title: Дело C-488/16 P: Жалба, подадена на 13 септември 2016 г. от Bundesverbandes Souvenir — Geschenke — Ehrenpreise e.V. срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 5 юли 2016 г. по дело T-167/15, Bundesverband Souvenir- Geschenke –Ehrenpreise e.V./Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/24

         Жалба, подадена на 13 септември 2016 г. от Bundesverbandes Souvenir — Geschenke — Ehrenpreise e.V. срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 5 юли 2016 г. по дело T-167/15, Bundesverband Souvenir- Geschenke –Ehrenpreise e.V./Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   (Дело C-488/16 P)
   (2017/C 006/32)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Bundesverband Souvenir — Geschenke — Ehrenpreise e.V. (представител: B. Bittner, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Freistaat Bayern

      Искания на жалбоподателя

               —

               да бъде отменено решението на Общия съд T-167/15 от 5 юли 2016 г.;

               —

               да бъде обявена за недействителна марка на Съюза № 010144392 „Neuschwanstein“;

               —

               EUIPO да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   С обжалваното съдебно решение T-167/15 се нарушавали член 7, параграф, 1, буква в), член 7, параграф 1, буква б) и член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 (1) на Съвета поради следните основания:

               1.

               Постановилият обжалваното решение съд пренебрегнал обстоятелството, че означението „Neuschwanstein“ е указание за географски произход. В точка 27 от обжалваното съдебно решение този съд прави (сама по себе си противоречивата) констатация, че макар и замъкът Neuschwanstein да „може да бъде географски локализиран“, той не е „географско място“, тъй като основната функция на географското място е запазването на културното наследство, а не производството или продажбата на сувенири или услуги. „Основната функция“ на дадено географско място обаче не играела никаква роля по отношение на наличните абсолютни пречки за регистрация на обозначенията за географски произход. Замъкът Neuschwanstein можел еднозначно да бъде локализиран, без да са необходими последващи промени, и противно на приетото от Общия съд се различавал от обикновените музеи, определяни чрез изложените в тях експонати, от експонати, изложени в него, които — за разлика от замъка Neuschwanstein — можели да бъдат премествани.
               Според жалбоподателя съответните потребители няма да възприемат аналитична оценка, изложени в обжалваното съдебно решение, на наименование като „нов елемент на лебед“, но щели да свържат приказното име изключително със световноизвестния дворец. Следователно обжалваното съдебно решение противоречало и на констатациите на Съда в решение Chiemsee (2), доколкото съответните потребители щели да възприемат стоките, обозначени със знака „Neuschwanstein“, като ги свързват със замъка Neuschwanstein като световноизвестни туристически център. Несъмнено това място било предназначено да влияе върху предпочитанията на потребителите чрез поражданите с това място положителни представи. Следователно знакът не подлежал на защита като географско указание. Налице бил общ интерес за предпазване на имена на известните забележителности — поне що се отнася до типичните сувенирни стоки, които се разпространявали и били купувани, за да напомнят за съответната забележителност — чрез освобождаването им от монополизиране чрез предоставяната закрила на марките. В обжалваното съдебно решение обаче не бил направен анализ на заявените за регистрация стоки и услуги с оглед на тяхната пригодност като сувенири. Това все пак било необходимо, по-специално, тъй като спорната марка била заявена за регистрация на общи понятия, включващи типичните сувенирни стоки. Обстоятелството, че в конкретния случай жалбоподател била Freistaat Bayern, по никакъв начин не променяло тези принципи, както Съдът подчертава в решение Monaco (3), тъй като към държавите, в качеството им на заявители на марки, се прилагали същите принципи, както и за останалите участници на пазара.

               2.

               В противоречие с постановеното в досегашната съдебна практика, Общият съд стигал до заключението, що се отнася до основанието за отказ, свързано с липсата на отличителен характер по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Европейския съюз, че съответните потребители щели да се досетят, че всички обозначени със знака „Neuschwanstein“ стоки се произвеждали, разпространявали или доставяли под контрола на Freistaat Bayern (така в т.43). Въпреки това купувачите на стоки, предлагани традиционно в близост до дадена забележителност и носещи нейното име, не намирали никаква връзка между тези стоки и собственика на забележителността и не очаквали същите стоки да са произведени или продавани от него. Обозначението „Neuschwanstein“ служело единствено като спомен за тяхното посещение на забележителността и за мястото, в което са били продавани тези стоки. За съответните групи потребители било без значение обстоятелството кой бил производител на стоките.

               3.

               Следвало да се приеме, че е налице недобросъвестност по член 52, параграф 1, буква б) от страна на заявителя на марката „Neuschwanstein“, тъй като още преди подаването на заявката за регистрация на спорната марка на ЕС на съответните потребители, а очевидно и на жалбоподателя, било известно обстоятелството, че в непосредствена близост до замъка Neuschwanstein били предлагани различни стоки, обозначени с името на тази забележителност.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 78, стр. 1).

      (2)  ECLI:EU:C:1999:230.

      (3)  ECLI:EU:T:2015:16.


title: Дело T-58/16: Жалба, подадена на 11 февруари 2016 г. — Apax Partners/EUIPO — Apax Partners Midmarket (APAX)

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/36

         Жалба, подадена на 11 февруари 2016 г. — Apax Partners/EUIPO — Apax Partners Midmarket (APAX)
   (Дело T-58/16)
   (2016/C 111/43)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Apax Partners LLP (Лондон, Обединено кралство) (представители: D. Rose, J. Curry и J. Warner, Solicitors)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Apax Partners Midmarket (Париж, Франция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „APAX“ — заявка за регистрация № 3 538 981

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26.11.2015 г. по преписка R 1441/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в неговата цялост и да върне заявката за регистрация на спорната мрака на EUIPO, за да се произнесе тя по нея,

               —

               да разпореди на EUIPO и на всяка страна, встъпила в производството пред апелативния състав, да понесат направените от тях разноски и да заплатят разноските на жалбоподателя по настоящото производство и тези по производството пред апелативния състав и по възражение B 764 029 в производството пред отдела по спорове.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, букви а) и б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-102/14 P: Определение на Съда (пети състав) от 29 септември 2016 г. — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA/Европейска комисия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Договори във връзка с финансовата помощ от Европейския съюз за проекти в областта на научноизследователската и развойната дейност — Одиторски доклад, установяващ нередности — Решение да се изиска връщане на авансово платените от Европейската комисия суми — Жалба за отмяна — Решение за спиране на плащанията — Иск за извъндоговорна отговорност — Решение да не се сключва споразумение — Иск за обезщетение — Недопустимост)

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/5

      Определение на Съда (пети състав) от 29 септември 2016 г. — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA/Европейска комисия
      (Дело C-102/14 P) (1)

      ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Договори във връзка с финансовата помощ от Европейския съюз за проекти в областта на научноизследователската и развойната дейност - Одиторски доклад, установяващ нередности - Решение да се изиска връщане на авансово платените от Европейската комисия суми - Жалба за отмяна - Решение за спиране на плащанията - Иск за извъндоговорна отговорност - Решение да не се сключва споразумение - Иск за обезщетение - Недопустимост))
      (2016/C 454/10)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (представител: M. Jiménez Perona, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: R. Lyal и B. Conte, подпомагани от J. Rivas Andrés, адвокат)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT SA да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство по обжалване.

         (1)  ОВ C 135, 5.5.2014 г.


title: Съединени дела T-828/14 и T-829/14: Решение на Общия съд от 16 февруари 2017 г. — Antrax It/EUIPO — Vasco Group (Термосифони за радиатори) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистрирани промишлени дизайни на Общността за термосифони за радиатори — Предходни промишлени дизайни — Възражение за незаконосъобразност — Член 1г от Регламент (ЕО) № 216/96 — Член 41, параграф 1 от Хартата на основните права — Принцип на безпристрастност — Членове на апелативния състав — Основание за недействителност — Липса на оригиналност — Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002 — Изпълнение от EUIPO на съдебно решение за отмяна на решение на неин апелативен състав — Насищане на състоянието на техниката — Дата, с оглед на която се преценява)

text:
               27.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/7

         Решение на Общия съд от 16 февруари 2017 г. — Antrax It/EUIPO — Vasco Group (Термосифони за радиатори)
   (Съединени дела T-828/14 и T-829/14) (1)

   ((Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистрирани промишлени дизайни на Общността за термосифони за радиатори - Предходни промишлени дизайни - Възражение за незаконосъобразност - Член 1г от Регламент (ЕО) № 216/96 - Член 41, параграф 1 от Хартата на основните права - Принцип на безпристрастност - Членове на апелативния състав - Основание за недействителност - Липса на оригиналност - Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002 - Изпълнение от EUIPO на съдебно решение за отмяна на решение на неин апелативен състав - Насищане на състоянието на техниката - Дата, с оглед на която се преценява))
   (2017/C 095/13)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Antrax It Srl (Резана, Италия) (представител: L Gazzola, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално P. Bullock, впоследствие L. Rampini и S. Di Natale)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Vasco Group NV, преди Vasco Group BVBA (Дилзен, Белгия) (представител: J. Haber, адвокат)

      Предмет

   Две жалби срещу решенията на трети апелативен състав на EUIPO от 10 октомври 2014 г. (преписки R 1272/2013-3 и R 1273/2013-3), постановени в производства за обявяване на недействителност със страни Vasco Group и Antrax It

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда Antrax It Srl да заплати, освен направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и на Vasco Group NV, включително разноските, които Vasco Group е направило за целите на производствата пред апелативния състав по преписки R 1272/2013 3 и R 1273/2013 3.

