title: Дело T-288/21: Жалба, подадена на 21 май 2021 г. — ALO jewelry CZ/EUIPO — Cartier International (ALOve)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/66

      Жалба, подадена на 21 май 2021 г. — ALO jewelry CZ/EUIPO — Cartier International (ALOve)
      (Дело T-288/21)
      (2021/C 278/89)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: ALO jewelry CZ s. r. o. (Прага, Чешка република) (представител: K. Čermák, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Cartier International AG (Щайнхаузен, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ALOve“ — заявка за регистрация № 16 724 701

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 18 март 2021 г. по преписка R 2679/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-289/21: Жалба, подадена на 25 май 2021 г. — Bastion Holding и др./Комисия

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/66

      Жалба, подадена на 25 май 2021 г. — Bastion Holding и др./Комисия
      (Дело T-289/21)
      (2021/C 278/90)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Bastion Holding BV (Амстердам, Нидерландия) и 35 други жалбоподатели (представители: B. Braeken и X.Y.G. Versteeg, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение C(2021) 1872 final на Комисията от 15 март 2021 година относно третото изменение на схемата за пряко подпомагане на постоянните разходи на предприятията, засегнати от кризата, свързана с пандемията от COVID-19 (SA.62241 (2021/N) — Нидерландия в частта относно максималния размер от 600 000 EUR за големи предприятия,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени посоченото решение в неговата цялост,

                  —

                  освен това да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията не е започнала официална процедура по разследване, тъй като неправилно е приела, че няма съмнения относно съвместимостта на държавната помощ с вътрешния пазар.

                              —

                              По това основание жалбоподателите твърдят, първо, че държавната помощ не е подходяща за преследване на набелязаната с нея цел, а именно да се преодолеят сериозните затруднения в нидерландската икономика, като се компенсират постоянните разходи на предприятията, претърпели загуба на оборот от 30 % в резултат от пандемията от COVID-19 и наложените вследствие на нея правителствени мерки. Според жалбоподателите максималният размер на помощта е неподходящ за постигане на преследваната с мярката за държавна помощ цел. Съгласно тази мярка за държавна помощ на големите предприятия се отпуска сума в максимален размер от 600 000 EUR. Такъв размер бил недостатъчен, за да се преодолеят сериозните затруднения в нидерландската икономика, като се гарантира, че предприятията остават икономически жизнеспособни. По-специално за големите предприятия, каквито са жалбоподателите, сума в размер от 600 000 EUR е недостатъчна, за да се компенсира реално загубата на оборот, понесена в резултат от пандемията от COVID-19.

                              —

                              Второ, жалбоподателите поддържат, че държавната помощ е непропорционална. Настоящата схема надхвърляла необходимото за преодоляване на недостига на ликвидни средства, пред който били изправени МСП, и за подпомагане на постоянните им разходи. Всъщност непропорционалният размер на сумите, отпускани на МСП, им позволявал да бъдат по-конкурентоспособни, тъй като те не били толкова зависими от постоянните си разходи. Освен това от МСП, на които е отпусната помощ, не се изисквало в такава степен както от жалбоподателите да прибягват (1) до собствения си капитал, за да останат конкурентоспособни. Жалбоподателите получавали сума в размер от най-много 600 000 EUR, за да поддържат дейността на тридесет и три хотела. От друга страна, МСП имали право на помощ в почти същия размер, за да преодолеят недостига на ликвидни средства само за малък или средно голям хотел.

                  1.

                  Второ основание: Комисията е допуснала процесуални нарушения, тъй като в обжалваното решение не са изложени пълни мотиви.

                              —

                              Второто основание за отмяна е свързано с процесуални нарушения в обжалваното решение. Според жалбоподателите в обжалваното решение не са изложени пълни мотиви, тъй като по никакъв начин не се разглежда (обосновката за) непропорционалната разлика в максималната помощ съответно за МСП и големите предприятия. Не се разглеждало и дали мярката сама по себе си е подходяща, нито обстоятелството, че МСП имали право да получат помощ по две предходни схеми за помощи. Следователно с решението си Комисията не е позволила на жалбоподателите да се запознаят с мотивите, поради които държавната помощ се смята за съвместима с вътрешния пазар. Това съставлявало нарушение на член 296 ДФЕС.

         (1)  Бележка на преводача: бележката е без значение за текста на български език.


title: Дело T-293/21: Жалба, подадена на 25 май 2021 г. — Muschaweck/EUIPO — Conze (UM)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/67

      Жалба, подадена на 25 май 2021 г. — Muschaweck/EUIPO — Conze (UM)
      (Дело T-293/21)
      (2021/C 278/91)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Ulrike Muschaweck (Мюнхен, Германия) (представител: C. Konle, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Joachim Conze (Мюнхен)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „UM“ — заявка за регистрация № 9 305 731

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 15 март 2021 г. по преписка R 2260/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и решението на отдела по отмяна на EUIPO от 6 август 2019 г., доколкото е прието, че марката на Европейския съюз № 9 305 731 остава регистрирана за останалите услуги, а именно за:
                  клас 44: медицински услуги в областта на херниалната хирургия,

                  —

                  изцяло да уважи искането за отмяна на марката на Европейския съюз № 9 305 731,

                  —

                  съответно да обяви марката на Европейския съюз № 9 305 731 за отменена, считано от 20 юни 2017 г., за всички стоки и услуги, а именно за:
                  клас 10: Хирургически, медицински, стоматологични и ветеринарни апарати и инструменти; Изкуствени крайници, очи и зъби; Ортопедични изделия; Хирургични материали,
                  клас 41: Образование и развлекателни услуги; Обучение; Развлечение; Спортна и културна дейност; Всички посочени по-горе услуги в областта на медицинските услуги,
                  клас 42: Научни и технологически услуги и свързани с тях изследователски и проектантски услуги; Промишлени анализи и проучвания; Проектиране и разработване на компютърен софтуер и хардуер; Всички посочени по-горе услуги в областта на медицинските услуги,
                  клас 44: Медицински и ветеринарно-медицински услуги; медико-санитарни и козметични грижи за хора или за животни; услуги в областта на селското стопанство, градинарството и лесовъдството,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  приемане на обжалваното решение при нарушение на процесуалните правила: липса на надлежно представляване на насрещната страна, късно представяне на становището на притежателя на марката,

                  —

                  приемане на обжалваното решение при нарушение на материалния закон: липса на съгласие на първоначалния притежател на марката за използването ѝ, липса на реално използване на марката на Европейския съюз „UM“, използване на марката на Европейския съюз „UM“ с допълнението „Dr. Muschaweck“


title: Дело T-294/21: Жалба, подадена на 24 май 2021 г. — Joules/EUIPO — Star Gold (Jules Gents)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/68

      Жалба, подадена на 24 май 2021 г. — Joules/EUIPO — Star Gold (Jules Gents)
      (Дело T-294/21)
      (2021/C 278/92)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Joules Ltd (Маркет Харбъроу, Обединеното кралство) (представител: P. Martini-Berthon, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Star Gold GmbH (Пфорцхайм, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „Jules Gents“ — заявка за регистрация № No 15 719 305

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 15 март 2021 г. по преписка R 1123/2018-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, заплатени от жалбоподателя, включително разноските в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание/Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 71, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и на член 6 от Европейската конвенция за защита на права на човека,

                  —

                  Нарушение на член 71, параграф 1 и на член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, на член 27, параграф 2 от Делегиран регламент (EС) 2018/625 и на член 6 от Европейската конвенция за защита на права на човека.

