title: Дело C-593/17: Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 13 октомври 2017 г. — Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/12

         Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 13 октомври 2017 г. — Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover
   (Дело C-593/17)
   (2018/C 032/18)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG

      Ответник: Hauptzollamt Hannover

      Преюдициални въпроси

               1)

               Валиден ли е Регламент за изпълнение (ЕС) № 767/2014 на Комисията от 11 юли 2014 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 209, стр. 12) (1)?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен:
               Трябва ли при тълкуването на подпозиция 1902 3010 КН да се взема в предвид обяснителната бележка на Европейската комисия към подпозиция 1902 3010 на Комбинираната номенклатура, публикувана на 4.3.2015 г. (ОВ C 76, стр. 1), доколкото в нея пърженето е посочено като пример за изсушаване при промишлени условия?

      (1)  ОВ L 209, 2014 г., стр. 12.


title: Дело T-761/17: Жалба, подадена на 17 ноември 2017 г. — UR/Комисия

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/39

         Жалба, подадена на 17 ноември 2017 г. — UR/Комисия
   (Дело T-761/17)
   (2018/C 032/53)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: UR (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени взетото след преразглеждане решение на конкурсната комисия от 11 август 2017 г. да не включи името на жалбоподателя в списъка на издържалите конкурс EPSO/AD/322/16,

               —

               при всички положения да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               По първото основание твърди явна грешка в преценката, която конкурсната комисия допуснала, приемайки, че дипломата на жалбоподателя не отговоря на едно от условията за допускане до участие в конкурса.

               2.

               По второто основание, посочено субсидиарно, повдига на основание член 27, първа алинея от Правилника за длъжностните лица възражение за незаконосъобразност на обявлението за конкурса. В частност спорното условие за допускане не било свързано с описаните в обявлението за конкурса изисквания за обявените длъжности и следователно било в противоречие с интереса на службата.

               3.

               По третото основание, субсидиарно спрямо второто, твърди немотивираност на обжалваното решение, доколкото критериите, по които конкурсната комисия преценила релевантна ли е дипломата на жалбоподателя от гледна точка на спорното условие за допустимост, не били оповестени, което попречило на жалбоподателя надлежно да организира защитата си.


title: Дело C-624/17: Преюдициално запитване от Gerechtshof Den Haag (Нидерландия), постъпило на 6 ноември 2017 г. — Наказателно производство срещу Tronex BV

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/12

         Преюдициално запитване от Gerechtshof Den Haag (Нидерландия), постъпило на 6 ноември 2017 г. — Наказателно производство срещу Tronex BV
   (Дело C-624/17)
   (2018/C 032/19)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof Den Haag

      Наказателно производство срещу

   Tronex BV

      Преюдициални въпроси

               1)

                           а)

                           Следва ли търговец на дребно, който в съответствие със сключено с неговите доставчици споразумение им предоставя обратно предмет, върнат от потребител или неподдържан повече в предлагания асортимент (тоест предметът се предоставя обратно на вносителя, на търговеца на едро, на дистрибутора, на производителя или на лицето, от което този предмет е получен), да се разглежда като притежател, който се освобождава от посочения предмет по смисъла на член 3, точка 1 от Рамковата директива (1)?

                           б)

                           За отговора на въпроса по точка 1.1. от значение ли е обстоятелството, че в това отношение става въпрос за предмет с лесно отстраним недостатък или дефект?

                           в)

                           За отговора на въпроса по точка 1.1. от значение ли е обстоятелството, че в това отношение става въпрос за предмет с недостатък или дефект от такъв мащаб или с такава тежест, че в резултат предметът повече да не е годен или да не може да се използва за първоначално предвидената му употреба?

               2)

                           а)

                           Следва ли търговец на дребно или доставчик, който на свой ред продава на определен купувач (на остатъчни партиди) даден предмет, върнат от потребител или неподдържан повече в предлагания асортимент, да се разглежда като притежател, който се освобождава от посочения предмет по смисъла на член 3, точка 1 от Рамковата директива?

                           б)

                           За отговора на въпроса по точка 2.1. от значение ли е какъв е размерът на покупната цена, която следва да заплати купувачът на търговеца на дребно или на доставчиците?

                           в)

                           За отговора на въпроса по точка 2.1. от значение ли е обстоятелството, че в това отношение става въпрос за предмет с лесно отстраним недостатък или дефект?

                           г)

                           За отговора на въпроса по точка 2.1. от значение ли е обстоятелството, че в това отношение става въпрос за предмет с недостатък или дефект от такъв мащаб или с такава тежест, че в резултат предметът повече да не е годен или да не може да се използва за първоначално предвидената му употреба?

               3)

                           а)

                           Следва ли купувач, който на свой ред продава голяма партида, състояща се от изкупени от търговци на дребно или доставчици стоки, върнати от потребители или неподдържани повече в предлагания асортимент, на трето лице (в чужбина), да се разглежда като притежател, който се освобождава от стоковата партида по смисъла на член 3, точка 1 от Рамковата директива?

                           б)

                           За отговора на въпроса по точка 3.1. от значение ли е какъв е размерът на покупната цена, която следва да заплати третото лице на купувача?

                           в)

                           За отговора на въпроса по точка 3.1. от значение ли е обстоятелството, че някои от стоките, включени в партидата, са с лесно отстраними недостатъци или дефекти?

                           г)

                           За отговора на въпроса по точка 3.1. от значение ли е обстоятелството, че в партидата са включени и стоки с недостатъци или дефекти от такъв мащаб или с такава тежест, че в резултат съответният предмет повече да не е годен или да не може да се използва за първоначално предвидената му употреба?

                           д)

                           За отговора на въпросите по точки 3.3. или 3.4. от значение ли е какъв процент са дефектните стоки от цялата партида с продадените на третото лице стоки? При положителен отговор, наличието на какъв процент се оказва решаващо?

      (1)  Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (ОВ L 312, 2008 г., стр. 3).


title: Дело C-107/16: Определение на Съда (трети състав) от 23 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Pordenone — Италия) — Наказателно производство срещу Giorgio Fidenato (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Селско стопанство — Генетично модифицирани храни и фуражи — Спешни мерки — Национална мярка, забраняваща отглеждането на генетично модифицирана царевица MON 810 — Приемане и поддържане на мярката — Регламент (ЕО) № 1829/2003 — Член 34 — Регламент (ЕО) № 178/2002 — Членове 53 и 54 — Условия за прилагане — Принцип на предпазните мерки)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/4

         Определение на Съда (трети състав) от 23 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Pordenone — Италия) — Наказателно производство срещу Giorgio Fidenato
   (Дело C-107/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Селско стопанство - Генетично модифицирани храни и фуражи - Спешни мерки - Национална мярка, забраняваща отглеждането на генетично модифицирана царевица MON 810 - Приемане и поддържане на мярката - Регламент (ЕО) № 1829/2003 - Член 34 - Регламент (ЕО) № 178/2002 - Членове 53 и 54 - Условия за прилагане - Принцип на предпазните мерки))
   (2018/C 032/05)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Pordenone

      Страна в главното производство

   Giorgio Fidenato

      Диспозитив

               1)

               Член 34 от Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 година относно генетично модифицираните храни и фуражи във връзка с член 53 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните трябва да се тълкува в смисъл, че Европейската комисия не е длъжна да приеме спешни мерки по смисъла на последния член, когато дадена държава членка я информира официално съгласно член 54, параграф 1 от последния регламент за необходимостта на приеме такива мерки, при положение че не е очевидно, че продукт, разрешен с Регламент № 1829/2003 или в съответствие с този регламент, може да представлява сериозен риск за здравето на хората, животните или околната среда.

               2)

               Член 34 от Регламент № 1829/2003 във връзка с член 54 от Регламент № 178/2002, трябва да се тълкува в смисъл, че след като официално е информирала Европейската комисия за необходимостта да прибегне до спешни мерки и когато Комисията не е приела никакви мерки съгласно член 53 от Регламент № 178/2002, дадена държава членка може да приеме такива мерки на национално ниво.

               3)

               Член 34 от Регламент № 1829/2003 във връзка с принципа на предпазните мерки, предвиден в член 7 от Регламент № 178/2002, трябва да се тълкува в смисъл, че не оправомощава държавите членки да приемат съгласно член 54 от Регламент № 178/2002 временни спешни мерки единствено на основание на този принцип, без да са налице материалните условия, предвидени в Регламент № 1829/2003.

