title: Дело C-454/18: Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Linköping (Швеция), постъпило на 12 юли 2018 г. — Baltic Cable AB/Energimarknadsinspektionen

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/19

      Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Linköping (Швеция), постъпило на 12 юли 2018 г. — Baltic Cable AB/Energimarknadsinspektionen
      (Дело C-454/18)
      (2018/C 352/25)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Förvaltningsrätten i Linköping

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Baltic Cable AB

         Ответник: Energimarknadsinspektionen

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Приложим ли е член 16, параграф 6 от Регламента относно електроенергията (1) във всички случаи, при които лице получава приходи, произтичащи от разпределението на междусистемен електропровод, независимо от конкретните обстоятелства или той е приложим само в случаите, когато лицето, което получава приходите, е оператор на преносна система съгласно определението в член 2, параграф 4 от Директивата относно пазара на електроенергия?

                  2)

                  Ако отговорът на първия въпрос е, че член 16, параграф 6 от Регламента относно електроенергията е приложим само към оператори на преносни системи, представлява ли оператор на преносна система предприятие, което просто експлоатира междусистемен електропровод?

                  3)

                  Ако отговорът на първия или втория въпрос означава, че член 16, параграф 6 от Регламента относно електроенергията следва да се прилага спрямо предприятие, което просто експлоатира междусистемен електропровод, могат ли разходите във връзка с експлоатацията и поддръжката на междусистемния електропровод във всички случаи да се считат за мрежови инвестиции за поддържане или увеличаване на преносен капацитет, както е посочено в член 16, параграф 6, първа алинея, буква б)?

                  4)

                  Ако отговорът на първия или втория въпрос означава, че член 16, параграф 6 от Регламента относно електроенергията следва да се прилага към предприятие, което просто експлоатира междусистемен електропровод, може ли регулаторният орган, съгласно член 16, параграф 6, втора алинея от Регламента относно електроенергията, да одобри предприятие, което просто експлоатира междусистемен електропровод, което има методика за фиксиране на тарифи, но няма клиенти, които извършват директни плащания с мрежови такси (тарифи), които могат да бъдат намалени, да използва приходи от разпределението на междусистемните електропроводи, за да получи възвръщаемост или, ако отговорът на третия въпрос е отрицателен, за да експлоатира и поддържа?

                  5)

                  Ако отговорът на първия или втория въпрос означава, че член 16, параграф 6 от Регламента относно електроенергията следва да се прилага спрямо предприятие, което просто експлоатира междусистемен електропровод, а отговорът на третия и четвъртия въпрос означава или че дружеството не може да използва приходи, произтичащи от разпределението на междусистемните електропроводи, за експлоатация или поддържане, или за получаване на възвръщаемост, или че предприятието може да използва приходите за експлоатация или поддръжка, но не и за получаване на възвръщаемост, противоречи ли прилагането на член 16, параграф 6 от Регламента относно електроенергията спрямо предприятие, което просто експлоатира междусистемен електропровод, на принципа на пропорционалност на правото на Съюза или друг приложим принцип?

         (1)  Регламент (ЕО) № 714/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно условията за достъп до мрежата за трансграничен обмен на електроенергия и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1228/2003 (ОВ 2009, L 211 стр. 15).


title: Дело C-472/16: Решение на Съда (пети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León — Испания) — Jorge Luis Colino Sigüenza/Ayuntamiento de Valladolid и др. (Преюдициално запитване — Директива 2001/23/ЕО — Приложно поле — Член 1, параграф 1 — Прехвърляния на предприятия — Гарантиране на правата на работниците и служителите — Обществена поръчка за услуги във връзка с управлението на общинска музикална школа — Преустановяване на дейността на първия изпълнител преди края на учебната година и определяне на нов изпълнител в началото на следващата учебна година — Член 4, параграф 1 — Забрана за уволнения поради прехвърляне — Изключение — Уволнения по икономически, технически или организационни причини, които налагат промени в работната сила — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/3

      Решение на Съда (пети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León — Испания) — Jorge Luis Colino Sigüenza/Ayuntamiento de Valladolid и др.
      (Дело C-472/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Директива 2001/23/ЕО - Приложно поле - Член 1, параграф 1 - Прехвърляния на предприятия - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Обществена поръчка за услуги във връзка с управлението на общинска музикална школа - Преустановяване на дейността на първия изпълнител преди края на учебната година и определяне на нов изпълнител в началото на следващата учебна година - Член 4, параграф 1 - Забрана за уволнения поради прехвърляне - Изключение - Уволнения по икономически, технически или организационни причини, които налагат промени в работната сила - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47))
      (2018/C 352/03)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Jorge Luis Colino Sigüenza

         Ответници: Ayuntamiento de Valladolid, In-Pulso Musical SC, Miguel del Real Llorente, Administrador Concursal de Músicos y Escuela SL, Músicos y Escuela SL, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности, трябва да се тълкува в смисъл, че в приложното поле на тази директива може да попадне положение като разглежданото в главното производство, при което изпълнителят на обществена поръчка за услуги във връзка с управлението на общинска музикална академия, на когото общинската администрация е предоставила всички необходими материални средства за извършване на тази дейност, я преустановява два месеца преди края на текущата учебна година, като едновременно с това уволнява персонала и възстановява посочените материални средства на общинската администрация, която възлага нова поръчка само за следващата учебна година и предоставя на новия изпълнител същите материални средства.

                  2)

                  Член 4, параграф 1 от Директива 2001/23 трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство, когато изпълнителят на обществена поръчка за услуги във връзка с управлението на общинска музикална академия, преустановява тази дейност два месеца преди края на текущата учебна година, като едновременно с това уволнява персонала, а новият изпълнител поема дейността в началото на следващата учебна година, се установява, че уволнението на служителите е било извършено „по икономически, технически или организационни причини, които налагат промени в работната сила“ по смисъла на тази разпоредба, стига обстоятелствата, довели до уволнението на всички служители, както и определянето със закъснение на нов изпълнител на услуги да не съставляват нарочна мярка за лишаване на тези служители от правата, предоставени им от тази директива, което следва да провери запитващата юрисдикция.

         (1)  ОВ C 441, 28.11.2016 г.


title: Дело C-467/18: Преюдициално запитване, отправено от Районен съд Луковит (България) на 17 юли 2018 година — наказателно производство срещу EP

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/20

      Преюдициално запитване, отправено от Районен съд Луковит (България) на 17 юли 2018 година — наказателно производство срещу EP
      (Дело C-467/18)
      (2018/C 352/26)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Районен съд Луковит

         Страна в главното производство

      EP

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Попада ли в приложното поле на Директива 2012/13/ЕС (1) относно правото на информация в наказателното производство и на Директива 2013/48/ЕС (2) относно правото на достъп до адвокат в наказателното производство настоящото производството за прилагане на принудителни медицински мерки, които са форма на държавна принуда срещу лица, за които от прокурора е установено, че са извършили общественоопасно деяние?

                  2.

                  Българското процесуално право, уреждащо особеното производство за прилагане на принудителни медицински мерки по правилата на чл. 427 и сл. НПК, което не предвижда възможност съдът да върне делото на прокурора с указания за отстраняване на допуснати съществени процесуални нарушения в хода на досъдебното производство, а може само да уважи предложението за прилагане на принудителни медицински мерки или да го отхвърли, представлява ли ефективно средство за защита по смисъла на чл. 12 от Директива 2013/48/ЕС и чл. 8 от Директива 2012/13/ЕС, вр. чл. 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, което да гарантира на лицето, че може да оспори пред съда нарушенията на правата му в хода на досъдебното производство?

                  3.

                  Директива 2012/13/EC и Директива 2013/48/ЕС приложими ли са за наказателни (досъдебни) производства, когато националното право — Наказателно-процесуалният кодекс, не познава фигурата на „заподозрян“, а формално в хода на досъдебното производство прокурорът не привлича лицето в качеството му на обвиняем, защото приема, че разследваното убийство е извършено от лицето в състояние на невменяемост и поради това прекратява наказателното производство, за което не уведомява лицето, като прави искане до съда за прилагане на принудителни медицински мерки спрямо него?

                  4.

