title: Дело C-528/16: Решение на Съда (голям състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Confédération paysanne и др./Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt (Преюдициално запитване — Съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда — Мутагенеза — Директива 2001/18/ЕО — Членове 2 и 3 — Приложения IA и IБ — Понятие „генетично модифициран организъм“ — Техники/методи на генетична модификация, които са традиционно използвани и са считани за безопасни — Нови техники/методи на мутагенеза — Рисковете за човешкото здраве и за околната среда — Свобода на преценка на държавите членки при транспонирането на Директивата — Директива 2002/53/ЕО — Общ каталог на сортовете от земеделски растителни видове — Сортове растения, устойчиви на хербициди — Член 4 — Признаване за вписване на генетично модифицирани сортове, получени чрез мутагенеза, в общия каталог — Изискване във връзка с опазването на човешкото здраве и на околната среда — Изключение)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/4

      Решение на Съда (голям състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Confédération paysanne и др./Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt
      (Дело C-528/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда - Мутагенеза - Директива 2001/18/ЕО - Членове 2 и 3 - Приложения IA и IБ - Понятие „генетично модифициран организъм“ - Техники/методи на генетична модификация, които са традиционно използвани и са считани за безопасни - Нови техники/методи на мутагенеза - Рисковете за човешкото здраве и за околната среда - Свобода на преценка на държавите членки при транспонирането на Директивата - Директива 2002/53/ЕО - Общ каталог на сортовете от земеделски растителни видове - Сортове растения, устойчиви на хербициди - Член 4 - Признаване за вписване на генетично модифицирани сортове, получени чрез мутагенеза, в общия каталог - Изискване във връзка с опазването на човешкото здраве и на околната среда - Изключение))
      (2018/C 328/05)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33, Fédération Nature et Progrès

         Ответници: Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, точка 2 от Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че организмите, получени чрез техники/методи на мутагенеза, представляват генетично модифицирани организми по смисъла на тази разпоредба.
                  Член 3, параграф 1 от Директива 2001/18, във връзка с точка 1 от приложение IБ към тази директива и с оглед на съображение 17 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че от приложното поле на посочената директива са изключени само организмите, получени чрез техники/методи на мутагенеза, които традиционно са били използвани в редица приложения и чиято безопасност е отдавна известна.

                  2)

                  Член 4, параграф 4 от Директива 2002/53/ЕО на Съвета от 13 юни 2002 година относно общия каталог на сортовете от земеделски растителни видове, изменена с Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г., трябва да се тълкува в смисъл, че са освободени от предвидените в тази разпоредба задължения генетично модифицираните сортове, получени чрез техники/методи на мутагенеза, които традиционно са били използвани в редица приложения и чиято безопасност е отдавна известна.

                  3)

                  Доколкото изключва от приложното поле на Директива 2001/18 организмите, получени чрез техники/методи на мутагенеза, които традиционно са били използвани в редица приложения и чиято безопасност е отдавна известна, член 3, параграф 1 от тази директива във връзка с точка 1 от приложение IБ към нея трябва да се тълкува в смисъл, че няма за последица да лиши държавите членки от възможността да наложат спрямо такива организми предвидените в посочената директива задължения или други задължения, при спазване на правото на Съюза, и по-специално на правилата относно свободното движение на стоки, съдържащи се в членове 34—36 ДФЕС.

         (1)  ОВ C 14, 16.1.2017 г.


title: Дело C-446/18: Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud, постъпило на 9 юли 2018 г. — AGROBET CZ, s.r.o./Finanční úřad pro Středočeský kraj

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/28

      Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud, постъпило на 9 юли 2018 г. — AGROBET CZ, s.r.o./Finanční úřad pro Středočeský kraj
      (Дело C-446/18)
      (2018/C 328/36)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Nejvyšší správní soud

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AGROBET CZ, s.r.o.

         Ответник: Finanční úřad pro Středočeský kraj

         Преюдициални въпроси

      Съвместимо ли е с правото на Съюза и по-специално с принципа на неутралност на ДДС дадена държава членка да приеме мярка, която обуславя установяването и плащането на част от претендирано приспадане на ДДС от приключването на производство, приложимо за всички облагаеми сделки за даден данъчен период?


title: Дело T-448/14: Решение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Hitachi Metals/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на електрически кабели — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Единно продължено нарушение — Доказване на нарушението — Продължителност на участието — Открито разграничаване — Изчисляване на размера на глобата — Тежест на нарушението — Правомощие за пълен съдебен контрол)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/37

      Решение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Hitachi Metals/Комисия
      (Дело T-448/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на електрически кабели - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Единно продължено нарушение - Доказване на нарушението - Продължителност на участието - Открито разграничаване - Изчисляване на размера на глобата - Тежест на нарушението - Правомощие за пълен съдебен контрол))
      (2018/C 328/50)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Hitachi Metals Ltd (Токио, Япония) (представители: P. Crowther и C. Drew, solicitors)

         Ответник: Европейска комисия (представители: C. Giolito, H. van Vliet и J. Norris-Usher, подпомагани от M. Gray, barrister)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС, от една страна, за отмяна на Решение C(2014) 2139 окончателен на Комисията от 2 април 2014 г. относно производство по член 101 [ДФЕС] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело AT.39610 — Електрически кабели) в частта, в която се отнася до жалбоподателя, и от друга страна, искане за намаляване на размера на наложената му глоба.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Hitachi Metals Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 282, 25.8.2014 г.


title: Дело C-447/18: Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 9 юли 2018 г. — UB/Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/28

      Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 9 юли 2018 г. — UB/Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava
      (Дело C-447/18)
      (2018/C 328/37)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UB

         Ответник: Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava

         Преюдициален въпрос

      Възможно ли е при обстоятелства, като разглежданите по делото в главното производство, член 1, буква ц) и членове 4 и 5 от Регламент (ЕС) на Европейския парламент и на Съвета № 883/2004 (1) от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност във връзка със закрепеното в член 34, параграфи 1 и 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз право на обезщетения за социална сигурност и на социални придобивки, да се тълкуват в смисъл, че не допускат прилагането на национална правна уредба, според която, като основно условие за правото на участниците в националните спортни отбори да получават надбавка към пенсията за осигурителен стаж и възраст, словашкият национален институт за социално осигуряване взема предвид гражданството на заявителя, въпреки че в националната разпоредба има също и друго законно изискване, а именно участието в национален отбор на държава, правен предшественик на Словашката република, включително Чехословашката социалистическа република?

         (1)  ОВ, L 166, 2004 г, стр. 1.


title: Дело C-585/16: Решение на Съда (голям състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — Серин Алхето/Заместник-председател на Държавна агенция за бежанците (Преюдициално запитване — Обща политика в областта на убежището и субсидиарната закрила — Стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила — Директива 2011/95/EС — Член 12 — Изключване от кръга на бежанците — Лица, регистрирани от Агенцията на Организацията на обединените нации за подпомагане и работа с палестинските бежанци в Близкия изток (UNRWA) — Наличие на „първа страна на убежище“ за палестински бежанец в зоната на действие на UNRWA — Общи процедури за предоставяне на международна закрила — Директива 2013/32/ЕС — Член 46 — Право на ефективни правни средства за защита — Цялостно и ex nunc разглеждане — Обхват на правомощията на първоинстанционния съд — Разглеждане от съда на нуждите от международна закрила — Разглеждане на основания за недопустимост)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/6

      Решение на Съда (голям състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — Серин Алхето/Заместник-председател на Държавна агенция за бежанците
      (Дело C-585/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обща политика в областта на убежището и субсидиарната закрила - Стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила - Директива 2011/95/EС - Член 12 - Изключване от кръга на бежанците - Лица, регистрирани от Агенцията на Организацията на обединените нации за подпомагане и работа с палестинските бежанци в Близкия изток (UNRWA) - Наличие на „първа страна на убежище“ за палестински бежанец в зоната на действие на UNRWA - Общи процедури за предоставяне на международна закрила - Директива 2013/32/ЕС - Член 46 - Право на ефективни правни средства за защита - Цялостно и ex nunc разглеждане - Обхват на правомощията на първоинстанционния съд - Разглеждане от съда на нуждите от международна закрила - Разглеждане на основания за недопустимост))
      (2018/C 328/07)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд София-град

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Серин Алхето

         Ответник: Заместник-председател на Държавна агенция за бежанците

         Диспозитив

                  1)

                  Член 12, параграф 1, буква a) от Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила, във връзка с член 10, параграф 2 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила, трябва да се тълкува в смисъл, че разглеждането на молба за международна закрила, подадена от лице, регистрирано от Агенцията на Организацията на обединените нации за подпомагане и работа с палестинските бежанци в Близкия изток (UNRWA), налага да се изследва въпросът дали това лице се ползва от ефективна закрила или помощ от страна на този орган, ако тази молба не е била отхвърлена преди това на основание за недопустимост или на основание за изключване, различно от предвиденото в член 12, параграф 1, буква а), първо изречение от Директива 2011/95.

