title: Дело T-29/14: Жалба, подадена на 7 януари 2014 г. — Taetel/Комисия

text:
               1.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/20

         Жалба, подадена на 7 януари 2014 г. — Taetel/Комисия
   (Дело T-29/14)
   2014/C 61/37
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Taetel, SL (Мадрид, Испания) (представители: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez, J. López-Quiroga Teijero и G. Canalejo Lasarte, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение на основание член 263 ДФЕС в частта, в която обявява съществуването на държавна помощ и разпорежда възстановяването ѝ от инвеститорите,

               —

               при условията на евентуалност да отмени членове 1, 2 и член 4, параграф 1 от решението, доколкото определят инвеститорите като бенефициери, които са длъжни да възстановяват предполагаемата помощ,

               —

               при условията на евентуалност да обезсили съдържащото се в член 4, параграф 1 в края разпореждане за възстановяване на помощта от инвеститорите поради нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания, тъй като не може да бъде разпоредено възстановяване преди датата на публикуване на решението за започване на процедура,

               —

               при условията на евентуалност да отмени член 2 от решението и да обяви за незаконосъобразна методологията на определяне на предполагаемото предимство, което подлежи на възстановяване от инвеститорите,

               —

               да обяви нищожността или, алтернативно, частична недействителност на член 4, параграф 1 от решението относно забраната за „прехвърляне на задължението за събиране на други лица“, доколкото в него се съдържа преценка относно забраната или предполагаемата недействителност на договорните клаузи за събиране от трети лица на сумите, които инвеститорите трябва да възстановят на испанската държава, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното в настоящото производство решение е същото като по дело Bankia/Комисия, T-700/13, дело Lico Leasing y Pequeños y Medianos Astilleros de Reconversión/Комисия, T-719/13 и дело Anudal Industrial/Комисия, T-3/14.
   Правните основания и основните доводи са сходни с изтъкнатите вече по посочените дела.
   По-специално се твърди нарушение на член 107 ДФЕС затова, че обжалваното решение приема, че системата за данъчно облагане на автомобилите, приложима за някои споразумения за финансов лизинг за закупуване на нови плавателни съдове, представлява в своята съвкупност държавна помощ.
   Според жалбоподателя решението нарушава член 107 ДФЕС и като приема, че мерките, включени в посочената система на данъчно облагане, представляват „нова“ държавна помощ.
   При условията на евентуалност жалбоподателят твърди нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания, както и нарушение на членове 107, 108 и 206 ДФЕС поради неправилна индивидуализация на бенефициерите и грешка при определянето на подлежащите на възстановяване суми, както и на член 108, параграф 3 ДФЕС, член 19 от Регламент № 659/1999, член 3, параграф 6 от Договора за Европейския съюз и членове 16 и 17 от Хартата на Европейския съюз на основните права, тъй като в член 4, параграф 1 от обжалваното решение се забраняват или обявяват за недействителни договорните клаузи, съгласно които инвеститорите могат да претендират от трети лица сумите, които са били задължени да възстановят на испанските органи.


title: Дело C-453/09: Решение на Съда (седми състав) от 12 май 2011 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Прилагане на намалена данъчна ставка — Живи животни, който обичайно са предназначени за производство на храни за човешко или животинско потребление — Доставка, внос и придобиване на някои живи животни, в частност коне)

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/9

         Решение на Съда (седми състав) от 12 май 2011 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-453/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Прилагане на намалена данъчна ставка - Живи животни, който обичайно са предназначени за производство на храни за човешко или животинско потребление - Доставка, внос и придобиване на някои живи животни, в частност коне)
   2011/C 204/16
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и B.-R. Killmann)

      Ответник: Федерална република Германия (представители: J. Möller и C. Blaschke)

      Страна, встъпила в подкрепа на ищеца: Френска република (представители: G. de Bergues и B. Beaupère-Manokha), Кралство Нидерландия (представители: C. M. Wissels и M. Noort)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 96 и 98 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) във връзка с приложение III към същата директива — Намалена данъчна ставка — Доставка, внос и придобиване на някои живи животни (в частност коне), които не са предназначени за приготвяне или производство на храни за човешко или животинско потребление.

      Диспозитив

               1.

               Като прилага намалена ставка на данъка върху добавената стойност към всички доставки, вносове и придобивания на коне в рамките на Общността, Федерална република Германия нарушава задълженията си по членове 96 и 98 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност във връзка с приложение III към същата директива.

               2.

               Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Френската република и Кралство Нидерландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 24, 30.01.2010 г.


title: Дело T-116/17: Жалба, подадена на 20 февруари 2017 г. — Spiegel-Verlag Rudolf Augstein и Sauga/ЕЦБ

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/44

         Жалба, подадена на 20 февруари 2017 г. — Spiegel-Verlag Rudolf Augstein и Sauga/ЕЦБ
   (Дело T-116/17)
   (2017/C 121/64)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия) и Michael Sauga (Берлин, Германия) (представители: A. Koreng и T. Feldmann, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени съобщеното с писмо от 15 декември 2016 г. решение на Изпълнителния съвет на Европейската централна банка, с което е отхвърлено искането на жалбоподателя за достъп до два документа на Европейската централна банка „The impact on government deficit and debt from off-market swaps. The Greek case“ (SEC/GovC/X/10/88a) и „The Titlos transaction and possible existence of similar transactions impacting on the euro area government debt or deficit levels“ (SEC/GovC/X/10/88b),

               —

               да осъди Европейската централна банка да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: неправилно прилагане на член 4, параграф 1, буква а), второ тире на Решение ЕЦБ/2004/3 (1)

               Жалбоподателят твърди, че ЕЦБ не е доказала в достатъчна степен конкретно, че чрез оповестяването на въпросните документи ще се засегне обществения интерес по отношение на финансовата, паричната или икономическата политика на Съюза или на държава членка.
               Шест години след издаването на документа и след основното изменение на рамковите условия твърдяната от ЕЦБ опасност за увреждане на обществения интерес в действителност вече не буди безпокойство.

               2.

               Второ основание: неправилно прилагане на член 4, параграф 3, първа алинея на Решение ЕЦБ/2004/3

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че въпросните документи не са послужили за подготовка на конкретни решения, а само за общо формиране на мнение и за информация в ЕЦБ.

                           —

                           Освен това не би могло да се приеме, че служителите на ЕЦБ са заплашени от публикуването на документите.

                           —

                           На следващо място по отношение на разглежданите документи съгласно действащото законодателство няма опасност от неправомерно вмешателство на трета страна в разискванията на ЕЦБ.

                           —

                           ЕЦБ също така не отчита и не преценява в достатъчна степен обществения интерес от достъп до информация.

                           —

                           На последно място ЕЦБ не следва да преценява, с какво ще се обогати обществения дебат, а пресата следва да посочи какво следва от признатите ѝ от Европейския съд по правата на човека „надзорни функции“.

      (1)  2004/258/ЕО: Решение на Европейската централна банка от 4 март 2004 година относно публичния достъп до документите на Европейската централна банка (ЕЦБ/2004/3) (ОВ L 80, 2004 г., стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 10, том 5, стр. 229).


title: Дело C-181/09: Преюдициално запитване, отправено от Софийски градски съд (България) на 19 май 2009 г. — Канон Кабушики Кайша/ Ай Пи Ен България ООД

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/16

         Преюдициално запитване, отправено от Софийски градски съд (България) на 19 май 2009 г. — Канон Кабушики Кайша/„Ай Пи Ен България“ ООД
   (Дело C-181/09)
   2009/C 297/20
   Език на производството: български

      Препращаща юрисдикция

   Софийски градски съд

      Страни в главното производство

      Ищец: Канон Кабушики Кайша

      Ответник:„Ай Пи Ен България“ ООД
   С определение от 17 септември 2009 г. Съдът (пети състав) обяви настоящето преюдициално запитване за явно недопустимо.


title: Дело T-466/15: Жалба, подадена на 11 август 2015 г. — Makhlouf/Съвет

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/34

         Жалба, подадена на 11 август 2015 г. — Makhlouf/Съвет
   (Дело T-466/15)
   (2015/C 337/36)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Rami Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата му за допустима и основателна,

               —

               съответно да отмени Решение (ОВППС) 2015/837 от 28 май 2015 г. и последващите актове за изпълнението му в частта, в която се отнасят до жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква три основания за обжалване, които са по същество идентични или сходни с изложените по дело T-432/11, Makhlouf/Съвет (1).

