title: Дело T-10/15 P: Жалба, подадена на 11 януари 2015 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 11 ноември 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-52/11, De Nicola/ЕИБ

text:
               2.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/48

      Жалба, подадена на 11 януари 2015 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 11 ноември 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-52/11, De Nicola/ЕИБ
      (Дело T-10/15 P)
      (2015/C 073/60)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: C. De Nicola (Strassen, Люксембург) (представител: L. Isola, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд да измени обжалваното решение, да отмени точки 2 и 3 от диспозитива и точки 5, 7, 14, 16-21, 24-27, 29, 32, 35-37, 39-43, 46-55, 57-59, 62-66, 68, 69, 73, 74, 76, 77, 87-91, 93, 95-100, 103, 106, 107, 109-112. 117, 120, 124, 142, 144, 145, 148-153, 161-170, 175-182 и 184-193 от обжалваното решение; да върне делото на друг състав на СПС, който да се произнесе отново по отменените точки, след извършване на вече поисканата медицинска експертиза. Жалбоподателят си запазва правото да представи доказателства, преки или косвени, необходими с оглед на защитата на насрещната страна, както и да представи всички други документи, които са необходими за оборването на аргументите на насрещната страна. Да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага следните основания в подкрепа на жалбата си:

                  1.

                  Липса на мотивиране на оспорените мерки.

                  2.

                  По отношение на отмяната на актовете, които във всички случаи са свързани, и на актовете, използвани от комисията по разследването, жалбоподателят оспорва решението за недопустимост, като твърди, че искането се отнася специално до всички актове, използвани от комисията по разследването и ненужно изискани.

                  3.

                  По отношение на искането за установяване на тормоз, жалбоподателят оспорва решението на Съда на публичната служба поради недействителност на мотивите, доколкото установяването на извършено срещу него нарушение на договорно задължение безспорно не представлява разпореждане до банката, нито обявяване на принцип.

                  4.

                  По отношение на искането да се осъди ответника да преустанови тормоза, жалбоподателят твърди, че твърдяната забрана за даване на разпореждания не може да бъде абсолютна, а следва задължително да отстъпи когато става въпрос за действия, които засягат човешкото достойнство и основните права.

                  5.

                  По отношение на искането за поправяне на вредите, причинени от тормоза, жалбоподателят подчертава факта, че Съдът на публичната служба, от една страна, оттегля исканията, отправени до комисията по разследването и, от друга страна, отбелязва, че ЕИБ не следва да изпълнява никакви искания, тъй като липсва осъдително съдебно решение, а решението на комисията по разследването няма задължителна сила, не е обвързващо и не представлява процесуална предпоставка.

                  6.

                  По отношение на искането за поправяне на вредите ex se, жалбоподателят твърди, че Съдът на публичната служба неправилно го упреква, че не е изтъкнал грешка при прилагане на правото и оспорва плащането и мотивите на обезщетението, определено на сумата от 3 000 EUR.


title: Дело C-235/11 P: Жалба, подадена на 17 май 2011 г. от Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE срещу Решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 3 март 2011 г. по дело T-589/08, Evropaïki Dynamiki/Комисия

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/17

         Жалба, подадена на 17 май 2011 г. от Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE срещу Решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 3 март 2011 г. по дело T-589/08, Evropaïki Dynamiki/Комисия
   (Дело C-235/11 P)
   2011/C 211/34
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (представители: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, Δικηγόροι)

      Друга страна в производството: Европейската комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               Да отмени решението на Общия съд,

               —

               Да отмени решението на Комисията (ГД „Околна среда“), с което се отхвърлят офертите на жалбоподателя по всеки от трите лота, свързани с открита процедура за възлагане на обществена поръчка DG ENV.C2/FRA/2008/0017 „Рамков договор относно схемата за търговия с квоти за емисии — CITL/CR“ (2008/S 72 096229) и тези поръчки да се възложат на друг оферент

               —

               Да върне делото на Общия съд, който да разгледа останалите въпроси по отношение на двата лота, включително неразгледаното от него искане за обезщетение,

               —

               Да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, в това число в рамките на първоначалното производство, дори при отхвърляне на настоящата жалба, както и разноските, направени в настоящото производство по обжалване, в случай че тя бъде уважена.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяната на обжалваното решение по следните причини:

               —

               Явна грешка в преценката и недостатъчни мотиви.

               —

               Неправилно тълкуване от Общия съд на член 100, параграф 2 от Финансовия регламент (1), както и на член 149 от Правилата за прилагане (2) при преценката му относно задължението на възлагащия орган за мотивиране.

               —

               Допуснатата от Общия съд грешка при прилагане на правото, тъй като той отхвърля доводите на жалбоподателя относно нарушаването на принципа на равно третиране.

      (1)  ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198

      (2)  ОВ L 357, стр. 1


title: Дело T-425/10: Жалба, подадена на 21 септември 2010 г. — Häfele/СХВП ( Mixfront )

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/37

         Жалба, подадена на 21 септември 2010 г. — Häfele/СХВП („Mixfront“)
   (Дело T-425/10)
   ()
   2010/C 317/67
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Германия) (представители: M. Eck и J. Dönch, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение № R 338/2010-1 на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 30 юни 2010 г.,

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Mixfront“ за стоки от класове 6 и 20

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като посочената марка на Общността имала отличителен характер, не била описателна и наименованието ѝ не било обичайно означение.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-542/15: Определение на Съда (седми състав) от 28 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Италия) — наказателно производство срещу Angela Manzo (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Идентични преюдициални въпроси — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Ограничения — Императивни съображения от общ интерес — Пропорционалност — Обществени поръчки — Условия за участие в тръжната процедура и оценка на икономическото и финансово състояние — Изключване на оферента поради непредставяне на удостоверения за икономическото и финансово състояние, издадени от две банкови институции — Директива 2004/18/ЕО — Член 47 — Приложимост)

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/12

      Определение на Съда (седми състав) от 28 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Италия) — наказателно производство срещу Angela Manzo
      (Дело C-542/15) (1)

      ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Ограничения - Императивни съображения от общ интерес - Пропорционалност - Обществени поръчки - Условия за участие в тръжната процедура и оценка на икономическото и финансово състояние - Изключване на оферента поради непредставяне на удостоверения за икономическото и финансово състояние, издадени от две банкови институции - Директива 2004/18/ЕО - Член 47 - Приложимост))
      (2016/C 454/23)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

         Страна в главното производство

      Angela Manzo

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 49 и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която задължава операторите, желаещи да представят оферта в тръжна процедура за предоставяне на концесии в областта на хазартните игри и залаганията, да докажат икономическото и финансовото си състояние посредством удостоверения, издадени от поне две банкови институции, без да позволява това състояние да може да се доказва и по друг начин, при положение че такава разпоредба може да отговори на условията за пропорционалност, установени от практиката на Съда, което запитващата юрисдикция следва да провери.

                  2)

                  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги, и в частност член 47 от нея, трябва да се тълкуват в смисъл, че национална правна уредба за предоставяне на концесии в областта на хазартните игри като разглежданата в главното производство не попада в приложното ѝ поле.

         (1)  ОВ C 16, 18.1.2016 г.


title: Дело C-52/09: Преюдициално запитване, отправено от Stockholms tingsrätt (Швеция) на 6 февруари 2009 г. — Konkurrensverket/TeliaSonera Sverige AB

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/12

         Преюдициално запитване, отправено от Stockholms tingsrätt (Швеция) на 6 февруари 2009 г. — Konkurrensverket/TeliaSonera Sverige AB
   (Дело C-52/09)
   2009/C 90/19
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Stockholms tingsrätt

      Страни в главното производство

      Ищец: Konkurrensverket

      Встъпила страна: Tele2 Sverige Aktiebolag

      Ответник: TeliaSonera Sverige AB

      Преюдициални въпроси

               1)

               При какви условия може да е налице нарушение на член 82 ЕО, основано на разлика между цените, прилагани от вертикално интегрирано предприятие с господстващо положение при доставка на междинни услуги за ADSL достъп на конкуренти на пазара на едро, и цената, прилагана от същото предприятие на пазара на дребно?

               2)

               Само цените, прилагани от предприятието с господстващо положение за крайните потребители, ли са релевантни, или за да се отговори на първия въпрос, следва да се вземат предвид и цените, прилагани от конкурентите на пазара на дребно?

