title: Дело C-320/09 P: Решение на Съда (шести състав) от 21 декември 2011 г. — A2A SpA, по-рано AEM SpA/Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Схема за помощи, предоставени на предприятия за обществени услуги — Освобождаване от данъци — Решение, с което схемата за помощи се обявява за несъвместима с общия пазар — Жалба за отмяна — Допустимост — Процесуална легитимация — Правен интерес — Член 87 ЕО — Понятие за помощ — Член 88 ЕО — Понятие за нова помощ — Член 10 ЕО — Задължение за лоялно сътрудничество — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Членове 1 и 14 — Законосъобразност на разпореждане за възстановяване — Принцип на правната сигурност — Задължение за мотивиране)

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/4

         Решение на Съда (шести състав) от 21 декември 2011 г. — A2A SpA, по-рано AEM SpA/Европейска комисия
   (Дело C-320/09 P) (1)

   (Обжалване - Държавни помощи - Схема за помощи, предоставени на предприятия за обществени услуги - Освобождаване от данъци - Решение, с което схемата за помощи се обявява за несъвместима с общия пазар - Жалба за отмяна - Допустимост - Процесуална легитимация - Правен интерес - Член 87 ЕО - Понятие за помощ - Член 88 ЕО - Понятие за нова помощ - Член 10 ЕО - Задължение за лоялно сътрудничество - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Членове 1 и 14 - Законосъобразност на разпореждане за възстановяване - Принцип на правната сигурност - Задължение за мотивиране)
   2012/C 49/07
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: A2A SpA, по-рано AEM SpA (представители: A. Santa Maria, A Giardina и G. Pizzonia, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: E. Righini, V. Di Bucci и D. Grespan)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (осми разширен състав) от 11 юни 2009 г. по дело AEM/Комисия (T-301/02), с което Първоинстанционният съд отхвърля искането за отмяна на членове 2 и 3 от Решение 2003/193/ЕО на Комисията от 5 юни 2002 година относно държавна помощ чрез освобождаване от данъци и заеми при преференциални условия, предоставена от Италия на предприятия за обществени услуги, чийто акционерен състав е с мажоритарно публично участие (ОВ L 77, стp. 21).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля основната и насрещната жалби.

               2.

               Осъжда A2A SpA да заплати съдебните разноски по основната жалба.

               3.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски по насрещната жалба.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дела T-353/14 и T-17/15: Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — Италия/Комисия (Езиков режим — Обявления за конкурси на общо основание за назначаване на администратори — Избор на втори език измежду три езика — Регламент № 1 — Член 1г, параграф 1, член 27 и член 28, буква е) от Правилника за длъжностните лица — Принцип на недопускане на дискриминация — Пропорционалност)

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/26

         Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — Италия/Комисия
   (Дела T-353/14 и T-17/15) (1)

   ((Езиков режим - Обявления за конкурси на общо основание за назначаване на администратори - Избор на втори език измежду три езика - Регламент № 1 - Член 1г, параграф 1, член 27 и член 28, буква е) от Правилника за длъжностните лица - Принцип на недопускане на дискриминация - Пропорционалност))
   (2016/C 392/31)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия (представители:: първоначално J. Currall и G. Gattinara (дела T-353/14 и T-17/15) и F. Simonetti (дело T-17/15), впоследствие G. Gattinara и F. Simonetti)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas и V. Čepaitė)

      Предмет

   По дело T-353/14, жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Обявление за конкурс на общо основание EPSO/AD/276/14 с цел да бъде съставен списък за назначения на администратори (ОВ C 74 A, 2014 г., стр. 4) и по дело T-17/15, жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Обявление за конкурс на общо основание EPSO/AD/294/14 с цел да бъде съставен списък за назначения на администратори в областта на защита на данните в Европейския надзорен орган по защита на данните (ОВ C 391 A, 2014 г., стр. 1).

      Диспозитив

               1)

               Съединява дела T-353/14 и T-17/15 за целите на съдебното решение.

               2)

               Отменя Обявление за конкурс на общо основание EPSO/AD/276/14 с цел да бъде съставен списък за назначения на администратори и Обявление за конкурс на общо основание EPSO/AD/294/14 с цел да бъде съставен списък за назначения на администратори в областта на защита на данните в Европейския надзорен орган по защита на данните.

               3)

               Европейската комисия понася наред с направените от нея съдебни разноски и направените от Италианската република съдебни разноски.

               4)

               Република Литва понася направените от нея съдебни разноски, свързани с встъпването ѝ по дело T-17/15.

      (1)  ОВ C 212, 7.7.2014 г.


title: Дело T-465/08: Жалба, подадена на 15 октомври 2008 г. — Чешка република/Комисия

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/39

         Жалба, подадена на 15 октомври 2008 г. — Чешка република/Комисия
   (Дело T-465/08)
   (2008/C 327/69)
   Език на производството: чешки
   Страни

      Жалбаподател: Чешка република (представител: M. Smolek)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията на Европейските общности от 7 август 2008 г. за извършване на прихващане на вземанията и задълженията на Комисията, с референтен номер BUDG/C3 D(2008) 10.5- 3956,

               —

               да се осъди Комисията да заплати на Чешката република прихванатата сума от 9 354 130,93 EUR и съответните мораторни лихви,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

               1.

               С настоящата жалба, подадена съгласно член 230 от Договора за създаване на Европейската общност, Чешката република цели отмяна на решението на Комисията на Европейските общности от 7 август 2008 г. за извършване на прихващане на вземанията и задълженията на Комисията, с референтен номер BUDG/C3 D(2008) 10.5- 3956. Като приема обжалваното решение, Комисията действа съгласно член 73, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (1), с измененията. С обжалваното решение Комисията извършва приспадане на вземанията си по отношение на Чешката република на основание на събиране на револвиращи фондове по програма ФАР T9106, CS9203 и CZ9302 в общ размер на 9 354 130,93 EUR. Вземането на Комисията се прихваща с вземането на Чешката република относно две междинни плащания по две оперативни програми, финансирани от структурни фондове, в общ размер на 10 814 475,41 EUR. Чешката република иска възстановяване на плащанията, предмет на това прихващане.

               2.

               Обжалваното решение е недействително, тъй като приемайки го Комисията е надвишила правомощията си, доколкото е приела спорното решение въз основа на погрешно правно основание.

               3.

               Дори ако се приеме, че при настоящите обстоятелства Регламент № 1605/2002 може да се приложи, обжалваното решение е недействително, тъй като то е прието в нарушение на условията за прихващане, определени от посочения регламент или по точно от Регламент № 2342/2002 (2), който установява подробни правила за прилагане на Регламент № 1605/2002 и определя процедурата за прихващане.

               4.

               На последно място обжалваното решение е нищожно, тъй като не съдържа никакви мотиви.

      (1)  ОВ L 248, 16.9.2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198.