                  По смисъла на чл. 2, § 1 от Директива 2012/13/ЕС и чл. 2, § 3 от Директива 2013/48/ЕС предложеното за принудително лекуване лице придобил ли е качеството на „заподозрян“, когато полицейският служител при първоначалното посещение на местопроизшествието и първоначалните издирвателни действия в дома на жертвата и нейния син, виждайки по тялото на последния следи от кръв, го е разпитал за причините да убие майка си и да пренесе трупа на улицата, на които въпроси лицето е отговорило, след което полицаят му е поставил белезници? При положителен отговор, следва ли на лицето още в този момент да се предостави информация по чл. 3, § 1, вр. § 2 от Директива 2012/13/ЕС, и как следва да се отчетат специфичните потребности по § 2 на лицето в подобна ситуация при предоставяне на информацията, след като на полицията е било известно, че лицето страда от психично разстройство?

                  5.

                  Правна уредба като националната, която допуска фактическо лишаване от свобода с принудително настаняване в психиатрична болница чрез процедура по Закона за здравето (превантивна мярка за принуда, която се налага при доказване, че лицето страда от психично заболяване и че е налице предполагаема опасност лицето да извърши престъпление, а не за реализирано такова), когато фактическото основание за разкриване на процедурата е деянието, за което е образувано наказателно производство срещу настаненото за лечение лице, съответства ли на чл. 3 от Директива (ЕС) 2016/343 (3) относно укрепване на някой аспекти относно презумпцията за невиновност и по този начин заобикаля ли се правото на справедлив процес при арест, който да отговаря на критериите на чл. 5, § 4 ЕКПЧ — процес, в който съдът да има правомощие да провери както спазването на процедурните правила, така и на основателните подозрения, мотивиращи задържането, а също и легитимността на преследваната с тази мярка цел, каквото задължение съдът има, ако лицето е задържано по реда на Наказателно-процесуалния кодекс.

                  6.

                  В понятието за презумпцията за невиновност по смисъла на чл. 3 от Директива (ЕС) 2016/343 включва ли се и презумпцията, че невменяемите лица не са извършили общественоопасното деяние, в което прокурора ги обвинява, докато обратното не бъде установено в съответствие в процесуалния закон (в наказателно производство при спазване на правото на защита)?

                  7.

                  Национална правна уредба, която предвижда различни правомощия за решаващия съд по отношение на служебната проверка за законосъобразност на досъдебното производство, според това, дали:

                              1.)

                              разглежда обвинителен акт на прокурора, с който се твърди, че определено лице, което е психически годно, е извършило убийство (чл. 249, ал. 1, вр. ал. 4 НПК), или 2.) разглежда предложението на прокурора, с което се твърди, че лицето е извършило убийство, но поради психическа негодност на дееца извършеното не е престъпление, и се иска от съда на наложи държавна принуда с цел лекуване; може да се приеме, че осигурява гаранциите за ефективни средства за защита на уязвимите лица, каквито се изискват от чл. 13, вр. чл. 12 Директива 2013/48/ЕС и чл. 8, т. 2, вр. чл. 3, ал. 2 2012/13/ЕС, и дали различните правомощия на съда произтичащи от вида на производството, предопределен от това дали посоченото лице за извършител разполага с психическа годност да носи наказателна отговорност, са в съответствие с принципа на чл. 21, § 1 ХОПЕС за недискриминация?

         (1)  Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство

         OB 2012, L 142, стр. 1

         (2)  Директива 2013/48/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година относно правото на достъп до адвокат в наказателното производство и в производството по европейска заповед за арест и относно правото на уведомяване на трето лице при задържане и на осъществяване на връзка с трети лица и консулски органи през периода на задържане

         OB 2013, L 294, стр. 1

         (3)  Директива (EС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство

         OB 2016, L 65, стр. 1


title: Дело T-751/16: Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Confédération nationale du Crédit mutuel/ЕЦБ (Икономическа и парична политика — Пруденциален надзор над кредитните институции — Член 4, параграф 1, буква г) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 — Изчисляване на отношението на ливъридж — Отказ на ЕЦБ да разреши на жалбоподателя да изключи при изчисляването на отношението на ливъридж експозициите, които отговарят на определени условия — Член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013 — Дискреционни правомощия на ЕЦБ — Грешки при прилагане на правото — Явна грешка в преценката)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/31

      Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Confédération nationale du Crédit mutuel/ЕЦБ
      (Дело T-751/16) (1)

      ((Икономическа и парична политика - Пруденциален надзор над кредитните институции - Член 4, параграф 1, буква г) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 - Изчисляване на отношението на ливъридж - Отказ на ЕЦБ да разреши на жалбоподателя да изключи при изчисляването на отношението на ливъридж експозициите, които отговарят на определени условия - Член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013 - Дискреционни правомощия на ЕЦБ - Грешки при прилагане на правото - Явна грешка в преценката))
      (2018/C 352/36)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Confédération nationale du Crédit mutuel (Париж, Франция) (представители: M. Grégoire и C. De Jonghe, адвокати)

         Ответник: Европейска централна банка (представители: K. Lackhoff, R. Bax и G. Bassani, подпомагани от H.-G. Kamann и F. Louis, адвокати)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Република Финландия (представител: S. Hartikainen)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение ECB/SSM/2016-9695000CG7B84NLR5984/92 на ЕЦБ от 24 август 2016 г., взето съгласно член 4, параграф 1, буква г) и член 10 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 2013 г., стр. 63) и член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1 и поправки в ОВ L 208, 2013 г., стр. 68, ОВ L 321, 2013 г., стр. 6 и ОВ L 20, 2017 г., стр. 3).

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение ECB/SSM/2016-9695000CG7B84NLR5984/92 на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 24 август 2016 г.

                  2)

                  Осъжда ЕЦБ да заплати съдебните разноски.

                  3)

                  Република Финландия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 6, 9.1.2017 г.


title: Дело C-476/18: Преюдициално запитване от Pesti Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 23 юли 2018 г. — PannonHitel Pénzügyi Zrt./WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/22

      Преюдициално запитване от Pesti Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 23 юли 2018 г. — PannonHitel Pénzügyi Zrt./WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.
      (Дело C-476/18)
      (2018/C 352/27)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Pesti Központi Kerületi Bíróság

         Страни в главното производство

         Ищец: PannonHitel Pénzügyi Zrt.

         Ответник: WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли членове 5—7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (наричан по-нататък „Регламентът“) (1) да се тълкуват в смисъл, че пътниците, засегнати от промяна на разписанието, може да се приравнят на пътниците на отменени полети за целите на прилагането на правото на обезщетение и че така те могат да се позовават на правото на обезщетение по член 7 от този регламент, когато въздушният превозвач информира пътниците за промяната на разписанието в деня преди планираната в първоначалното разписание дата на заминаване и в резултат на тази промяна пътниците претърпяват загуба на време, равна на или по-голяма от три часа спрямо часа на пристигане, предвиден в първоначалното разписание, с други думи — когато достигат своя краен пункт на пристигане три часа или повече след времето, предвидено в първоначално предоставеното от въздушния превозвач разписание?

                  2)

                  Следва ли членове 5—7 от Регламента да се тълкуват в смисъл, че пътниците, засегнати от промяна на разписанието, може да се приравнят на пътниците на закъснели полети за целите на прилагането на правото на обезщетение и че така те могат да се позовават на правото на обезщетение по член 7 от този регламент, когато в резултат на тази промяна на разписанието пътниците претърпяват загуба на време, равна на или по-голяма от три часа, с други думи — когато достигат своя краен пункт на пристигане три часа или повече след времето, предвидено в първоначално предоставеното от въздушния превозвач разписание?

         (1)  ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело T-768/16: Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — BNP Paribas/ЕЦБ (Икономическа и парична политика — Пруденциален надзор над кредитните институции — Член 4, параграф 1, буква г) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 — Изчисляване на отношението на ливъридж — Отказ на ЕЦБ да разреши на жалбоподателя да изключи при изчисляването на отношението на ливъридж експозициите, които отговарят на определени условия — Член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013 — Дискреционни правомощия на ЕЦБ — Грешки при прилагане на правото — Явна грешка в преценката)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/32

      Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — BNP Paribas/ЕЦБ
      (Дело T-768/16) (1)

      ((Икономическа и парична политика - Пруденциален надзор над кредитните институции - Член 4, параграф 1, буква г) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 - Изчисляване на отношението на ливъридж - Отказ на ЕЦБ да разреши на жалбоподателя да изключи при изчисляването на отношението на ливъридж експозициите, които отговарят на определени условия - Член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013 - Дискреционни правомощия на ЕЦБ - Грешки при прилагане на правото - Явна грешка в преценката))
      (2018/C 352/37)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: BNP Paribas (Париж, Франция) (представители: A. Champsaur и A. Delors, адвокати)

         Ответник: Европейска централна банка (представители: K. Lackhoff, R. Bax, G. Bassani и C. Olivier)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Република Финландия (представител: S. Hartikainen)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение ECB/SSM/2016-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/136 на ЕЦБ от 24 август 2016 г., взето съгласно член 4, параграф 1, буква г) и член 10 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 2013 г., стр. 63) и член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1 и поправки в ОВ L 208, 2013 г., стр. 68,
         ОВ L 321, 2013 г., стр. 6 и ОВ L 20, 2017 г., стр. 3).

