title: Дело C-12/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 16 юли 2009 г. (преюдициално запитване от Cour du travail de Liège — Белгия) — Mono Car Styling SA, в ликвидация/Dervis Odemis и др. (Преюдициално запитване — Директива 98/59/ЕО — Членове 2 и 6 — Процедура за информиране и консултиране с работниците в случай на колективни уволнения — Задължения на работодателя — Право на иск на работниците — Изискване за конформно тълкуване)

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 16 юли 2009 г. (преюдициално запитване от Cour du travail de Liège — Белгия) — Mono Car Styling SA, в ликвидация/Dervis Odemis и др.
   (Дело C-12/08) (1)

   (Преюдициално запитване - Директива 98/59/ЕО - Членове 2 и 6 - Процедура за информиране и консултиране с работниците в случай на колективни уволнения - Задължения на работодателя - Право на иск на работниците - Изискване за конформно тълкуване)
   2009/C 220/11
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour du travail de Liège

      Страна в главното производство

      Жалбоподател: Mono Car Styling SA, в ликвидация

      Ответник: Dervis Odemis и др.

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour du travail de Liège (Белгия) — Тълкуване на членове 2, 3 и 6 от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки в областта на колективните уволнения (ОВ L 225, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95) — Редовност на процедурата за информиране и консултиране с работниците в случаите на колективни уволнения — Липса на писмено уведомление за мотивите за планираните уволнения, за броя и категориите на работниците, които трябва да бъдат уволнени, за предлаганите критерии за подбор на посочените работници — Отражение на липсата на оспорване от страна на представителите на работниците върху правото на всеки отделен работник да предявява иск за оспорване на редовността на процедурата по уволненията — Обхват на изискването за конформно тълкуване

      Диспозитив

               1)

               Член 6 от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки в областта на колективните уволнения, тълкуван във връзка с член 2 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, въвеждаща производства, чрез които да е възможно по искане както на представителите на работниците, така и на отделните работници, да се провери дали са изпълнени предвидените с тази директива задължения, но ограничаваща правото на иск на всеки отделен работник, що се отнася до допустимите оплаквания, и обвързваща това право с условието представителите на работниците предварително да изложат пред работодателя възражения, както и с условието засегнатият работник предварително да уведоми работодателя, че оспорва редовността на процедурата за информиране и консултиране.

               2)

               Обстоятелството, че национална правна уредба, която въвежда производства, чрез които е възможно по искане на представителите на работниците да се провери дали работодателят е изпълнил всички задължения за информиране и консултиране, посочени в Директива 98/59, предвижда ограничения и условия по отношение на признатото от нея право на иск на всеки отделен работник, засегнат от колективно уволнение, не нарушава принципа на ефективна съдебна защита.

               3)

               Член 2 от Директива 98/59/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която ограничава задълженията на работодателя, който възнамерява да извърши колективни уволнения, в сравнение с предвидените в посочения член 2. При прилагането на вътрешното право националната юрисдикция трябва, съгласно принципа за конформно тълкуване, да вземе предвид националното право като цяло и да го тълкува, доколкото е възможно, в светлината на текста и целта на Директива 98/59, за да се постигне търсеният от нея резултат. Следователно в рамките на своята компетентност тя е длъжна да гарантира, че задълженията в тежест на такъв работодател не са ограничени в сравнение с упоменатите в член 2 от посочената директива.

      (1)  ОВ C79, 29.03.2008 г.


title: Дело T-173/16: Определение на Общия съд от 7 март 2017 г. — Wöhlke/EUIPO — Danielle Roches (ALIQUA)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/62

         Определение на Общия съд от 7 март 2017 г. — Wöhlke/EUIPO — Danielle Roches (ALIQUA)
   (Дело T-173/16) (1)

   (2017/C 144/93)
   Език на производството: английски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 232, 27.6.2016 г.


title: Дело F-146/06: Иск, предявен на 11 декември 2006 г. — Michael Alexander Speiser/Европейски парламент

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/42

         Иск, предявен на 11 декември 2006 г. — Michael Alexander Speiser/Европейски парламент
   (Дело F-146/06)
   (2007/C 56/80)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Michael Alexander Speiser (New-Isenburg, Германия) [представител: F. Theumer]

      Ответник: Европейски парламент
   Искания на ищеца

               —

               да се отхвърли решение № 115521 от 11 септември 2006 г. на ответника по жалбата на ищеца от 31 март 2006 г., подадена въз основа на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица за изплащане на „expatriation allowance“ (надбавка за експатриране);

               —

               да се задължи ответникът да изплати на ищеца „expatriation allowance“ (надбавка за експатриране) по член 4, параграф 1, буква „а“ от Приложение VII на Правилника за длъжностните лица със задна дата, считано от 3 октомври 2005 г.;

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът, който на 3 октомври 2005 г. започнал работа в качеството си на срочно нает служител („Beamter auf Zeit“) във фракцията на EНП-ЕД, се оплаква от отхвърлянето на молбата му за получаване на надбавка за експатриране. Той счита, че е предоставил документите, необходими за получаване на надбавката, и че отговаря на всички условия.


title: Дело T-770/14: Определение на Общия съд от 19 юли 2016 г. — Италия/Комисия (ЕФРР — Регламент (ЕО) № 1083/2006 — Програма за трансгранично сътрудничество Италия—Малта 2007—2013 г. — Неспазване на сроковете — Автоматична отмяна на поетите задължения — Пропорционалност — Принцип на сътрудничество — Принцип на партньорство — Непреодолима сила — Задължение за мотивиране — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/46

         Определение на Общия съд от 19 юли 2016 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-770/14) (1)

   ((ЕФРР - Регламент (ЕО) № 1083/2006 - Програма за трансгранично сътрудничество Италия—Малта 2007—2013 г. - Неспазване на сроковете - Автоматична отмяна на поетите задължения - Пропорционалност - Принцип на сътрудничество - Принцип на партньорство - Непреодолима сила - Задължение за мотивиране - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
   (2016/C 335/60)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri и P. Gentili)

      Ответник: Европейска комисия (представители: B.-R. Killmann и D. Recchia)

      Предмет

   Искане, основано на член 263 ДФЕС и целящо, от една страна, отмяната на Известие Ares (2014) 2975571 на Комисията от 11 септември 2014 г., с което Комисията уведомява Италианската република за автоматичната отмяна към 31 декември 2013 г. на една част от ресурсите, свързани с ангажиментите на Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР) в рамките на Програмата за трансгранично сътрудничество Италия—Малта 2007—2013 г., и от друга страна, Общият съд да обяви за допустими за финансиране разходите, свързани с проектите ImaGenX, Simit и PIM Energethica.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2015 г.


title: Дело C-552/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 17 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État, Франция) — Commune de Sausheim/Pierre Azelvandre (Директива 2001/18/ЕО — Съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми — Място на освобождаването — Поверителност)

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/5

         Решение на Съда (четвърти състав) от 17 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État, Франция) — Commune de Sausheim/Pierre Azelvandre
   (Дело C-552/07) (1)

   (Директива 2001/18/ЕО - Съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми - Място на освобождаването - Поверителност)
   2009/C 90/07
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Commune de Sausheim

      Ответник: Pierre Azelvandre

      Предмет

   Преюдициално запитване — Conseil d'État (Франция) — Тълкуване на член 19 от Директива 90/220/ЕИО на Съвета от 23 април 1990 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда (ОВ L 117, стр. 15) и на член 4 от Директива 2003/04/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета (ОВ L 41, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 200) — Понятие за място на освобождаването на генетично модифицирани организми (ГМО) — Освобождаване, ограничено до определен кадастрален парцел или до по-голяма географска територия (община, кантон, департамент)? — В първата хипотеза — възможност да бъде отказано съобщаването на кадастралните данни относно разглеждания парцел по съображения за опазване на обществения ред и на сигурността на хората и имуществото?

      Диспозитив

               1)

               „Място[то] на освобождаването“ по смисъла на член 25, параграф 4, първо тире от Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета се определя от всяка информация за мястото на посоченото освобождаване, предоставена от нотифициращото лице на компетентните органи на държавата-членка, на територията на която трябва да се осъществи това освобождаване в рамките на процедурите, посочени в членове 6—8, 13, 17, 20 или 23 от същата директива.