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-298/21: Жалба, подадена на 27 май 2021 г. — Bodegas Beronia/EUIPO — Bodegas Carlos Serres (ALEGRA DE BERONIA)

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/69

      Жалба, подадена на 27 май 2021 г. — Bodegas Beronia/EUIPO — Bodegas Carlos Serres (ALEGRA DE BERONIA)
      (Дело T-298/21)
      (2021/C 278/93)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Bodegas Beronia, SA (Ла Риоха, Испания) (представител: J. Mora Cortés, abogado)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Bodegas Carlos Serres, SL (Ла Риоха)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „ALEGRA DE BERONIA“ — заявка за регистрация № 18 012 451

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 12 март 2021 г. по преписка R 2013/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, доколкото с него се отхвърля жалбата (R 2013/2020-1) и изцяло се отказва регистрация на (словната) марка на Европейския съюз „ALEGRA DE BERONIA“ (заявка № 18 012 451) за всички релевантни стоки,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз.


title: Дело T-306/21: Жалба, подадена на 31 май 2021 г. — Falke/Комисия

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/70

      Жалба, подадена на 31 май 2021 г. — Falke/Комисия
      (Дело T-306/21)
      (2021/C 278/94)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Falke KGaA (Шмаленберг, Германия) (представител: M. Vetter, Rechtsanwalt)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени съгласно член 264, параграф 1 ДФЕС решението на ответника от 20 ноември 2020 г. (държавна помощ SA.59289), изменено с решение на ответника от 12 февруари 2021 г. (държавна помощ SA.61744),

                  —

                  да осъди ответника да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: одобрената от ответника германска схема за помощи „Bundesregelung Fixkostenhilfe 2020“ (Германска схема за помощи за фиксирани разходи, 2020 г.) била несъвместима с вътрешния пазар, тъй като нарушавала конкуренцията, без това по изключение да е обосновано в настоящия случай. Ответникът допуснал явна грешка в преценката, като приел, че схема за помощи, която изисква намаление на оборота с поне 30 % за цялото дружество, е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС. Обстоятелството, че по схемата за помощи се изисквало намаление на оборота за цялото дружество, изключвало възможността дружества като жалбоподателя, който осъществява дейност в няколко различни стопански сектора, засегнати в различна степен от пандемията от COVID-19, и чиято дейност във физически обекти отбелязала спад в оборота, който далеч надхвърлял 30 %, поради затваряне на обектите, да отговарят на условията, за да кандидатстват за тази помощ, само защото в друг стопански сектор не бил отбелязан спад в оборота и защото чрез изчисляване на средноаритметичната стойност на оборота от няколко стопански сектора не се достига границата от 30 %. В такъв случай тези дружества, за разлика от дружествата с дейност в само един стопански сектор, не получавали никаква помощ или можели да получат помощ само за част от периода, за който имат право на помощ, и трябвало да извършват кръстосано субсидиране на непокритите фиксирани разходи от стопанския сектор, в който са спрели дейност, чрез другите стопански сектори, в които осъществяват дейност. Това водело до нарушение на конкуренцията както по отношение на конкурентите в стопански сектори, засегнати от пандемията, така и по отношение на тези, осъществяващи дейност в стопански сектори, които не са засегнати от пандемията.

                  2.

                  Второ основание: ответникът нарушил процесуалните права на жалбоподателя по член 108, параграф 2 ДФЕС, като не му предоставил възможност да изрази съмненията си относно съвместимостта на схемата за помощи с вътрешния пазар в хода на процедурата по предварително разглеждане.


title: Дело T-376/20: Определение на Общия съд от 28 май 2021 г. — Poupart/Комисия

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/71

      Определение на Общия съд от 28 май 2021 г. — Poupart/Комисия
      (Дело T-376/20) (1)

      (2021/C 278/95)
      Език на производството: френски
      Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 262, 10.8.2020 г.


title: Дело T-25/21: Определение на Общия съд от 28 май 2021 г. — Corman/Комисия

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/71

      Определение на Общия съд от 28 май 2021 г. — Corman/Комисия
      (Дело T-25/21) (1)

      (2021/C 278/96)
      Език на производството: френски
      Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 72, 1.3.2021 г.


title: Дело T-121/21: Определение на Общия съд от 27 май 2021 г. — Suez/Комисия

text:
               12.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 278/71

      Определение на Общия съд от 27 май 2021 г. — Suez/Комисия
      (Дело T-121/21) (1)

      (2021/C 278/97)
      Език на производството: френски
      Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 138, 19.4.2021 г.


title: Дело C-296/21: Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 7 май 2021 г. — A

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/30

      Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 7 май 2021 г. — A
      (Дело C-296/21)
      (2021/C 289/42)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein hallinto-oikeus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: A

         Ответници: Helsingin poliisilaitos и Poliisihallitus

         Преюдициални въпроси

      Когато се прехвърлят дезактивирани огнестрелни оръжия в рамките на Съюза, при отчитане на разпоредбите на Директива 91/477/ЕИО на Съвета от 18 юни 1991 година относно контрола на придобиването и притежаването на оръжие, изменена с Директива 2008/51/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 г., както и на разпоредбите на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2403 (2) на Комисията от 15 декември 2015 година за определяне на общи насоки относно стандартите и методите за дезактивиране с цел осигуряване на гаранции, че дезактивираните огнестрелни оръжия са приведени в състояние на необратима нефункционалност, и по-специално на разпоредбите на член 3, параграф 1 от този регламент:

                  a)

                  може ли утвърден от национални органи проверяващ субект, издал сертификат за дезактивиране, да се счита за субект по смисъла на Директивата за оръжията и членове 3 и 7 от Регламента за дезактивирането дори да не фигурира в публикувания от Комисията съгласно член 3, параграф 3 списък, ако различни органи на посочената държава членка са уведомили прехвърлителя на оръжията, че действащият под формата на дружество с ограничена отговорност проверяващ субект, издал сертификата, разполага с такива правомощия по силата на Регламента и

                  б)

                  може ли вместо чрез включване в публикувания на интернет страницата на Комисията списък по смисъла на член 3, параграф 3 от Регламента да се представи и друго доказателство, получено от национален орган, че даден проверяващ субект е определен от държава членка за дезактивирането на оръжия, поради което сертификатът за дезактивиране, издаден от този проверяващ субект, отговаря на определените в Регламента изисквания, в смисъл че в съответствие с член 7, параграф 2 от Регламента съответната държава членка е длъжна да признае издадения в друга държава членка сертификат за дезактивиране?

         (1)  Директива 2008/51/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година за изменение на Директива 91/477/ЕИО на Съвета относно контрола на придобиването и притежаването на оръжие (ОВ L 179, 2008 г., стр. 5).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2403 на Комисията от 15 декември 2015 година за определяне на общи насоки относно стандартите и методите за дезактивиране с цел осигуряване на гаранции, че дезактивираните огнестрелни оръжия са приведени в състояние на необратима нефункционалност (ОВ L 333, 2015 г., стр. 62).


title: Дело C-279/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Обединено кралство) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/WR (Преюдициално запитване — Общ режим на облагане с акциз — Директива 2008/118/ЕО — Член 33, параграф 3 — Стоки, които са „освободени за потребление“ в една държава членка и се държат за търговски цели в друга държава членка — Лице, отговорно за плащането на дължимия за тези стоки акциз — Лице, което държи стоките, предназначени за доставка в друга държава членка — Превозвач на стоки)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/6

      Решение на Съда (четвърти състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Обединено кралство) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/WR
      (Дело C-279/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Общ режим на облагане с акциз - Директива 2008/118/ЕО - Член 33, параграф 3 - Стоки, които са „освободени за потребление“ в една държава членка и се държат за търговски цели в друга държава членка - Лице, отговорно за плащането на дължимия за тези стоки акциз - Лице, което държи стоките, предназначени за доставка в друга държава членка - Превозвач на стоки)
      (2021/C 297/03)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Court of Appeal

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Ответник: WR

         Диспозитив

      Член 33, параграф 3 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО трябва да се тълкува в смисъл, че лице, което превозва от името на друго лице акцизни стоки към друга държава членка и което осъществява фактическо държане на тези стоки към момента, в който е възникнало задължение за плащане на акциз за тези стоки, е отговорно за плащането на този акциз съгласно тази разпоредба, дори да няма никакво право върху тези стоки или свързан с тях интерес и да не знае, че те подлежат на облагане с акциз, или ако знае, да не знае, че е възникнало задължение за плащане на акциз за тези стоки.