               3)

               Обстоятелството, че предприятието с господстващо положение няма регулаторно задължение да предоставя услуги на едро, а по-скоро то само е избрало да ги предоставя, от значение ли е за отговора на първия въпрос?

               4)

               За да се приеме, че посочената в първия въпрос практика представлява злоупотреба, необходимо ли е тя да има антиконкурентни последици, и при утвърдителен отговор, как следва да се определят тези последици?

               5)

               Степента на пазарна мощ на предприятието с господстващо положение от значение ли е за отговора на първия въпрос?

               6)

               За да се приеме, че описаната в първия въпрос практика представлява злоупотреба, трябва ли предприятието, което я прилага, да има господстващо положение както на пазара на едро, така и на пазара на дребно?

               7)

               За да се приеме, че описаната в първия въпрос практика представлява злоупотреба, трябва ли стоката или услугата, доставяна от предприятието с господстващо положение на пазара на едро, да бъде абсолютно необходима за конкурентите?

               8)

               Обстоятелството, че става въпрос за доставка на нов клиент, от значение ли е за отговора на първия въпрос?

               9)

               За да се приеме, че описаната в първия въпрос практика представлява злоупотреба, трябва ли да съществува вероятност предприятието с господстващо положение да си възстанови претърпените от него загуби?

               10)

               Обстоятелството, че на пазара се появява нова технология, за която се изискват големи инвестиции, например с оглед на разумни разходи за въвеждане и евентуална необходимост да се продава на загуба по време на периода на въвеждането, от значение ли за отговора на първия въпрос?


title: Дело T-173/10: Определение на Общия съд от 14 юли 2011 г. — Apotheke DocMorris/СХВП (изображение на зелен кръст)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/48

         Определение на Общия съд от 14 юли 2011 г. — Apotheke DocMorris/СХВП (изображение на зелен кръст)
   (Дело T-173/10) (1)

   2011/C 282/89
   Език на производството: немски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 179, 3.7.2010 г.


title: Дело F-79/08: Жалба, подадена на 3 октомври 2008 г. — Ackerman и др./ЕИБ

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/66

         Жалба, подадена на 3 октомври 2008 г. — Ackerman и др./ЕИБ
   (Дело F-79/08)
   (2008/C 301/129)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподатели: Lucie Ackerman (Страсбург, Франция) и други (представител: L. Lévi, avocat)

      Ответник: Европейска инвестиционна банка
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на извлеченията от пенсионните партиди на жалбоподателите от месец февруари 2008 г., доколкото в тези извлечения се прилага годишна корекция на пенсиите за 2007 г. с обратна сила едва от 1 януари 2008 г., а не от 1 юли 2007 г. и вследствие на това, осъждане на ЕИБ да изплати остатъка от пенсията, който би се получил при прилагането на годишната корекция за 2007 г., остатъка от пенсията, който би се получил в резултат от прилагането на годишната корекция за 2007 г. върху размера на пенсиите, които ще бъдат изплащани считано от януари 2009 г. и мораторните лихви върху остатъка от дължимите пенсии до пълното изплащане на дължимите суми.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят извлеченията от пенсионните партиди на жалбоподателите от месец февруари 2008 г., доколкото в тези извлечения се прилага годишна корекция на пенсиите за 2007 г. с обратна сила едва от 1 януари 2008 г., а не от 1 юли 2007 г., и ако е необходимо, да се отмени бележката от 13 февруари 2008 г., която ответникът е изпратил на жалбоподателите,

               —

               да се осъди ответникът да изплати i) остатъка от пенсията, който би се получил при прилагането на годишната корекция за 2007 г., или увеличение от 2,2 % за периода от 1 юли 2007 г. до 31 декември 2007 г.; ii) остатъка от пенсията, който би се получил в резултат от прилагането на годишната корекция за 2007 г. върху размера на пенсиите, които ще бъдат изплащани считано от януари 2009 г.; iii) мораторните лихви върху остатъка от дължимите пенсии до пълното изплащане на дължимите суми; процентът на мораторната лихва, който следва да се приложи, трябва да се изчисли въз основа на приложимия през разглеждания период лихвен процент, определен от Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране, увеличен с три пункта,

               —

               да се осъди Европейската инвестиционна банка да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-347/11: Жалба, подадена на 7 юли 2011 г. — Gollnisch/Парламент

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/43

         Жалба, подадена на 7 юли 2011 г. — Gollnisch/Парламент
   (Дело T-347/11)
   2011/C 252/93
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Bruno Gollnisch (Limonest, Франция) (представител: G. Dubois, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               Да отмени решението на Европейския парламент да отнеме парламентарния имунитета на жалбоподателя, взето на 10 май 2011 г. за приемане на Доклад № A7-0154/2011;

               —

               да присъди на г-н GOLLNISCH сумата от 8 000 EUR като обезщетение за неимуществени вреди;

               —

               да присъди на г-н GOLLNISCH сумата от 4 000 EUR за покриване на разходите за адвокатски хонорари и изготвяне на настоящата жалба.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска от една страна отмяна на Решение на Европейския парламент от 10 май 2011 г. за приемане на доклада на Комисията по правните въпроси (A7-0154/2011) и за отхвърляне на искането за защита на имунитета и привилегиите на Bruno Gollnisch [2010/2097(IMM)] и от друга страна —обезщетение за неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на приемането на обжалваното решение.
   В подкрепа на жалбата, жалбоподателят излага седем правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 9 от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз от 8 април 1965 година.

               2.

               Второто правно основание е изведено от необходимото прилагане в случая на член 9 от Протокола.

               3.

               Третото правно основание е изведено от засягане на постоянната практика на Комисията по правните въпроси на Европейския парламент

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от незачитането на правната сигурност в правото на Съюза и от засягане на оправданите правни очаквания.

               5.

               Петото правно основание е изведено от засягане на независимостта на членовете на Парламента.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от нарушение на разпоредите от Правилника за дейността на Европейския парламент относно процедурата, която може да доведе до снемане на доверието от член на Парламента.

               7.

               Седмото правно основание е изведено от нарушение на принципа на състезателното производство и на правото на защита на жалбоподателя.


title: Дело C-120/09: Решение на Съда (пети състав) от 17 декември 2009 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 1999/31/ЕО — Депониране на отпадъци — Понятия за подземни складове , газове от депа и елюат — Задължение за определяне на праговите нива, над които може да се счита, че депото за отпадъци има значително неблагоприятно въздействие върху качеството на подземните води — Липса на транспониране в предвидения срок що се отнася до Валонската област)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/12

         Решение на Съда (пети състав) от 17 декември 2009 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-120/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 1999/31/ЕО - Депониране на отпадъци - Понятия за „подземни складове“, „газове от депа“ и „елюат“ - Задължение за определяне на праговите нива, над които може да се счита, че депото за отпадъци има значително неблагоприятно въздействие върху качеството на подземните води - Липса на транспониране в предвидения срок що се отнася до Валонската област)
   2010/C 51/18
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. van Beek и J.-B. Laignelot)

      Ответник: Кралство Белгия (представител: T. Materne)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Липса на пълно транспониране във валонското право на член 2, букви е), й) и к) и на Приложение III, точка 4, буква В) към Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94) — Понятия за „подземни складове“, „газове от депа“ и „елюат“ — Задължение за определяне на праговите нива, над които може да се счита, че депото за отпадъци има значително неблагоприятно въздействие върху качеството на подземните води

      Диспозитив

               1.

               Като не е осигурила транспонирането що се отнася до Валонската област на член 2, букви е), й) и к), както и на Приложение III, точка 4, буква В) към Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               2.

               Осъжда Кралство Белгия да плати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело T-445/12: Жалба, подадена на 8 октомври 2012 г. — Koscher + Würtz/СХВП — Kirchner & Wilhelm (KW SURGICAL INSTRUMENTS)

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/26

         Жалба, подадена на 8 октомври 2012 г. — Koscher + Würtz/СХВП — Kirchner & Wilhelm (KW SURGICAL INSTRUMENTS)
   (Дело T-445/12)
   2012/C 379/45
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Koscher + Würtz GmbH (Шпайхинген, Германия) (представители: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier и A. Kramer, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Kirchner & Wilhelm GmbH + Co (Асперг, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението от 6 август 2012 г. на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) по преписка R 1675/2011-4;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, както и разноските, направени в производството по обжалване по административен ред.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателя.