      (1)  ОВ C 165, 10.5.2016 г.


title: Дело C-629/17: Преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça (Португалия), постъпило на 18 октомври 2017 г. — J. Portugal Ramos Vinhos SA/Adega Cooperativa de Borba CRL

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/13

         Преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça (Португалия), постъпило на 18 октомври 2017 г. — J. Portugal Ramos Vinhos SA/Adega Cooperativa de Borba CRL
   (Дело C-629/17)
   (2018/C 032/20)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal de Justiça

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: J. Portugal Ramos Vinhos SA

      Ответник: Adega Cooperativa de Borba CRL

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли изразът „означения, които могат да послужат в търговската дейност за указване на други характеристики на стоките или на предоставяне на услугите“ съгласно разпоредбата на член 4, параграф 1, буква в) от Директива 2008/95/ЕО (1), когато се използва в контекста на разглеждането на допустимостта на регистрацията на знаците или означенията, които ще се използват за указване на лозаро-винарски продукти, да се тълкува в смисъл, че обхваща всяко позоваване в словните изрази, приети като марка, на термина adega, в качеството му на често използван израз за указване на съоръженията и помещенията, в които се осъществява процесът на обработка на този вид стоки, в случай че този израз (Adega) вече се съдържа в наименованието на юридическото лице, поискало регистрацията на марката?

      (1)  Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (кодифицирана версия) ОВ 2008, L 299, стр. 25.


title: Дело T-122/16: Решение на Общия съд от 6 декември 2017 г. — Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (Burlington) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Фигуративна марка „BURLINGTON“ — По-ранни национални словни марки „BURLINGTON“ и „BURLINGTON ARCADE“ — По-ранна фигуративна марка на Съюза „BURLINGTON ARCADE“ и по-ранна национална фигуративна марка „BURLINGTON ARCADE“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Използване в процеса на търговия на знак с по-голямо значение от местното — Член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001) — Неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/24

         Решение на Общия съд от 6 декември 2017 г. — Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (Burlington)
   (Дело T-122/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка „BURLINGTON“ - По-ранни национални словни марки „BURLINGTON“ и „BURLINGTON ARCADE“ - По-ранна фигуративна марка на Съюза „BURLINGTON ARCADE“ и по-ранна национална фигуративна марка „BURLINGTON ARCADE“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Използване в процеса на търговия на знак с по-голямо значение от местното - Член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001) - Неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001))
   (2018/C 032/32)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tulliallan Burlington Ltd (Сейнт Хелиър, Джърси) (представител: A. Norris, barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Burlington Fashion GmbH (Шмаленберг, Германия) (представител: A. Parr, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 11 януари 2016 г. (преписка R 2409/2013-4), постановено в производство по възражение със страни Tulliallan Burlington и Burlington Fashion.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Tulliallan Burlington Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 175, 17.5.2016 г.


title: Дело C-637/17: Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa (Португалия), постъпило на 15 ноември 2017 г. — Cogeco Communications Inc/Sport TV Portugal и др.

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/14

         Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa (Португалия), постъпило на 15 ноември 2017 г. — Cogeco Communications Inc/Sport TV Portugal и др.
   (Дело C-637/17)
   (2018/C 032/21)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa

      Страни в главното производство

      Ищец: Cogeco Communications Inc

      Ответници: Sport TV Portugal, SA, Controlinvest-SGPS SA, Nos-SGPS SA

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли член 9, параграф 1 и член 10, параграфи 2, 3 и 4 от Директива 2014/104/ЕС (1) от 26 декември 2014 г., както и останалите ѝ разпоредби или приложимите общи принципи от правото на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че пораждат права за частноправен субект (в случая търговско акционерно дружество по канадското право), на които последният може да се позове в съдебно производство срещу друг частноправен субект (в случая търговско акционерно дружество по португалското право) във връзка с иск за изплащане на обезщетение за вреди, за които се твърди, че са настъпили в резултат на извършено нарушение на правото в областта на конкуренцията, по-специално ако към датата на предявяване на този иск по съдебен ред (27 февруари 2015 г.) все още не е бил изтекъл срокът, предоставен на държавите членки за транспонирането в националното право на тази директива, по член 21, параграф 1 от нея?

               2)

               Може ли член 10, параграфи 2, 3 и 4 от Директивата, както и останалите ѝ разпоредби или приложимите общи принципи от правото на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредба от националното право като член 498, параграф 1 от португалския граждански кодекс — приложима към факти, настъпили преди публикуването на Директивата, преди влизането ѝ в сила и преди определената дата за транспонирането ѝ, в рамките на иск, предявен по съдебен ред също преди последната дата — в която:

                           а)

                           се определя тригодишен давностен срок за право на обезщетение въз основа на извъндоговорна гражданска отговорност;

                           б)

                           се предвижда, че тригодишният срок тече от момента, в който увреденото лице е научило за правото, с което разполага, макар отговорното лице и точният размер на вредите да са неизвестни, и

                           в)

                           няма норма, която да налага или допуска спиране или прекъсване на този срок само поради вземането на мерки от орган за защита на конкуренцията в рамките на разследване или на производство по нарушение на правото в областта на конкуренцията, с което нарушение е свързан искът за обезщетение?

               3)

               Може ли член 9, параграф 1 от Директивата, както и останалите ѝ разпоредби или приложимите общи принципи от правото на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредба от националното право като член 623 от португалския граждански процесуален кодекс — приложима към факти, настъпили преди публикуването на Директивата, преди влизането ѝ в сила и преди определената дата за транспонирането ѝ, в рамките на иск, предявен по съдебен ред също преди последната дата — в която:

                           а)

                           се предвижда, че окончателно решение за налагане на наказание, постановено в административнонаказателно производство, не поражда последици в гражданските производства, предмет на които са правоотношения, зависещи от извършването на нарушението? Или (според тълкуването)

                           б)

                           се предвижда, че за третите лица такова окончателно решение за налагане на наказание, постановено в административнонаказателно производство, представлява само оборима презумпция за наличието на съставомерните за санкционираното нарушение факти и на елементите от правната квалификация в гражданските производства, предмет на които са правоотношения, зависещи от извършването на нарушението?

               4)

               Може ли член 9, параграф 1, член 10, параграфи 2, 3 и 4 от Директивата, член 288, трета алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз или някоя друга норма от първичното или вторичното право, съдебна практика или приложими общи принципи от правото на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че не допускат прилагането на норми от националното право като член 498, параграф 1 от португалския граждански кодекс и член 623 от португалския граждански процесуален кодекс — приложими към факти, настъпили преди публикуването, влизането в сила и определената дата за транспониране на Директивата, в рамките на иск, предявен по съдебен ред също преди последната дата — които не отразяват съдържанието и целта на Директивата и съответно не са насочени към постигане на целения с нея резултат?

               5)

               При условията на евентуалност — само ако Съдът на Европейския съюз отговори положително на някой от предходните въпроси — може ли член 22 от Директивата, както и останалите ѝ разпоредби или приложимите общи принципи от правото на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че не допускат прилагането в настоящия случай от националния съд на член 498, параграф 1 от португалския граждански кодекс и член 623 от португалския граждански процесуален кодекс в настоящата им редакция, но тълкувани и прилагани така, че да бъдат съвместими с разпоредбите на член 10 от Директивата?

               6)

               При положителен отговор на петия въпрос, може ли частноправен субект да се позове на член 22 от Директивата срещу друг частноправен субект пред национален съд в производство по иск за обезщетение за вредите, настъпили в резултат на извършено нарушение на правото в областта на конкуренцията?