      (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, 31.12.2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


title: Дело C-279/11: Иск, предявен на 1 юни 2011 г. — Европейска комисия/Ирландия

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/18

         Иск, предявен на 1 юни 2011 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-279/11)
   2011/C 226/35
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: P. Oliver)

      Ответник: Ирландия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 260 ДФЕС, тъй като не е взела мерките за изпълнение на решението на Съда по дело Комисия/Ирландия (C-66/06),

               —

               Ирландия да бъде осъдена да заплати на Комисията еднократна сума от 4 174,8 EUR, умножена по броя на дните, изтекли от датата на решението по дело C-66/06 до изпълнението на това решение от Ирландия или до обявяването на решението по настоящото дело, което от двете настъпи първо,

               —

               Ирландия да бъде осъдена да заплаща на Комисията периодична имуществена санкция от 33 080,32 EUR от датата на обявяването на решението по настоящото дело до датата на изпълнението на решението по дело C-66/06, и

               —

               Ирландия да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Близо две години и половина след обявяването на Решение на Съда от 20 ноември 2008 г. по дело C-66/06, с което се установява, че Ирландия не е транспонирала изцяло член 2, параграф 1 и член 4, параграфи 2—4 от Директива 85/337/ЕИО (1), Ирландия все още не е взела мерките за изпълнение на това решение. Ето защо Комисията предлага Ирландия да бъде осъдена да заплати еднократна сума и периодична имуществена санкция, отразяващи тежестта на това нарушение и въздействието му върху осъществяването на целите на общностното законодателство.

      (1)  Директива на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стp. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).


title: Дело C-217/08: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Milano (Италия) на 22 май 2008 г. — Rita Mariano/Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/13

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Milano (Италия) на 22 май 2008 г. — Rita Mariano/Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)
   (Дело C-217/08)
   (2008/C 197/22)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale ordinario di Milano
   Страни в главното производство

      Ищец: Rita Mariano

      Ответник: Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)
   Преюдициален въпрос
   Дали член 12 ЕО и член 13 от Договора за ЕО възпрепятстват прилагането на член 85 от DPR № 1124/1965, доколкото той предвижда, че в случай на смърт вследствие на злополука единствено съпруг има право на рента от INAIL в размер на 50 %, а малолетно дете има право само на рента в размер на 20 %.


title: Дело C-63/14: Иск, предявен на 10 февруари 2014 г.  — Европейска комисия/Френска република

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/22

         Иск, предявен на 10 февруари 2014 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-63/14)
   2014/C 135/26
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: B. Stromsky)

      Ответник: Френска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е предприела в предписания срок всички мерки, необходими за възстановяване от получателя на държавната помощ, обявена за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар с член 2, параграф 1 от Решение 2013/435/ЕС на Комисията от 2 май 2013 г. относно държавна помощ SA.22843, приведена в действие от Франция в полза на Société Nationale Corse Méditerranée et la Compagnie Méridionale de Navigation (1), и като не е анулирала в определения срок всички плащания, визирани в същия член 2, параграф 1, както и като не е уведомила Комисията в предвидения срок за мерките, взети за съобразяване с това решение, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 288, четвърта алинея ДФЕС и по членове 3, 4 и 5 от посоченото решение,

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Срокът, в който Френската република е трябвало да възстанови помощите, неправомерно изплатени на SNCM, е изтекъл четири месеца след нотифицирането на решението.

      (1)  OВ L 220, стр. 20.


title: Дело T-91/11: Жалба, подадена на 21 февруари 2011 г. — Chimei InnoLux/Комисия

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/18

         Жалба, подадена на 21 февруари 2011 г. — Chimei InnoLux/Комисия
   (Дело T-91/11)
   2011/C 113/36
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Chimei InnoLux Corp. (Zhunan, Тайван) (представители: J.-F. Bellis, lawyer и R. Burton, Solicitor))

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение C(2010) 8761 окончателен на Комисията от 8 декември 2010 г. по преписка COMP/39.309 — LCD — Екрани с течни кристали в частта, в която се приема, че нарушението обхваща и LCD панелите за телевизионни приложения;

               —

               да се намали размерът на наложената на жалбоподателя глоба и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания.

               1.

               Първо правно основание, изведено от прилагането от Комисията на погрешното от правна гледна точка понятие „преки продажби в ЕИП посредством преработени продукти“ при определянето на релевантната стойност на продажбите с оглед изчисляването на глобата.
               При изчисляването на релевантната стойност на продажбите на жалбоподателя с оглед определянето на размера на глобата Комисията включва стойността на LCD панелите, вградени в готовите компютърни или телевизионни приложения, които жалбоподателят продава в ЕИП. Жалбоподателят твърди, че понятието „преки продажби в ЕИП посредством преработени продукти“ е погрешно от правна гледна точка и не може да бъде използвано при определянето на релевантната стойност на продажбите. Жалбоподателят твърди, че понятието се отнася до продажби на продукти, които не са пряко или косвено свързани с нарушението, и че Комисията неоснователно премества релевантните вътрешногрупови продажби на LCD панели от „извън ЕИП“ към „в рамките на ЕИП“ и vice versa в зависимост от мястото на продажбата на готовите продукти, в които тези LCD панели са вградени. Жалбоподателят счита, че това понятие не е в съответствие с практиката на юрисдикциите на Съюза относно по-специално третирането на вътрешногруповите продажби при изчисляването на глобите. Накрая, жалбоподателят посочва, че понятието, което Комисията е приложила в решението си, води до дискриминация между адресатите на решението, основана неправомерно само на съответните им дружествени структури.

               2.

               Второ правно основание, изведено от нарушение на Комисията на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП, доколкото тя приема, че нарушението обхваща и LCD панелите за телевизионни приложения.
               Жалбоподателят твърди, че предвид специфичните характеристики на LCD панелите за телевизионни приложения, повърхностните и епизодични дискусии относно тези панели, както и факта, че в решението си Комисията не е взела предвид други по-задълбочени двустранни дискусии относно LCD панелите за телевизионни приложения с участието на трети страни, поведението, свързано с LCD панелите за телевизионни приложения, трябва да се анализира и оценява отделно от поведението, свързано с LCD панелите за компютърни приложения. В частност с оглед на тези фактори жалбоподателят твърди, че становището на Комисията относно включването в нарушението на LCD панелите за телевизионни приложения е опорочено поради неспазване на принципа на равно третиране и на основни процедурни изисквания и трябва да бъде отменено или че поне за целите на изчисляването на глобата Комисията е трябвало да оцени тежестта и продължителността на евентуално нарушение, допуснато вследствие на поведението, свързано с LCD панелите за телевизионни приложения, отделно от нарушенията, свързани с LCD панели за компютърни приложения.

               3.