      Марка на Общността, предмет на спора: международна регистрация на съдържаща словните елементи „KW SURGICAL INSTRUMENTS“ фигуративна марка за стоки от клас 10 с обхват на закрилата върху територията на Европейския съюз — Международна регистрация с обхват на закрилата върху територията на Европейския съюз № W 968 722.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Kirchner & Wilhelm GmbH + Co.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална словна марка „Ka We“ за стоки от клас 10.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: уважава жалбата и отказва закрила по отношение на регистрираната марка.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-184/14: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 14 април 2014 г.  — А/В

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/16

         Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 14 април 2014 г. — А/В
   (Дело C-184/14)
   2014/C 194/20
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Ищец: А

      Ответник: В

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли да се приеме, че искането за издръжка на деца, предявено в рамките на производство за съдебна раздяла, като акцесорно спрямо него, може да се разгледа било от съда, който е сезиран с това производство, било от съда, пред който е висящо производство относно родителската отговорност, въз основа на критерия за превенция, или трябва задължително да се разгледа от последния, така че двата отделни критерия, посочени в цитираните по-горе букви в) и г) от член 3 [от Регламент (ЕО) № 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 година относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка (1)], да се приемат за алтернативни (в смисъл че единият задължително изключва другия)?

      (1)  ОВ L 7, 2009, стр. 1.


title: Дело T-149/08: Решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. — Abbott Laboratories/СХВП — aRigen (Sorvir) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността „Sorvir“ — По-ранна словна марка на Общността „NORVIR“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/26

         Решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. — Abbott Laboratories/СХВП — aRigen (Sorvir)
   (Дело T-149/08) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Sorvir“ - По-ранна словна марка на Общността „NORVIR“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 301/43
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Abbott Laboratories (Abbott Park, Илинойс, Съединените щати) (представител: S. Schäffler, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: J. Crespo Carrillo и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: aRigen, Inc. (Токио, Япония)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 6 февруари 2008 г. (преписка R 809/2007-2) в процедурата по възражение със страни Abbott Laboratories и aRigen, Inc.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 6 февруари 2008 г. (преписка R 809/2007-2).

               2.

               Осъжда СХВП да понесе направените от нея съдебни разноски, както и разноските на Abbott Laboratories.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г.


title: Дело C-494/16: Преюдициално запитване от Tribunale civile di Trapani (Италия), постъпило на 15 септември 2016 г. — Giuseppa Santoro/Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/18

      Преюдициално запитване от Tribunale civile di Trapani (Италия), постъпило на 15 септември 2016 г. — Giuseppa Santoro/Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Дело C-494/16)
      (2016/C 454/32)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale civile di Trapani

         Страни в главното производство

         Ищец: Giuseppa Santoro

         Ответник: Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли равностойна и ефективна мярка по смисъла на решенията на Съда на Европейския съюз Mascolo (C-22/13 и съединени дела) и Marrosu [и Sardino] (C-53/04), предоставянето на обезщетение в размер 2,5 до 12 последни месечни брутни трудови възнаграждения (член 32, параграф 5 от Закон № 183/2010) на работник или служител от публичния сектор, с когото неправомерно са били сключвани последователни срочни трудови договори и който може да получи пълно обезщетение само ако докаже, че е загубил други възможности за работа, или докаже, че ако е бил обявен редовен конкурс, той е щял да го спечели?

                  2)

                  Трябва ли принципът на равностойност, закрепен от Съда на Европейския съюз (inter alia) в посочените решения, да се разбира в смисъл, че когато държава членка реши да не прилага в публичния сектор преобразуване на трудовите правоотношения (признато в частноправния сектор), тя все пак е длъжна да гарантира на работника или служителя същите ползи, евентуално чрез обезщетение, което по необходимост се отнася до стойността на трудовия договор за неопределено време?


title: Дело T-483/10: Решение на Общия съд от 23 ноември 2011 г. — Pukka Luggage/СХВП — Azpiroz Arruti (PUKKA) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „PUKKA“ — Възражение от притежателя на фигуративните марка на Общността и национална марка, съдържащи словния елемент „pukas“ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Частичен отказ за регистрация)

text:
               14.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/14

         Решение на Общия съд от 23 ноември 2011 г. — Pukka Luggage/СХВП — Azpiroz Arruti (PUKKA)
   (Дело T-483/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „PUKKA“ - Възражение от притежателя на фигуративните марка на Общността и национална марка, съдържащи словния елемент „pukas“ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Частичен отказ за регистрация)
   2012/C 13/28
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Pukka Luggage Company Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: K. Gilbert и M. Blair, solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Jesús Miguel Azpiroz Arruti (Сан Себастиан, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 29 юли 2010 г. (преписка R 1175/2008-4) относно производство по възражение между Jesús Miguel Azpiroz Arruti и The Pukka Luggage Company Ltd

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда The Pukka Luggage Company Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


title: Дело C-292/11 P: Жалба, подадена на 9 юни 2011 г. от Европейската комисия срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 29 март 2011 г. по дело T-33/09, Португалска република/Европейска комисия

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/19

         Жалба, подадена на 9 юни 2011 г. от Европейската комисия срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 29 март 2011 г. по дело T-33/09, Португалска република/Европейска комисия
   (Дело C-292/11 P)
   2011/C 252/34
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, P. Costa de Oliveira и M. Heller)

      Друга страна в производството: Португалска република

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Общия съд от 29 март 2011 г. по дело Португалия/Комисия (T-33/09),

               —

               Съдът да се произнесе окончателно по въпросите, които са предмет на настоящата жалба, и които са били предмет на жалбата, подадена пред Общия съд, както и да се отхвърли жалбата на Португалската република за отмяна на решението на Комисията от 25 ноември 2008 г. относно събирането на периодичната имуществена санкция,

               —

               да се осъди Португалската република да плати, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Комисията в първоинстанционното производство и в рамките на настоящото производство по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Общият съд е допуснал грешки при прилагане на правото: i) като е изтълкувал погрешно както обхвата на компетентността на Комисията в рамките на изпълнението на решенията на Съда, постановени на основание член 260, параграф 2 ДФЕС, така и собствените си правомощия по осъществяване на контрол на действията на Комисията, ii) като е постановил обжалваното съдебно решение, осъществявайки откъслечно тълкуване на диспозитива на Решение на Съда от 2004 г. във връзка с установяване на неизпълнението, като по този начин е нарушил член 260, параграф 2 ДФЕС. Освен това във всички случаи Решението на Общия съд е опорочено от грешка при прилагане на правото, тъй като посоченият съд не е изпълнил задължението си мотивиране, като се е основал на недостатъчни и противоречиви доводи, за да приеме за установено, че Комисията е надхвърлила определените от Съда рамки на неизпълнението на задължения.


title: Дело T-516/12: Жалба, подадена на 27 ноември 2012 г. — „Тед–Инвест“ /СХВП — Scandia Down (sensi scandia)

text:
               2.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/20

         Жалба, подадена на 27 ноември 2012 г. — „Тед–Инвест“/СХВП — Scandia Down (sensi scandia)
   (Дело T-516/12)
   2013/C 32/31
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател:„Тед–Инвест“ ЕООД (Пловдив, България) (представител: адв. A. Иванова)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Scandia Down LLC (Уийхоукън, САЩ)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 септември 2012 г. по преписка R 2247/2011-1 за обявяване на марката за недействителна за стоки от класове 20 и 24;

               —

               при условията на евентуалност, ако Общият съд не уважи жалбата в нейната цялост, да уважи жалбата и да отмени решението на първи апелативен състав във връзка със стоките от клас 20.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративната марка „sensi scandia“ за стоки от класове 16, 20 и 24 — регистрация на марка на Общността № 8596975

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Основание на искането за обявяване на недействителност: искането за обявяване на недействителност се основава на член 53, параграф 1 във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, както и на регистрация на марка на Общността № 8173312 за словната марка „SCANDIA HOME“ за стоки и услуги от класове 20, 24, 25 и 35

      Решение на отдела по отмяна: обявява оспорената марка на Общността за недействителна.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 53, параграф 1 във връзка с член 8, параграфи 2 и 1 от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-114/15: Преюдициално запитване от Сour d'appel de Pau (Франция), постъпило на 6 март 2015 г. — Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL/GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public

text:
               26.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/19

         Преюдициално запитване от Сour d'appel de Pau (Франция), постъпило на 6 март 2015 г. — Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL/GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public
   (Дело C-114/15)
   (2015/C 171/23)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Pau

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL

      Ответник: GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместима ли е с разпоредбите на членове 34 — 36 ДФЕС национална правна уредба, която запазва достъпа до паралелен внос на ветеринарни лекарствени продукти само за търговците на едро, снабдени с разрешителното, предвидено в член 65 от Директива 2001/82/ЕО (1), и по този начин изключва от него лицата, които имат право да продават на дребно, и животновъдите?