      (1)  Директива 2014/104/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 ноември 2014 година относно някои правила за уреждане на искове за обезщетение за вреди по националното право за нарушения на разпоредбите на правото на държавите членки и на Европейския съюз в областта на конкуренцията (ОВ L 349, 2014 г., стр. 1).


title: Дело T-562/15: Определение на Общия съд от 26 ноември 2017 г. — Federcaccia Toscana и др./Комисия (Околна среда — Опазване на дивите птици — Видове, които могат да се ловуват — Условия, на които трябва да отговарят националните законодателства относно лова — Хармонизиране на критериите за прилагане на член 7, параграф 4 от Директива 2009/147/ЕО — Период на забрана на лова в Тоскана)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/31

         Определение на Общия съд от 26 ноември 2017 г. — Federcaccia Toscana и др./Комисия
   (Дело T-562/15) (1)

   ((Околна среда - Опазване на дивите птици - Видове, които могат да се ловуват - Условия, на които трябва да отговарят националните законодателства относно лова - Хармонизиране на критериите за прилагане на член 7, параграф 4 от Директива 2009/147/ЕО - Период на забрана на лова в Тоскана))
   (2018/C 032/42)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищци: Federcaccia Toscana (Флоренция, Италия) и 5 други ищци, посочени поименно в приложение към определението (представител: A. Bruni, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara и C. Hermes)

      Предмет

   Искане на основание член 265 ДФЕС за установяване на неправомерно бездействие от страна на Комисията като не е актуализирала някои италиански данни, които се съдържат в документа относно ключовите понятия (Key Concepts), съставен от Комитета Орнис, предвиден в Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (OВ L 20, 2010 г., стр. 7), искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на писмото на Комисията от 6 октомври 2014 г., в което се посочва, че удължаването в Италия на ловния сезон за някои видове птици е несъвместимо с европейската правна уредба, и искане на основание член 268 ДФЕС за присъждане на обезщетение за вредите, които ищците твърдят, че са претърпели поради липсата на актуализиране на италианските данни от Комисията.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда Federcaccia Toscana и другите ищци, посочени поименно в приложението, да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 381, 16.11.2015 г.


title: Дело C-662/17: Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije, постъпило на 27 ноември 2017 г. — E.G./Република Словения

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/15

         Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije, постъпило на 27 ноември 2017 г. — E.G./Република Словения
   (Дело C-662/17)
   (2018/C 032/22)
   Език на производството: словенски

      Запитваща юрисдикция

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: E.G.

      Ответник: Република Словения

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли във връзка с интереса на кандидата по смисъла на член 46[, параграф 2], втора алинея от Процесуална директива II (1) да се счита, че статутът на субсидиарна закрила не дава същите права и ползи като статута на бежанец, когато — съгласно националната правна уредба — чужденците под международна закрила действително разполагат с едни и същи права и ползи, но продължителността или прекратяването на международната закрила се определят по различен начин, като статутът на бежанец се предоставя за неограничено време, но се прекратява, когато отпаднат обстоятелствата, на основание на които е предоставен, а субсидиарната закрила се предоставя за ограничен период от време, но се продължава, докато са налице основанията за това?

               2)

               Трябва ли във връзка с интереса на кандидата по смисъла на член 46[, параграф 2], втора алинея от Процесуална директива II да се счита, че статутът на субсидиарна закрила не дава същите права и ползи като статута на бежанец, когато — съгласно националната правна уредба — чужденците под международна закрила действително разполагат с едни и същи права и ползи, но имат различни акцесорни права, произтичащи от тези права и ползи?

               3)

               Необходимо ли е с оглед на индивидуалното положение на кандидата да се преценява дали при конкретните обстоятелства в неговия случай предоставянето на статут на бежанец би му дало повече права отколкото предоставянето на субсидиарна закрила, или пък за да е налице интересът, предвиден в член 46[, параграф 2], втора алинея от Процесуална директива II, е достатъчна национална правна уредба, която предвижда разграничение в акцесорните права, произтичащи от правата и ползите в рамките и на двете форми на международна закрила?

      (1)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, 29.6.2013 г., стр. 60).


title: Дело T-123/16: Решение на Общия съд от 6 декември 2017 г. — Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (BURLINGTON) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „BURLINGTON“ — По-ранни национални словни марки „BURLINGTON“ и „BURLINGTON ARCADE“ — По-ранна фигуративна марка на Съюза „BURLINGTON ARCADE“ и по-ранна национална фигуративна марка „BURLINGTON ARCADE“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Използване в процеса на търговия на знак с по-голямо значение от местното — Член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001) — Неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/25

         Решение на Общия съд от 6 декември 2017 г. — Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (BURLINGTON)
   (Дело T-123/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „BURLINGTON“ - По-ранни национални словни марки „BURLINGTON“ и „BURLINGTON ARCADE“ - По-ранна фигуративна марка на Съюза „BURLINGTON ARCADE“ и по-ранна национална фигуративна марка „BURLINGTON ARCADE“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Използване в процеса на търговия на знак с по-голямо значение от местното - Член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001) - Неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001))
   (2018/C 032/33)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tulliallan Burlington Ltd (Сейнт Хелиър, Джърси) (представител: A. Norris, barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Burlington Fashion GmbH (Шмаленберг, Германия) (представител: A. Parr, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 11 януари 2016 г. (преписка R 1635/2013-4), постановено в производство по възражение със страни Tulliallan Burlington и Burlington Fashion.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Tulliallan Burlington Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 175, 17.5.2016 г.


title: Дело C-476/16: Определение на Съда (осми състав) от 16 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture — Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte — Хърватия) — Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo/Air Serbia A.D. Beograd, Dane Kondić (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Качество „юрисдикция“ на запитващия орган — Независимост — Явна недопустимост на преюдициалното запитване)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/5

         Определение на Съда (осми състав) от 16 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture — Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte — Хърватия) — Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo/Air Serbia A.D. Beograd, Dane Kondić
   (Дело C-476/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Качество „юрисдикция“ на запитващия орган - Независимост - Явна недопустимост на преюдициалното запитване))
   (2018/C 032/06)
   Език на производството: хърватски

      Запитваща юрисдикция

   Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture — Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo

      Ответници: Air Serbia A.D. Beograd, Dane Kondić

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture — Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte (Министерството на морските въпроси, транспорта и инфраструктурата — дирекция „Гражданско въздухоплаване, електронни съобщения и пощи“, Хърватия), с акт от 26 август 2016 г., е явно недопустимо.

      (1)  ОВ C 419, 14.11.2016 г.


title: Дело T-125/16: Решение на Общия съд от 11 декември 2017 г. — Léon Van Parys/Комисия (Митнически съюз — Внос на банани от Еквадор — Последващо събиране на вносни мита — Искане за опрощаване на вносни мита — Решение, взето след отмяната от Общия съд на предходно решение — Разумен срок)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/26

         Решение на Общия съд от 11 декември 2017 г. — Léon Van Parys/Комисия
   (Дело T-125/16) (1)

   ((Митнически съюз - Внос на банани от Еквадор - Последващо събиране на вносни мита - Искане за опрощаване на вносни мита - Решение, взето след отмяната от Общия съд на предходно решение - Разумен срок))
   (2018/C 032/34)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Firma Léon Van Parys NV (Антверпен, Белгия) (представители: P. Vlaemminck, B. Van Vooren, R. Verbeke и J. Auwerx, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Caeiros, B.-R. Killmann и E. Manhaeve)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС, насочено към отмяната на Решение C(2016) 95 окончателен на Комисията от 20 януари 2016 г., с което се установява, че последващото осчетоводяване на вносни митни сборове е обосновано и опрощаването на тези митни сборове е оправдано по отношение на определен длъжник, а по отношение на друг длъжник в особено положение е отчасти оправдано и отчасти неоправдано, и с което се изменя Решение C(2010) 2858 окончателен на Комисията от 6 май 2010 г., и от друга страна, искане да се постанови, че член 909 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, 1993 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3), е породил своите правни последици спрямо жалбоподателя след произнасянето на решение от 19 март 2013 г., Firma Van Parys/Комисия (T-324/10, EU:T:2013:136)

      Диспозитив

               1)

               Отменя член 1, параграф 4 от Решение C(2016) 95 окончателен на Комисията от 20 януари 2016 г., с което се установява, че последващото осчетоводяване на вносни митни сборове е обосновано и опрощаването на тези митни сборове е оправдано по отношение на определен длъжник, а по отношение на друг длъжник в особено положение е отчасти оправдано и отчасти неоправдано, и с което се изменя Решение C(2010) 2858 окончателен на Комисията от 6 май 2010 г.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Firma Léon Van Parys NV.