               Трето правно основание, с което се твърди, че релевантната стойност на продажбите, приета от Комисията като основа за изчисляване на глобата на жалбоподателя, неправилно включва продажби, различни от продажбите на панели с течен кристал за компютърни и телевизионни приложения.
               Продажбата на LCD панели за медицински приложения, които се използват при производството на медицински съоръжения, погрешно са включени в предоставените на Комисията по време на административната процедура данни за продажби. Като се има предвид, че медицинските панели не се квалифицират като панели за информационни или телевизионни приложения съгласно приетото в решението на Комисията, жалбоподателят твърди, че продажбите му на медицински панели трябва да бъдат изключени от релевантната стойност на продажбите, използвана с оглед изчисляването на глобата. Продажбите на т.нар. „LCD отворени клетки“ [LCD open cells] също били погрешно включени в предоставените на Комисията по време на административната процедура данни за продажби. Като се има предвид, че LCD отворените клетки не са краен продукт и че решението не открива нарушения във връзка с полуготовите продукти, жалбоподателят твърди, че продажбите му на LCD отворени клетки трябва да бъдат изключени от релевантната стойност на продажбите, използвана с оглед изчисляването на глобата.


title: Дело F-138/06: Иск, предявен на 18 декември 2006 г. — Meister/СХВП

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/55

         Иск, предявен на 18 декември 2006 г. — Meister/СХВП
   (Дело F-138/06)
   (2007/C 82/117)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Herbert Meister (Аликанте, Испания) [представител: Hans-Joachim Zimmermann]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени взетото на основание член 90, параграф 2 от Правилника за персонала решение на председателя на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 18 септември 2006 година за отхвърляне на насрещна жалба,

               —

               при условията на евентуалност да се отменят взетото на основание член 90, параграф 2 от Правилника за персонала решение на председателя на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 18 септември 2006 година за отхвърляне на насрещна жалба и писменото решение за отхвърляне на председателя на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 20 септември 2006 година (с дата от 18 септември 2006 година),

               —

               допълнително при условията на евентуалност да се отмени основаното на член 90, параграф 2 от Правилника за персонала писмено решение на председателя на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 20 септември 2006 година,

               —

               при условията на евентуалност: да се отмени съобщението на председателя на Службата за хармонизация във вътрешния пазар относно окончателните точки за повишаване в длъжност за 2006 („definitive Promotion Points 2006“) от 9 юни 2006 година,

               —

               при условията на евентуалност да се отмени решението на председателя на Службата за хармонизация във вътрешния пазар за отхвърляне на насрещна жалба от 27 ноември 2006 година,

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати на ищеца подходяща сума в размер на годишно трудово възнаграждение, но не по-малко от 45 000 EUR,

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът работи като длъжностно лице в Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) в Аликанте — Испания и възразява по отношение на дължимите от ответника на всеки две години атестации на ищеца, на грешката в съдържаните им и на порочността им, съответно на повторното им неизвършване. Съобразно с това ищецът иска отмяна на всички решения на ответника по насрещна жалба на основания член 90, параграф 2 от Правилника за персонала, както и поправка на порочно отпуснатите от ответника за 2006 година точки за повишаване в длъжност.
   Ищецът претендира освен това засегналите го дългогодишни нарушения от страна на ответника на член 90, параграф 2 от Правилника за персонала са умишлени и накърняващи добрите нрави неуважаване на неговите права на служител и претендира от гледна точка на „психически тормоз “и продължително накърняване на личните му неимуществени права от ответника обезщетение за неимуществени щети.


title: Съединени дела C-570/07 и C-571/07: Решение на Съда (голям състав) от 1 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Asturias, Испания) — José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios (C-570/07), Principado de Asturias (C-571/07) (Член 49 ДФЕС — Директива 2005/36/ЕО — Свобода на установяване — Обществено здраве — Аптеки — Близост — Снабдяването на населението с лекарствени продукти — Разрешение за стопанисване — Териториално разпределение на аптеките — Установяване на ограничения, основаващи се на критерий, свързан с гъстотата на населението — Минимално разстояние между аптеките — Кандидати, упражнявали професионална дейност на част от националната територия — Приоритет — Дискриминация)

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/3

         Решение на Съда (голям състав) от 1 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Asturias, Испания) — José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios (C-570/07), Principado de Asturias (C-571/07)
   (Съединени дела C-570/07 и C-571/07) (1)

   (Член 49 ДФЕС - Директива 2005/36/ЕО - Свобода на установяване - Обществено здраве - Аптеки - Близост - Снабдяването на населението с лекарствени продукти - Разрешение за стопанисване - Териториално разпределение на аптеките - Установяване на ограничения, основаващи се на критерий, свързан с гъстотата на населението - Минимално разстояние между аптеките - Кандидати, упражнявали професионална дейност на част от националната територия - Приоритет - Дискриминация)
   2010/C 209/03
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Asturias

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez

      Ответници: Consejería de Salud y Servicios Sanitarios (C-570/07), Principado de Asturias (C-571/07)

      в присъствието на: Federación Empresarial de Farmacéuticos Españoles (C-570/07), Plataforma para la Libre Apertura de Farmacias (C-570/07), Celso Fernández Gómez (C-571/07), Consejo General de Colegios Oficiales de Farmacéuticos de España, Plataforma para la Defensa del Modelo Mediterráneo de Farmacias, Muy Ilustre Colegio Oficial de Farmacéuticos de Valencia, Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Предмет

   Преюдициални запитвания — Tribunal Superior de Justicia de Asturias — Тълкуване на член 43 ЕО — Правна уредба, предвиждаща условията, които трябва да се изпълнят за откриването на нови аптеки

      Диспозитив

               1.

               Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че по принцип допуска национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която налага ограничения върху издаването на разрешения за създаването на нови аптеки, като предвижда, че:

                           —

                           по принцип във всяка аптечна зона може да се създаде само една аптека на всеки 2 800 жители,

                           —

                           допълнителна аптека може да се създаде само при надвишаване на този праг за частта над 2 000 жители и

                           —

                           всяка аптека трябва да отговаря на изискването за минимално разстояние от вече съществуващите аптеки, което по принцип е 250 метра.

                     Същевременно член 49 ДФЕС не допуска подобна национална правна уредба, доколкото основните правила за 2 800 жители или за разстояние от 250 метра препятстват създаването на достатъчен брой аптеки, които да осигурят подходящо фармацевтично обслужване във всяка географска зона с особени демографски характеристики, което следва да се провери от националната юрисдикция.

               2.

               Член 49 ДФЕС във връзка с член 1, параграфи 1 и 2 от Директива 85/432/ЕИО на Съвета от 16 септември 1985 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до някои от дейностите в областта на фармацията, и във връзка с член 45, параграф 2, букви д) и ж) от Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска критерии като залегналите в точка 6 и в точка 7, буква в) от приложението към Декрет 72/2001 от 19 юли 2001 г., който урежда дейността на аптеките и аптечните услуги в Княжество Астурия (Decreto 72/2001 regulador de las oficinas de farmacia y botiquines en el Principado de Asturias), по силата на които се осъществява подборът на собствениците на нови аптеки.