               2)

               Резерва, основана на опазване на обществения ред или на други защитени от закона тайни, не може да бъде противопоставена на съобщаването на посочената в член 25, параграф 4 от Директива 2001/18 информация.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело T-331/10: Жалба, подадена на 12 август 2010 г. — Yoshida Metal Industry/СХВП — Pi-Design (повърхност, покрита с черни окръжности)

text:
               9.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/27

         Жалба, подадена на 12 август 2010 г. — Yoshida Metal Industry/СХВП — Pi-Design (повърхност, покрита с черни окръжности)
   (Дело T-331/10)
   ()
   2010/C 274/42
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Yoshida Metal Industry Co., Ltd (Niigata, Япония) (представители: S. Verea, K. Muraro и M. Balestriero, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Pi-Design AG, (Triengen, Швейцария)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 май 2010 г. по преписка R 1235/2008-1;

               —

               да се потвърди решението на отдела по заличаването от 21 юли 2008 г. относно заявка за марка на Общността № 1371244;

               —

               да се потвърди валидността на регистрация на марка на Общността № 1371244;

               —

               да се осъдят ответникът и другата страна в производството пред апелативния състав да платят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративна марка, представляваща повърхност, покрита с черни окръжности, за стоки от класове 8 и 21 — Регистрация на марка на Общността № 1371244

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: страната, която иска обявяване на недействителността, основава искането си на абсолютните основания за отказ, предвидени в член 7 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета

      Решение на отдела по заличаването: отхвърля искането за обявяване на недействителност на марката на Общността.

      Решение на апелативния състав: отменя оспорваното решение и обявява регистрацията на марката на Общността за недействителна.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и на член 7, параграф 1, буква д), точка ii) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е заключил, че разпоредбите на тези членове са приложими по отношение на оспорваната марка на Общността.


title: Дело F-40/14: Определение на Съда на публичната служба от 2 май 2016 г. — Schmidt/Комисия

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/48

         Определение на Съда на публичната служба от 2 май 2016 г. — Schmidt/Комисия
   (Дело F-40/14) (1)

   (2016/C 222/72)
   Език на производството: френски
   Председателят на 1-ви (първи) състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 292, 1.9.2014 г.,стр. 60.


title: Дело C-315/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal da Relação do Porto (Португалия) на 1 юли 2010 г. — Companhia Siderúrgica Nacional, Csn Caymann Ltd/Unifer Steel SL, BNP Paribas (Швейцария), Colepccl SA, Banco Português de Investimento SA (BPI)

text:
               25.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/5

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal da Relação do Porto (Португалия) на 1 юли 2010 г. — Companhia Siderúrgica Nacional, Csn Caymann Ltd/Unifer Steel SL, BNP Paribas (Швейцария), Colepccl SA, Banco Português de Investimento SA (BPI)
   (Дело C-315/10)
   ()
   2010/C 260/06
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação do Porto

      Страни в главното производство

      Ищци: Companhia Siderúrgica Nacional и Csn Caymann Ltd

      Ответници: Unifer Steel SL, BNP Paribas (Швейцария), Colepccl SA и Banco Português de Investimento SA (BPI)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Обявяването от страна на португалските съдебни органи, че по причина на гражданството не са компетентни да разгледат иск относно вземане по търговско правоотношение, представлява ли препятствие за съединяването на исковете по смисъла на член 6, [точка] 1 и на член [28] от Регламент № 44/2001 (1) когато португалска юрисдикция е сезирана с друг иск, а именно с Павлов иск, насочен едновременно срещу длъжника, срещу третото лице — цесионер, в конкретния случай — на вземането, и срещу лицата със седалище в Португалия, при които се съхранява предметът на вземането, цедирано на третото лице — цесионер, с оглед на това всички да бъдат обвързани от силата на присъдено нищо?

               2.

               При отрицателен отговор, може ли да член 6, точка 1 от Регламент № 44/2001 се приложи свободно в конкретния случай?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело T-833/14: Определение на Общия съд от 6 април 2016 г. — Søndagsavisen/Комисия

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/45

         Определение на Общия съд от 6 април 2016 г. — Søndagsavisen/Комисия
   (Дело T-833/14) (1)

   (2016/C 191/59)
   Език на производството: датски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 138, 27.4.2015 г.


title: Дело C-295/13: Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Darmstadt (Германия) на 28 май 2013 г. — Адв. H. (синдик в производството по несъстоятелност на G.T. GmbH)/H. K.

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/4

         Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Darmstadt (Германия) на 28 май 2013 г. — Адв. H. (синдик в производството по несъстоятелност на G.T. GmbH)/H. K.
   (Дело C-295/13)
   (2013/C 226/07)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Darmstadt

      Страни в главното производство

      Ищец: Адв. H. (синдик в производството по несъстоятелност на G.T. GmbH)

      Ответник: H. K.

      Преюдициални въпроси

   за тълкуването на член 1, параграф 2, буква б), член 5, точка 1, букви а) и б) и член 5, точка 3 от Конвенцията относно компетентността и признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) („Конвенцията от Лугано II“), и на член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (2) („Регламент № 1346/2000“)

               1.

               Съдилищата на държавата членка, на чиято територия е открито производството по несъстоятелност относно имуществото на длъжника, компетентни ли са да разгледат иск на синдика срещу управителя на длъжника за възстановяване на суми по плащания, които са извършени, след като дружеството е изпаднало в неплатежоспособност или след като е установена неговата свръхзадълженост?

               2.

               Съдът на държавата членка, на чиято територия е открито производството по несъстоятелност относно имуществото на длъжника, компетентен ли е да разгледа иск на синдика срещу управителя на длъжника за възстановяване на суми по плащания, които са извършени, след като дружеството е изпаднало в неплатежоспособност или след като е установена неговата свръхзадълженост, ако управителят има местоживеене не в друга държава — членка на Европейския съюз, а в договаряща държава по Конвенцията от Лугано II?

               3.

               Искът, посочен във въпрос 1, попада ли в приложното поле на член 3, параграф 1 от Регламент № 1346/2000?

               4.

               Ако искът, посочен във въпрос 1, не попада в приложното поле на член 3, параграф 1 от Регламент № 1346/2000 и/или съдът няма съответната компетентност по отношение на управител с местоживеене в договаряща държава по Конвенцията от Лугано II:
               в този случай налице ли е дело по несъстоятелност по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) от Конвенцията от Лугано II?

               5.

               Ако отговорът на въпрос 4 е утвърдителен:

                           а)

                           Съдът на държавата членка, в която е седалището на длъжника, компетентен ли е съгласно член 5, точка 1, буква а) от Конвенцията от Лугано II да разгледа иск като посочения във въпрос 1?

                                       α)

                                       Предявяването на иска, посочен във въпрос 1, означава ли, че е налице дело, свързано с договор по смисъла на член 5, точка 1, буква а) от Конвенцията от Лугано II?

                                       ß)

                                       Предявяването на иска, посочен във въпрос 1, означава ли, че е налице дело, свързано с договор за предоставяне на услуги съгласно член 5, точка 1, буква б) от Конвенцията от Лугано II?

                           б)

                           Предявяването на иска, посочен във въпрос 1, означава ли, че е налице дело относно деликтна или квазиделиктна отговорност по смисъла на член 5, точка 3 от Конвенцията от Лугано II?

      (1)  ОВ L 147, 2009 г., стр. 5.

      (2)  ОВ L 160, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143.


title: Дело T-80/10: Жалба, подадена на 16 февруари 2010 г. — Bell & Ross/СХВП — Klockgrossisten i Norden (Изображение на часовник)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/57

         Жалба, подадена на 16 февруари 2010 г. — Bell & Ross/СХВП — Klockgrossisten i Norden (Изображение на часовник)
   (Дело T-80/10)
   2010/C 113/88
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: Bell & Ross BV (Zoetermeer, Нидерландия) (представител: S. Guerlain, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Klockgrossisten i Norden AB (Upplands Väsby, Швеция)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на трети апелативен състав от 9 декември 2009 г. по преписка R 1285/2008-3, съобщено на 16 декември 2009 г. на представителите на дружество BELL & ROSS BV, относно:

                           —

                           нарушение на разпоредбите на член 91 от Регламент № 6/2002 на Съвета относно промишления дизайн на Общността;

                           —

                           нарушение на разпоредбите на членове 63 и 57 от Регламент № 6/2002 на Съвета относно промишления дизайн на Общността и член 6 от Европейската конвенция за правата на човека;

                           —

                           нарушение на разпоредбите на член 6 от Регламент № 6/2002 на Съвета относно промишления дизайн на Общността;

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Промишлен дизайн на общността № 342 951 (часовници)

      Притежател на промишления дизайн на Общността: Жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: Klockgrossisten i Norden AB

      Решение на отдела по заличаването: Обявява промишления дизайн на Общността за недействителен

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на членове 6, 63, 57 и 91 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността.


title: Дело T-290/09: Жалба, подадена на 24 юли 2009 г. — Omnicare/СХВП — Astellas Pharma (по-рано Yamanouchi Pharma) (OMNICARE)

text:
               10.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 244/7

         Жалба, подадена на 24 юли 2009 г. — Omnicare/СХВП — Astellas Pharma (по-рано Yamanouchi Pharma) (OMNICARE)
   (Дело T-290/09)
   2009/C 244/12
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Omnicare, Inc. (Covington, Съединени американски щати) (представител: M. Edenborough, Barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Astellas Pharma GmbH (по-рано Yamanouchi Pharma GmbH) (Heidelberg, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решението на четвърти апелативен състав на Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 май 2009 г. по преписка R 402/2008-4 и

               —

               да се осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски, във връзка с производството по обжалване пред Първинстанционния съд.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „OMNICARE“, за услуги от клас 42.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Германска регистрация на марката „OMNICARE“ за услуги от класове 35, 41 и 42.