      (1)  ОВ C 290, стр. 13.


title: Дело T-335/07: Жалба, подадена на 4 септември 2007 г. — Mergel и др./СХВП (Patentconsult)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/55

         Жалба, подадена на 4 септември 2007 г. — Mergel и др./СХВП (Patentconsult)
   (Дело T-335/07)
   (2007/C 269/99)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищци: Volker Mergel (Wiesbaden, Германия), Klaus Kampfenkel (Hofheim, Германия), Burkart Bill (Darmstadt, Германия) и Andreas Herden (Wiesbaden, Германия) [представител: G. Friderichs, адвокат]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на ответника от 25 юни 2007 г. (Дело R 299/2007-4);

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „Patentconsult“ за услуги по класове 35, 41 и 42 (заявка № 4 439 774).

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изтъкнати правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като заявената марка нито била описателна, нито ѝ липсвали необходимите отличителни белези.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1); Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146.


title: Дело C-387/16: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Литва), постъпило на 12 юни 2016 г. — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/„Nidera B. V“ bei Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/35

         Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Литва), постъпило на 12 юни 2016 г. — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/„Nidera B. V“ bei Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija
   (Дело C-387/16)
   (2016/C 343/48)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Ответниuк: Nidera B. V

      Преюдициален въпрос

   „Трябва ли член 183 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), във връзка с принципа на данъчен неутралитет, да се тълкува в смисъл че не допуска намаляване на лихвата, която обикновено се дължи съгласно националното право за надвзет ДДС (разлика), който не е бил възстановен (прихванат) в срок, като за това намаляване се вземат предвид обстоятелства, които не произтичат от действията на самото данъчнозадължено лице, като връзката между лихвата и размера на невъзстановения в срок надвзет данък, периода, през който надвзетият данък не е бил възстановен, и причините за това, както и действително претърпените от данъчнозадълженото лице загуби?“

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправки в ОВ L 74, 2011 г., стр. 3, ОВ L 249, 2012 г., стр. 15 и ОВ L 323, 2015 г., стр. 31.


title: Дело C-430/13: Определение на Съда (шести състав) от 16 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Унгария) — Ilona Baradics и др./QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam (Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Пакетни туристически пътувания, ваканции и обиколки — Национална правна уредба, определяща минимални проценти за гаранцията, с която организатор на туристически пътувания трябва да разполага, за да възстанови вложените от потребителите средства в случай на неплатежоспособност)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/21

         Определение на Съда (шести състав) от 16 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Унгария) — Ilona Baradics и др./QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam
   (Дело C-430/13) (1)

   ((Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Пакетни туристически пътувания, ваканции и обиколки - Национална правна уредба, определяща минимални проценти за гаранцията, с която организатор на туристически пътувания трябва да разполага, за да възстанови вложените от потребителите средства в случай на неплатежоспособност))
   2014/C 112/25
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Ítélőtábla

      Страни в главното производство

      Ищци: Ilona Baradics, Adrienn Bóta, Éva Emberné Stál, Lászlóné György, Sándor Halász, Zita Harászi, Zsanett Hideg, Katalin Holtsuk, Gábor Jancsó, Mária Katona, Gergely Kézdi, László Korpás, Ferencné Kovács, Viola Kőrösi, Tamás Kuzsel, Attila Lajtai, Zsolt Lőrincz, Ákos Nagy, Attiláné Papp, Zsuzsanna Peller, Ágnes Petkovics, László Pongó, Zsolt Porpáczy, Zsuzsanna Rávai, László Román, Zsolt Schneck, Mihály Szabó, Péter Szabó, Zoltán Szalai, Erika Szemeréné Radó, Zsuzsanna Szigeti, Nikolett Szőke, Péter Tóth, Zsófia Várkonyi, Mónika Veress

      Ответници: QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam

      Предмет

   Преюдициално запитване — Fővárosi Ítélőtábla — Тълкуване на членове 7 и 9 от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки (ОВ L 158, стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 248) — Потребители, сключили с организатор на туристически пътувания договори за пътуване, по силата на които са платили капаро, а в някои случаи пълната цена на пътуването — Организатор на туристическо пътуване, станал неплатежоспособен преди началото на пътуването на посочените потребители — Съвместимост с посочената директива на национална правна уредба, определяща минимални проценти за гаранцията, с която организаторът на туристически пътувания трябва да се снабди, за да възстанови вложените от потребителите средства в случай на неплатежоспособност.

      Диспозитив

               1)

               Член 7 от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, предвиждаща условия, които не водят до ефективно гарантиране на потребителя на възстановяването на всички вложени от него средства и неговото репатриране в случай на неплатежоспособност на организатора на туристически пътувания. Запитващият съд има задачата да установи дали такъв е случаят с националното законодателство, предмет на спора, с който е сезиран.

               2)

               Член 7 от Директива 90/314 трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка не разполага с никаква свобода на преценка, що се отнася до обхвата на рисковете, които трябва да бъдат покрити от гаранцията, дължима от организатора или продавача на дребно на туристически пътувания на потребителите. Запитващият съд има задачата да провери дали критериите, установени от съответната държава членка за определяне на размера на посочената гаранция, имат за предмет или за последица да ограничат обхвата на рисковете, които тя трябва да покрие, в който случай те биха били явно несъвместими със задълженията, произтичащи от посочената директива, и биха представлявали достатъчно характеризирано нарушение на правото на Съюза, което, при условие че бъде установено наличието на пряка причинно-следствена връзка, би могло да ангажира отговорността на съответната държава членка.

      (1)  ОВ C 344, 23.11.2013 г.


title: Дело T-670/13 P: Жалба, подадена на 18 декември 2013 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено на 23 октомври 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-93/12, D’Agostino/Комисия

text:
               15.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/12

         Жалба, подадена на 18 декември 2013 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено на 23 октомври 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-93/12, D’Agostino/Комисия
   (Дело T-670/13 P)
   2014/C 78/25
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara)

      Друга страна в производството: Luigi D’Agostino (гр. Люксембург, Люксембург)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решението на Съда на публичната служба от 23 октомври 2013 г. по дело F-93/12, D’Agostino/Комисия,

               —

               да отхвърли жалбата, подадена от г-н D’Agostino по дело F-93/12, като неоснователна,

               —

               да постанови, че всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски по настоящото производство,

               —

               да осъди г-н D’Agostino да заплати съдебните разноски, направени в производството пред Съда на публичната служба,

               —

               да спре производството до постановяване на решението по дело T-368/12 P, Комисия/Macchia.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага три правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от материална грешка и от изопачаване на фактите, доколкото Съдът на публичната служба (СПС) приложил своето Решение от 13 юни 2012 г. по дело Macchia/Комисия (F-63/11, все още непубликувано в Сборника) към положението на договорно нает служител, който не е поискал подновяване на неговия договор.

               2.

               Второто правно основание, изведено от грешки при прилагане на правото, се разделя на три части, основани на:

                           —

                           погрешно тълкуване на член 3а от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (УРДС) (относно точки 56—58 от обжалваното съдебно решение);

                           —

                           грешка при прилагане на правото при определянето на отношението между интереса на службата и принципа на законност (относно точка 63 от обжалваното съдебно решение);

                           —

                           превишаване на границите на съдебния контрол на СПС и на факта, че СПС по този начин е постановил решение ultra vires (относно точки 59, 60 и 63).

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране (относно точки 57 и 59 от обжалваното съдебно решение).


title: Дело C-574/08: Иск, предявен на 22 декември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/38

         Иск, предявен на 22 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-574/08)
   (2009/C 44/65)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: V. Peere и P. Dejmek)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/70/ЕО на Комисията от 1 август 2006 година относно установяването на мерки за прилагане на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на определението „видни политически личности“ и техническите критерии за процедурите по опростена проверка на клиентите и за изключения поради финансова дейност на случайна или много ограничена база (1), и при всяко положение, като ги не е съобщило на Комисията, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски..

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2006/70/ЕО е изтекъл на 15 декември 2007 г. Към момента на предявяване на настоящия иск обаче ответникът все още не е взел всички необходими мерки за транспониране, или при всяко положение, не ги е съобщил на Комисията.