                  2)

                  Член 12, параграф 1, буква а), второ изречение от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила, и член 12, параграф 1, буква а), второ изречение от Директива 2011/95 трябва да се тълкуват в смисъл:

                              —

                              че не допускат национална правна уредба, която не предвижда или която транспонира неправилно основанието за прекратяване на прилагането на основанието за изключване от кръга на бежанците, което тези разпоредби съдържат,

                              —

                              че имат директен ефект, и

                              —

                              че могат да бъдат приложени дори ако кандидатът за международна закрила не се е позовал изрично на тях.

                  3)

                  Член 46, параграф 3 от Директива 2013/32 във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че съдът на държава членка, сезиран като първа инстанция с жалба срещу решение по молба за международна закрила, е длъжен да разгледа както фактическите и правните обстоятелства — като приложимостта на член 12, параграф 1, буква а) от Директива 2011/95 към положението на кандидата — които органът, взел това решение, е отчел или е могъл да отчете, така и фактическите и правните обстоятелства, които са настъпили след приемането на посоченото решение.

                  4)

                  Член 46, параграф 3 от Директива 2013/32 във връзка с член 47 от Хартата на основните права трябва да се тълкува в смисъл, че изискването за цялостно и ex nunc разглеждане на фактите и правните въпроси може да се отнася и до основанията за недопустимост на молбата за международна закрила, посочени в член 33, параграф 2 от тази директива, когато националното право позволява това, и че в случаите, когато съдът, пред който е подадена жалбата, възнамерява да разгледа основание за недопустимост, което не е било разгледано от решаващия орган, той трябва да изслуша кандидата, за да му даде възможност да представи лично, на език, който владее, своето становище по отношение на приложимостта на посоченото основание към конкретните обстоятелства, в които се намира.

                  5)

                  Член 35, първа алинея, буква б) от Директива 2013/32 трябва да се тълкува в смисъл, че лице, регистрирано от Агенцията на Организацията на обединените нации за подпомагане и работа с палестинските бежанци в Близкия изток (UNRWA), ако се ползва от ефективна закрила или помощ от този орган в трета държава, несъответстваща на територията, в която лицето обичайно пребивава, но включена в зоната на действие на посочения орган, трябва да се счита за ползващо се от друга закрила в тази трета страна по смисъла на тази разпоредба, когато третата страна:

                              —

                              се задължава да приеме обратно заинтересованото лице, след като то е напуснало нейната територия, за да поиска международна закрила в Европейския съюз, и

                              —

                              признава посочената закрила или помощ от UNRWA и зачита принципа на забрана за връщане, като така дава възможност на заинтересованото лице да пребивава на нейна територия в безопасност, при достойни условия на живот и докато рисковете в територията на обичайното пребиваване го налагат.

                  6)

                  Член 46, параграф 3 от Директива 2013/32 във връзка с член 47 от Хартата на основните права трябва да се тълкува в смисъл, че не установява общи процесуални норми по отношение на компетентността за приемането на ново решение по молба за международна закрила след отмяната от съда, пред който е подадена жалбата, на първоначалното решение по тази молба. Все пак необходимостта да се осигури полезно действие на член 46, параграф 3 от тази директива и да се гарантира наличието на ефективно правно средство за защита в съответствие с член 47 от Хартата на основните права изисква при връщане на преписката на квазисъдебния или административен орган, посочен в член 2, буква е) от споменатата директива, ново решение да се приема в кратък срок и да съответства на преценката, съдържаща се в отменителното съдебно решение.

         (1)  ОВ C 46, 13.2.2017 г.


title: Дело C-239/17: Решение на Съда (трети състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S/Fødevareministeriets Klagecenter (Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Схеми за подпомагане на земеделски производители — Регламент (ЕО) № 1782/2003 — Член 6, параграф 1 — Регламент (ЕО) № 73/2009 — Член 23, параграф 1 — Регламент (ЕО) № 796/2004 — Член 66, параграф 1 — Регламент (ЕО) № 1122/2009 — Член 70, параграф 8, буква а) — Кръстосано спазване — Намаление на преките плащания поради неспазване на законоустановените изисквания за управление или условията за добро селскостопанско и екологично състояние — Определяне на релевантната година за изчисление на процентното намаление — Година, в която е извършено нарушението)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/17

      Решение на Съда (трети състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S/Fødevareministeriets Klagecenter
      (Дело C-239/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обща селскостопанска политика - Схеми за подпомагане на земеделски производители - Регламент (ЕО) № 1782/2003 - Член 6, параграф 1 - Регламент (ЕО) № 73/2009 - Член 23, параграф 1 - Регламент (ЕО) № 796/2004 - Член 66, параграф 1 - Регламент (ЕО) № 1122/2009 - Член 70, параграф 8, буква а) - Кръстосано спазване - Намаление на преките плащания поради неспазване на законоустановените изисквания за управление или условията за добро селскостопанско и екологично състояние - Определяне на релевантната година за изчисление на процентното намаление - Година, в която е извършено нарушението))
      (2018/C 328/21)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Østre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S

         Ответник: Fødevareministeriets Klagecenter

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (EИО) № 2019/93, (EО) № 1452/2001, (EО) № 1453/2001, (EО) № 1454/2001, (EО) 1868/94, (EО) № 1251/1999, (EО) № 1254/1999, (EО) № 1673/2000, (EИО) № 2358/71 и (EО) № 2529/2001, член 6, параграф 1 от Регламент № 1782/2003, изменен с Регламент (ЕО) № 146/2008 на Съвета от 14 февруари 2008 г., и член 23, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) № 1290/2005, (EО) № 247/2006, (EО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент № 1782/2003 трябва да се тълкуват в смисъл, че при нарушение на правилата за кръстосано спазване намаленията на преките плащания следва да се изчисляват въз основа на плащанията, които са или трябва да бъдат извършени за годината, в която са нарушени правилата.
                  Член 66, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент № 1782/2003, и член 70, параграф 8, буква a) от Регламент (ЕО) № 1122/2009 на Комисията от 30 ноември 2009 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент № 73/2009 относно кръстосано спазване, модулация и интегрираната система за администриране и контрол по схемите за директно подпомагане на земеделски производители, предвидени за посочения регламент, както и за прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета относно кръстосано спазване по предвидената схема за подпомагане на лозаро-винарския сектор, трябва да се тълкуват в смисъл, че така изчислените намаления на преките плащания се прилагат към плащанията, които са или трябва да бъдат извършени за календарната година, в която е констатирано нарушението на правилата за кръстосано спазване.

                  2)

                  За правна уредба на Съюза, приложима за изчисляване на намалението на преките плащания, когато земеделският производител е нарушил правилата за кръстосано спазване през периода 2007—2008 г., но това нарушение е констатирано едва през 2011 г., следва да се считат член 6, параграф 1 от Регламент № 1782/2003, що се отнася до 2007 г. и първото тримесечие на 2008 г., и член 6, параграф 1 от този регламент, изменен с Регламент № 146/2008, що се отнася до периода от април до декември 2008 г.

         (1)  ОВ C 221, 10.7.2017 г.


title: Дело T-256/17: Определение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Labiri/ЕИСК (Публична служба — Длъжностни лица — Психически тормоз — Уреждане на спор по взаимно съгласие — Изпълнение на споразумението — Грешка при прилагане на правото — Грешка в преценката — Злоупотреба с власт — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/48

      Определение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Labiri/ЕИСК
      (Дело T-256/17) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица - Психически тормоз - Уреждане на спор по взаимно съгласие - Изпълнение на споразумението - Грешка при прилагане на правото - Грешка в преценката - Злоупотреба с власт - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
      (2018/C 328/65)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Vassiliki Labiri (Брюксел, Белгия) (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, адвокати)

         Ответник: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК) (представители: M. Pascua Mateo, K. Gambino и L. Camarena Januzec, подпомагани от M. Troncoso Ferrer и F.-M. Hislaire, адвокати)

         Предмет

      Жалба на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението от 23 юни 2016 г. на ЕИСК „да не изпълни точка от постигнатото между страните доброволно споразумение пред Съда на публичната служба“ по дело F-33/15 и за заплащане на 250 000 евро като обезщетение за претърпени имуществени и неимуществени вреди

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-жа Vassiliki Labiri да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 213, 3.7.2017 г.


title: Дело T-606/16: Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Pereira/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Неповишаване — Процедура по повишаване за 2015 г. — Решение жалбоподателят да не бъде повишен в степен AST 7 — Задължение за мотивиране — Съпоставяне на заслугите — Прослуженото време в степента — Натрупани заслуги — Явна грешка в преценката)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/41