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: Отменя обжалваното решение и отхвърля заявената марка на Общността.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че:
   а) марките, предмет на спора са подобни, б) марката, на която е направено позоваване в процедурата по възражение е била предмет на реално използване, в) услугите за които е било доказано реално използване са подобни, и г) следователно е налице опасност от объркване между марките, предмет на спора.


title: Решение на Съда от 30 март 2012 година по дело E-7/11 — Grund, elli- og hjúkrunarheimili/исландска Агенция за контрол на лекарствените средства (Lyfjastofnun) (Директива 2001/83/ЕО — Свободно движение на стоки — Фармацевтични продукти — Паралелен внос — Доклади за контрол — Опазване на общественото здраве — Основания — Езикови изисквания за етикетиране и листовки с упътвания в опаковките)

text:
               11.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 307/24

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 30 март 2012 година
   по дело E-7/11
   Grund, elli- og hjúkrunarheimili/исландска Агенция за контрол на лекарствените средства (Lyfjastofnun)
   (Директива 2001/83/ЕО — Свободно движение на стоки — Фармацевтични продукти — Паралелен внос — Доклади за контрол — Опазване на общественото здраве — Основания — Езикови изисквания за етикетиране и листовки с упътвания в опаковките)
   2012/C 307/10
   По дело E-7/11 Grund, elli- og hjúkrunarheimili/исландска Агенция за контрол на лекарствените средства (Lyfjastofnun) — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районен съд на Рейкявик), за тълкуване на Директива 2001/83/ЕО и членове 11 и 13 от Споразумението за ЕИП, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови решение на 30 март 2012 г., чийто диспозитив гласи:

               1.

               Националните органи могат да подчинят вноса от здравно заведение, каквото е ищецът, за ползване от пациентите, на които заведението предоставя здравни грижи, на лекарствени продукти от Норвегия, които са получили национално разрешение за пускане на пазара в Норвегия и които са идентични или сходни по същество с продукти, които са получили национално разрешение за пускане на пазара в Исландия, на изискване за получаване на разрешение за паралелен внос.
               Такова разрешение трябва да бъде издадено в рамките на процедура, по която се контролира само това дали за въпросните лекарствени продукти има валидно разрешение за пускане на пазара в държавата от ЕИП на износ и дали продуктът е идентичен или сходен по същество с продукти, за които има разрешение за пускане на пазара в държавата от ЕИП на внос.
               В този контекст националните органи не могат да изискват от паралелните вносители, какъвто е ищецът, да представят доклади за контрол на производството. Такава практика не може да бъде обоснована с член 13 от Споразумението за ЕИП.

               2.

               Когато лекарственият продукт не е предназначен за директна доставка на пациента, правото на компетентните органи да предоставят освобождаванията по член 63, параграф 3 от Директива 2001/83/ЕО е ограничено от общите принципи на законодателството на ЕИП. Правото на преценка не трябва да се упражнява непропорционално, произволно или по начин, който представлява злоупотреба, по-специално протекционизъм.


title: Дело C-29/09 P: Жалба, подадена на 21 януари 2009 г. от Даниела Маринова срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (шести състав) на 5 ноември 2008 г. по дело T-213/08, Маринова/Université Libre de Bruxelles и Комисия

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/24

         Жалба, подадена на 21 януари 2009 г. от Даниела Маринова срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (шести състав) на 5 ноември 2008 г. по дело T-213/08, Маринова/Université Libre de Bruxelles и Комисия
   (Дело C-29/09 P)
   2009/C 267/44
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Даниела Маринова (представител: G. Georgiev, адвокат)

      Други страни в производството: Université Libre de Bruxelles, Комисия на Европейските общности
   С Определение от 1 юли 2009 г. Съдът (Осми състав) се произнася, че жалбата е недопустима.


title: Дело T-725/14: Иск, предявен на 14 октомври 2014 г. — Aalberts Industries/Комисия и Съд на Европейския съюз

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/43

         Иск, предявен на 14 октомври 2014 г. — Aalberts Industries/Комисия и Съд на Европейския съюз
   (Дело T-725/14)
   (2014/C 431/67)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: Aalberts Industries NV (Утрехт, Нидерландия) (представители: R. Wesseling и M. Tuurenhout, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия и Съд на Европейския съюз

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да осъди Европейския съюз, представляван от Съда или Европейската комисия, да обезщети Aalberts Industries за претърпените вследствие на нарушението на правата му вреди в размер на 1 0 41  863 EUR за имуществените вреди и 5 0 40  000 EUR за неимуществените вреди или в определен от Общия съд по справедливост размер, и в двата случая заедно с компенсаторните лихви за периода от 23 януари 2010 г. до обявяването на решението по иска в размер на процента, прилаган от Европейската централна банка при нейните основни операции по рефинансиране за съответния период, увеличен с два процентни пункта или в друг, установен от Общия съд подходящ размер,

               —

               да осъди Европейския съюз, представляван от Съда или Европейската комисия, да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Ищецът посочва, че Общият съд е нарушил правото му да получи решение в разумен срок в производството по дело Aalberts Industries N. V. и др./Комисия (T-385/06), образувано по негова жалба срещу Решение C(2006) 4180 на Комисията от 20 септември 2006 година относно производството по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F-1/38.121 — Фитинги).
   Ищецът твърди, че производството е траяло четири години и три месеца, макар с оглед на всички обстоятелства по случая решаването му да не е трябвало да надхвърля три години. Общият съд бил нарушил член 47, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, който задължавал съдилищата на Съюза да решават образуваните пред тях дела в разумен срок, както и член 6, параграф 1 от ЕКПЧ, който предоставял на всяко лице право неговите спорове да бъдат разгледани в разумен срок.
   Ищецът бил претърпял действителни и сигурни имуществени вреди поради обстоятелството, че Общият съд не приключил производството по жалбата в рамките на тригодишен период. Тези вреди се състояли в разходите на ищеца за рефинансирането на банкова гаранция, след като решаването на делото продължило повече от три години.
   Ищецът бил претърпял неимуществени вреди, тъй като впечатлението, че бил участник в картел, се поддържало прекалено дълго поради прекомерната продължителност на производството пред Общия съд. Обезщетение в размер на 5 % от първоначално установената глоба отговаряла на обезщетението, което Съдът приемал за подходящо в сходни случаи на съществено надхвърляне на сроковете при преценката на глобите в картелни производства.
   Предвид гореизложеното ищецът твърди, че съществува пряка причинно-следствена връзка между претендираното обезщетение и извършеното от Съюза нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти. Следователно изискванията за ангажиране на извъндоговорната отговорност на Съюза съгласно член 340, параграф 2 ДФЕС били изпълнени.


title: Дело T-463/09: Определение на Общия съд от 8 март 2011 г. — Herm. Sprenger/СХВП — Kieffer Sattlerwarenfabrik (Марка, изобразяваща стреме) (Марка на Общността — Искане за обявяване на недействителност — Оттегляне на искането за обявяване на недействителност — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/17

         Определение на Общия съд от 8 март 2011 г. — Herm. Sprenger/СХВП — Kieffer Sattlerwarenfabrik (Марка, изобразяваща стреме)
   (Дело T-463/09) (1)

   (Марка на Общността - Искане за обявяване на недействителност - Оттегляне на искането за обявяване на недействителност - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 139/34
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Herm. Sprenger GmbH & Co. KG (Iserlohn, Германия) (представител: V. Schiller, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: C. Jenewein и B. Schmidt)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Georg Kieffer Sattlerwarenfabrik GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: N. Fischer, avocat)

      Предмет

   Жалба за отмяна, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 4 септември 2009 г. (преписка R 1614/2008-4) във връзка с производство за обявяване на недействителност между Georg Kieffer Sattlerwarenfabrik GmbH и Herm. Sprenger GmbH & Co. KG

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по настоящата жалба.

