поисканата информация, съдебният контрол се свежда до проверка за явна липса на такава значимост.

               5)

               Член 47, втора алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че при упражняването на съдебен контрол съдът на запитаната държава членка трябва да има достъп до искането за информация, отправено от запитващата държава членка до запитаната държава членка. Съответният административен субект обаче няма право на достъп до цялото искане за информация, което си остава поверителен документ съгласно член 16 от Директива 2011/16. За да може това лице пълноценно да изложи позицията си относно липсата на предполагаема значимост на поисканата информация, по принцип е достатъчно то да разполага с информацията, посочена в член 20, параграф 2 от тази директива.

      (1)  ОВ C 78, 29.2.2016 г.


title: Съединени дела C-408/15 P и C-409/15 P: Решение на Съда (шести състав) от 24 ноември 2016 г. — Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG и др. (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV и др. (C-409/15 P)/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Жалба за отмяна — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Право на жалба — Процесуална легитимация — Акт, засягащ лично физически или юридически лица поради „някои присъщи за тях качества“ — Регламент (ЕС) № 511/2014 — Мерки за спазване от ползвателите, произтичащи от Протокола от Нагоя за достъпа до генетични ресурси и справедливата и равноправна подялба на ползите, произтичащи от тяхното използване — Регламент (ЕО) № 2100/94 — Ограничение на действието на правната закрила на Общността на сортовете растения — Освобождаване на селекционерите)

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/10

         Решение на Съда (шести състав) от 24 ноември 2016 г. — Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG и др. (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV и др. (C-409/15 P)/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
   (Съединени дела C-408/15 P и C-409/15 P) (1)

   ((Обжалване - Жалба за отмяна - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Право на жалба - Процесуална легитимация - Акт, засягащ лично физически или юридически лица поради „някои присъщи за тях качества“ - Регламент (ЕС) № 511/2014 - Мерки за спазване от ползвателите, произтичащи от Протокола от Нагоя за достъпа до генетични ресурси и справедливата и равноправна подялба на ползите, произтичащи от тяхното използване - Регламент (ЕО) № 2100/94 - Ограничение на действието на правната закрила на Общността на сортовете растения - Освобождаване на селекционерите))
   (2017/C 030/09)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng — Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (C-409/15 P) (представители: P. de Jong, E. Bertolotto, K. Claeyé, P. Vlaemminck и B. Van Vooren, avocats)

      Други страни в производството: Европейски парламент (представители: L. Visaggio, J. Rodrigues и R. van de Westelaken), Съвет на Европейския съюз (представители: M. Simm и M. Moore)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, M. Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng — Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV et Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 328, 5.10.2015 г.


title: Дело T-21/09: Определение на Общия съд от 29 ноември 2010 г. — Eurotel/СХВП — DVB Project (DVB)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/57

         Определение на Общия съд от 29 ноември 2010 г. — Eurotel/СХВП — DVB Project (DVB)
   (Дело T-21/09) (1)

   ()
   2011/C 30/101
   Език на производството: френски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело T-367/17: Жалба, подадена на 9 юни 2017 г. — Linak/EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical (Форма на електрически задвижвана повдигаща колона)

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/45

         Жалба, подадена на 9 юни 2017 г. — Linak/EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical (Форма на електрически задвижвана повдигаща колона)
   (Дело T-367/17)
   (2017/C 249/61)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Linak A/S (Nordborg, Дания) (представители: V. von Bomhard и J. Fuhrmann, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Changzhou, Китай)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността „Електрически задвижвана повдигаща колона“ — промишлен дизайн на Общността № 101 159-0001

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 21 март 2017 г. по преписка R 1411/2015-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 6 от Регламент № 6/2002.


title: Дело C-319/11: Преюдициално запитване, отправено от Förvaltningsrätten i Falun (Швеция) на 27 юни 2011 г. — Wides A/S/Skatteverket

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/29

         Преюдициално запитване, отправено от Förvaltningsrätten i Falun (Швеция) на 27 юни 2011 г. — Wides A/S/Skatteverket
   (Дело C-319/11)
   2011/C 269/55
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Förvaltningsrätten i Falun

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Widex A/S

      Ответник: Skatteverket

      Преюдициални въпроси

               1.

               При преценка, основаваща се на релевантните разпоредби от правото на Европейския съюз, как следва да се тълкува изразът „постоянен обект, от който се осъществяват търговските сделки“ (1)?

               2.

               Следва ли за данъчнозадължено лице, което има място на стопанска дейност в друга държава членка, чиято дейност по-специално се състои в производството и продажбата на слухови апарати, да се счита, че провеждайки аудиологични изследвания в изследователска структура в Швеция, е имало постоянен обект там, от който са се осъществявали търговски сделки, когато това лице е придобивало стоки и услуги, получени и използвани във въпросната изследователска структура в Швеция?

      (1)  Членове 170 и 171 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7), членове 1 и 2 от Осма директива 79/1072/ЕИО на Съвета от 6 декември 1979 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху търговския оборот — режим на възстановяване на данък добавена стойност на данъчно задължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката (ОВ L 331, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 34).


title: Дело T-399/08: Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. — Clearwire Corporation/СХВП (CLEARWIFI) (Марка на Общността — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Словна марка CLEARWIFI — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 7, параграф 1,буква в) от Регламент (ЕО) №°207/2009])

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/26

         Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. — Clearwire Corporation/СХВП (CLEARWIFI)
   (Дело T-399/08) (1)

   (Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка „CLEARWIFI“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 7, параграф 1,буква в) от Регламент (ЕО) №°207/2009])
   2010/C 11/50
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Clearwire Corporation (Kirkland, Вашингтон, Съединени щати) (представител: G. Konrad, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo, agent)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав СХВП от 30 юни 2008 г. (преписка R 706/2008-1) относно международната регистрация на знака „CLEARWIFI“, посочваща Европейската общност.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Clearwire Corporation да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело T-735/14: Жалба, подадена на 24 октомври 2014 г.  — Газпром Нефт/Съвет

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/35

         Жалба, подадена на 24 октомври 2014 г. — Газпром Нефт/Съвет
   (Дело T-735/14)
   (2014/C 448/44)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Газпром Нефт OAO (Санкт-Петербург, Русия) (представители: L. Van den Hende и S. Cogman, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 4 от Решение 2014/512/ОВППС на Съвета от 31 юли 2014 г.,

               —

               да отмени член 3 и член 4, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 833/2014 на Съвета от 31 юли 2014 г., и

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 296 ДФЕС.