      Решение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Pereira/Комисия
      (Дело T-606/16) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица - Неповишаване - Процедура по повишаване за 2015 г. - Решение жалбоподателят да не бъде повишен в степен AST 7 - Задължение за мотивиране - Съпоставяне на заслугите - Прослуженото време в степента - Натрупани заслуги - Явна грешка в преценката))
      (2018/C 328/56)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Felismino Pereira (Уавър, Белгия) (представители: първоначално N. de Montigny и J.-N. Louis, а впоследствие N. de Montigny, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. Berardis-Kayser и G. Berscheid, а впоследствие G. Berscheid и L. Radu Bouyon, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията да не се повиши жалбоподателя по време на процедурата по повишаване за 2015 г., а ако е необходимо и за отмяна на решението, с което е отхвърлена жалбата му по административен ред

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Felismino Pereira да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 335, 12.9.2016 г. (дело, първоначално регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-36/16 и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г.).


title: Дело T-441/14: Решение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Brugg Kabel и Kabelwerke Brugg/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на електрически кабели — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Единно продължено нарушение — Доказване на нарушението — Продължителност на участието — Открито разграничаване — Изчисляване на размера на глобата — Тежест на нарушението — Правомощие за пълен съдебен контрол)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/34

      Решение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Brugg Kabel и Kabelwerke Brugg/Комисия
      (Дело T-441/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на електрически кабели - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Единно продължено нарушение - Доказване на нарушението - Продължителност на участието - Открито разграничаване - Изчисляване на размера на глобата - Тежест на нарушението - Правомощие за пълен съдебен контрол))
      (2018/C 328/45)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Brugg Kabel AG (Бруг, Швейцария) и Kabelwerke Brugg AG Holding (Бруг) (представители: A. Rinne, A. Boos и M. Lichtenegger, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: H. Leupold, H. van Vliet и C. Vollrath, подпомагани от A. Israel, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2014) 2139 окончателен на Комисията от 2 април 2014 г. относно производство по член 101 [ДФЕС] и член 53 от Споразумението за [ЕИП] (дело AT.39610 — Електрически кабели) в частта, в която се отнася до жалбоподателите, и при условията на евентуалност, искане за намаляване на размера на наложените им глоби

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Brugg Kabel AG и Kabelwerke Brugg AG Holding да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 303, 8.9.2014 г.


title: Дело T-250/18 R: Определение на председателя на Общия съд от 12 юли 2018 г. — RATP/Комисия (Обезпечително производство — Достъп до документи — Искане за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/51

      Определение на председателя на Общия съд от 12 юли 2018 г. — RATP/Комисия
      (Дело T-250/18 R)
      ((Обезпечително производство - Достъп до документи - Искане за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
      (2018/C 328/70)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Régie autonome des transports parisiens (RATP) (Париж, Франция) (представители: E. Morgan de Rivery, P. Delelis и C. Lavin, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Buchet, W. Mölls и C. Ehrbar)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Френска република (представители: E. de Moustier, I. Cohen и B. Fodda)

         Предмет

      Искане, подадено на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на Решение C(2018) 1865 окончателен на Комисията от 21 март 2018 г., Gestdem 2017/4598 относно частичен достъп до документи

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля искането за налагане на временни мерки.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-588/17 P: Решение на Съда (осми състав) от 25 юли 2018 г. — Кралство Испания/Европейска комисия (Обжалване — ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране от Европейския съюз — Разходи, направени от Кралство Испания — Помощи за зони с неблагоприятни природни условия и за агроекологични мерки по програмата на Автономна област Кастилия и Леон за развитие на селските райони)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/21

      Решение на Съда (осми състав) от 25 юли 2018 г. — Кралство Испания/Европейска комисия
      (Дело C-588/17 P) (1)

      ((Обжалване - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране от Европейския съюз - Разходи, направени от Кралство Испания - Помощи за зони с неблагоприятни природни условия и за агроекологични мерки по програмата на Автономна област Кастилия и Леон за развитие на селските райони))
      (2018/C 328/27)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Кралство Испания (представител: M. J. García-Valdecasas Dorrego)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и I. Galindo Martín)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 5, 8.1.2018 г.


title: Дело T-429/18: Жалба, подадена на 13 юли 2018 г. — BRF и SHB Comercio e Industria de Alimentos/Комисия

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/22

      Жалба, подадена на 13 юли 2018 г. — BRF и SHB Comercio e Industria de Alimentos/Комисия
      (Дело T-429/18)
      (2018/C 341/33)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: BRF SA (Итажаи, Бразилия) и SHB Comercio e Industria de Alimentos SA (Итажаи) (представители: D. Arts и G. van Thuyne, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/700 на Комисията (1),

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/700 на Комисията, доколкото последният изважда предприятията на BRF SA и SHB Comercio e Industria de Alimentos SA, посочени в приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/700 на Комисията, от списъците в приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/700 на Комисията, и

                  —

                  да осъди Комисията да плати съдебните разноски в съответствие с член 134 от Процедурния правилник.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест основания.

                  1.

                  В първото основание се твърди, че Регламентът за изпълнение нарушава член 296, втора алинея ДФЕС, тъй като в него не се посочват основанията за неговото приемане.

                  2.

                  Във второто основание се твърди, че с приемането на Регламента за изпълнение Комисията е нарушила правото на защита на жалбоподателите по член 41, параграф 2 от Хартата на основните права на ЕС, като е отрекла правото на жалбоподателите да бъдат изслушани.

                  3.

                  В третото основание се твърди, че Регламентът за изпълнение нарушава член 12, параграф 2 и член 12, параграф 4, буква в) от Регламент № 854/2004 (2), като оценява спазването от страна на отделни предприятия, и че Комисията допуска явна грешка при преценката на релевантните факти.

                  4.

                  В четвъртото основание се твърди, че Регламентът за изпълнение нарушава принципа за забрана на дискриминацията, като третира жалбоподателите по-различно от други бразилски износители на продукти от птиче месо в сходно положение.

                  5.

                  В петото основание се твърди, че Регламентът за изпълнение нарушава принципът на пропорционалност, като надхвърля рамките на целесъобразното и необходимото за защита на общественото здраве.

                  6.

                  В шестото основание се твърди, че Регламентът за изпълнение нарушава член 291, параграф 3, втора алинея от ДФЕС и член 3, параграф 3, член 10, параграф 4 и член 11 от Регламент (ЕС) № 182/2011 (3), нарушавайки установени в последния съществени процесуални изисквания.

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/700 на Комисията от 8 май 2018 година за изменение на списъците на предприятия от трети държави, от които е разрешен вносът на конкретно посочени продукти от животински произход, по отношение на определени предприятия от Бразилия (ОВ L 118, 2018 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за човешка консумация (ОВ L 139, 2004 г., стр. 206; Специализирано издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 132).

         (3)  Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, 2011 г., стр. 13).


title: Дело C-502/18: Преюдициално запитване от Městský soud v Praze (Чешка република), постъпило на 30 юли 2018 г. — CS и др./České aerolinie a.s.

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/9

      Преюдициално запитване от Městský soud v Praze (Чешка република), постъпило на 30 юли 2018 г. — CS и др./České aerolinie a.s.
      (Дело C-502/18)
      (2018/C 341/11)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Městský soud v Praze

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: CS, DR, EQ, FP, GO, HN, IM, JL, KK, LJ, MI

         Ответник: České aerolinie a.s.

         Преюдициален въпрос

      Съществува ли задължение за превозвач от Общността да заплати обезщетение на пътници на основание член 3, параграф 5, второ изречение от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1), когато превозвачът от Общността в качеството му на превозвач по договор извършва първата отсечка от полет с междинно кацане на летище на държава, която не е членка на Европейския съюз, откъдето съгласно споразумение за съвместно опериране въздушен превозвач, който не е превозвач от Общността, извършва втората отсечка от полета, и има закъснение повече от три часа при пристигането на летището на крайния пункт на пристигане, което възниква изключително по време на втората отсечка от полета?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-20/18: Определение на председателя на Съда от 14 юни 2018 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург, встъпила страна: Френска република

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/11

      Определение на председателя на Съда от 14 юни 2018 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург, встъпила страна: Френска република
      (Дело C-20/18) (1)

      (2018/C 341/18)
      Език на производството: френски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  OВ C 104, 19.3.2018г.


title: Дело T-457/18: Жалба, подадена на 25 юли 2018 г. — Зотков/Комисия

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/23

      Жалба, подадена на 25 юли 2018 г. — Зотков/Комисия
      (Дело T-457/18)
      (2018/C 341/34)
      Език на производството: български

         Страни

         Жалбоподател: Росен Д. Зотков (Брюксел, Белгия) (представител: Н. Станков, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да постанови отмяна на решение № Ares (2018)2294884 на ответника от 30 април 2018 г. и преразглеждането му във връзка с искането на жалбоподателя за отпускане на финансова надбавка за родителите му, след коригиране на финансовата калкулация в съответствие с изложените от жалбоподателя основания и доводи

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от тълкуване от страна на ответника (и произтичаща от него финансова калкулация) на решение № 50-2004/28.5.2004 на Комисията във връзка с практическото прилагане на решението при отчитането на жилищни имоти, чието тълкуване и калкулация жалбоподателят намира за погрешни

                              —

                              пропуски в тълкуването от гледна точка на спецификата (финансово-икономическа) на регулираната от решението на Комисията материя,

                              —

                              тълкуване, основаващо се на обективно невъзможни допускания,

                              —

                              вътрешни противоречия между отделните части на решението на Комисията, разглеждани в свързан вид, а не самостоятелно, произтичащи от възприетото от ответника тълкуване,

                              —

                              субективно и спорно тълкуване на думи, понятия и формулировки в текста на решението на Комисията, които по своята същност са нееднозначни от езикова и/или общоприета гледна точка,

                              —

                              отдаване предпочитание на теоретични измерители на отделни финансови елементи, за които са налични фактически такива.