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение ECB/SSM/2016-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/136 на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 24 август 2016 г.

                  2)

                  Осъжда ЕЦБ да заплати съдебните разноски.

                  3)

                  Република Финландия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 6, 9.1.2017 г.


title: Дело C-561/16: Решение на Съда (втори състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Saras Energía SA/Administración del Estado (Преюдициално запитване — Директива 2012/27/ЕС — Член 7, параграфи 1, 4 и 9 — Член 20, параграфи 4 и 6 — Насърчаване на енергийната ефективност — Схема за задължения за енергийна ефективност — Други мерки на политиката — Национален фонд за енергийна ефективност — Създаване на такъв фонд като основна мярка за изпълнение на задълженията за енергийната ефективност — Задължение за вноски — Определяне на задължените страни — Енергоразпределителни предприятия и/или предприятия за продажба на енергия на дребно)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/4

      Решение на Съда (втори състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Saras Energía SA/Administración del Estado
      (Дело C-561/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Директива 2012/27/ЕС - Член 7, параграфи 1, 4 и 9 - Член 20, параграфи 4 и 6 - Насърчаване на енергийната ефективност - Схема за задължения за енергийна ефективност - Други мерки на политиката - Национален фонд за енергийна ефективност - Създаване на такъв фонд като основна мярка за изпълнение на задълженията за енергийната ефективност - Задължение за вноски - Определяне на задължените страни - Енергоразпределителни предприятия и/или предприятия за продажба на енергия на дребно))
      (2018/C 352/04)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Saras Energía SA

         Ответник: Administración del Estado

         в присъствието на: Endesa SA, Endesa Energía SA, Endesa Energía XXI SLU, Viesgo Infraestructuras Energéticas SL, Hidroeléctrica del Cantábrico SAU, Nexus Energía SA, Nexus Renovables SLU, Engie España SL, Villar Mir Energía SL, Energya VM Gestión de Energía SLU, Estaciones de Servicio de Guipúzcoa SA, Acciona Green Energy Developments SLU, Fortia Energía SL

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 7 и 20 от Директива 2012/27/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно енергийната ефективност, за изменение на директиви 2009/125/ЕО и 2010/30/ЕС и за отмяна на директиви 2004/8/ЕО и 2006/32/ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която установява като основен начин за изпълнение на задълженията за енергийна ефективност схема за заплащане на годишна вноска в национален фонд за енергийна ефективност, доколкото, от една страна, тази правна уредба гарантира постигането на икономии на енергия в степен, равностойна на схемите за задължения за енергийна ефективност, които могат да бъдат въведени на основание член 7, параграф 1 от тази директива, и от друга страна, са спазени изискванията по член 7, параграфи 10 и 11 от посочената директива, което запитващата юрисдикция следва да провери.

                  2)

                  Член 7 от Директива 2012/27 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която налага задължения за енергийна ефективност само на определени предприятия от енергийния сектор, доколкото определянето на тези предприятия като задължени страни действително почива на изрично изложени обективни и недискриминационни критерии, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело C-482/18: Преюдициално запитване от Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 24 юли 2018 г. — Google Ireland Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/23

      Преюдициално запитване от Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 24 юли 2018 г. — Google Ireland Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága
      (Дело C-482/18)
      (2018/C 352/28)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Google Ireland Limited

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли членове 18 и 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“) и забраната за дискриминация да се тълкуват в смисъл, че не допускат данъчно законодателство на държава членка, чийто санкционен режим предвижда за неизпълнение на задължението за регистрация за целите на данък „реклама“ налагането на глоба за неизпълнение, която за установени извън Унгария дружества може да достигне до общо 2 000 пъти по-висок размер от тази, налагана на дружества, установени в Унгария?

                  2)

                  Може ли да се приеме, че описаната в предходния въпрос очевидно висока и с наказателен характер санкция може да възпре доставчиците на услуги, които не са установени в Унгария, да предоставят услуги в тази държава?

                  3)

                  Следва ли член 56 ДФЕС и забраната за дискриминация да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба, съгласно която за предприятията, установени в Унгария, задължението за регистрация бива изпълнено автоматично, без подаване на изрична декларация, с предоставянето при вписване в търговския регистър на унгарски данъчен идентификационен номер, независимо дали съответното предприятие публикува или не рекламни съобщения, докато в случая с предприятията, които не са установени в Унгария, но публикуват рекламни съобщения в тази държава, това не става автоматично, а задължението за регистрация се изпълнява чрез изрична декларация, като в случай на неизпълнение може да им бъде наложена изрично предвидена санкция?

                  4)

                  При положителен отговор на първия въпрос, следва ли член 56 ДФЕС и забраната за дискриминация да се тълкуват в смисъл, че не допускат санкция като разглежданата в главното производство, наложена за неизпълнение на задължението за регистрация за целите на данък „реклама“, доколкото описаната правна уредба противоречи на тази разпоредба?

                  5)

                  Следва ли член 56 ДФЕС и забраната за дискриминация да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредба, според която, в случаите на предприятия, установени в чужбина, решението, с което им се налага имуществена санкция, е окончателно и подлежи на изпълнение от момента на съобщаването му, като същото може да бъде обжалвано единствено в съдебно производство, в което съответният съд няма право да проведе съдебно заседание и се допуска събирането само на писмени доказателства, докато в случаите на предприятия, установени в Унгария, наложената имуществена санкция може да се обжалва по административен ред и освен това съдебното производство не е ограничено по какъвто и да било начин?

                  6)

                  В светлината на правото на справедлив съдебен процес, закрепено в член 41, параграф 1 от Хартата на основните права (наричана по-нататък „Хартата“), следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че това изискване не е спазено, когато имуществената санкцията за неизпълнение се налага ежедневно, с утрояване на размера ѝ, без доставчикът на услуги все още да е уведомен за предходното решение, поради което за него е невъзможно да отстрани неизпълнението преди налагането на следващата имуществена санкция?

                  7)

                  Следва ли член 56 ДФЕС във връзка с правото на справедлив съдебен процес, закрепено в член 41, параграф 1 от Хартата, с правото на лицата да бъдат изслушвани, закрепено в член 41, параграф 2, буква а) от Хартата и с правото на ефективни правни средства за защита и на независим и безпристрастен съд, закрепено в член 47 от Хартата, да се тълкува в смисъл, че тези изисквания не са изпълнени, когато съответното решение не подлежи на обжалване по административен ред, а в съдебното производство се допускат само писмени доказателства и съответният съд няма право да проведе съдебно заседание по делото?


title: Дело C-161/17: Решение на Съда (втори състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Land Nordrhein-Westfalen/Dirk Renckhoff (Преюдициално запитване — Авторско право и сродни права — Директива 2001/29/ЕО — Информационно общество — Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права — Член 3, параграф 1 — Публично разгласяване — Понятие — Публикуване в уебсайт без разрешението на притежателя на авторското право на фотография, която преди това е била публикувана на друг уебсайт без ограничителна мярка и с разрешението на посочения притежател — Нова публика)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/10

      Решение на Съда (втори състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Land Nordrhein-Westfalen/Dirk Renckhoff
      (Дело C-161/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Авторско право и сродни права - Директива 2001/29/ЕО - Информационно общество - Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права - Член 3, параграф 1 - Публично разгласяване - Понятие - Публикуване в уебсайт без разрешението на притежателя на авторското право на фотография, която преди това е била публикувана на друг уебсайт без ограничителна мярка и с разрешението на посочения притежател - Нова публика))
      (2018/C 352/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Land Nordrhein-Westfalen

         Ответник: Dirk Renckhoff

         Диспозитив

      Понятието „публично разгласяване“ по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща публикуването на уебсайт на фотография, която преди това е била публикувана на друг уебсайт без ограничителна мярка, забраняваща нейното изтегляне от интернет, и с разрешението на притежателя на авторското право.