      (1)  ОВ C 65, 23.2.2015 г.


title: Дело C-506/08 P: Решение на Съда (първи състав) от 21 юли 2011 г. — Кралство Швеция/MyTravel Group plc, Европейска комисия (Обжалване — Достъп до документите на институциите — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Член 4, параграф 2, второ тире и параграф 3, втора алинея — Изключения от правото на достъп, свързани със защитата на съдебните процедури и правните становища, както и с процеса на вземане на решения — Контрол върху концентрациите — Документи на Комисията, изготвени в рамките на процедура, довела до приемането на решение, с което дадена концентрация се обявява за несъвместима с общия пазар — Документи, съставени вследствие на отмяната на това решение от Общия съд)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/2

         Решение на Съда (първи състав) от 21 юли 2011 г. — Кралство Швеция/MyTravel Group plc, Европейска комисия
   (Дело C-506/08 P) (1)

   (Обжалване - Достъп до документите на институциите - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Член 4, параграф 2, второ тире и параграф 3, втора алинея - Изключения от правото на достъп, свързани със защитата на съдебните процедури и правните становища, както и с процеса на вземане на решения - Контрол върху концентрациите - Документи на Комисията, изготвени в рамките на процедура, довела до приемането на решение, с което дадена концентрация се обявява за несъвместима с общия пазар - Документи, съставени вследствие на отмяната на това решение от Общия съд)
   2011/C 269/02
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Швеция (представители: K. Petkovska и A. Falk)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Дания (представители: B. Weis Fogh и V. Pasternak Jørgensen), Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels и J. Langer), Република Финландия (представител: J. Heliskoski)

      Други страни в производството: MyTravel Group plc, Европейска комисия (представители: X. Lewis, P. Costa de Oliveira и C. O'Reilly)

      Встъпили страни в подкрепа на Комисията: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и B. Klein), Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues и A. Adam), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: E. Jenkinson и M. S. Ossowski)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (трети разширен състав) от 9 септември 2008 г. по дело MyTravel/Комисия (T-403/05), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата за отмяна на решенията на Комисията от 5 септември 2005 г. и от 12 октомври 2005 г. за отказ на достъп на жалбоподателя до определени подготвителни документи на решението от 22 септември 1999 г., с което се обявява за несъвместима с общия пазар и с действието на Споразумението за ЕИП концентрация, която цели придобиване на пълен контрол върху First Choice plc от страна на Airtours plc (преписка № IV/M.1524 Airtours/First Choice), както и до документи, изготвени от службите на Комисията след отмяната на това решение с Решение на Първоинстанционния съд от 6 юни 2002 г. по дело T-342/99

      Диспозитив

               1.

               Отменя точка 2 от диспозитива на Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 9 септември 2008 г. по дело MyTravel/Комисия (T-403/05).

               2.

               Отменя Решение D(2005) 8461 на Комисията от 5 септември 2005 година за отказ на заявлението на MyTravel Group plc за получаване на достъп до някои подготвителни документи на Комисията в областта на контрола върху концентрациите в частта му, основана на член 4, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията.

               3.

               Отменя Решение D(2005) 9763 на Комисията от 12 октомври 2005 година за частичен отказ на заявлението на MyTravel Group plc за получаване на достъп до някои подготвителни документи на Комисията в областта на контрола върху концентрациите в частта му, основана на член 4, параграф 2, второ тире и параграф 3, втора алинея от Регламент № 1049/2001.

               4.

               Връща делото на Общия съд на Европейския съюз, който да постанови решение по правните основания на жалбата, подадена пред него от MyTravel, по които не се е произнесъл.

               5.

               Съдът не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 55, 7.3.2009 г.


title: Дело C-301/13 P: Жалба, подадена на 30 май 2013 г. от El Corte Inglés, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 март 2013 г. по дело T-571/11, El Corte Inglés/СХВП — Chez Gerard (CLUB GOURMET)

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/34

         Жалба, подадена на 30 май 2013 г. от El Corte Inglés, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 март 2013 г. по дело T-571/11, El Corte Inglés/СХВП — Chez Gerard (CLUB GOURMET)
   (Дело C-301/13 P)
   2013/C 207/57
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, S.A. (представители: J.L. Rivas Zurdo и E. Seijo Veiguela, abogados)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло решението на Общия съд (четвърти състав) от 20 март 2013 г. по дело T-571/11,

               —

               да се осъди ответникът по тази жалба да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   1.   Нарушение на принципа на правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания
   Принципът на правна сигурност изисква „недвусмислен израз, който позволява на заинтересуваните лица да знаят ясно и точно собствените си права и задължения“. Този принцип се свързва с принципа на защита на оправданите правни очаквания, посочвайки необходимостта да се мотивират административните решения, които се отклоняват от предходните такива, когато те биха могли да породят оправдани правни очаквания у своите адресати.
   Начинът на прилагане на испанските марки лозунг (регистрирани при действието на Инструкцията от 1997 г.) от страна на испанските съдилища се намира в явно противоречие с общностните административни актове в производства по възражение B 877 714 и R 571/11, както и с Решение на Общия съд на ЕС от 20 март 2013 г.: тъй като отделът по споровете е имал съмнения относно формулировката на по-ранната марка, е трябвало да ги отстрани като поиска пояснение по този въпрос от испанското ведомство за патенти и марки или се обърне към жалбоподателя, за да включи доводи в своята защита.
   2.   Явна грешка в преценката на обстоятелствата в основата на спора
   В решението се приемало за доказано, че оспорената марка е регистрирана за клас 35, който защитава услуги по рекламно изречение, прилагани като лозунг в търгуването, употребата или експлоатацията на стоки от класове 29, 30, 31, 32, 33 и 42; и че СХВП е знаела за съществуването на решението си от 17.07.2006 г., в което е взела предвид Инструкцията за разглеждане на испанското ведомство за патенти и марки от 11 ноември 1997 г. относно марките лозунг (приложение 4) и решенията на испанския Върховен съд от 25 февруари 2004 г. и от 30 май 2008 г.
   Налице е явна грешка в преценката да се изисква от страната да твърди и доказва, че нейната по-ранна марка разширява защитата си и към същите стоки, за които се отнася заявката, тъй като това означава да се изисква идентичност на заявката. По такъв начин, че погрешната преценка на някои доказателства и факти оставят неразрешен главния въпрос: член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (1).
   3.   Неправилни мотиви на обжалваното решение
   Като се признава значението (точка 35) на Решение по дело Atomic (2), същото е приложимо, когато СХВП вече разполага с индикации, свързани с националното право (точка 41), което представлява противоречие, защото следователно не се прилага служебно.
   В точка 45 е казано, че пред СХВП не може да се прави позоваване на постановеното в други производства пред самата СХВП, като не е мотивирано поради каква причина това трябва да е така.
   Липсата на всякакъв сравнителен анализ на марките, истински мотив (точка 55 от решението) оставя тази страна без защита.
   4.   Вероятност от объркване
   Общият съд е нарушил правото на защита, тъй като не се е произнесъл по вероятността от объркване съгласно член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009. Сред мотивите на искането, параграфи 19—22, се включва като основен мотив на същото погрешната преценка, направена във връзка с вероятността от объркване. Съгласно посочената съдебна практика вероятността от объркване в съзнанието на хората трябва да се преценява общо, като се вземат предвид всички релевантни фактори по случая.

      (1)  на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1).