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение в областта на ОВППС и обжалваният регламент не съдържат достатъчно мотиви и поради това нарушават член 296 ДФЕС.

               2.

               С второто основание се твърди, че е налице неподходящо правно основание за оспорените разпоредби.

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че член 215 ДФЕС е неподходящо правно основание за оспорените разпоредби от обжалваният регламент, тъй като не съществува достатъчна връзка между жалбоподателя и: i) руското правителство и ii) очевидната цел, която се стремят да постигнат санкциите. Тези принципи трябва да уреждат и употребата на член 29 ДЕС като правно основание за ограничителни мерки срещу трети страни.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност и на основните права.

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че оспорените разпоредби не съответстват на принципа на пропорционалност и на основните права. Оспорените разпоредби представляват непропорционално накърняване на свободата на стопанска инициатива на жалбоподателя и на неговото право на собственост, тъй като не са подходящи за постигане на целта им (и следователно не са и необходими) и във всеки случай налагат задължения, които превишават в много голяма степен евентуалните ползи.


title: Дело T-437/15: Определение на Общия съд от 11 март 2016 г. — Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe и др./Комисия (Жалба за отмяна — Селско стопанство — Защита срещу вредителите по растенията — Мерки за предотвратяване на въвеждането и разпространението в Европейския съюз на бактерията Xylella fastidiosa — Поздаконов акт, който включва мерки за изпълнение — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/45

         Определение на Общия съд от 11 март 2016 г. — Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe и др./Комисия
   (Дело T-437/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - Селско стопанство - Защита срещу вредителите по растенията - Мерки за предотвратяване на въвеждането и разпространението в Европейския съюз на бактерията Xylella fastidiosa - Поздаконов акт, който включва мерки за изпълнение - Липса на лично засягане - Недопустимост))
   (2016/C 156/61)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Копертино, Италия) и другите 38 жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение към определението (представител: G. Manelli, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi и I. Galindo Martín)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2015/789 на Комисията от 18 май 2015 година относно мерки за предотвратяване на въвеждането и разпространението на Xylella fastidiosa (Wells et al.) в Съюза (ОВ L 125, стр. 36) и по-специално на членове 6 и 9 от него, разглеждани във връзка с приложение I към това решение

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe и другите 38 жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение, да заплатят съдебните разноски, включително тези във връзка с обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 328, 5.10.2015 г.


title: Дело T-215/14: Определение на Общия съд от 30 ноември 2015 г. — Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Комисия (Жалба за отмяна — Замяна на обжалвания акт в хода на производството — Съответна промяна на исканията — Успоредно обжалване на новото решение — Липса на основание за произнасяне)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/53

         Определение на Общия съд от 30 ноември 2015 г. — Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Комисия
   (Дело T-215/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - Замяна на обжалвания акт в хода на производството - Съответна промяна на исканията - Успоредно обжалване на новото решение - Липса на основание за произнасяне))
   (2016/C 038/69)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподатели: Gmina Miasto Gdynia (Гдиня, Полша) (представители: T. Koncewicz и K. Gruszecka-Spychała, адвокати) и Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Гдиня) (представители: първоначално T. Koncewicz и K. Gruszecka-Spychała, впоследствие P. Rosiak, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Grespan, S. Noë и A. Stobiecka-Kuik)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: Република Полша (представител: B. Majczyna)

      Предмет

   Първоначално, искане за отмяна на Решение 2014/883/ЕС на Комисията от 11 февруари 2014 година относно мярката SA.35388 (13/C) (ex 13/NN и ex 12/N) — Полша — Изграждане на летище Гдиня-Косаково (ОВ L 357, стр. 51), а впоследствие искане за отмяна на Решение (ЕС) 2015/1586 на Комисията от 26 февруари 2015 година относно мярка SA.35388 (13/C) (ex 13/NN и ex 12/N) — Полша — Изграждане на летище (ОВ L 250, стр. 165), което заменя Решение 2014/883.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по съществото на жалбата.

               2)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски на Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. Z o.o. във връзка с главното производство.

               3)

               Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia Kosakowo понасят направените от тях съдебни разноски и съдебните разноски на Комисията във връзка с обезпечителното производство.

               4)

               Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 175, 10.6.2014 г.


title: Дело T-197/13: Жалба, подадена на 1 април 2013 г. — M.E.M./СХВП (MONACO)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/51

         Жалба, подадена на 1 април 2013 г. — M.E.M./СХВП (MONACO)
   (Дело T-197/13)
   2013/C 156/93
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: MARQUES DE L'ÉTAT DE MONACO (M.E.M.) (Монако, Монако) (представител: S. Arnaud, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 януари 2013 г. по преписка R 113/2012-4;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: международна регистрация, посочваща Европейския съюз, на словната марка „MONACO“ за стоки и услуги от класове 9, 12, 14, 16, 18, 25, 28, 35, 38, 39, 41 и 43 — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз № 1 069 254

      Решение на проверителя: частично отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания:

               —

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 5, член 7, параграф 1, точки б) и в) и член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009.