                  2.

                  Второто основание е изведено от тълкуване от страна на ответника (и произтичаща от него финансова калкулация) на решение № 50-2004/28.5.2004 на Комисията във връзка с практическото прилагане на решението при използване на относително тегло (коефициент) за страната, чието тълкуване и калкулация жалбоподателят намира за погрешни

                              —

                              тълкуване и прилагане на относително тегло (коефициент) към конкретен елемент на финансовата калкулация в противоречие на самата същност и логика на този коефициент от гледна точка на финансово-икономическата теория и практика.


title: Дело C-462/18 P: Жалба, подадена на 13 юли 2018 г. от Mylène Troszczynski срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 16 май 2018 г. по дело T-626/16, Troszczynski/Парламент

text:
               8.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/2

      Жалба, подадена на 13 юли 2018 г. от Mylène Troszczynski срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 16 май 2018 г. по дело T-626/16, Troszczynski/Парламент
      (Дело C-462/18 P)
      (2018/C 364/03)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Mylène Troszczynski (представител: F. Wagner, avocat)

         Друга страна в производството: Европейски парламент

         Искания на жалбоподателя

      Да се отмени решението на Общия съд от 16 май 2018 г. по дело T-626/16
      и следователно:

                  —

                  да се отмени решението на генералния секретар на Европейския парламент от 23 юни 2016 г., прието съгласно член 68 от измененото Решение 2009/C 159/01 на Бюрото на Европейския парламент от 19 май и 9 юли 2008 г. за „установяване на мерки за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент“, с което е установено вземане в размер на 56 554,00 EUR,

                  —

                  да се отмени дебитно известие № 2016-888, съобщено на 30 юни 2016 г., с което жалбоподателят се уведомява, че е установено вземане към него вследствие на решението на генералния секретар от 23 юни 2016 г. за „събиране на неоснователно изплатените суми за парламентарни сътрудници, прилагане на член 68 от мерките за прилагане и на членове 78, 79 и 80 от Финансовия регламент“,

                  —

                  да се вземе решение в съответствие с предвиденото в закона по сумата, която да се присъди на жалбоподателя като обезщетение за неимуществените вреди, произтичащи от неоснователните обвинения, повдигнати преди приключване на разследването, от засягането на доброто му име и от значителните смущения, които е предизвикало обжалваното решение в неговия личен живот и политическа дейност,

                  —

                  да се вземе решение в съответствие с предвиденото в закона по сумата, която да се присъди на жалбоподателя за съдебни разноски,

                  —

                  да се осъди Европейският парламент да заплати всички съдебни разноски,

                  —

                  преди да се постанови решение по същество да се прикани Европейския парламент да предостави административната преписка на J.O. и свързаната с нея преписка на Европейската служба за борба с измамите (OLAF).

         Основания и основни доводи

      Първото основание е изведено от грешка при прилагане на правото и от съществено процесуално нарушение. От една страна, решенията по дело Bilde и по дело Montel представляват нов факт, настъпил след приключване на писмената фаза на производството, и изясняват естеството и броя на доказателствата, които трябва да се представят. Изпълнени са условията по член 85, параграф 3 от Процедурния правилник. От друга страна, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че може да разгледа само фактите, които са били представени на генералния секретар. Производството по връщане на недължимо платеното се приравнява на производство, в което се упражнява пълен съдебен контрол и в което могат да се представят всички необходими за адекватното разглеждане на спора доказателства, включително в хода на производството.
      Второто основание е изведено от нарушение от Общия съд на правото на защита и от съществено процесуално нарушение. От една страна, като не е наложил на Европейския парламент зачитането на членове 41 и 42 от Хартата на основните права, Общият съд не е позволил да се проведат лоялни и състезателни разисквания. Парламентът разполага с административната преписка и с преписката на Европейската служба за борба с измамите (OLAF), от които може да се възползва по свое усмотрение, тъй като в двете преписки може да се намират доказателства за положения труд, но те остават скрити от жалбоподателя. От друга страна, Общият съд е допуснал грешка в преценката като е приел, че непровеждането на лично изслушване на жалбоподателя от генералния секретар е в съответствие с правото.
      Третото основание е изведено от грешка при прилагане на правото, от грешка при квалифициране на правното естество на фактите и доказателствата, от дискриминация, от fumus persecutionis, от нарушение на принципите на оправданите правни очаквания и на законност и от злоупотреба с власт. Първо, липсата на критичен анализ на представените доказателства представлява липса на мотиви. Второ, нарушени са политическите права на сътрудниците. Трето, в областта на връщане на недължимо платеното рискът от недоказване се понася най-напред от администрацията, която трябва да изложи основанията за оспорване на получените суми. Четвърто, налице е дискриминационно третиране от страна на председателя и на генералния секретар на Европейския парламент на депутатите от Националния фронт. Накрая, отказът да се предоставят административната преписка и преписката на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) поставя под въпрос принципите на оправданите правни очаквания и на законност и представлява злоупотреба с власт.


title: Дело C-493/18: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 26 юли 2018 г. — UB/VA, Tiger SCI, WZ, в качеството на съдебен ликвидатор или синдик на UB, Banque patrimoine et immobilier SA

text:
               8.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/4

      Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 26 юли 2018 г. — UB/VA, Tiger SCI, WZ, в качеството на съдебен ликвидатор или синдик на UB, Banque patrimoine et immobilier SA
      (Дело C-493/18)
      (2018/C 364/04)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UB

         Ответници: VA, Tiger SCI, WZ, в качеството на съдебен ликвидатор или синдик на UB, Banque patrimoine et immobilier SA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Дали иск на синдик, назначен от съда на държавата членка, в която е образувано производството по несъстоятелност, който е с предмет обявяване на относителна недействителност в това производство на ипотеки, вписани върху недвижими вещи на длъжника, намиращи се в друга държава членка, както и на продажбите на тези недвижими вещи, извършени в посочената държава, с цел тези вещи да се върнат в имуществото на длъжника, произтича пряко от производството по несъстоятелност и дали той е тясно свързан с него?

                  2)

                  В случай на утвърдителен отговор изключителна ли е компетентността на съдилищата на държавата членка, на чиято територия е образувано производството по несъстоятелност, да се произнесат по този иск на синдика, или напротив, единствено съдилищата на държавата членка, където се намират недвижимите вещи, са компетентни относно това, или дали между тези различни съдилища съществува паралелна компетентност и при какви условия?

                  3)

                  Може ли решението, с което съдът на държавата членка на образуване на производството по несъстоятелност разрешава на синдик да предяви в друга държава членка иск, попадащ по принцип в компетентността на съда, образувал производство, да доведе до налагане на съдебната компетентност на тази друга държава, доколкото по-специално това решение може да бъде квалифицирано като решение относно провеждането на производство по несъстоятелност по смисъла на член 25, параграф 1, от Регламент [(ЕО) № 1346/2000] (1) и на това основание може чрез прилагане на същия текст да бъде признато без никаква допълнителна формалност?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (ОВ L 160, 2000 г., стр. 1; Специално издание, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143).


title: Дело C-477/18: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 23 юли 2018 г. — Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/8

      Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 23 юли 2018 г. — Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Дело C-477/18)
      (2018/C 373/09)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV

         Ответници: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли изразът „персонала, който участва в официалния контрол“ в точка 1 от приложение VI към Регламент № 882/2004 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (Регламент № 882/2004), и изразът „персонала, който участва в официалния контрол“ в точка 2 от приложение VI към Регламент № 882/2004 да се тълкуват в смисъл, че разходите (за заплати), които могат да се вземат предвид при изчисляването на таксите за официален контрол, се състоят само от разходите (за заплати) за официалните ветеринарни лекари и официалните помощници, които извършват официалния контрол, или е допустимо те да включват и разходите (за заплати) за друг персонал на Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit (Нидерландска агенция по безопасност на храните и стоките, наричана по-нататък „NVWA“) или на дружеството с ограничена отговорност Kwaliteitskeuring Dierlijke Sector (наричано по-нататък „KDS“)?