      (1)  ОВ L 214, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 241.


title: Дело C-73/12: Определение на Съда (пети състав) от 4 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Giudice di Pace di Revere — Италия) — Наказателно производство срещу Ahmed Ettaghi (Преюдициално запитване — Липса на описание на спора по главното производство — Явна недопустимост)

text:
               6.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/8

         Определение на Съда (пети състав) от 4 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Giudice di Pace di Revere — Италия) — Наказателно производство срещу Ahmed Ettaghi
   (Дело C-73/12) (1)

   (Преюдициално запитване - Липса на описание на спора по главното производство - Явна недопустимост)
   2012/C 303/15
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Giudice di Pace di Revere

      Страна в главното производство

   Ahmed Ettaghi

      Предмет

   Преюдициално запитване — Giudice di Pace di Revere — Тълкуване на членове 2, 4, 6, 7, 8, 15 и 16 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стр. 98), както и на член 4, параграф 3 от ДЕС — Национално законодателство, което предвижда налагането на глоба на чужденец, който е влязъл или пребивава незаконно на националната територия — Допустимост на престъплението незаконен престой — Възможност за замяна на глобата с незабавно експулсиране за период от най-малко пет години или с ограничаващо свободата наказание („домашен арест“) — Задължения на държавите членки по време на срока за транспониране на дадена директива

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Giudice di pace di Revere (Италия) с акт от 26 януари 2012 г., е явно недопустимо.

      (1)  ОВ C 118, 21.4.2012 г.


title: Дело T-128/13: Определение на Общия съд от 14 октомври 2013 г. — Vicente Gandia Pla/СХВП — Tesco Stores ( „MARQUES DE CHIVÉ“ ) (Марка на Общността — Възражение — Отказ от национална марка — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               7.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 359/13

         Определение на Общия съд от 14 октомври 2013 г. — Vicente Gandia Pla/СХВП — Tesco Stores („MARQUES DE CHIVÉ“)
   (Дело T-128/13) (1)

   (Марка на Общността - Възражение - Отказ от национална марка - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне)
   2013/C 359/24
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Vicente Gandia Pla, SA (Chiva, Испания) (представител: адв. I. Temiño Ceniceros)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Tesco Stores Ltd (Cheshunt, Обединено кралство)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 13 декември 2012 г. (преписка R 854/2012-1), постановено в производство по възражение между Tesco Stores Ltd и Vicente Gandia Pla, SA.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2.

               Всяка страна следва да понесе собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 123, 27.4.2013 г.


title: Дело F-130/07: Жалба, подадена на 31 октомври 2007 г. — Vinci/Европейска централна банка

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/32

         Жалба, подадена на 31 октомври 2007 г. — Vinci/Европейска централна банка
   (Дело F-130/07)
   (2008/C 8/58)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Fiorella Vinci (Schöneck, Германия) (представители: D. Hummel, W. Kaleck. V. Ratzmann, M. Rubbert, K. Piegeler, G. Denzel, M. Kuby, S. Hilbrans, K. Haustein, B. Karthaus, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска централна банка
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че прилагането на писмото от 5 март 2007 г. (07) 139a H KK7bk HEAL от ответника, както и на писмото от 5 март 2007 г. (07) 139b H KK/bk HEAL и съхраняването на издадения от д-р Schön на 24 април 2007 г.„Medical Certificate“ в служебното досие, както и съхраняването на резултатите от прегледа на здравословното състояние на жалбоподателя, извършен на 2 април 2007 г. от Германската диагностична клиника, в медицинското досие, е незаконосъобразно,

               —

               да се установи, че решението на ответника от 3 септември 2007 г. (07) 772 PSR JMC/cc APPE, с което той отказва да заличи споменатите в № 1 документи, съдържащи лични данни, е незаконосъобразно,

               —

               да се установи, че разпореждането на ответника от 5 март 2007 г. за провеждането на медицински преглед е незаконосъобразно,

               —

               да се осъди ответникът да заплати на ищеца сумата от 10 000 EUR,

               —

               да се осъди Европейска централна банка да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С първото си искане ищецът цели да се установи, че прилагането на посочените в него документи към служебното му досие, съответно в нарочно воденото медицинско досие, е незаконосъобразно. Второто искане цели да се установи, че отказът на ответника да заличи неправомерно придобитите лични данни е незаконосъобразен. В подкрепа на искането се посочва, че Staff Rule 5.13.4 на Европейската централна банка (наричана по-нататък „ЕЦБ“) противоречи на събирането на медицински данни, както и на съхраняването им, като от една страна не разрешава обработката на някои от споменатите категории от лични данни по член 10 от Регламент № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18.12.2002 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (наричан по-нататък Регламент № 45/2001), а от друга страна, в противоречие с член 10, параграф 2, буква б) от Регламент № 45/2001 не предвижда никаква цел, която до налага обработката им.
   С третото искане се цели отмяна на решението на Комисията от 5 март 2007 г., с което се разпорежда, че ищецът трябва да премине медицински преглед. Ищецът обосновава искането си чрез възраженията за злоупотреба с право на преценка, както и неспазването на съществени материални разпоредби, които следват от Staff Rule 5.13.4. Според тях единствено създадената към ЕЦБ служба „Medical Adviser“ има право да нарежда допълнителни медицински мерки, като например прегледи, а не непосредствено по-горестоящият на ищеца началник.
   Освен това се иска обезщетение за претърпени от ищеца морални вреди, тъй като той е трябвало да се подложи на обстойни медицински прегледи, без да съществува достатъчна правна основа за това.


title: Дело T-359/11: Определение на Общия съд от 3 юли 2014 г. — Makhlouf/Съвет

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/58

         Определение на Общия съд от 3 юли 2014 г. — Makhlouf/Съвет
   (Дело T-359/11) (1)

   2014/C 292/72
   Език на производството: френски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело C-338/08: Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Regionale (Италия) на 22 юли 2008 г. — P. Ferrero e C. SPA/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Alba

text:
               11.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/7

         Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Regionale (Италия) на 22 юли 2008 г. — P. Ferrero e C. SPA/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Alba
   (Дело C-338/08)
   (2008/C 260/11)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Commissione Tributaria Regionale
   Страни в главното производство

      Ищец: P. Ferrero e C. SPA

      Ответник: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Alba
   Преюдициални въпроси

               1.

               Дали удържането, което се прилага върху увеличението при изравняване, представлява удържане на данък при източника, забранено от член 5, параграф 1 на Директива 90/435/EИО (1) (в конкретния случай дъщерното дружество е избрало режим, установен със спогодба)?

               2.

               В зависимост от утвърдителен отговор на първия въпрос, дали намира приложение защитната клауза, съдържаща се в член 7, параграф 2 от посочената директива?

      (1)  ОВ L 225, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97.


title: Дело C-40/16: Определение на председателя на Съда от 20 юни 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hamburg — Германия) — Irene Uhden/KLM Royal Dutch Airlines NV

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/20

         Определение на председателя на Съда от 20 юни 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hamburg — Германия) — Irene Uhden/KLM Royal Dutch Airlines NV
   (Дело C-40/16) (1)

   (2016/C 326/36)
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 175, 17.5.2016 г.


title: Дело C-393/13 P: Решение на Съда (втори състав) от 1 октомври 2014 г.  — Съвет на Европейския съюз/Alumina d.o.o., Европейска комисия (Обжалване — Дъмпинг — Регламент за изпълнение (ЕС) № 464/2011 — Внос на зеолит А на прах с произход от Босна и Херцеговина — Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Член 2 — Определяне на нормалната стойност — Понятие за обичайни търговски условия)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/14

         Решение на Съда (втори състав) от 1 октомври 2014 г. — Съвет на Европейския съюз/Alumina d.o.o., Европейска комисия
   (Дело C-393/13 P) (1)

   ((Обжалване - Дъмпинг - Регламент за изпълнение (ЕС) № 464/2011 - Внос на зеолит А на прах с произход от Босна и Херцеговина - Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Член 2 - Определяне на нормалната стойност - Понятие за обичайни търговски условия))
   2014/C 421/18
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, подпомаган първоначално от G. Berrisch, впоследствие от D. Gerardin, avocats)

      Други страни в производството: Alumina d.o.o. (представители: J.-F. Bellis и B. Servais, avocats), Европейска комисия

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г.


title: Дело C-173/11: Решение на Съда (трети състав) от 18 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd/Sportradar GmbH, Sportradar AG (Директива 96/9/ЕО — Правна закрила на базите данни — Член 7 — Право sui generis — База данни в реално време за срещи от първенства по футбол — Понятие за повторно използване — Място на повторното използване)

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/7

         Решение на Съда (трети състав) от 18 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd/Sportradar GmbH, Sportradar AG
   (Дело C-173/11) (1)

   (Директива 96/9/ЕО - Правна закрила на базите данни - Член 7 - Право sui generis - База данни в реално време за срещи от първенства по футбол - Понятие за повторно използване - Място на повторното използване)
   2012/C 379/12
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd

      Ответници: Sportradar GmbH, Sportradar AG

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни (ОВ L 77, стр. 20; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 102), и по-специално на член 7 от нея — Право на създателя на база данни да забрани извличането и/или повторното използване на част от нейното съдържание — Понятия за извличане и повторно използване (член 7, параграф 2 от Директивата) — База данни, съдържаща информация в реално време за играещите се футболни срещи („Football Live“)

      Диспозитив

   Член 7 от Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни трябва да се тълкува в смисъл, че изпращането от лице чрез уебсървър, който се намира в държава членка A, на предварително изтеглени от това лице данни от база данни, закриляна от правото sui generis по силата на посочената директива, на компютъра на друго лице, установено в държава членка Б, по искане на последното с цел съхраняването им в паметта на този компютър и визуализирането им на екрана му, представлява „повторно използване“ на посочените данни от изпратилото ги лице. Следва да се счита, че повторното използване е извършено поне в държава членка Б, ако съществуват данни, позволяващи да се заключи, че то е следствие от намерението на извършителя му да се насочи към установените в нея потребители — обстоятелство, което националната юрисдикция следва да прецени.