      (1)  ОВ C 175, 17.5.2016 г.


title: Дело C-663/17 P: Жалба, подадена на 24 ноември 2017 г. от Европейската централна банка срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 12 септември 2017 г. по дело T-247/16, Fursin и др./Европейска централна банка

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/16

         Жалба, подадена на 24 ноември 2017 г. от Европейската централна банка срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 12 септември 2017 г. по дело T-247/16, Fursin и др./Европейска централна банка
   (Дело C-663/17 P)
   (2018/C 032/23)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска централна банка (представители: E. Koupepidou и C. Hernández Saseta, B. Schneider, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени обжалваното определение в частта му, в която се приема, че жалбоподателите акционери имат правен интерес и основание да подадат жалбата за отмяна на обжалваното решение пред Общия съд (точка 2 от диспозитива на обжалваното определение),

               —

               да се произнесе окончателно по същество и да отхвърли предявения от жалбоподателите акционери иск като недопустим и

               —

               да осъди жалбоподателите да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от това, че жалбоподателите акционери (т.e. акционерите на Trasta Komercbanka, за разлика от самата Trasta Komercbanka) нямат правен интерес да подадат жалба за отмяна, който да е отделен от правния интерес на Trasta Komercbanka.
               Първото основание е подкрепено със следните доводи:

                           —

                           жалбоподателят твърди, че Общият съд е изтълкувал неправилно съдебната практика, която изисква акционерите да установят, че притежават самостоятелен правен интерес от провеждането на производство срещу решение, чиито адресат е предприятието, част от капитала на което притежават. По-конкретно, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел в определението си от 12 септември 2017 г., че тази съдебна практика не се прилага по дело T-247/16,

                           —

                           жалбоподателите акционери не са установили, че притежават правен интерес, отделен от този на Trasta Komercbanka: тяхното правно положение не е било засегнато от обжалваното решение (за разлика от решението за ликвидацията, което е отделен акт). Не може да се приеме, че жалбоподателите акционери имат правен интерес Trasta Komercbanka да притежава банков лиценз, различен от собствения правен интерес на Trasta Komercbanka да притежава банков лиценз.

                           —

                           по-конкретно, интересът да се претендира обезщетение за вреди или икономическият интерес на акционерите от получаването на дивиденти не би трябвало да се считат за самостоятелен правен интерес.

               2.

               Второто основание е изведено от това, че жалбоподателите акционери нямат locus standi, като се има предвид, че обжалваното решение не ги засяга лично.
               Второто основание е подкрепено със следните доводи:

                           —

                           жалбоподателите акционери не са лично засегнати от обжалваното решение, тъй като то не ги засяга поради някои специфични за тях качества.

                           —

                           обжалваното решение не поставя жалбоподателите акционери в различно правно положение от това на останалите акционери или на самата Trasta Komercbanka.

               3.

               Третото основание е изведено от това, че жалбоподателите акционери нямат locus standi, като се има предвид, че обжалваното решение не ги засяга пряко.
               Третото основание е подкрепено със следните доводи:

                           —

                           жалбоподателите акционери не са пряко засегнати от обжалваното решение, тъй като техните права не са били съществено засегнати по смисъла на съдебната практика,

                           —

                           само икономическа загуба в резултат на обжалваното решение не води до извода, че тяхното правно положение (за разлика от това на Trasta Komercbanka) е било засегнато, независимо от размера на тези икономически последици.


title: Дело T-702/15: Определение на Общия съд от 20 ноември 2017 г. — BikeWorld/Комисия (Жалба за отмяна — Представителство от адвокат, който няма качеството на трето лице — Недопустимост)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/31

         Определение на Общия съд от 20 ноември 2017 г. — BikeWorld/Комисия
   (Дело T-702/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - Представителство от адвокат, който няма качеството на трето лице - Недопустимост))
   (2018/C 032/43)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: BikeWorld GmbH (Санкт Ингберт, Германия) (представител: J. Jovy, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn, B. Stromsky и T. Maxian Rusche)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение (ЕС) 2016/151 на Комисията от 1 октомври 2014 година относно държавна помощ SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN), приведена в действие от Германия в полза на Nürburgring (OВ L 34, 2016 г., стр. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда BikeWorld GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 68, 22.2.2016 г.


title: Дело T-250/16 P: Решение на Общия съд от 5 декември 2017 г. — Spadafora/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство като явно недопустима и явно неоснователна — Искане за отмяна — Длъжност началник на отдел „Правни съвети“ в OLAF — Процедура за подбор — Комисия за предварителен подбор — Невключване в краткия списък с одобрени кандидати, предложени за окончателно събеседване с органа по назначаването — Безпристрастност — Искане за обезщетение — Загуба на възможност — Дело, по което може да се постанови окончателно решение)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/26

         Решение на Общия съд от 5 декември 2017 г. — Spadafora/Комисия
   (Дело T-250/16 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство като явно недопустима и явно неоснователна - Искане за отмяна - Длъжност началник на отдел „Правни съвети“ в OLAF - Процедура за подбор - Комисия за предварителен подбор - Невключване в краткия списък с одобрени кандидати, предложени за окончателно събеседване с органа по назначаването - Безпристрастност - Искане за обезщетение - Загуба на възможност - Дело, по което може да се постанови окончателно решение))
   (2018/C 032/35)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Sergio Spadafora (Брюксел, Белгия) (представител: G. Belotti, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: първоначално G. Gattinara и C. Berardis-Kayser, впоследствие G. Gattinara и L. Radu Bouyon)

      Предмет

   Жалба срещу определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 7 април 2016 г., Spadafora/Комисия (F-44/15, EU:F:2016:69), с която се иска отмяна на това определение

      Диспозитив

               1)

               Отменя определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 7 април 2016 г., Spadafora/Комисия (F-44/15), с изключение на отхвърлянето като явно недопустимо на искането да се обяви, че вследствие отмяната на решението от 30 юни 2014 г., с което генералният директор на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) назначава г-жа D. на длъжността началник на отдел „Правни съвети“ на дирекция „Помощ при разследвания“ на OLAF, и на решение Ares(2015) 43686 от 5 януари 2015 г. на г-жа K. Георгиева, заместник-председател на Европейската комисия, за отхвърляне на жалбата по административен ред на жалбоподателя R/994/14, процедурата за подбор е била незаконосъобразна, считано от момента, в който е констатирана незаконосъобразността.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Отменя решението от 30 юни 2014 г., с което генералният директор на OLAF назначава г-жа D. на длъжността началник на отдел „Правни съвети“ на дирекция „Помощ при разследвания“ на OLAF.

               4)

               Отменя решение Ares(2015) 43686 от 5 януари 2015 г. на г-жа K. Георгиева, заместник-председател на Комисията, с което е отхвърлена жалбата по административен ред на жалбоподателя R/994/14.

               5)

               Отхвърля първоинстанционната жалба в частта ѝ, с която г-н Sergio Spadafora иска обезщетение за имуществените вреди, произтичащи от загубата на възможност да бъде избран да заеме длъжността началник на отдел „Правни съвети“ на дирекция „Помощ при разследвания“ на OLAF.

               6)

               Възлага на Комисията съдебните разноски, свързани с производството по обжалване, както и тези във връзка с първоинстанционното производство.

      (1)  ОВ C 251, 11.7.2016 г.


title: Дело C-491/16: Определение на Съда (осми състав) от 16 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/Maxiflor — Promoção e Comercialização de Plantas, Importação e Exportação, Lda (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда — Регламент (ЕО) № 1260/1999 — Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 — Член 3, параграф 1 — Защита на финансовите интереси на Европейския съюз — Понятие за многогодишна програма — Приложно поле)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/5

         Определение на Съда (осми състав) от 16 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/Maxiflor — Promoção e Comercialização de Plantas, Importação e Exportação, Lda
   (Дело C-491/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда - Регламент (ЕО) № 1260/1999 - Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 - Член 3, параграф 1 - Защита на финансовите интереси на Европейския съюз - Понятие за многогодишна програма - Приложно поле))
   (2018/C 032/07)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP

      Ответник: Maxiflor — Promoção e Comercialização de Plantas, Importação e Exportação, Lda

      Диспозитив

               1)

               Първият и третият въпрос, поставени от Supremo Tribunal Administrativo (Върховен административен съд, Португалия), са явно недопустими.