               2.

               Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да понесат направените от тях съдебни разноски, както и всеки от тях да понесе половината от разноските на ответника.

      (1)  ОВ C 11, 16.1.2010 г.


title: Дело C-252/14: Решение на Съда (първи състав) от 2 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — Pensioenfonds Metaal en Techniek/Skatteverket (Преюдициално запитване — Свободно движение на капитали — Член 63 ДФЕС — Облагане на доходите от пенсионни фондове — Разлика в третирането на местни и чуждестранни пенсионни фондове — Данъчно облагане с фиксиран размер на местни пенсионни фондове на базата на фиктивен доход — Данъчно облагане при източника, прилагано за доходите от дивиденти, получавани от чуждестранните пенсионни фондове — Сходство)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/4

         Решение на Съда (първи състав) от 2 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — Pensioenfonds Metaal en Techniek/Skatteverket
   (Дело C-252/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно движение на капитали - Член 63 ДФЕС - Облагане на доходите от пенсионни фондове - Разлика в третирането на местни и чуждестранни пенсионни фондове - Данъчно облагане с фиксиран размер на местни пенсионни фондове на базата на фиктивен доход - Данъчно облагане при източника, прилагано за доходите от дивиденти, получавани от чуждестранните пенсионни фондове - Сходство))
   (2016/C 287/05)
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Pensioenfonds Metaal en Techniek

      Ответник: Skatteverket

      Диспозитив

   Член 63 ДФЕС следва да се тълкува в смисъл, че:

               —

               допуска национална правна уредба, съгласно която дивиденти, разпределяни от дружество — местно лице, се облагат при източника, когато тези дивиденти се плащат на чуждестранен пенсионен фонд, а когато тези дивиденти се плащат на местен пенсионен фонд, те подлежат на облагане с данък с фиксиран размер, изчислен въз основа на фиктивен доход, като в дългосрочен план целта на това облагане е да съответства на облагането на всички доходи от капитал съгласно общия режим,

               —

               при все това не допуска чуждестранните пенсионни фондове, получаващи дивиденти, да не могат да отчитат евентуалните оперативни разходи, пряко свързани с получаването на дивиденти, докато методът на изчисляване на облагаемата основа при местните пенсионни фондове предвижда подобно отчитане, което обстоятелство запитващата юрисдикция следва да провери.

      (1)  ОВ C 235, 21.7.2014 г.


title: Дело C-396/10: Иск, предявен на 4 август 2010 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург

text:
               9.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/18

         Иск, предявен на 4 август 2010 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-396/10)
   ()
   2010/C 274/28
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и V. Peere)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2007/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2007 година за създаване на инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE) (1), или във всеки случай като не е съобщило на Комисията за посочените разпоредби, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по тази директива,

               —

               да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2007/2/ЕО е изтекъл на 14 май 2009 г. Към датата на предявяване на настоящия иск обаче ответникът все още не е приел необходимите мерки за транспониране или във всеки случай не е съобщил на Комисията за тях.

      (1)  ОВ L 108, стр. 1.


title: Дело C-402/09: Преюдициално запитване, отправено от Tribunalul Sibiu (Румъния) на 16 октомври 2009 г. — Ioan Tatu/Румънската държава, представлявана от Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/19

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunalul Sibiu (Румъния) на 16 октомври 2009 г. — Ioan Tatu/Румънската държава, представлявана от Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului
   (Дело C-402/09)
   2010/C 24/32
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Sibiu

      Страни в главното производство

      Ищец: Ioan Tatu

      Ответник: Румънската държава, представлявана от Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului

      Преюдициални въпроси

   Нарушават ли разпоредбите на O.U.G. №. 50/2008 [за въвеждане на данък „замърсяване“ върху превозните средства (1) ] и последващите им изменения [предвидени с O.U.G. №. 208/2008 (2) и 218/2008 (3) ] разпоредбите на член 90 ЕО; представляват ли действително посочените явно дискриминационна мярка?

      (1)  O.U.G. № 50/2008 за въвеждане на данък „замърсяване“ върху превозните средства, M. Of. №. 327 от 25.04.2008 г.

      (2)  O.U.G. №. 208/2008 за въвеждане на някои разпоредби относно данъка „замърсяване“ върху превозните средства, M. Of. от 08.12.2008 г.

      (3)  O.U.G №. 218/2008 относно изменението на Ordinanza de urgență a Guvernului №. 50/2008 за въвеждане на данък „замърсяване“ върху превозните средства, M. Of. №. 836 от 11.12.2008 г.


title: Дело T-285/08: Жалба, подадена на 21 юли 2008 г. — Securvita/СХВП (Natur-Aktien-Index)

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/17

         Жалба, подадена на 21 юли 2008 г. — Securvita/СХВП (Natur-Aktien-Index)
   (Дело T-285/08)
   (2008/C 247/32)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (Хамбург, Германия) (представител: M. van Eendenburg, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се промени решението на четвърти апелативен състав от 26 май 2008 г. по преписка № R 525/2007-4, така че да се разпореди регистрацията в Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) на словна марка „Natur-Aktien-Index“ като марка на Общността.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „Natur-Aktien-Index“ за стоки и услуги от класове 16, 36 и 42 (заявка № 4 861 175).

      Решение на проверителя: Отказва регистрацията.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 (1), тъй като на заявената марка не липса отличителен характер.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело T-260/15: Жалба, подадена на 22 май 2015 г. — Iberdrola/Комисия

text:
               3.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 254/16

         Жалба, подадена на 22 май 2015 г. — Iberdrola/Комисия
   (Дело T-260/15)
   (2015/C 254/19)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Iberdrola, SA (Билбао, Испания) (представители: J. Ruiz Calzado и J. Domínguez Pérez, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 1,

               —

               да отмени член 4, параграф 1 от решението, доколкото в него се изисква от Кралство Испания да сложи край на схема за помощи, посочена в член 1,

               —

               да отмени член 4, параграфи 2, 3, 4 и 5 от решението, доколкото с тях се предвижда възстановяване на установената от Комисията държавна помощ,

               —

               при условията на евентуалност, да ограничи обхвата на задължението за възстановяване, наложено на Кралство Испания в член 4, параграф 2 от решението, до същите условия като предвидените в първото и второто решение и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В настоящото производство е обжалвано същото решение, което е обжалвано по дела T-12/15, Banco de Santander и Santusa/Комисия, и T-252/15 Ferrovial SA и др./Комисия.
   Правните основания и основните доводи са подобни на тези, които са изтъкнати по посочените дела.


title: Дело C-159/15: Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 7 април 2015 г. — Franz Lesar

text:
               3.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 254/2

         Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 7 април 2015 г. — Franz Lesar
   (Дело C-159/15)
   (2015/C 254/02)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Franz Lesar

      Ответник: Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 2, параграф 1 и параграф 2, буква а) и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която периодите на професионално обучение и на дейност като договорно нает служител на федералната държава, за които са се плащали вноски за задължително пенсионно осигуряване и които за целите на придобиването на право на пенсия като държавен служител:

               а)

               се зачитат като предходен стаж за пенсиониране, ако са периоди след навършване на 18-годишна възраст, като в този случай съгласно разпоредбите в областта на социалното осигуряване федералната държава получава за зачетените периоди паричен трансфер от социалноосигурителната институция, но

               б)

               не се зачитат като предходен стаж за пенсиониране, ако са периоди отпреди навършване на 18-годишна възраст, като за тези незачетени периоди федералната държава не получава паричен трансфер, а направените вноски за пенсионно осигуряване се възстановяват на осигуреното лице, и особено като се има предвид, че ако правото на Съюза наложи последващо зачитане на тези периоди, би имало възможност социалноосигурителната институция да изиска от държавния служител да върне възстановената му сума, а за осигурителната институция да възникне последващо задължение за паричен трансфер към федералната държава?