      (2)  Решение на Общия съд от 20 април 2005 г. по дело Atomic Austria/СХВП — Fábricas Agrupadas de Muñecas de Onil (ATOMIC BLITZ), T-318/03, Recueil, стp. II-1319.


title: Дело C-38/13: Решение на Съда (осми състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Białymstoku — Полша) — Małgorzata Nierodzik/Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy (Преюдициално запитване  — Социална политика  — Директива 1999/70/ЕО  — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP)  — Клауза 4  — Понятие „условия за наемане на работа“   — Срок на предизвестието при прекратяване на срочен трудов договор  — Различно третиране с работниците на трудов договор за неопределено време)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/13

         Решение на Съда (осми състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Białymstoku — Полша) — Małgorzata Nierodzik/Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy
   (Дело C-38/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Клауза 4 - Понятие „условия за наемане на работа“ - Срок на предизвестието при прекратяване на срочен трудов договор - Различно третиране с работниците на трудов договор за неопределено време))
   2014/C 135/13
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Rejonowy w Białymstoku

      Страни в главното производство

      Ищец: Małgorzata Nierodzik

      Ответник: Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

      Предмет

   Преюдициално запитване — Sąd Rejonowy w Białymstoku — Тълкуване на член 1 от Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE), и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129), както и на клаузи 1 и 4 от приложението към тази директива — Национална правна уредба, която предвижда по-неблагоприятни срокове на предизвестия за срочните трудови договори отколкото за трудовите договори за неопределено време

      Диспозитив

   Клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която при прекратяване на срочни трудови договори, чието времетраене надхвърля 6 месеца, предвижда възможност за прилагане на двуседмичен срок на предизвестие независимо от прослуженото време на съответния работник, при положение че срокът на предизвестието за прекратяване на трудовите договори за неопределено време зависи от прослуженото време на съответния работник и може да е от две седмици до три месеца, когато тези две категории работници се намират в сходно положение.

      (1)  ОВ C 141, 18.5.2013 г.


title: Дело C-460/10 P: Жалба, подадена на 21 септември 2010 г. от Luigi Marcuccio срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 6 юли 2010 г. по дело T-401/09, Marcuccio/Съд

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/16

         Жалба, подадена на 21 септември 2010 г. от Luigi Marcuccio срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 6 юли 2010 г. по дело T-401/09, Marcuccio/Съд
   (Дело C-460/10 P)
   ()
   2010/C 328/31
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло и без никакво изключение Определението от 6 юли 2010 г., постановено от Общия съд (шести състав) по дело Т-401/09 Marcuccio/Съд,

               —

               да се обяви за напълно допустима като цяло и без никакво изключение първоинстанционната жалба, във връзка с която е постановено обжалваното определение,

         освен това

               —

               като главно искане: да се уважат изцяло и без никакво изключение исканията на жалбоподателя по първоинстанционната жалба; да се осъди ответника да заплати на жалбоподателя всички съдебни разноски, разходи и хонорари, понесени от последния в производствата пред всички досегашни инстанции по настоящото дело

               —

               при условията на евентуалност: да се върне делото на Общия съд, който да се произнесе отново, в друг състав, по съществото на същото,

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното определение е незаконосъобразно по следните причини: а) неправилно, погрешно и неразумно тълкуване и прилагане на правните принципи относно деликтната отговорност, както и немотивирано и нелогично непознаване на съдебната практика на Европейския съюз в това отношение; б) пълна липса на мотиви, явна грешка в преценката, изопачаване и преиначаване на фактите, лъжлив, непълен и неправилен анализ на предоставените от жалбоподателя доказателства, нарушаване на задължението clare loqui, несъгласуваност, неоспоримост, произволност, нелогичност, ирационалност и неразумност; в) липса на произнасяне по основни аспекти на спора и пълна липса на разследване; г) избягване на задължението от страна на съда да основе твърденията си, включително що се отнася до преценката на доказателствата, на опита и на здравия разум; д) неправилно, погрешно и неразумно тълкуване и прилагане на правните принципи относно тежестта на доказване пред съда.


title: Дело T-70/16 P: Жалба, подадена на 17 февруари 2016 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 18 декември 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-70/16, De Nicola/ЕИБ

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/41

         Жалба, подадена на 17 февруари 2016 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 18 декември 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-70/16, De Nicola/ЕИБ
   (Дело T-70/16 P)
   (2016/C 111/50)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: G. Ferabecoli, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима и да отмени частично обжалваното решение като отмени точка 2 от диспозитива и точки 13 — 17, 57 — 60 и 62 — 68 от посоченото решение,

               —

               за тази цел, да приеме, че е налице психически тормоз от страна на ЕИБ срещу г-н De Nicola и да осъди ЕИБ да поправи вредите, понесени от г-н De Nicola, или, при условията на евентуалност, да върне делото за ново разглеждане от друг състав на СПС, така че други съдии да се произнесат отново по отменените точки. Да се предвиди изрично исканата медицинска експертиза,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу решението на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 18 декември 2015 г., De Nicola/Европейска инвестиционна банка (F-104/13).
   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е договорния характер но отношенията между жалбоподателя и ЕИБ.

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че е поискал обезщетение за претърпените вреди на основание на договорната отговорност на ответника, а не на извъндоговорната отговорност на Европейския съюз.

               2.

               Второто основание е свързано с искането за установяване на психически тормоз.

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди по-специално, че Съдът на публичната служба не е можел да се отклони от задължението си да разгледа твърдение за наличие на психически тормоз и че следователно последният незаконосъобразно е обявил за недопустимо искането за установяване на посочения психически тормоз. Освен това установяването и правната квалификация на фактите били от съществено значение за определянето на претендираните вреди.

               3.

               Третото основание е свързано с искането за осъждане на ответника да поправи вредите, причинени от психическия тормоз.

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че в конкретния случай са налице необходимите условия, за да може Съдът на публичната служба да приема обстоятелствата за установени и да признае правото на обезщетение за претърпените вреди.


title: Дело C-254/14: Определение на Съда (седми състав) от 5 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Općinski sud u Velikoj Gorici — Хърватия) — VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju/Đuro Vladika (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Политика на Общността в областта на водите — Директива 2000/60/ЕО — Фактурирана на потребителя цена — Възможност за фактуриране на фиксирани разходи — Обстоятелства, предхождащи присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/14

      Определение на Съда (седми състав) от 5 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Općinski sud u Velikoj Gorici — Хърватия) — VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju/Đuro Vladika
      (Дело C-254/14) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Политика на Общността в областта на водите - Директива 2000/60/ЕО - Фактурирана на потребителя цена - Възможност за фактуриране на фиксирани разходи - Обстоятелства, предхождащи присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз - Явна липса на компетентност на Съда)
      (2015/C 016/20)
      Език на производството: хърватски

         Запитваща юрисдикция

      Općinski sud u Velikoj Gorici

         Страни в главното производство

         Ищец: VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju

         Ответник: Đuro Vladika

         Диспозитив

      Съдът на Европейския съюз е явно некомпетентен да отговори на въпроса, отправен от Općinski sud u Velikoj Gorici (Хърватия).

         (1)  ОВ C 253, 4.8.2014 г.


title: Дело T-447/17: Жалба, подадена на 18 юли 2017 г. — Bowles/ЕЦБ

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/27

         Жалба, подадена на 18 юли 2017 г. — Bowles/ЕЦБ
   (Дело T-447/17)
   (2017/C 347/36)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Carlos Bowles (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: L. Levi, avocat)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима и основателна;

               —

               вследствие на което:

                           —

                           да отмени решението от 31 януари 2017 г. и съобщението от 1 февруари 2017 г., с което персоналът е уведомен за назначаване на г-н [X] на длъжността съветник на председателя и координатор на Съвета към Изпълнителния съвет, да отмени решението жалбоподателят да не бъде назначен на тази длъжност и да отмени решението, с което му е отказана възможността да се кандидатира за нея;

                           —

                           да отмени решението за отхвърляне на специалната жалба, прието на 16 май 2017 г. и получено на 23 май 2017 г.;

                           —

                           да разпореди поправяне на имуществените вреди на жалбоподателя, представляващи загуба на възможност да бъде назначен на длъжността съветник на председателя и координатор на Съвета към Изпълнителния съвет;

                           —

                           да разпореди поправяне на неимуществените вреди на жалбоподателя, оценени ex aequo et bono символично на 1 евро;

                           —

                           да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е за нарушение на принципа на публичност, прозрачност, равно третиране и недопускане на дискриминация, както и на член 20.2 от Правилника за персонала, член 8, буква а) от Условията за работа и член 1а1.1 от Правилата за работа на персонала на ЕЦБ, членове 2 и 3 от ДЕС и членове 20 и 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз. В това отношение жалбоподателката счита, че не ѝ е била дадена възможност да подаде кандидатурата си за съветник на председателя и координатор на Съвета към Изпълнителния съвет, макар г-н [X] да е била дадена такава възможност. на правото на кариерно развитие и на повишение, както и на принципа на правната сигурност.