               —

               Второто правно основание е изведено от нарушение на правото при тълкуването на отличителния характер.

               —

               Третото правно основание е изведено от наличието на явна грешка в преценката на отличителния характер.

               —

               Четвъртото правно основание е изведено от липсата на мотиви или от недостатъчните мотиви или от противоречивите мотиви за отказа на регистрацията за стоките от клас 9.

               —

               Петото правно основание е изведено от нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009, член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз, както и член 6 от Европейската конвенция за правата на човека поради недостатъчност на мотивите.


title: Дело C-494/15: Преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky (Чешка република), постъпило на 21 септември 2015 г. — Tommy Hilfiger Licensing LLC и др./DELTA CENTER a.s.

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/17

         Преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky (Чешка република), постъпило на 21 септември 2015 г. — Tommy Hilfiger Licensing LLC и др./DELTA CENTER a.s.
   (Дело C-494/15)
   (2015/C 414/20)
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší soud České republiky

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Tommy Hilfiger Licensing LLC, Urban Trends Trading B.V., RADO Uhren AG, Facton Kft., Lacoste S.A., Burberry Limited

      Ответник: DELTA CENTER a.s.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Представлява ли лице, наело помещение на пазар, което предоставя щандове или места, на които могат да се поставят щандове, за ползване от отделни търговци на пазара, посредник, чиито услуги се ползват от трета страна за нарушаване на правото върху интелектуална собственост по смисъла на член 11 от Директива 2004/48/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост?

               2)

               Възможно ли е на лице, наело помещение на пазар, което предоставя щандове или места, на които могат да се поставят щандове, за ползване от отделни търговци на пазара, да бъдат наложени мерките, предвидени в член 11 от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост, при същите условия като посочените от Съда в решение от 12 юли 2011 г. по дело C-324/09, L’Oréal и др./Bay и др., във връзка с налагането на мерки на операторите на електронен пазар?

      (1)  ОВ L 157, 30.4.2004 г., стр. 45.


title: Дело C-304/06 P: Решение на Съда (първи състав) от 8 май 2008 г. — Eurohypo AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 7, параграф 1, буква б) — Словна марка EUROHYPO — Абсолютно основание за отказ на регистрация — Марка, лишена от отличителни белези)

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/4

         Решение на Съда (първи състав) от 8 май 2008 г. — Eurohypo AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   (Дело C-304/06 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 7, параграф 1, буква б) - Словна марка EUROHYPO - Абсолютно основание за отказ на регистрация - Марка, лишена от отличителни белези)
   (2008/C 158/05)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Eurohypo AG (представители: C. Rohnke и M. M. Kloth, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: G. Schneider и J. Weberndörfer)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (трети състав) от 3 май 2006 г. по дело Eurohypo/СХВП (EUROHYPO) (T-439/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата за отмяна на решението да се отхвърли заявката за регистрация на словната марка „EUROHYPO“ за услуги от клас 36 — Отличителни белези на марка, която се състои предимно от знаци или означения и която може да указва характерните особености на определена услуга
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 3 май 2006 г. по дело Eurohypo/СХВП (EUROHYPO) (T-439/04), доколкото Първоинстанционният съд на Европейските общности е постановил, че четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) не е нарушил член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 3288/94 на Съвета от 22 декември 1994 г., като със своето решение от 6 август 2004 г. (преписка R 829/2002-4) е отказал да регистрира като марка на Общността словосъчетанието „EUROHYPO“ за услугите от клас 36 по смисъла на Ницската спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г., ревизирана и допълнена, като този клас съответства на следното описание: „финансови сделки; парични сделки; сделки с недвижимо имущество; финансови услуги; финансиране […]“.

               2)

               Отхвърля жалбата срещу Решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 6 август 2004 г. (преписка R 829/2002-4).

               3)

               Осъжда Eurohypo AG да заплати съдебните разноски, свързани с производствата пред двете инстанции.

      (1)  ОВ C 224, 16.9.2006 г.


title: Дело C-375/11: Преюдициално запитване, отправено от Cour constitutionnelle (Белгия) на 15 юли 2011 г. — Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA/Белгийската държава

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/13

         Преюдициално запитване, отправено от Cour constitutionnelle (Белгия) на 15 юли 2011 г. — Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA/Белгийската държава
   (Дело C-375/11)
   2011/C 282/25
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour constitutionnelle

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA

      Ответник: Белгийската държава

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допускат ли членове 3, 12 и 13 от Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (1), в приложимата им понастоящем редакция, държавите членки да налагат на операторите, титуляри на индивидуални права на използване на честоти за мобилна телефония за срок от петнадесет години в контекста на разрешения за изграждане и използване на тяхна територия на мрежа за мобилна телефония, издадени при режима на предишната правна уредба, еднократна такса за удължаването на срока на действие на техните индивидуални права на използване на честотите, чийто размер, свързан с броя на честотите и месеците, за които се отнасят правата на използване, се изчислява въз основа на предишната еднократна концесионна такса, която е била свързана с издаването на горепосочените разрешения, като се има предвид, че тази еднократна такса се дължи в допълнение, от една страна, към годишна такса за предоставяне на разположение на честотите, която има за цел преди всичко да покрие разходите по предоставяне на разположение на честотите, като едновременно с това отчасти ги валоризира, и като се има предвид, че двете такси се обосновават от съображението да се стимулира оптималното използване на честотите, и от друга страна, към такса, покриваща разходите по управление на разрешението?

               2.