      (1)  ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


title: Дело C-321/15: Решение на Съда (пети състав) от 8 март 2017 г. (преюдициално запитване от Cour constitutionnelle — Люксембург) — ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA/Велико херцогство Люксембург (Преюдициално запитване — Околна среда — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в Европейския съюз — Директива 2003/87/ЕО — Член 3, буква а) — Членове 11 и 12 — Преустановяване на дейността на инсталация — Връщане на неизползваните квоти — Период 2008—2012 г. — Липса на обезщетение — Обща структура на схемата за търговия с квоти за емисии)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/4

         Решение на Съда (пети състав) от 8 март 2017 г. (преюдициално запитване от Cour constitutionnelle — Люксембург) — ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-321/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Околна среда - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в Европейския съюз - Директива 2003/87/ЕО - Член 3, буква а) - Членове 11 и 12 - Преустановяване на дейността на инсталация - Връщане на неизползваните квоти - Период 2008—2012 г. - Липса на обезщетение - Обща структура на схемата за търговия с квоти за емисии))
   (2017/C 144/04)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour constitutionnelle

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA

      Ответник: Велико херцогство Люксембург

      Диспозитив

   Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета, изменена с Регламент (ЕО) № 219/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не е пречка за национална правна уредба, която позволява на компетентния орган да изисква цялостно или частично връщане без обезщетение на неизползваните квоти, неоснователно издадени на оператор, поради това че не е изпълнил задължението за своевременно информиране на компетентния орган за преустановяването на експлоатацията на инсталация.
   Квотите, издадени след като оператор е преустановил дейността, осъществявана в инсталацията, за която се отнасят тези квоти, без предварително да уведоми за това компетентния орган, не могат да се квалифицират като „квоти“ за емисии по смисъла на член 3, буква а) от Директива 2003/87, изменена с Регламент № 219/2009.

      (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело C-98/07: Искане за преюдициално заключение, представено от Højesteret (Дания) на 21 февруари 2007 г. — Nordania Finans A/S og BG Factoring A/S/ Skatteministeriet

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/25

         Искане за преюдициално заключение, представено от Højesteret (Дания) на 21 февруари 2007 г. — Nordania Finans A/S og BG Factoring A/S/ Skatteministeriet
   (Дело C-98/07)
   (2007/C 95/45)
   Език на производството: датски
   Препращаща юрисдикция
   Højesteret
   Страни в главното производство

      Ищец: Nordania Finans A/S og BG Factoring A/S.

      Ответник: Skatteministeriet
   Преюдициален въпрос
   Дали изразът „капиталови стоки, ползвани от данъчнозадълженото лице за нуждите на стопанската му дейност“, който се съдържа в член 19, параграф 2 от Шеста Директива на Съвета 77/388/ЕИО от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (1), трябва да се тълкува като включващ стоки, които предприятието-лизингодател купува с цел както да ги предостави на лизинг, така и да ги продаде след изтичане на срока на договора за лизинг?

      (1)  ОВ L 145, стр. 1.


title: Дело C-371/12: Решение на Съда (втори състав) от 23 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Tivoli — Италия) — Enrico Petillo, Carlo Petillo/Unipol (Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО, 90/232/ЕИО и 2009/103/ЕО — Пътнотранспортно произшествие — Неимуществена вреда — Обезщетяване — Национални разпоредби, които установяват специални правила за изчисляване при пътнотранспортните произшествия, които правила са по-неблагоприятни за пострадалите лица от тези по общия режим на гражданската отговорност — Съвместимост с тези директиви)

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/5

         Решение на Съда (втори състав) от 23 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Tivoli — Италия) — Enrico Petillo, Carlo Petillo/Unipol
   (Дело C-371/12) (1)

   (Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО, 90/232/ЕИО и 2009/103/ЕО - Пътнотранспортно произшествие - Неимуществена вреда - Обезщетяване - Национални разпоредби, които установяват специални правила за изчисляване при пътнотранспортните произшествия, които правила са по-неблагоприятни за пострадалите лица от тези по общия режим на гражданската отговорност - Съвместимост с тези директиви)
   2014/C 85/09
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Tivoli

      Страни в главното производство

      Ищци: Enrico Petillo, Carlo Petillo

      Ответник: Unipol

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale di Tivoli — Тълкуване на Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10), Директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104), Директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240) и Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 263, стр. 11) — Застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Определяне на вредите, които задължително са покрити от застраховката — Национално законодателство, което предвижда в случай на пътнотранспортно произшествие размер на обезщетение за неимуществени вреди, по-нисък от размера, предвиден по общия гражданскоправен ред.

      Диспозитив

   Член 3, параграф 1 от Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка и член 1, параграфи 1 и 2 от Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства (МПС), изменена с Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национално законодателство като разглежданото в главното производство, което предвижда особен режим на обезщетяване на неимуществените вреди вследствие на леки телесни наранявания, причинени при пътнотранспортни произшествия, който ограничава обезщетяването на тези вреди в сравнение с приетото относно обезщетяването на идентични вреди, настъпили при други обстоятелства, а не при такива произшествия.

      (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г.


title: Дело C-260/14: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău (Румъния), постъпило на 30 май 2014 г.  — Județul Neamț/Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/15

         Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău (Румъния), постъпило на 30 май 2014 г. — Județul Neamț/Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
   (Дело C-260/14)
   2014/C 292/19
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Bacău

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Județul Neamț

      Ответник: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съставлява ли „нередност“ по смисъла на член 1 от Регламент (ЕО) № 2988/1995 (1), съответно „нередност“ по смисъла на член [2], точка 7 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 (2), неспазването от страна на възложител, който е бенефициент на финансиране от структурни фондове, при възлагането на договора с предмет изпълнение на финансираната дейност на нормите относно възлагането на договор за обществена поръчка на стойност, по-ниска от праговата стойност, предвидена в член 7, буква a) от Директива [2004/18/ЕИО] (3)?

               2)

               В случай че отговорът на първия въпрос е утвърдителен, трябва ли член 98, параграф 2, второ изречение от Регламент (ЕО) № 1083/2006 да бъде тълкуван в смисъл, че финансовите корекции от страна на държавите членки, в случая, в който те се прилагат във връзка с разходите, съфинансирани от структурните фондове при неспазване на нормите в областта на обществените поръчки, съставляват административни мерки по смисъла на член 4 от Регламент (ЕО) № 2988/1995, или те са административни санкции по смисъла на член 5, буква в) от същия регламент.

               3)

               Ако отговорът на втория въпрос е в смисъл, че финансовите корекции на държавите членки съставляват административни санкции, относим ли е принципът за прилагането с обратно действие на по-благоприятната разпоредба, предвиден в член 2, параграф 2, второ изречение от Регламент (ЕО) № 2988/1995.

               4)

               При положение, при което финансовите корекции са приложени по отношение на разходи, съфинансирани от структурните фондове, поради неспазване на нормите в областта на обществените поръчки, допуска ли член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2988/1995 във връзка с член 98, параграф 2, второ изречение от Регламент (ЕО) № 1083/2006 с оглед и на принципите на правната сигурност и на оправданите правни очаквания държава членка да прилага финансови корекции, уредени с вътрешен нормативен акт, влязъл в сила след твърдения момент на извършване на нарушението на нормите в областта на обществените поръчки?

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).

      (2)  Регламент (EO) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (EO) № 1260/1999 (ОВ L 210, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64).

      (3)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).


title: Дело T-490/08: Жалба, подадена на 17 ноември 2008 г.  — CM Capital Markets/СХВП — Carbon Capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/42

         Жалба, подадена на 17 ноември 2008 г. — CM Capital Markets/СХВП — Carbon Capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)
   (Дело T-490/08)
   (2009/C 6/82)
   Език на жалбата: испански
   Страни

      Жалбоподател: CM Capital Markets Holding, SA (Мадрид, Испания) (представители: г-н J. Calderón Chavero, abogado и г-жа T. Villate Consonni, abogada)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Carbon Capital Markets Ltd (Лондон, Обединено кралство)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на първи апелативен състав на СХВП, постановено на 3 септември 2008 г. по преписка R-16/2008-1, като по този начин се откаже регистрацията на обжалваната марка като цяло,

               —

               да се приемат доводите на жалбоподателя,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство, в случай че се противопостави на жалбата и нейните твърдения бъдат отхвърлени.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Carbon Capital Markets Limited.

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „CARBON CAPITAL MARKETS (Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)“ (заявка за регистрация № 4.480.349) за услуги от клас 36.

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна марка на Общността „Capital Markets“ (заявка за регистрация № 3.409.281) за услуги от класове 35, 36 и 42; и испанска фигуративна марка „Capital Markets“ за услуги от клас 36.