               2.

               Второто основание е за нарушение на член 1a.7 от Правилата за работа на персонала на ЕЦБ, тъй като на това правно основание кандидатът можело да бъде назначен само на длъжността съветник на член на Изпълнителния съвет, но не и на длъжността съветник на председателя и координатор на Съвета към Изпълнителния съвет, която добавя съответните отговорности на по-високо ниво от това на съветника.

               3.

               Третото основание е за липса на консултация с Комитета по персонала относно създаването на нова длъжност и промяната на нивото на длъжността координатор, което било извършено в нарушение на членове 48 и 49 от Условията за работа и на Меморандума за разбирателство.

               4.

               Четвъртото основание е за нарушение на принципа на добра администрация поради липсата на длъжностна характеристика за поста на съветник на председателя и координатор на Съвета към Изпълнителния съвет.


title: Дело C-584/08: Преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel de Liège (Белгия) на 29 декември 2008 г.  — Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA/Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd (Unibet)

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/18

         Преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel de Liège (Белгия) на 29 декември 2008 г. — Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA/Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd (Unibet)
   (Дело C-584/08)
   (2009/C 55/29)
   Език на производството: френски
   Запитваща юрисдикция
   Cour d'appel de Liège
   Страни в главното производство

      Ищци: Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA

      Ответници: Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd (Unibet)
   Преюдициални въпроси
   Въпросите се отнасят до тълкуването, което следва да се даде в специфичната област на Интернет, на член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1).
   Когато, както в настоящия случай, твърдяната вреда е причинена от уебсайтове и

               а)

               нито едно от дружествата, спрямо които е предявен иск, управляващи спорните уебсайтове, няма седалище в Белгия,

               б)

               нито един от разглежданите уебсайтове не се хоства в Белгия,

               в)

               нито един от ищците не е с местожителство или седалище в Белгия,

               г)

               уебсайтовете за залагания са достъпни за белгийските потребители на Интернет, които могат да регистрират в тях своите залози, в същата степен, в която са достъпни за потребителите на Интернет от другите договарящи държави, тъй като става въпрос за уебсайтове „.com“, които имат за цел да разширят своя пазар, като обхванат цяла Европа, и не са с разширението „.be“, предвидено за Белгия,

               д)

               тези уебсайтове са достъпни на няколко езика, без винаги да включват двата най-използвани езика в Белгия,

               е)

               тези уебсайтове предлагат по-специално залагания за белгийски футболни срещи, по същия начин както за чуждестранните първенства,

               ж)

               не е доказано използването на особена технология или на техника за търсене на потенциални клиенти, по отношение на белгийските потребители,

               з)

               броят на направените от белгийските потребители залагания е съвсем незначителен спрямо общия брой регистрирани от тези сайтове залагания, тъй като според представените от дружествата за хазартни игри данни за 2005 г, които не се оспорват от насрещната страна, общият брой белгийски залагания за футболни срещи представлява по-малко от 0,25 % от регистрираните залагания на уебсайтовете„bwin.com“, „willhill.com“, „betfair.com“, „ladbrokes.com“, „sportingbet“ и „miapuesta“, като от своя страна „vcbet.com“ посочва 40 направили залагания лица от Белгия общо за всички залагания на този сайт,

                           1.

                           трябва ли да се счита, че твърдяната вреда е настъпила или може да настъпи в Белгия, така че белгийските юрисдикции да имат компетентност да разгледат свързаните с тази вреда искове, поради обстоятелството, че спорните уебсайтове между другото са адресирани до белгийските потребители?

                           2.

                           или трябва да се приеме, че твърдяната вреда не е настъпила или не може да настъпи в Белгия, така че белгийските юрисдикции да имат компетентност да разгледат свързаните с тази вреда искове само ако се установи съществуването на достатъчна, съществена или значителна връзка между твърдяното непозволено увреждане и белгийската територия?

                           3.

                           в този случай кои са релевантните критерии, които следва да се вземат предвид, за да се прецени дали е налице тази привръзка?

      (1)  ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


title: Дело T-434/07: Жалба, подадена на 28 ноември 2007 г. — Volvo Trademark Holding/СХВП — Grebenshikova (SOLVO)

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/25

         Жалба, подадена на 28 ноември 2007 г. — Volvo Trademark Holding/СХВП — Grebenshikova (SOLVO)
   (Дело T-434/07)
   (2008/C 37/39)
   Език, на който е подадена жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Volvo Trademark Holding AB (Gothenburg, Швеция) (представители: T. Dolde, V. von Bomhard, A. Renck, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Elena Grebenshikova (Санкт Петерсбург, Русия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 2 август 2007 г. по преписка № R 1240/2006-2; и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Elena Grebenshikova

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „SOLVO“ за стоки и услуги от класове 9, 39, и 42 — заявка № 3 555 422

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Марка на Общността и национална словна и фигуративна марка „VOLVO“ за, inter alia, стоки и услуги от класове 9 и 42

      Решение на отдела по споровете: изцяло отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент на Съвета № 40/94, тъй като въпросните търговски марки са подобни във визуално и фонетично отношение и, тъй като апелативният състав не е взел предвид всички относими обстоятелства, включително идентичността на съответните стоки и реномето на VOLVO.


title: Дело T-388/14: Определение на Общия съд от 11 ноември 2015 г. — salesforce.com/СХВП (MARKETINGCLOUD)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/76

         Определение на Общия съд от 11 ноември 2015 г. — salesforce.com/СХВП (MARKETINGCLOUD)
   (Дело T-388/14) (1)

   (2016/C 027/96)
   Език на производството: английски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 329, 22.9.2014 г.


title: Дело T-132/10: Иск, предявен на 22 март 2010 г. — Communauté de communes de Lacq/Комисия

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/35

         Иск, предявен на 22 март 2010 г. — Communauté de communes de Lacq/Комисия
   (Дело T-132/10)
   2010/C 148/61
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Communauté de communes de Lacq (Mourenx, Франция) (представител: J. Daniel, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

               —

               да се осъди Европейския съюз да заплати на ищеца сумата от 10 000 000 EUR поради незаконосъобразни действия и неправомерно бездействие на Комисията по отношение на неизпълнението от страна на дружеството ACETEX на неговите задължения;

               —

               да се осъди Европейския съюз да заплати на ищеца сумата от 25 000 EUR за направените от него невъзстановими разходи;

               —

               да се осъди Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Със своя иск Communauté de Communes de Lacq цели да получи обезщетение на вредата, която твърди, че е претърпяла вследствие на решението на Комисията да обяви за съвместима с общия пазар и функционирането на споразумението за ЕИП концентрацията, целяща придобиване на контрола на Acetex Corporation от Celanese Corporation, без да се признава юридическа сила на задължението, за което се твърди, че е поето от Celanese, по-специално задължението да се продължи експлоатацията на завода на Acetex в Pardies за период от пет години (преписка COMP/M.3625 — Blackstone/Acetex).
   В подкрепа на своя иск ищецът поддържа, че Комисията е нарушила принципите на правна сигурност и на оправдани правни очаквания, тъй като при възприетото от нея тълкуване на регламента за сливанията (1), тя лишавала от защита всички трети страни по отношение на концентрацията (работниците, както и органите на местната администрация), въпреки че съгласно поетите от Celanese Corporation задължения е било безспорно, че работниците са били защитени от преустановяване на дейността за период от пет години.
   По този начин ищецът понесъл безспорно значителна вреда. Всъщност, местната администрация в този район била лишена от значителни данъчни ресурси и принудена да извърши множество социални разходи, произтичащи от затварянето на този обект. Всъщност, имало основание за опасения за уволнения на голям брой работници на Acetex, както и на работници на предприятия, чиято дейност е много тясно свързана с тази на предприятието Celanese Corporation.
   При условията на евентуалност, в случай че не се установи виновната отговорност на Европейската комисия, ищецът иска да се признае обективна, невиновна отговорност на Комисията. Претърпяната от ищеца вреда, както и нейният необичаен и специален характер били безспорни и тази вреда била причинена пряко от отказа на Европейската комисия да санкционира предприятието Celanese Corporation.