         (1)  ОВ C 230, 8.7.2019 г.


title: Дело C-591/19 P: Решение на Съда (първи състав) от 10 юни 2021 г. — Европейска комисия/Fernando De Esteban Alonso (Обжалване — Публична служба — Вътрешно разследване на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) — Препращане на информацията от OLAF до националните съдебни органи — Подаване на жалба от Европейската комисия — Понятие за длъжностно лице, „посочено поименно“ и „въвлечено лично“ — Липса на уведомяване на заинтересованото лице — Право на Комисията да подаде жалба пред националните съдебни органи преди приключването на разследването на OLAF — Иск за обезщетение)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/7

      Решение на Съда (първи състав) от 10 юни 2021 г. — Европейска комисия/Fernando De Esteban Alonso
      (Дело C-591/19 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Вътрешно разследване на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) - Препращане на информацията от OLAF до националните съдебни органи - Подаване на жалба от Европейската комисия - Понятие за длъжностно лице, „посочено поименно“ и „въвлечено лично“ - Липса на уведомяване на заинтересованото лице - Право на Комисията да подаде жалба пред националните съдебни органи преди приключването на разследването на OLAF - Иск за обезщетение)
      (2021/C 297/04)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Mongin и J. Baquero Cruz)

         Друга страна в производството: Fernando De Esteban Alonso (представител: C. Huglo, avocat)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 11 юни 2019 г., De Esteban Alonso/Комисия (T-138/18, EU:T:2019:398).

                  2)

                  Отхвърля иска по дело T-138/18.

                  3)

                  Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски, свързани както с първоинстанционното производство, така и с производството по обжалване.

         (1)  ОВ C 413, 9.12.2019 г.


title: Дело C-609/19: Решение на Съда (първи състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne — Франция) — BNP Paribas Personal Finance SA/VE (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Договор за ипотечен кредит, деноминиран в чуждестранна валута (швейцарски франк) — Член 4, параграф 2 — Основен предмет на договора — Клаузи, които излагат кредитополучателя на валутен риск — Изисквания за разбираемост и за прозрачност — Член 3, параграф 1 — Значителна неравнопоставеност — Член 5 — Ясен и разбираем текст на договорна разпоредба)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/7

      Решение на Съда (първи състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne — Франция) — BNP Paribas Personal Finance SA/VE
      (Дело C-609/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Договор за ипотечен кредит, деноминиран в чуждестранна валута (швейцарски франк) - Член 4, параграф 2 - Основен предмет на договора - Клаузи, които излагат кредитополучателя на валутен риск - Изисквания за разбираемост и за прозрачност - Член 3, параграф 1 - Значителна неравнопоставеност - Член 5 - Ясен и разбираем текст на договорна разпоредба)
      (2021/C 297/05)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne

         Страни в главното производство

         Ищец: BNP Paribas Personal Finance SA

         Ответник: VE

         Диспозитив

                  1)

                  Член 4, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че клаузите на договора за кредит, които установяват плащането на вноски с фиксиран падеж, погасяващи първо лихвите, и за погасяването на салдото по сметката предвиждат удължаване на срока на договора и увеличаване на размера на месечните вноски, попадат в обхвата на тази разпоредба, когато тези клаузи определят съществен елемент, който характеризира посочения договор.

                  2)

                  Член 4, параграф 2 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че при договор за кредит, деноминиран в чуждестранна валута, изискването за прозрачност на клаузите на този договор, които установяват плащането на вноски с фиксиран падеж, погасяващи първо лихвите, и за погасяването на салдото по сметката предвиждат удължаване на срока на договора и увеличаване на размера на месечните вноски, е изпълнено, когато продавачът или доставчикът е предоставил на потребителя достатъчни и точни данни, които позволяват на средния, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен потребител да разбере конкретното функциониране на разглеждания финансов механизъм и съответно да оцени риска през целия срок на същия договор от такива клаузи да настъпят потенциално значими отрицателни икономически последици за финансовите му задължения.

                  3)

                  Член 3, параграф l от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че клаузите на договор за кредит, които установяват плащането на вноски с фиксиран падеж, погасяващи първо лихвите, и за погасяването на салдото по сметката, което може да нарасне значително в резултат от промените в паритета между разчетната валута и валутата на изплащане, предвиждат удължаване на срока на договора и увеличаване на размера на месечните вноски, могат да създадат значителна неравнопоставеност между произтичащите от посочения договор права и задължения на страните в ущърб на потребителя, щом продавачът или доставчикът не е имал основание да очаква — ако се съобрази с изискването за прозрачност по отношение на потребителя — че след индивидуални преговори последният ще приеме несъразмерен валутен риск, който произтича от подобни клаузи.

         (1)  ОВ C 348, 14.10.2019 г.


title: Съединени дела C-776/19 — C-782/19: Решение на Съда (първи състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициални запитвания от Tribunal de grande instance de Paris — Франция) — VB, WA (C-776/19), XZ, YY (C-777/19), ZX (C-778/19), DY, EX (C-781/19)/BNP Paribas Personal Finance SA и AV (C-779/19), BW, CX (C-780/19), FA (C-782/19)/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Договори за ипотечен кредит, деноминирани в чуждестранна валута (швейцарски франк) — Погасителна давност — Член 4, параграф 2 — Основен предмет на договора — Клаузи, които излагат кредитополучателя на валутен риск — Изисквания за разбираемост и за прозрачност — Тежест на доказване — Член 3, параграф 1 — Значителна неравнопоставеност — Член 5 — Ясен и разбираем текст на договорна разпоредба — Принцип на ефективност)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/8

      Решение на Съда (първи състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициални запитвания от Tribunal de grande instance de Paris — Франция) — VB, WA (C-776/19), XZ, YY (C-777/19), ZX (C-778/19), DY, EX (C-781/19)/BNP Paribas Personal Finance SA и AV (C-779/19), BW, CX (C-780/19), FA (C-782/19)/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République
      (Съединени дела C-776/19 — C-782/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Договори за ипотечен кредит, деноминирани в чуждестранна валута (швейцарски франк) - Погасителна давност - Член 4, параграф 2 - Основен предмет на договора - Клаузи, които излагат кредитополучателя на валутен риск - Изисквания за разбираемост и за прозрачност - Тежест на доказване - Член 3, параграф 1 - Значителна неравнопоставеност - Член 5 - Ясен и разбираем текст на договорна разпоредба - Принцип на ефективност)
      (2021/C 297/06)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de grande instance de Paris

         Страни в главното производство

         Ищци: VB, WA (C-776/19), XZ, YY (C-777/19), ZX (C-778/19), DY, EX (C-781/19), AV (C-779/19), BW, CX (C-780/19), FA (C-782/19)

         Ответници: BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, разглеждани през призмата на принципа на ефективност, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която за предявяването на иск от потребител:

                              —

                              предвижда давностен срок за установяването на неравноправността на клауза в договор, сключен между продавач или доставчик и този потребител,

                              —

                              предвижда петгодишен давностен срок за връщането на недължимо платени суми въз основа на такива неравноправни клаузи, щом този срок започва да тече от датата на приемане на офертата за кредит, вследствие от което е възможно към този момент потребителят да не е знаел за всички негови права, произтичащи от тази директива.

                  2)

                  Член 4, параграф 2 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че клаузите на договора за кредит, които предвиждат, че чуждестранната валута е разчетната валута, а еврото — валутата на изплащане, и които водят до възлагане на валутния риск върху кредитополучателя, попадат в обхвата на тази разпоредба, когато тези клаузи определят съществен елемент, който характеризира посочения договор.

                  3)

                  Член 4, параграф 2 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че при договор за кредит, деноминиран в чуждестранна валута, изискването за прозрачност на клаузите на този договор, които предвиждат, че чуждестранната валута е разчетната валута, а еврото — валутата на изплащане, и които водят до възлагане на валутния риск върху кредитополучателя, е изпълнено, когато продавачът или доставчикът е предоставил на потребителя достатъчни и точни данни, които позволяват на средния, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен потребител да разбере конкретното функциониране на разглеждания финансов механизъм и съответно да оцени риска през целия срок на същия договор от такива клаузи да настъпят потенциално значими отрицателни икономически последици за финансовите му задължения.

                  4)

                  Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска потребителят да носи тежестта да докаже ясния и разбираем характер на договорна клауза по смисъла на член 4, параграф 2 от тази директива.