      (1)  ОВ C 194, 2.7.2011 г.


title: Дело C-21/16: Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия), постъпило на 15 януари 2016 г. — Euro Tyre BC/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/11

         Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия), постъпило на 15 януари 2016 г. — Euro Tyre BC/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Дело C-21/16)
   (2016/C 118/13)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Euro Tyre BC

      Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 131 и член 138, параграф 1 от Директива 2006/112 (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат данъчната администрация на държава членка да откаже освобождаване от ДДС за вътреобщностна доставка с мотива, че купувачът, чието седалище се намира в друга държава членка, не е регистрира в VIES и по отношение на него не се прилага режим на облагане на вътреобщностните придобивания на стоки, макар към момента на сделката да разполага с валиден идентификационен номер за целите на ДДС в посочената друга държава членка, като този номер е използван във фактурите по сделките, когато материалноправните изисквания за вътреобщностна доставка са изпълнени кумулативно, т.е., когато правото на разпореждане със стоката като собственик е прехвърлено към приобретателя и доставчикът докаже, че тази стока е изпратена или превозена към друга държава членка и вследствие на това изпращане или превозване същата стока е напуснала физически територията на държавата членка по място на доставката с местоназначение приобретател данъчнозадължено лице и юридическо лице, действащо в това си качество в държава членка, различна от държавата на изпращане на стоките?

               2)

               Допуска ли принципът на пропорционалност тълкуване на член 138, параграф 1 от Директива 2006/112 в смисъл, че освобождаване може да бъде отказано при положение, че продавачът със седалище в държава членка знае, че купувачът, чието седалище е в друга държава членка, макар да притежава валиден идентификационен номер за целите на ДДС в посочената друга държава членка, не е регистриран в VIES и по отношение на него не се прилага режим на облагане на вътреобщностните придобивания на стоки, но очаква да получи регистрация като вътреобщностен оператор с обратно действие?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, 11.12.2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-29/16: Преюдициално запитване от Landgericht Stralsund (Германия), постъпило на 18 януари 2016 г. — HanseYachts AG/Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA

text:
               18.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 136/10

         Преюдициално запитване от Landgericht Stralsund (Германия), постъпило на 18 януари 2016 г. — HanseYachts AG/Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA
   (Дело C-29/16)
   (2016/C 136/15)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Stralsund

      Страни в главното производство

      Ищец: HanseYachts AG

      Ответници: Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA

      Преюдициален въпроси

   Когато процесуалното право на държава членка предвижда самостоятелно производство по събиране на доказателства, в рамките на което по разпореждане на съда бъде възложена експертиза на вещо лице (в случая т.нар. „expertise judiciaire“ по френското право), и когато в тази държава членка се заведе подобно самостоятелно производство по събиране на доказателства, като впоследствие в същата държава членка въз основа на резултатите от самостоятелното производство по събиране на доказателства се образува исково производство между същите страни:
   Представлява ли в този случай искането, с което се образува самостоятелното производство по събиране на доказателства, „документ за образуване на производството или равностоен документ“ по смисъла на член 30, точка 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1)? Или едва искането, с което се образува исковото производство, следва да се счита за „документ за образуване на производството или равностоен документ“?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (OB L 12, 16.1.2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело T-36/08: Определение на Първоинстанционния съд от 4 март 2009 г. — Furukawa Electric North America/СХВП (SLIM LINE)

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/39

         Определение на Първоинстанционния съд от 4 март 2009 г. — Furukawa Electric North America/СХВП (SLIM LINE)
   (Дело T-36/08) (1)

   2009/C 90/62

      Език на производството: немски

   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 79 от 29.03.2008 г.


title: Дело C-132/06: Решение на Съда (голям състав) от 17 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Член 10 ЕО — Шеста директива за ДДС — Задължения при вътрешната система — Контрол на облагаемите сделки — Амнистия)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/4

         Решение на Съда (голям състав) от 17 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-132/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Член 10 ЕО - Шеста директива за ДДС - Задължения при вътрешната система - Контрол на облагаемите сделки - Амнистия)
   (2008/C 223/05)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa и M. Afonso)

      Ответник: Италианска република (представители: I. Braguglia, и G. De Bellis, avvocato dello Stato)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушаване на членове 2 и 22 от Директива 77/388/EИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (OВ L 145, стp. 1) — Задължения при вътрешната система — Национален закон, който предвижда отказ от правото на контрол върху облагаемите сделки осъществени през редица данъчни периоди
   Диспозитив

               1)

               Като е предвидила в членове 8 и 9 от Закон № 289 относно разпоредбите за формирането на годишния и многогодишния бюджет на държавата (Закон за бюджета за 2003 г.) (legge no 289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003), общ и недиференциран отказ от проверка на облагаемите сделки, осъществени през редица облагаеми периоди, Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 2 и 22 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност, както и по член 10 ЕО

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 108, 6.5.2006 г.


title: Дело C-190/08: Иск, предявен на 7 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/26

         Иск, предявен на 7 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
   (Дело C-190/08)
   (2008/C 171/40)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: г-н Condou-Durande и R. Troosters)

      Ответник: Кралство Нидерландия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело законовите, подзаконовите и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/83/ЕО (1) на Съвета от 29 април 2004 г. относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила или във всеки случай, като не е уведомила Комисията за тях, Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си по тази директива,

               —

               да бъде осъдено Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 10 октомври 2006 г.

      (1)  ОВ L 304, стр. 12.


title: Дело C-174/11: Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 13 април 2011 г. — Finanzamt Steglitz/Ines Zimmermann

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/10

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 13 април 2011 г. — Finanzamt Steglitz/Ines Zimmermann
   (Дело C-174/11)
   2011/C 226/17
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Finanzamt Steglitz

      Ответник: Ines Zimmermann

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допускат ли член 13, А, параграф 1, буква ж) и/или параграф 2, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота (1) възможността националният законодател да обвързва освобождаването от данъчно облагане на амбулаторните услуги, предоставени на болни или нуждаещи се от грижи лица, с условието, що се отнася до предоставилите тези услуги организации, „поне в две трети от случаите разходите за грижите, предоставени през предходната календарна година, [да] са понесени изцяло или предимно от определените от законодателството организации за социално осигуряване или подпомагане“ (член 4, точка 16, буква e) от Umsatzsteuergesetz 1993)?

               2.

               Предвид принципа на неутралитет на данъка върху добавената стойност, има ли значение за отговора на този въпрос обстоятелството, че националният законодател третира същите услуги като освободени от данъчно облагане по силата на други условия, ако услугите са предоставени от официално признати сдружения за доброволно обществено подпомагане и от организации и обединения на лица и имущество с цел доброволно обществено подпомагане, които са членове на сдружение за доброволно обществено подпомагане (член 4, точка 18 от Umsatzsteuergesetz 1993)?