                  2)

                  Ако отговорът на първия въпрос е, че изразът „персонала, който участва в официалния контрол“ в точка 1 от приложение VI към Регламент № 882/2004 и изразът „персонала, който участва в официалния контрол“ в точка 2 от приложение VI към Регламент № 882/2004 се отнасят и до разходите (за заплати) за друг персонал на NVWA или на KDS, при какви обстоятелства и в какви граници все още е налице дотолкова тясна връзка между разходите за този друг персонал и официалния контрол, че за тези разходи (за заплати) да може да се събират такси на основание член 27, параграф 4 от Регламент № 882/2004 и точки 1 и 2 от приложение VI към него?

                  3

                              a)

                              Трябва ли разпоредбите на член 27, параграф 4, буква а) от Регламент № 882/2004 и точки 1 и 2 от приложение VI към него да се тълкуват в смисъл, че член 27, параграф 4 и точки 1 и 2 от приложение VI не допускат на кланичните предприятия да се начисляват такси за официален контрол за заявени от тях пред компетентния орган, но фактически неизползвани за официалния контрол четвърт часове?

                              б)

                              Релевантен ли отговорът на въпрос 3a и когато компетентният орган наема външни официални ветеринарни лекари, които не получават възнаграждение за четвърт часовете, заявени от кланичното предприятие пред компетентния орган, но фактически неизползвани за свързани с официалния контрол дейности, при което начислените на кланичното предприятие суми за заявените, но неизползвани четвърт часове служат за покриване на общите административни разходи на компетентния орган?

                  4)

                  Трябва ли разпоредбите на член 27, параграф 4, буква а) от Регламент № 882/2004 и точки 1 и 2 от приложение VI към него да се тълкуват в смисъл, че член 27, параграф 4 не допуска да се прилага усреднена тарифа за свързаните с официалния контрол дейности на ветеринарните лекари — служители на NVWA, и на външните ветеринарни лекари (на които се плаща по-малко), така че на кланичните предприятия да се начисляват такси по по-висока тарифа от тази, по която се плаща на външните ветеринарни лекари?

                  5)

                  Трябва ли разпоредбите на член 26 и член 27, параграф 4, буква а) от Регламент № 882/2004 и точки 1 и 2 от приложение VI към него да се тълкуват в смисъл, че при изчисляването на таксите за официален контрол може да се вземат предвид разходи, направени за формирането на резерви в дружество с ограничена отговорност (KDS), от което компетентният орган наема външни официални помощници, като резервите могат да се използват в кризисни случаи за покриването на разходи за заплати и обучение за фактически извършващия официалния контрол персонал, както и за персонала, осигуряващ възможност за извършването на официалния контрол?

                  6)

                  При утвърдителен отговор на [петия] въпрос: до какъв размер може да се формират такива резерви и колко дълъг период може да покриват?

         (1)  ОВ L 165, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 58, стр. 216.


title: Дело C-445/18: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 9 юли 2018 г. — Vaselife International BV, Chrysal International BV/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/6

      Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 9 юли 2018 г. — Vaselife International BV, Chrysal International BV/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
      (Дело C-445/18)
      (2018/C 373/06)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Vaselife International BV, Chrysal International BV

         Ответник: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли, след като е издал ново разрешение за референтен продукт, компетентният орган College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden (Комисията за контрол на продуктите за растителна защита и биоцидите, Нидерландия) да промени служебно или не срока на издадено преди това разрешително за паралелна търговия по смисъла на член 52 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 (1), за да го съобрази с по-късната дата на изтичане на срока на новото разрешение за референтния продукт?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: следва ли от Регламент (ЕО) № 1107/2009, че новото разрешение за референтния продукт води автоматично до промяна на срока на разрешителното за паралелна търговия? Вписването на новата дата на изтичане на срока на разрешителното за паралелна търговия в базата данни на компетентния орган чисто административно действие ли е или изисква този орган да е взел служебно или не решение за това?

                  3)

                  Ако отговорът на втория въпрос е, че е необходимо да бъде взето решение, приложим ли е към него член 52 от Регламент (ЕО) № 1107/2009, и по-специално параграф 3 от този член?

                  4)

                  При отрицателен отговор на третия въпрос: коя разпоредба или кои разпоредби са приложими в такъв случай?

                  5)

                  Може ли продукт за растителна защита да не се счита за идентичен по смисъла на член 52 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 само поради това, че референтният продукт не се произвежда (вече) от същото предприятие? При отговора на този въпрос от Съда се иска да установи също дали под „асоциирано предприятие“ или „предприятие, произвеждащо „по лиценз“ може да се разбира и предприятие, което произвежда продукта по същата формула с разрешението на притежателя на правото върху нея. От значение ли е в това отношение дали активните съставки на референтния и на паралелно въведения продукт се произвеждат от едно и също предприятие?

                  6)

                  От значение ли е за преценката на идентичността на продукта промяната в мястото на производство на референтния продукт?

                  7)

                  При утвърдителен отговор на петия и/или шестия въпрос: може ли изводът от преценката („липса на идентичност“) да бъде поставен под съмнение, ако компетентният орган установи, че съставът на продукта не е променен или че промяната в него е незначителна?

                  8)

                  Кой носи тежестта на доказване на обстоятелството, че условията по член 52, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 са изпълнени, когато притежателят на разрешителното за паралелния продукт и притежателят на разрешението за референтния продукт са на различно мнение по този въпрос?

         (1)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, 2009 г., стр. 1).


title: Дело T-451/18: Жалба, подадена на 18 юли 2018 г. — Triantafyllopoulos и др./ЕЦБ

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/12

      Жалба, подадена на 18 юли 2018 г. — Triantafyllopoulos и др./ЕЦБ
      (Дело T-451/18)
      (2018/C 373/13)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподатели: Panaghiote Triantafyllopoulos (Patrasso, Гърция) и други 487 жалбоподатели (представител: N. Ioannou, адвокат)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да осъди Европейската централна банка да заплати обезщетение за претърпените от тях вреди, посочени по отношение на всеки от тях в жалбата в размер до 83,77 EUR въз основа на кооперативните акции, умножено по броя на акциите, на който е титуляр всеки жалбоподател — физическо или юридическо лице;

                  —

                  да осъди Европейската централна банка да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбата е с предмет основанието за обезщетение за вреди, за които се твърди, че са причинени на жалбоподателите в качеството им на титуляри на акциите на „Achaiki Syneteristiki Trapeza SYN.P.E.“ (Банка за кооперативен кредити на Акайя) при специалната й ликвидация, от която произтичат достатъчно сериозни вреди, по-конкретно с оглед на стойността на акциите, притежавани от всеки от жалбоподателите. Вредата според жалбоподателите е причинена поради недостатъчен контрол и надзор, упражнявани от Гръцката национална банка (TtE) по отношение на Банка за кооперативен кредит на Акайа, считано от 1999 г. до 2012 г., както и поради недостатъчен контрол и надзор, упражнявани от Европейската централна банка по отношение на TtE и чрез последната, но и пряко по отношение на Банка за кооперативен кредит на Акайа.
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат следните основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от фактическите обстоятелства, наказателното производство и националното право.

                              —

                              От 1999 г. и до отмяна на разрешението на Банка за кооперативен кредит на Акайа от страна на TtE, ръководствата опортюнистично са усвоили имуществото на дружеството и са го използвали за престъпни цели в пълно противоречие с предвидените в закона. Имуществото е иззето без спазване на законовите процедури, предвидени за банките. Съгласно националното право TtE е единственият надзорен орган, отговорен за приемане на всички предпазни, охранителни и изпълнителни мерки, за да не се случи това, което се е случило и което е довело до разпиляване на имуществото на дружеството.

                  2.

                  Второто основание е изведено от член 340 ДФЕС.

                              —

                              Съгласно член 340, параграф 3 ДФЕС ЕЦБ притежава правосубектност и е длъжна да обезщети в съответствие с общите принципи на правото, които са общи за държавите членки, вредите, причинени от нея или от нейни служители при упражняване на техните функции.

                  3.

                  Третото основание е изведено от практиката на Общия съд.