                  5)

                  Член 3, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че клаузите на договор за кредит, които предвиждат, че чуждестранната валута е разчетната валута, а еврото — валутата на изплащане, и които водят до възлагане на валутния риск върху кредитополучателя, без този риск да е ограничен, могат да създадат значителна неравнопоставеност между произтичащите от посочения договор права и задължения на страните в ущърб на потребителя, щом продавачът или доставчикът не е имал основание да очаква — ако се съобрази с изискването за прозрачност по отношение на потребителя — че след индивидуални преговори последният ще приеме несъразмерен валутен риск, който произтича от подобни клаузи.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.


title: Дело C-901/19: Решение на Съда (трети състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Германия) — CF, DN/Bundesrepublik Deutschland (Преюдициално запитване — Обща политика в областта на убежището и субсидиарната закрила — Директива 2011/95/ЕС — Условия за предоставяне на субсидиарна закрила — Член 15, буква в) — Понятие „тежки и лични заплахи“ срещу живота или личността на цивилно лице поради безогледно насилие в случай на въоръжен международен или вътрешен конфликт — Национална правна уредба, с която се предвижда изискване за минимален брой на цивилни жертви (убити и ранени) в съответния регион)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/9

      Решение на Съда (трети състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Германия) — CF, DN/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-901/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща политика в областта на убежището и субсидиарната закрила - Директива 2011/95/ЕС - Условия за предоставяне на субсидиарна закрила - Член 15, буква в) - Понятие „тежки и лични заплахи“ срещу живота или личността на цивилно лице поради безогледно насилие в случай на въоръжен международен или вътрешен конфликт - Национална правна уредба, с която се предвижда изискване за минимален брой на цивилни жертви (убити и ранени) в съответния регион)
      (2021/C 297/07)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: CF, DN

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Диспозитив

                  1)

                  Член 15, буква в) от Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска тълкуването на национална правна уредба, при което, в случай че дадено цивилно лице не е конкретно засегнато поради присъщи на неговото лично положение обстоятелства, установяването дали съществуват тежки и лични заплахи срещу живота или личността на това цивилно лице поради „безогледно насилие в случай на въоръжен конфликт“ по смисъла на тази разпоредба, да зависи от условието съотношението между броя на жертвите в съответната зона и общия брой на населението в тази зона да достигне определен праг.

                  2)

                  Член 15, буква в) от Директива 2011/95 трябва да се тълкува в смисъл, че за да се определи дали съществуват „тежки и лични заплахи“ по смисъла на тази разпоредба, се изисква извършването на цялостна преценка на всички обстоятелства в конкретния случай, и по-специално на тези, които характеризират положението в страната на произход на молителя.

         (1)  ОВ C 87, 16.3.2020 г.


title: Дело C-921/19: Решение на Съда (трети състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats's-Hertogenbosch — Нидерландия) — LH/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Преюдициално запитване — Граничен контрол, убежище и имиграция — Политика в областта на убежището — Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила — Директива 2013/32/ЕС — Член 40, параграф 2 — Последваща молба — Нови елементи или нови факти — Понятие — Документи, чиято автентичност не може да бъде установена или чийто източник не подлежи на обективна проверка — Директива 2011/95/ЕС — Член 4, параграфи 1 и 2 — Преценка на доказателствата — Задължение за сътрудничество на съответната държава членка)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/10

      Решение на Съда (трети състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats's-Hertogenbosch — Нидерландия) — LH/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Дело C-921/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Граничен контрол, убежище и имиграция - Политика в областта на убежището - Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила - Директива 2013/32/ЕС - Член 40, параграф 2 - Последваща молба - Нови елементи или нови факти - Понятие - Документи, чиято автентичност не може да бъде установена или чийто източник не подлежи на обективна проверка - Директива 2011/95/ЕС - Член 4, параграфи 1 и 2 - Преценка на доказателствата - Задължение за сътрудничество на съответната държава членка)
      (2021/C 297/08)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats's-Hertogenbosch

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: LH

         Ответник: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Диспозитив

                  1)

                  Член 40, параграф 2 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила във връзка с член 4, параграф 2 от Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национално законодателство, съгласно което документ, представен от кандидат за международна закрила в подкрепа на последваща молба, автоматично се приема за непредставляващ „нов елемент или нов факт“ по смисъла на тази разпоредба, когато автентичността на този документ не може да бъде установена или източникът на такъв документ не подлежи на обективна проверка.

                  2)

                  Член 40 от Директива 2013/32 във връзка с член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 2011/95 трябва да се тълкува в смисъл, от една страна, че преценката на представените в подкрепа на молба за международна закрила доказателства не може да варира в зависимост от това дали става въпрос за първа, или за последваща молба, и от друга страна, че съответната държава членка е длъжна да сътрудничи с кандидата за целите на оценката на относимите елементи от последващата му молба, когато в подкрепа на тази молба кандидатът представя документи, чиято автентичност не може да бъде установена.

         (1)  ОВ C 103, 30.3.2020 г.


title: Дело C-65/20: Решение на Съда (първи състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — VI/KRONE — Verlag Gesellschaft mbH & Co KG (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Отговорност за вреди, причинени от дефект на стока — Директива 85/374/ЕИО — Член 2 — Понятие „дефектна стока“ — Екземпляр от печатен вестник, който съдържа неправилен здравен съвет — Изключване от приложното поле)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/12

      Решение на Съда (първи състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — VI/KRONE — Verlag Gesellschaft mbH & Co KG
      (Дело C-65/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Отговорност за вреди, причинени от дефект на стока - Директива 85/374/ЕИО - Член 2 - Понятие „дефектна стока“ - Екземпляр от печатен вестник, който съдържа неправилен здравен съвет - Изключване от приложното поле)
      (2021/C 297/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец: VI

         Ответник: KRONE — Verlag Gesellschaft mbH & Co KG

         Диспозитив

      Член 2 във връзка с членове 1 и 6 от Директива 85/374/ЕИО на Съвета от 25 юли 1985 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока, изменена с Директива 1999/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 май 1999 г., трябва да се тълкува в смисъл, че екземпляр от печатен вестник, който, разглеждайки парамедицински теми, дава неправилен здравен съвет относно използването на растение, чието спазване е увредило здравето на читател на този вестник, не представлява „дефектна стока“ по смисъла на тези разпоредби.

         (1)  ОВ C 209, 22.6.2020 г.


title: Дело C-923/19: Решение на Съда (пети състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Van Ameyde España SA/GES, Seguros y Reaseguros SA (Преюдициално запитване — Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Директива 2009/103/EО — Член 1, точки 1 и 2 — Член 3, първа, втора и последна алинея — Понятие за превозно средство — Задължение за покритие на имуществени вреди — Обхват — Пътнотранспортно произшествие, в което участва съчленено превозно средство, за чиито елементи има отделни задължителни застраховки — Вреди, причинени на полуремаркето от теглещото превозно средство, към което същото е било прикачено в момента на произшествието — Тълкуване на националната правна уредба, изключваща покритието на тези вреди от задължителната застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на това теглещо превозно средство)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/11

      Решение на Съда (пети състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Van Ameyde España SA/GES, Seguros y Reaseguros SA
      (Дело C-923/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Директива 2009/103/EО - Член 1, точки 1 и 2 - Член 3, първа, втора и последна алинея - Понятие за превозно средство - Задължение за покритие на имуществени вреди - Обхват - Пътнотранспортно произшествие, в което участва съчленено превозно средство, за чиито елементи има отделни задължителни застраховки - Вреди, причинени на полуремаркето от теглещото превозно средство, към което същото е било прикачено в момента на произшествието - Тълкуване на националната правна уредба, изключваща покритието на тези вреди от задължителната застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на това теглещо превозно средство)
      (2021/C 297/09)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Van Ameyde España SA

         Ответник: GES, Seguros y Reaseguros SA

         Диспозитив

      Член 3, първа, втора и последна алинея във връзка с член 1, точки 1 и 2 от Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка трябва да се тълкува в смисъл, че допуска тълкуване на националната правна уредба, което изключва от покритието и следователно от обезщетението по задължителната застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на камион влекач имуществените вреди, причинени от същия на полуремарке, което е било прикачено към него, когато е настъпило произшествието.