               2)

               Разпоредбите на член 65 от Директива 2001/82/ЕО и на член 16 от Директива 2006/123/ЕО (2) относно услугите означават ли, че една държава членка може основателно да не признае разрешителните за дистрибуция на едро на ветеринарни лекарствени продукти, издадени от компетентните органи на останалите държави членки на техните собствени граждани, и да изисква последните да притежават освен това и разрешителното за дистрибуция на едро, издадено от собствените ѝ национални компетентни органи, за да имат право да искат и използват разрешения за паралелен внос на ветеринарни лекарствени продукти в тази държава членка?

               3)

               Съвместима ли е с разпоредбите на членове 34, 36 и 56 ДФЕС и с член 16 от Директива 2006/123/ЕО относно услугите национална правна уредба, която приравнява паралелния внос на ветеринарни лекарствени продукти на притежателите на разрешение за използване, което не се изисква от Директива 2001/82/ЕО, изменена, относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти, и която вследствие на това ги задължава да разполагат с обект на територията на съответната държава членка и да отговарят на всички изисквания за фармакологична бдителност, предвидени в членове 72 — 79 от посочената директива?

      (1)  Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (ОВ L 311, стр. 1; Специално издание на български език, глава 13, том 31, стр. 200).

      (2)  Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, глава 13, том 58, стр. 50).


title: Дело C-10/16: Преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Genova (Италия), постъпило на 7 януари 2016 г. — Ignazio Messina & C. SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/7

         Преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Genova (Италия), постъпило на 7 януари 2016 г. — Ignazio Messina & C. SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
   (Дело C-10/16)
   (2016/C 111/10)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ignazio Messina & C. SpA

      Ответник: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti — Capitaneria di porto di Genova

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли Регламент (ЕИО) № 4055/1986 (1), съгласно тълкуването му от Съда на Европейския съюз, прилагането на национална правна уредба като Декрет № 107/2009, с която се налага заплащането на такса с различен размер в зависимост от това дали се прилага по отношение на плавателни съдове, пристигащи от или отплаващи за пристанище в държава извън ЕС, или по отношение на плавателни съдове, пристигащи от или отплаващи за италианско пристанище?

               2)

               Допуска ли Регламент (ЕИО) № 4055/1986, съгласно тълкуването му от Съда на Европейския съюз, прилагането на национална правна уредба като Декрет № 107/2009, с която се налага заплащането на такса с различен размер в зависимост от това дали се прилага по отношение на плавателни съдове, пристигащи от или отплаващи за пристанище в държава извън ЕС, или по отношение на плавателни съдове, пристигащи от или отплаващи за пристанище на Съюза, когато тази разлика е обоснована от изпълнението на публични властнически функции и/или задачи и/или дейности, които не са изрично компенсирани от тази такса?

               3)

               Допуска ли Регламент (ЕИО) № 4055/1986, съгласно тълкуването му от Съда на Европейския съюз, прилагането на национална правна уредба като Декрет № 107/2009, с която се налага заплащането на такса с различен размер в зависимост от това дали се прилага по отношение на плавателни съдове, пристигащи от или отплаващи за пристанище в държава извън ЕС, или по отношение на плавателни съдове, пристигащи от или отплаващи за пристанище на Съюза, когато тази разлика е обоснована от изпълнението на публични властнически функции от страна на институции, различни от тези, в чийто бюджет се внася таксата?

               4)

               Допуска ли Регламент (ЕИО) № 4055/1986, съгласно тълкуването му от Съда на Европейския съюз, прилагането на национална правна уредба като Декрет № 107/2009, с която се налага заплащането на такса с различен размер в зависимост от това дали се прилага по отношение на плавателни съдове, пристигащи от или отплаващи за пристанище в държава извън ЕС, или по отношение на плавателни съдове, пристигащи от или отплаващи за пристанище на Съюза, когато тази разлика е обоснована от изпълнението на публични властнически функции, но без да се определят отделните разходи, които се компенсират, така че не е възможно да се провери нито предварително, нито впоследствие за кои услуги ефективно има компенсиране на разходи, както и при какви условия и в какъв обем тази такса е послужила за компенсиране на услугите?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4055/86 на Съвета от 22 декември 1986 година относно прилагането на принципа на свободното предоставяне на услуги по отношение на морския транспорт между държави членки и между държави членки и трети страни (ОВ L 378, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 173).


title: Дело C-306/15: Определение на председателя на Съда от 15 януари 2016 г. — Европейска комисия/Румъния

text:
               18.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 136/23

         Определение на председателя на Съда от 15 януари 2016 г. — Европейска комисия/Румъния
   (Дело C-306/15) (1)

   (2016/C 136/30)
   Език на производството: румънски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 311, 21.9.2015 г.


title: Дело T-557/10: Жалба, подадена на 3 декември 2010 г. — H.Eich/СХВП — Arav (H.EICH)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/56

         Жалба, подадена на 3 декември 2010 г. — H.Eich/СХВП — Arav (H.EICH)
   (Дело T-557/10)
   ()
   2011/C 30/98
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: H.Eich Srl (Signa, Италия) (представители: D. Mainini, T. Rubin, A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi, B. Passaretti, avvocati)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Arav Holding Srl (Palma Campania, Италия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 9 септември 2010 г.;

               —

               да се обяви за валидна марката „H. EICH“, посочена в заявка за регистрация № 6 256 242;

               —

               да се осъди ответника да заплати всички разноски, включително направените във връзка с двете инстанции на производството пред СХВП.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „H.EICH“ (заявка за регистрация № 6 256 242), за стоки от класове 18 и 25

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Arav Holding Srl

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка, съдържаща словният елемент „H- Silvian Heach“ (италианска марка № 976 125 и марка № 880 562 — по смисъла на Протокола относно Мадридската спогодба — за Бенелюкс, Чешката република, Германия, Гърция, Испания, Франция, Унгария, Австрия, Полша Португалия, Румъния, Обединеното кралство и Швеция) за стоки от класове 18 и 25

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и отхвърля заявката за регистрация.

      Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 относно марката на Общността (липса на вероятност от объркване).


title: Дело T-173/14: Жалба, подадена на 20 март 2014 г.  — WeserWind/Комисия

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/47

         Жалба, подадена на 20 март 2014 г. — WeserWind/Комисия
   (Дело T-173/14)
   2014/C 142/60
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte (Бремерхафен, Германия) (представители: H. Höfler, C. Kahle и V. Winkler Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на ответника за започване на официална процедура по член 108, параграф 2 ДФЕС по дело държавна помощ SA.33995 (2013/C) — Германия, Подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители, публикувано с поканата за представяне на мнения (ОВ C 37, 2014 г., стр. 73),

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество изтъква следното:

               1.

               Съществени процесуални нарушения

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че ответникът не е мотивирал в достатъчна степен съгласно член 296, втора алинея ДФЕС решението си за започване на официална процедура по член 108, параграф 2 ДФЕС. Това решение не съдържало конкретна фактическа преценка, основана на фактически и правни съображения по отношение на наличието на всички съставни елементи по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

               2.

               Нарушение на Договорите

                           —

                           По този въпрос жалбоподателят твърди, че решението на Комисията за започване на официална процедура нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС. Във връзка с това той изтъква, че в Решение от 13 март 2001 г. по дело PreussenElektra (C-379/98, Recueil, стр. I-2099) Съдът вече е приел, че Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритетa на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) не предоставя държавна помощ. EEG продължавал да се прилага непроменен по същество. По-конкретно съществените за оценката на помощта аспекти оставали непроменени. Същото важало и за решението на ответника от 22 май 2002 г. (ОВ C 164, стр. 5), с което той е установил, че EEG не представлява държавна помощ.