               2)

               Член 3, параграф 1, втора алинея, второ изречение от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности трябва да се тълкува в смисъл, че оперативна програма по смисъла на член 9, буква е) от Регламент (EO) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за Структурните фондове, като оперативната програма „Земеделие и развитие на селските райони“, одобрена с Решение C(2000) 2878 на Комисията от 30 октомври 2000 г., не се обхваща от понятието „многогодишна програма“ по смисъла на първата от тези разпоредби, освен ако при тази програма вече не се установяват конкретни подлежащи на изпълнение действия, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 441, 28.11.2016 г.


title: Дело T-332/16: Решение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — Colgate-Palmolive/EUIPO (360°) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „360°“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/27

         Решение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — Colgate-Palmolive/EUIPO (360o)
   (Дело T-332/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „360o“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001))
   (2018/C 032/36)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Colgate-Palmolive Co. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представители: M. Zintler и A. Stolz, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 април 2016 г. (преписка R 2288/2015-4) относно заявка за регистрация на словния знак „360o“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Colgate–Palmolive Co. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 296, 16.8.2016 г.


title: Дело T-775/17: Жалба, подадена на 28 ноември 2017 г. — Estampaciones Rubí/Комисия

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/40

         Жалба, подадена на 28 ноември 2017 г. — Estampaciones Rubí/Комисия
   (Дело T-775/17)
   (2018/C 032/55)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Estampaciones Rubí, SAU (Vitoria-Gasteiz, Испания) (представители: D. Armesto Macías и K. Caminos García, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви за допустима настоящата жалба, както и документите, приложени към нея,

               —

               като процесуално-организационно действие да разпореди на Комисията да представи по делото пълния текст на следните документи, като при необходимост заличи поверителните данни на трети страни, ако има такива:

                           а)

                           неформално съобщение от 26 март 2013 г. в отговор на писмени бележки, предадени на 22 февруари и на 4 и 12 март 2013 г. (Álava),

                           б)

                           „неформално съобщение в отговор на документа от 7 ноември (Álava)“ от 4 декември 2012 г.,

               —

               да отмени решенията на Комисията, отразени в посочените документи,

               —

               при условията на евентуалност, да установи нарушението на Договорите вследствие на мълчанието на Комисията и да разпореди на същата да отговори на искането на жалбоподателя, формулирано писмено в документ, предаден на 31 юли 2017 г., за да може жалбоподателят като получател на посочената помощ да упражни процесуалните права, които му предоставя правото на Съюза в рамките на формално производство за преглед на съвместимостта на получената помощ, и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба има за главен предмет отмяната на решенията на Комисията, с които се приемат за несъвместими с правото на Съюза някои данъчни помощи, получени от жалбоподателя под формата на данъчен кредит от 45 % от определени инвестиционни проекти, решения, за които испанските данъчни органи, представлявани от Diputación Foral de Álava, са били уведомени посредством писмени документи на Комисията със заглавия „informal message“ и „неформално съобщение“ от 4 декември 2012 г. и 26 март 2013 г., до които жалбоподателят е имал достъп в рамките на национално производство.
   Настоящата жалба има за предмет при условията на евентуалност установяването на бездействието на Комисията по смисъла на член 265 ДФЕС, състоящо се в мълчанието на същата по искането на жалбоподателя от 31 юли 2017 г., с което той приканва Комисията да се произнесе по правното естество — обвързващо или не — на горепосочените „неформални съобщения“ и съответно, по искането му да бъде изслушан в производството, за да изрази становище по всичко, което смята за релевантно.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от факта, че обжалваните решения са приети при неспазване на минималните процесуални гаранции,

                           —

                           в това отношение жалбоподателят твърди, че Комисията не е спазила минималните процесуални гаранции, като се е произнесла с неформални съобщения относно несъвместимостта на държавна помощ, без да спази процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС. Това неспазване на процедурата съставлява нарушение на основните права на жалбоподателя, както са прогласени в Хартата на основните права на Европейския съюз.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 3 ДФЕС.

                           —

                           в това отношение жалбоподателят твърди, че обжалваните решения са неправилни, тъй като приемат помощта за несъвместима поради това, че няма насърчаващ характер.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на член 265 ДФЕС.

                           —

                           в това отношение жалбоподателят твърди, че липсата на отговор от страна на Комисията на искането на жалбоподателя тя да се произнесе по правното естество (обвързващо или не) на „неформалните съобщения“ и съответно, да го изслуша в това производство, представлява нарушение на Договорите, което му е причинило вреди.


title: Дело C-496/16: Определение на Съда (трети състав) от 15 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen — Германия) — изпълнение на европейски заповеди за арест срещу Pál Aranyosi (Преюдициално запитване — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2002/584/ПВР — Европейска заповед за арест — Основания за отказване на изпълнението — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 4 — Забрана за нечовешко и унизително отношение — Условия на задържане в издаващата държава членка — Отмяна на европейската заповед за арест от издаващия съдебен орган — Хипотетичен въпрос — Липса на основание за произнасяне)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/6

         Определение на Съда (трети състав) от 15 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen — Германия) — изпълнение на европейски заповеди за арест срещу Pál Aranyosi
   (Дело C-496/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест - Основания за отказване на изпълнението - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 4 - Забрана за нечовешко и унизително отношение - Условия на задържане в издаващата държава членка - Отмяна на европейската заповед за арест от издаващия съдебен орган - Хипотетичен въпрос - Липса на основание за произнасяне))
   (2018/C 032/08)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Страна в главното производство

   Pál Aranyosi

      Диспозитив

   Липсва основание за произнасяне по преюдициалното запитване, отправено от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Върховен областен съд Бремен, Германия), с акт от 12 септември 2016 г.

      (1)  ОВ C 475, 19.12.2016 г.


title: Дело T-91/17: Жалба, подадена на 29 ноември 2017 г. — L/Парламент

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/32

         Жалба, подадена на 29 ноември 2017 г. — L/Парламент
   (Дело T-91/17)
   (2018/C 032/45)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: L (представител: I. Coutant Peyre, lawyer)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на органа по назначаване на Европейския парламент от 31 август 2016 г., съдържащо отказ да бъдат приети предоставени от жалбоподателя две медицински удостоверения, чрез които той обосновава свои отсъствия от работа, като в резултат на това органът по назначаване приема разглежданото отсъствие за неразрешено.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от твърдения за нарушаване на принципите на правото на Европейския съюз и на литовското право относно закрилата на лицата, подаващи сигнали за нередности.

               2.

               Второто основание е изведено от твърдения, че Парламентът нарушил задължението за полагане на дължимата грижа и принципа на добра администрация.


title: Дело C-664/17: Преюдициално запитване от Areios Pagos (Гърция), постъпило на 27 ноември 2017 г. — Ellinika Nafpigeia AE/Panagiotis Anagnostopoulos и др.

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/17

         Преюдициално запитване от Areios Pagos (Гърция), постъпило на 27 ноември 2017 г. — Ellinika Nafpigeia AE/Panagiotis Anagnostopoulos и др.
   (Дело C-664/17)
   (2018/C 032/24)
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Areios Pagos

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ellinika Nafpigeia AE

      Ответници: Panagiotis Anagnostopoulos и др.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли, по смисъла на член 1 от Директива 98/50/ЕО (1) и за да се установи дали е налице или не прехвърляне на предприятие, стопанска дейност или части от предприятие или стопанска дейност, под „стопански субект“ да се разбира напълно самостоятелна производствена единица, която може да функционира за постигане на стопанската си цел, без да е необходимо да си набавя (чрез закупуване, заем, наемане или по друг начин) производствени фактори (суровини, работна ръка, технически съоръжения, части от крайния продукт, помощни услуги, икономически ресурси и т.н.) от трети лица? Достатъчно ли е, вместо това, за квалифицирането като „стопански субект“ да са налице отделен предмет на дейност, действителна възможност този предмет да представлява целта на стопанското предприятие и възможност за ефективна организация на факторите на производство (суровини, машини и друго оборудване, работна ръка и помощни услуги) за постигането на тази цел, независимо дали новият оператор си набавя производствените фактори и от външни източници или дали в конкретния случай е постигнал или не целта на дейността си?

               2)

               Изключено ли е, по смисъла на член 1 от Директива 98/50/ЕО, да е налице прехвърляне, когато прехвърлителят или приобретателят или и двамата предвиждат не само успешно продължаване на дейността от страна на новия оператор, но и нейното бъдещо прекратяване в рамките на ликвидация на предприятието?