         (1)  ОВ C 103, 30.3.2020 г.


title: Дело C-94/20: Решение на Съда (пети състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Linz — Австрия) — Land Oberösterreich/KV (Преюдициално запитване — Директива 2003/109/ЕО — Статут на дългосрочно пребиваващи граждани на трети страни — Член 11 — Право на равно третиране по отношение на социалната сигурност, социалното подпомагане и социалната закрила — Дерогация от принципа на равно третиране в областта на социалното подпомагане и социалната закрила — Понятие „основни придобивки“ — Директива 2000/43/ЕО — Принцип на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход — Член 2 — Понятие за дискриминация — Член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Правна уредба на държава членка, която поставя отпускането на помощ за жилище на дългосрочно пребиваващите граждани на трети страни в зависимост от доказването по начин, определен с тази правна уредба, на притежаването на базови знания по езика на тази държава членка)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/12

      Решение на Съда (пети състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Linz — Австрия) — Land Oberösterreich/KV
      (Дело C-94/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2003/109/ЕО - Статут на дългосрочно пребиваващи граждани на трети страни - Член 11 - Право на равно третиране по отношение на социалната сигурност, социалното подпомагане и социалната закрила - Дерогация от принципа на равно третиране в областта на социалното подпомагане и социалната закрила - Понятие „основни придобивки“ - Директива 2000/43/ЕО - Принцип на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход - Член 2 - Понятие за дискриминация - Член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Правна уредба на държава членка, която поставя отпускането на помощ за жилище на дългосрочно пребиваващите граждани на трети страни в зависимост от доказването по начин, определен с тази правна уредба, на притежаването на базови знания по езика на тази държава членка)
      (2021/C 297/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Linz

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Land Oberösterreich

         Ответник: KV

         Диспозитив

                  1)

                  Член 11, параграф 1, буква г) от Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска дори когато е използвана възможността за прилагане на дерогацията по член 11, параграф 4 от тази директива, правна уредба на държава членка, по силата на която, що се отнася до дългосрочно пребиваващите граждани на трети страни, отпускането на помощ за жилище е поставено в зависимост от условието те да представят по определен в тази правна уредба начин доказателство, че притежават базови знания по езика на тази държава членка, ако тази помощ за жилище представлява „основна придобивка“ по смисъла на последната разпоредба, което запитващата юрисдикция трябва да прецени.

                  2)

                  Не попада в приложното поле на Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход правна уредба на държава членка, която се прилага без разлика към всички граждани на трети страни и по силата на която, що се отнася до дългосрочно пребиваващите граждани на трети страни, отпускането на помощ за жилище е подчинено на условието те да представят по определен в тази правна уредба начин доказателство, че притежават базови знания по езика на тази държава членка.

                  3)

                  Когато е използвана възможността за прилагане на дерогацията по член 11, параграф 4 от Директива 2003/109, член 21 от Хартата не следва да се прилага при наличието на правна уредба на държава членка, по силата на която по отношение на дългосрочно пребиваващите граждани на трети страни отпускането на помощ за жилище е подчинено на условието тези лица да докажат по определен в тази правна уредба начин, че притежават базови знания по езика на тази държава членка, ако тази помощ за жилище не представлява „основна придобивка“ по смисъла на член 11, параграф 4. Ако посочената помощ за жилище представлява такава основна придобивка, член 21 от Хартата на основните права, доколкото забранява всякаква дискриминация, основана на етнически произход, допуска подобна правна уредба.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело C-192/20: Решение на Съда (седми състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove — Словакия) — Prima banka Slovensko a.s./HD (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Приложно поле — Член 1, параграф 2 — Императивни национални законови разпоредби — Предсрочна изискуемост на договора за кредит — Кумулиране на лихвите по заема и мораторните лихви)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/13

      Решение на Съда (седми състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove — Словакия) — Prima banka Slovensko a.s./HD
      (Дело C-192/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Приложно поле - Член 1, параграф 2 - Императивни национални законови разпоредби - Предсрочна изискуемост на договора за кредит - Кумулиране на лихвите по заема и мораторните лихви)
      (2021/C 297/12)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Krajský súd v Prešove

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Prima banka Slovensko a.s.

         Ответник: HD

         Диспозитив

      Без да се засягат проверките, които запитващата юрисдикция следва да направи, Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че не е приложима към национални разпоредби, съгласно които потребителят, сключил договор за кредит с продавач или доставчик, не може да бъде задължен въз основа на разпоредбите на този договор в случай на предсрочна изискуемост на кредита да заплати на продавача или доставчика редовните лихви за периода от обявяването на тази изискуемост до действителното погасяване на главницата по кредита, след като плащането на мораторните лихви и на дължимите съгласно този договор други договорни санкции позволява обезщетяването на претърпяната от продавача или доставчика действителна вреда.

         (1)  ОВ C 329, 5.10.2020 г.


title: Дело C-303/20: Решение на Съда (шести състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Sui Rejonowy w Opatowie — Полша) — Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A./KM (Преюдициално запитване — Договори за потребителски кредити — Директива 2008/48/ЕО — Риск от свръхзадлъжнялост — Член 8 — Задължение на заемодателя да провери кредитоспособността на потребителя — Член 23 — Ефективен, пропорционален и възпиращ характер на санкцията в случай на неизпълнение на това задължение)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/14

      Решение на Съда (шести състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Sui Rejonowy w Opatowie — Полша) — Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A./KM
      (Дело C-303/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Договори за потребителски кредити - Директива 2008/48/ЕО - Риск от свръхзадлъжнялост - Член 8 - Задължение на заемодателя да провери кредитоспособността на потребителя - Член 23 - Ефективен, пропорционален и възпиращ характер на санкцията в случай на неизпълнение на това задължение)
      (2021/C 297/13)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sui Rejonowy w Opatowie

         Страни в главното производство

         Ищец: Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A.

         Ответник: KM

         Диспозитив

      Член 23 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че преценката дали установените в тази разпоредба санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи, по-специално в случай на нарушение на предвиденото в член 8 от тази директива задължение за проверка на кредитоспособността на потребителя, трябва да се извършва, в съответствие с член 288, трета алинея ДФЕС, с оглед не само на специалната разпоредба, приета в националното право за транспониране на посочената директива, но и на всички разпоредби на това право, които следва да се тълкуват, доколкото е възможно, в светлината на текста и на целите на тази директива, така че посочените санкции да са съобразени с изискванията на член 23 от нея.

         (1)  ОВ C 329, 5.10.2020 г.


title: Дело C-48/21 P: Жалба, подадена на 28 януари 2021 г. от Topcart GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 18 ноември 2020 г. по дело T-377/19 — Topcart/EUIPO

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/15

      Жалба, подадена на 28 януари 2021 г. от Topcart GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 18 ноември 2020 г. по дело T-377/19 — Topcart/EUIPO
      (Дело C-48/21 P)
      (2021/C 297/15)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Topcart GmbH (представител: M. Hoffmann, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Carl International
      С определение от 12 май 2021 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-49/21 P: Жалба, подадена на 28 януари 2021 г. от Topcart GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 18 ноември 2020 г. по дело T-378/20 — Topcart/EUIPO

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/15

      Жалба, подадена на 28 януари 2021 г. от Topcart GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 18 ноември 2020 г. по дело T-378/20 — Topcart/EUIPO
      (Дело C-49/21 P)
      (2021/C 297/16)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Topcart GmbH (представител: M. Hoffmann, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Carl International
      С определение от 12 май 2021 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-143/21 P: Жалба, подадена на 2 март 2021 г. от Production Christian Gallimard срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-863/19, Production Christian Gallimard/EUIPO — Éditions Gallimard

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/15

      Жалба, подадена на 2 март 2021 г. от Production Christian Gallimard срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-863/19, Production Christian Gallimard/EUIPO — Éditions Gallimard
      (Дело C-143/21 P)
      (2021/C 297/17)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Production Christian Gallimard (представител: L. Dreyfuss-Bechmann, avocate)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française SA
      С определение от 5 май 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) определи, че не допуска обжалване по делото и че Production Christian Gallimard трябва да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-209/21 P: Жалба, подадена на 1 април 2021 г. от Ryanair DAC срещу решението, постановено от Общия съд (десети разширен състав) на 17 февруари 2021 г. по дело T-238/20, Ryanair/Комисия

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/16

      Жалба, подадена на 1 април 2021 г. от Ryanair DAC срещу решението, постановено от Общия съд (десети разширен състав) на 17 февруари 2021 г. по дело T-238/20, Ryanair/Комисия
      (Дело C-209/21 P)
      (2021/C 297/18)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ryanair DAC (представители: E. Vahida и F. C. Laprévote, avocats, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros, и V. Blanc, avocate)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Френска република, Кралство Швеция

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда да:

                  —

                  отмени обжалваното съдебно решение;