      (1)  ОВ C 79, 29.3.2008 г.


title: Дело C-384/09: Решение на Съда (трети състав) от 5 май 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Paris — Франция) — Prunus SARL, Polonium SA/Directeur des services fiscaux (Пряко данъчно облагане — Свободно движение на капитали — Член 64 ДФЕС — Юридически лица, установени в трета държава — Притежаване на недвижими имоти, разположени в държава членка — Данък върху пазарната стойност на тези недвижими имоти — Отказ за освобождаване — Преценка с оглед на отвъдморските страни и територии — Борба срещу данъчните измами — Солидарна отговорност)

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/4

         Решение на Съда (трети състав) от 5 май 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Paris — Франция) — Prunus SARL, Polonium SA/Directeur des services fiscaux
   (Дело C-384/09) (1)

   (Пряко данъчно облагане - Свободно движение на капитали - Член 64 ДФЕС - Юридически лица, установени в трета държава - Притежаване на недвижими имоти, разположени в държава членка - Данък върху пазарната стойност на тези недвижими имоти - Отказ за освобождаване - Преценка с оглед на отвъдморските страни и територии - Борба срещу данъчните измами - Солидарна отговорност)
   2011/C 186/07
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de grande instance de Paris

      Страни в главното производство

      Ищец: Prunus SARL, Polonium SA

      Ответник: Directeur des services fiscaux

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal de grande instance (Париж) — Тълкуване на член 56 и сл. от Договора за ЕО — Данък върху пазарната стойност на намиращите се във Франция недвижими имоти — Съвместимост с Договора на национално законодателство, което освобождава от този данък юридическите лица с място на действително управление във Франция или в държава членка на Европейския съюз, но поставя възможността за ползване на това освобождаване, що се отнася до юридическите лица с място на действително управление на територията на трета държава, в зависимост от наличието на сключено между Франция и тази държава споразумение за административна взаимопомощ за борба срещу данъчните измами и избягването на данъчно облагане или от наличието на договор, съдържащ клауза за недопускане на дискриминация, основана на гражданството — Отказ за освобождаване на две дружества, установени в Британските Вирджински острови — Задължение за плащане на данъка от солидарните длъжници — установени във Франция юридически лица

      Диспозитив

   Член 64, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че член 63 ДФЕС не накърнява прилагането на национално законодателство, действащо към 31 декември 1993 г., което освобождава от данъка върху пазарната стойност на недвижимите имоти, разположени на територията на една държава — членка на Европейския съюз, дружествата със седалище на територията на тази държава и което обуславя това освобождаване, за дружество, чието седалище се намира на територията на страна и отвъдморска територия, от съществуването на спогодба за административно сътрудничество, сключена между посочената държава членка и тази територия с цел борба срещу данъчните измами и избягването на данъци, или от обстоятелството, че по силата на договор, съдържащ клауза за недопускане на основана на гражданството дискриминация, тези юридически лица не трябва да бъдат подлагани на по-тежко данъчно облагане от това, на което са подложени дружествата, установени на територията на същата тази държава членка.

      (1)  ОВ 12, 19.12.2009 г.


title: Дело C-8/10: Иск, предявен на 8 януари 2010 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/13

         Иск, предявен на 8 януари 2010 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-8/10)
   2010/C 80/22
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun и L. de Schietere de Lophem)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело в предвидения срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година за изменение на Директива 78/660/ЕИО на Съвета относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества, Директива 83/349/ЕИО на Съвета относно консолидираните счетоводни отчети, Директива 86/635/ЕИО на Съвета относно годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети на банки и други финансови институции и Директива 91/674/ЕИО на Съвета относно годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети на застрахователните предприятия (1) или във всеки случай като не ги е съобщило на Комисията, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2006/46/ЕО е изтекъл на 5 септември 2008 г. Към момента на предявяване на настоящия иск обаче ответната страна все още не е предприела всички необходими мерки за транспониране на директивата или във всеки случай не ги е съобщила на Комисията.

      (1)  ОВ L 224, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 143.


title: Дело C-358/11: Преюдициално запитване, отправено от Korkein hallinto-oikeus (Финландия) на 8 юли 2011 г. — Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/36

         Преюдициално запитване, отправено от Korkein hallinto-oikeus (Финландия) на 8 юли 2011 г. — Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue
   (Дело C-358/11)
   2011/C 269/76
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue

      Други страни по делото: Lapin luonnonsuojelupiiri ry и Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ympäristö ja luonnonvarat -vastuualue

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли от факта, че отпадък е бил класифициран като опасен отпадък, непосредствено да се направи извод, че употребата на веществото или изделието води до цялостно вредно въздействие върху околната среда или човешкото здраве по смисъла на член 6, параграф 1, буква г) от Директивата за отпадъците 2008/98/ЕО (1)? Може ли също така опасен отпадък да загуби качеството си на отпадък, ако са спазени условията по член 6, параграф 1 от Директивата за отпадъците 2008/98/ЕО?

               2.

               Следва ли при тълкуването на понятието „отпадък“, по-специално при преценката на задължението за обезвреждане на веществото или изделието, да се отдаде значение на факта, че съгласно посоченото в член 67 от Регламента REACH (2) приложение ХVII повторната употреба на изделието, явяващо се обект на преценката, е разрешена при определени условия? Ако това е така, какво значение следва да се отдаде на този факт?

               3.

               Хармонизирани ли са с член 67 от Регламента REACH изискванията за производството, пускането на пазара и употребата по смисъла на член 128, параграф 2 от Регламента REACH, така че употребата на посочените в приложение ХVII съединения и изделия да не може да бъде възпрепятствана въз основата на национални екологични разпоредби, ако тези ограничения не са публикувани в списъка, съставен от Комисията съгласно член 67, параграф 3 от Регламента REACH?

               4.

               Следва ли съдържащото се в приложение XVII, точка 19, параграф 4, буква б) към Регламента REACH изброяване на употребите на обработена с разтвор на ССА дървесина да се тълкува в смисъл, че в него са посочени всички употреби без изключение?

               5.

               Може ли разглежданата в настоящия случай употреба като подпорна конструкция за дъсчена пътека да бъде приравнена към изброените в посочения списък употреби, така че тази употреба да може да бъде разрешена на основание на приложение ХVII, точка 19, параграф 4, буква б) към Регламента REACH, доколкото са спазени останалите необходими условия?

               6.

               Какви обстоятелства следва да се вземат предвид при преценката дали съществува риск от многократен контакт с кожата по смисъла на приложение ХII, точка 19, параграф 4, буква г) към Регламента REACH?

               7.

               Означава ли изразът „възможен“, който се съдържа в посочената във въпрос 6 разпоредба, че многократният контакт с кожата трябва да бъде възможен теоретически, или пък че той поне в известна степен трябва да бъде вероятен?