               Допускат ли членове 3, 12 и 13 от същата Директива за разрешение държавите членки да налагат на операторите кандидати за придобиване на нови права за използване на честоти за мобилна телефония заплащането на еднократна такса, чийто размер се определя чрез търг при предоставянето на честотите с оглед валоризиране на последните, като се има предвид, че тази еднократна такса се дължи в допълнение, от една страна, към годишна такса за предоставяне на разположение на честоти, която има за цел преди всичко да покрие разходите по предоставяне на разположение на честотите, като едновременно с това отчасти ги валоризира, и като се има предвид, че двете такси се обосновават от целта да се стимулира оптималното използване на честотите, и от друга страна, към годишна такса за управление на разрешенията за изграждане и използване на мрежа за мобилна телефония, издадени при режима на предишната правна уредба?

               3.

               Позволява ли член 14, параграф 2 от същата Директива за разрешение държава членка да налага на мобилните телефонни оператори за нов срок на удължаване на действието на техните индивидуални права на използване на честоти за мобилна телефония, които някои от тях вече са придобили, но преди началото на този нов срок, заплащането на еднократна такса за удължаването на срока на действие на правата на използване на честотите, с които те ще разполагат в началото на този нов срок, мотивирано от целта за стимулиране на оптималното използване на честотите чрез валоризирането на последните, и която се дължи в допълнение, от една страна, към годишна такса за предоставяне на разположение на честотите, която има за цел преди всичко да покрие разходите по предоставяне на разположение на честотите, като едновременно с това отчасти ги валоризира, и като се има предвид, че двете такси се обосновават от целта да се стимулира оптималното използване на честотите, и от друга страна, към годишна такса за управление на разрешенията за изграждане и използване на мрежа за мобилна телефония, издадени при режима на предишната правна уредба?

               4.

               Позволява ли член 14, параграф 1 от същата Директива за разрешение държава членка да добави като условие за получаване и за удължаване на срока на действие на правата на използване на честотите еднократна такса, определяна чрез търг и без таван и дължима в допълнение, от една страна, към годишна такса за предоставяне на разположение на честотите, която има за цел преди всичко да покрие разходите по предоставяне на разположение на честотите, като едновременно с това отчасти ги валоризира, и като се има предвид, че двете такси се обосновават от целта да се стимулира оптималното използване на честотите, и от друга страна, към годишна такса за управление на разрешенията за изграждане и използване на мрежа за мобилна телефония, издадени при режима на предишната правна уредба?

      (1)  ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, глава 13, том 36, стр. 183.


title: Дело C-424/14: Определение на Съда (седми състав) от 30 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Jácint Gábor Balogh/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (Преюдициално запитване — ДДС — Директива 2006/112/EО — Членове 213 и 214 — Липса на декларация за започването на дейност — Освобождаване на малките предприятия от данък — Санкция)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/13

         Определение на Съда (седми състав) от 30 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Jácint Gábor Balogh/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Дело C-424/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - ДДС - Директива 2006/112/EО - Членове 213 и 214 - Липса на декларация за започването на дейност - Освобождаване на малките предприятия от данък - Санкция))
   (2016/C 038/17)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Jácint Gábor Balogh

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Диспозитив

               1)

               Член 213, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национално законодателство, което изисква от данъчнозадълженото лице да декларира започването на икономическа дейност, когато оборотът от тази дейност не надвишава горната граница за режима на освобождаване на малките предприятия от данък и когато това лице не възнамерява да извършва облагаема дейност.

               2)

               Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че допуска да се наложи глоба по административен ред при неизпълнение от данъчнозадълженото лице на задължението му да декларира започването на икономическа дейност, когато оборотът от тази дейност не надвишава горната граница за режима на освобождаване на малките предприятия от данък. Запитващата юрисдикция е тази, която трябва да прецени дали в случая по главното производство наложената санкция е в съответствие с принципа на пропорционалност.

      (1)  ОВ C 439, 8.12.2014 г.


title: Дело F-85/12: Жалба, подадена на 3 август 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/35

         Жалба, подадена на 3 август 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-85/12)
   2012/C 295/63
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal и S. Orlandi, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за изчисляване на приравнените периоди, отчитани за целите на правото на пенсия, които са завършени преди постъпването на служба, на основание на новите Общи разпоредби за изпълнение

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 27 януари 2012 г. за приравняване на периоди, отчитани за целите на правото на пенсия на жалбоподателя, които са завършени преди постъпването му на служба в Комисията, на основание член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника;

               —

               доколкото е необходимо да се отмени решението от 2 май 2012 г. за отхвърляне на възражението му срещу решението, приравняващо периодите, отчитани за целите на правото му на пенсия, които са завършени преди постъпването му на служба при установения за служители на Съюза пенсионен режим;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-93/15: Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. — Navitar/СХВП — Elukuva (NaviTar)

text:
               20.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 127/35

         Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. — Navitar/СХВП — Elukuva (NaviTar)
   (Дело T-93/15)
   (2015/C 127/48)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Navitar, Inc. (Rochester, Съединени щати) (представител: J. Mattes, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: MTÜ Elukuva (Талин, Естония)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител/Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „NaviTar“ — заявка за регистрация № 11 147 246

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 5.12.2014 г. по преписка R 401/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да плати съдебните разноски, включително направените от жалбоподателя пред апелативния състав,

               —

               да осъди MTÜ Elukuva да плати съдебните разноски, включително направените от жалбоподателя пред апелативния състав, в случай че MTÜ Elukuva встъпи по това дело.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 41, параграф 1 във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-553/09 P: Жалба, подадена на 23 декември 2009 г. от BCS SpA срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (осми състав) на 28 октомври 2009 г. по дело T-137/08, BCS SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/26

         Жалба, подадена на 23 декември 2009 г. от BCS SpA срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (осми състав) на 28 октомври 2009 г. по дело T-137/08, BCS SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-553/09 P)
   2010/C 51/42
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BCS SpA (представители: M. Franzosi, V. Jandoli, F. Santonocito, avvocati)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска съда:

               —

               да отмени обжалваните решения,

               —

               да обяви марката на Общността ‘289 за недействителна,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено от следните допуснати грешки при прилагане на правото:

               I.