      (1)  Директива 98/50/ЕО на Съвета от 29 юни 1998 година за изменение на Директива 77/187/ЕИО относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 201, 1998 г., стр. 88).


title: Дело T-778/17: Жалба, подадена на 28 ноември 2017 г. — Autostrada Wielkopolska/Комисия

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/41

         Жалба, подадена на 28 ноември 2017 г. — Autostrada Wielkopolska/Комисия
   (Дело T-778/17)
   (2018/C 032/56)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Autostrada Wielkopolska S.A. (Познан, Полша) (представители: O. Geiss и D. Tayar, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията от 25 август 2017 г. по дело SA.35356 (2013/C) (ex 2013/NN, ex 2012/N) относно държавна помощ, въведена в изпълнение от Полша в полза на дружеството Autostrada Wielkopolska S.A., и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от твърдение, че Комисията е нарушила правата на участие на жалбоподателя и в частност правото му да бъде изслушан преди приемането на обжалваното решение,

                           —

                           Комисията не е предоставила на жалбоподателя адекватна възможност да изрази становище по доказателствата, предоставени от държавата,

                           —

                           Комисията е лишила жалбоподателя от правото му да предостави становище по ключови документи и констатации, въз основа на които тя е приела обжалваното решение,

                           —

                           възможността тези пропуски да са засегнали изхода на делото не може да бъде изключена.

               2.

               Второто основание е изведено от твърдение, че Комисията е допуснала фактическа грешка и грешка при прилагане на правото, като е приложила неправилен критерий при определяне дали са налице конститутивните елементи по член 107, параграф 1 ДФЕС и е приложила посочения (неправилен) критерий в нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС,

                           —

                           констатацията на Комисията, че е налице предимство за целите на член 107, параграф 1 ДФЕС, е основана единствено на критерий за сравнение „точка по точка“,

                           —

                           Комисията е направила своята оценка на критерия за частния инвеститор, след като вече е била решила, че е налице предимство за целите на член107, параграф 1 ДФЕС,

                           —

                           критерият на Комисията за сравнение „точка по точка“ е неправилен от правна гледна точка,

                           —

                           Комисията е допуснала явни грешки в преценката при извършването на своята оценка на критерия за сравнение „точка по точка“, особено като не е взела предвид релевантна информация, която е била достъпна към момента на приемане на обжалваното решение,

               3.

               Третото основание е изведено от твърдение, че Комисията е допуснала явни фактически и правни грешки, като не е приложила критерия за частния инвеститор в съответствие с приложимата съдебна практика и като не е предоставила адекватни мотиви, и следователно е нарушила член 107, параграф 1 ДФЕС,

                           —

                           Комисията не е приложила критерия за частния инвеститор като неделима част от нейната оценка по член 107, параграф 1 ДФЕС в нарушение на приложимата съдебна практика,

                           —

                           Комисията не е взела предвид релевантната информация, която е била достъпна към момента на приемане на обжалваното решение и която нормално предпазлив и грижовен частен собственик в положение възможно най-близко до това на държавата a priori не би игнорирал,

               4.

               Четвъртото основание е изведено от твърдение, че констатацията на Комисията за несъвместима помощ се основава на погрешни изводи и е опорочена от вътрешни противоречия,

                           —

                           Комисията е допуснала фактическа грешка, приемайки, че държавните средства се ползвани само от инвеститорите.

               5.

               Петото основание е изведено от твърдение, че Комисията е допуснала явни фактически и правни грешки при изчислението на размера на държавната помощ, като не е направила своя собствена оценка и не е изложила надлежни мотиви,

                           —

                           констатацията на Комисията за свръхкомпенсация за периода от септември 2005 до октомври 2007 г. е опорочена от съществени грешки в преценката,

                           —

                           Комисията не е взела предвид релевантна информация, която е била достъпна към момента на приемане на обжалваното решение.


title: Дело T-737/17: Жалба, подадена на 7 ноември 2017 г. — Wattiau/Парламент

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/33

         Жалба, подадена на 7 ноември 2017 г. — Wattiau/Парламент
   (Дело T-737/17)
   (2018/C 032/46)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Francis Wattiau (Бридел, Люксембург) (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени съдържащото се в справка-изчисление № 244 на Бюрото за разплащания решение, съгласно което жалбоподателят трябва да заплати сумата от 843,01 EUR,

               —

               да отмени, ако е необходимо, решението на органа по назначаването от 2 август 2017 г.,

               —

               да осъди Парламента да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят повдига възражение за незаконосъобразност на сключеното между Европейския съюз и Федерацията на люксембургските болници споразумение, съгласно което медицинските разходи на осигурените по общата здравноосигурителна схема (RCAM) в Люксембург са с 15 % по-високи. Във връзка с това възражение за незаконосъобразност той посочва две основания.

               1.

               Първо — нарушение на принципа на недопускане на дискриминация, основана на гражданството, и нарушение на членове 12 и 14 от Протокола за привилегиите и имунитетите.

               2.

               Второ — нарушение на принципа на добро финансово управление, прогласен в член 30 от Регламент № 966/2012 и в член 43 от Общите правила за здравното осигуряване на длъжностните лица на Европейския съюз.


title: Дело C-615/16: Определение на Съда (седми състав) от 21 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Giovanna Judith Kerr/Fazenda Pública (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 15, параграф 2 и член 135, параграф 1, буква е) — Право на експлоатация на недвижими имоти — Освобождавания — Приложно поле — Понятие за „договаряне“)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/7

         Определение на Съда (седми състав) от 21 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Giovanna Judith Kerr/Fazenda Pública
   (Дело C-615/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 15, параграф 2 и член 135, параграф 1, буква е) - Право на експлоатация на недвижими имоти - Освобождавания - Приложно поле - Понятие за „договаряне“))
   (2018/C 032/09)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Giovanna Judith Kerr

      Ответник: Fazenda Pública

      Диспозитив

   Член 15, параграф 2 и член 135, параграф 1, буква е) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че понятието за „договаряне“ съгласно последната разпоредба може да се отнася до дейност, като развиваната от жалбоподателя в главното производство, при условие, че посочената дейност е посредническа дейност, извършвана срещу възнаграждение за предоставяне на услуга а една от страните по договор за финансови операции във връзка с ценни книжа, като тази услуга се изразява в осъществяване на необходимите действия, за да могат продавачът и купувачът да подпишат този договор, без самият посредник да подписва посочения договор и при всички положения без той да има собствен интерес по отношение на съдържанието на този договор. Запитващата юрисдикция следва да провери дали са изпълнени тези условия във висящия пред нея спор.

      (1)  ОВ C 151, 15.5.2017 г.


title: Дело T-784/17: Жалба, подадена на 4 декември 2017 г. — Strabag Belgium/Парламент

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/43

         Жалба, подадена на 4 декември 2017 г. — Strabag Belgium/Парламент
   (Дело T-784/17)
   (2018/C 032/57)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Strabag Belgium (Антверпен, Белгия) (представители: M. Schoups, K. Lemmens и M. Lahbib, адвокати)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви искането да отмяна за допустимо и основателно,

         като съответно

               —

               отмени (i) решението от неизвестна дата на Европейския парламент, с което се отхвърля направената от Strabag Belgium оферта в тръжна процедура с предмет „Рамков договор, включващ строителни работи от общ изпълнител за сградите на Европейския парламент в Брюксел“ (търг № 06/D20/2017/M036) и за което е извършено уведомяване с писмо от 24 ноември 2017 г., и (ii) решението от неизвестна дата на Европейския парламент, с което обществената поръчка с предмет „Рамков договор, включващ строителни работи от общ изпълнител за сградите на Европейския парламент в Брюксел“ (търг № 06/D20/2017/M036) се възлага на пет оферента, сред които не е Strabag Belgium, и

               —

               уважи искането на Strabag Belgium да се представят следните документи:

                           —

                           документи от преписката за провеждане на тръжна процедура, в които осъществените контакти между Парламента и оферентите относно необичайните цени са отразени в съответствие с член 160, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/2462 на Комисията от 30 октомври 2015 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза,

                           —

                           решението от неизвестна дата обществената поръчка да бъде възложена на пет други оферента и офертата на Strabag Belgium да не бъде избрана, и

                           —

                           докладът от анализа на офертите;