      (1)  ОВ L 145, стр. 1.


title: Дело C-199/14: Определение на Съда (седми състав) от 25 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Унгария) — János Kárász/Nyugdíjfolyósító Igazgatóság (Преюдициално запитване — Член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Прилагане на правото на Съюза — Липса — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/6

         Определение на Съда (седми състав) от 25 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Унгария) — János Kárász/Nyugdíjfolyósító Igazgatóság
   (Дело C-199/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Прилагане на правото на Съюза - Липса - Явна липса на компетентност на Съда))
   (2014/C 431/11)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: János Kárász

      Ответник: Nyugdíjfolyósító Igazgatóság

      Диспозитив

   Отговорът на въпроса, поставен от Fővárosi közigazgatási és munkaügyi bíróság (Унгария) с акт от 25 март 2014 г., очевидно не е от компетентността на Съда на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 245, 28.7.2014 г.


title: Дело C-606/12: Преюдициално запитване, отправено от Commissione tributaria provinciale di Genova (Италия) на 24 декември 2012 г. — Dresser Rand SA/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/7

         Преюдициално запитване, отправено от Commissione tributaria provinciale di Genova (Италия) на 24 декември 2012 г. — Dresser Rand SA/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli
   (Дело C-606/12)
   2013/C 101/14
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Dresser Rand S.A.

      Ответник: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli

      Преюдициални въпроси

               1.

               Попада ли операция по прехвърляне на италианска територия на стоки от друга държава членка, за да се провери дали същите тези стоки могат да се адаптират към други стоки, придобити на италианска територия, без по отношение на въведените в Италия стоки да се осъществява каквато и да било намеса, в понятието „обработка на стоката“ по член 17, параграф 2, буква е) от Директива 2006/112/ЕО (1), и уместно ли е за тази цел да се преценява естеството на операциите между F.B.ITMI и DR-IT?

               2.

               Трябва ли член 17, параграф2, буква е) от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в смисъл, че изключва възможността държавите членки да предвиждат законодателството или практиката, съгласно които изпращането или превозът на стоки не се третират като прехвърляне в друга държава членка, освен ако стоките се връщат в държавата членка, от която първоначално са изпратени или превозени?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-502/14: Жалба, подадена на 2 юли 2014 г.  — Torrevisa/Комисия

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/54

         Жалба, подадена на 2 юли 2014 г. — Torrevisa/Комисия
   (Дело T-502/14)
   2014/C 282/71
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Torrevisa, SA (Торевиеха, Испания) (представител: J. De Juan Casadevall, abogado)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               при условията на евентуалност и в случай, че испанската система за финансов лизинг (ИСФЛ) се приеме за незаконосъобразна държавна помощ, да разпореди възстановяване само до датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на решението за откриване на официалната процедура по разследване, а именно 21 септември 2011 г., и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-500/14, Derivados del Flúor/Комисия.


title: Дело C-250/10: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Düsseldorf (Германия) на 20 май 2010 г. — Haltergemeinschaft LBL GbR/Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/21

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Düsseldorf (Германия) на 20 май 2010 г. — Haltergemeinschaft LBL GbR/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Дело C-250/10)
   ()
   2010/C 234/34
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Haltergemeinschaft LBL GbR

      Ответник: Hauptzollamt Düsseldorf

      Преюдициален въпрос

   При положителен отговор на първия въпрос от определението на Bundesfinanzhof от 1 декември 2009 г., във връзка с което е образувано висящото понастоящем преюдициално производство пред Съда на Европейския съюз (дело C-79/10), има ли право лицето, което отдава под наем (по договор за наем или за чартиране) своето въздухоплавателно средство и доставя гориво за него, да бъде освободено от данъчно облагане съгласно член 14, параграф 1, буква б) от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (1)?

      (1)  ОВ L 283, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98.


title: Дело T-670/14: Определение на Общия съд от 23 ноември 2015 г. — Milchindustrie-Verband и Deutscher Raiffeisenverband/Комисия (Жалба за отмяна — Насоки относно държавната помощ за опазване на околната среда и за енергетика за периода 2014 — 2020 г. — Сдружение — Липса на пряко засягане на членовете — Недопустимост)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/57

         Определение на Общия съд от 23 ноември 2015 г. — Milchindustrie-Verband и Deutscher Raiffeisenverband/Комисия
   (Дело T-670/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - Насоки относно държавната помощ за опазване на околната среда и за енергетика за периода 2014 — 2020 г. - Сдружение - Липса на пряко засягане на членовете - Недопустимост))
   (2016/C 027/73)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Milchindustrie-Verband (Берлин, Германия) и Deutscher Raiffeisenverband eV (Берлин) (представители: I. Zenke и T. Heymann, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Herrmann, T. Maxian Rusche и R. Sauer)

      Предмет

   Искане за отмяна на съобщението на Комисията от 28 юни 2014 г., озаглавено „Насоки относно държавната помощ за опазване на околната среда и за енергетика за периода 2014 — 2020 г.“ (ОВ C 200, стр. 1), доколкото секторът на млякото и млечните продукти, без сладолед (NACE 10.51), не е посочен в приложение 3 към това съобщение

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда Milchindustrie-Verband eV и Deutscher Raiffeisenverband eV да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 431, 1.12.2014 г.


title: Дело C-100/10: Определение на председателя на Съда от 12 юли 2010 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/27

      Определение на председателя на Съда от 12 юли 2010 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
      (Дело C-100/10) (1)

      ()
      (2010/C 288/51)
      Език на производството: френски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 113 от 1.5.2010 г.


title: Дело T-98/14: Определение на Общия съд от 2 март 2016 г. — Société générale/Комисия

text:
               18.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 136/44

         Определение на Общия съд от 2 март 2016 г. — Société générale/Комисия
   (Дело T-98/14) (1)

   (2016/C 136/60)
   Език на производството: френски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 142, 12.5.2014 г.


title: Дело C-234/09: Решение на Съда (трети състав) от 15 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret, Дания) — Skatteministeriet/DSV Road A/S (Митнически кодекс на Общността — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Член 204, параграф 1, буква а) — Регламент (ЕИО) № 2454/93 — Член 859 — Режим на външен транзит — Одобрен изпращач — Възникване на митническо задължение — Документ за транзит за несъществуващи стоки)

text:
               11.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/9

         Решение на Съда (трети състав) от 15 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret, Дания) — Skatteministeriet/DSV Road A/S
   (Дело C-234/09) (1)

   (Митнически кодекс на Общността - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Член 204, параграф 1, буква а) - Регламент (ЕИО) № 2454/93 - Член 859 - Режим на външен транзит - Одобрен изпращач - Възникване на митническо задължение - Документ за транзит за несъществуващи стоки)
   2010/C 246/14
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Vestre Landsre

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Skatteministeriet

      Ответник: DSV Road A/S

      Предмет

   Преюдициално запитване — Vestre Landsret — Тълкуване на член 1 и член 4, точки 9 и 10, както и на членове 92, 96 и член 204, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) — Одобрен изпращач, който създава погрешно два транзитни документа за една и съща партида стоки в новата компютризирана система на транзит (НКТС), като по този начин определя два различни референтни номера за движението на една-единствена партида стоки — Възникване на митническо задължение в резултат от невъзможността за приключване на режима външен общностен транзит с представянето на стоките в получаващото митническо учреждение — Събиране на мита върху декларирани стоки, които обаче не съществуват физически

      Диспозитив

   Член 204, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 648/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 година, трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към положение като разглежданото в главното производство, при което одобрен изпращач е създал погрешно два режима на външен транзит за една и съща стока, тъй като създаденият в повече режим, който се отнася до несъществуваща стока, не може да доведе до възникване на митническо задължение съгласно посочената разпоредба.

      (1)  ОВ C 205, 29.8.2009 г.


title: Дело C-103/15 P: Жалба, подадена на 3 март 2015 г. от Internationaler Hilfsfonds e.V. срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 9 януари 2015 г. по дело T-482/12, Internationaler Hilfsfonds/Комисия

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/12

         Жалба, подадена на 3 март 2015 г. от Internationaler Hilfsfonds e.V. срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 9 януари 2015 г. по дело T-482/12, Internationaler Hilfsfonds/Комисия
   (Дело C-103/15 P)
   (2015/C 302/16)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Internationaler Hilfsfonds e.V. (представител: H.-H. Heyland, Rechtsanwalt)

      Другата страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда

               —

               да отмени определението на Общия съд от 9 януари 2015 г.,

               —

               да върне делото за решаване от Общия съд,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски във връзка с производството.