                           —

                           По-нататък жалбоподателят изтъква, че намалената допълнителна такса по EEG не осъществява елементите на държавна помощ по член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение той по-специално посочва, че намалената допълнителна такса по EEG не представлява предимство, което дадено предприятие не би могло да получи при нормални пазарни условия, че тя не притежава селективен характер, при нея не става въпрос за помощ, предоставена от държавата или чрез държавни ресурси и тя не води нито до нарушаване на конкуренцията, нито до евентуално засягане на търговията между държавите членки.

               3.

               Съвместимост с общия пазар

                           —

                           Ако Общият съд приеме, че е налице държавна помощ, то тя според жалбоподателя е съвместима с общия пазар съгласно член 107, параграф 3, букви б) и в) ДФЕС.


title: Дело T-113/17: Жалба, подадена на 20 февруари 2017 г. — Crédit Agricole и Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Комисия

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/27

         Жалба, подадена на 20 февруари 2017 г. — Crédit Agricole и Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Комисия
   (Дело T-113/17)
   (2017/C 231/34)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Crédit Agricole SA (Монруж, Франция), Crédit Agricole Corporate and Investment Bank (Монруж) (представители: J.-P. Tran Thiet, avocat, M. Powell, solicitor, J. Jourdan и J.-J. Lemonnier, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:
   Главно:

               —

               да отмени член 1, буква a) и съответно член 2, буква a) от Решението;

               —

               при всички случаи, да отмени член 2, буква a) от Решението.

         При условията на евентуалност:

               —

               да намали съществено наложената на жалбоподателите глоба, като упражни правомощието си за пълен съдебен контрол в приложение на член 261 ДФЕС и член 31 от Регламент 1/2003.

         В допълнение:

               —

               да отмени решенията на служителя по изслушванията от 2 октомври 2014 г., 4 март 2015 г., 27 март 2015 г., 29 юли 2015 г. и от 19 септември 2016 г. и съответно, да отмени член 1, буква a) и член 2, буква a) от Решението;

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба цели частична отмяна на Решението на Европейската комисия от 7 декември 2016 г., C(2016) 8530 окончателен относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС по преписката относно лихвени деривати в евро (AT.39914 — EIRD), с което се налага глоба от 114 654 000 евро на жалбоподателите, а при условията на евентуалност — съществено намаляване на санкцията.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага десет основания.

               1.

               Първото основание е за нарушение на правото на достъп до съд и на принципа на състезателност.

               2.

               Второто основание е за нарушение задължението за безпристрастност и на презумпцията за невиновност.

               3.

               Според третото основание обжалваното решение не установява участието на жалбоподателите в твърдените манипулации.

               4.

               Според четвъртото основание обжалваното решение квалифицира неправилно посочените практики като ограничения с оглед на целта.

               5.

               Петото основание е, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, когато приела, че всички практики представляват едно–единствено нарушение.

               6.

               Според шестото основание обжалваното решение не установява надлежно факта, че жалбоподателите са знаели за цялостния план, нито намерението им да вземат участие в него.

               7.

               Седмото основание е за допусната в обжалваното решение грешка при прилагане на правото, тъй като в него твърдяното нарушение на жалбоподателите е квалифицирано като продължено, когато то можело да бъде най-много продължавано.

               8.

               Осмото основание е за допусната в обжалваното решение грешка при прилагане на правото, доколкото се приемало, че жалбоподателите са извършвали дейност като финансови брокери.

               9.

               Според деветото основание Комисията наложила глоба в нарушение на принципа на равно третиране, на принципа на добра администрация, на задължението си за мотивиране, на правото на защита и на принципа на пропорционалност.

               10.

               В десетото основание от Общия съд се иска да намали размера на глобата, която била непропорционална на тежестта и на продължителността на съответните практики.


title: Дело T-470/12: Жалба, подадена на 22 октомври 2012 г. — Sothys Auriac/СХВП — Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/51

         Жалба, подадена на 22 октомври 2012 г. — Sothys Auriac/СХВП — Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN)
   (Дело T-470/12)
   2013/C 26/103
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: Sothys Auriac (Auriac, Франция) (представител: A. Berthet, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Grand Hotel Primavera SA (Borgo Maggiore, Сан Марино)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да обяви за допустима настоящата жалба,

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 12 юли 2012 г., преписка R 1419/2011-1,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словна марка „BEAUTY GARDEN“ за стоки от класове 3, 5, 29, 30 и 32 — марка на Общността № 3 456 134

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Grand Hotel Primavera SA

      Основание на искането за обявяване на недействителност: национална фигуративна марка със словен елемент „BEAUTY GARDEN“ за стоки от класове 3 и 5

      Решение на отдела по отмяна: уважава частично заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля частично жалбата и отменя частично и изменя решението на отдела по отмяна.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 76, параграф 1 и на член 75 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на основния принцип за мотивиране на решенията на СХВП и на състезателния характер на производството.


title: Дело T-113/06: Решение на Общия съд от 21 март 2012 г. — Marine Harvest Norway и Alsaker Fjordbruk/Съвет (Дъмпинг — Внос на сьомга с произход от Норвегия — Определяне на производството на Общността — Подобен продукт — Съставяне на представителната извадка на производителите в Общността)

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/21

         Решение на Общия съд от 21 март 2012 г. — Marine Harvest Norway и Alsaker Fjordbruk/Съвет
   (Дело T-113/06) (1)

   (Дъмпинг - Внос на сьомга с произход от Норвегия - Определяне на производството на Общността - Подобен продукт - Съставяне на представителната извадка на производителите в Общността)
   2012/C 133/40
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Marine Harvest Norway AS, правоприемник на Fjord Seafood Norway AS (Bergen, Норвегия), и Alsaker Fjordbruk AS (Onarheim, Норвегия) (представители: адв. J. M. Juuhl-Langseth и адв. P. Dyrberg)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и B. Driessen, подпомагани от адв. G. Berrisch)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално P. Stancanelli и K. Talabér-Ritz, впоследствие K. Talabér-Ritz, T. Scharf и H. van Vliet, подпомагани от E. McGovern, barrister)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 85/2006 на Съвета от 17 януари 2006 година за налагане на окончателни антидъмпингови мита и окончателното събиране на временни мита, наложени върху вноса на отгледана в рибовъдни стопанства сьомга с произход от Норвегия (ОВ L 15, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 44, стр. 99)

      Диспозитив

               1.

               Отменя Регламент (ЕО) № 85/2006 на Съвета от 17 януари 2006 година за налагане на окончателни антидъмпингови мита и окончателното събиране на временни мита, наложени върху вноса на отгледана в рибовъдни стопанства сьомга с произход от Норвегия, в частта, която се отнася до Marine Harvest Norway AS, правоприемник на Fjord Seafood Norway AS, за антидъмпинговите мита, приложени към вноса от последното дружество до 18 септември 2007 г., и до Alsaker Fjordbruk AS.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Marine Harvest Norway, правоприемник на Fjord Seafood Norway, и от Alsaker Fjordbruk.

               4.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 131, 3.6.2006 г.


title: Дело T-0332/07: Иск, предявен на 4 септември 2007 г. — Германия/Комисия

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/53

         Иск, предявен на 4 септември 2007 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-0332/07)
   (2007/C 269/96)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Федерална република Германия [представители: M. Lumma и Rechtsanwalt C. von Donat]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение на Комисията С(2007) 2619 окончателен от 25 юни 2007 г. за намаляване на финансовото участие на Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), отпуснато с Решение на Комисията С (94) 3379 в полза на събраната в един документ програма за структурните инвестиции на Общността в регионите, попадащи в цел 2 на провинцията Nordrhein-Westfalen във Федерална република Германия,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   С обжалваното решение Комисията намалява финансовото участие на Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) в полза на програма за структурните инвестиции на Общността в регионите, попадащи в цел 2 на провинция Nordrhein-Westfalen.
   В подкрепа на иска си ищецът изтъква, че ответникът погрешно е преценил фактите и обстоятелствата по обжалваното решение.
   Ищецът посочва освен това, че предпоставките за намаляване според член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88 (1) не са налице. В тази връзка ищецът изтъква, че извършените реорганизации не представляват съществено изменение на програмата. Той счита освен това, че само позоваването на „Ръководни начала за финансовото приключване на операционните мерки (1994-1999) на структурните фондове“ [SEK (1999) 1316] не е достатъчно за установяване на съществено изменение.
   Дори ако се предположи, че е налице съществено изменение на програмата, ищецът поддържа, че Комисията е трябвало да упражни правомощието си по член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88 като извърши конкретна преценка за извършването на програмата. Според ищеца ответникът е трябвало да прецени дали намаляване на участието на ЕФРР е пропорционално.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година относно определяне на разпоредбите за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88, по отношение координацията на дейностите на различните структурни фондове, от една страна, между тях и Европейската инвестиционна банка, и други съществуващи финансови инструменти, от друга, (ОВ L 374, стр. 1).