         (1)  ОВ C 231, 17.7.2017 г.


title: Дело T-825/16: Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Кипър/EUIPO — Papouis Dairies (Pallas Halloumi) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Pallas Halloumi“ — По-ранна словна сертификатна марка на Обединеното кралство „HALLOUMI“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (впоследствие член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/32

      Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Кипър/EUIPO — Papouis Dairies (Pallas Halloumi)
      (Дело T-825/16) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Pallas Halloumi“ - По-ранна словна сертификатна марка на Обединеното кралство „HALLOUMI“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (впоследствие член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
      (2018/C 352/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Република Кипър (представители: S. Malynicz, QC, и V. Marsland, solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Gája)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Papouis Dairies Ltd (Никозия, Кипър) (представител: N. Korogiannakis, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 септември 2016 г. (преписка R 2065/2014-4) относно производство по възражение между Република Кипър и Papouis Dairies

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Република Кипър да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело C-300/17: Решение на Съда (трети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Hochtief AG/Budapest Főváros Önkormányzata (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Производства по обжалване — Директива 89/665/ЕИО — Иск за обезщетение за вреди — Член 2, параграф 6 — Национална правна уредба, съгласно която иск за обезщетение за вреди е допустим само ако преди това окончателно е установена незаконосъобразността на решението на възлагащия орган, довело до твърдяната вреда — Жалба за отмяна — Предварително обжалване пред арбитражна комисия — Съдебен контрол върху решенията на арбитражната комисия — Национална правна уредба, недопускаща представяне на непосочени пред арбитражна комисия основания — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на ефективна съдебна защита — Принципи на ефективност и равностойност)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/11

      Решение на Съда (трети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Hochtief AG/Budapest Főváros Önkormányzata
      (Дело C-300/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Производства по обжалване - Директива 89/665/ЕИО - Иск за обезщетение за вреди - Член 2, параграф 6 - Национална правна уредба, съгласно която иск за обезщетение за вреди е допустим само ако преди това окончателно е установена незаконосъобразността на решението на възлагащия орган, довело до твърдяната вреда - Жалба за отмяна - Предварително обжалване пред арбитражна комисия - Съдебен контрол върху решенията на арбитражната комисия - Национална правна уредба, недопускаща представяне на непосочени пред арбитражна комисия основания - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 - Право на ефективна съдебна защита - Принципи на ефективност и равностойност))
      (2018/C 352/14)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Kúria

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Hochtief AG

         Ответник: Budapest Főváros Önkormányzata

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, параграф 6 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална процесуална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която гражданскоправни претенции при нарушение на правилата относно обществените поръчки и възлагането им могат да се предявяват, при условие че нарушението е установено с окончателен акт от арбитражна комисия или от съдебен орган — при упражняването на съдебен контрол върху решение на тази арбитражна комисия.

                  2)

                  Правото на Съюза, и по-специално член 1, параграфи 1 и 3 от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23, разглеждан във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че в контекста на искове за обезщетение за вреди допуска национално процесуално правило като разглежданото в главното производство, което ограничава съдебния контрол върху решенията, постановени от арбитражна комисия — осъществяваща първоинстанционен контрол върху решенията, приети от възлагащите органи в процедурите по възлагане на обществени поръчки — до разглеждане само на основанията, посочени пред тази комисия.

         (1)  ОВ C 269, 14.8.2017 г.


title: Дело T-847/16: Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Кипър/EUIPO — POA (COWBOYS HALLOUMI) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „COWBOYS HALLOUMI“ — По-ранна словна сертификатна марка на Обединеното кралство „HALLOUMI“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/33

      Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Кипър/EUIPO — POA (COWBOYS HALLOUMI)
      (Дело T-847/16) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „COWBOYS HALLOUMI“ - По-ранна словна сертификатна марка на Обединеното кралство „HALLOUMI“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
      (2018/C 352/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Република Кипър (представители: S. Malynicz, QC, и V. Marsland, solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Gája)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Pagkypriosorganismos ageladotrofon (POA) (Latsia, Кипър) (представител: N. Korogiannakis, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 септември 2016 г. (преписка R 2781/2014-4) относно производство по възражение между Република Кипър и POA.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Република Кипър да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело C-16/17: Решение на Съда (пети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — TGE Gas Engineering GmbH — Sucursal em Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Възникване и обхват на правото на приспадане)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/4

      Решение на Съда (пети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — TGE Gas Engineering GmbH — Sucursal em Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-16/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Приспадане на данъка, платен за получена доставка - Възникване и обхват на правото на приспадане))
      (2018/C 352/05)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TGE Gas Engineering GmbH — Sucursal em Portugal

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Диспозитив

      Членове 167 и 168 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/45/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г., както и принципът на неутралитет трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат данъчната администрация на държава членка да приеме, че дружество със седалище в друга държава членка, както и притежаваният от него клон в първата от тези държави, са две отделни данъчнозадължени лица, поради това че всяко от тези образувания разполага с данъчен идентификационен номер, и по тази причина да откаже на клона правото на приспадане на ДДС, начислен в данъчните известия, издадени от ОИИ, член на което е посоченото дружество, а не неговият клон.

         (1)  ОВ C 104, 3.4.2017 г.


title: Дело C-484/18: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 20 юли 2018 г. — Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (SPEDIDAM), PG, GF/Institut national de l’audiovisuel

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/24

      Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 20 юли 2018 г. — Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (SPEDIDAM), PG, GF/Institut national de l’audiovisuel
      (Дело C-484/18)
      (2018/C 352/29)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (SPEDIDAM), PG, GF

         Ответник: Institut national de l’audiovisuel

         Други страни: Syndicat indépendant des artistes-interprètes (SIA-UNSA), Syndicat français des artistes-interprètes (CGT)

         Преюдициален въпрос

      Следва ли член 2, буква б), член 3, параграф 2, буква а) и член 5 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (1) да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като предвидената в член 49, II, от Loi no 86-1067 du 30 septembre 1986 relative à la liberté de communication, modifiée par l’article 44 de la loi no 2006-961 du 1er août 2006 (Закон № 86-1067 от 30 септември 1986 г. за свободата на комуникациите, изменен с член 44 от Закон № 2006-961 от 1 август 2000 г.) да създаде в полза на Националния институт за аудиовизия, бенефициер на правата на ползване на аудиовизуалните архиви на национални организации за програмни предавания, дерогиращ режим, съгласно който условията за използване на изпълненията на артистите изпълнители и свързаните с това използване възнаграждения се уреждат чрез споразумения между самите артисти изпълнители или професионалните организации, които ги представляват, и посочения институт, като тези споразумения трябва по-специално да уточняват скалата на възнагражденията и условията за изплащане на тези възнаграждения?

         (1)  ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.


title: Дело T-797/17: Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Star Television Productions/EUIPO — Marc Dorcel (STAR) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Фигуративна марка на Европейския съюз „STAR“ — Липса на реално използване на марката — Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) №° 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/34

      Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Star Television Productions/EUIPO — Marc Dorcel (STAR)
      (Дело T-797/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Фигуративна марка на Европейския съюз „STAR“ - Липса на реално използване на марката - Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) №o 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
      (2018/C 352/40)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Star Television Productions Ltd (Тортола, Обединено кралство) (представител: D. Farnsworth, solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Marc Dorcel SA (Париж, Франция) (представител: B. Soyer, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 14 септември 2017 г. (преписка R 1519/2016-2) постановено в производство по отмяна със страни Star Television Productions и Marc Dorcel.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Star Television Productions Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 42, 5.2.2018 г.


title: Дело C-52/17: Решение на Съда (пети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Австрия) — VTB Bank (Austria) AG/Finanzmarktaufsichtsbehörde (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Директива 2013/36/ЕС — Членове 64, 65 и 67 — Регламент (ЕС) № 575/2013 — Член 395, параграфи 1 и 5 — Надзор над кредитните институции — Надзорни и санкционни правомощия — Максимални размери на големите експозиции — Правна уредба на държава членка, която предвижда налагането на лихви в случай на превишаване на тези максимални размери — Регламент (ЕС) № 468/2014 — Член 48 — Разпределение на правомощията между Европейската централна банка (ЕЦБ) и националните органи — Официално започната надзорна процедура)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/5

      Решение на Съда (пети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Австрия) — VTB Bank (Austria) AG/Finanzmarktaufsichtsbehörde
      (Дело C-52/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Директива 2013/36/ЕС - Членове 64, 65 и 67 - Регламент (ЕС) № 575/2013 - Член 395, параграфи 1 и 5 - Надзор над кредитните институции - Надзорни и санкционни правомощия - Максимални размери на големите експозиции - Правна уредба на държава членка, която предвижда налагането на лихви в случай на превишаване на тези максимални размери - Регламент (ЕС) № 468/2014 - Член 48 - Разпределение на правомощията между Европейската централна банка (ЕЦБ) и националните органи - Официално започната надзорна процедура))
      (2018/C 352/06)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VTB Bank (Austria) AG

         Ответник: Finanzmarktaufsichtsbehörde

         Диспозитив

                  1)

                  Член 64 и член 65, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО, както и член 395, параграфи 1 и 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство, съгласно което при превишение на максималните размери на експозициите, предвидени в член 395, параграф 1 от Регламент № 575/2013, автоматично се налагат възстановителни лихви на кредитната институция, макар тя да е изпълнила условията по член 395, параграф 5 от посочения регламент, при които кредитните институции могат да превишават тези размери.