      Основания и основни доводи

   Подадената на основание член 56 от Статута на Съда жалба е насочена срещу определение на Общия съд от 9 януари 2015 г. по дело T-482/12. С посоченото определение Общият съд отхвърлил като недопустима жалбата на Internationaler Hilfsfonds e.V. срещу Европейската комисия поради непълноти при представянето на документите и твърденията. Съгласно изискванията, установени с решение от 22 май 2012 г. по дело Т-300/10, Комисията обаче била задължена, с някои изключения, да представи на жалбоподателя пълните доказателства по преписката във връзка с договор LIEN 97-2011. Посочените изисквания не било спазени: вместо това, Комисията представила множество документи с липсваща информация и заличавания, а редица документи така и не представила. В жалбата си от 27 октомври 2012 г. Internationaler Hilfsfonds e.V. изложило изцяло своите твърдения, основаващи се на писменото му становище до Комисията от 27 юли 2012 г., с което в съответствие с член 266 ДФЕС във връзка с член 254, параграф 6 ДФЕС иска от Комисията да предприеме необходимите последващи действия. То представило на Съда и последващата кореспонденция в подкрепа на изложеното, която допълнително добавило към приложенията по жалбата.
   В обжалвания акт Общият съд приел, че жалбата не отговаря на формалните изисквания по член 44, параграф 1, буква в) от Процедурния правилник и основанията за обжалване на се изложени в достатъчна степен. Жалбоподателят възразява, че е представил не кратко, а подробно обстоятелствата в основата на жалбата, основанията за обжалване и цялата информация, които биха позволили на Съда без затруднения да се запознае с предмета на делото. Той по-специално възразява, че искането му при условията на евентуалност Общият съд да обяви за частично недействително решението на Комисията от 28 август 2012 г. (с което тя представила непълните документи), е било обявено за частично недопустимо, въпреки че основанието за обжалване в това отношение е било прието.
   По-нататък жалбоподателят възразява, че Общият съд е разгледал като общо позоваване представените по делото като приложения писмени документи и не ги е приел, въпреки че допринасяли за изясняване на въведените с жалбата и документите основания, поради което съставлявали неразделна част от нея. Жалбоподателят възразява срещу констатацията на Общия съд, че представената от него реплика е без правни последици, въпреки че в съответствие с Процедурния правилник я е внесъл като допълнение към жалбата, уточнявайки своите доводи и представяйки всички обжалвани документи. Той счита, че обжалваното решение е опорочено от сериозни процесуални нарушения, поради което Общият съд го лишил от правни средства за защита.


title: Дело C-40/14: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 27 януари 2014 г.  — Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon/Utopia SARL, извършващо търговска дейност и под наименованието Marshall Bioresources

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/19

         Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 27 януари 2014 г. — Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon/Utopia SARL, извършващо търговска дейност и под наименованието Marshall Bioresources
   (Дело C-40/14)
   2014/C 102/27
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon

      Ответник: Utopia SARL, извършващо търговска дейност и под наименованието Marshall Bioresources

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли вносител на животни, специално подготвени за използване при лабораторни изследвания, да се ползва от освобождаването от вносни сборове, предвидено за този вид стоки в член 60 от Регламент (ЕИО) № 918/83 на Съвета от 28 март 1983 година относно установяване на режима на Общността за митнически освобождавания (1), когато самият той не е публична или общественополезна организация или институция, или пък одобрена частна организация, с основна дейност обучение или научни изследвания, но има за клиенти организации или институции, отговарящи на тези условия?

               2)

               Трябва ли общо правило 5, буква б) от общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура да се тълкува в смисъл, че клетки, служещи за превозване на живи животни, предназначени за лабораторни изследвания, спадат към категорията на опаковките по смисъла на това правило?
               При утвърдителен отговор трябва ли изразът „могат да се използват многократно“, отнасящ се за тези опаковки, да се преценява по принцип или само с оглед на евентуално повторно използване на територията на Съюза?

      (1)  ОВ L 105, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 2, стр. 126.


title: Дело C-511/08: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 25 ноември 2008 г. — Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V./Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/19

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 25 ноември 2008 г. — Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V./Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH
   (Дело C-511/08)
   (2009/C 32/30)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesgerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V.

      Ответник: Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH
   Преюдициален въпрос
   Трябва ли разпоредбите на член 6, параграф 1, изречение 2 и на член 6, параграф 2 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 година относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която разходите за изпращане на стоките могат да се фактурират на потребителя, дори когато той се е отказал от договора?

      (1)  ОВ L 144, стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 160.


title: Дело C-279/06: Решение на Съда (трети състав) от 11 септември 2008 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Madrid — Испания) — CEPSA, Estaciones de Servicio SA/LV Tobar e Hijos SL (Конкуренция — Картели — Споразумения между предприятия — Член 81 ЕО — Регламент (ЕИО) № 1984/83 — Членове 10-13 — Регламент № 2790/1999 — Член 4, буква a) — Договор за изключително снабдяване с петролни продукти между оператор на бензиностанция и петролно предприятие — Освобождаване)

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/4

         Решение на Съда (трети състав) от 11 септември 2008 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Madrid — Испания) — CEPSA, Estaciones de Servicio SA/LV Tobar e Hijos SL
   (Дело C-279/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Споразумения между предприятия - Член 81 ЕО - Регламент (ЕИО) № 1984/83 - Членове 10-13 - Регламент № 2790/1999 - Член 4, буква a) - Договор за изключително снабдяване с петролни продукти между оператор на бензиностанция и петролно предприятие - Освобождаване)
   (2008/C 285/05)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Audiencia Provincial de Madrid
   Страни в главното производство

      Ищец: CEPSA, Estaciones de Servicio SA

      Ответник: LV Tobar e Hijos SL
   Предмет
   Преюдициално запитване — Audiencia Provincial de Madrid — Тълкуване на член 81, параграф 1 ЕО и членове 10-13 от Регламент (ЕИО) № 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 г. за прилагането на член 85, параграф 3 от Договора към категории споразумения за изключително закупуване (ОВ L 173, стр. 5) — Договори за изключително снабдяване с моторни и други горива, квалифицирани като договори за представителство или комисионни договори, но съдържащи някои специфични елементи
   Диспозитив

               1.

               Договор за изключително снабдяване с моторни и други горива, както и със смазки и други свързани продукти, може да попада в приложното поле на член 81, параграф 1 ЕО, когато операторът на бензиностанцията поема в значителна степен един или няколко финансови и търговски риска, свързани с продажбата на тези продукти на трети лица, и когато този договор съдържа клаузи, които могат да нарушат конкуренцията, като клаузата за определянето на продажната цена за потребителите. В случая, когато операторът на бензиностанцията не поема такива рискове или поема само незначителна част от тях, в приложното поле на посочената разпоредба могат да попаднат единствено задълженията, възложени на оператора в рамките на предлаганите от него посреднически услуги на принципала, каквито са клаузите за изключителност и за въздържане от конкуренция. Препращащата юрисдикция следва да провери освен това дали сключеният на 7 февруари 1996 г. договор между CEPSA Estaciones de Servicio SA и LV Tobar e Hijos SL има за резултат предотвратяване, ограничаване или нарушаване на конкуренцията по смисъла на член 81 ЕО.

               2.

               Договор за изключително снабдяване като споменатия в предходната точка на настоящия диспозитив може да се ползва от групово освобождаване, предвидено в Регламент (ЕИО) № 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 г. за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора към категории споразумения за изключително закупуване, изменен с Регламент (ЕО) № 1582/97 на Комисията от 30 юли 1997 г., ако е съобразен с максималната продължителност от десет години, посочена в член 12, параграф 1, буква в) от същия регламент, и ако в замяна на изключителността доставчикът предоставя на оператора на бензиностанцията съществени икономически предимства, които допринасят за подобряване на дистрибуцията, улесняват инсталирането или модернизацията на бензиностанцията и снижават разходите за дистрибуция. Препращащата юрисдикция следва да прецени дали тези условия са изпълнени в делото по главното производство.

               3.

               Членове 10-13 от Регламент (ЕИО) № 1984/83, изменен с Регламент (ЕО) № 1582/97, трябва да се тълкуват в смисъл, че изключват прилагането на груповото освобождаване към договор за изключително снабдяване, който предвижда определянето от доставчика на продажната цена за потребителите. Препращащата юрисдикция следва да провери дали по силата на националното право договорната клауза относно тази продажна цена може да се измени с едностранно разрешение от доставчика, като това в главното производство, и дали нищожен по право договор може да стане действителен вследствие на изменение на тази договорна клауза, водещо до привеждането й в съответствие с член 81, параграф 1 ЕО.

               4.