               29.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/4

         Дело, заведено на 16 юли 2015 г., от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-18/15)
   (2015/C 357/04)
   На 16 юли 2015 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Øyvind Bø и Marlene Lie Hakkebo в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, B-1040 Brussels.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да установи, че като не е приела мерките, необходими за прилагане на акта, посочен в точка 56л от глава V на приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2010/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите членки и за отмяна на Директива 2002/6/ЕО), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, в рамките на предписания срок, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 14 от акта и по член 7 от Споразумението.

               2.

               Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до несъобразяването от страна на Исландия, в срок до 18 февруари 2015 г., с мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 18 декември 2014 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на (Директива 2010/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите членки и за отмяна на Директива 2002/6/ЕО), посочена в точка 56л от глава V на приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него („актът“).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 14 от акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело T-234/11 P-RENV-RX: Решение на Общия съд от 9 юли 2013 г. — Arango Jaramillo и др./ЕИБ (Обжалване — Публична служба — Персонал на ЕИБ — Преразглеждане на решение на Общия съд — Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство като недопустима — Пенсии — Увеличаване на вноските по пенсионната схема — Срок за обжалване — Разумен срок)

text:
               24.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/8

         Решение на Общия съд от 9 юли 2013 г. — Arango Jaramillo и др./ЕИБ
   (Дело T-234/11 P-RENV-RX) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Персонал на ЕИБ - Преразглеждане на решение на Общия съд - Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство като недопустима - Пенсии - Увеличаване на вноските по пенсионната схема - Срок за обжалване - Разумен срок)
   2013/C 245/10
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Люксембург, Люксембург) и още 34-ма жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението към решението (представители: B. Cortese и C. Cortese, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: C. Gómez de la Cruz и T. Gilliams, подпомагани от P.-E. Partsch, avocat)

      Предмет

   Жалба, с която се иска отмяна на определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 4 февруари 2011 г. по дело Arango Jaramillo и др./ЕИБ (F-34/10, все още непубликувано в Сборника)

      Диспозитив

               1.

               Отменя Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 4 февруари 2011 г. по дело Arango Jaramillo и др./ЕИБ.

               2.

               Връща делото на Съда на публичната служба за ново разглеждане.

               3.

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 16.7.2011 г.


title: Дело T-366/15: Решение на Общия съд от 14 декември 2016 г. — Тодорова-Андрова/Съвет и др. (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 2011 г. — Невключване в списъка на длъжностните лица за повишаване — Отхвърляне на първоинстанционната жалба — Член 45 от Правилника за длъжностните лица — Клауза 4 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Равно третиране — Задължение за мотивиране — Тежест на доказване — Задължение на съда по същество да проведе съдебно дирене — Възражение за незаконосъобразност — Правило за съответствие между подадената по административен ред жалба и жалбата пред съда на Съюза)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/30

         Решение на Общия съд от 14 декември 2016 г. — Тодорова-Андрова/Съвет и др.
   (Дело T-366/15) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2011 г. - Невключване в списъка на длъжностните лица за повишаване - Отхвърляне на първоинстанционната жалба - Член 45 от Правилника за длъжностните лица - Клауза 4 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Равно третиране - Задължение за мотивиране - Тежест на доказване - Задължение на съда по същество да проведе съдебно дирене - Възражение за незаконосъобразност - Правило за съответствие между подадената по административен ред жалба и жалбата пред съда на Съюза))
   (2017/C 038/41)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Вяра Тодорова-Андрова (Род Сен Женез, Белгия) (представител: M. Velardo, адвокат)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и M. Veiga), Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall, G. Gattinara и A.-C. Simon, впоследствие G. Gattinara и A.-C. Simon) и Сметна палата (представител: N. Scafarto)

      Встъпила страна в подкрепа на Съвета на Европейския съюз: Европейски парламент (представители: D. Nessaf и M. Dean)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 29 април 2015 г., Тодорова-Андрова/Съвет (F-78/12, EU:F:2015:37)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-жа Вяра Тодорова-Андрова да понесе направените от нея съдебни разноски и тези на Съвета на Европейския съюз и Европейската комисия.

               3)

               Европейският парламент понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело T-137/09 RENV: Решение на Общия съд от 12 юни 2014 г.  — Nike International/СХВП (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „R10“  — Нерегистрирана по-ранна национална словна марка „R10“  — Прехвърляне на националната марка — Доказателство за притежаването на по-ранната марка)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/25

         Решение на Общия съд от 12 юни 2014 г. — Nike International/СХВП
   (Дело T-137/09 RENV) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „R10“ - Нерегистрирана по-ранна национална словна марка „R10“ - Прехвърляне на националната марка - Доказателство за притежаването на по-ранната марка))
   2014/C 282/31
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Nike International Ltd (Beaverton, Орегон, Съединени американски щати) (представител: M. de Justo Bailey, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Aurelio Muñoz Molina (Petrer, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 21 януари 2009 г. (преписка R 551/2008-1) относно производство по възражение между DL Sports & Marketing Ltda и Aurelio Muñoz Molina

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Nike International Ltd да заплати направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) в производствата пред Съда и Общия съд.

      (1)  ОВ C 129, 6.6.2009 г.


title: Дело C-408/17: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 6 юли 2017 г. — Enel Energia SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato и др.

text:
               9.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 338/7

         Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 6 юли 2017 г. — Enel Energia SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato и др.
   (Дело C-408/17)
   (2017/C 338/07)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Enel Energia SpA

      Ответници: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Преюдициални въпроси

               1)

               Недопустима ли е — предвид целта на „общата“ Директива № 2005/29/ЕО (1), считана за „предпазна мрежа“ за защита на потребителите, и по-специално предвид съображение 10, член 3, параграф 4 и член 5, параграф 3 от същата директива — национална правна разпоредба, която включва оценката за спазването на специфичните изисквания, предвидени за защита на ползвателите в секторните директиви 2009/72/ЕО (2) и 2009/73/CE (3), в приложното поле на общата Директива № 2005/29/ЕО относно неправомерните търговски практики, като по този начин изключва намесата на компетентния в сектора орган — в конкретния случай AEEGSI — да санкционира нарушаването на секторната директива, във всички хипотези, които могат да отговарят и на критериите за неправомерна или нелоялна търговска практика?

               2)

               Трябва ли принципът на специалното правило, прогласен в член 3, параграф 4 от Директива № 2005/29/ЕО, да се разбира като принцип за регулиране на отношенията между законодателства (общо законодателство и секторни законодателства), или на отношенията между разпоредби (общи разпоредби и специални разпоредби), или пък на отношенията между отделните органи, на които са възложени регулирането и надзорът на съответните сектори?

               3)

               Може ли да се счита, че понятието „противоречие“, посочено в член 3, параграф 4 от Директива № 2005/29/ЕО, е налице само в случай на радикално несъответствие между разпоредбите на законодателството в областта на неправомерните търговски практики и другите разпоредби, произтичащи от европейското законодателство, които уреждат специфични секторни аспекти на търговските практики, или е достатъчно въпросните разпоредби да предвиждат уредба, отличаваща се от законодателството в областта на неправомерните търговски практики, която би довела до стълкновение на норми във връзка с един и същ конкретен случай?

               4)

               Отнася ли се понятието „разпоредби на Общността“, посочено в член 3, параграф 4 от Директива № 2005/29/ЕО, само до разпоредбите, съдържащи се в регламентите и европейските директиви, както и до разпоредбите, с които те се транспонират пряко, или включва и законовите и подзаконовите разпоредби за транспониране на принципи на европейското право?