                  2)

                  Член 48, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 468/2014 на Европейската централна банка от 16 април 2014 година за създаване на рамката за сътрудничество в единния надзорен механизъм между Европейската централна банка и националните компетентни органи и с определените на национално равнище органи (Рамков регламент за ЕНМ) трябва да се тълкува в смисъл, че надзорната процедура не може да се приема за официално започната по смисъла на тази разпоредба нито когато кредитната институция подава информация до националния надзорен орган за превишение на максималните размери по член 395, параграф 1 от Регламент № 575/2013, нито когато този орган вече е постановил решение в паралелна процедура относно подобни нарушения.

         (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело T-388/18: Жалба, подадена на 27 юни 2018 г. — WV/ЕСВД

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/34

      Жалба, подадена на 27 юни 2018 г. — WV/ЕСВД
      (Дело T-388/18)
      (2018/C 352/41)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: WV (представител: É. Boigelot, avocat)

         Ответник: Европейска служба за външна дейност

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да допусне и уважи жалбата,

                              —

                              след като съответно разпоредби на ответника най-напред и съгласно член 89, параграф 3, буква г) от Процедурния правилник на Общия съд, уреждащ „процесуално-организационните действия“, да представи всички писмени и други доказателства във връзка с настоящото дело, и по-специално: заповедта и заключенията от вътрешното разследване по въпросите на сигурността, проведено от ОН; всички вътрешни за ЕСВД решения и документи, изготвени във връзка с обвиненията относно твърдяното изнасяне на документи и евентуалното предаване на информация от страна на жалбоподателя на трета държава (Израел/Турция), точните дати, информацията, която се твърди, че е съобщена, и конкретните доказателства, както и предадената информация на и отговора от службата за сигурност; вътрешните документи и/или решения, очевидно изготвени или взети във връзка с инцидента от 27 юли 2016 г., и по-специално меморандума до генералния секретар на ЕСВД относно отстраняването на жалбоподателя от отдел „Турция“; мейла на г-жа [X], изпратен през септември 2015 г. на г-н [Y], в който се говорело за „сериозни проблеми, основно свързани с неговото поведение“; информацията относно естеството на различните прехвърляния, които са били извършени по отношение на него, за да се изясни дали прехвърлянията са били с щата му и/или извънщатни; описанията на длъжностите на националните експерти на разположение в отдел „Турция“ на ЕСВД, отразяващи споразумението, сключено с различните държави членки през юни 2015 г. за създаването на този отдел; протокола от срещата на 18 май 2017 г. между жалбоподателя, представител на Комитета по персонала и ОН; разменените мейли от 10 юли 2017 г. между г-н [Z] и ръководителя на делегацията на ЕС в Турция,

                              —

                              да отмени мълчаливия отказ по искането за съдействие на основание член 24 от Правилника от 4 септември 2017 г.,

                              —

                              да отмени решението от 28 март 2018 г. с номер Ares(2018)1705593, съобщено същия ден, с което ОН отхвърля жалбата по административен ред, подадена от жалбоподателя на 29 ноември 2017 г. под номер R/510/17 срещу мълчаливия отказ по искането за съдействие на основание член 24 от Правилника,

                              —

                              да осъди ответника да заплати изцяло съдебните разноски в съответствие с член 134 от Процедурния правилник на Общия съд на Европейския съюз.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно-единствено основание, изведено от неизпълнение на задължението за съдействие и полагане на грижа, от нарушение на член 1е, параграф 2, членове 12, 12а, 22б, 24, 25 и 26 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилник“), на принципа на добра администрация, както и от нарушение на членове 1 и 2 от Приложение IX към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).
      В рамките на основанието жалбоподателят сочи и нарушение по-специално на членове 41, 47 и 52 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на Европейската конвенция за правата на човека и основните свободи, на правото на защита, злоупотреба с право и с процесуални възможности, както и явно нарушение на принципа на оправдани правни очаквания и равни процесуални възможности.
      Накрая жалбоподателят сочи, в рамките на основанието, нарушение на принципа, съгласно който от администрацията се изисква да приема решения само на базата на законово допустими мотиви — релевантни и неопорочени от явни грешки в преценката, фактически и правни, както и нарушение на принципите на пропорционалност, състезателност, добра администрация и правна сигурност, а също и нарушение на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
      Така очертаното оплакване е, че с приемането на обжалваното решение при изложените условия и впоследствие с отхвърлянето на жалбата, подадена по административен ред от жалбоподателя, ОН не е приложил и не е изтълкувал правилно разпоредбите от Правилника и посочените по-горе принципи, като е основал решението си на неточни мотиви както от фактическа, така и от правна страна, с което е поставил жалбоподателя в незаконосъобразно административно положение при пълна липса на съответствие между установените факти и отхвърленото искане за съдействие.


title: Дело C-485/18: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 24 юли 2018 г. — Groupe Lactalis/Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l’Économie et des Finances

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/25

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 24 юли 2018 г. — Groupe Lactalis/Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l’Économie et des Finances
      (Дело C-485/18)
      (2018/C 352/30)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d’État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Groupe Lactalis

         Ответници: Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l’Économie et des Finances

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Дали член 26 от Регламент № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 г., (1) който предвижда по-конкретно, че Комисията представя доклади на Европейския парламент и на Съвета относно задължителното посочване на страната или мястото на произход що се отнася до млякото и млякото, използвано като съставка, трябва да се счита за конкретно хармонизиране на този въпрос по смисъла на член 38, параграф 1 от същия регламент и дали той е пречка за възможността на държавите членки да приемат на основание член 39 от този регламент мерки, налагащи допълнителни задължителни данни?

                  2)

                  В случай, че националните мерки могат да се обосноват със защитата на потребителите с оглед на член 39, параграф 1, трябва ли двата критерия по параграф 2 от този член относно, от една страна, доказаната връзка между някои качества на храната и нейния произход, и от друга страна, доказателството, че по-голямата част от потребителите придава голямо значение на предоставянето на тази информация, да бъдат разглеждани заедно и по-конкретно дали преценката на доказаната връзка може да се основе на само субективни елементи, свързани със значимостта на асоциацията, която по-голямата част от потребителите могат да направят между качествата на храна и нейния произход?

                  3)

                  Доколкото характеристиките на храната явно произтичат от всички елементи, които са част от нейното качество, могат ли съображенията, свързани с устойчивостта на храната при превоз и с рисковете за нейното разваляне по време на превоза, да бъдат взети предвид при преценката за наличието на доказана връзка между някои качества на храната и нейния произход за прилагането на член 39, параграф 2?

                  4)

                  Дали преценката на условията по член 39 предполага качествата на храна да се считат за уникални поради нейния произход или като гарантирани поради факта на този произход и в този последен случай, независимо от хармонизацията на приложимите в рамките на Европейския съюз санитарни и екологични норми, може ли посочването на произхода да бъде по-конкретно от посочване под формата „ЕС“ или „извън ЕС“?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година за предоставянето на информация за храните на потребителите, за изменение на регламенти (ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 87/250/ЕИО на Комисията, Директива 90/496/ЕИО на Съвета, Директива 1999/10/ЕО на Комисията, Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, директиви 2002/67/ЕО и 2008/5/ЕО на Комисията и на Регламент (ЕО) № 608/2004 на Комисията (ОВ L 304, стр. 18).


title: Дело C-59/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Château du Grand Bois SCI/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (Преюдициално запитване — Селско стопанство — Пазар на вино — Регламент (EО) № 555/2008 — Помощи за преструктуриране и конверсия на лозята — Внезапни проверки на място — Правомощия на служителите, извършващи контрол — Възможност за служителите да проникнат в земеделско стопанство, без да са получили съгласието на собственика)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/6

      Решение на Съда (четвърти състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Château du Grand Bois SCI/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
      (Дело C-59/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Селско стопанство - Пазар на вино - Регламент (EО) № 555/2008 - Помощи за преструктуриране и конверсия на лозята - Внезапни проверки на място - Правомощия на служителите, извършващи контрол - Възможност за служителите да проникнат в земеделско стопанство, без да са получили съгласието на собственика))
      (2018/C 352/07)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Château du Grand Bois SCI

         Ответник: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         Диспозитив

      Членове 76, 78 и 81 от Регламент (EО) № 555/2008 на Комисията от 27 юни 2008 година относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 479/2008 на Съвета относно общата организация на пазара на вино по отношение на програмите за подпомагане, търговията с трети страни, производствения потенциал и проверките в лозаро-винарския сектор трябва да се тълкуват в смисъл, че не разрешават на служителите, които извършват проверка на място, да проникват в земеделско стопанство, без да са получили съгласието на стопанина.