      (1)  Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (ОВ L 312, стр. 3).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).


title: Дело T-159/13: Жалба, подадена на 15 март 2013 г. — HK Intertrade/Съвет

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/24

         Жалба, подадена на 15 март 2013 г. — HK Intertrade/Съвет
   (Дело T-159/13)
   2013/C 147/44
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: HK Intertrade Co. Ltd (Wanchai, Хонконг) (представители: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, N. Pilkington и D. Sellers, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 356, стр. 71) и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 356, стр. 55), в частите, които засягат жалбоподателя, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, свързани с настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага пет основания, свързани с нарушения на съществени процесуални правила, както и с нарушения на Договорите и на правни норми за тяхното прилагане: нарушение на правото на изслушване, нарушение на задължението за надлежно уведомяване, непълнота на мотивите, нарушение на правото на защита и явна грешка в преценката.
   Жалбоподателят твърди, че Съветът не го изслушал и че нарушил задължението за уведомяване. Освен това Съветът не представил достатъчно мотиви, като освен това не дал отговор на исканията на жалбоподателя за достъп до документите и за общото им разкриване. С посочените пропуски Съветът нарушил правото на защита на жалбоподателя, като му отнел възможността да представи валидно доводи срещу изводите на Съвета, като се има предвид че последните не му били съобщени. В противоречие с твърдяното от Съвета жалбоподателят не бил „дружество параван“ на National Iranian Oil Company (NIOC) и във всички случаи Съветът не бил установил, че сам по себе си фактът, че е дъщерно дружество на NIOC, е достатъчен, за да доведе до получаването на икономическа печалба от иранската държава в противоречие с целите на обжалваните мерки. В допълнение Съветът явно нарушил правото на защита на жалбоподателя и накрая допуснал явни грешки в преценката.


title: Дело C-395/10: Решение на Съда (шести състав) от 3 февруари 2011 г. — Европейска комисия/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2007/2/ЕО — Политика на околната среда — Инфраструктура за пространствена информация — Обмяна и актуализиране на данни в електронен формат — Неприемане на национални мерки за транспониране)

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/11

         Решение на Съда (шести състав) от 3 февруари 2011 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-395/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2007/2/ЕО - Политика на околната среда - Инфраструктура за пространствена информация - Обмяна и актуализиране на данни в електронен формат - Неприемане на национални мерки за транспониране)
   2011/C 103/17
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и V. Peere)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и S. Menez)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2007/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2007 година за създаване на инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE) (ОВ L 108, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приела в предписания срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2007/2/ЕО на Европейския парламенти и на Съвета от 14 март 2007 година за създаване на инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE), Френската република не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2.

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 274 от 9.10.2010 г.


title: Дело C-289/14: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 12 юни 2014 г.  — Brit Air SA/Ministère des finances et des comptes publics

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/16

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 12 юни 2014 г. — Brit Air SA/Ministère des finances et des comptes publics
   (Дело C-289/14)
   2014/C 261/24
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Brit Air SA

      Ответник: Ministère des finances et des comptes publics

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли разпоредбите на член 2, параграф 1 и на член 10, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 (1) година да се тълкуват в смисъл, че твърдо определената сума, която се изчислява като процент от годишния оборот, реализиран от франчайзинговите маршрути, и която авиокомпания, издала за сметка на друга авиокомпания билети, които са станали невалидни, плаща на последната, представлява необлагаемо обезщетение за вредите, претърпени от авиокомпанията, за чиято сметка са издадени билетите, вследствие на напразното мобилизиране на превозни средства, или трябва да се тълкуват в смисъл, че тази сума съответства на постъпленията от издадените билети, които са станали невалидни?

               2)

               В случай, че се приеме, че тази сума съответства на цената на издадените билети, които са станали невалидни, трябва ли тези разпоредби да се тълкуват в смисъл, че издаването на билета може да бъде приравнено на действително предоставяне на услугата за превоз и че сумите, които авиокомпания задържа, когато притежателят на самолетния билет не го е използвал и той е станал невалиден, подлежат на облагане с данък върху добавената стойност?

               3)

               Трябва ли в тази хипотеза събраният данък да бъде внесен в полза на бюджета от дружеството Air France или от дружеството Brit Air още при получаването на цената, въпреки че пътуването може да не се състои заради клиента?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизирането на законодателствата на държавите членки по отношение на данъка върху оборота — Обща система за данък добавена стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело T-380/14: Жалба, подадена на 30 май 2014 г.  — Pshonka/Съвет

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/37

         Жалба, подадена на 30 май 2014 г. — Pshonka/Съвет
   (Дело T-380/14)
   2014/C 261/62
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Artem Viktorovych Pshonka (Москва, Русия) (представители: C. Constantina и J.-M. Reymond, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени частично, на основание член 263 oт Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година и Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година, доколкото те засягат жалбоподателя и по-специално, да постанови:

                           —

                           премахване на името на жалбоподателя от приложение I към Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година;

                           —

                           премахване на името на жалбоподателя от приложение I към Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година;

               —

               да отмени частично, на основание член 263 ДФЕС, Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година и Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година и Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година, доколкото те противоречат на съвместното предложение;

               —

               да осъди Съвета да поеме разноските в това производство и да присъди разноските на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е липсата на компетентност на Съвета и нарушение на присъщите на съда правомощия, а именно:

                           —

                           Приемането на обжалвания регламент нарушава процедурата, установена в член 215, параграф 2 ДФЕС, тъй като регламентът разширява обхвата на ограничителните мерки в сравнение със съвместното предложение на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност и Комисията, на което регламентът се основава;

                           —

                           включването на жалбоподателя в списъка е довело до опозоряване на лице, което не се е ползвало от надлежен процес и което не е било осъдено от компетентен съд

               2.

               Второто правно основание се състои в твърдение за явни грешки при преценката на фактите. Жалбоподателят излага, че срещу него не е било възбудено разследване във връзка с присвояването на украински държавни средства и/или тяхното незаконно изнасяне извън Украйна преди или към момента на приемането на обжалваните мерки. Нещо повече, жалбоподателят твърди, че дори твърдяното разследване да съществуваше, то не е разполагало с каквито и да било фактически или правни основания и би било изключително политически мотивирано. Най-сетне, жалбоподателят твърди, че посочените от Съвета мотиви за включването му в списъка не отговарят на условията, установени от обжалваните мерки и не се поддържат от никакви доказателства.

               3.