                              —

                              Практиката на Общия съд изисква установяването на квалифицирано нарушение на правни норми, възлагащи права на правните субекти. Що се отнася до изискването нарушението да е квалифицирано, следва да се приеме за изпълнен решаващият критерий, изразяващ се в обстоятелството да е налице от страна на определени служби на въпросната общностна институция, тежко и явно нарушение на пределите на дискреционната власт. Размерите и обхватът на причинената вреда, както и броят на увредените лица могат да бъдат използвани като критерий относно обстоятелството дали органът, допуснал поведението, е нарушил явно и тежко пределите на дискреционната си власт. Следователно следва да се отбележи също така, че е налице квалифицирано нарушение на правото на Съюза, ако институцията не би допуснала нередности, при условие че е действала с обичайната грижа и предпазливост. ЕЦБ е нарушила възложеното и по силата на Договора и собствения ѝ статут задължение да наложи ефикасни санкции на Гръцката национална банка за това, че е упражнила недостатъчен надзор по отношение на Банка за кооперативен кредит на Акайа. От своя страна, ЕЦБ отговаря за осъществяването на контрол националните банки на държавите членки да действат в съответствие с предвиденото в Договорите и Статута ѝ. В случай, че не е осъществен такъв контрол, може да се говори за административни пропуски — нарушение на принципа на добра администрация — които са могли да бъдат предвидени, ако ЕЦБ беше приела подходящи мерки, за да „припомни“ на Гръцката национална банка какви са задачите ю, възложени съгласно Договора, и, че тя няма право да остави без контрол кредитните институции, тъй като по този начин се излага на риска финансовата стабилност на Европейския съюз, а това е основната цел на съществуването на ЕЦБ. ЕЦБ е трябвало да осъществи контрол върху това дали Гръцката национална банка изпълнява задълженията си като част от Европейската система на централните банки и в случай, че се установи, че самите задължения не са изпълнени, е трябвало да бъдат приеми подходящи, а не да се бездейства.


title: Дело T-503/18: Жалба, подадена на 22 август 2018 г. — Haba Trading/EUIPO — Vida (vidaXL)

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/16

      Жалба, подадена на 22 август 2018 г. — Haba Trading/EUIPO — Vida (vidaXL)
      (Дело T-503/18)
      (2018/C 373/18)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Haba Trading BV (Утрехт, Нидерландия) (представители: B. Schneiders и A. Brittner, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Vida AB (Алвеста, Швеция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „vidaXL“ — заявка за регистрация № 11 603 024

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 12 юни 2018 г. по преписка R 190/2016-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 18, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-478/18: Жалба, подадена на 6 август 2018 г. — Bezouaoui и HB Consultant/Комисия

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/13

      Жалба, подадена на 6 август 2018 г. — Bezouaoui и HB Consultant/Комисия
      (Дело T-478/18)
      (2018/C 373/14)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Hacène Bezouaoui (Аван, Франция), HB Consultant (Бьор, Франция) (представители: J.-F. Henrotte и N. Neyrinck, avocats)

         Ответник: Европейската комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима и основателна. Вследствие на това

                  —

                  да отмени Решение C(2018) 2075 окончателен на Комисията от 10 април 2018 г. по случай SA.46897 (2018/NN) — Франция, предполагаема помощ — CACES,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от нарушение на понятието „вменяване на отговорност“ по член 107 ДФЕС, тъй като възстановяването на разходите за обучение за безопасна работа със строителни машини от сертифицирани от държавата паритетни организации (OPCA) включва използването на ресурси на държавата, резултат от мярка, която може да се вмени в отговорност на държавата. Така жалбоподателите твърдят, че решението, чиято отмяна искат, не е съобразено с практиката на Съда по делото Pearle (решение от 15 юли 2004 г., Pearle и др., C-345/02, EU:C:2004:448).

                  2.

                  Второто основание е изведено от нарушение на понятието „предимство“ по член 107 ДФЕС, доколкото в случая приетите от френската държава мерки предоставят предимство на предприятията, които предлагат обучения, наречени „CACES®“ (Удостоверение за правоспособност за безопасно управление) за разлика от тази, които предлагат обучения, наречени „PCE®“ (Свидетелство за управление на машини).

                  3.

                  Третото основание е изведено от нарушение на понятието „селективност“ по член 107 ДФЕС, доколкото приетите мерки имат селективен характер. Това основание се състои от три части:

                              —

                              първата част е изведена от довода, че OPCA не разполагат с право да извършват дискриминация между различните обучения, които отговарят на една и съща нужда и които са били признати от френската държава,

                              —

                              втората част е изведена от довода, че намесите на френската държава са въвели в заблуждение OPCA относно системите за обучение, които отговарят на законовите изисквания и разходите, които могат да бъдат възстановени,

                              —

                              третата част е изведена от довода, че различното третиране на двете системи за обучение (CACES® и PCE®) не е обосновано от естеството или общата структура на определена референтна система.


title: Дело C-459/18: Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия), постъпило на 16 юли 2018 г. — Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/7

      Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия), постъпило на 16 юли 2018 г. — Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat
      (Дело C-459/18)
      (2018/C 373/07)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Argenta Spaarbank NV

         Ответник: Belgische Staat

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз национална данъчноправна уредба, съгласно която при определянето на размера на облагаемата печалба на неограничено данъчнозадължено лице в Белгия, притежаващо постоянен обект в друга държава членка, чиито печалби са изцяло освободени в Белгия по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане между Кралство Белгия и другата държава членка,

                  —

                  приспадането за рисков капитал се намалява с определена сума (представляваща приспадане за рисков капитал), изчислена въз основа на положителната разлика между, от една страна, нетната счетоводна стойност на активите на постоянния обект, и от друга страна, общата стойност на пасивите, които не са част от собствения капитал на дружеството и които се водят на този постоянен обект, и

                  —

                  посоченото намаляване не се извършва, доколкото размерът на намаляването е по-малък от печалбата от този постоянен обект,

            при положение че не се извършва намаляване на приспадането за рисков капитал, ако тази положителна разлика може да бъде отнесена към постоянен обект в Белгия?


title: Дело T-484/18: Жалба, подадена на 14 август 2018 г. — XB/ЕЦБ

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/14

      Жалба, подадена на 14 август 2018 г. — XB/ЕЦБ
      (Дело T-484/18)
      (2018/C 373/15)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: XB (представители: L. Levi и A. Champetier, адвокати)

         Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решенията от 6 ноември 2017 г. и от 4 декември 2017 г., с които жалбоподателят се уведомява, че няма право на някои надбавки (надбавка за жилищни нужди, надбавки за деца, надбавки за образование и надбавка за предучилищно образование),

                  —

                  съответно, да разпореди изплащането на съответните суми, считано от исканите дати, заедно с лихва за забава (лихвен процент на ЕЦБ + два процентни пункта). Следва да се приеме, че коригиращите плащания, които не са свързани с месеца, през който са били направени, следва да се облагат с данъка, с който биха се облагали, ако бяха направени своевременно, в съответствие с Регламент (ЕИО, ЕВРАТОМ, ЕОВС) № 260/68 (1),

                  —

                  ако е необходимо, да отмени решението от 5 юни 2018 г., с което се отхвърля жалбата по административен ред, подадена от жалбоподателя на 29 март 2018 г.,

                  —

                  ако е необходимо, да отмени решенията от 2 февруари 2018 г., с които се отхвърля искането на жалбоподателя за административно преразглеждане от 15 декември 2017 г.,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

                  1.

                  Първо основание: условията на ЕЦБ за наемане на работа за кратък срок и правилата за наемане на работа за кратък срок са незаконосъобразни (основание за незаконосъобразност).

                              —

                              Условията на ЕЦБ за наемане на работа за кратък срок и нейните правила за наемане на работа за кратък срок нарушават, първо, правата на детето и принципите на защита на семейството и на недопускане на дискриминация, предвидени в Хартата на основните права на Европейския съюз, второ, принципа на недопускане на дискриминация между временните и постоянните служители и трето, принципа на недопускане на дискриминация и на равнопоставеност на данъкоплатците.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на колективни права поради липса на надлежно консултиране на Комитета по персонала на ЕЦБ при приемането на условията и правилата на ЕЦБ за наемане на работа за кратък срок.

         (1)  Регламент (EИО, EВРАТОМ, EОВС) № 260/68 на Съвета от 29 февруари 1968 година относно определяне на условията и процедурата за прилагане на данъка в полза на Европейските общности (ОВ L 56, 1968 г., стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 8, стр. 165).


title: Дело T-504/18: Жалба, подадена на 24 август 2018 г. — XG/Комисия

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/17

      Жалба, подадена на 24 август 2018 г. — XG/Комисия
      (Дело T-504/18)
      (2018/C 373/19)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: XG (представители: S. Kaisergruber и A. Burghelle-Vernet, avocats)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима и основателна,

            и вследствие на това:

                  —

                  да отмени Решение от 3 юли 2018 г., прието при условията на [поверителност] (1) от Европейската комисия, с което се оставя в сила отказът за достъп на жалбоподателя до сградите на Комисията,

                  —

                  да възложи съдебните разноски на Комисията.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  Първо основание: липса на компетентност на автора на обжалвания акт.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 3 от Решение (ЕС, Евроатом) 2015/443 на Комисията от 13 март 2015 година относно сигурността в Комисията (ОВ L 72, 2015 г., стр. 41) (наричано по-нататък „Решение 2015/443“), както и липса на правно основание на обжалвания акт.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на основните права на жалбоподателя, по-специално нарушение на член 67 ДФЕС, на член 6 ДЕС, на член 3 от Решение 2015/443, както и на членове 6, 7, 8, 15, 27, 31, 41, 42, 47, 48 и 49 от Хартата на основните права. Това основание се състои от три части:

                              —

                              първа част: нарушение на правата на свобода, личен живот, защита на личните данни и на правото да упражнява свободно професията си,

                              —

                              втора част: нарушение на правата на добра администрация, прозрачност, достъп до документи и на ефективни правни средства за защита, както и нарушение на презумпцията за невиновност и на правото на защита,

                              —

                              трета част: нарушение на принципа на пропорционалност и на член 49 от Хартата на основните права.