         (1)  ОВ C 112, 10.4.2017 г.


title: Дело C-486/18: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 23 юли 2018 г. — RE/Praxair MRC

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/26

      Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 23 юли 2018 г. — RE/Praxair MRC
      (Дело C-486/18)
      (2018/C 352/31)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RE

         Ответник: Praxair MRC

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли клауза 2, параграфи 4 и 6 от Рамковото споразумение за родителския отпуск, приложено към Директива 96/34/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 година относно рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (EКП) (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането по отношение на служител в родителски отпуск на непълно работно време към момента на неговото уволнение на вътрешноправна уредба като член L. 3123-13 от Кодекса на труда, приложим към съответния момент, в съответствие с който „[о]безщетението за уволнение и пенсиониране на служител на пълно работно време и на непълно работно време в същото предприятие се изчисляват съразмерно на прослужените периоди на заетост в рамките на някой от тези режими от постъпването му в предприятието“?

                  2)

                  Трябва ли клауза 2, параграфи 4 и 6 от Рамковото споразумение за родителския отпуск, приложено към Директива 96/34/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 година относно рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (EКП), да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането по отношение на служител в родителски отпуск на непълно работно време към момента на неговото уволнение на вътрешноправна уредба като член R. 1233-32 от Кодекса на труда, в съответствие с който през периода на отпуска за преквалификация, надвишаващ срока за предизвестие, служителят получава месечно възнаграждение, дължимо от работодателя, чийто размер е най-малко 65 % от неговото средно месечно брутно възнаграждение с удръжките по член L. 5422-9 за последните 12 месеца, предхождащи връчването на заповедта за уволнение?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на единия от предходните два въпроса трябва ли член 157 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като съдържащата се в член L. 3123-13 от Кодекса на труда, приложим към съответния момент, и в член R. 1233-32 от него, доколкото значително по-голям брой жени, отколкото мъже избират да ползват родителски отпуск при непълно работно време и непряката дискриминация в резултат от това при получаването на обезщетение за уволнение и на обезщетение във връзка с отпуск за преквалификация, по-ниски в сравнение с тези на служителите, които не са ползвали родителски отпуск при намалено работно време, не е обоснована от обективни обстоятелства, несвързани с каквато и да било дискриминация?

         (1)  ОВ L 145, стр. 4.


title: Дело C-329/17: Решение на Съда (осми състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Gerhard Prenninger и др./Oberösterreichische Landesregierung (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2011/92/ЕС — Оценка на въздействието на някои проекти върху околната среда — Приложение II — Точка 1, буква г) — Понятие „обезлесяване с цел промяна на предназначението на земята“ — Разчистване на горско трасе, свързано със строителството и използването на надземен електропровод)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/12

      Решение на Съда (осми състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Gerhard Prenninger и др./Oberösterreichische Landesregierung
      (Дело C-329/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 2011/92/ЕС - Оценка на въздействието на някои проекти върху околната среда - Приложение II - Точка 1, буква г) - Понятие „обезлесяване с цел промяна на предназначението на земята“ - Разчистване на горско трасе, свързано със строителството и използването на надземен електропровод))
      (2018/C 352/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Gerhard Prenninger, Karl Helmberger, Franziska Zimmer, Franz Scharinger, Norbert Pühringer, Agrargemeinschaft Pettenbach, Marktgemeinde Vorchdorf, Marktgemeinde Pettenbach, Gemeinde Steinbach am Ziehberg

         Ответник: Oberösterreichische Landesregierung

         в присъствието на: Netz Oberösterreich GmbH

         Диспозитив

      Точка 1, буква г) от приложение II към Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда трябва да се тълкува в смисъл, че попада в обхвата на понятието „обезлесяване с цел промяна на предназначението на земята“ по смисъла на тази разпоредба разчистването на горско трасе за целите на монтирането и използването на надземен електропровод, като разглеждания в главното производство, за времето на законното му съществуване на това място.

         (1)  ОВ C 318, 25.9.2017 г.


title: Дело C-61/17: Решение на Съда (пети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg — Германия) — Miriam Bichat (C-61/17), Daniela Chlubna (C-62/17), Isabelle Walkner (C-72/17)/Aviation Passage Service Berlin GmbH& Co. KG (Преюдициално запитване — Социална политика — Колективни уволнения — Директива 98/59/ЕО — Член 2, параграф 4, първа алинея — Понятието „предприятие, което контролира работодателя“ — Процедури за консултиране с работниците — Тежест на доказване)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/6

      Решение на Съда (пети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg — Германия) — Miriam Bichat (C-61/17), Daniela Chlubna (C-62/17), Isabelle Walkner (C-72/17)/Aviation Passage Service Berlin GmbH& Co. KG
      (Дело C-61/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Социална политика - Колективни уволнения — Директива 98/59/ЕО - Член 2, параграф 4, първа алинея - Понятието „предприятие, което контролира работодателя“ - Процедури за консултиране с работниците - Тежест на доказване))
      (2018/C 352/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Miriam Bichat (C-61/17), Daniela Chlubna (C-62/17), Isabelle Walkner (C-72/17)

         Ответник: Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

         Диспозитив

      Член 2, параграф 4, първа алинея от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „предприятие, което контролира работодателя“ се отнася за всяко предприятие, което е свързано с този работодател поради участие в дружествения му капитал или поради други правоотношения, позволяващи упражняването на решаващо влияние в органите за вземане на решения на работодателя и принуждаването му да предвиди или извърши колективни уволнения.

         (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело T-391/18: Иск, предявен на 27 юни 2018 г. — Riesco García/Парламент

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/36

      Иск, предявен на 27 юни 2018 г. — Riesco García/Парламент
      (Дело T-391/18)
      (2018/C 352/42)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Juan Carlos Riesco García (Рота, Испания) (представител: M. Tey Ariza, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания на ищеца

      Ищецът иска от Общия съд:

                  —

                  С настоящия иск и въз основа на компетенциите на Общия съд на Европейския съюз ищецът предявява иск за неправомерно бездействие с оглед на отговора, даден от Комисията по петиции на Европейския парламент от 31 май 2017 г. на неговата петиция № 0741/2015 относно твърдяната дискриминация между длъжностните лица и срочно наетите служители що се отнася до разликата в третирането при условията за пенсиониране на служителите в звената на централната администрация на Испанската държава.

                  —

                  с оглед на посочената правна уредба (Директива 1999/70 на Съвета от 28 юни 1999 година относно рамковото споразумение за срочната работа, сключено между CES, UNICE и CEEP) да обяви настоящия иск за допустим и да се произнесе по поставения въпрос и на основа на този иск да разпореди на Испанската държава да признае и да направи незабавно ефективно правото на всички длъжностни лица от звената от централната администрация на държавата да се ползват от едни и същи или сходни условия за достъп до предсрочното пенсиониране.