               Третото правно основание се състои в твърдение за нарушения на основните права на жалбоподателя. Жалбоподателят излага, че:

                           —

                           Съветът не е представил на жалбоподателя конкретните и специфични фактически и правни основания, в нарушение на член 296 ДФЕС;

                           —

                           на жалбоподателя не е била предоставена възможност да изложи вижданията си пред Съвета;

                           —

                           оспорените мерки идентифицират жалбоподателя като отговорен за присвояване на украински държавни средства при липсата на каквото и да е съдебно решение и доказателство за това, което представлява нарушение на правото на жалбоподателя да бъде считан за невиновен до доказване на противното;

                           —

                           жалбоподателят не е бил информиран за каквито и да било доказателства, приведени срещу него, като по този начин той е бил лишен от възможността да ги оспори пред Съда, което представлява нарушение на правото му на ефективни правни средства;

                           —

                           жалбоподателят е бил пряко лишен от правото си на собственост;

                           —

                           обжалваните санкции са непропорционални, сравнени с обстоятелствата по случая и наличните доказателства и

                           —

                           начинът, по който жалбоподателят е описан в обжалваните мерки сериозно накърнява неговата репутация.


title: Дело T-109/16: Определение на Общия съд от 18 октомври 2016 г. — Laboratoire de la mer/EUIPO — Boehringer Ingelheim Pharma (RESPIMER) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „RESPIMER“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „RESPIMAT“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               12.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/24

         Определение на Общия съд от 18 октомври 2016 г. — Laboratoire de la mer/EUIPO — Boehringer Ingelheim Pharma (RESPIMER)
   (Дело T-109/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „RESPIMER“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „RESPIMAT“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
   (2016/C 462/31)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Laboratoire de la mer (Сен Мало, Франция) (представител: S. Szilvasi, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (Ингелхайм, Германия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 21 януари 2016 г. (преписка R 3109/2014-5), постановено в производство по възражение между Boehringer Ingelheim Pharma и Laboratoire de la mer.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Laboratoire de la mer да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 165, 10.5.2016 г.


title: Дело T-277/15: Определение на Общия съд от 26 януари 2016 г. — Permapore/СХВП — José Joaquim Oliveira II — Jardins & Afins (Terraway) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността Terraway — Предходна национална и международна словна марка TERRAWAY — Частично отхвърляне на възражението — Неспазване на задължението за своевременното плащане на съдебни такси — Решение на апелативния състав, с което жалбата се обявява за неподадена — Явно лишена от всякакво правно основание жалба)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/35

         Определение на Общия съд от 26 януари 2016 г. — Permapore/СХВП — José Joaquim Oliveira II — Jardins & Afins (Terraway)
   (Дело T-277/15) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността Terraway - Предходна национална и международна словна марка TERRAWAY - Частично отхвърляне на възражението - Неспазване на задължението за своевременното плащане на съдебни такси - Решение на апелативния състав, с което жалбата се обявява за неподадена - Явно лишена от всякакво правно основание жалба))
   (2016/C 106/40)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Permapore Ltd (Nenagh, Ирландия) (представител: J. Sales, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител:: A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: José Joaquim Oliveira II — Jardins & Afins Lda (Grijó, Португалия) (представители: M. Oehen Mendes, R. Duarte Morais, M. Ribeiro da Fonseca и S. Luís Dias, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на решение на първи апелативен състав на СХВП от 5 март 2015 г. (преписка R 2496/2014-1) във връзка с производство по възражение между José Joaquim Oliveira II — Jardins & Afins Lda и Permapore Ltd

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Permapore Ltd понася направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

               3)

               José Joaquim Oliveira II — Jardins & Afins Lda понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело T-87/12: Определение на Общия съд от 6 февруари 2014 г.  — Duff Beer/СХВП — Twentieth Century Fox Film (Duff) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне по същество)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/33

         Определение на Общия съд от 6 февруари 2014 г. — Duff Beer/СХВП — Twentieth Century Fox Film (Duff)
   (Дело T-87/12) (1)

   ((Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне по същество))
   2014/C 112/43
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Duff Beer UG (haftungsbeschränkt) (Ешвеге, Германия) (представител: N. Schindler, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Twentieth Century Fox Film Corp. (Уилмингтън, САЩ) (представители: S. Böttger и M. Koch, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 12 декември 2011 г. (преписка R 456/2011-4) относно производство по възражение между Twentieth Century Fox Film Corp. и Duff Beer UG (haftungsbeschränkt).

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по същество по жалбата.

               2)

               Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да заплатят направените от тях съдебните разноски, както и всеки от един от тях да заплати половината от съдебните разноски, направени от ответника.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Дело T-584/13: Жалба, подадена на 4 ноември 2013 г. — BASF Agro и др./Комисия

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/27

         Жалба, подадена на 4 ноември 2013 г. — BASF Agro и др./Комисия
   (Дело T-584/13)
   2014/C 9/43
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: BASF Agro BV (Арнхайм, Нидреландия); BASF SE (Лудвигсхавен на Рейн, Германия); BASF Belgium Coordination Center (Антверпен, Белгия); BASF Española, SL (Барселона, Испания); BASF Italia SpA (Cesano Maderno, Италия); BASF Nederland BV (Арнхайм) и BASF Slovensko spol. s r. o. (Братислава, Словакия) (представители: J. Montfort и M. Peristeraki, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 781/2013 на Комисията от 14 август 2013 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 по отношение на условията за одобрение на активното вещество фипронил и за забрана на употребата и продажбата на семена, третирани с продукти за растителна защита, съдържащи посоченото активно вещество (ОВ L 219, стp. 22),

               —

               при условията на евентуалност, и само ако първото искане не бъде уважено, да отмени обжалвания регламент, доколкото с него се оттегля разрешението за употреба и продажба на третирани с фипронил семена от слънчоглед,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателите в това производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат седем правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 21 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 (1) от страна на Комисията, защото при приемането на оспорения регламент тя не е взела предвид нови научни или технически познания, а вместо това — „много спорни“ данни. Комисията не е взела предвид и релевантни данни от наблюдение. Наличните данни от наблюдение не са показали никакво вредно въздействие върху пчелните колонии. Жалбоподателите твърдят също така, че Комисията неправилно е приела, че критериите по член 4 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 вече не са изпълнени по отношение на активното вещество фипронил.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на член 49 от Регламент (ЕО) № 1107/2009, защото с оспорения регламент Комисията е приела ограничителни мерки по отношение на семена, третирани с фипронил, без да докаже, че има вероятност тези третирани семена да представляват „сериозен риск“ за пчелите, който не може да бъде задоволително овладян с други налични средства. По-нататък, Комисията не е взела предвид мерки за намаляване на риска, с които биха могли да се овладеят твърдените рискове по задоволителен начин.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че обжалваният регламент е приет въз основа на методология, съдържаща се в проекта на ръководства, а не на съществуващо и одобрено ръководство. По този начин Комисията е допуснала грешки при прилагане на правото и е нарушила основните принципи на правна сигурност и оправдани правни очаквания, като се има предвид, че ръководствата трябва да бъдат достъпни и одобрени ex ante, преди преразглеждането на одобрение на активно вещество, а не ex post.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че обжалваният регламент не може да бъде обоснован въз основа на принципа на предпазливост, като се има предвид, че условията за този принцип не са налице в настоящия случай. По-точно, жалбоподателите твърдят, че рисковете, които Комисията е приела за релевантни, са били основани на чисти хипотези, които не са били научно потвърдени; не са били разгледани важни данни; направената от Комисията оценка на риска е основана на неправилна методология; същевременно Комисията не е привлякла жалбоподателите да участват на етапа на управление на риска, което е трябвало да направи. Това е довело до приемането на непропорционални и непоследователни мерки с оспорения регламент.