               —

               Европейският парламент да бъде осъден да заплати всички съдебни разноски в настоящото производство, включително обезщетение за направените разходи по водене на делото.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага само едно основание, а именно нарушение на:

               (i)

               член 110, параграф 5 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, 2012 г., стр. 1), изменен с Регламент (ЕС, Евратом) № 2015/1929 на Европейския парламент и на Съвета от 28 октомври 2015 г. (JO L 286, 2015 г., стр. 1), с която разпоредба на Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 210 във връзка с подробните условия относно критериите за възлагане, включително за икономически най-изгодната оферта,

               (ii)

               член 151, изменен с Делегиран регламент (ЕС) 2015/2462 на Комисията от 30 октомври 2015 година за изменение на Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 342, 2015 г., стр. 7), в която разпоредба се определят приложимите правила за офертите с необичайно ниска стойност, и

               (iii)

               член 102 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, която разпоредба се отнася до общите принципи на прозрачност, на пропорционалност, на равно третиране и на недопускане на дискриминация при обществените поръчки.


title: Дело C-131/17: Определение на Съда (шести състав) от 23 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação do Porto — Португалия) — Hélder José Cunha Martins/Fundo de Garantia Automóvel (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на ефективна съдебна защита и на достъп до безпристрастен съд — Липса на въпрос, свързан с разпоредба от правото на Съюза, различно от Хартата на основните права — Липса на компетентност на Съда)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/7

         Определение на Съда (шести състав) от 23 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação do Porto — Португалия) — Hélder José Cunha Martins/Fundo de Garantia Automóvel
   (Дело C-131/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 - Право на ефективна съдебна защита и на достъп до безпристрастен съд - Липса на въпрос, свързан с разпоредба от правото на Съюза, различно от Хартата на основните права - Липса на компетентност на Съда))
   (2018/C 032/10)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação do Porto

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hélder José Cunha Martins

      Ответник: Fundo de Garantia Automóvel

      Диспозитив

   Отговорът на въпросите, поставени от Tribunal da Relação do Porto (Апелативен съд, Порто, Португалия) очевидно не е от компетентността на Съда на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 168, 29.5.2017 г.


title: Дело T-785/17: Жалба, подадена на 27 ноември 2017 г. — Ilhan/EUIPO — Time Gate („SPORTSWEAR COMPANY BIG SAM“)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/44

         Жалба, подадена на 27 ноември 2017 г. — Ilhan/EUIPO — Time Gate („SPORTSWEAR COMPANY BIG SAM“)
   (Дело T-785/17)
   (2018/C 032/58)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ercan Ilhan (Истанбул, Турция) (представител: S. Can, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Time Gate GmbH (Кьолн, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративната марка със словните елементи „SPORTSWEAR COMPANY BIG SAM“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 891 276

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO oт 13 септември 2017 г. по преписка R 974/2016-5

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на пети апелативен състав на Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) oт 13 септември 2017 г. (R 974/2016-5) и по този начин да разреши регистрацията на марката „Sportswear Company BIG SAM“;

               —

               да осъди Time Gate GmbH да заплати собствените си съдебни разноски;

               —

               да осъди EUIPO да заплати собствените си съдебни разноски.

      Изложени основания

               —

               Бездействие съгласно член 54 oт Регламент № 207/2009;

               —

               погрешна преценка на вероятността от объркване на знаците.


title: Дело C-232/17: Определение на Съда (седми състав) от 21 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság — Унгария) — VE/WD (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Договор за кредит, изразен в чуждестранна валута — Липса на достатъчно пояснения относно фактическия и нормативен контекст на спора по главното производство, както и относно причините, поради които е необходимо да се отговори на преюдициалните въпроси — Явна недопустимост)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/8

         Определение на Съда (седми състав) от 21 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság — Унгария) — VE/WD
   (Дело C-232/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Договор за кредит, изразен в чуждестранна валута - Липса на достатъчно пояснения относно фактическия и нормативен контекст на спора по главното производство, както и относно причините, поради които е необходимо да се отговори на преюдициалните въпроси - Явна недопустимост))
   (2018/C 032/11)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Страни в главното производство

      Ищец: VE

      Ответник: WD

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Budai Központi Kerületi Bíróság (централен районен съд, Буда, Унгария), с акт от 10 април 2017 г., е явно недопустимо.

      (1)  ОВ C 256, 7.8.2017 г.


title: Дело T-787/17: Жалба, подадена на 28 ноември 2017 г. — Parfümerie Akzente/EUIPO (GlamHair)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/45

         Жалба, подадена на 28 ноември 2017 г. — Parfümerie Akzente/EUIPO (GlamHair)
   (Дело T-787/17)
   (2018/C 032/59)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Parfümerie Akzente GmbH (Пфеделбах, Германия) (представители: O. Spieker, A. Schönfleisch, M. Alber, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „GlamHair“ — заявка за регистрация № 15 211 956

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 25 септември 2017 г. по преписка R 82/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-740/17: Жалба, подадена на 2 ноември 2017 г. — DEI/Комисия

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/33

         Жалба, подадена на 2 ноември 2017 г. — DEI/Комисия
   (Дело T-740/17)
   (2018/C 032/47)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподатели: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) (Атина, Гърция) (представители: E. Bourtzalas, E. Salaka, C. Synodinos, C. Tagaras и D. Waelbroeck, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решение на Комисията от 14 август 2017 г. C(2017) 5622 окончателен по дело SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) — Гърция: предполагаема държавна помощ в полза на Aluminium A.E. под формата на фактури за електричество под определената с арбитражно решение себестойност, в частта в която отменя актове на Комисията от 12 юни 2014 г. и 25 март 2015 г.

               —

               да отмени решение на Комисията от 14 август 2017 г. C(2017) 5622 окончателен по дело SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) в частта, в която установява, че не е предоставена държавна помощ на Aluminium и вследствие на това Комисията не трябва да образува производство по официално разследване, предвидено в член 108, параграф 2 ДФЕС.

               —

               да отмени решение на Комисията от 14 август 2017 г. C(2017) 5622 окончателен по дело SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) в частта, в която установява, че предметът на жалбата на DEI относно държавната помощ, отпусната въз основа на мотивите от Решение 346/2012 на RAE, е отпаднал като последица от арбитражно решение 1/2013 на постоянния арбитражен съд на RAE.

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на DEI.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат седем основания.

               1.

               Първото основание е изведено от явна грешка в прилагането на правото при тълкуването на решението Съда по дело C-228/16 P, противоречащо на посоченото решение.

               2.

               Второто основание е изведено от неизпълнение на задълженията на Комисията съгласно член 24, параграф 2 от Регламент № 2015/1589 (1), нарушение на посочения член, нарушение на правото на изслушване и нарушение на Хартата на основните права.

               3.

               Третото основание е изведено от недостатъчна и противоречива мотивация и неизпълнение на задължението да бъдат разгледани всички правни и фактически елементи, свързани с констатацията, че арбитражната клауза, въз основа на която е постановено арбитражното решение 1/2013, установява ясни и обективни параметри, ограничаващи дискреционната власт на арбитражните съдии, чиято логична последица е окончателно определената стойност на електрическата енергия.

               4.

               Явна грешка при прилагането на правото при тълкуването и прилагането на принципа за предпазливия частен инвеститор и член 107, параграф 1 и член 108, параграф 2 ДФЕС, що се отнася до определението, че цената на електрическата енергия, установена в арбитражното решение е логична последица на правилно определените параметри в арбитражната клауза.

               5.

               Явна грешка при прилагането на правото при тълкуването и прилагането на членове 107 и 108 ДФЕС, що се отнася до констатацията, че Комисията не е трябвало да извършва сложни икономически оценки, явна грешка при прилагането на правото и явна грешка в преценката по отношение на действителните обстоятелства, доколкото Комисията не е разгледала важните моменти за установяване на съществуването или несъществуването на държавна помощ.

               6.

               Явна грешка при прилагането на правото при тълкуването и прилагането на член 107, параграф 1 и член 108, параграф 2 ДФЕС и явна грешка при оценката на действителните обстоятелства относно прилагането на принципа за предпазливия частен инвеститор в пазарната икономика.

               7.

               Явна грешка при прилагането на правото при тълкуването и прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, неизпълнение на задължението за достатъчно мотивиране и явна грешка при оценката на действителните обстоятелства във връзка с решението на Комисията да не продължи разследването по жалбата на DEI от 2012 г. съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС, на основание констатацията, че предметът на жалбата е отпаднал след приемането на арбитражното решение 1/2013.