         Основания и основни доводи

      Ищецът посочва, че в съответствие с испанското законодателство, което е предмет на петицията, на работниците, които са длъжностни лица, принадлежащи към режима на Социалната сигурност, е позволено да сменят схемата на социално осигуряване, тъй като са назначени за постоянно, докато на срочно наетите служители това не е позволено, тъй като те не са назначени за постоянно.
      За ищеца е разочароващ и необясним необоснования отговор, получен от страна на Комисията по петиции на Европейския парламент на петиция (0741/2015). Този орган, който е обявил петицията за допустима и е счел на 3 август 2016 г., че е необходимо испанското законодателство да се съобрази с Директива 1999/70, както е поискано (равенство на условията за пенсиониране), и дори е разгледал възможността да започне производство за установяване на нарушение, впоследствие се е разубедил с довода, че има „фактически въпроси“, които следва да се решат.
      Още по-необяснимо е това, че при наличието на съмнения по този въпрос същият не е отправен до компетентната институция, тоест Съдът, който да реши дали в този случай е необходимо националното законодателство да се съобрази с Директива 1999/70, а вместо това е предложено този въпрос да се отправи до националните юрисдикции, които са още по-малко или в никакъв случай компетентни да решат въпроса за необходимостта от съобразяване на националното законодателство с това на Съюза.


title: Дело C-435/17: Решение на Съда (трети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Tartu Halduskohus — Естония) — Argo Kalda Mardi talu/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) (Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Директни плащания — Регламент (ЕС) № 1306/2013 — Членове 93 и 94 — Приложение II — Кръстосано съответствие — Земеделско и екологично състояние — Минимални изисквания — Прилагане от държава членка — Задължение за поддържане на „гробните съоръжения — обекти на културно-историческото наследство“ — Обхват)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/12

      Решение на Съда (трети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Tartu Halduskohus — Естония) — Argo Kalda Mardi talu/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
      (Дело C-435/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обща селскостопанска политика - Директни плащания - Регламент (ЕС) № 1306/2013 - Членове 93 и 94 - Приложение II - Кръстосано съответствие - Земеделско и екологично състояние - Минимални изисквания - Прилагане от държава членка - Задължение за поддържане на „гробните съоръжения — обекти на културно-историческото наследство“ - Обхват))
      (2018/C 352/16)
      Език на производството: естонски

         Запитваща юрисдикция

      Tartu Halduskohus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Argo Kalda Mardi talu

         Ответник: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 93, параграф 1 и член 94 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета, както и приложение II към него трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат държава членка да предвиди като стандарт за добро земеделско и екологично състояние по приложение II задължение за опазване в земеделските площи на каменните гробни могили, чието преместване да съставлява нарушение на стандарта и поради това да води до намаляване на плащанията за съответния земеделски стопанин.

                  2)

                  Член 72, параграф 1, буква а), член 91, параграфи 1 и 2, член 93, параграф 1 и член 94 от Регламент № 1306/2013, както и член 4, параграф 1, букви б), в) и д) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета трябва да се тълкуват в смисъл, че предвидените в Регламент № 1306/2013 задължения във връзка с доброто земеделско и екологично състояние трябва да се спазват в цялото земеделско стопанство, а не само на земеделската площ, за която конкретно се иска подпомагане.

         (1)  ОВ C 338, 9.10.2017 г.


title: Дело C-115/17: Решение на Съда (пети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Hubert Clergeau и др. (Преюдициално запитване — Регламент (ЕИО) № 1964/82 — Неверни декларации или измамни действия с цел получаване на специални възстановявания при износ за някои разфасовки обезкостено месо от животни от рода на едрия рогат добитък — Изменение на Регламент № 1964/82, с което се разширява обхватът на специалните възстановявания при износ — Принцип на прилагане с обратна сила на по-благоприятния наказателен закон — Член 49, параграф 1, трето изречение от Хартата на основните права на Европейския съюз)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/7

      Решение на Съда (пети състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Hubert Clergeau и др.
      (Дело C-115/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕИО) № 1964/82 - Неверни декларации или измамни действия с цел получаване на специални възстановявания при износ за някои разфасовки обезкостено месо от животни от рода на едрия рогат добитък - Изменение на Регламент № 1964/82, с което се разширява обхватът на специалните възстановявания при износ - Принцип на прилагане с обратна сила на по-благоприятния наказателен закон - Член 49, параграф 1, трето изречение от Хартата на основните права на Европейския съюз))
      (2018/C 352/09)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         Ответници: Hubert Clergeau, Jean-Luc Labrousse, Jean-Jacques Berthellemy, Alain Bouchet, Jean-Pierre Dubois, Marcel Géry, Jean-Paul Matrat, Jean-Pierre Paziot, Patrice Raillot

         Диспозитив

      Принципът на прилагане с обратна сила на по-благоприятния наказателен закон, закрепен в член 49, параграф 1, трето изречение от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска лице да бъде осъдено за това, че е получило неоснователно специалните възстановявания при износ, предвидени в Регламент (ЕИО) № 1964/82 на Комисията от 20 юли 1982 година относно определяне на условията за предоставяне на за някои разфасовки обезкостено месо от животни от рода на едрия рогат добитък, посредством измамни действия или неверни декларации относно естеството на стоките, за които са поискани възстановяванията, при положение че в резултат на изменение на този регламент след извършване на инкриминираните деяния, изнесените от това лице стоки вече са отговаряли на изискванията за получаване на тези възстановявания.

         (1)  ОВ C 178, 6.6.2017 г.


title: Дело C-475/17: Решение на Съда (седми състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Riigikohus — Естония) — Viking Motors AS e.a./Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/EО — Член 401 — Национални данъци, с характеристики на данъци върху оборота — Забрана — Понятие „данък върху оборота“ — Местен данък върху продажбите — Основни характеристики на ДДС — Липса)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/13

      Решение на Съда (седми състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Riigikohus — Естония) — Viking Motors AS e.a./Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet
      (Дело C-475/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/EО - Член 401 - Национални данъци, с характеристики на данъци върху оборота - Забрана - Понятие „данък върху оборота“ - Местен данък върху продажбите - Основни характеристики на ДДС - Липса))
      (2018/C 352/17)
      Език на производството: естонски

         Запитваща юрисдикция

      Riigikohus

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Viking Motors AS, TKM Beauty Eesti OÜ, TKM King AS, Kaubamaja AS, Selver AS

         Ответник: Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

         Диспозитив

      Член 401 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че допуска запазването или въвеждането на данък като данъка върху продажбите, предмет на делото в главното производство.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело C-120/17: Решение на Съда (осми състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Satversmes tiesa — Латвия) — Administratīvā rajona tiesa/Ministru kabinets Преюдициално запитване — Земеделие — Подпомагане на развитието на селските райони — Регламент (ЕО) № 1257/1999 — Членове 10 — 12 — Подпомагане за ранно пенсиониране — Национално законодателство, предвиждащо право на наследяване на подпомагането за ранно пенсиониране — Законодателство, одобрено от Европейската комисия — Последваща промяна на становището — Защита на оправданите правни очаквания)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/8

      Решение на Съда (осми състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Satversmes tiesa — Латвия) — Administratīvā rajona tiesa/Ministru kabinets
      (Дело C-120/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Земеделие - Подпомагане на развитието на селските райони - Регламент (ЕО) № 1257/1999 - Членове 10 — 12 - Подпомагане за ранно пенсиониране - Национално законодателство, предвиждащо право на наследяване на подпомагането за ранно пенсиониране - Законодателство, одобрено от Европейската комисия - Последваща промяна на становището - Защита на оправданите правни очаквания))
      (2018/C 352/10)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Satversmes tiesa

         Страни в главното производство

         Искател: Administratīvā rajona tiesa

         Заинтересована страна: Ministru kabinets

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 10—12 от Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти, трябва да се тълкува в смисъл, че не допускат при тяхното прилагане държавите членки да приемат мерки, които позволяват наследяване на подпомагането за ранно пенсиониране като разглежданото в главното производство.

                  2)

                  Принципът на защита на оправданите правни очаквания трябва да се тълкува в смисъл, че национална норма като разглежданата в главното производство, която предвижда наследяване на подпомагането за ранно пенсиониране и която е одобрена от Комисията като съответстваща на Регламент № 1257/1999, поражда оправдани правни очаквания у наследниците на получавалите това подпомагане земеделските производители, и че заключение като съдържащото се в протокола от заседанието на Комитета за развитие на селските райони към Комисията от 19 октомври 2011 г., съгласно което посоченото подпомагане не може да се наследява, не води до отпадане на тези оправдани правни очаквания.