      (1)  Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (ОВ L 24, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201).


title: Дело T-124/09: Жалба, подадена на 30 март 2009 г. — Valigeria Roncato/СХВП — Roncato (CARLO RONCATO)

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/17

         Жалба, подадена на 30 март 2009 г. — Valigeria Roncato/СХВП — Roncato (CARLO RONCATO)
   (Дело T-124/09)
   2009/C 129/29
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Valigeria Roncato SpA (Campodarsego, Италия) (представители: P. Perani, avvocato, P. Pozzi, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Roncato Srl (Campodarsego, Италия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав по преписки R 237/2008-1 и R 263/2008-1, прието на 23 януари 2009 г. и нотифицирано на 30 януари 2009 г;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноските по настоящото производство, както и направените разноски в производството пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: RONCATO SrL.

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „CARLO RONCATO“ (заявка за регистрация № 4 631 719), за стоки от класове 3, 9 и 14.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна италианска марка „RV RONCATO“ (№ 662 773), словна италианска марка „RONCATO“ (№ 510 528) и фигуративни италиански марки „RV RONCATO“, нерегистрирани.

      Решение на отдела по споровете: Уважава частично възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля възражението и приема заявката за регистрация в нейната цялост.

      Изложени правни основания: Погрешно прилагане на член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността.


title: Дело T-436/08: Жалба, подадена на 3 октомври 2008 г. — Studio Vacanze/Комисия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/58

         Жалба, подадена на 3 октомври 2008 г. — Studio Vacanze/Комисия
   (Дело T-436/08)
   (2008/C 301/96)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Studio Vacanze (Budoni, Italia) (представител: M. Cannata, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя
   Главно искане:

               —

               да се отмени Решението на Комисията на Европейските общности от 2 юли 2008 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         При условията на евентуалност:
   да се отмени член 2, параграф 2 от обжалваното решение в частта, в която с него се разпорежда възстановяването на обявените за несъвместими държавни помощи, заедно с лихвите, считано от датата, на която тези суми са били предоставени на разположение на бенефициерите, до датата на тяхното ефективно възстановяване.
   Правни основания и основни доводи
   Решението, което се обжалва в настоящото производство, е същото като по дело T-394/08 Регион Sardegna/Комисия и по дело T-408/08 S.F. Turistico Inmobiliare/Съвет и Комисия.
   В подкрепа на своите искания жалбоподателят изтъква:

               —

               Нарушение на член 16 от Регламент (ЕО) № 659/1999 г. на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (1), тъй като тази разпоредба допуска откриване на процедура по разследване единствено в случай на „злоупотреба с помощ“, но не и в случай на „създаване на незаконни помощи“. Според жалбоподателя това води до недействителност на цялата официална процедура по разследване.

               —

               Непълнота на мотивите относно изменението на предмета на процедурата, открита във връзка със злоупотребата с режим за държавни помощи № 278/99, и относно „разширяването“, довело до приемане на обжалваното решение.

               —

               Нарушение на член 88, параграф 2 ЕО, що се отнася до твърдението в точка 74 от Решението за незаконосъобразното прилагане на въпросната помощ, което освен това излиза извън рамките на нейното приложно поле.

               —

               Нарушение на принципа на прозрачност.

               —

               Непълнота на мотивите относно принципа на разумна продължителност на фазата на официалната процедура по разследване.

               —

               Решението за възстановяване на вече предоставената помощ изисквало от Комисията да изложи мотиви по този въпрос, който е от особено важно значение също и с оглед на принципа за защита на оправданите правни очаквания както и с оглед на незаконното удължаване на процедурата.

               —

               Нарушение на принципа „de minimis“, заложен в Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията, от 12 януари 2001 година относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО относно помощта „de minimis“ (2)

      (1)  ОВ L 83, 27.3.1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.

      (2)  ОВ L 10, 13.1.2001 г., стр. 30.


title: Дело T-82/17: Жалба, подадена на 7 февруари 2017 г. — PepsiCo/EUIPO — Intersnack Group (Exxtra Deep)

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/37

         Жалба, подадена на 7 февруари 2017 г. — PepsiCo/EUIPO — Intersnack Group (Exxtra Deep)
   (Дело T-82/17)
   (2017/C 121/54)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: PepsiCo, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени американски щати) (представители: V. von Bomhard и J. Fuhrmann, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Exxtra Deep“ — заявка за регистрация № 12 161 981

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 24 ноември 2016 г. по преписка R 482/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-124/09: Решение на Общия съд от 7 юли 2010 г. — Valigeria Roncato/СХВП — Roncato ( „CARLO RONCATO“ ) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „CARLO RONCATO“ — Нерегистрирани национални фигуративни марки „RV RONCATO“ и нерегистрирана национална словна марка „RONCATO“ — По-ранна национална фигуративна марка „RV RONCATO“ и по-ранна национална словна марка „RONCATO“ — Липса на вероятност от неоснователно извличане на полза от отличителния характер и от репутацията на по-ранните марки — Наличие на основателна причина за използването на заявената марка — Относителни основания за отказ — Член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/43

         Решение на Общия съд от 7 юли 2010 г. — Valigeria Roncato/СХВП — Roncato („CARLO RONCATO“)
   (Дело T-124/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „CARLO RONCATO“ - Нерегистрирани национални фигуративни марки „RV RONCATO“ и нерегистрирана национална словна марка „RONCATO“ - По-ранна национална фигуративна марка „RV RONCATO“ и по-ранна национална словна марка „RONCATO“ - Липса на вероятност от неоснователно извличане на полза от отличителния характер и от репутацията на по-ранните марки - Наличие на основателна причина за използването на заявената марка - Относителни основания за отказ - Член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 221/70
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Valigeria Roncato SpA (Campodarsego, Италия) (представители: P. Perani и P. Pozzi, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: P. Bullock)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Roncato Srl (Campodarsego) (представители: M. Cartella и M. Fazzini, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 23 януари 2009 г. (преписки № R 237/2008-1 и № R 236/2008-1) относно производство по възражение между Valigeria Roncato SpA и Roncato Srl

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Valigeria Roncato SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 129, 6.6.2009 г.


title: Дело T-234/12: Иск, подаден на 1 юни 2012 г. — Amitié/Комисия

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/22

         Иск, подаден на 1 юни 2012 г. — Amitié/Комисия
   (Дело T-234/12)
   2012/C 243/40
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Amitié Srl (Болоня, Италия) (представители: D. Bogaert и M. Picat, lawyers)

      Ответник: Европейския съюз, представляван от Европейската комисия

      Искания

               —

               да се установи, че по следните изпратени от Комисията дебитни известия не се дължи плащане:

                           —

                           50 458,23 EUR в рамките на договора относно проекта „MINERVAPLUS“, сключен между ищеца и Комисията;

                           —

                           358 712,35 EUR в рамките на договора относно проекта „MICHAEL“, сключен между ищеца и Комисията.

               —

               да се установи, че искането за възстановяване на общата сума от 1 083 616,89 EUR не е основателно;

               —

               да се установи, че Комисията не е имала право на 11 юни 2011 г. да наложи на ищеца процедура по екстраполация в рамките на договора относно проекта „BSOLE“;

               —

               да се установи, че прилагането на процедура по екстраполация не е обосновано от гледна точка на белгийското право;

               —

               да се установи, че Комисията не е имала право да приложи процес по екстраполация към договора относно проекта „BSOLE“, считано от 14 януари 2010 г.;

               —

               да се установи, че едностранното замразяване на плащанията по договорите относно проектите „ATHENA“ и „JUDAICA“ е необосновано от гледна точка на люксембургското право;

               —

               да се разпореди незабавно размразяване на финансовото участие на Общността, и по-специално на сумата от 263 120 EUR, блокирана по проекта „JUDAICA“ от 8 февруари 2010 г., а по проекта „ATHENA“ — от 14 юни 2010 г.;

               —

               да се разпоредби незабавно извършване на плащане на датата на постановяване на решението чрез банков превод на:

                           —

                           банковата сметка на координатора на проекта съгласно член 6.2 от договора относно проекта „JUDAICA“;

                           —

                           банковата сметка на координатора на проекта съгласно член 6.2 от договора относно проекта „ATHENA“;

               —

               да се осъди Комисията да плати:

                           —

                           сумата от 150 000 EUR, съответстваща на (неокончателното) възнаграждение на правните съветници и на италианския одитор, и

                           —

                           сумата от 256 824,17 EUR, съответстваща на обезщетението за вредите, причинени вследствие на неоснователното или представляващо злоупотреба замразяване на плащанията от Европейската комисия по договора относно проекта „ATHENA“ и по договора относно проекта „JUDAICA“;

               —

               да се осъди Комисията да възстанови на ищеца всички съдебни и други разноски, направени в рамките на настоящото производство, тъй като единствено нейното нелоялно поведение довело до възникването на разглеждания спор. Предвид естеството и характера на спора размерът на съдебните разноски неокончателно възлизал на EUR 50 000; и

               —

               да се приеме, че постановеното по настоящото дело решение подлежи на незабавно изпълнение, независимо от евентуалното му обжалване.