               Първоинстанционният съд неправилно е тълкувал член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 3 от Регламента относно марката на Общността (1), посочвайки, че придобиването на отличителен характер от даден знак не зависи от неговото предишно и настоящо изключително използване (още повече, че споменатото използване не е било доказано; дори в същото решение се посочва, че в някои страни то е отречено),

               II.

               Първоинстанционният съд неправилно е приложил критериите, установени от общностната съдебна практика, за определяне на придобиването на отличителен характер, в нарушение на член 7, параграф 3 от Регламента относно марката на Общността.

         Относно I.: липсата на изключително използване в други части на Общността се доказва от декларациите на трети страни в Дания и Ирландия. Всъщност липсата на еднозначна връзка между съчетанието от зелен и жълт цвят, от една страна, и Deere, от друга страна, е несъвместима с признаването на отличителен характер, придобит от знака в тези държави.
   Относно II.: BCS оспорва приложените от Първоинстанционния съд правни критерии във връзка с доказателствата за вторично значение, тъй като те противоречат на принципите, установени в трайната практика на Съда. Всъщност продължителността на използването на марката от Deere, пазарните дялове и обемите на продажбите не могат да се разглеждат като достатъчни обстоятелства — взети поотделно — за доказването на придобито вторично значение. И по-конкретно те не могат да компенсират липсата на проучване на общественото мнение (или противоречив резултат от декларациите на трети страни), тъй като тези обстоятелства са доказателствени параметри от различно естество.
   По този начин Първоинстанционният съд е допуснал грешка като не е отчел преките доказателства за липса на отличителен характер на марката на Общността ‘289 в Дания и Ирландия.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр.1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), заменен с Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия)
   ОВ L 78, стр. 1


title: Дело T-283/17: Жалба, подадена на 15 май 2017 г. — SH/Комисия

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/35

         Жалба, подадена на 15 май 2017 г. — SH/Комисия
   (Дело T-283/17)
   (2017/C 231/44)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: SH (представител: N. de Montigny, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:
   да приеме,че жалбата е допустима и основателна и
   въз основа на това

               —

               да приеме, че разпоредбата на член 2, параграф 2, трета алинея от приложение VII към Правилника за длъжностните лица е незаконосъобразна,

               —

               да отмени решение от 13 юли 2016 г. на Службата за управление и плащане по индивидуални права (наричана по-нататък „PMO“) и доколкото е необходимо, решението, с което изрично се отхвърля жалбата по административен ред от 3 февруари 2017 г.,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от повдигнато срещу решението от 13 юли 2016 г. възражение за незаконосъобразност, тъй като то се основавало на прилагането на разпоредбата на член 2, параграф 2, трета алинея от приложение VII към Правилника за длъжностните лица, с която била нарушена забраната за дискриминация, основана на гражданството и/или на произхода, принципа на равенство, правото на образование, защитата на интересите на децата, принципа на пропорционалност и на законосъобразност на всяка дерогация от закрепените в Хартата права.

               2.

               Второто основание е изведено от грешка при прилагане на правото и от нарушение на принципа на добра администрация, тъй като решението от 13 юли 2016 г. се основавало на незаконосъобразна разпоредба от Правилника.


title: Дело C-117/15: Решение на Съда (голям състав) от 31 май 2016 г. (преюдициално запитване от Landgericht Köln — Германия) — Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH/Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA) (Преюдициално запитване — Интелектуална собственост — Авторско право и сродни права — Директива 2001/29/ЕО — Член 3, параграф 1 — Директива 2006/115/ЕО — Член 8, параграф 2 — Понятие за публично съобщаване — Монтиране на телевизори от оператора на център за рехабилитация, за да се даде възможност на пациентите да гледат телевизионни предавания)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/10

         Решение на Съда (голям състав) от 31 май 2016 г. (преюдициално запитване от Landgericht Köln — Германия) — Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH/Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA)
   (Дело C-117/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Интелектуална собственост - Авторско право и сродни права - Директива 2001/29/ЕО - Член 3, параграф 1 - Директива 2006/115/ЕО - Член 8, параграф 2 - Понятие за публично съобщаване - Монтиране на телевизори от оператора на център за рехабилитация, за да се даде възможност на пациентите да гледат телевизионни предавания))
   (2016/C 287/13)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Köln

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH

      Ответник: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA)

      Диспозитив

   В случай като този по главното производство, в който се твърди, че излъчването на телевизионни предавания посредством телевизори, монтирани от оператора на център за рехабилитация в помещенията на последния, засяга авторските и сродните права на голям брой заинтересовани лица, и по-специално на композитори, автори на текстове и музикални продуценти, а също и на артисти изпълнители, продуценти на звукозаписи и автори на литературни текстове, както и на техните издатели, наличието на „публично съобщаване“ следва да се прецени с оглед както на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество, така и на член 8, параграф 2 от Директива 2006/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за правото на отдаване под наем и в заем, както и за някои права, свързани с авторското право в областта на интелектуалната собственост, и с оглед на едни и същи критерии за тълкуване. Освен това тези две разпоредби трябва да се тълкуват в смисъл, че такова излъчване представлява акт на „публично съобщаване“.