               5.

               Петото правно основание е изведено от твърдението, че обжалваният регламент налага прекомерни ограничения спрямо третирането на семена с фипронил, без те да са нито подходящи, нито необходими за защита на здравето на пчелите в ЕС. Жалбоподателите посочват също, че по отношение на семената от слънчоглед в частност, Комисията не е отчела, че третирането с фипронил никога не е имало вредни последици за здравето на пчелите.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от твърдението, че поради краткия период, за който е приет обжалваният регламент, и сложността на случая, Комисията не е могла ефективно да вземе предвид съществените и подробни коментари на жалбоподателите във връзка с техническите, нормативни и научни аспекти на „Заключението от експертния преглед на Европейският орган за безопасност на храните относно оценката на риска от пестицидите за пчелите по отношение на активното вещество фипронил“.

               7.

               Седмото правно основание е изведено от твърдението, че Комисията не е обяснила адекватно съображенията, които са довели до сезирането на ЕОБХ да преразгледа одобрението на фипронила. Комисията не е обяснила и защо е отхвърлила представените от жалбоподателите доводи и доказателства. В обжалвания регламент не е изложена ясно и първостепенната цел, която Комисията преследва с неговото приемане.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, стр. 1).


title: Дело C-270/13: Решение на Съда (втори състав) от 10 септември 2014 г. (преюдициално запитване от du Consiglio di Stato — Италия) — Iraklis Haralambidis/Calogero Casilli (Преюдициално запитване — Свободно движение на работници — Член 45, параграфи 1 и 4 ДФЕС — Понятие за работник — Длъжности в публичната администрация — Функции на ръководител на пристанищна администрация — Участие в упражняването на публична власт — Изискване за гражданство)

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/13

         Решение на Съда (втори състав) от 10 септември 2014 г. (преюдициално запитване от du Consiglio di Stato — Италия) — Iraklis Haralambidis/Calogero Casilli
   (Дело C-270/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно движение на работници - Член 45, параграфи 1 и 4 ДФЕС - Понятие за работник - Длъжности в публичната администрация - Функции на ръководител на пристанищна администрация - Участие в упражняването на публична власт - Изискване за гражданство))
   2014/C 409/18
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Ищец/Жалбоподател: Iraklis Haralambidis

      Ответник: Calogero Casilli
   в присъствието на: Autorità Portuale di Brindisi, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Regione Puglia, Provincia di Brindisi, Comune di Brindisi, Camera di Commercio Industria Artigianato ed Agricoltura di Brindisi

      Диспозитив

   При обстоятелства като разглежданите в главното производство член 45, параграф 4 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не оправомощава държава членка да запази за своите граждани възможността за заемане на длъжността ръководител на пристанищна администрация.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело T-280/08: Иск, предявен на 18 юли 2008 г.  — Perry/Комисия

text:
               11.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/14

         Иск, предявен на 18 юли 2008 г. — Perry/Комисия
   (Дело T-280/08)
   (2008/C 260/25)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Claude Perry (Париж, Франция) (представител: J. Culioli, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Комисията е допуснала грешки,

               —

               да се установи, че тези грешки ангажират извъндоговорната отговорност на Общността,

               —

               да се установи, че на ищеца са причинени вреди, които имат причинно-следствена връзка с тези грешки,

               —

               да се установи, че Общността е длъжна да обезщети тези вреди,

               —

               да се вземе предвид обстоятелството, че г-н Perry оценява понесените от него вреди на сумата от 1 000 000 EUR,

               —

               да се осъди Общността да заплати сумата от 1 000 000 EUR на г-н Perry,

               —

               да се осъди Общността да заплати всички разходи и съдебни разноски по производството,

               —

               да се постанови, че Общността следва да поеме разходите и хонорарите за защитата в размер на 10 000 EUR.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът иска обезщетение за вредите, които счита, че е претърпял поради обвиненията за злоупотреби с общностни субсидии при изпълнението на някои договори, сключени между дружества на ищеца и Комисията във връзка с хуманитарната помощ на Европейския съюз за Босна и за региона на Големите африкански езера.
   Правни основания и основни доводи, на които се позовава ищецът, съвпадат с тези по дело Т-132/98, Groupe Perry и Isibiris/Комисия (1).

      (1)  ОВ 1998 г., C 312, стр. 20.


title: Дело F-18/13: Жалба, подадена на 19 февруари 2013 г. — ZZ/Комисия

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/47

         Жалба, подадена на 19 февруари 2013 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-18/13)
   2013/C 114/72
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: адв. D. Abreu Caldas, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. Marchal)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяната на решението, с което бонусът към пенсионните права, придобити преди постъпването на служба, е изчислен съгласно новите ОРИ

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 17 януари 2012 г. относно изчисляването на бонуса към неговите пенсионни права, придобити преди постъпването му на служба в Комисията;

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени решението за отхвърляне на неговата административна жалба от 13 ноември 2012 г., с която жалбоподателят иска да се приложат ОРИ и актюерските ставки, действащи към момента, в който е подал заявление за прехвърляне на пенсионните му права;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-466/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Brescia (Италия) на 9 септември 2011 г. — Gennaro Currà и др./Федерална република Германия

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/12

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Brescia (Италия) на 9 септември 2011 г. — Gennaro Currà и др./Федерална република Германия
   (Дело C-466/11)
   2011/C 347/17
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale ordinario di Brescia

      Страни в главното производство

      Ищци: Gennaro Currà и др.

      Ответник: Федерална република Германия

      Встъпила страна: Италианска република

      Преюдициални въпроси

               1.

               Противоречи ли на член 6 [ДЕС] и на членове 17, 47 и 52 от Хартата на основните права на Европейския съюз от 18 декември 2000 г., въз основа на международните задължения на германската държава (член 2 и член 5, параграф 2 от Лондонската конвенция за задълженията на Германския Райх от 1953 г. и др.), претендираният гражданскоправен имунитет [на тази държава] спрямо италианските съдилища за обстоятелствата в настоящото производство (…), на който тя не може да се позовава считано от 11 март 2004 г. (Решение по дело Ferrini) и съгласно Споразумението [от Триест с италианското правителство от 18 ноември 2008 г.] за образуване на производство пред Международния съд (номер [на делото] 143/2008 по Общия опис), [ведно със] съответно приложимия италиански Закон № 89/2010, който прави неизпълними решенията на италианските съдилища по отношение на тежки престъпления срещу човечеството?

               2.