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността.


title: Дело T-15/11: Жалба, подадена на 6 януари 2011 г. — Sina Bank/Съвет

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/26

         Жалба, подадена на 6 януари 2011 г. — Sina Bank/Съвет
   (Дело T-15/11)
   2011/C 72/43
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sina Bank (Техеран, Иран) (представители: B. Mettetal и C. Wucher-North, lawyers)

      Ответник:Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени точка 8 от раздел Б от приложение VIII към Регламент № 961/2010 (1), доколкото се отнася до жалбоподателя;

               —

               да се отмени решението на Съвета, което се съдържа в писмо от 28 октомври 2010 г.;

               —

               да се обяви за неприложима точка 8 от раздел Б от приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета относно ограничителни мерки срещу Иран (2) доколкото се отнася до жалбоподателя;

               —

               да се обяви, че член 16, параграф 2 от Регламент № 961/2010 на Съвета е неприложим по отношение на жалбоподателя;

               —

               да се обяви, че член 20 параграф 1, буква б) от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета е неприложим по отношение на жалбоподателя;

               —

               да се осъди Съвета да понесе освен направените от него съдебни разноски и тези на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква четири правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               С първото си правно основание жалбоподателят твърди, че материалноправните критерии за включване в списъците по обжалвания регламент и по обжалваното решение от 2010 г. не са изпълнени по отношение на него и/или Съветът е допуснал явна грешка в преценката дали тези критерии са изпълнени или не. Следователно включването му в тези списъци било необосновано.

               2.

               С второто си правно основание жалбоподателят твърди, че включването му в посочените списъци противоречи на принципа на равно третиране;

                           —

                           жалбоподателят бил жертва на неравно третиране в сравнение с други ирански банки;

                           —

                           жалбоподателят бил жертва на неравно третиране в сравнение с положението на други ирански банки, включени както в списъка по към Регламент № 961/2010, така и в този по Решение 2010/413/ОВППС;

                           —

                           жалбоподателят бил жертва на неравно третиране в сравнение с положението на „Daftar“ и на фондацията „Mostaz’afan“.

               3.

               С третото си правно основания жалбоподателят твърди, че е нарушено правото му на защита и че не е изпълнено изискването за мотивиране на санкциите, предвид че:

                           —

                           жалбоподателят не получил никаква информация от Съвета, за да може да изрази становище, с изключение на два реда лаконична, най-обща и неточна мотивация;

                           —

                           въпреки отправените до Съвета конкретни искания на жалбоподателя да получи информация по отношение на включването му в посочените списъци, Съветът не отговорил нито на жалбоподателя, нито на писмата на неговия адвокат;

                           —

                           при това положение не е възможно да се определи дали мярката е обоснована или е опорочена от грешка;

                           —

                           всички доказателства, представени срещу жалбоподателя, трябвало да му се съобщят доколкото е възможно едновременно с първоначалното решение за замразяване на финансовите му средства или възможно най-бързо след неговото приемане.

               4.

               С четвъртото си правно основание жалбоподателят твърди, че ограничителната мярка нарушава правото му на собственост и е непропорционална, в противоречие с установения в Европейския съюз принцип на пропорционалност на решенията, тъй като:

                           —

                           липсва връзка между целите, преследвани от Съвета, и наложената на жалбоподателя ограничителна мярка;

                           —

                           Светът не бил установил участие на жалбоподателя в определена сделка;

                           —

                           съществуват други, по-подходящи възможни мерки срещу риска, свързан с твърдените „ядрени дейности“ на Иран и тяхното финансиране.

      (1)  Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007, ОВ L 281, 2010 г., стр. 1.

      (2)  Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС, ОВ L 195, стр. 39.


title: Дело T-168/16: Жалба, подадена на 18 април 2016 г. — Grizzly Tools/Комисия

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/45

         Жалба, подадена на 18 април 2016 г. — Grizzly Tools/Комисия
   (Дело T-168/16)
   (2016/C 270/52)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Grizzly Tools GmbH & Co. KG (Гросостхайм, Германия) (представител: H. Fischer, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2016/175 на Комисията от 8 февруари 2016 година относно мярка, предприета от Испания съгласно Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, за забрана на пускането на пазара на тип машина за миене под налягане (ОВ L 33, 2016 г., стр. 12),

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: съществено процесуално нарушение
               Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение не отговаря на изискването за мотивиране по член 296, алинея втора ДФЕС, тъй като съображенията са противоречиви и неясни.
               Освен това обжалваното решение нарушавало принципа, че Комисията следва да установи правилно фактите. В съображение 4 Комисията погрешно твърдяла, че в ЕО декларацията за съответствие жалбоподателят посочвал стандарт EN 60335-2-67:2009, което било невярно.

               2.

               Второ основание: нарушение на член 11 от Директива 2006/42/ЕО (1)

         В това отношение се твърди, че неправилно Комисията е приела за основателна мярката, предприета от Испания, за забрана на пускането на пазара.
   Испанските органи и Комисията всъщност класифицирали машината за миене под налягане като уред с двойно предназначение, който може да се използва не само като преносим уред, но и като ръчен уред. Следователно тя следвало да отговаря на по-високите технически изисквания за безопасност, въпреки че по предназначение машината за миене под налягане не е ръчен уред и използването ѝ като ръчен уред не е предвидима в разумни граници лоша експлоатация по смисъла на член 11, параграф 1 от Директива 2006/42/ЕО.

      (1)  Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно машините и за изменение на Директива 95/16/ЕО (ОВ L 57, 2006 г., стр. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 120).


title: Дело T-198/09: Жалба, подадена на 20 май 2009 г. — UOP/Комисия

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/19

         Жалба, подадена на 20 май 2009 г. — UOP/Комисия
   (Дело T-198/09)
   2009/C 167/38
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: UOP Ltd (Brimsdown, Обединено кралство) (представители: B. Hartnett, Barrister, и O. Geiss, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени член 2, параграф 2 от Решение на Комисията от 16 юли 2008 година относно помощта, приведена в действие от Франция в полза на групата ФИП (C 51/05 (ex NN 84/05) (1),

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска частична отмяна на Решение на Комисията от 16 юли 2008 година относно помощта, приведена в действие от Франция в полза на групата Institute Français du Petrol (ФИП) [Френски институт по петрола] (C 51/05 (ex NN 84/05), (нотифицирано под номер C (2008) 1330) в частта му, с която обявява при определени условия помощта за съвместима с общия пазар по смисъла на член 87, параграф 3, буква в) ЕО. Жалбоподателят е конкурент на получателя на държавната помощ и неговите дъщерни дружества, Axens и Prosernat.
   Жалбоподателят се позовава на четири правни основания в подкрепа на исканията си.
   На първо място той твърди, че Комисията е допуснала явни фактически грешки и явни грешки при прилагане на правото в нарушение на член 87, параграф 3 ЕО и на Рамката за научноизследователска и развойна дейност от 1996 г., като погрешно е характеризирала естеството на научноизследователската и развойната дейност, извършвана от ФИП съгласно приложение I към Рамката за научноизследователска и развойна дейност от 1996 г., поради което неправилно е определила претегления максимален интензитет на помощта. Жалбоподателят сочи в подкрепа на това правно основание следните аргументи: дейностите, извършвани от Axens и Prosernat по отношение на процесите, не представляват научноизследователска и развойна дейност, а цялата допазарна развойна дейност се извършва от ФИП; ФИП извършва най-малко тази част от допазарната развойна дейност във връзка с технологиите на процесите и катализаторите, която включва използването на пилотни инсталации, както и частта от допазарната развойна дейност, която попада в неговия патентен портфейл.
   На второ място жалбоподателят сочи, че Комисията е допуснала явни фактически грешки и явни грешки при прилагане на правото в нарушение на член 87, параграф 3 ЕО и на Рамката за научноизследователска и развойна дейност от 1996 г., като не е взела предвид помощта за функциониране, предоставена на Axens и Prosernat, дъщерни дружества на ФИП. Жалбоподателят сочи в подкрепа на това правно основание три аргумента и изтъква, че: не са взети предвид преките ползи за Axens от продължилото използване на пилотни инсталации, както и косвените ползи за Axens от безвъзмездните средства за обучение, отпускани от ФИП, и от международното сътрудничество в научните изследвания, осъществявано от ФИП.
   На трето място жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала явни фактически грешки и явни грешки при прилагане на правото, като е приела, че помощта, предоставена на ФИП и неговите дъщерни дружества, Axens и Prosernat, има стимулиращ ефект.
   На четвърто място жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала явни фактически грешки и явни грешки при прилагане на правото, като не е мотивирала в достатъчна степен своето решение и/или като не е взела изцяло предвид доказателствата, с които разполага.