      (1)  ОВ C 198, 15.6.2015 г.


title: Решение на Съда (първи състав) от 28 юли 2011 г. (преюдициални запитвания от Højesteret — Дания) — Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, в ликвидация, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10)/Merck Sharp & Dohme Corporation (по-рано Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme (Свързани дела C-400/09 и C-207/10) (Марки — Директива 89/104/ЕИО — Член 7, параграф 2 — Фармацевтични продукти — Паралелен внос — Преопаковане на носещия марката продукт — Нова опаковка, на която като лице, извършило преопаковането, се посочва титулярят на разрешението за пускане на пазара, по чиито указания е преопакован продуктът — Физическо преопаковане, извършено от независимо предприятие)

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/2

         Решение на Съда (първи състав) от 28 юли 2011 г. (преюдициални запитвания от Højesteret — Дания) — Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, в ликвидация, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10)/Merck Sharp & Dohme Corporation (по-рано Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme
   (Свързани дела C-400/09 и C-207/10) (1)

   (Марки - Директива 89/104/ЕИО - Член 7, параграф 2 - Фармацевтични продукти - Паралелен внос - Преопаковане на носещия марката продукт - Нова опаковка, на която като лице, извършило преопаковането, се посочва титулярят на разрешението за пускане на пазара, по чиито указания е преопакован продуктът - Физическо преопаковане, извършено от независимо предприятие)
   2011/C 298/03
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Højesteret

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, в ликвидация, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10)

      Ответници: Merck Sharp & Dohme Corporation (по-рано Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

      Предмет

   Преюдициални запитвания — Højesteret — Тълкуване на Решение на Съда по дело MPA Pharma, C-232/94 и на Решение на Съда по дело Bristol-Myers Squibb, C-427/93, както и на Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — Преопаковане на лекарствен продукт, предмет на паралелен внос — Паралелен вносител, титуляр на разрешението за пускане на пазара на вносен лекарствен продукт, който посочва себе си върху новата опаковка като автор на преопаковането, въпреки факта, че покупката и преопаковането на лекарствения продукт в действителност са били извършени от независимо предприятие

      Диспозитив

   Член 7, параграф 2 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че той не позволява на притежателя на марка, свързана с фармацевтичен продукт — предмет на паралелен внос, да се противопостави на по-нататъшното комерсиализиране на този преопакован продукт само поради факта че новата опаковка посочва като лице, извършило преопаковането, не предприятието, което в изпълнение на поръчка действително е преопаковало посочения продукт и което разполага с разрешение за това, а предприятието — притежател на разрешението за пускане на пазара на посочения продукт, по указания на което е било извършено преопаковането и което поема отговорността за него.

      (1)  ОВ C 312 от 19.12.2009 г.

      ОВ C 179 от 3.7.2010 г.


title: Дело C-345/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 26 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Augstākā Tiesa — Латвия) — SIA „Maxima Latvija“/Konkurences padome (Преюдициално запитване — Конкуренция — Член 101, параграф 1 ДФЕС — Прилагане на аналогична национална правна уредба — Компетентност на Съда — Понятие за договор „който има за цел ограничаването на конкуренцията“ — Договори за наем на стопански обекти — Търговски центрове — Право на ключовия наемател да се противопостави на отдаването под наем на търговски площи от наемодателя на трети лица)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/8

         Решение на Съда (четвърти състав) от 26 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Augstākā Tiesa — Латвия) — SIA „Maxima Latvija“/Konkurences padome
   (Дело C-345/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Конкуренция - Член 101, параграф 1 ДФЕС - Прилагане на аналогична национална правна уредба - Компетентност на Съда - Понятие за договор „който има за цел ограничаването на конкуренцията“ - Договори за наем на стопански обекти - Търговски центрове - Право на ключовия наемател да се противопостави на отдаването под наем на търговски площи от наемодателя на трети лица))
   (2016/C 038/10)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā Tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SIA „Maxima Latvija“

      Ответник: Konkurences padome

      Диспозитив

               1)

               Член 101, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че договор за наем на стопански обект, представляващ голям магазин в търговски център, съдържа клауза, която дава на наемателя право да се противопоставя на отдаването под наем от наемодателя на търговски площи в същия търговски център на други наематели, само по себе си не означава, че този договор има за цел ограничаването на конкуренцията по смисъла на тази разпоредба.

               2)

               Могат да се считат за споразумения, които имат „за резултат“ предотвратяването, ограничаването или нарушаването на конкуренцията по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС, договори за наем на стопански обекти като договорите, разглеждани в главното производство, за които след задълбочен анализ на техния икономически и правен контекст, както и на особеностите на съответния пазар е установено, че в значителна степен допринасят за евентуално затваряне на този пазар. Значимостта на приноса на всеки договор за затварянето на пазара зависи по-специално от позицията на страните по договора на посочения пазар и от срока на този договор.

      (1)  ОВ C 329, 22.9.2014 г.


title: Дело C-300/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Испания) на 30 май 2013 г. — Ayuntamiento de Benferri/Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/5

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Испания) на 30 май 2013 г. — Ayuntamiento de Benferri/Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU
   (Дело C-300/13)
   (2013/C 226/09)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección 1

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ayuntamiento de Benferri

      Ответник: Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли изразът „строителство на надземни електропроводи [за транспортиране на електроенергия] с напрежение 220 kV и по-високо и с дължина над 15 км“, съдържащ се в точка 20 от приложение I към Директива 85/337 (1), в изменената ѝ редакция съгласно Директива 97/11 (2), да се тълкува в смисъл, че единствените електрически съоръжения, които обхваща, са надземните електропроводи, отговарящи на тези две прагови стойности?

               2.

               Трябва ли изразът „[…] пренос на електроенергия по надземни електропроводи“, съдържащ се в точка 3, буква б) от приложение II към Директива 85/337, в изменената ѝ редакция съгласно Директива 97/11, да се тълкува в смисъл, че единствените съоръжения за пренос на електроенергия, които обхваща, са надземните електропроводи?

               3.

               Трябва ли изразът „[…] пренос на електроенергия по надземни електропроводи“, съдържащ се в точка 3, буква б) от приложение II към Директива 85/337, да се тълкува в смисъл, че обхваща преобразувателните подстанции?