         При условията на евентуалност, ако се приеме, че ищецът следва да носи отговорност за заплащането на определена сума съгласно одита на Комисията quod non, ищецът иска от Общия съд:

               —

               да установи, че ищецът носи отговорност само за сумата от 54 195,05 EUR, а не за сумата от 1 083 616,89 EUR, тъй като съгласно установената в Белгия и Люксембург съдебна практика относно санкциониране на злоупотреби на Комисията отговорност се носи само за обикновеното упражняване [на правата по договора], т.е. за сумата от 54 195,05 EUR, а не за сумата от 1 083 616,89 EUR и

               —

               да приеме, че постановеното по настоящото дело решение подлежи на незабавно изпълнение, независимо от евентуалното му обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от оспорване на резултатите от одита на Комисията, тъй като:

                           —

                           те не се потвърждавали от изготвения по поръчка на ищеца доклад на външен независим одитор по конкретния случай относно резултатите от одита на Комисията и

                           —

                           при условията на евентуалност, Комисията извършила злоупотреба и нарушила принципа на добросъвестност (член 1134 от белгийския и от люксембургския граждански кодекси).

               2.

               Второто правно основание е изведено от необоснованото прилагане на процеса на екстраполация по отношение на договора относно проекта „BSOLE“, тъй като:

                           —

                           Комисията нарушила член 17 от Общите условия на договорите за приложимост/утвърждаване на пазарите по проекта „eTEN“;

                           —

                           Комисията нарушила член 4.2.2.3. от Финансовото ръководство относно непреките действия по Шестата рамкова програма през октомври 2003 г. и през февруари 2005 г.;

                           —

                           Комисията нарушила договора (член 1134, параграф 1 от белгийския граждански кодекс) и

                           —

                           Комисията нарушила ограничителния период съгласно европейското право (вж. член 46 (предишен член 43) от Протокола относно статута на Съда на Европейския съюз).

               3.

               Третото правно основание е изведено от необоснованото замразяване на плащанията в рамките на договора относно проекта „ATHENA“ и на договора относно проекта „JUDAICA Agreements“, спадащ към проекта „eCONTENTPLUS“, тъй като:

                           —

                           замразяването не било основано на разпоредби от договора относно проекта „ATHENA“ и от договора относно проекта „JUDAICA“;

                           —

                           замразяването не можело да се основе на член 106.4 и на член 183 от Регламент № 2342/2002 на Комисията (1);

                           —

                           член 183 от Регламент № 2342/2002 на Комисията също не бил приложим;

                           —

                           Комисията извършила злоупотреба като замразила едностранно и необосновано плащанията на финансовото участие на Общността по член 1134 от гражданския кодекс и

                           —

                           принципът „exceptio non adimpleti contractus“ също не бил приложим.

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


title: Дело C-507/06: Решение на Съда (втори състав) от 21 февруари 2008 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Innsbruck — Австрия) — Malina Klöppel/Tiroler Gebietskrankenkasse (Право на австрийско обезщетение за гледане на дете — Невключени периоди на получаване на семейни обезщетения в друга държава-членка — Регламент (ЕИО) № 1408/71)

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/8

         Решение на Съда (втори състав) от 21 февруари 2008 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Innsbruck — Австрия) — Malina Klöppel/Tiroler Gebietskrankenkasse
   (Дело C-507/06) (1)

   (Право на австрийско обезщетение за гледане на дете - Невключени периоди на получаване на семейни обезщетения в друга държава-членка - Регламент (ЕИО) № 1408/71)
   (2008/C 92/12)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Oberlandesgericht Innsbruck
   Страни в главното производство

      Ищец: Malina Klöppel

      Ответник: Tiroler Gebietskrankenkasse
   Предмет
   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Innsbruck — Тълкуване на член 72 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26), изменен с Регламент (ЕО) № 1386/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2001 година (ОВ L 187, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 51, и с член 10, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕИО) № 574/72 на Съвета от 21 март 1972 година за определяне на реда за прилагане на Регламент № 1408/71 за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 74, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 74), изменен с Регламент (ЕО) № 410/2002 на Комисията от 27 февруари 2002 година (ОВ L 62, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 110) — Право на обезщетение за гледане на дете — Възможност за продължаване от тридесет до тридесет и шест месеца на периода на предоставяне на обезщетение в случай на прехвърляне на гледането и изплащане на обезщетение на другия родител — Невключване на периоди, завършени общо от бащата и майката, на предоставяне на обезщетение, подобно на това, което получава другият родител в друга държава-членка.
   Диспозитив
   Член 3, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) № 1386/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2001 г., не допуска една държава-членка да откаже да отчете, за целите на изплащането на семейно обезщетение като австрийското обезщетение за гледане на дете, периода на получаване на сравнимо обезщетение в друга държава-членка, така както тя би го отчела, ако този период би бил завършен на собствената й територия.

      (1)  ОВ C 56, 10.3.2007 г.


               15.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/10

         Дело, заведено на 19 май 2010 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-3/10)
   2010/C 191/08
   На 19 май 2010 г. в Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Bjørnar Alterskjær, в качеството им на агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:

               1.

               Като не е приела мерките, необходими за изпълняването на акта, посочен, inter alia, в точка 31да от приложение IX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат и за изменение на директиви 73/239/ЕИО, 79/267/ЕИО, 92/49/ЕИО, 92/96/ЕИО, 93/6/ЕИО и 93/22/ЕИО на Съвета и директиви 98/78/ЕО и 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета), адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него, в определените срокове, Република Исландия не е изпълнила задълженията си по член 32 от акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП
               и че

               2.

               Република Исландия поема разходите по съдебното производство.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               настоящото дело се отнася до неизпълнението на директива относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и инвестиционните посредници към финансов конгломерат,

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че не е получил информация от Исландия, показваща, че директивата е изцяло въведена в исландското право, и че не притежава каквато и да е друга информация, позволяваща му да заключи, че необходимите мерки за гарантиране на пълното спазване на директивата са взети,

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че правителството на Исландия не е оспорило това, че не е привело в сила законите и нормативните и административните разпоредби, необходими за пълното спазване на директивата.


title: Дело T-289/14: Определение на Общия съд от 22 май 2015 г. — H-O-T Servicecenter Nürnberg и др./Комисия (Държани помощи — Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия — Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура — Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата — Липса на основание за произнасяне — Жалба за отмяна — Искане за изменение на исканията — Липса на нови обстоятелства — Недопустимост)

text:
               27.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/21

         Определение на Общия съд от 22 май 2015 г. — H-O-T Servicecenter Nürnberg и др./Комисия
   (Дело T-289/14) (1)

   ((Държани помощи - Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия - Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура - Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата - Липса на основание за произнасяне - Жалба за отмяна - Искане за изменение на исканията - Липса на нови обстоятелства - Недопустимост))
   (2015/C 245/25)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH (Нюрнберг, Германия); H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG (Шмьолн, Германия); H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG (Мемингерберг, Германия) и EB Härtetechnik GmbH & Co. KG (Нюрнберг) (представители: първоначално A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F.-A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler и T. Woltering, впоследствие A. Reuter, C. Bürger, T. Christner и G. Müllejans, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer, подпомагани от C. von Donat и G. Quardt, адвокати)

      Предмет

   Жалба за частична отмяна на Решение C (2013) 4424 окончателен на Комисията от 18 декември 2013 година за откриване на процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС във връзка с мерките, прилагани от Федерална република Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките потребители (Държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN).

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2)

               Отхвърля като недопустимо искането за изменение на исканията на настоящата жалба, така че да обхващат Решение C (2014) 8786 окончателен на Комисията от 25 ноември 2014 година относно държавна помощ SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN), предоставена от Федерална република Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките потребители.

               3)

               Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Надзорния орган на ЕАСТ.

               4)

               H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH, H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG, H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG и EB Härtetechnik GmbH & Co. KG понасят направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.