      (1)  ОВ L 53, 2009 г., стр.13.


title: Дело T-45/14: Жалба, подадена на 20 януари 2014 г. — HTTS и Bateni/Съвет

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/27

      Жалба, подадена на 20 януари 2014 г. — HTTS и Bateni/Съвет
      (Дело T-45/14)
      (2014/C 71/50)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Хамбург, Германия) и Naser Bateni (Хамбург) (представители: M. Schlingmann и F. Lautenschlager, Rechtsanwälte)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателите

      Първият жалбоподател иска от Общия съд:

                  —

                  частично да отмени Решение 2013/661/ОВППС на Съвета от 15 ноември 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото същото се отнася до него,

                  —

                  частично да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1154/2013 на Съвета от 15 ноември 2013 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото същият се отнася до него, и

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски, направени в рамките на производството по-специално от първия жалбоподател.

            Вторият жалбоподател иска от Общия съд:

                  —

                  частично да отмени Решение 2013/661/ОВППС на Съвета от 15 ноември 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото същото се отнася до него,

                  —

                  частично да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1154/2013 на Съвета от 15 ноември 2013 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото същият се отнася до него, и

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски, направени в рамките на производството по-специално от втория жалбоподател.

         Правни основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от неправомерност и неприложимост на изменения текст на Решение 2013/661/ОВППС и на Регламент (ЕС) № 267/2012 (1) с оглед на член 277 ДФЕС:

                              —

                              в това отношение жалбоподателите по-специално твърдят, че Съветът е изменил правното основание за вписването на жалбоподателите в списъка на подлежащи на санкциониране лица. Като изменил правното основание, Съветът очевидно злоупотребил с правото си на преценка.

                  2.

                  Второ основание е изведено от нарушение на правото на ефективна съдебна защита и на задължението за мотивиране:

                              —

                              жалбоподателите по същество поддържат, че Съветът не е мотивирал в достатъчна степен вписването им в списъка с подлежащи на санкциониране лица. Главните съображения за приемането на решението на Съвета били лишени от каквото и да било основание.

                  3.

                  Третото основание е изведено от неоснователност на вписването на жалбоподателите в списъка с подлежащи на санкциониране лица:

                              —

                              в рамките на това основание жалбоподателите твърдят, че изтъкнатите от Съвета мотиви по същество не обосновават вписването на жалбоподателите в списъка с подлежащи на санкциониране лица.

                  4.

                  Четвърто основание е изведено от нарушение на правото на собственост, на свободата на стопанска инициатива, на правото на зачитане на семейния живот, както и на принципа на пропорционалност:

                              —

                              на последно място жалбоподателите твърдят, че вписването им отново в списъците с подлежащи на санкциониране лица нарушава правото им на собственост и на свободна стопанска инициатива, както и правото на зачитане на семейния живот на втория жалбоподател. Те считат, че вписването им в списъците с подлежащи на санкциониране лица представлява непропорционално засягане, което не е подходящо за постигането на целите на обжалваните актове и във всички случаи надхвърля необходимото за осъществяването им.

         (1)  Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1).


title: Дело F-57/12: Жалба, подадена на 28 май 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/37

         Жалба, подадена на 28 май 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-57/12)
   2012/C 227/63
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: G. Cipresa, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията да намали обезщетението за нетрудоспособност на жалбоподателя за месеците от юни до септември 2011 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията за отхвърляне на искането от 19 октомври 2011 г., доколкото е налице ultraque incerta sunt,

               —

               да се отмени решението на Комисията за отхвърляне на искането от 20 октомври 2011 г., доколкото е налице ultraque incerta sunt,

               —

               да се отмени всяко от решенията, ако и доколкото е налице ultraque incerta sunt, въз основа на които Комисията незаконосъобразно приспада от всяка месечна вноска на полагащото се на жалбоподателя за месеците от юни до септември 2011 г. обезщетение за нетрудоспособност парични суми на обща стойност от 1 661 EUR, и да се отменят решенията, ако и доколкото са налице, за извършване на тези приспадания,

               —

               да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя сумата от 1 661 EUR ведно с лихвите при годишен лихвен процент от 10 % и с годишна капитализация, считано от 27 октомври 2011 г. до деня на плащането на горепосочената сума,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-298/11: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 14 юни 2011 година — „Добруджанска петролна компания“ АД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — град Варна при Централно управление на Националната агенция по приходите

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/22

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 14 юни 2011 година — „Добруджанска петролна компания“ АД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — град Варна при Централно управление на Националната агенция по приходите
   (Дело C-298/11)
   2011/C 232/35
   Език на производството: български

      Препращаща юрисдикция

   Административен съд — Варна

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Добруджанска петролна компания“ АД

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — град Варна при Централно управление на Националната агенция по приходите

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли чл.80, ал.1, б.„а“ и б.„б“ от Директива 2006/112/ЕО (1) на съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкува в смисъл, че при доставка между свързани лица, когато насрещната престация е по-ниска от пазарната цена, данъчната основа е пазарната стойност на операцията единствено в случаите, когато доставчикът или получателя нямат право на пълно приспадане на данъчен кредит за закупуването/създаването на стоките, предмет на доставката.

               2.

               Следва ли чл.80, ал.1, б.„а“ и б.„б“ от Директива 2006/112/ЕО на съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкува в смисъл, че когато доставчикът е упражнил пълно право на приспадане на данъчен кредит за стоките и услугите, предмет на последваща доставка между свързани лица на стойност по-ниска от пазарната и това право на данъчен кредит не е коригирано по реда на чл. 173-177 от директивата и доставката не подлежи на освобождаване по членове 132,135,136,371,375,376,377,378,параграф 2 или членове 380-390 от директивата, то държавата-членка не може да предвиди мерки, определящи за данъчна основа единствено пазарната цена.

               3.

               Следва ли чл.80, ал.1, б.„а“ и б.„б“ от Директива 2006/112/ЕО на съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкува в смисъл, че когато получателя е упражнил пълно право на приспадане на данъчен кредит за стоките и услугите, предмет на доставка между свързани лица на стойност по-ниска от пазарната и това право на данъчен кредит не е коригирано по реда на чл.173-177 от директивата, то държавата-членка не може да предвиди мерки, определящи за данъчна основа единствено пазарната цена.

               4.

               В чл.80, ал. 1 б.„а“ и б.„б“ от Директива 2006/112/ЕО на съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност изчерпателно ли са изброени хипотезите, представляващи условия, при наличието на които държавата-членка може да вземе мерки данъчната основа на доставката да е пазарната стойност на операцията.

               5.

               Допустима ли е национална правна уредба като тази на чл.27, ал.3, т.1 от ЗДДС за обстоятелства различни от изброените в чл.80, ал.1, б.„а“„б“ и „в“ от Директива 2006/112/ЕО на съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.

               6.

               В случай като процесния, разпоредбата на чл.80, ал. 1, б.„а“ и б„б“ от Директива 2006/112/ЕО на съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност има ли директен ефект и може ли да бъде приложена пряко от националния съд.

      (1)  OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 09, том 03, стр. 7


title: Дело C-288/11 P: Жалба, подадена на 8 юни 2011 г. от Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 март 2011 г. по съединени дела Т-443/08 и T-455/08, Freistaat Sachsen и др./Европейска комисия

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/16

         Жалба, подадена на 8 юни 2011 г. от Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 март 2011 г. по съединени дела Т-443/08 и T-455/08, Freistaat Sachsen и др./Европейска комисия
   (Дело C-288/11 P)
   2011/C 252/30
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH (представители: M. Núñez-Müller и J. Dammann, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Freistaat Sachsen, Land Sachsen-Anhalt, Федерална република Германия, Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen e.V. (ADV), Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат:

               —

               да се отмени точка 4 от диспозитива на обжалваното съдебно решение, с която частично се отхвърля жалбата по дело T-455/08, и да се отмени съответното решение по съдебните разноски в точка 6 от диспозитива,

               —

               да се постанови окончателно решение по делото, като жалбата по дело T-455/08 се уважи в частта, в която се иска отмяна на обжалваното решение на Комисията, доколкото с него се установява, че приетите от Германия мерки за предоставяне на капитал за строителството на нова южна писта с прилежащата инфраструктура на летище Лайпциг/Хале представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС (по-рано член 87, параграф 1 ЕО),

               —

               Европейската комисия да бъде осъдена да заплати както съдебните разноски в производството по обжалване, така и — в допълнение към точка 7 от диспозитива на обжалваното съдебно решение — разноските по първоинстанционното производство по дело T-455/08.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалва се решението, с което Общият съд частично отхвърля исканията на жалбоподателите за частична отмяна на Решение 2008/948/ЕО на Комисията от 23 юли 2008 г. относно държавна помощ, отпусната от Германия на DHL и летище Лайпциг/Хале.
   Решението на Общия съд е частично обжалвано. Жалбата не се отнася до точка 3 от диспозитива, в която Общият съд частично отменя оспорваното решение на Комисията, а единствено до точка 4, в която Общият съд отхвърля жалбата „в останалата ѝ част“. В този смисъл жалбоподателите не оспорват втората част от изречението на член 1 от оспорваното решение на Комисията, тоест даденото от нея разрешение по член 107, параграф 3 ДФЕС, а оспорват единствено квалифицирането на спорните финансови мерки като помощи по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.
   Жалбоподателите излагат следните правни основания:

               Обжалваното съдебно решение е постановено в нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС. Противно на приетото от Общия съд, във връзка със спорните инфраструктурни проекти и тяхното финансиране дружеството Flughafen Leipzig/Halle GmbH не представлява предприятие по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. Изграждането на регионална летищна инфраструктура не съставлява икономическа дейност. Съответно разпоредбите относно държавните помощи не се прилагат към настоящия случай.