               5)

               Недопустимо ли е — съгласно принципа на специалното правило, прогласен в съображение 10 и в член 3, параграф 4 от Директива 2005/29/ЕО, както и в член 37 от Директива 2002/72/ЕО и в член 41 от Директива 2002/73/ЕО — тълкуване на съответните национални разпоредби за транспониране, по смисъла на което всеки път, когато в регулиран сектор, където има секторна „потребителска“ правна уредба и на секторния орган са предоставени регулаторни и санкционни правомощия, е налице поведение, което може да попадне в обхвата на понятието „агресивна практика“ по смисъла на членове 8 и 9 от Директива 2005/29/ЕО или „при всякакви обстоятелства агресивна“ съгласно приложение I към Директива 2005/29/ЕО, следва винаги да се прилага общата правна уредба относно неправомерните практики, дори когато съществува секторно законодателство, прието в защита на (същите) потребители и основано на разпоредби на правото на Съюза, което регулира изчерпателно същите „агресивни практики“ и „при всякакви обстоятелства агресивни“ или пък същите „неправомерни практики“?

      (1)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).

      (2)  Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО (ОВ L 211, 2009 г., стр. 55).

      (3)  Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО (ОВ L 211, 2009 г., стр. 94).


title: Дело C-29/10: Решение на Съда (голям състав) от 15 март 2011 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel, Люксембург) — Heiko Koelzsch/Велико херцогство Люксембург (Римска конвенция за приложимото право към договорните задължения — Трудов договор — Избор на страните — Императивни рﾰзпоредби за приложимото право при липса на избор — Определяне на това право — Понятие за държава, в която работникът или служителят обичайно осъществява своята работа — Работник или служител, който осъществява своята работа в повече от една договаряща държава)

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/9

         Решение на Съда (голям състав) от 15 март 2011 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel, Люксембург) — Heiko Koelzsch/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-29/10) (1)

   (Римска конвенция за приложимото право към договорните задължения - Трудов договор - Избор на страните - Императивни разпоредби за приложимото право при липса на избор - Определяне на това право - Понятие за държава, в която работникът или служителят обичайно осъществява своята работа - Работник или служител, който осъществява своята работа в повече от една договаряща държава)
   2011/C 139/14
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel

      Страни в главното производство

      Ищец: Heiko Koelzsch

      Ответник: Велико херцогство Люксембург

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour d'appel — Тълкуване на член 6, параграф 2, буква а) от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 година (ОВ L 266, стр. 1) — Определяне на приложимото право към иск за незаконно уволнение при липса на избор на страните по индивидуален трудов договор — Понятие за място, където работникът обичайно осъществява своята работа — Работник, който престира труд в няколко държави, но се връща систематично в една от тях

      Диспозитив

   Член 6, параграф 2, буква а) от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 г., трябва да се тълкува в смисъл, че в хипотеза, в която работникът или служителят упражнява дейността си в повече от една договаряща държава, държавата, в която работникът или служителят в изпълнение на договора обичайно осъществява своята работа по смисъла на тази разпоредба, е тази, в която или от която, предвид всички обстоятелства, с които се характеризира посочената дейност, работникът или служителят изпълнява основната част от задълженията си към своя работодател.

      (1)  ОВ C 80, 27.3.2010 г.


title: Дело C-84/10 P: Определение на Съда (шести състав) от 22 октомври 2010 г. — Longevity Health Products, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Merck KGaA (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 1, буква б) — Словен знак „Kids Vits“ — Възражение на притежателя на словната марка на Общността „VITS4KIDS“ — Степен на внимание на съответните потребители — Вероятност от объркване — Сходство между знаците — Право на изслушване)

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/9

         Определение на Съда (шести състав) от 22 октомври 2010 г. — Longevity Health Products, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Merck KGaA
   (Дело C-84/10 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Словен знак „Kids Vits“ - Възражение на притежателя на словната марка на Общността „VITS4KIDS“ - Степен на внимание на съответните потребители - Вероятност от объркване - Сходство между знаците - Право на изслушване)
   2011/C 80/16
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Longevity Health Products, Inc. (представител: J. E. Korab, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider), Merck KGaA

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 9 декември 2009 г. по дело Longevity Health Products/СХВП — Merck (Kids Vids) (T-484/08), с което Общият съд отхвърля жалбата за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 август 2008 г., с което се отказва регистрация на словния знак „Kids Vits“ като марка на Общността за някои стоки от клас 5 и се уважава възражението на притежателя на по-ранната словна марка на Общността „VITS4KIDS“ — Нарушение на правото на изслушване пред съд — Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 — Вероятност от объркване на двете марки

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Longevity Health Products Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 100, 17.4.2010 г.


title: Съединени дела C-474/09 P—C-476/09 P: Решение на Съда (трети състав) от 28 юли 2011 г. — Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-474/09), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-475/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-476/09 P)/Европейска комисия, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Обжалване — Държавни помощи — Жалба за отмяна — Решения на Комисията относно схемата за държавни помощи, приложена от Испания в полза на предприятия от провинциите Vizcaya, Álava и Guipúzcoa — Намаления на данъчната основа за някои новосъздадени предприятия — Оправдани правни очаквания — Принципи на правна сигурност и на добра администрация — Спазване на разумен срок — Липса на уведомяване)

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/4

         Решение на Съда (трети състав) от 28 юли 2011 г. — Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-474/09), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-475/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-476/09 P)/Европейска комисия, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
   (Съединени дела C-474/09 P—C-476/09 P) (1)

   (Обжалване - Държавни помощи - Жалба за отмяна - Решения на Комисията относно схемата за държавни помощи, приложена от Испания в полза на предприятия от провинциите Vizcaya, Álava и Guipúzcoa - Намаления на данъчната основа за някои новосъздадени предприятия - Оправдани правни очаквания - Принципи на правна сигурност и на добра администрация - Спазване на разумен срок - Липса на уведомяване)
   2011/C 298/06
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya C-474/09), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-475/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-476/09 P) (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, abogados)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и C. Urraca Caviedes), Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, abogados), Comunidad Autónoma de la Rioja (представители: J. M. Criado Gámez и M. Martínez Aguirre, abogados), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, abogados), Confederación Empresarial Vasca (Confebask)

      Страна, встъпила в подкрепа на жалбоподателите: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)

      Предмет

   Жалби срещу Решението на Първоинстанционния съд (пети разширен състав) от 9 септември 2009 г. по дело Diputación Foral de Álava et Gobierno Vasco и др./Комисия (T-227/01—T-229/01, T-265/01, T-266/01 и T-270/01), с което Първоинстанционният съд е отхвърлил, по дела T-227/01 и T-265/01, искане за отмяна на Решение 2002/820/ЕО на Комисията от 11 юли 2001 г. относно схемата за държавна помощ, приложена от Испания в полза на предприятията от провинция Álava под формата на данъчен кредит от 45 % от инвестициите (ОВ L 296, 2002 г., стр. 1), по дела T-228/01 и T-266/01 — искане за отмяна на Решение 2003/27/ЕО на Комисията от 11 юли 2001 г. относно схемата за държавна помощ, приложена от Испания в полза на предприятията от провинция Vizcaya под формата на данъчен кредит от 45 % от инвестициите (ОВ L 17, 2003 г., стр. 1), и по дела T-229/01 и T-270/01 — искане за отмяна на Решение 2002/894/ЕО на Комисията от 11 юли 2001 г. относно схемата за държавна помощ, приложена от Испания в полза на предприятията от провинция Guipúzcoa под формата на данъчен кредит от 45 % от инвестициите (ОВ L 314, 2002 г., стр. 26).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля основните и насрещните жалби.

               2.

               Осъжда Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava и Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa да заплатят в равни части съдебните разноски, свързани с настоящите жалби.

               3.

               Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 37 от 13.2.2010 г.


title: Дело C-572/15: Решение на Съда (седми състав) от 5 октомври 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Riigikohus — Естония) — F. Hoffmann-La Roche AG/Accord Healthcare OÜ (Преюдициално запитване — Индустриална и търговска собственост — Патент — Сертификат за допълнителна закрила — Регламент (ЕО) № 469/2009 — Член 21, параграф 2 — Преходни разпоредби — Сертификат, издаден в съответствие с националното законодателство на държава членка преди присъединяването ѝ към Европейския съюз — Тълкуване на член 21, параграф 2 — Срок на действие на сертификата — Валидност на член 21, параграф 2 — Промени във вторичното право, произтичащи пряко от акта за присъединяване — Липса на компетентност на Съда)

text:
               28.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 441/5

      Решение на Съда (седми състав) от 5 октомври 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Riigikohus — Естония) — F. Hoffmann-La Roche AG/Accord Healthcare OÜ
      (Дело C-572/15) (1)

      ((Преюдициално запитване - Индустриална и търговска собственост - Патент - Сертификат за допълнителна закрила - Регламент (ЕО) № 469/2009 - Член 21, параграф 2 - Преходни разпоредби - Сертификат, издаден в съответствие с националното законодателство на държава членка преди присъединяването ѝ към Европейския съюз - Тълкуване на член 21, параграф 2 - Срок на действие на сертификата - Валидност на член 21, параграф 2 - Промени във вторичното право, произтичащи пряко от акта за присъединяване - Липса на компетентност на Съда))
      (2016/C 441/06)
      Език на производството: естонски

         Запитваща юрисдикция

      Riigikohus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: F. Hoffmann-La Roche AG

         Ответник: Accord Healthcare OÜ

         Диспозитив

                  1)

                  Не е от компетентността на Съда на Европейския съюз да се произнася по валидността на член 21, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти, изменен с Акта относно условията за присъединяване на Република Хърватия и промените в Договора за Европейския съюз, Договора за функционирането на Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия.

                  2)

                  Член 21, параграф 2 от Регламент № 469/2009, изменен, трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага към отнасящия се до определен лекарствен продукт сертификат за допълнителна закрила, издаден от държава членка преди присъединяването ѝ към Европейския съюз. Доколкото за този лекарствен продукт в Европейското икономическо пространство има издадено разрешение за пускане на пазара отпреди издаването на такова разрешение в тази държава членка и евентуално отпреди присъединяването ѝ към Съюза, само първото посочено разрешение за пускане на пазара трябва да се взема предвид за целите на определянето на срока на действие на въпросния сертификат за допълнителна закрила.

         (1)  ОВ C 27, 25.1.2016 г.


title: Дело C-71/17: Преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça (Португалия), постъпило на 9 февруари 2017 г. — David Vicente Fernandes/Gabinete Português de Carta Verde

text:
               24.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/5

         Преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça (Португалия), постъпило на 9 февруари 2017 г. — David Vicente Fernandes/Gabinete Português de Carta Verde
   (Дело C-71/17)
   (2017/C 129/07)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal de Justiça

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: David Vicente Fernandes

      Ответник: Gabinete Português de Carta Verde

      Преюдициални въпроси

               1)

               Поражда ли правни последици в Португалия сключеният в Люксембург договор за застраховка, както ако съответната застрахователна полица е издадена в Португалия?

               2)

               Представлява ли Gabinete Português de Carta Verde орган за изплащане на обезщетение съгласно член 24, параграф 1 от Директива 2009/103/ЕО (1) и отговаря ли […] като отговорно лице за изплащане на обезщетение на увредените лица в случаите по член 20, параграф 1 от Директивата по същия начин както би отговаряла люксембургската застрахователна компания?

               3)

               Достатъчно ли е в разглеждания случай искът да се предяви срещу органа за изплащане на обезщетение, или […] е необходимо да бъде привлечена и застрахователната компания? В случай на привличане и на застрахователната компания […] възможно ли е това да се осъществи в седалището ѝ в Люксембург, или […] е необходимо да има представител в Португалия?

               4)

               В случай че застрахователната компания няма представител в Португалия, срещу кого трябва да бъде насочен искът, за да бъде получено пълно обезщетение при наличие на неограничена полица за застраховка „Гражданска отговорност“?

      (1)  Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката Гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 263, 2009 г., стр. 11).


title: Дело C-459/07: Преюдициално запитване, отправено от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz (Австрия) на 9 октомври 2007 г. — Veli Elshani/Hauptzollamt Linz

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/30

         Преюдициално запитване, отправено от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz (Австрия) на 9 октомври 2007 г. — Veli Elshani/Hauptzollamt Linz
   (Дело C-459/07)
   (2007/C 297/49)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz
   Страни в главното производство

      Ищец: Veli Elshani

      Ответник: Hauptzollamt Linz
   Преюдициални въпроси

               1)

               Хипотезата на погасяване по член 233, алинея 1, буква г) от Регламент (ЕИО) № 2913 (1) на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността (по-нататък Митнически кодекс) изхожда не от момента на възникване на митническото задължение, а от даден период след възникване на митническото задължение, тъй като предпоставя „възникнало“ митническо задължение съгласно член 202 от Митническия кодекс.
               Следва ли понятието „при неправомерното им въвеждане“ по смисъла на член 233, алинея 1, буква г) от Митническия кодекс да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           въвеждането на митническата територия на Общността на стока, за която е възникнало митническо задължение съгласно член 202 от Митническия кодекс, приключва с въвеждането й до митническия пункт или до друго, посочено от митническите власти място, но най-късно с напускането й на митническия пункт или на друго определено за целта място, тъй като по този начин стоката достига вътрешността на митническата територия, така че изземването или отнемането в полза на държавата след този период, няма за правно действие погасяването на митническото задължение,
                           или да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           въвеждането на митническата територия на Общността на стока, за която е възникнало митническо задължение съгласно член 202 от Митническия кодекс, продължава от икономическа гладна точка толкова дълго, колкото трае превозването й, разбирано като единен процес, заедно с въвеждането на стоката на митническата територия, докато не достигне първото си местоназначение и се установи там, така че изземването или отнемането в полза на държавата има за правно действие и в този момент погасяването на митническото задължение?

               2)

               В случай на неправомерно поведение по смисъла на член 202 от Митническия кодекс, заради което е възникнало митническо задължение, разкрито при въвеждането на стоката, митническото задължение безспорно се погасява, докато изземването на стоки непосредствено след отклонението от митническия надзор като неправомерно поведение по смисъла на член 203 от Митническия кодекс няма за правно действие незабавното погасяване на митническото задължение.
               Трябва ли да се тълкува член 233, алинея 1, буква г) от Митническия кодекс в смисъл, че погасяването на митническото задължение, изрично ограничено до хипотезите на възникване на митническото задължение съгласно член 202 от Митническия кодекс съответства въпреки това на изискването за равно третиране на неправомерно поведение?

      (1)  ОВ L 302, стр. 1.


title: Дело T-300/14: Жалба, подадена на 2 май 2014 г.  — Fricopan Back/Комисия

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/48

         Жалба, подадена на 2 май 2014 г. — Fricopan Back/Комисия
   (Дело T-300/14)
   2014/C 223/51
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Fricopan Back GmbH Immekath (Кльоце, Германия) (представители: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme и T. Wielsch, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2013 година за откриване на официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС срещу Федерална република Германия във връзка с подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители, държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), доколкото то обхваща намалената допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първо правно основание: не е налице поставяне в по-благоприятно положение по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че предвидената в Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение той посочва, че чрез разпоредбата енергоемките потребители не са поставени в по-благоприятно положение. Особеният компенсационен режим бил по-скоро за компенсиране на извънредните разходи, които жалбоподателят и други подобни потребители извършват специално за насърчаване на електроенергията от възобновяеми източници и служи за възстановяване на конкурентоспособността на енергоемките потребители, които първоначално са засегнати значително от допълнителната такса по EEG.

               2.

               Второ правно основание: липса на държавни ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС

                           —

                           Освен това жалбоподателят твърди, че особеният компенсационен режим не представлява мярка, предоставена от „държавата или чрез ресурси на държавата“. Във връзка с това той изтъква, че допълнителната такса по EEG сама по себе си не е държавен ресурс, следователно и отказът от този ресурс чрез особения компенсационен режим не би могъл да представлява мярка, предоставена чрез ресурси на държавата.

                           —

                           Допълнителната такса по EEG не се събира, управлява, нито се разпределя от държавата или от назначен или създаден от нея публичен или частен субект. Тя по-скоро може да се събира непосредствено от оператора на преносни мрежи за електроенергия въз основа на съответен гражданско-правен иск. Тази такса не влиза в полза на държавния бюджет и следователно особеният компенсационен режим по никакъв начин не намалява пряко или косвено приходите на държавата.

                           —

                           Допълнителната такса по EEG не е предоставена и в полза на държавни органи. Освен това липсва обществен контрол върху средствата по EEG, като например от Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Федерална служба по икономика и контрол върху износа, BAFA) или Bundesnetzagentur (Федерална агенция за мрежите).