      (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9; поправка ОВ L 183, 19.7.2017 г., стр. 17).


title: Дело C-243/17: Определение на Съда (осми състав) от 16 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/António da Silva Rodrigues (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда — Регламент (ЕО) № 1260/1999 — Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 — Член 3, параграф 1 — Защита на финансовите интереси на Европейския съюз — Понятие за „многогодишна програма“ — Приложно поле)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/8

         Определение на Съда (осми състав) от 16 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/António da Silva Rodrigues
   (Дело C-243/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда - Регламент (ЕО) № 1260/1999 - Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 - Член 3, параграф 1 - Защита на финансовите интереси на Европейския съюз - Понятие за „многогодишна програма“ - Приложно поле))
   (2018/C 032/12)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP

      Ответник: António da Silva Rodrigues

      Диспозитив

               1)

               Член 3, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на нарушение, което не е нито продължаващо, нито повтарящо се предвиденият в него 4-годишен давностен срок тече от датата на осъществяване на нарушението.

               2)

               Вторият, третият и четвъртият въпрос, отправени от Supremo Tribunal Administrativo (Върховен административен съд, Португалия) са явно недопустими.

      (1)  ОВ C 256, 7.8.2017 г.


title: Дело T-788/17: Жалба, подадена на 29 ноември 2017 г. — Szabados/EUIPO — Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (MicroSepar)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/45

         Жалба, подадена на 29 ноември 2017 г. — Szabados/EUIPO — Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (MicroSepar)
   (Дело T-788/17)
   (2018/C 032/60)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Andreas Szabados (Грюнвалд, Германия) (представител: S. Wobst, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (Барселона, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MicroSepar“ — заявка за регистрация № 14 576 532

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 21 септември 2017 г. по преписка R 2420/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-746/17: Жалба, подадена на 13 ноември 2017 г. — TrekStor/EUIPO — Beats Electronics („i.Beat jump“)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/35

         Жалба, подадена на 13 ноември 2017 г. — TrekStor/EUIPO — Beats Electronics („i.Beat jump“)
   (Дело T-746/17)
   (2018/C 032/48)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: TrekStor Ltd (Хонг Конг, Китай) (представители: O. Spieker, M. Alber, A. Schönfleisch, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Beats Electronics LLC (Кълвър Сити, Калифорния, САЩ)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „i.Beat jump“ — словна марка на Европейския съюз № 4 729 075

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO oт 12 септември 2017 г. по преписка R 2236/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото с него се уважава искането на жалбоподателя за отмяна и се отменят правата на жалбоподателя по отношение на марка на Европейския съюз № 4 729 075,

               —

               да отхвърли молбата на жалбоподателя за отмяна,

               —

               да осъди EUIPO да заплати разноските в производството, включващи необходимите разноски, направени от жалбоподателя пред апелативния състав на Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 58, параграф 1, буква a) oт Регламент № 2017/1001;

               —

               нарушение на член 18, параграф 1, буква a) oт Регламент № 2017/1001.


title: Дело T-796/17: Жалба, подадена на 6 декември 2017 г. — Mouldpro/EUIPO — Wenz Kunststoff (MOULDPRO)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/46

         Жалба, подадена на 6 декември 2017 г. — Mouldpro/EUIPO — Wenz Kunststoff (MOULDPRO)
   (Дело T-796/17)
   (2018/C 032/61)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mouldpro ApS (Балеруп, Дания) (представител: W. Rebernik, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Wenz Kunststoff GmbH & Co. KG (Люденшайд, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MOULDPRO“, регистрирана с № 10 022 317

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 16 октомври 2017 г. по преписка R 2153/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски и разноските по производството пред апелативния състав.

      Изложени основания

               —

               незаконосъобразна регистрация от агент или представител: член 51, параграф 1, буква б) във връзка с член 8, параграф 3 от Регламента относно марката на Европейския съюз,

               —

               по-ранна нерегистрирана марка, използвана в процеса на търговия: член 53, параграф 1, буква в) във връзка с член 8, параграф 4 от Регламента относно марката на Европейския съюз,

               —

               недобросъвестност на притежателя на марката при подаване на заявката: член 52, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Европейския съюз.


title: Дело T-213/16: Решение на Общия съд от 5 декември 2017 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Elho Business & Sport (FREE STYLE) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „FREE STYLE“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Член 76 от Регламент № 207/2009 (впоследствие член 95 от Регламент 2017/1001) — Равно третиране)

text:
               19.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/33

         Решение на Общия съд от 5 декември 2017 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Elho Business & Sport (FREE STYLE)
   (Дело T-213/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „FREE STYLE“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Член 76 от Регламент № 207/2009 (впоследствие член 95 от Регламент 2017/1001) - Равно третиране))
   (2018/C 104/43)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представител: J. L. Rivas Zurdo, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Bonne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Elho Business & Sport Vertriebs GmbH (Обергрисбах, Германия) (представител: E. Warnke, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 12 февруари 2016 г. (преписка R 378/2015-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Elho Business & Sport и El Corte Inglés

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда El Corte Inglés, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 243, 4.7.2016 г.


title: Дело C-2/18: Преюдициално запитване от Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Литва), постъпило на 2 януари 2018 г. — Група народни представители в Seimas

text:
               19.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/19

         Преюдициално запитване от Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Литва), постъпило на 2 януари 2018 г. — Група народни представители в Seimas
   (Дело C-2/18)
   (2018/C 104/24)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Конституционен съд на Република Литва)

      Страни в главното производство

      Вносител: Група народни представители в Seimas (литовския парламент)

      Встъпила страна: литовският парламент

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли член 148, параграф 4 от Регламент № 1308/2013 (1) да се тълкува в смисъл, че с цел укрепване на позицията при водене на преговори на производителите на сурово мляко и предотвратяване на нелоялни търговски практики, отчитайки някои специфични структурни характеристики на сектора на млякото и млечните продукти на държавата членка и промените на пазара на мляко, този член не забранява приемането на национална правна уредба, която ограничава свободата на договарящите страни да договарят покупната цена за суровото мляко с това, че на изкупвача на сурово мляко се забранява да плаща различни цени за суровото мляко на продавачите на сурово мляко от една и съща група, групирани в зависимост от количеството на продаденото мляко, които не принадлежат към признати организации на млекопроизводители, за сурово мляко със същото качество и състав като това, доставено на изкупвача по същия начин, поради което страните не са в състояние да се споразумеят за различна покупна цена за сурово мляко, като вземат предвид някакви други фактори?

               2.

               Може ли член 148, параграф 4 от Регламент № 1308/2013 да се тълкува в смисъл, че с цел укрепване на позицията при водене на преговори на производителите на сурово мляко и предотвратяване на нелоялни търговски практики, отчитайки някои специфични структурни характеристики на сектора на млякото и млечните продукти на държавата членка и промените на пазара на мляко, този член не забранява приемането на национална правна уредба, която ограничава свободата на договарящите страни да договарят покупната цена за суровото мляко с това, че на изкупвача на сурово мляко се забранява неоправдано да намалява покупната цена на суровото мляко, а намаляването на цената с повече от 3 % е възможно само ако държавна институция признае такова намаляване за оправдано?

      (1)  Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 (ОВ L 347, 2013 г., стр. 671).


title: Дело C-28/18: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 17 януари 2018 г. — Verein für Konsumenteninformation/Deutsche Bahn AG

text:
               19.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/22

         Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 17 януари 2018 г. — Verein für Konsumenteninformation/Deutsche Bahn AG
   (Дело C-28/18)
   (2018/C 104/28)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Verein für Konsumenteninformation

      Ответник: Deutsche Bahn AG

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 9, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 260/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2012 година за определяне на технически и бизнес изисквания за кредитни преводи и директни дебити в евро и за изменение на Регламент (ЕО) № 924/2009 („Регламентът за SEPA“) (1) да се тълкува в смисъл, че на получателя на плащане е забранено да обуслови плащането по схема за директен дебит в SEPA от местожителство на платеца в държавата членка, в която е и местожителството или седалището на получателя, когато е допустимо плащане и по друг начин, например с кредитна карта?

      (1)  ОВ L 94, 2012 г., стр. 22.