               По-нататък, обжалваното съдебно решение е постановено в нарушение на забраната за прилагане с обратна сила, както и в нарушение на принципа на правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания. С оспорваното решение Комисията прилага с обратна сила към приключилите още на 4 ноември 2004 г. инфраструктурни проекти публикуваните на 9 декември 2005 г. Насоки на Общността за финансирането на летища и за предоставянето на държавни първоначални помощи за авиокомпании, опериращи на регионални летища. Общият съд приема, че въпросните насоки от 2005 г. не са приложени с обратна сила, и по този начин потвърждава приетото от Комисията противоречиво и незаконосъобразно решение, издадено в нарушение на гореупоменатите принципи. Този съд не съобразява и продължаващото действие на Известието от 1994 г. относно въздушния транспорт, съгласно което държавното финансиране на летищна инфраструктура се разглежда като обща мярка и не подлежи на контрол от гледна точка на разпоредбите за държавните помощи.

               Освен това обжалваното съдебно решение е постановено в нарушение на член 1, буква б), подточка v), съответно членове 17 и 18 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (1), тъй като Общият съд не прилага разпоредбите на този регламент относно съществуващите помощи към предоставените на 4 ноември 2004 г. капиталови вноски, които квалифицира като помощи.

               Обжалваното съдебно решение също така е постановено в нарушение на разпоредбите на ДФЕС относно разпределението на правомощията. С тълкуването си на понятието за предприятие по член 107, параграф 1 ДФЕС Общият съд нарушава първичното право, доколкото прилага към мерките на държавата членка разпоредбите относно контрола върху държавните помощи, въпреки че тези мерки всъщност не попадат в обхвата на посочените разпоредби.

               Накрая жалбоподателите твърдят, че обжалваното съдебно решение е постановено и в нарушение на член 81 от Процедурния правилник на Общия съд поради непълнота на мотивите.

      (1)  ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.


title: Дело T-559/10: Жалба, подадена на 7 декември 2010 г. — Laboratoire Garnier/СХВП (natural beauty)

text:
               5.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/16

         Жалба, подадена на 7 декември 2010 г. — Laboratoire Garnier/СХВП (natural beauty)
   (Дело T-559/10)
   2011/C 38/30
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Laboratoire Garnier et Cie (Париж, Франция) (представители: R. Dissmann и A. Steegmann, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 23 септември 2010 г. по преписка R 971/2010-1;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „natural beauty“ за стоки от клас 3 — заявка за регистрация на марка на Общността № 8294233

      Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и в) от Регламент № 207/2009 на Съвета съгласно член 65, параграф 2 от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е заключил, че тези абсолютни основания за отказ се прилагат по отношение на обжалваната марка.


title: Дело C-383/13: Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 5 юли 2013 г. — M. G., N. R./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/34

         Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 5 юли 2013 г. — M. G., N. R./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Дело C-383/13)
   2013/C 260/62
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: M. G., N. R.

      Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Преюдициални въпроси

               1.

               Когато при изготвянето на решение за продължаване на мярката по смисъла на член 15, параграф 6 от Директива 2008/115/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, националните административни органи допуснат нарушение на общия принцип на зачитане на правото на защита, предвиден включително в член 41, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2), влече ли това нарушение безусловно и във всички случаи отмяна на задържането?

               2.

               Общият принцип на зачитане на правото на защита допуска ли претегляне на интересите, при което освен тежестта на нарушението на посочения принцип и произтичащото от него засягане на интересите на чужденеца се отчита и интересът на държавата членка от продължаване на задържането?

      (1)  ОВ L 348, стр. 98.

      (2)  ОВ C 364, 2000 г., стр. 1; публикувана на български език в ОВ C 303, 2007 г., стр. 1.


title: Дело T-436/12: Решение на Общия съд от 8 юли 2015 г. — Deutsche Rockwool Mineralwoll/СХВП — Ceramicas del Foix (Rock & Rock) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Общността „Rock & Rock“ — По-ранни национални словни марки „MASTERROCK“, „FIXROCK“, „FLEXIROCK“, „COVERROCK“ и „CEILROCK“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/30

         Решение на Общия съд от 8 юли 2015 г. — Deutsche Rockwool Mineralwoll/СХВП — Ceramicas del Foix (Rock & Rock)
   (Дело T-436/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „Rock & Rock“ - По-ранни национални словни марки „MASTERROCK“, „FIXROCK“, „FLEXIROCK“, „COVERROCK“ и „CEILROCK“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 279/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Гладбек, Германия) (представител: J. Krenzel, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Ceramicas del Foix, SA (Барселона, Испания) (представители: M. Pérez Serrres и R. Guerras Mazón, адвокати)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 10 юли 2012 г. (преписка R 495/2011-2), свързано с производство за обявяване на недействителност със страни Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG и Ceramicas del Foix, SA

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 379, 8.12.2012 г.


title: Дело F-132/14: Жалба, подадена на 17 ноември 2014 г.  — ZZ/Европейски парламент

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/52

         Жалба, подадена на 17 ноември 2014 г. — ZZ/Европейски парламент
   (Дело F-132/14)
   (2015/C 034/64)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: L. Levi, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решенията, приети от Европейския парламент в изпълнение на Решение на Съда на публичната служба от 12 декември 2013 г., F-129/12, по дело CH/Парламент, с които се отказва образуването на административно разследване по жалбата на жалбоподателката за тормоз, отказва се плащане на жалбоподателката на допълнително финансово обезщетение и на всички надбавки, свързани с наличието на нейния договор за акредитиран парламентарен сътрудник, чието прекратяване Съдът на публичната служба отменя в своето предходно решение, и искане за обезщетение за имуществените и неимуществени вреди, които тя твърди, че е претърпяла

      Искания на жалбоподателя

               —

               Отмяна на решението на Европейския парламент от 3 март 2014 г., доколкото него се отказва образуването на административно разследване по жалбата за тормоз на жалбоподателката, както и на решението от 2 април 2014 г., доколкото с него се отказва плащането на жалбоподателката на сумата от 5  686 евро, тъй като тези решения съдържат взетите от институцията мерки, с които според нея се прилага Решение на Съда на публичната служба от 12 декември 2013 г. по дело F-129/12, CH/Европейски парламент;

               —

               Отмяна на решението на Европейския парламент от 4 август 2014 г., получено на 7 август 2014 г., с което се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателката на 16 април 2014 г. по административен ред, доколкото с това решение се отказва плащането на сумата от 5  686 евро, отказва се обезщетяване на вредите на жалбоподателката, понесени от нея в резултат от късното получаване на служебна карта за акредитиран парламентарен сътрудник, на служебен електронен адрес и на достъп до вътрешния сайт на Европейския парламент, отказва се образуването на административно разследване по нейната жалбата за тормоз и не се присъжда обезщетяване на неимуществените вреди, претърпени от жалбоподателката вследствие последните откази;

               —

               да се осъди ответника да заплати обезщетение, определено в размер на 1 44  000 евро, за имуществените вреди на жалбоподателката;

               —

               да осъди ответника да заплати обезщетение, определено ex aequo et bono в размер на 60  000 евро, за нанесени на жалбоподателката неимуществени вреди;

               —

               да осъди ответника да заплати лихви за забава, определени в размер на лихвения процент на Европейската централна банка, увеличен с 2 пункта, върху посочените по-горе суми от 5  686 евро и 1 44  000 евро;

               —

               да се осъди Европейският парламент да заплати съдебните разноски.