               5)

               Надзорния орган на ЕАСТ понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 223, 14.7.2014 г.


title: Дело C-548/10: Решение на Съда (седми състав) от 28 юли 2011 г. — Европейска комисия/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2007/2/ЕО — Политика в областта на околната среда — Инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE) — Обмен и актуализация на данните в електронен формат — Непълно транспониране)

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/10

         Решение на Съда (седми състав) от 28 юли 2011 г. — Европейска комисия/Република Австрия
   (Дело C-548/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2007/2/ЕО - Политика в областта на околната среда - Инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE) - Обмен и актуализация на данните в електронен формат - Непълно транспониране)
   2011/C 298/18
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и C. Egerer)

      Ответник: Република Австрия (представител: C. Pesendorfer)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане или несъобщаване в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2007/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2007 година за създаване на инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE) (ОВ L 108, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приела в срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за съобразяване с Директива 2007/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2007 година за създаване на инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE), Република Австрия не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2.

               Осъжда Република Австрия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 30, 29.1.2011 г.


title: Дело C-73/07: Решение на Съда (голям състав) от 16 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Tietosuojavaltuutettu/Satakunnan Markkinapörssi Oy, Satamedia Oy (Директива 95/46/ЕО — Приложно поле — Обработване и движение на лични данни от данъчно естество — Защита на физическите лица — Свобода на словото)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/6

         Решение на Съда (голям състав) от 16 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Tietosuojavaltuutettu/Satakunnan Markkinapörssi Oy, Satamedia Oy
   (Дело C-73/07) (1)

   (Директива 95/46/ЕО - Приложно поле - Обработване и движение на лични данни от данъчно естество - Защита на физическите лица - Свобода на словото)
   (2009/C 44/10)
   Език на производството: фински
   Препращаща юрисдикция
   Korkein hallinto-oikeus
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Tietosuojavaltuutettu

      Ответник: Satakunnan Markkinapörssi Oy, Satamedia Oy
   Предмет
   Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Тълкуване на член 3, параграф 1, член 9 и член 17 от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10) — Приложно поле — Събиране, публикуване, предоставяне и обработване в рамките на SMS-услуга на публични данни от данъчно естество за размера на облагаемите доходи и облагаемото имущество на физически лица.
   Диспозитив

               1)

               Член 3, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни трябва да се тълкува в смисъл, че дейност, която се състои в:

                           —

                           събирането на данни за трудовите и капиталовите доходи на физическите лица и за имуществото им от публични документи на данъчната администрация, както и обработването на тези данни с цел публикуването им,

                           —

                           публикуването им по азбучен ред и по категория доходи под формата на подробни списъци, подредени по общини,

                           —

                           предоставянето им на CD-ROM дискове, за да бъдат използвани за търговски цели,

                           —

                           обработването им в рамките на SMS-услуга, която дава възможност на потребителите на мобилни телефони, като изпратят името и общината по местоживеене на определено лице, да получат информация за трудовите и капиталовите доходи на това лице, както и за имуществото му,

                     трябва да се разглежда като „обработка на лични данни“ по смисъла на тази разпоредба.

               2)

               Член 9 от Директива 95/46 трябва да се тълкува в смисъл, че дейностите, посочени в букви а)-г) от първия въпрос и свързани с данни с произход от документи, които са публични съгласно националната правна уредба, следва да се разглеждат като дейности по обработване на лични данни, извършвани „единствено за целите на журналистическа дейност“ по смисъла на тази разпоредба, ако единствената цел на посочените дейности е публичното разгласяване на информация, мнения или идеи, което препращащата юрисдикция следва да прецени.

               3)

               В приложното поле на Директива 95/46 попадат дейностите по обработване на лични данни като посочените в букви в) и г) от първия въпрос, които са свързани с файлове на органите на публична власт с лични данни, дословно съдържащи само вече публикувана в медиите информация.

      (1)  ОВ C 95, 28.4.2007 г.


title: Дело T-475/08 P: Определение на Общия съд от 29 юли 2010 г. — Duta/Съд на Европейския съюз (Жалба — Публична служба — Срочно наети служители — Наемане на работа — Длъжност на съдебен помощник — Явно недопустима жалба)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/40

      Определение на Общия съд от 29 юли 2010 г. — Duta/Съд на Европейския съюз
      (Дело T-475/08 P) (1)

      (Жалба - Публична служба - Срочно наети служители - Наемане на работа - Длъжност на съдебен помощник - Явно недопустима жалба)
      (2010/C 288/77)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Radu Duta (Люксембург, Люксембург) (представител: F. Krieg, адвокат)

         Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз (представители: първоначално M. Schauss, впоследствие A. Placco)

         Предмет

      Жалба срещу решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 4 септември 2008 г. по дело Duta/Съд на Европейския съюз (F-103/07, все още непубликувано в Сборника), с искане за отмяна на това решение

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда г-н Radu Duta да понесе своите съдебни разноски, както и тези, които Съдът на Европейския съюз е направил в настоящото производство.

         (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г.


title: Дело T-678/14: Жалба, подадена на 22 септември 2014 г.  — Словашка република/Комисия

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/27

         Жалба, подадена на 22 септември 2014 г. — Словашка република/Комисия
   (Дело T-678/14)
   (2014/C 448/36)
   Език на производството: словашки

      Страни

      Жалбоподател: Словашка република (представител: B. Ricziová)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията, което се съдържа в писмото от 15 юли 2014 г. и с което последната иска от Словашката република да ѝ предостави финансовите ресурси, съответстващи на загубата на традиционни собствени ресурси, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е липса на компетентност на Комисията.
               Според Словашката република Комисията не е била компетентна да приеме обжалваното решение. Никоя разпоредба на правото на Съюза не предоставяла на Комисията правомощие да действа по начина, по който е подходила в обжалваното решение, а именно правото, след определяне на размера на загубата на традиционни собствени ресурси под формата на несъбрани вносни мита, да задължи държава членка, която не отговаря за изчисляването и за събирането на тези мита, да предостави на Комисията определената от нея сума, която тя счита за съответстваща на посочената загуба.

               2.

               Второто основание е нарушение на правната сигурност.
               Според Словашката република, дори да се предположи, че Комисията е била компетентна да приеме обжалваното решение (quod non), в настоящия случай тя била нарушила принципа на правната сигурност. Задължението, което се налага на Словашката република с обжалваното решение, не било разумно предвидимо преди приемането му.

               3.

               Третото основание е неправилно упражняване на правомощия от страна на Комисията.
               Дори да се предположи, че Комисията е била компетентна да приеме обжалваното решение и че при това се е съобразила с принципа на правната сигурност (quod non), според Словашката република тя не е упражнила правомощията си по правилен начин в настоящия случай. От една страна, Комисията била допуснала явна грешка в преценката, тъй като изисква посочената сума от Словашката република, въпреки че не е налице загуба на традиционни собствени ресурси или тази загуба не е пряка последица от събитията, които Комисията е вменила на Словашката република. На второ място, Комисията била нарушила правото на защита на Словашката република и принципа на добра администрация.

               4.

               Четвъртото основание е недостатъчност на мотивите на обжалваното решение.
               В рамките на това основание Словашката република твърди, че мотивите на обжалваното решение са засегнати от различни пороци, поради което основателно могат да бъдат приети за недостатъчни, което представлява съществено нарушение на процесуалните правила и нарушение на принципа на правна сигурност. Според Словашката република Комисията не е посочила в обжалваното решение правното основание на последното. Освен това тя не била уточнила как и на какво основание е стигнала до някои от заключенията си. На последно място Словашката република твърди, че в много отношения мотивите на обжалваното решение били неясни.


title: Дело T-178/06: Определение на Общия съд от 29 юни 2010 г. — Bavaria/Съвет

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/53

         Определение на Общия съд от 29 юни 2010 г. — Bavaria/Съвет
   (Дело T-178/06) (1)

   ()
   2010/C 234/93
   Език на производството: нидерландски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 224, 16.9.2006 г.


title: Дело C-404/14: Преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky (Чешка република), постъпило на 25 август 2014 г. — Marie Matoušková, съдебен комисар в производството за наследство/Misha Martinus и Elisabeth Jekaterina Martinus, представлявани от David Sedlák, в качеството на особен представител, Beno Jeriël Eljada Martinus

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/10

         Преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky (Чешка република), постъпило на 25 август 2014 г. — Marie Matoušková, съдебен комисар в производството за наследство/Misha Martinus и Elisabeth Jekaterina Martinus, представлявани от David Sedlák, в качеството на особен представител, Beno Jeriël Eljada Martinus
   (Дело C-404/14)
   (2014/C 431/16)
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší soud České republiky

      Страни в главното производство

      Молител: Marie Matoušková, съдебен комисар в производството за наследство

      Страни в производството за наследството: Misha Martinus и Elisabeth Jekaterina Martinus, представлявани от David Sedlák, особен представител, Beno Jeriël Eljada Martinus

      Преюдициален въпрос

   Когато представител на малолетно лице сключи от негово име спогодба за делба на наследство, която, за да бъде валидна трябва да бъде одобрена от съд, каква мярка е това решение на съда — по член 1, параграф 1, буква б) или по член 1, параграф 3, буква е) от Регламент (EО) № 2201/2003 (1) на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000?