                  —

                  на основание на членове 263 и 264 ДФЕС да обяви невалидността на Решение C(2020) 2366 final на Комисията от 11 април 2020 г. относно държавна помощ SA.56812 (2020/N) — Швеция — COVID-19: Схема за гарантиране на заеми в полза на авиокомпаниите; и

                  —

                  да осъди Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски, както и да заплати съдебните разноски, направени от Ryanair, като разпореди на встъпилите страни в производството пред първата съдебна инстанция и в настоящото производство по обжалване (ако има такива) да понесат направените от тях съдебни разноски;

            при условията на евентуалност:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение;

                  —

                  да върне делото на Общия съд за ново разглеждане и

                  —

                  да не се произнася по разноските в производството пред първата съдебна инстанция и в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва пет основания.
      Първо, Общият съд нарушил правото на ЕС, като отхвърлил довода на жалбоподателя, че е необосновано нарушен принципът за недопускане на дискриминация.
      Второ, Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и изопачил фактите, що се отнася до довода на жалбоподателя относно свободното движение на услуги.
      Трето, Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото, като отказал да приложи критерия за претегляне на интересите.
      Четвърто, Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и изопачил фактите, що се отнася до пропуска на Комисията да изложи мотиви.
      Пето, Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и изопачил фактите, що се отнася до пропуска на Комисията да открие официалната процедура по разследване.


title: Дело C-210/21 P: Жалба, подадена на 2 април 2021 г. от Ryanair DAC срещу решението, постановено от Общия съд (десети разширен състав) на 17 февруари 2021 г. по дело T-259/20, Ryanair/Комисия

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/17

      Жалба, подадена на 2 април 2021 г. от Ryanair DAC срещу решението, постановено от Общия съд (десети разширен състав) на 17 февруари 2021 г. по дело T-259/20, Ryanair/Комисия
      (Дело C-210/21 P)
      (2021/C 297/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ryanair DAC (представители: E. Vahida и F. C. Laprévote, avocats, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros, и V. Blanc, avocate)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Френска република

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда да:

                  —

                  отмени обжалваното съдебно решение;

                  —

                  на основание на членове 263 и 264 ДФЕС да обяви невалидността на Решение C(2020) 2097 final на Комисията от 31 март 2020 година относно държавна помощ SA.56765 (2020/N) — Франция — COVID-19 — Мораториум върху плащанията на авиационни такси в полза на предприятия за обществен въздушен транспорт; и

                  —

                  да осъди Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски, както и да заплати съдебните разноски, направени от Ryanair, като разпореди на встъпилите страни в производството пред първата съдебна инстанция и в настоящото производство по обжалване (ако има такива) да понесат направените от тях съдебни разноски;

            при условията на евентуалност:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение;

                  —

                  да върне делото на Общия съд за ново разглеждане и

                  —

                  да не се произнася по разноските в производството пред първата съдебна инстанция и в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва пет основания.
      Първо, Общият съд нарушил правото на ЕС, като отхвърлил довода на жалбоподателя, че е необосновано нарушен принципът за недопускане на дискриминация.
      Второ, Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и изопачил фактите, що се отнася до довода на жалбоподателя относно свободното движение на услуги.
      Трето, Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото при определяне на пропорционалността на помощта спрямо размера на щетите по член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС.
      Четвърто, Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и изопачил фактите, що се отнася до пропуска на Комисията да изложи мотиви.
      Пето, Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и изопачил фактите, що се отнася до пропуска на Комисията да открие официалната процедура по разследване.


title: Дело C-232/21: Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 12 април 2021 г. — CR, AY, ML, BQ/Volkswagen Bank GmbH, Audi Bank

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/18

      Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 12 април 2021 г. — CR, AY, ML, BQ/Volkswagen Bank GmbH, Audi Bank
      (Дело C-232/21)
      (2021/C 297/20)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Ravensburg

         Страни в главното производство

         Ищци: CR, AY, ML, BQ

         Ответници: Volkswagen Bank GmbH, Audi Bank

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Относно законовата фикция, уредена в член 247, параграф 6, втора алинея, трето изречение и параграф 12, първа алинея, трето изречение от Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuche (Въвеждащ закон към Гражданския кодекс, наричан по-нататък „EGBGB“)

                              a)

                              Член 247, параграф 6, втора алинея, трето изречение и член 247, параграф 12, първа алинея, трето изречение от EGBGB, доколкото обявяват договорни клаузи, противоречащи на условията по член 10, параграф 2, буква п) от Директива 2008/48/ЕО (1), за отговарящи на изискванията на член 247, параграф 6, втора алинея, първо и второ изречение и член 247, параграф 12, първа алинея, второ изречение, точка 2, буква b) от EGBGB, несъвместими ли са с член 10, параграф 2, буква п) и член 14, параграф 1 от Директива 2008/48?
                              При утвърдителен отговор:

                              б)

                              Следва ли от правото на Съюза, и по-специално от член 10, параграф 2, буква п) и член 14, параграф 1 от Директива 2008/48, че член 247, параграф 6, втора алинея, трето изречение и член 247, параграф 12, първа алинея, трето изречение от EGBGB са неприложими, доколкото обявяват договорни клаузи, противоречащи на условията по член 10, параграф 2, буква п) от Директива 2008/48, за отговарящи на изискванията на член 247, параграф 6, втора алинея, първо и второ изречение и член 247, параграф 12, първа алинея, второ изречение, точка 2, буква b) от EGBGB?

                        Независимо от отговорите на въпроси 1. а) и б):

                  2.

                  Относно задължителната информация съгласно член 10, параграф 2 от Директива 2008/48

                              a)

                              Следва ли член 10, параграф 2, буква п) от Директива 2008/48 да се тълкува в смисъл, че сумата на лихвите на ден, която следва да се укаже в договора за кредит, трябва да произтича от изчисляването на посочения в договора договорен лихвен процент?

                              б)

                              Относно член 10, параграф 2, буква с) от Директива 2008/48:

                                          аа)

                                          Следва ли тази разпоредба да се тълкува в смисъл, че информацията относно дължимото обезщетение при предсрочно погасяване на заема трябва да се посочи в договора за кредит толкова точно, че потребителят да може поне приблизително да пресметне размера на дължимото обезщетение?
                                          (при утвърдителен отговор на посочения по-горе въпрос аа)

                                          бб)

                                          Допускат ли член 10, параграф 2, буква с) и член 14, параграф 1, второ изречение от Директива 2008/48 национална правна уредба, съгласно която при непълна информация по смисъла на член 10, параграф 2, буква с) от Директива 2008/48 срокът за отказ все пак започва да тече от сключването на договора и отпада само правото на кредитора на обезщетение за предсрочното погасяване на кредита?

                                    При утвърдителен отговор на поне един от изложените по-горе въпроси 2. а) или б):

                              в)

                              Следва ли член 14, параграф 1, второ изречение, буква б) от Директива 2008/48 да се тълкува в смисъл, че срокът за отказ започва да тече едва когато е предоставена пълно и вярно информацията съгласно член 10, параграф 2 от Директива 2008/48?
                              При отрицателен отговор:

                              г)

                              Кои са релевантните критерии, за да се определи, че срокът за отказ започва да тече дори и когато тази информация не е пълна и вярна?

                        При утвърдителен отговор на посочените по-горе въпроси 1. a) и/или на един от въпроси 2. а или б):

                  3.

                  Относно погасяването на правото на отказ съгласно член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48:

                              а)

                              Погасява ли се правото на отказ съгласно член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48?
                              При утвърдителен отговор:

                              б)

                              Представлява ли погасяването ограничение във времето на правото на отказ, което следва да се регламентира от приет от парламента закон?
                              При отрицателен отговор:

                              в)

                              Предполага ли погасяването от субективна страна потребителят да е знаел за продължаващото наличие на правото му на отказ или най-малкото незнанието му да се дължи на груба небрежност? Важи ли това и при прекратени договори?
                              При отрицателен отговор:

                              г)

                              Възможността кредитодателят впоследствие да предостави на кредитополучателя информацията съгласно член 14, параграф 1, второ изречение, буква б) от Директива 2008/48, с което да задейства срока за отказ, противоречи ли на прилагането на правилата относно погасяване на правото на отказ поради принципа на добросъвестност? Важи ли това и при прекратени договори?
                              При отрицателен отговор:

                              д)

                              Съвместимо ли е това с установените принципи на международното право, които са обвързващи за германския съд по силата на Grundgesetz (Конституцията)?
                              При утвърдителен отговор:

                              е)

                              Как германските правоприлагащи органи трябва да разрешат конфликта между императивните норми на международното право и изискванията на Съда на ЕС?