         (1)  ОВ C 168, 29.5.2017 г.


title: Дело T-396/18: Жалба, подадена на 29 юни 2018 г. — ITSA/Комисия

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/36

      Жалба, подадена на 29 юни 2018 г. — ITSA/Комисия
      (Дело T-396/18)
      (2018/C 352/43)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: International Tax Stamp Association Ltd (ITSA) (Сънбъри на Темза, Обединено кралство) (представител: F. Scanvic, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Делегиран регламент (ЕС) 2018/573 на Комисията от 15 декември 2017 година относно основните елементи на договорите за съхраняване на данни, сключвани като част от система за проследяване на тютюневите изделия, Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/574 на Комисията от 15 декември 2017 година относно техническите стандарти за създаването и работата със система за проследяване на тютюневи изделия и Решение за изпълнение (ЕС) 2018/576 на Комисията от 15 декември 2017 година относно техническите стандарти за защитните елементи, прилагани спрямо тютюневи изделия.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на едно-единствено основание, а именно нарушение на член 8 от Протокола на СЗО за премахване на незаконната търговия с тютюневи изделия, приет в Сеул на 12 ноември 2012 г., с който се забранява извършването на операциите по маркиране на тютюневите изделия да се възлага на тютюневата промишленост. Във връзка с това жалбоподателят счита, че въпреки че посоченият протокол все още не е влязъл в сила, той е сключен и подписан от Европейския съюз, поради което той не може да приема актове, които биха му противоречали.
      Освен това жалбоподателят твърди, че Директива № 2014/40 от 3 април 2014 година на Европейския парламент и на Съвета за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия и за отмяна на Директива 2001/37/ЕО (ОВ L 127, 2014 г., стр. 1), въз основа на която е бил приет обжалваният в настоящия случай регламент, може и трябва да бъде тълкувана в смисъл, съответстващ на горепосочения протокол, независимо от факта, че последният изрично не забранява разглежданите операции да се възлагат на тютюневата промишленост.
      Накрая, ако се приеме, че такова тълкуване е невъзможно, това означава, че горепосочената директива сама по себе си противоречи на протокола и поради това и на Договорите на ЕС.


title: Дело C-122/17: Решение на Съда (голям състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Ирландия) — David Smith/Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ирландия, Attorney General (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Трета директива 90/232/ЕИО — Член 1 — Отговорност за телесни повреди на всички пътници, освен на водача на моторното превозно средство — Задължителна застраховка — Директен ефект на директивите — Задължение да се остави без приложение национална правна уредба, която е в противоречие с директива — Неприлагане на договорна клауза, която е в противоречие с директива)

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/8

      Решение на Съда (голям състав) от 7 август 2018 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Ирландия) — David Smith/Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ирландия, Attorney General
      (Дело C-122/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Трета директива 90/232/ЕИО - Член 1 - Отговорност за телесни повреди на всички пътници, освен на водача на моторното превозно средство - Задължителна застраховка - Директен ефект на директивите - Задължение да се остави без приложение национална правна уредба, която е в противоречие с директива - Неприлагане на договорна клауза, която е в противоречие с директива))
      (2018/C 352/11)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Court of Appeal

         Страни в главното производство

         Ищец: David Smith

         Ответници: Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ирландия, Attorney General

         Диспозитив

      Правото на Съюза, и по-специално член 288 ДФЕС, трябва да се тълкува в смисъл, че национална юрисдикция, сезирана със спор между частноправни субекти, която не е в състояние да направи тълкуване на своите националноправни разпоредби, намиращи се в противоречие с разпоредба от директива, която отговаря на всички изисквания, за да произведе директен ефект, в смисъл, който да е в съответствие с последната разпоредба, не е задължена само на основание на правото на Съюза да остави без приложение тези националноправни разпоредби, както и клауза, съдържаща се в съответствие с тях в договор за застраховка.
      В положение като разглежданото в главното производство страната, която е увредена от несъответствието на националното право с правото на Съюза, или лицето, встъпило в нейните права, все пак биха могли да се позоват на съдебната практика, установена с решение от 19 ноември 1991 г., Francovich и др. (C-6/90 и C-9/90, EU:C:1991:428), за да получат от държавата членка евентуално обезщетение за претърпените вреди.

         (1)  ОВ C 151, 15.5.2017 г.


title: Дело T-436/18: Жалба, подадена на 13 юли 2018 г. — Prigent/Комисия

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/37

      Жалба, подадена на 13 юли 2018 г. — Prigent/Комисия
      (Дело T-436/18)
      (2018/C 352/44)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Claude Prigent (Кодан, Франция) (представител: A. Bove, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да допусне до разглеждане настоящата жалба за отмяна,

                  —

                  по същество да приеме, че са налице посочените в нея основания за отмяна,

                  —

                  съответно да отмени решението на Европейската комисия от 23 май 2018 г., като се основе на принципа на национална солидарност, както е дефиниран от Съда (общ принцип на правото), и/или на член 9 от Договора за Европейския съюз,

                  —

                  да върне преписката на компетентния орган,

                  —

                  да разпореди да се предприеме всичко, което законът изисква в съответната област,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски,

                  —

                  да приеме, че жалбоподателят не губи другите си права и възможността да ги предяви по съдебен ред.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

                  1.

                  Първото основание е нарушение на принципа на национална солидарност, така както е дефиниран от Съда на Европейския съюз като общ принцип на правото. В това отношение жалбоподателят изтъква, че според Съда схема, която се прилага за конкретна част от населението или за конкретна категория работници, е професионална, а не законова. Посочва, че в случая с това, че били принудени да се осигуряват по социалноосигурителната схема за самостоятелно заети лица (наричана по-нататък „СОСЗ“) дори в случай на нулев оборот или когато са на загуба, самостоятелно заетите лица били дискриминирани спрямо останалите лица като самостоятелни предприемачи, наети по трудово правоотношение лица и държавни служители, от което ясно следвало, че не става въпрос за законова схема.
                  Освен това жалбоподателят счита, че принципът на солидарност, на който се основавала СОСЗ като законова според френското правителство схема, в случая не бил спазен, доколкото от жалбоподателя се изисквало да прави минимални или фиксирани вноски към нея и при ниски доходи. Освен това можел да се окаже напълно лишен от парично обезщетение при болест или от пенсия при неплащане на пълния размер на вноските или при забавеното им плащане, което не било така за другите работещи във Франция, които се осигуряват по други социалноосигурителни схеми.

                  2.

                  Второто основание е нарушение на член 9 от Договора за Европейския съюз, установяващ равенство между всички европейски граждани, доколкото не било възможно вноските към СОСЗ да бъдат изчислявани за самостоятелно заетите лица като жалбоподателя по начин, който е по-неблагоприятен отколкото за останалите работещи във Франция. Ето защо, като оставила жалбата му до нея без разглеждане, Комисията нарушила принципа на национална солидарност, така както е дефиниран от Съда като общ принцип на правото, и член 9 от Договора за Европейския съюз, която трябвало да доведе до отмяна на нейното решение.


title: Дело C-495/18: Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 30 юли 2018 г. — YX

text:
               1.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/26

      Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 30 юли 2018 г. — YX
      (Дело C-495/18)
      (2018/C 352/32)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: YX

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 4, параграф 1, буква a) от Рамково решение (1) [2008/909/ПВРI] да се тълкува в смисъл, че посочените в него критерии са изпълнени само ако осъденото лице има с държавата членка, чийто гражданин е, семейни, социални, трудови или други връзки, позволяващи с основание да се предположи, че изпълнението на наказанието в тази държава членка може да улесни неговата социална реинтеграция, и че не допуска разпоредба от националното право като член 4, параграф 1, буква а) от Закон № 549/2011, позволяващ в такива случаи да се признае и изпълни решение единствено въз основа на формално регистрираното в изпълняващата държава обичайно местопребиваване, без да се вземе предвид дали осъденото лице има с тази държава членка конкретни връзки, които биха могли да увеличат шансовете му за социална реинтеграция?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли член 4, параграф 2 от Рамковото решение да се тълкува в смисъл, че дори в хипотезата по член 4, параграф 1, буква а) от Рамковото решение компетентният орган на издаващата държава е длъжен да се увери още преди изпращане на решението и удостоверението, че изпълнението на наказанието от изпълняващата държава ще постигне целта за улесняване на социалната реинтеграция на осъденото лице, и да посочи информацията, получена в част г), точка 4 от удостоверението, по-специално, ако в становището, изразено в съответствие с член 6, параграф 3 от Рамковото решение, осъденото лице твърди, че има конкретни семейни, социални или трудови отношения с издаващата държава?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли член 9, параграф 1, буква б) от Рамковото решение да се тълкува в смисъл, че е налице основание за отказ за признаване и изпълнение на съдебно решение също и когато, в хипотезата по член 4, параграф 1, буква а) от Рамковото решение, въпреки консултацията, посочена в параграф 3 от тази разпоредба, и евентуално предоставената друга необходима информация, не е доказано, че съществуват семейни, социални, трудови или други връзки, позволяващи с основание да се предположи, че изпълнението на наказанието в изпълняващата държава може да улесни социална реинтеграция на осъденото лице?

         (1)  Рамково решение 2008/909/ПВР на Съвета от 27 ноември 2008 година за прилагане на принципа за взаимно признаване към съдебни решения по наказателни дела, с които се налагат наказания лишаване от свобода или мерки, включващи лишаване от свобода, за целите на тяхното изпълнение в Европейския съюз (ОВ L 327, 2008 г., стр. 27).