               Прилагането на член 7 от Reichsbeamtenhaftungsgesetz (BGH, Решение от 26 юни 2003 г., III ZR 245/98 [и] Bundensverfassungsgericht, Решение от 15 февруари 2006 г., 2 Bvr 1476/03) относно военните престъпления и престъпленията против човечеството, което изключва за европейските граждани правото на обезщетение от германската държава за разлика от член 2 от Лондонската конвенция за задълженията на Германския Райх от 1953 г., уврежда ли правата на ищците на основание член 17 и член 47 от Хартата на основните свободи на Европейския съюз до 11 март 2004 г. (Решение по дело Ferrini) и поради това позоваването на изтекла давност противоречи ли на общностни задължения и по-конкретно на член 3 и член 4, параграф 3, алинея последна [ДЕС] и на принципа „non conceditur contra venire factum proprio“?

               3.

               Направеното от ответника Федерална република Германия възражение за съдебен имунитет противоречи ли на член 4, параграф 3, алинея последна и на член 21 [ДЕС], доколкото изключва гражданската отговорност, основана на общите европейски принципи (член 340 [ДФЕС]), по отношение на ответника за извършено от него нарушение на международното право (забрана на робството и на принудителния труд) спрямо граждани на друга държава членка?


title: Дело C-574/11: Определение на Съда (осми състав) от 9 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf — Германия) — Novartis AG/Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Сертификат за допълнителна закрила — Регламент (ЕО) № 469/2009 — Членове 4 и 5 — Една-единствена активна съставка, за която е издаден такъв сертификат — Обхват на закрилата — Лекарствен продукт, който съдържа няколко активни съставки, сред които е активната съставка, предмет на сертификат)

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/13

         Определение на Съда (осми състав) от 9 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf — Германия) — Novartis AG/Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd
   (Дело C-574/11) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Сертификат за допълнителна закрила - Регламент (ЕО) № 469/2009 - Членове 4 и 5 - Една-единствена активна съставка, за която е издаден такъв сертификат - Обхват на закрилата - Лекарствен продукт, който съдържа няколко активни съставки, сред които е активната съставка, предмет на сертификат)
   2012/C 133/24
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Ищец: Novartis AG

      Ответници: Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd

      Предмет

   Преюдициално запитване — Landgericht Düsseldorf — Тълкуване на членове 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, стр. 1) — Обхват на сертификата — Закрила само на лекарствените продукти, които съдържат единствено защитената активна съставка или закрила, която обхваща и лекарствените продукти, които съдържат защитената активна съставка в комбинация с друга активна съставка.

      Диспозитив

   Членове 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти трябва да се тълкуват в смисъл, че когато „продукт“, който съдържа една активна съставка, е бил защитен с основен патент и притежателят на патента е можел да се позове на предоставената с патента закрила на споменатия „продукт“, за да се противопостави на пускането на пазара на лекарствен продукт, който съдържа тази активна съставка в комбинация с една или повече други активни съставки, след изтичането на основния патент сертификатът за допълнителна закрила, издаден за същия „продукт“, може да даде възможност на притежателя на сертификата да се противопостави на пускането на пазара от трето лице на лекарствен продукт, който съдържа споменатия продукт, с оглед използване на „продукта“ като лекарствен продукт, което е било разрешено преди да изтече посоченият сертификат.

      (1)  ОВ C 32, 4.2.2012 г.


title: Дело T-709/16: Жалба, подадена на 6 ктомври 2016 г. — La Patrouille/EUIPO — Alpha Industries (Изображение на фигура с ъгли)

text:
               12.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/26

         Жалба, подадена на 6 ктомври 2016 г. — La Patrouille/EUIPO — Alpha Industries (Изображение на фигура с ъгли)
   (Дело T-709/16)
   (2016/C 462/34)
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: La Patrouille (Pantin, Франция) (представител: A. Lakits-Josse, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Alpha Industries, Inc. (Chantilly, Вирджиния, Съединени американски щати)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз — заявка за регистрация № 11 778 727

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 25 юли 2016 г. по преписка 2332/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в частта, в която „отменя обжалваното решение и отхвърля възражението, доколкото се отнася до регистрацията на спорната марка за следните стоки: „ученически чанти; ученически раници; ученически чанти с дръжки“ от клас 18“ и „отхвърля жалбата в останалата ѝ част“, и разрешава регистрацията на заявената марка за всички стоки;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Липса на вероятност от объркване между разглежданите марки;

               —

               За да приеме, че е налице вероятност от объркване, апелативният състав се основава главно на предполагаемите интелектуални сходства, макар те да не са очевидни за потребителя.


title: Дело C-371/08: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия) на 14 август 2008 г.  — Nural Örnek/Land Baden-Württemberg

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/24

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия) на 14 август 2008 г. — Nural Örnek/Land Baden-Württemberg
   (Дело C-371/08)
   (2008/C 285/39)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
   Страни в главното производство

      Ищец: Nural Örnek

      Ответник: Land Baden-Württemberg
   Преюдициалeн въпрос
   Предоставената от член 14, параграф 1 от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране защита срещу експулсиране на турски работник, който се ползва от правата, произтичащи от член 7, първа алинея, първо изречение, второ тире от споменатото решение и който през последните десет години е пребивавал в държавата-членка, по отношение на която тези права са приложими, попада ли в приложното поле на член 28, параграф 3, буква a) от Директива 2004/38/ЕО (1), както е транспонирана във въпросната държава-членка, в резултат на което експулсиране е позволено само на основание на определените от държавите-членки императивни основания, свързани с обществената сигурност?

      (1)  ОВ L 158, 2004 г., стр. 77.


title: Дело C-455/09: Иск, предявен на 20 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/33

         Иск, предявен на 20 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-455/09)
   2010/C 24/61
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán и Ł. Habiak)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 февруари 2006 година за управление качеството на водите за къпане и за отмяна на Директива 76/160/ЕИО (1), и във всички случаи като не е уведомила Комисията за такива мерки, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 18 от тази директива,

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2006/7/ЕО е изтекъл на 24 март 2008 г.

      (1)  ОВ L 64, 2006 г., стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 15, стр. 229.


title: Дело C-69/09 P: Определение на Съда от 22 януари 2010 г. — Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl/Европейска комисия (Бързо производство)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/12

         Определение на Съда от 22 януари 2010 г. — Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl/Европейска комисия
   (Дело C-69/09 P) (1)

   (Бързо производство)
   2010/C 100/19
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl (представители: K. Van Maldegem и C. Mereu, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: N.B. Rasmussen и L. Parpala)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу определението на Първоинстанционния съд (шести състав) от 26 ноември 2008 г. по дело Makhteshim-Agan Holding и др./Комисия (T-393/06) — С определението Първоинстанционният съд обявява за недопустима жалба за отмяна на решението на Комисията да не представи предложението за включване на активното вещество azinphos-methyl в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30), за което решение се твърди, че се съдържа в писмо от 12 октомври 2006 г. (D/531125) — Акт, който подлежи на обжалване

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля искането на Makhteshim-Agan Holding BV, на Makhteshim-Agan Italia Srl и на Magan Italia Srl за разглеждане на дело С-69/09 Р по бързото производство.

               2.

               Съдът не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82, 4.4.2009 г.