               4.

               Трябва ли изразът „[…] пренос на електроенергия по надземни електропроводи“, съдържащ се в точка 3, буква б) от приложение II към Директива 85/337, да се тълкува в смисъл, че обхваща преобразувателните подстанции, които се изграждат или разширяват въз основа на проект, който не предвижда строителство на надземен електропровод?

      (1)  Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).

      (2)  Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година за изменение на Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на определени публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 73, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254).


title: Дело T-96/14: Решение на Общия съд от 23 октомври 2015 г. — Vimeo/СХВП — PT Comunicações (VIMEO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „VIMEO“ — По-ранна фигуративна марка на Общността „meo“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Липса на едновременно съществуване на марките — Вероятност от объркване)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/27

         Решение на Общия съд от 23 октомври 2015 г. — Vimeo/СХВП — PT Comunicações (VIMEO)
   (Дело T-96/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „VIMEO“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „meo“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Липса на едновременно съществуване на марките - Вероятност от объркване))
   (2015/C 414/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Vimeo LLC (Ню Йорк, Ню Йорк, САЩ) (представители: A. Poulter и M. Macdonald, solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock и N. Bambara)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: PT Comunicações, SA (Лисабон, Португалия)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 27 ноември 2013 г. (преписка R 1092/2013-2), постановено в производство по възражение със страни PT Comunicações, SA и Vimeo LLC

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Vimeo LLC за заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 135, 5.5.2014 г.


title: Дело T-308/16: Жалба, подадена на 13 юни 2016 г. — Marsh/EUIPO (ClaimsExcellence)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/27

         Жалба, подадена на 13 юни 2016 г. — Marsh/EUIPO (ClaimsExcellence)
   (Дело T-308/16)
   (2016/C 287/33)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Marsh GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: W. Riegger, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „ClaimsExcellence“ — заявка за регистрация № 13 847 462

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 април 2016 г. по преписка R 2358/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, възникнали в хода на производството пред апелативния състав.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-550/09: Решение на Съда (голям състав) от 29 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf, Германия) — Наказателно производство срещу E, F (Обща външна политика и политика на сигурност — Специални ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания — Обща позиция 2001/931/ОВППС — Регламент (ЕО) № 2580/2001 — Членове 2 и 3 — Включване на организация в списъка на лица, групи и образувания, участващи в извършването на терористични актове — Предаване на организацията, от нейни членове, на средства, произхождащи от дейности по събиране на дарения и продажби на публикации)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/15

         Решение на Съда (голям състав) от 29 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf, Германия) — Наказателно производство срещу E, F
   (Дело C-550/09) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Специални ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания - Обща позиция 2001/931/ОВППС - Регламент (ЕО) № 2580/2001 - Членове 2 и 3 - Включване на организация в списъка на лица, групи и образувания, участващи в извършването на терористични актове - Предаване на организацията, от нейни членове, на средства, произхождащи от дейности по събиране на дарения и продажби на публикации)
   2010/C 234/22
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Страни в главното наказателно производство

   E, F

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Düsseldorf — Тълкуване на членове 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 на Съвета от 27 декември 2001 година относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания (ОВ L 344, стp. 70; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 1, стр. 169) — Оспорване пред националния съд на валидността на решение на Съвета, с което дадена организация е включена в предвидения в член 2, параграф 3 от посочения регламент списък, като решението не е било обжалвано от въпросната организация — Приложно поле на разпоредбите на регламента, предвиждащи забраната за предоставяне на икономически ресурси в полза на включена в посочения списък организация — Прехвърляне на икономически ресурси в рамките на организацията от лица, които участват в нея

      Диспозитив

               1.

               Включването на Devrimci Halk Kurtulus Partisi-Cephesi (DHKP-C) в списъка, предвиден в член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 на Съвета от 27 декември 2001 година относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, е невалидно и следователно не може да спомогне за обосноваването на присъда във връзка с твърдяното нарушение на този регламент, що се отнася до периода, предхождащ 29 юни 2007 г.

               2.

               Член 2, параграф 1, буква б) от Регламент № 2580/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща предаването на юридическо лице, група или образувание, посочено или посочена в списъка, предвиден в член 2, параграф 3 от този регламент, от член на това юридическо лице, група или образувание, на средства, други финансови активи или икономически ресурси, събрани или получени от външни лица.

      (1)  ОВ C 148, 5.6.2010 г.


title: Дело C-225/07: Преюдициално запитване, направено от Amtsgericht Landau/Isar (Германия) на 7 май 2007 г. — Наказателно производство срещу Rainer Günther Möginger

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/17

         Преюдициално запитване, направено от Amtsgericht Landau/Isar (Германия) на 7 май 2007 г. — Наказателно производство срещу Rainer Günther Möginger
   (Дело C-225/07)
   (2007/C 183/28)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Amtsgericht Landau/Isar
   Страна в главното производство
   Rainer Günther Möginger
   Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 1, втори параграф, член 7, първи параграф, буква б), член 8, втори и четвърти параграфи и член 9 от Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (1), изменена с Директива 97/26/ЕО на Съвета от 2 юни 1997 година (наричана по-нататък „Директивата“)
               да се тълкува в смисъл, че не може да се отказва признаването от държава-членка на издадено от друга държава-членка свидетелство за управление, когато на територията на първата държава-членка спрямо притежателя на свидетелството за управление, издадено от нея, се предприема мярка за отнемането или анулиране на издаденото от нея свидетелство за управление, и когато едновременно с наложения с тази мярка срок на забрана за ново издаване на свидетелство за управление в тази държава-членка, който все още не е изтекъл, е издадено свидетелството за управление от другата държава-членка?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос:
               Следва ли посочената Директива да се тълкува в смисъл, че позволява на съдилищата и административните органи на първата държава-членка да нарушат принципа на взаимно признаване, когато в конкретния случай отказват заради злоупотреба с право на притежателя на свидетелство за управление да се позове на свидетелство за управление, придобито в друга държава-членка на Европейския съюз, по-специално когато от цялостната преценка на обективните обстоятелства следва, че въпреки формалното спазване на предвидените в общностното право условия, целта на съдържащата се в Директивата правна уредба не би била постигната, и когато съществува субективен елемент във формата на намерение за набавяне на предвидено в общностното право предимство, изразяващо се в признаване на издаденото в друга държава-членка на Европейския съюз свидетелство за управление, като се създават изкуствено необходимите за придобиването му условия,
               преди всичко, когато:

                           —

                           според информацията, с която разполага първата държава-членка, притежателят на свидетелството за управление към момента на издаването му е с местоживеене на територията на тази държава-членка, а не на територията на държавата-членка, която е издала свидетелството за управление, и

                           —

                           според информацията, с която разполага първата държава-членка, поради обективни обстоятелства и такива, които допълнително могат да бъдат проверени по съдебен ред, следва да се заключи, че притежателят на свидетелството за управление не би могъл да придобие по законен ред свидетелство за управление в първата държава-членка.

      (1)  ОВ L 237, стр. 1; Специално издание на български език, глава 7, том 2, стр. 62.


title: Дело T-207/15: Жалба, подадена на 24 април 2015 г. — National Iranian Tanker Company/Съвет

text:
               27.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/32

         Жалба, подадена на 24 април 2015 г. — National Iranian Tanker Company/Съвет
   (Дело T-207/15)
   (2015/C 245/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: National Iranian Tanker Company (Техеран, Иран) (представители: T. de la Mare, QC, M. Lester и J. Pobjoy, Barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley и C. Murphy, Solicitors)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2015/236 на Съвета от 12 февруари 2015 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 39, стр. 18) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/230 на Съвета от 12 февруари 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 39, стр. 3), в частта, в която те се отнасят до жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност, да установи, че член 20, параграф 1, буква в) от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 г. (съответно изменено) (наричано по-нататък „решението на Съвета“) и член 23, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 г. (съответно изменен) (наричан по-нататък „регламентът“), са неприложими спрямо жалбоподателя, тъй като са незаконосъобразни, и

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание: жалбоподателят поддържа, че като е вписал отново жалбоподателя въз основа на същите фактически твърдения, които Общият съд е отхвърлил в решението си по дело T-565/12, NITC/Съвет (3 юли 2014 г.) (наричано по-нататък „решението на Общия съд NITC/Съвет“), Съветът е нарушил принципите за res judicata, правна сигурност, защита на оправданите правни очаквания и целесъобразност и е нарушил правото на жалбоподателя на ефективни средства за правна защита по член 47 от Хартата на основните права на ЕС.

               2.

               Второ основание: жалбоподателят поддържа, че Съветът не се е съобразил с релевантния критерий за включване в списъка, а именно жалбоподателят да оказва финансова или логистична подкрепа на правителството на Иран. Твърдението за оказване на финансова подкрепа било отхвърлено от Общия съд в решението му NITC/Съвет. Жалбоподателят не предоставял финансови облаги на правителството на Иран, а правителството на Иран не получавало финансови облаги от жалбоподателя чрез неговите акционери или по друг начин. Както се приемало в решението на Общия съд NITC/Съвет, оказването на непряка финансова подкрепа не е достатъчно, за да е изпълнен този критерий. С твърдението за оказване на логистична подкрепа просто се преквалифицирали фактите, твърдени още по дело NITC/Съвет. При всички случаи не била налице изискваната причинно-следствена връзка между дейностите на жалбоподателя и ядреното разпространение, а всяка евентуално предоставяна от жалбоподателя подкрепа била най-многото непряка логистична подкрепа.

               3.

               Трето основание: жалбоподателят поддържа, че Съветът е нарушил правото му на защита и правото на добра администрация и ефективна съдебна защита. По-конкретно, Съветът (a) не информирал жалбоподателя за реалните причини за повторното му вписване, нито му съобщил доказателствата, взети предвид в негов ущърб, и/или (б) не осигурил възможност на жалбоподателя преди повторното му вписване да изложи становището си относно реалните причини и/или доказателствата, взети предвид в негов ущърб.

               4.

               Четвърто основание: жалбоподателят поддържа, че Съветът е допуснал необосновано и непропорционално нарушение на основните права на жалбоподателя, включително правото му на собственост, стопанска инициатива и добро име. Спорните мерки оказвали широко въздействие върху жалбоподателя както от гледна точка на стопанската му дейност, така и от гледна точка на доброто му име и репутацията му в целия свят. Вписването на жалбоподателя можело да има унищожителни последици за бенефициерите на пенсионните фондове, негови акционери, които са невинни ирански граждани, много от тях — пенсионери. Съветът не доказал, че замразяването на средствата и икономическите ресурси на жалбоподателя е свързано със или оправдано от легитимна цел, а още по-малко че е пропорционално на такава цел.

               5.

               Пето основание: в подкрепа на установителното си искане жалбоподателят поддържа, че ако, противно на доводите му по второто основание, член 20, параграф 1, буква в) от решението на Съвета и член 23, параграф 2, буква г) от регламента следва да се тълкуват в смисъл, че обхващат (a) непряката финансова подкрепа и/или (б) логистичната подкрепа, която няма връзка с ядреното разпространение, тези критерии следва да се разглеждат като незаконосъобразни и непропорционални на целите на решението на Съвета и регламента. Произволният обхват на критериите в резултат от това широко тълкуване би надхвърлял пределите на подходящото и необходимото за постигането на тези цели. Следователно разпоредбата би била незаконосъобразна.