               Предвидената в член 81, параграф 2 ЕО нищожност по право засяга договора в неговата цялост само в случай, че несъвместимите с параграф 1 от същия член клаузи не могат да се отделят от самия договор. В противен случай последиците от нищожността по отношение на всички други елементи от договора не спадат към приложното поле на общностното право.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело T-115/08: Жалба, подадена на 10 март 2008 г. — Gourmet Burger Kitchen/СХВП (GOURMET BURGER KITCHEN)

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/42

         Жалба, подадена на 10 март 2008 г. — Gourmet Burger Kitchen/СХВП (GOURMET BURGER KITCHEN)
   (Дело T-115/08)
   (2008/C 107/70)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Gourmet Burger Kitchen Ltd (Лoндoн, Обединено кралство) (представител: C. Sawdy, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решението на втори апелативен състав от 5 декември 2007 г. по преписка R 1215/2007-2 и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка, състояща се от думите GOURMET BURGER KITCHEN, за различни стоки и услуги в класове 29, 30, 31, 32, 33 и 43 — заявка № 4 615 341

      Решение на проверителя: Частичен отказ по заявката за услуги в клас 43

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като марката е придобила отличителен характер чрез използването й в Обединеното кралство и Ирландия.


title: Дело C-554/15: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Cantabria (Испания), постъпило на 27 октомври 2015 г. — Luca Jerónimo García Almodóvar и Catalina Molina Moreno/Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/10

         Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Cantabria (Испания), постъпило на 27 октомври 2015 г. — Luca Jerónimo García Almodóvar и Catalina Molina Moreno/Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U
   (Дело C-554/15)
   (2016/C 027/13)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Cantabria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Luca Jerónimo García Almodóvar и Catalina Molina Moreno

      Ответник: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместимо ли е с принципа за необвързващо действие и с членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета (1) от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори ограничаването на обратното действие на обявената недействителност на неравноправна клауза за долен праг в потребителски договор?

               2)

               Съвместимо ли е с членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори запазването на последиците, породени от клауза за долен праг в потребителски договор, обявена за недействителна като неравноправна?

               3)

               Съвместимо ли е с членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори ограничаването на обратното действие на обявената недействителност на клауза за долен праг в потребителски договор като неравноправна, поради преценката за наличието на риск от сериозни смущения на обществения ред в сферата на икономиката и добросъвестността?

               4)

               При положителен отговор на предходния въпрос, когато е направено възражение срещу принудително изпълнение от страна на потребител — длъжник по изпълнението поради неравноправен характер на договорна клауза в потребителски договор, която представлява основанието за изпълнение или която би определила изискуемия размер, съвместимо ли е с членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори преценката за наличието на риск от сериозни смущения на обществения ред в сферата на икономиката да се основава на презумпция или същата трябва да почива на конкретни икономически показатели, от които да се установява макроикономическото отражение на придаването на обратно действие на обявената недействителност на съответната неравноправна клауза?

               5)

               От друга страна, когато е направено възражение срещу принудително изпълнение от страна на потребител — длъжник по изпълнението поради неравноправен характер на договорна клауза в потребителски договор, която представлява основанието за изпълнение или която би определила изискуемия размер, съвместимо ли е с членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година преценката за наличието на риск от сериозни смущения на обществения ред в сферата на икономиката да се извърши, като се вземат предвид икономическите последици, които би имало предявяването на индивидуален иск или на възражение срещу принудителното изпълнение поради неравноправен характер на клаузата от голям брой потребители, или напротив — преценката трябва да се основава на отражението върху икономиката на конкретното възражение срещу принудителното изпълнение, направено от съответния потребител?

               6)

               При положителен отговор на третия въпрос, съвместима ли е с членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори абстрактната оценка на поведението на който и да е продавач или доставчик, за да се прецени добросъвестността?

               7)

               Или напротив, при тълкуването на член 6 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори е необходимо посочената добросъвестност да се разглежда и преценява във всеки конкретен случай, като се вземе предвид конкретното поведение на продавача или доставчика при договарянето и включването на неравноправната клауза в договора?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело T-367/10: Жалба, подадена на 3 септември 2010 г. — Bloufin Touna Ellas Naftiki Etaireia и др./Комисия

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/34

         Жалба, подадена на 3 септември 2010 г. — Bloufin Touna Ellas Naftiki Etaireia и др./Комисия
   (Дело T-367/10)
   ()
   2010/C 301/58
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Bloufin Touna Ellas Naftiki Etaireia (Атина, Гърция), Chrisderic (St Cyprien, Франция), André Sébastien Fortassier (Grau D’Agde, Франция) (представители: V. Akritidis и E. Petritsi, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени Регламент (ЕС) № 498/2010 на Комисията от 9 юни 2010 година за забрана на риболовни дейности от страна на кораби с мрежи гъргър под флага на Франция или Гърция или регистрирани във Франция или Гърция, извършващи риболов на червен тон в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (1),

               —

               да се осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателите разноски по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват три правни основания.
   На първо място те считат, че обжалваният регламент е приет в нарушение на принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, установени в член 18 ДФЕС за забрана на дискриминацията на основание гражданство и член 40, параграф 2 ДФЕС за забрана на дискриминацията между производители и потребители в селскостопанския сектор, както и в нарушение на общия принцип на правото на Европейския съюз по смисъла на член 21, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
   Във връзка с това жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала дискриминация на две основания. На първо място тя е забранила на Гърция, Франция и Испания (2) да извършват по-нататъшни риболовни дейности преди края на риболовния сезон, въпреки че квотата на Гърция е изчерпана в значително по-малка степен в сравнение с тази на Испания. На второ място, въпреки че Комисията е уведомила трите държави членки за предстоящото прекратяване на риболовните дейности, тя е публикувала два различни пораждащи задължително правно действие регламента за прекратяване — първият за Гърция и Франция, а вторият за Испания, като с последния на практика се разрешава на испанската флота да продължи риболова до края на риболовния сезон. Жалбоподателите твърдят, че доколкото им е известно, не съществува обективна причина, която да обосновава подобно различно третиране.
   На второ място жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила установения в член 5, параграф 4 ДФЕС и в приложения към този договор Протокол № 2 общ принцип на пропорционалност, който е признат в постоянната съдебна практика за правна норма от по-висок ранг за защита на частноправните субекти. Според жалбоподателите Комисията е могла да приеме по-пропорционална мярка, за да гарантира, че държавите — членки на ЕС, спазват установения с Регламент (ЕО) № 1224/2009 (3) режим, и да забрани риболова на червен тон, когато националните квоти достигнат по-критично, близко до пълно изчерпване ниво. Комисията е могла също така да забрани тази дейност от една и съща дата за всички засегнати държави членки.
   На трето място жалбоподателите считат, че обжалваният регламент е приет в нарушение на общия принцип на добра администрация и/или задължението за полагане на грижа, установени в постоянната съдебна практика и предвидени в член 41 от Хартата за основните права на Европейския съюз.

      (1)  OB L 142, 2010 г., стр. 1.

      (2)  Регламент (ЕС) № 508/2010 на Комисията от 14 юни 2010 година относно забрана за риболовна дейност за кораби с мрежи гъргър под флага на или регистрирани в Испания, извършващи риболов на червен тон в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (OB L 149, 2010 г., стр. 7).

      (3)  Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 година за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 847/96, (ЕО) № 2371/2002, (ЕО) № 811/2004, (ЕО) № 768/2005, (ЕО) № 2115/2005, (ЕО) № 2166/2005, (ЕО) № 388/2006, (ЕО) № 509/2007, (ЕО) № 676/2007, (ЕО) № 1098/2007, (ЕО) № 1300/2008, (ЕО) № 1342/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1627/94 и (ЕО) № 1966/2006 (OB L 343, 2009 г., стр. 1)


title: Дело T-234/16: Жалба, подадена на 9 май 2016 г. — Meissen Keramik/EUIPO – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Майсен)

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/46

         Жалба, подадена на 9 май 2016 г. — Meissen Keramik/EUIPO – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Майсен)
   (Дело T-234/16)
   (2016/C 243/51)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Meissen Keramik GmbH (Майсен, Германия) (представители: Rechtsanwälte M. Vohwinkel и M. Bagh)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (Майсен, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Meissen“ — марка на Европейския съюз № 3 743 663

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 март 2016 г. по преписки R 2620/2014-4 и R 2622/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в частта, в която е неблагоприятно за него, с други думи, в частта, в която отхвърля жалбата за отмяна на заявителя, жалбоподател в настоящото производство, и освен това в частта, в която, по жалба на притежателя на спорната марка, е отменено решението на отдела по споровете и е отхвърлено искането за отмяна в това отношение;

               —

               ако Общият съд счете, че има право да измени обжалваното решение: да обяви марка на Общността № 3 743 663 за изцяло отменена – при условията на евентуалност или освен това: да върне преписката на EUIPO;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 15, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009/Регламент № 2868/9;

               —

               Нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009/Регламент № 2868/95.


title: Дело T-95/12 P: Решение на Общия съд от 15 януари 2014 г. — Stols/Съвет (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 2007 г. — Решение да не се повишава заинтересованото лице в степен AST 11 — Съпоставяне на заслугите — Съдебен контрол за явна грешка в преценката)

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/34

         Решение на Общия съд от 15 януари 2014 г. — Stols/Съвет
   (Дело T-95/12 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2007 г. - Решение да не се повишава заинтересованото лице в степен AST 11 - Съпоставяне на заслугите - Съдебен контрол за явна грешка в преценката)
   2014/C 52/61
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Willem Stols (Халстерен, Нидерландия) (представители: S. Rodrigues, A. Blot и C. Bernard-Glanz, адвокати)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A. Jensen)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 13 декември 2011 г. по дело Stols/Съвет (F-51/08 RENV, все още непубликувано в Сборника)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Willem Stols освен собствените съдебни разноски да заплати и тези, направени от Съвета на Европейския съюз в настоящото производство.