                  4.

                  Относно установяване на злоупотреба с правото на упражняване на отказ от страна на потребителя съгласно член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48:

                              а)

                              Може ли упражняването на правото на отказ съгласно член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48 да представлява злоупотреба с право?
                              При утвърдителен отговор:

                              б)

                              Представлява ли установяването на злоупотреба с правото на упражняване на отказ ограничение на правото на отказ, което следва да се регламентира от приет от парламента закон?
                              При отрицателен отговор:

                              в)

                              Предполага ли установяването на злоупотреба с правото на упражняване на отказ от субективна страна потребителят да е знаел за продължаващото наличие на правото му на отказ или най-малкото незнанието му да се дължи на груба небрежност? Важи ли това и при прекратени договори?
                              При отрицателен отговор:

                              г)

                              Възможността кредитодателят впоследствие да предостави на кредитополучателя информацията съгласно член 14, параграф 1, второ изречение, буква б) от Директива 2008/48, с което да задейства срока за отказ, противоречи ли на установяването на злоупотреба с правото за упражняване на отказ поради принципа на добросъвестност? Важи ли това и при прекратени договори?
                              При отрицателен отговор:

                              д)

                              Съвместимо ли е това с установените принципи на международното право, които са обвързващи за германския съд по силата на Grundgesetz?
                              При утвърдителен отговор:

                              е)

                              Как германските правоприлагащи органи трябва да разрешат конфликта между императивните норми на международното право и изискванията на Съда на ЕС?

                        Независимо от отговорите на посочените по-горе въпроси от 1 до 4:

                  5.

                              а)

                              Съвместимо ли е с правото на Съюза, ако съгласно националното законодателство в случай на договор за кредит, свързан с договор за покупко-продажба, след действително упражняване на правото на отказ на потребителя съобразно член 14, параграф 1 от Директива 2008/48

                                          аа)

                                          вземането на потребителя срещу кредитодателя за връщане на платените вноски по кредита става изискуемо, само когато потребителят от своя страна е върнал на кредитодателя закупената стока или е представил доказателства, че е изпратил стоката на кредитодателя?

                                          бб)

                                          искът на потребителя за връщане на вноските по кредита, платени от потребителя след като е върнал закупената стока, следва да бъде отхвърлен като неоснователен към този момент, ако кредиторът не е в забава да изпълни задължението си да приеме закупената стока?

                                    При отрицателен отговор:

                              б)

                              Следва ли от правото на Съюза, че националните разпоредби, описани в хипотези а) аа) и/или а) бб) са неприложими?

                        Независимо от отговорите на посочените по-горе въпроси 1 до 5:

                  6.

                  Несъвместим ли е член 348a, параграф 2, точка 1 от Zivilprozessordnung (Граждански процесуален кодекс, наричан по-нататък „ZPO“), доколкото се отнася и до постановяването на определения за преюдициално запитване съгласно член 267, втора алинея ДФЕС, с правото на националните съдилища да сезират Съда съгласно член 267, втора алинея ДФЕС и следователно трябва да бъде неприложим при постановяването на определения за преюдициално запитване?

         (1)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, 2008 г., стр. 66).


title: Дело C-234/21: Преюдициално запитване от Cour constitutionnelle (Белгия), постъпило на 12 април 2021 г. — Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL, NG, WL/Conseil des ministres

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/20

      Преюдициално запитване от Cour constitutionnelle (Белгия), постъпило на 12 април 2021 г. — Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL, NG, WL/Conseil des ministres
      (Дело C-234/21)
      (2021/C 297/21)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour constitutionnelle

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL, NG, WL

         Ответник: Conseil des ministres

         Преюдициален въпрос

      Нарушава ли член 7, параграф 4а от Директива 91/477/ЕИО (1), във връзка с част II, категория А, точки 6—9 от приложение I към тази директива, член 17, параграф 1 и членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз и принципа на защита на оправданите правни очаквания, доколкото не позволява на държавите членки да предвидят преходен режим за законно придобитите и регистрирани преди 13 юни 2017 г. огнестрелни оръжия от категория A9, при положение че им позволява да предвидят преходен режим за законно придобитите и регистрирани преди 13 юни 2017 г. огнестрелни оръжия от категории A6—A8?

         (1)  Директива 91/477/ЕИО на Съвета от 18 юни 1991 година относно контрола на придобиването и притежаването на оръжие (ОВ L 256, 1991 г., стр. 51, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 10, стр. 233).


title: Дело C-237/21: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht München (Германия), постъпило на 13 април 2021 г. — S.M.

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/21

      Преюдициално запитване от Oberlandesgericht München (Германия), постъпило на 13 април 2021 г. — S.M.
      (Дело C-237/21)
      (2021/C 297/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht München

         Страни в главното производство

         Искано лице: S.M.

         Молител: Generalstaatsanwaltschaft München

         Преюдициален въпрос

      Изискват ли принципите относно прилагането на членове 18 ДФЕС и 21 ДФЕС, произтичащи от решението на Съда на Европейския съюз от 13 ноември 2018 г. по дело Raugevicius (решение от 13 ноември 2018 г., Raugevicius, C-247/17, EU:C:2018:898), да се отхвърли основана на Европейската конвенция за екстрадиция от 13 декември 1957 г. молба на трета държава за екстрадиция на гражданин на Съюза за изпълнение на наказание, дори когато съгласно тази конвенция международното договорно право задължава замолената държава членка да предаде гражданина на Съюза, тъй като последната е определила термина „граждани“ по смисъла на член 6, параграф 1, буква b) от Конвенцията като включващ само собствените ѝ граждани, а не и други граждани на Съюза?


title: Дело C-249/21: Преюдициално запитване от Amtsgericht Bottrop (Германия), постъпило на 21 април 2021 г. — Fuhrmann-2-GmbH/B.

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/21

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Bottrop (Германия), постъпило на 21 април 2021 г. — Fuhrmann-2-GmbH/B.
      (Дело C-249/21)
      (2021/C 297/23)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Bottrop

         Страни в главното производство

         Ищец: Fuhrmann-2-GmbH

         Ответник: B.

         Преюдициален въпрос

      Член 8, параграф 2, втора алинея от Директива 2011/83/ЕС (1) следва ли да се тълкува в смисъл, че от значение за отговора на въпроса дали бутон или подобна функция — чието активиране е част от даването на поръчката по сключен по електронен път договор от разстояние по смисъла на първа алинея от тази разпоредба и който/която не е надписан(а) с думите „поръчка със задължение за плащане“ — е надписан(а) със съответна недвусмислена формулировка по смисъла на тази разпоредба, от която става ясно, че даването на поръчка води до задължение за плащане, е изключително надписът на бутона, респ. подобната функция?

         (1)  Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 304, 2011, стр. 64).


title: Дело C-258/21: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 22 април 2021 г. — Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH/R.G.

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/22

      Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 22 април 2021 г. — Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH/R.G.
      (Дело C-258/21)
      (2021/C 297/25)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH

         Ответник: R.G.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Свързана ли е с прилагане на Директивата за работното време 2003/88/ЕО (1) по смисъла на член 51, параграф 1, първо изречение от Хартата на основните права на Европейския съюз схема по колективен трудов договор, която предвижда компенсиране на нощния труд, полаган в рамките на редовната работна смяна, в по-висок размер, отколкото на нощния труд, който не се полага в рамките на редовната работна смяна?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос:
                  Съвместима ли е с член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз схема по колективен трудов договор, която предвижда по-високо компенсиране на нощния труд, който не се полага в рамките на редовната работна смяна, отколкото на нощния труд, полаган в рамките на редовната работна смяна, ако по този начин следва да се компенсират, освен вредните въздействия върху здравето вследствие на нощния труд, и затрудненията, дължащи се на по-лошото планиране на нощния труд, който не се полага в рамките на редовната работна смяна?

         (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, 2003 г., стр. 9, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело C-257/21: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 22 април 2021 г. — Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH/L.B.

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/22

      Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 22 април 2021 г. — Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH/L.B.
      (Дело C-257/21)
      (2021/C 297/24)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH

         Ответник: L.B.

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Свързана ли е с прилагане на Директивата за работното време 2003/88/ЕО (1) по смисъла на член 51, параграф 1, първо изречение от Хартата на основните права на Европейския съюз схема по колективен трудов договор, която предвижда компенсиране на нощния труд, полаган в рамките на редовната работна смяна, в по-висок размер, отколкото на нощния труд, който не се полага в рамките на редовната работна смяна?

                  2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:Съвместима ли е с член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз схема по колективен трудов договор, която предвижда по-високо компенсиране на нощния труд, който не се полага в рамките на редовната работна смяна, отколкото на нощния труд, полаган в рамките на редовната работна смяна, ако по този начин следва да се компенсират, освен вредните въздействия върху здравето вследствие на нощния труд, и затрудненията, дължащи се на по-лошото планиране на нощния труд, който не се полага в рамките на редовната работна смяна?

         (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3)


title: Дело C-294/21: Преюдициално запитване от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Люксембург), постъпило на 10 май 2021 г. — État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l’enregistrement, des domaines et de la TVA/Navitours SARL

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/23

      Преюдициално запитване от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Люксембург), постъпило на 10 май 2021 г. — État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l’enregistrement, des domaines et de la TVA/Navitours SARL
      (Дело C-294/21)
      (2021/C 297/26)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

         Страни в главното производство

         Касатори: État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l’enregistrement, des domaines et de la TVA

         Ответник: Navitours SARL

         Преюдициален въпрос

      Член 2, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (1), съгласно който „[с] данък върху добавената стойност се облагат: 1. доставката на стоки или услуги, извършена възмездно на територията на страната от данъчнозадължено лице, действащо в това си качество“,
      и/или член 9, параграф 2, буква б) от Директива 77/388/ЕИО от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, съгласно който „място на доставката на транспортни услуги е мястото, където се извършва транспортът, като се има предвид реализираният пробег“,
      прилагат ли се и водят ли до облагане с ДДС в Люксембург на услуги за превоз на пътници, извършвани от установен в Люксембург доставчик, когато тези услуги се извършват в рамките на кондоминум, който е установен с договора между Великото херцогство Люксембург и Федерална република Германия за определяне на общата граница между двете държави и за размяна на писма, подписан в Люксембург на 19 декември 1984 г., като обща територия под съвместен суверенитет на Великото херцогство Люксембург и Федерална република Германия, по отношение на който липсва споразумение между двете държави относно събирането на ДДС върху доставките на транспортни услуги по смисъла на член 5, параграф 1 от договора между Великото херцогство Люксембург и Федерална република Германия за определяне на общата граница между двете държави от 19 декември 1984 г., съгласно който „Договарящите държави уреждат въпросите относно приложимото право в общата територия под съвместен суверенитет с допълнително споразумение?“

         (1)  ОВ L 145, 1977 г., стр. 1.


title: Дело C-304/21: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 12 май 2021 г. — VT/Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno — Dipartimento della Pubblica Sicurezza — Direzione centrale per le risorse umane

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/24

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 12 май 2021 г. — VT/Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno — Dipartimento della Pubblica Sicurezza — Direzione centrale per le risorse umane
      (Дело C-304/21)
      (2021/C 297/27)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Въззивник: VT

         Въззиваеми: Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno — Dipartimento della Pubblica Sicurezza — Direzione centrale per le risorse umane

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли Директива 2000/78/ЕО (1), член 3 ДЕС, член 10 ДФЕС и член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат националната правна уредба, съдържаща се в Законодателен декрет № 334/2000 и следващите изменения и допълнения, както и в източниците на вторичното право, приети от Министерството на вътрешните работи, която предвижда възрастова граница от тридесет години за участие в процедура за подбор за длъжността комисар в системата на служителите от държавната полиция?

         (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ, L 303, 2000 г., стр. 16, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7)


title: Дело C-315/21: Преюдициално запитване от Tribunale di Milano (Италия), постъпило на 17 май 2021 г. — PP/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione — Unità Dublino

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/24

      Преюдициално запитване от Tribunale di Milano (Италия), постъпило на 17 май 2021 г. — PP/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione — Unità Dublino
      (Дело C-315/21)
      (2021/C 297/28)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Milano

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PP

         Ответник: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione — Unità Dublino

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли членове 4 и 5 от Регламент (ЕС) № 604/2013 (1) да се тълкуват в смисъл, че нарушението им само по себе си води до незаконосъобразност на решението, обжалвано на основание член 27 от Регламент (ЕС) № 604/2013, независимо от конкретните последици от това нарушение за съдържанието на решението и за определянето на компетентната държава членка?

                  2.

                  Трябва ли член 27 от Регламент (ЕС) № 604/2013 във връзка с член 18, параграф 1, буква а) или с член 18, параграф 2, букви б), в), г) и член 20, параграф 5 от Регламент „Дъблин III“ да се тълкува в смисъл, че предвижда различни предмети на обжалване, различни жалби, които трябва да се подават в рамките на съдебно производство, и различни профили на нарушения на задълженията за предоставяне на информация и провеждане на индивидуално интервю по смисъла на членове 4 и 5 от Регламент (ЕС) № 604/2013?
                  Ако отговорът на въпроса от точка 2) е утвърдителен: трябва ли членове 4 и 5 от Регламент (ЕС) № 604/2013 да се тълкуват в смисъл, че предвидените в тях гаранции за предоставяне на информация съществуват само в хипотезата по член 18, параграф 1, буква а), а не и в процедурата по обратно приемане, или трябва да се тълкуват в смисъл, че в последната процедура са налице поне задължения за предоставяне на информация относно прекратяването на компетентността съгласно член 19 или относно системните недостатъци в процедурата по предоставяне на убежище и на условията за приемане на кандидати, което създава риск от нечовешко или унизително отношение по смисъла на член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съгласно член 3, параграф 2?

                  3.

                  Трябва ли член 3, параграф 2 да се тълкува в смисъл, че „системни[те] недостатъци в процедурата по предоставяне на убежище“ включват и евентуалните последици от решенията за отхвърляне на молбите за международна закрила, които вече са окончателни и са приети от съда на държавата членка, който осъществява обратното приемане, когато съдът, сезиран на основание член 27 от Регламент (ЕС) № 604/2013, счита, че рискът кандидатът да бъде подложен на нечовешко и унизително отношение в случай на връщане в страната на произход от държавата членка е реален, като се има предвид и установеното наличие на ширещ се въоръжен конфликт по смисъла на Директива [2011/95/ЕС] от 13 декември 2011 г. (2)?

         (1)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31.)

         (2)  Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 337, 2011 г., стр. 9.).


title: Дело C-317/21: Преюдициално запитване от Tribunal d'arrondissement (Люксембург), постъпило на 21 май 2021 г. — G-Finance SARL, DV/Luxembourg Business Registers

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/25

      Преюдициално запитване от Tribunal d'arrondissement (Люксембург), постъпило на 21 май 2021 г. — G-Finance SARL, DV/Luxembourg Business Registers
      (Дело C-317/21)
      (2021/C 297/29)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal d'arrondissement

         Страни в главното производство

         Ищци: G-Finance SARL, DV

         Ответник: Luxembourg Business Registers

         Преюдициални въпроси

      Разпоредбите на Директива (ЕС) 2018/843 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2018 година за изменение на Директива (ЕС) 2015/849 за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма и на директиви 2009/138/ЕО и 2013/36/ЕС (1), и по-специално член 1, параграф 15, буква в), с който се изменя член 30, параграф 5 от Директива (ЕС) 2015/849 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2015 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, изменена с Директива (ЕС) 2018/843, доколкото предоставят достъп до информацията за действителните собственици на корпоративните и други правни образувания на „всеки член на широката общественост“,
      невалидни ли са поради:

                  а)

                  нарушение на принципа на пропорционалност, закрепен по-специално в член 5, параграф 4 ДЕС и/или

                  б)

                  нарушение на член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз (Свобода на стопанската инициатива) и/или

                  в)

                  нарушение на член 20 (Равенство пред закона) и на член 21 (Недискриминация) от Хартата на основните права на Европейския съюз и/или

                  г)

                  нарушение на общия принцип на правото на Съюза на защита на търговската тайна?

         (1)  ОВ L 156, 2018 г., стр. 43.