      (1)  ОВ L 338, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183.


title: Дело C-253/08: Иск, предявен на 13 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/25

         Иск, предявен на 13 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-253/08)
   (2008/C 223/39)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: N. Yerrell и M. Telles Romão)

      Ответник: Португалска република
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като не е приела законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/22/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. относно минималните условия за изпълнение на Регламенти (ЕИО) № 3820/85 и (ЕИО) № 3821/85 на Съвета относно социалното законодателство, свързано с дейностите по автомобилния транспорт, и за отмяна на Директива 88/559/ЕИО на Съвета, или като във всеки случай не е уведомила Комисията за тях, Португалската република не е изпълнила задълженията си по посочената директива;

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 1 април 2007 г.

      (1)  ОВ L 102, стр. 35; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 15, стр. 187.


title: Съединени дела C-7/10 и 9/10: Решение на Съда (първи състав) от 29 март 2012 г. (преюдициални запитвания от Raad van State — Нидерландия) — Staatssecretaris van Justitie/Tayfun Kahveci (C-7/10), Osman Inan (C-9/10) (Споразумение за асоцииране ЕИО—Турция — Право на пребиваване — Членове на семейството на турски работник, който е придобил гражданство по натурализация — Запазване на турското гражданство — Дата на натурализация)

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/3

         Решение на Съда (първи състав) от 29 март 2012 г. (преюдициални запитвания от Raad van State — Нидерландия) — Staatssecretaris van Justitie/Tayfun Kahveci (C-7/10), Osman Inan (C-9/10)
   (Съединени дела C-7/10 и 9/10) (1)

   (Споразумение за асоцииране ЕИО—Турция - Право на пребиваване - Членове на семейството на турски работник, който е придобил гражданство по натурализация - Запазване на турското гражданство - Дата на натурализация)
   2012/C 151/04
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Justitie

      Ответнци: Tayfun Kahveci (C-7/10), Osman Inan (C-9/10)

      Предмет

   Преюдициални запитвания — Raad van State — Тълкуване на член 7 от Решение № 1/80 от 19 септември 1980 година относно развиване на асоциирането, прието от Съвета за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция — Право на пребиваване на членовете на семейството на турски работник, принадлежащ към легалния пазар на труда на държава членка — Членове на семейството на турски работник, който е придобил гражданство по натурализация, но е запазил турското си гражданство — Дата на натурализация

      Диспозитив

   Член 7 от Решение № 1/80 от 19 септември 1980 година относно развиване на асоциирането, прието от Съвета за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, трябва да се тълкува в смисъл, че членовете на семейството на турски работник, принадлежащ към легалния пазар на труда на държава членка, могат да се позовават на тази разпоредба и след като работникът е придобил гражданството на приемащата държава членка, като същевременно е запазил турското си гражданство.

      (1)  ОВ C 63, 13.3.2010 г.


title: Дело C-83/15: Преюдициално запитване от Landgericht Hannover (Германия), постъпило на 23 февруари 2015 г. — TUIfly GmbH/Wieland Volkert, Sonja Volkert, Linda Volkert

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/14

         Преюдициално запитване от Landgericht Hannover (Германия), постъпило на 23 февруари 2015 г. — TUIfly GmbH/Wieland Volkert, Sonja Volkert, Linda Volkert
   (Дело C-83/15)
   (2015/C 213/21)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Въззивник: TUIfly GmbH

      Въззиваем: Wieland Volkert, Sonja Volkert, Linda Volkert
   С определение на Съда от 23 април 2015 г. делото се заличава от регистъра на Съда.


title: Дело C-419/08 P: Жалба, подадена на 23 септември 2008 г. от Trubowest Handel GmbH, Viktor Makarov срещу решението на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 9 юли 2008 г. по дело T-429/04, Trubowest Handel GmbH, Viktor Makarov/Съвет, Комисия

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/30

         Жалба, подадена на 23 септември 2008 г. от Trubowest Handel GmbH, Viktor Makarov срещу решението на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 9 юли 2008 г. по дело T-429/04, Trubowest Handel GmbH, Viktor Makarov/Съвет, Комисия
   (Дело C-419/08 P)
   (2008/C 285/50)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Trubowest Handel GmbH, Viktor Makarov (представители: K. Adamantopoulos, E. Petritsi, dikigoroi)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               да отмени решението, постановено от Първоинстанционния съд, в неговата цялост;

               —

               Съдът да уважи искането за обезщетение, направено на основание член 288 ЕО пред Първоинстанционния съд, като самият той постанови окончателното решение, или, при условията на евентуалност, да препрати делото на Първоинстанционния съд,

               —

               да осъди Съвета и Комисията да заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателите изтъкват, че обжалваното решение трябва да бъде отменено на следните правни основания:

               1.

               Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка в своето тълкуване и прилагане на общностното право по отношение на условията, при които може да бъде ангажирана извъндоговорната отговорност на Общността на основание член 288, параграф 2 ЕО. Първо, жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение е опорочено от правна грешка с това, че при преценката на причинно-следствената връзка Първоинстанционният съд абсолютно не е разгледал твърдяното неправомерно поведение и не се е постарал да направи това в неговия правен контекст, докато всъщност е трябвало да направи това с цел да определи правната отговорност на Общността. Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка, като не е преценил правилно, в съответствие с общностното право, пряката причинно-следствена връзка, съществуваща между поведението на общностните институции и произтичащата от нея вреда, претърпяна от жалбоподателите и като е преценил, че не е налице достатъчна причинна-следствено връзка между поведението на общностните институции и произтичащата от него вреда, с мотива, че жалбоподателите не били доказали, че са положили разумна грижа и/или че вината следва да се вмени изключително на германските власти.

               2.

               Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка, като е обявил, че не са му подсъдни искания за сумите от 118 058,46 EUR и от 277 939,37 EUR, както и за адвокатските разноски, искания, по отношение на които националните способи за правна защита са изчерпани в резултат на съдебно споразумение. В резултат на това жалбоподателите се оказват лишени от каквото и да било средство за ефективна защита и са наказани за това, че са упражнили правото си да сключат съдебно споразумение на основание на германския граждански кодекс, макар по това дело да е ангажирана отговорността на Общността. При тези обстоятелства жалбоподателите изтъкват, че Първоинстанционният съд е изопачил фактите и доказателствата, като е преценил, че жалбоподателите не са представили никакво доказателство, от една страна за ролята на Общността и на руските власти, и от друга, на наказателното производство за сключването на съдебно споразумение.


title: Дело C-212/15: Решение на Съда (пети състав) от 9 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Mureș — Румъния) — ENEFI Energiahatékonysági Nyrt/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP) (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Производство по несъстоятелност — Регламент (ЕО) № 1346/2000 — Член 4 — Правна уредба на държава членка на последиците за непредявените в производството по несъстоятелност вземания — Погасяване — Данъчен характер на вземането — Ирелевантност — Член 15 — Понятие за „висящи правни спорове“ — Производство за принудително изпълнение — Изключване)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/15

         Решение на Съда (пети състав) от 9 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Mureș — Румъния) — ENEFI Energiahatékonysági Nyrt/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)
   (Дело C-212/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Производство по несъстоятелност - Регламент (ЕО) № 1346/2000 - Член 4 - Правна уредба на държава членка на последиците за непредявените в производството по несъстоятелност вземания - Погасяване - Данъчен характер на вземането - Ирелевантност - Член 15 - Понятие за „висящи правни спорове“ - Производство за принудително изпълнение - Изключване))
   (2017/C 006/18)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Mureș

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ENEFI Energiahatékonysági Nyrt

      Ответник: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)

      Диспозитив

               1)

               Член 4 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност трябва да се тълкува в смисъл, че в неговото приложно поле попадат вътрешноправните разпоредби на държавата членка, на територията на която е открито производство по несъстоятелност, предвиждащи погасяване на правото на неучаствалия в това производството кредитор да претендира своето вземане или спиране на принудителното изпълнение върху такова вземане в друга държава членка.

               2)

               Данъчният характер на вземането, което е предмет на принудително изпълнение в държава членка, различна от държавата, на територията на която е открито производството по несъстоятелност, в хипотеза като разглежданата в главното производство е ирелевантен за отговора, даден на първия преюдициален въпрос.

      (1)  ОВ C 262, 10.8.2015 г.