      (1)  ОВ C 126, 28.4.2012 г.


title: Дело C-370/15: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 13 юли 2015 г. — Solvay Solutions España S.L./Administración del Estado

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/37

         Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 13 юли 2015 г. — Solvay Solutions España S.L./Administración del Estado
   (Дело C-370/15)
   (2015/C 311/42)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Solvay Solutions España S.L.

      Друга страна: Administración del Estado

      Преюдициални въпроси

               1)

               Противоречи ли Решение 2013/448/ЕС (1) на разпоредбите на член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 41 от Хартата на основните права (2), доколкото определянето на коефициента за корекция е извършено по механизъм, който в нарушение на задължението за мотивиране не позволява на собствениците на засегнати инсталации да се запознаят с данните, изчисленията и критериите, които са взети предвид при приемането му.

               2)

               По начина, по който в Решение 2013/448/ЕС се уточнява и определя максималният праг на емисиите на промишлеността и коефициентът за междусекторна корекция, предвидени в член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕС (3) и член 15 от Решение 2011/278/ЕС (4), нарушава ли се член 10а, параграф 1 и член 23, параграф 3 от посочената директива от 2003 г., след като Решение 2013/448/ЕС не е било изготвено в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в Решение 1999/468/ЕО (5).

               3)

               Като се има предвид, че Решение 2013/448/ЕС и/или член 15 от Решение 2011/278/ЕС създават асиметрия между:

                           —

                           основата за изчисляване, установена в член 10а, параграф 5, букви а) и б) от [Директива 2003/87/ЕО] […], като в посочената основа не са включени емисиите, отделени при производството на електрическа енергия във връзка с изгарянето на отпадни газове и при комбинираното производство на топлоенергия в инсталации, включени в приложение I към посочената директива, и

                           —

                           критериите, въведени с член 10а, параграфи 1 и 4 от посочената директива за безплатно разпределяне на квоти за емисии, където този вид емисии е включен:

                                       а)

                                       Решение 2013/448/ЕС и/или член 15 от Решение 2011/278/ЕС нарушават ли член 10а, параграф 5 във връзка с член 3, буква ф) и посочения член 10а, параграф 1, трета алинея in fine от Директива 2003/87/ЕС, след като в тях се приема, че отделените емисии при изгаряне на отпадни газове или при производство на топлоенергия в произвеждащи електричество инсталации, включени в приложение I към посочената директива, при всички случаи са емисии от „генератори на електроенергия“ за целите на определянето на максималния праг на емисиите за промишлеността, и съответно е трябвало да бъдат изключени от това изчисляване?

                                       б)

                                       При отрицателен отговор на предходния въпрос, Решение 2013/448/ЕС и/или член 15 от Решение 2011/278/ЕС нарушават ли член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕС и/или целите на тази директива, доколкото изключват от основата за изчисляване на максималния праг на промишлените емисии, който се урежда в тази разпоредба, емисиите, отделени при производството на електричество от отпадни газове и при комбинираното производство на топлоенергия в инсталации, включени в приложение I към посочената директива, на които обаче безплатно могат да се разпределят квоти за емисии в съответствие с член 10а, параграфи 1 — 4 от същата директива?

               4)

               Решение 2013/448/ЕС на Комисията и евентуално прилаганото чрез него Решение 2011/278/ЕС противоречат ли на член 10а, параграф 12 от директивата, след като обхватът на коефициента за междусекторна корекция се разширява по отношение на отрасли, определени в Решение 2010/2/ЕС (6) (понастоящем Решение 2014/746/ЕС) (7) на Комисията като изложени на съществен риск от изтичане на въглерод, със съответното намаляване на разпределените безплатни квоти за емисии?

               5)

               Решение [2013/448/ЕС] нарушава ли член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕС, доколкото, за да определи проверените емисии, отделени в периода 2005 — 2007 г., посочен в букви а) и б) от посочения параграф, Европейската комисия

                           а)

                           не взема предвид емисиите, които не са включени в Независимия регистър на транзакциите на Общността, макар това да са емисии, чието регистриране не е било задължително в разглеждания период.

                           б)

                           доколкото е възможно, екстраполира релевантните стойности за емисии от проверените емисии в годините след 2008 г., прилагайки коефициент от 1,74 % в обратна посока.

                           в)

                           изключва всички емисии, отделени от закрити инсталации преди 30 юни 2011 г.

      (1)  Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 240, стр. 27).

      (2)  ОВ C 364, 2000 г., стр. 1.

      (3)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).

      (4)  Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 130, стр. 1).

      (5)  Решение 1999/468/ЕС на Съвета от 28 юни 1999 година за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 184, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 159).

      (6)  Решение 2010/2/ЕС на Комисията от 24 декември 2009 година за определяне, съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на списък с отрасли и подотрасли, за които сe смята, че са изложени на съществен риск от изтичане на въглерод (ОВ L 1, 2010 г., стр. 10).

      (7)  ОВ L 308, стр. 114.


title: Дело C-110/17: Иск, предявен на 3 март 2017 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/19

         Иск, предявен на 3 март 2017 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-110/17)
   (2017/C 121/27)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: W. Roels и N. Gossement)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания

   Европейската комисия иска от Съда:

               —

               да установи, че като е запазило в сила разпоредби в областта на оценката на доходи, свързани с недвижими имоти, които не са наемани или са отдавани под наем на физически лица, които не ги използват за професионални цели, или на юридически лица, които ги предоставят на физически лица за лични цели, съгласно които разпоредби облагаемата основа се изчислява на базата на кадастралната стойност по отношение на намиращите се на националната територия имоти, и на базата на реалната наемната стойност, що се отнася до намиращите се в чужбина имоти, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 63 от Договора за функционирането на Европейския съюз и по член 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, и

               —

               да осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Комисията счита, че Белгия не е изпълнила задълженията си по член 63 ДФЕС и по член 40 от Споразумението за ЕИП.
   Макар да отчита опитите на Белгия да преустанови неизпълнението, Комисията счита, че наличието на неизпълнението е доказано към датата на изтичане на определения в мотивираното становище двумесечен срок, а именно 26 март 2012 г.


title: Дело T-331/13: Определение на Общия съд от 16 октомври 2014 г.  — Nikolaou/Комисия и Европейска централна банка (Жалба за отмяна — Програма за подкрепа за стабилност на Кипър — Декларация на Еврогрупата относно преструктурирането на банковия сектор в Кипър — Погрешно посочване на ответника в жалбата — Недопустимост)

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/24

         Определение на Общия съд от 16 октомври 2014 г. — Nikolaou/Комисия и Европейска централна банка
   (Дело T-331/13) (1)

   ((Жалба за отмяна - Програма за подкрепа за стабилност на Кипър - Декларация на Еврогрупата относно преструктурирането на банковия сектор в Кипър - Погрешно посочване на ответника в жалбата - Недопустимост))
   (2014/C 448/32)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Marinos Nikolaou (Strovolos, Кипър) (представители: E. Efstathiou, K. Efstathiou и K. Liasidou, адвокати)

      Ответници: Европейска комисия (представители: B. Smulders, J.-P. Keppenne и M. Konstantinidis) и Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan и F. Athanasiou, подпомагани от W. Bussian, W. Devroe и D. Arts, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на декларацията на Еврогрупата от 25 март 2013 г. относно преструктурирането на банковия сектор в Кипър

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда г-н Marinos Nikolaou да понесе освен направените от него съдебни разноски и тези на Европейската комисия и на Европейската централна банка (ЕЦБ).

      (1)  ОВ C 252, 31.8.2013 г.