                  4.

                  Четвърто основание, изтъкнато при условията на евентуалност: нарушение на член 296 ДФЕС, член 41, параграф 2 от Хартата на основните права и на принципите за мотивиране по процесуалните въпроси и мотивиране по същество на едностранните актове. Това основание се състои от две части:

                              —

                              първа част: липса на мотиви по процесуалните въпроси на обжалвания акт,

                              —

                              втора част: липса на мотиви по същество на обжалвания акт.

         (1)  Заличени поверителни данни.


title: Дело C-423/18: Преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия), постъпило на 27 юни 2018 г. — Südzucker AG/Hauptzollamt Karlsruhe

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/2

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия), постъпило на 27 юни 2018 г. — Südzucker AG/Hauptzollamt Karlsruhe
      (Дело C-423/18)
      (2018/C 373/02)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Südzucker AG

         Ответник: Hauptzollamt Karlsruhe

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 3, параграф 2, първо изречение от Регламент (ЕО) № 967/2006 (1) да се тълкува в смисъл, че посоченият в него срок се прилага и за промяната на своевременно направено уведомяване за таксата за свръхпроизводство в резултат на изменение на установеното количество на подлежащия на отчитане излишък от захар, което e извършено след изтичане на срока въз основа на проверка съгласно член 10 от Регламент (ЕО) № 952/2006 (2)?

                  2.

                  При положителен отговор на първия въпрос:
                  В случай на промяна на своевременно направено уведомяване, извършена въз основа на констатации в рамките на проверки, важат ли условията, при които съгласно решение на Съда от 10 януари 2002 г., British Sugar, C-101/99, ECLI:EU:C:2002:7, е допустимо превишаване на срока за уведомяване по член 3, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2670/81, изменен с Регламент № 3559/91 (3), също и за превишаване на срока за уведомяване по член 3, параграф 2 от Регламент № 967/2006?

                  3.

                  В случай че член 3, параграф 2, първо изречение от Регламент (ЕО) № 967/2006 не се прилага за уведомления за изменения в резултат на проверки (вж. първи въпрос) или ако са налице условията за превишаване на срока (вж. втори въпрос), следва ли да се счита, че за срок, в рамките на който трябва да бъде съобщено изменението на таксата за свръхпроизводство, се определя следващият 1 май, или следва да се приложи националното законодателство?

                  4.

                  При отговор на третия въпрос в смисъл, че нито се счита, че за срок се определя следващият 1 май, нито се прилага националното законодателство:
                  Съвместимо ли е с основните принципи на правото на Общността, към които спадат и принципите на пропорционалност, правна сигурност и закрила на оправданите правни очаквания, ако в случай като настоящия, въз основа на продължителността на проверката, продължителността на изготвяне на доклада от проверката и неговото разглеждане, уведомяване за таксата за свръхпроизводство за пазарната 2007/2008 година в сектора на захарта се извърши на 20 октомври 2010 г., съответно на 27 октомври 2011 г.? В това отношение има ли значение дали производителят на захар е оспорил констатацията относно излишъка?

         (1)  Регламент (ЕО) № 967/2006 на Комисията от 29 юни 2006 година за установяване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета по отношение на производството над квотите в сектора на захарта (ОВ L 176, 2006 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 73, стр. 42 и поправка ОВ L 52, 27.2.2008 г., стр. 28).

         (2)  Регламент (ЕО) № 952/2006 на Комисията от 29 юни 2006 година за установяване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета по отношение на управлението на пазара на захарта в Общността и системата от квоти (ОВ L 178, 2006 г., стр. 39; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 73, стр. 131).

         (3)  Регламент (ЕИО) № 3559/91 на Комисията от 6 декември 1991 година за изменение на Регламент (ЕИО) № 2670/81 относно определяне на подробни правила за прилагане по отношение на производството на захар при надвишаване на квотата (ОВ L 336, 1991 г., стр. 26).


title: Дело T-500/18: Жалба, подадена на 20 август 2018 г. — Puma/EUIPO — Destilerias MG (MG PUMA)

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/15

      Жалба, подадена на 20 август 2018 г. — Puma/EUIPO — Destilerias MG (MG PUMA)
      (Дело T-500/18)
      (2018/C 373/16)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Puma SE (Херцогенаурах, Германия) (представители: P. Trieb и M. Schunke, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Destilerias MG SL (Виланова и ла Хелтру, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за марка на Европейския съюз „MG PUMA“ — заявка за регистрация № 15 108 848

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 6 юни 2018 г. по преписка R 2019/2017-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-429/18: Преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Испания), постъпило на 28 юни 2018 г. — Berta Fernández Álvarez, BMM, TGV, Natalia Fernández Olmos и María Claudia Téllez Barragán/Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/3

      Преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Испания), постъпило на 28 юни 2018 г. — Berta Fernández Álvarez, BMM, TGV, Natalia Fernández Olmos и María Claudia Téllez Barragán/Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid
      (Дело C-429/18)
      (2018/C 373/03)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Berta Fernández Álvarez, BMM, TGV, Natalia Fernández Olmos и María Claudia Téllez Barragán

         Ответник: Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Правилно ли е направеното от запитващата юрисдикция тълкуване на Рамковото споразумение в приложението към Директива 1999/70/ЕО (1), че при временното наемане на жалбоподателите е извършена злоупотреба, тъй като работодателят от обществения сектор използва различни форми на наемане — всичките временни — за постоянно и трайно изпълнение на функции, които са обичайни за постоянно наетите служители с нормативноустановен статут[, за да] бъдат преодолени структурни недостатъци и да бъдат обезпечени нужди, които на практика не са временни, а постоянни и трайни[, поради което] посоченото временно наемане не е обосновано от обективна причина по смисъла на клауза 5, параграф 1, буква а) от Рамковото споразумение, доколкото втора алинея от преамбюла на Рамковото споразумение и точки 6 и 8 от общите положения на споразумението конкретно не допускат подобно използване на срочни договори, тъй като не са налице обстоятелствата, обосноваващи сключването им?

                  2)

                  Правилно ли е направеното от запитващата юрисдикция тълкуване на Рамковото споразумение в приложението към Директива 1999/70/ЕО, че обявяването на обикновена процедура за подбор с описаните характеристики не е равностойна мярка и не може да бъде считано за санкция, тъй като не е пропорционално на извършената злоупотреба, довела до освобождаването на временно наетия работник, в нарушение на целите на посочената директива и при запазване на неблагоприятното положение на временно наетите служители с нормативноустановен статут, нито пък може да бъде считано за ефикасна мярка, тъй като не поражда никакви неблагоприятни последици за работодателя и не упражнява каквото и да било възпиращо действие, поради което не съответства на член 2, първа алинея от Директива 1999/70, след като не гарантира постигането от испанската държава на определените в Директивата резултати?

                  3)

                  Правилно ли е направеното от запитващата юрисдикция тълкуване на член 2, първа алинея от Директива 1999/70 и на решението на Съда на Европейския съюз от 14 септември 2016 г. по дело C-16/15 (2), че обявяването на открита процедура за подбор не е подходяща мярка за санкциониране на злоупотребата, произтичаща от сключването на последователни срочни трудови договори, след като испанското законодателство не предвижда ефективен и възпиращ механизъм за санкциониране, който да противодейства на злоупотребите с назначения на временно наетите служители с нормативноустановен статут, и не допуска създадените щатни длъжности да бъдат заети от служителите, спрямо които е извършена злоупотребата, поради което тези работници продължават да се намират в несигурно положение?

                  4)

                  Правилно ли е направеното от запитващата юрисдикция тълкуване, че преобразуването на срочен трудов договор в „трудов договор с неопределена продължителност, който не води до постоянно назначение“ на работник, спрямо когото е извършена злоупотреба, не е ефикасна санкция, тъй като работник с така квалифицирано правоотношение може да бъде освободен било поради заемане на длъжността чрез процедура за подбор, било поради съкращаване на длъжността, и поради това преобразуването не е в съответствие с целта на Рамковото споразумение за предотвратяване на злоупотребите, произтичащи от използването на срочни трудови договори, защото не се изпълнява изискването по член 2, първа алинея от Директива 1999/70, предвид това че не гарантира постигането от испанската държава на определените в директивата резултати?
                  В така описаната хипотеза е необходимо в случая отново да се поставят следните въпроси, съдържащи се в преюдициалното запитване, отправено на 30 януари 2018 г. в рамките на бързо производство по дело № 193/2017 на JCA n.o 8 de Madrid (Административен съд № 8 — Мадрид) (3):

                  5)

                  Когато националната юрисдикция установи злоупотреба, произтичаща от последователното наемане на служител от обществения сектор с нормативноустановен статут за временно заемане на щатна длъжност в SERMAS (Мадридска здравна служба) с цел да бъдат обезпечени трайни структурни нужди от предоставяне на услуги от постоянно наети служители с нормативноустановен статут, при липса на каквато и да било ефективна и възпираща мярка в националната правна система за санкциониране на такава злоупотреба и за отстраняване на последиците от нарушението на разпоредбата на Съюза, следва ли клауза 5 от Рамковото споразумение, съдържащо се в приложението към Директива 1999/70, да се тълкува в смисъл, че задължава националната юрисдикция да вземе ефективни и възпиращи мерки, които да гарантират полезното действие на Рамковото споразумение, и по този начин да санкционира посочената злоупотреба и да отстрани последиците от нарушаването на разглежданата разпоредба на Съюза, като остави без приложение вътрешната норма, възпрепятстваща ефективното прилагане на последната?
                  При утвърдителен отговор и съгласно възприетото от Съда на ЕС в решение от 14 септември 2016 г. по дела C-184/15 и C-197/15 (4):
                  Съвместимо ли е с целите на Директива 1999/70/ЕО — като мярка за предотвратяване и санкциониране на злоупотребата с последователни срочни трудови правоотношения и за отстраняване на последиците от нарушението на правото на Съюза — преобразуването на временно нормативноопределено правоотношение на служител, назначен на щатна длъжност или като нещатен или заместващ служител, в стабилно нормативноопределено правоотношение, независимо с какво наименование — като постоянен или назначен за неопределено време служител в обществения сектор, със същата стабилност, която е присъща за правоотношението на постоянно наетите служители с нормативноустановен статут, намиращи се в сходно положение, предвид наличието в националното законодателство на абсолютна забрана последователни срочни трудови договори в обществения сектор да бъдат преобразувани в трудов договор за неопределено време в същия сектор, поради липсата на друга ефикасна мярка за предотвратяване и при необходимост санкциониране на злоупотреба, произтичаща от използване на последователни срочни трудови договори?

                  6)

                  В случай на злоупотреба, произтичаща от използването на последователни срочни трудови правоотношения, може ли да се приеме, че преобразуването на трудовото правоотношение на временно нает служител с нормативноустановен статут за заемане на щатна длъжност в безсрочно или постоянно съответства на целите на Директива 1999/70/ЕО и съдържащото се в нея Рамково споразумение, само когато временно наетият служител с нормативноустановен статут, спрямо когото е извършена злоупотребата, се ползва от същите идентични условия на труд като тези на постоянно наетите служители с нормативноустановен статут (по отношение на социална закрила, професионално израстване, възможности за заемане на свободни длъжности, професионално обучение, отпуски, определяне на административен статут, разрешени отсъствия и други отпуски, пенсионни права и освобождаване от длъжност, както и участие в конкурси за заемане на свободни длъжности и повишаване), при спазване на принципите на стабилност и несменяемост, с всички присъщи права и задължения, при еднакви условия с постоянно наетите служители с нормативноустановен статут?

                  7)

                  В случай че е налице злоупотреба при временното наемане, насочено към удовлетворяване на постоянни нужди, без да е налице обективна причина, като това наемане не е свързано със спешна и неотложна нужда, която да го обосновава, и в националното право не са налице ефективни санкции или ограничения, съвместимо ли е с преследваните от Директива 1999/70/ЕО цели — като средство за предотвратяване на злоупотребата и отстраняване на последиците от нарушението на правото на Съюза, в случай че работодателят не предостави постоянно назначение на работника — обезщетение, което съответства на обезщетението за незаконно уволнение, и представлява ли това обезщетение подходяща, пропорционална, ефективна и възпираща санкция?

         (1)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).

         (2)  Решение от 14 септември 2016 г., Pérez López (C-16/15, EU:C:2016:679).

         (3)  Дело C-103/18, Sánchez Ruiz.

         (4)  Решение от 14 септември 2016 г., Martínez Andrés и Castrejana López (C-184/15 и C-197/15, EU:C:2016:680).


title: Дело T-671/16: Решение на Общия съд от 5 септември 2018 г. — Villeneuve/Комисия (Публична служба — Назначаване — Конкурс на общо основание — Обявление за конкурс EPSO/AD/303/15 (AD 7) — Проверка от EPSO на условията за допускане до конкурса — Професионален опит с продължителност, по-малка от минимално изискуемата — Естество на проверката за условието за допускане, свързано с професионален опит — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката на конкурсната комисия — Равно третиране)

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/11

      Решение на Общия съд от 5 септември 2018 г. — Villeneuve/Комисия
      (Дело T-671/16) (1)

      ((Публична служба - Назначаване - Конкурс на общо основание - Обявление за конкурс EPSO/AD/303/15 (AD 7) - Проверка от EPSO на условията за допускане до конкурса - Професионален опит с продължителност, по-малка от минимално изискуемата - Естество на проверката за условието за допускане, свързано с професионален опит - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката на конкурсната комисия - Равно третиране))
      (2018/C 373/11)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Vincent Villeneuve (Монпелие, Франция) (представител: C. Mourato, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara и L. Radu Bouyon)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решение на конкурсната комисия от 5 ноември 2015 г., с което се отхвърля кандидатурата на жалбоподателя в конкурса на общо основание по квалификации и с тестове EPSO/AD/303/15 — Сътрудничество за развитие и управление на помощта за държави извън ЕС (AD 7)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Vincent Villeneuve да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 419, 14.11.2016 г.


title: Дело C-431/18: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Zaragoza (Испания), постъпило на 29 юни 2018 г. — María Pilar Bueno Ruiz, Zurich Insurance PL, Sucursal de España/Irene Conte Sánchez

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/5

      Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Zaragoza (Испания), постъпило на 29 юни 2018 г. — María Pilar Bueno Ruiz, Zurich Insurance PL, Sucursal de España/Irene Conte Sánchez
      (Дело C-431/18)
      (2018/C 373/04)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: María Pilar Bueno Ruiz, Zurich Insurance PL, Sucursal de España

         Ответник: Irene Conte Sánchez

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли член 3 от Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (1) тълкуване в смисъл, че покритието на задължителната застраховка обхваща също нанесените щети —вследствие на опасното положение, създало се поради изтичане на течности от превозно средство върху паркомястото, на което е паркирано, или при извършването на маневри при паркиране в частен паркинг, находящ се в сграда в етажна собственост — на трети лица, ползващи същата сграда?

         (1)  ОВ L 263, 2009 г., стр. 11.


title: Дело T-418/18: Иск, предявен на 6 юли 2018 г. — PT/Европейска инвестиционна банка (ЕИБ)

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/11

      Иск, предявен на 6 юли 2018 г. — PT/Европейска инвестиционна банка (ЕИБ)
      (Дело T-418/18)
      (2018/C 373/12)
      Език на производството: шведски

         Страни

         Ищец: PT (представител: E. Nordh, адвокат)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ)

         Искания на ищеца

      Ищецът иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ЕИБ от 4 април 2018 г., с което жалбоподателят е уволнен,

                  —

                  да осъди ответника да го обезщети за претърпените имуществени вреди, които към момента възлизат на 2 240,31 EUR, и за неимуществените вреди, оценени на 50 000 EUR, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска си ищецът излага две основания.

                  1.

                  В първото основание се твърди, че има нарушение на правото на защита.

                              —

                              Ищецът твърди, че ответникът не е дал на ищеца възможност при възможно най-добри условия да се защити срещу неговите твърдения. Ищецът счита, че така е нарушено правото му на добра администрация.

                  2.

                  Във второто основание се твърди наличието на явни грешки в преценката.

                              —

                              Ищецът твърди, че ответникът е допуснал и редица явни грешки в преценката във връзка с нарушаването от негова страна на правото на защита на ищеца.


title: Дело T-517/18: Жалба, подадена на 3 септември 2018 г. — Zott/EUIPO — TSC Food Products (Backwaren)

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/19

      Жалба, подадена на 3 септември 2018 г. — Zott/EUIPO — TSC Food Products (Backwaren)
      (Дело T-517/18)
      (2018/C 373/22)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Zott SE & Co. KG (Мертинген, Германия) (представители: Rechtsanwälte E. Schalast, R. Lange и C. Böhler)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: TSC Food Products GmbH (Велс, Австрия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 2487983-0001

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 27 юни 2018 г. по преписка R 1341/2017-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 4 във връзка с член 6, параграф 1 и член 7 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета.