title: Дело C-438/21 P: Жалба, подадена на 14 юли 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 5 май 2021 г. по дело T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma/EMA

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/12

      Жалба, подадена на 14 юли 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 5 май 2021 г. по дело T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma/EMA
      (Дело C-438/21 P)
      (2021/C 391/18)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: L. Haasbeek, S. Bourgois, A. Sipos)

         Други страни в производството: Pharmaceutical Works Polpharma S.A., Европейска агенция по лекарствата, Biogen Netherlands BV

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да отхвърли първоинстанционната жалба и

                  —

                  да осъди Pharmaceutical Works Polpharma S.A. да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба е насочена срещу точки 181—218, 224—238, 248—265, 273—275, 280—282, 288, 289 и 292 от обжалваното съдебно решение, както и срещу направените в него изводи в точки 295 и 296 и в диспозитива.
      Комисията представя четири основания за обжалване:

                  1.

                  Общият съд явно изопачил фактите, поради което направил явно неправилни правни изводи, като основал мотивите си в обжалваното съдебно решение на погрешното схващане, че „Fumaderm“ бил подложен на оценка от страна на Bundesinstitut für Arzneimittel und Mediczinprodukte (Федерален институт за лекарствени продукти и медицински изделия, Германия) (BfArM) за първи и единствен път през 1994 г.

                  2.

                  Общият съд нарушил член 6, параграф 1 от Директива 2001/83 (1), както е тълкуван в практиката на Съда, като изискал при извършване на преценка от страна на EMA и на Комисията за това дали два лекарствени продукта спадат към едно и също общо разрешение за търговия (наричано по-нататък „ОРТ“) да се направи (повторна) преценка на качествения състав на активните вещества на първоначалния лекарствен продукт.
                  Първо, Общият съд незаконосъобразно включил в преценката на ОРТ преценка, която е част от процедурата за предоставяне на разрешение за търговия с първоначалния лекарствен продукт. Второ, Общият съд незаконосъобразно създал две различаващи се концепции за ОРТ в зависимост от това дали преценката на ОРТ се извършва от Комисията и EMA, или от компетентен национален орган.

                  3.

                  Общият съд нарушил системата на децентрализирано прилагане на законодателството на Съюза относно фармацевтичните продукти, установено с Регламент № 726/2004 (2) и Директива 2001/83, принципите на предоставяне на правомощия и субсидиарност, предвидени в член 5 ДЕС, принципа на взаимно доверие, както и член 6, параграф 1 и членове 30 и 31 от Директива 2001/83, член 57, параграф 1 и член 60 от Регламент № 726/2004, като заключил, че Комисията и EMA имат правомощието и задължението в рамките на преценката дали два лекарствени продукта спадат към едно и също ОРТ да извършат повторна преценка или да проверят предходната преценка, извършена от компетентен национален орган, на качествения състав на активните вещества на един от тези лекарствени продукти.

                  4.

                  Общият съд превишил пределите на съдебния контрол, като заместил със своя научна преценка тази на компетентните регулаторни органи.

         (1)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (OB L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).

         (2)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Съюза за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).


title: Дело C-439/21 P: Жалба, подадена на 14 юли 2021 г. от Biogen Netherlands BV срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 5 май 2021 г. по дело T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma/EMA

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/13

      Жалба, подадена на 14 юли 2021 г. от Biogen Netherlands BV срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 5 май 2021 г. по дело T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma/EMA
      (Дело C-439/21 P)
      (2021/C 391/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Biogen Netherlands BV (представители: C. Schoonderbeek, advocaat)

         Други страни в производството: Pharmaceutical Works Polpharma S.A., Европейска агенция по лекарствата, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да уважи жалбата,

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение.

         Основания и основни доводи

      Първо основание: Общият съд неправилно приложил член 277 ДФЕС, тъй като не приел, че възражението за незаконосъобразност, изтъкнато срещу решението на Комисията от 30 януари 2014 г. за издаване на разрешение за търговия с лекарствения продукт за хуманна употреба „Tecfidera“, е недопустимо, защото това решение е можело да бъде директно оспорено от Polpharma, защото то е подзаконов акт, който не включва изпълнителни мерки и от който то е било пряко засегнато.
      Второ основание: при разглеждането на възражението за незаконосъобразност Общият съд неправилно тълкувал и приложил залегналото в член 6, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО (1) понятие за общо разрешение за търговия.
      Трето основание: Общият съд неправилно тълкувал правните изисквания, предвидени за разрешението за комбинациите от лекарствени продукти през 1994 г., и при разглеждането на въпроса не признал, че през 2013 г. разрешението на Fumaderm било подновено.
      Четвърто основание: Общият съд неправилно тълкувал и приложил принципа на взаимно признаване на преценките и решенията на националните органи, тъй като приел, че в случая този принцип не се прилага спрямо EMA и Комисията.
      Пето основание: Общият съд не приложил приложимия стандарт при разглеждането по съдебен ред, що се отнася до научните преценки и научните доказателства, като сам направил преценка на научните данни в преписката.

         (1)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).


title: Дело C-440/21 P: Жалба, подадена на 15 юли 2021 г. от Европейската агенция по лекарствата срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 5 май 2021 г. по дело T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma/EMA

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/13

      Жалба, подадена на 15 юли 2021 г. от Европейската агенция по лекарствата срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 5 май 2021 г. по дело T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma/EMA
      (Дело C-440/21 P)
      (2021/C 391/20)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска агенция по лекарствата (представители: S. Marino, S. Drosos, H. Kerr)

         Други страни в производството: Pharmaceutical Works Polpharma S.A., Европейска комисия, Biogen Netherlands BV

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отхвърли жалбата за отмяна по дело T-611/18 и

                  —

                  да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебни разноски по дело T-611/18 и разноските, свързани с настоящото производство по обжалване.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си EMA изтъква четири основания.

                  1.

                  С първото основание EMA твърди, че Общият съд е допуснал двойна грешка, като въз основа на факта на последното подновяване на разрешение за търговия на комбинация от лекарствени продукти не е приел, че това подновяване противоречи на наличните доказателства към момента на подновяването и на регулаторните стандарти, приложими към същия момент.

                  2.

                  С второто основание EMA твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че EMA и Комисията изпълняват специфична функция, като от последната се изисква да провери терапевтичния ефект на едно от активните вещества от разрешената на национално ниво комбинация от лекарствени продукти при определяне на правата във връзка със защитата на данните на монотерапия, разрешена съгласно централизирана процедура, съдържаща едно от активните вещества от комбинацията от лекарствени продукти.

                  3.

                  С третото основание EMA твърди, че Общият съд е допуснал грешка при тълкуването на член 6, параграф 1, втора алинея от Директива 2001/83/ЕС (1), като е приел, че за целите на оценката на общото разрешение за търговия Комисията следва да провери терапевтичния ефект на едно от активните вещества от разрешената на национално ниво комбинация от лекарствени продукти.

                  4.

                  С четвъртото основание EMA твърди, че Общият съд е превишил правомощията си за съдебен контрол, като е извършил нова преценка на определени научни доказателства и по този начин е упрекнал Комисията, че не е разгледала предполагаемите съмнения, за които се твърди, че са свързани с научните доказателства.

         (1)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).


title: Дело C-456/21: Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Нидерландия), постъпило на 23 юли 2021 г. — E, F/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/14

      Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Нидерландия), постъпило на 23 юли 2021 г. — E, F/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Дело C-456/21)
      (2021/C 391/21)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s Hertogenbosch

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: E, F

         Ответник: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 10, параграф 1, буква г) от Директива 2011/95 (1) да се тълкува в смисъл, че западните стандарти, ценности и поведение, които гражданите на трети държави възприемат, когато пребивават на територията на държава членка и неограничено участват в обществения живот там през значителна част от жизнения период, в който се формира идентичността им, следва да се считат за обща история, която не подлежи на изменение, или за характеристика, която е до такава степен съществена за идентичността, че не може да се изисква от лицата да се откажат от нея?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: трябва ли гражданите на трети държави, които независимо по какви причини са възприели сходни западни стандарти и ценности в резултат от действително пребиваване в държава членка през жизнения период, в който се формира идентичността им, да се считат за „членове на определена социална група“ по смисъла на член 10, параграф 1, буква г) от Директива 2011/95? Трябва ли въпросът дали е налице „определена социална група, която има собствена идентичност в съответната държава“, да се преценява от гледна точка на държавата членка, или във връзка с член 10, параграф 2 от Директива 2011/95 това трябва да се тълкува в смисъл, че решаващото е чужденецът да може да докаже, че в държавата на произход е считан за част от определена социална група или най-малкото за притежаващ съответните ѝ характеристики? В съответствие ли е с член 10 от Директива 2011/95 във връзка с принципа за забрана на връщането и с правото на убежище изискването, съгласно което възприемането на западния начин на живот може да обоснове предоставяне на бежански статут само когато се основава на религиозни или политически причини?

                  3)

                  В съответствие ли е с правото на Съюза, и по-специално с член 24, параграф 2 във връзка с член 51, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), национална практика, съгласно която при произнасянето по молба за международна закрила решаващият орган претегля висшия интерес на детето, без преди това конкретно (за всеки отделен случай) да установи (да даде възможност да се установи) какъв е този интерес? Различен ли ще е отговорът на този въпрос, ако държавата членка трябва да разгледа молба за издаване на разрешение за пребиваване на общо основание и при произнасянето по тази молба следва да се вземе предвид висшият интерес на детето?

                  4)

                  Как и на какъв етап от разглеждането на молба за международна закрила трябва да се вземе предвид и да се претегли в светлината на член 24, параграф 2 от Хартата висшият интерес на детето, и по-специално посегателствата, които ненавършилото пълнолетие лице е понесло заради дългосрочното си действително пребиваване в държава членка? От значение ли е в това отношение дали действителното му пребиваване е законно? При претеглянето на висшия интерес на детето при разглеждането на тази молба от значение ли е дали държавата членка се е произнесла по молбата за международна закрила в предвидените в правото на Съюза срокове за това, дали е налице неизпълнение на наложено преди това задължение за връщане и дали е налице пропуск на държавата членка да изведе лицето след приемането на решението за връщане, което е дало възможност на ненавършилото пълнолетие лице да продължи действително да пребивава в тази държава членка?

                  5)

                  В светлината на член 7 във връзка с член 24, параграф 2 от Хартата в съответствие ли е с правото на Съюза национална практика, която провежда разграничение между първата и последващите молби за международна закрила, съгласно което при последващи молби вече не се вземат предвид общите основания?

         (1)  Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 337, 2011 г., стр. 9).


title: Дело C-479/21: Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 3 август 2021 г. — Наказателно производство срещу SN и SD. Други страни: Governor of Cloverhill Prison, Ireland, Attorney General, Governor of Mountjoy prison

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/15

      Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 3 август 2021 г. — Наказателно производство срещу SN и SD. Други страни: Governor of Cloverhill Prison, Ireland, Attorney General, Governor of Mountjoy prison
      (Дело C-479/21)
      (2021/C 391/22)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court

         Наказателно производство срещу:

      SN и SD

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Могат ли разпоредбите на Споразумението за оттегляне, които предвиждат запазването на действието на режима на ЕЗА (1) по отношение на Обединеното кралство през предвидения в това споразумение преходен период, да се считат за обвързващи за Ирландия, като се има предвид значимото им съдържание в сферата на ПССП (2), и

                  2)

                  Могат ли разпоредбите на Споразумението за търговия и сътрудничество, които предвиждат запазването на действието на режима на ЕЗА по отношение на Обединеното кралство след съответния преходен период, да се считат за обвързващи за Ирландия, като се има предвид значимото им съдържание в сферата на ПССП?

         (1)  Европейска заповед за арест.

         (2)  Пространство на свобода, сигурност и правосъдие.


title: Дело C-480/21: Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 3 август 2021 г. — Minister for Justice and Equality/W O, J L

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/16

      Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 3 август 2021 г. — Minister for Justice and Equality/W O, J L
      (Дело C-480/21)
      (2021/C 391/23)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court

         Страни в главното производство

         Молител в първоинстанционното производство: Minister for Justice and Equality

         Ответници в първоинстанционното производство: W O, J L

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли да се приложи критерият, установен в решение [от 25 юли 2018 г., Minister for Justice and Equality (Недостатъци на съдебната система)] (1) и потвърден в решение [от 17 декември 2020 г., Openbaar Ministerie (Независимост на издаващия съдебен орган) (2) когато е налице реален риск жалбоподателите да бъдат изправени пред съдилища, които не са създадени със закон?

                  2)

                  Следва ли да се приложи критерият, установен в решение [от 25 юли 2018 г., Minister for Justice and Equality (Недостатъци на съдебната система)] и потвърден в решение [от 17 декември 2020 г., Openbaar Ministerie (Независимост на издаващия съдебен орган)], когато лице, оспорващо искане в рамките на европейската заповед за арест, не може да удовлетвори този критерий поради факта, че към съответния момент не е възможно да се установи съдебният състав, който ще разгледа случая на лицето, поради случайното разпределение на делата?

                  3)

                  Представлява ли нарушение на основното съдържание на правото на справедлив съдебен процес, предполагащо изпълняващата държава да откаже предаването на жалбоподателите, липсата на ефективно правно средство за защита, чрез което да се оспори действителността на назначаването на съдии в Полша, при обстоятелства, при които е видно, че към съответния момент жалбоподателите не могат да установят, че съдилищата, пред които ще бъдат изправени, ще се състоят от съдии, чието назначаване е недействително?

         (1)  Дело C-216/18 PPU, EU:C:2018:586.

         (2)  Дела C-354/20 PPU и C 412/20 PPU, EU:C:2020:1033.


title: Дело C-500/21 P: Жалба, подадена на 13 август 2021 г. от Health Information Management (HIM) срещу решението, постановено от Общия съд (десети състав) на 9 юни 2021 г. по дело T-235/19, Health Information Management (HIM)/Комисия

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/16

      Жалба, подадена на 13 август 2021 г. от Health Information Management (HIM) срещу решението, постановено от Общия съд (десети състав) на 9 юни 2021 г. по дело T-235/19, Health Information Management (HIM)/Комисия
      (Дело C-500/21 P)
      (2021/C 391/24)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Health Information Management (HIM) (представител: P. Zeegers, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да установи допустимостта и основателността на жалбата и съответно

                  —

                  да отмени точки 93—97 и 117—185 от решението на Общия съд на Европейския съюз от 9 юни 2021 г. по дело T-235/19, Health Information Management/Комисия,

                  —

                  да отмени точки 1, 2, 3 и 5 от диспозитива на обжалваното решение,

                  —

                  да върне делото на Общия съд, който да се произнесе по жалбата на жалбоподателя, подадена на 4 април 2019 г.,

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски, включително сумата, определена условно на 15 000 EUR без ДДС.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си Health Information Management излага три основания: i) нарушение на правото на защита и на правото на добра администрация, закрепени в член 41 от Хартата на основните права, ii) нарушение на задължението за мотивиране по член 296, втора алинея ДФЕС и iii) нарушение и неправилно прилагане на член 272 ДФЕС, както и съответно нарушение на принципите на безпристрастност и пропорционалност.


title: Дело T-130/21 R: Определение на председателя на Общия съд от 22 юли 2021 г. — CCPL и др./Комисия (Обезпечително производство — Конкуренция — Картели — Пазар на опаковките за продажба на хранителни стоки на дребно — Решение за налагане на глоби — Финансова гаранция — Насоки за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Способност за плащане — Молба за спиране на изпълнението — Липса на fumus boni juris)

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/18

      Определение на председателя на Общия съд от 22 юли 2021 г. — CCPL и др./Комисия
      (Дело T-130/21 R)
      (Обезпечително производство - Конкуренция - Картели - Пазар на опаковките за продажба на хранителни стоки на дребно - Решение за налагане на глоби - Финансова гаранция - Насоки за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Способност за плащане - Молба за спиране на изпълнението - Липса на fumus boni juris)
      (2021/C 391/25)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподатели: CCPL — Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Реджо Емилия, Италия), Coopbox Group SpA (Бибиано, Италия), Coopbox Eastern s.r.o. (Нове место над Вахом, Словакия) (представители: E. Cucchiara и E. Rocchi, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: P. Rossi и T. Baumé)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на Решение C(2020) 8940 final на Комисията от 17 декември 2020 г. за замяна на глобите, определени с Решение C(2015) 4336 final на Комисията от 24 юни 2015 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП, доколкото то засяга предприятията CCPL — Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox Group SpA и Coopbox Eastern s.r.o. (дело AT.39563 — Опаковки за продажба на хранителни стоки на дребно), с което на жалбоподателите се налага да предоставят финансова гаранция или да извършат временно плащане на наложените глоби

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-189/21 R: Определение на председателя на Общия съд от 22 юли 2021 г. — Aloe Vera of Europe/Комисия (Обезпечително производство — Регламент (ЕО) № 1925/2006 — Вещества, чиято употреба в храни е забранена, ограничена или е в процес на оценка — Регламент (ЕС) 2021/468 — Забрана за препарати от листа на видовете Aloe, съдържащи производни на хидроксиантрацена — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/18

      Определение на председателя на Общия съд от 22 юли 2021 г. — Aloe Vera of Europe/Комисия
      (Дело T-189/21 R)
      (Обезпечително производство - Регламент (ЕО) № 1925/2006 - Вещества, чиято употреба в храни е забранена, ограничена или е в процес на оценка - Регламент (ЕС) 2021/468 - Забрана за препарати от листа на видовете Aloe, съдържащи производни на хидроксиантрацена - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
      (2021/C 391/26)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Aloe Vera of Europe BV (Амстердам, Нидерландия) (представител: B. Van Vooren, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: W. Farrell и B. Rous Demiri)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на Регламент (ЕС)o2021/468 на Комисията от 18o март 2021 година за изменение на приложение III към Регламент (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на ботаническите видове, съдържащи производни на хидроксиантрацена (ОВ L 96, 2021 г., стр. 6) за срок от девет месеца, считано от датата на настоящото определение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-285/21 R: Определение на председателя на Общия съд от 27 юли 2021 г. — Alliance française de Bruxelles-Europe и др./Комисия (Обезпечително производство — Обществени поръчки за услуги — Предоставяне на услуги по езиково обучение — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/19

      Определение на председателя на Общия съд от 27 юли 2021 г. — Alliance française de Bruxelles-Europe и др./Комисия
      (Дело T-285/21 R)
      (Обезпечително производство - Обществени поръчки за услуги - Предоставяне на услуги по езиково обучение - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност)
      (2021/C 391/27)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Alliance française de Bruxelles Europe (Брюксел, Белгия) и други 7 жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение към определението (представител: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Araujo Arce и M. Илкова)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС, от една страна, за спиране на изпълнението на решението на Комисията от 19 април 2021 г. да възложи обособена позиция № 4 (езиково обучение по френски език) от обществената поръчка за рамков договор за езиково обучение за институциите, органите и агенциите на Европейския съюз (№ HR/2020/OP/0014), на класираната на първо място група CLL Centre de Langues — Allingua и да класира на второ място групата Alliance Europe Multilingue, съставена от жалбоподателите, както и, от друга страна, Общият съд да разпореди всички други мерки, които намери за необходими

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-457/21: Жалба, подадена на 2 август 2021 г. — Coulter Ventures/EUIPO — iWeb (R)

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/20

      Жалба, подадена на 2 август 2021 г. — Coulter Ventures/EUIPO — iWeb (R)
      (Дело T-457/21)
      (2021/C 391/29)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Coulter Ventures LLC (Кълъмбъс, Охайо, Съединени щати) (представител: R. Dissmann, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: iWeb GmbH (Берлин, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „R“ — заявка за регистрация № 13 750 849

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 2 юни 2021 г. по преписка R 2789/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, в това число разноските, направени от жалбоподателя в производството пред EUIPO,

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 207/2009 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-475/21: Жалба, подадена на 6 август 2021 г. — Франция/Комисия

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/21

      Жалба, подадена на 6 август 2021 г. — Франция/Комисия
      (Дело T-475/21)
      (2021/C 391/30)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Френска република (представители: F. Alabrune, T. Stéhelin, A-L. Desjonquères, G. Bain)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени частично Решение за изпълнение (ЕС) 2021/988 на Комисията от 16 юни 2021 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта, в която се налага корекция, равняваща се на 45 869 990,19 EUR, по отношение на „Доброволно обвързано с производството подпомагане“ с посочване като причини на „мярка 24 — РГ 2017 (ФГ 2018)“ и „мярка 24 — РГ 2017 (ФГ 2019)“ за финансовите 2018 г. и 2019 г.,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква само едно основание, с което оспорва обжалваното решение.
      Жалбоподателят счита, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото поради неправилното тълкуване на член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 (1), че бобовите култури, които се отглеждат заедно с житни култури, не подлежат на доброволно обвързано с производството подпомагане.
      На първо място член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 позволява на държавите членки да въвеждат схема на обвързано с производството подпомагане за всички обичайни за съответната държава членка и установени практики в сектора на протеиновите култури, която се отнася до отглеждането на бобовите култури заради тяхното богато съдържание на протеини.
      На второ място, член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че секторът на протеиновите култури обхваща и практиката, която особено за Франция е обичайна, на смесено отглеждане на предимно бобови фуражни култури с житни култури.
      С оглед на това, като е приела посредством обжалваното решение, че практиката на смесено отглеждане на предимно бобови фуражни култури с житни култури не подлежи на доброволно обвързано с производството подпомагане по член 52 от Регламент № 1307/2013, Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото.

         (1)  Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 608).


title: Дело T-476/21: Жалба, подадена на 6 август 2021 г. — TransnetBW/ACER

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/22

      Жалба, подадена на 6 август 2021 г. — TransnetBW/ACER
      (Дело T-476/21)
      (2021/C 391/31)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: TransnetBW GmbH (Щутгарт, Германия) (представители: T. Burmeister, и P. Kistner, lawyers)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на апелативния съвет на ACER от 28 май 2021 г. по преписка № A-001-2021 (cons.) по жалба срещу решение № 30/2020 на ACER относно методиката за поделяне на разходите за повторно диспечиране или насрещна търговия за основния регион за изчисляване на преносната способност (наричано по-нататък „обжалваното решение“),

                  —

                  да осъди ACER да заплати съдебните разноски на TransnetBW GmbH.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят посочва четири основания за жалбата.

                  1.

                  Първо основание: потвърденият с обжалваното решение обхват на методиката за поделяне на разходите за повторно диспечиране или насрещна търговия е незаконосъобразен. Така потвърдената с обжалваното решение методика за поделяне на разходите за повторно диспечиране или насрещна търговия разширява прилагането на принципа „замърсителят плаща“, като води до поделяне на разходите за коригиращи действия, извършвани основно за всички елементи на преносната мрежа в основния регион за изчисляване на преносната способност, въпреки че законът предвижда в такъв случай освобождаване от общото задължение на собствениците на мрежи да поддържат и разширяват своите мрежи в съответствие с нуждите на пазара (принципът „собственик плаща“).

                  2.

                  Второ основание: определянето на праг на общия кръгов поток от 10 % в потвърдената с обжалваното решение методика за поделяне на разходите за повторно диспечиране или насрещна търговия е незаконосъобразно. ACER не е компетентна да определя общ праг на кръговия поток и съответно апелативният състав на ACER не е компетентен да потвърди този праг. Прагът на общия кръгов поток е определен на твърде ниско равнище от 10 % и се основава на недостатъчни и спорни данни.

                  3.

                  Трето основание: санкционирането на кръговите потоци над прага е незаконосъобразно. Санкционирането на кръговите потоци над прага в сравнение с вътрешните потоци няма правно основание, нарушава принципа „замърсителят плаща“, принципа на недискриминация и принципа на пропорционалност и създава погрешни стимули.

                  4.

                  Четвърто основание: апелативният съвет на ACER неправомерно е извършил само ограничен контрол върху сложните технически и икономически оценки, които ACER е трябвало да направи в хода на процедурата за одобрение на методиката за поделяне на разходите за повторно диспечиране или насрещна търговия, което нарушава задължителния интензитет на контрола от страна на апелативния съвет на ACER, определен от решението Aquind (решение на Общия съд от 18 ноември 2020 г. по дело T-735/18).


title: Дело T-480/21: Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — British Airways/Комисия

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/23

      Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — British Airways/Комисия
      (Дело T-480/21)
      (2021/C 391/32)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: British Airways plc (Хармъндсуърт, Обединеното кралство) (представители: A. Lyle-Smythe и R. O’Donoghue, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  да осъди Комисията да заплати незабавно лихвите за забава, а именно лихвите върху сумата 104 040 000 EUR, като се приложи процентът при рефинансиране от Европейската централна банка (ЕЦБ), завишен с 3,5 %, за периода от 14 февруари 2011 г. до 8 февруари 2016 г. (след удръжка на сумата, която вече е платена като „сигурна възвръщаемост“), а при условията на евентуалност — като се приложи процентът, който Съдът счете за подходящ,

                  —

                  да осъди Комисията да плати лихви с натрупване (а при условията на евентуалност, лихви за забава) върху сумата, равняваща се на лихвите за забава (или върху всяка друга сума, която Съдът осъди Комисията да заплати въз основа на предходното тире), като се приложи процентът при рефинансиране от ЕЦБ, завишен с 3,5 %, или процентът, който Съдът счете за подходящ,

                  —

                  да отмени решението на Комисията, с което тя отказва да заплати горепосочените суми в нейните писма от 30 април и 2 юли 2021 г., и да обяви, че то е нищожно и че съответно не е породило действие,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните и другите разноски, направени от жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Ищецът изтъква четири основания в подкрепа на иска.

                  1.

                  Първото основание е, че British Airways има право да претендира сумата, равняваща се на мораторните лихви, в рамките на иск по член 266, първа алинея ДФЕС, тъй като Комисията е била длъжна да заплати тази сума в изпълнение на решението на Общия съд по дело T-48/11.

                  2.

                  Второто основание е, че при условията на евентуалност British Airways може да претендира заплащането на мораторните лихви в рамките на иск за извъндоговорна отговорност по член 266, втора алинея, член 268 и член 340 ДФЕС.

                  3.

                  Третото основание е, че във всички случаи British Airways има право въз основа на член 266, първа алинея ДФЕС или при условията на евентуалност, въз основа на член 266, втора алинея, член 268 и член 340 ДФЕС, на лихви с натрупване върху сумата, която е трябвало да получи на 8 февруари 2016 г.

                  4.

                  Четвъртото основание е, че отказът на Комисията да плати сумата, равняваща се на мораторните лихви, както и лихвите с натрупване, който се съдържа в писма от 30 април 2021 г. (1) и 2 юли 2021 г. (2), се основава на нарушение на Договорите (а именно на член 266 ДФЕС) и/или на общия принцип на правото на ЕС, съгласно който институциите трябва да осъществят възстановяване след постановяване на съдебно решение, с което дадена мярка се отменя. Следователно жалбоподателят твърди, че това решение трябва да се отмени съгласно член 263 ДФЕС.

         (1)  Писмо на Комисията от 30 април 2021 г. до ищеца

         (2)  Писмо на Комисията от 2 юли 2021 г. до ищеца, Ref. ARES(2021)4317994


title: Дело T-487/21: Жалба, подадена на 10 август 2021 г. — Neoperl/EUIPO („Изображение на цилиндрична санитарна вставка“)

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/24

      Жалба, подадена на 10 август 2021 г. — Neoperl/EUIPO („Изображение на цилиндрична санитарна вставка“)
      (Дело T-487/21)
      (2021/C 391/33)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Neoperl AG (Райнах, Швейцария) (представители: Rechtsanwälte H. Börjes-Pestalozza и U. Kaufmann)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за регистрация на позиционна марка на Европейския съюз („Изображение на цилиндрична санитарна вставка“) — заявка за регистрация № 15 786 544

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 3 юни 2021 г. по преписка R 2327/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 95, параграф 1, точка 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-494/21: Жалба, подадена на 6 август 2021 г. — Ryanair и Malta Air/Комисия

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/25

      Жалба, подадена на 6 август 2021 г. — Ryanair и Malta Air/Комисия
      (Дело T-494/21)
      (2021/C 391/35)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Ryanair DAC (Суордс, Ирландия) и Malta Air ltd. (Пиета, Малта) (представители: F.-C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, S. Rating и I.-G Metaxas-Maranghidis, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ответника от 5 април 2021 г. относно държавна помощ SA.59913 (2021/N) — Франция — COVID-19 — Recapitalisation of Air France and the Air France — KLM Holding (1) и

                  —

                  да осъди ответника да заплати разноските.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква седем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ответникът изключил неправилно KLM от обхвата на спорното решение.

                  2.

                  Второ основание: ответникът приложил неправилно Временната рамка за мерките за държавна помощ в подкрепа на икономиката в условията на сегашния епидемичен взрив от COVID-19.

                  3.

                  Трето основание: ответникът приложил неправилно член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС.

                  4.

                  Четвърто основание: спорното решение нарушава конкретни разпоредби на ДФЕС и общи принципи на правото на ЕС, които са в основата на либерализацията на въздушния транспорт в ЕС от края на 80-те години (като недопускане на дискриминация, свободно предоставяне на услуги (2) и свобода на установяване).

                  5.

                  Пето основание: ответникът не започнал официална процедура по разследване въпреки наличието на сериозни затруднения и нарушил правата на жалбоподателите на защита.

                  6.

                  Шесто основание: ответникът не изпълнил задължението си да изложи мотиви.

                  7.

                  Седмо основание: спорното решение не отговаря на изискванията по член 342 ДФЕС и на Регламент 1/58 за определяне на езиковия режим на официалните актове на институциите на ЕС. (3)

         (1)  OВ C 240, 2021 г., стр. 13.

         (2)  Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността (преработен) (OВ L 293, 2008 г., стр. 3).

         (3)  Регламент № 1 за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (OВ 17, 1958 г, стp. 385).


title: Дело T-498/21: Жалба, подадена на 16 август 2021 г. — Lotion/EUIPO (BLACK IRISH)

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/26

      Жалба, подадена на 16 август 2021 г. — Lotion/EUIPO (BLACK IRISH)
      (Дело T-498/21)
      (2021/C 391/36)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lotion LLC (Удланд Хилс, Калифорния, Съединени щати) (представител: A. Deutsch, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: Заявка за словна марка на Европейския съюз „BLACK IRISH“ — Заявка за регистрация № 18 189 156

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 7 юни 2021 г. по преписка R 199/2021-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да допусне оспорената заявка за спорните стоки и за стоките, понастоящем посочени в заявката,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати разноските, направени от жалбоподателя, в това число понесените в производството пред апелативния състав.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 94 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на общите принципи на правото на ЕС, в частност принципа на равно третиране и принципа на добра администрация.


title: Дело T-499/21: Жалба, подадена на 14 август 2021 г. — Ryanair/Комисия

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/27

      Жалба, подадена на 14 август 2021 г. — Ryanair/Комисия
      (Дело T-499/21)
      (2021/C 391/37)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ryanair DAC (Суордс, Ирландия) (представители: E. Vahida, F.-C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating и I.-G. Metaxas-Maranghidis, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ответника от 23 април 2021 г. относно държавна помощ SA.62304 (2021/N) — Португалия — COVID-19: Обезщетение за вреди на авиокомпанията TAP Portugal (1) и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ответникът приложил неправилно член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС и допуснал явна грешка в преценката при своята проверка по въпроса дали помощта е пропорционална на вредата, причинена от COVID-19.

                  2.

                  Второ основание: ответникът нарушил конкретни разпоредби от ДФЕС и общите принципи на правото на ЕС, които са в основата на либерализацията на въздушния транспорт от края на 80-те години (а именно, недопускане на дискриминация, свободно предоставяне на услуги, прилагани към въздушния транспорт посредством Регламент 1008/2008 (2) — и свободата на установяване).

                  3.

                  Трето основание: ответникът не започнал официална процедура по разследване въпреки сериозните затруднения и нарушил процесуалните права на жалбоподателя.

                  4.

                  Четвърто основание: Ответникът не изпълнил задължението си да положи дължимата грижа.

         (1)  OВ C 240, 2021 г., стр. 33.

         (2)  Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността (OВ L 293, 2008 г., стр. 3).


title: Дело T-500/21: Жалба, подадена на 16 август 2021 г. — Philip Morris Products/EUIPO (TOGETHER. FORWARD.)

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/28

      Жалба, подадена на 16 август 2021 г. — Philip Morris Products/EUIPO (TOGETHER. FORWARD.)
      (Дело T-500/21)
      (2021/C 391/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Philip Morris Products SA (Ньошател, Швейцария) (представител: L. Alonso Domingo, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: Заявка за словна марка на Европейския съюз „TOGETHER. FORWARD.“ — Заявка за регистрация № 18 288 035

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 2 юни 2021 г. по преписка R 417/2021-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати направените от нея съдебни разноски и разноските на жалбоподателя.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 207/1001 на Европейския парламент и на Съвета и съответно на параграф 2 от същия член 7, поради неправилна преценка на възприемането от страна на съответните потребители;

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на спорната марка.


title: Дело T-501/21: Жалба, подадена на 16 август 2021 г. — Philip Morris Products/EUIPO (изображение на комбинация от черни и бели линии, които образуват ъгъл на куб)

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/28

      Жалба, подадена на 16 август 2021 г. — Philip Morris Products/EUIPO (изображение на комбинация от черни и бели линии, които образуват ъгъл на куб)
      (Дело T-501/21)
      (2021/C 391/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Philip Morris Products SA (Ньошател, Швейцария) (представител: L. Alonso Domingo, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз (изображение на комбинация от черни и бели линии, които образуват ъгъл на куб) — Заявка за регистрация № 18 252 130

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 3 юни 2021 г. по преписка R 79/2021-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати направените от нея съдебни разноски и разноските на жалбоподателя.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради неправилна преценка на възприемането от страна на съответните потребители,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на спорната марка.


title: Дело T-502/21: Жалба, подадена на 16 август 2021 г. — Philip Morris Products/EUIPO (изображение на комбинация от черни и бели линии, които образуват квадрат)

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/29

      Жалба, подадена на 16 август 2021 г. — Philip Morris Products/EUIPO (изображение на комбинация от черни и бели линии, които образуват квадрат)
      (Дело T-502/21)
      (2021/C 391/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Philip Morris Products SA (Ньошател, Швейцария) (представител: L. Alonso Domingo, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз (изображение на комбинация от черни и бели линии, които образуват квадрат) — Заявка за регистрация № 18 252 146

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 26 май 2021 г. по преписка R 78/2021-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати направените от нея съдебни разноски и разноските на жалбоподателя.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради неправилна преценка на възприемането от страна на съответните потребители,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на спорната марка.


title: Дело C-760/18: Решение на Съда (седми състав) от 11 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Monomeles Protodikeio Lasithiou — Гърция) — M.V. и др./Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou“ (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/EО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 5 — Мерки за предотвратяване на злоупотребата, която произтича от използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения — Срочни трудови договори в публичния сектор — Последователни договори или първоначален договор, чието действие е продължено — Еквивалентна правна мярка — Абсолютна конституционна забрана за преобразуване на срочни трудови договори в безсрочни — Задължение за конформно тълкуване)

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/2

      Решение на Съда (седми състав) от 11 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Monomeles Protodikeio Lasithiou — Гърция) — M.V. и др./Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou“
      (Дело C-760/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 1999/70/EО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Клауза 5 - Мерки за предотвратяване на злоупотребата, която произтича от използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения - Срочни трудови договори в публичния сектор - Последователни договори или първоначален договор, чието действие е продължено - Еквивалентна правна мярка - Абсолютна конституционна забрана за преобразуване на срочни трудови договори в безсрочни - Задължение за конформно тълкуване)
      (2021/C 128/02)
      Език на производството: гръцки

         Запитваща юрисдикция

      Monomeles Protodikeio Lasithiou

         Страни в главното производство

         Ищец: M.V. и др.

         Ответник: Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou“

         Диспозитив

                  1)

                  Клауза 1 и клауза 5, параграф 2 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкуват в смисъл, че съдържащият се в тях израз „последователни срочни трудови договори“ обхваща и продължаването по право на срочните трудови договори на работниците от сектора на сметосъбирането към административно-териториалните единици, извършено в съответствие с изрични национални разпоредби, независимо от факта че писмената форма, която поначало е предвидена за сключването на последователни договори, не е била спазена.

                  2)

                  Клауза 5, параграф 1 от Рамковото споразумение трябва да се тълкува в смисъл, че когато е налице злоупотреба с използването на последователни срочни трудови договори съгласно тази разпоредба, задължението на запитващата юрисдикция по възможност да тълкува и прилага всички релевантни разпоредби от вътрешното право, чрез които може да бъде санкционирана надлежно тази злоупотреба и да се заличат последиците от нарушението на правото на Съюза, включва преценката на това дали разпоредбите на все още действаща предходна национална правна уредба, допускаща преобразуването на последователни срочни трудови договори в безсрочни, все още могат да се прилага евентуално за целите на конформно тълкуване, макар че национални разпоредби от конституционен характер съдържат абсолютна забрана за такова преобразуване в обществения сектор.

         (1)  ОВ C 103, 18.3.2019 г.


title: Дело C-56/19 P: Решение на Съда (втори състав) от 10 февруари 2021 г. — RFA International LP/Европейска комисия (Обжалване — Дъмпинг — Внос на феросилиций с произход от Русия — Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Член 11, параграфи 9 и 10 — Отхвърляне на искания за възстановяване на платени антидъмпингови мита — Конструирана експортна цена — Преценка за отразяването на антидъмпинговите мита в препродажните цени и производните от тях продажни цени в Европейския съюз — Задължение за прилагане на същата методология, която е била приложена при разследването, довело до налагането на антидъмпинговото мито — Промяна в обстоятелствата — Приспадане на платени антидъмпингови мита — Окончателни доказателства)

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/3

      Решение на Съда (втори състав) от 10 февруари 2021 г. — RFA International LP/Европейска комисия
      (Дело C-56/19 P) (1)

      (Обжалване - Дъмпинг - Внос на феросилиций с произход от Русия - Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Член 11, параграфи 9 и 10 - Отхвърляне на искания за възстановяване на платени антидъмпингови мита - Конструирана експортна цена - Преценка за отразяването на антидъмпинговите мита в препродажните цени и производните от тях продажни цени в Европейския съюз - Задължение за прилагане на същата методология, която е била приложена при разследването, довело до налагането на антидъмпинговото мито - Промяна в обстоятелствата - Приспадане на платени антидъмпингови мита - Окончателни доказателства)
      (2021/C 128/03)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: RFA International LP (представители: Б. Евтимов, адвокат, М. Крестиянова и E. Боровиков, адвокати, N. Tuominen, avocată, и D. O’Keeffe, solicitor)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: първоначално J.-F. Brakeland, A. Demeneix и P. Němečková, а впоследствие J.-F. Brakeland и P. Němečková)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда RFA International LP да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 155, 6.5.2019 г.


title: Съединени дела C-407/19 и C-471/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 11 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Raad van State, Grondwettelijk Hof — Белгия) — Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV (C-407/19), Middlegate Europe NV (C-471/19)/Belgische Staat (C-407/19), Ministerraad (C-471/19), (Преюдициално запитване — Член 45 ДФЕС — Свободно движение на работници — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Член 56 ДФЕС — Свободно предоставяне на услуги — Извършване на пристанищна дейност — Пристанищни работници — Достъп до професията и набиране на работници — Ред за признаване на пристанищните работници — Пристанищни работници, които не са включени в квотата за работници, предвидена от националното законодателство — Ограничаване на срока на трудовия договор — Мобилност на пристанищните работници между различни пристанищни зони — Работници, заети с логистична дейност — Сертификат за безопасност — Императивни съображения от общ интерес — Безопасност в пристанищните зони — Закрила на работниците — Пропорционалност)

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/3

      Решение на Съда (четвърти състав) от 11 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Raad van State, Grondwettelijk Hof — Белгия) — Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV (C-407/19), Middlegate Europe NV (C-471/19)/Belgische Staat (C-407/19), Ministerraad (C-471/19),
      (Съединени дела C-407/19 и C-471/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 45 ДФЕС - Свободно движение на работници - Член 49 ДФЕС - Свобода на установяване - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Извършване на пристанищна дейност - Пристанищни работници - Достъп до професията и набиране на работници - Ред за признаване на пристанищните работници - Пристанищни работници, които не са включени в квотата за работници, предвидена от националното законодателство - Ограничаване на срока на трудовия договор - Мобилност на пристанищните работници между различни пристанищни зони - Работници, заети с логистична дейност - Сертификат за безопасност - Императивни съображения от общ интерес - Безопасност в пристанищните зони - Закрила на работниците - Пропорционалност)
      (2021/C 128/04)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State, Grondwettelijk Hof

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV (C-407/19), Middlegate Europe NV (C-471/19)

         Ответници: Belgische Staat (C-407/19), Ministerraad (C-471/19)

         в присъствието на: Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV, Koninklijk Verbond der Beheerders van Goederenstromen (KVBG) CVBA, MVH Logistics en Stuwadoring BV

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която задължава лица или предприятия, които желаят да извършват в пристанищна зона пристанищни дейности, включително дейности, които не са свързани с товаренето и разтоварването на плавателни съдове в тесен смисъл, да използват само пристанищни работници, признати за такива при условията и по реда, определени въз основа на тази правна уредба, доколкото посочените условия и ред се основават, от една страна, на обективни, недискриминационни и предварително известни критерии, които позволяват на пристанищните работници от други държави членки да докажат, че отговарят в тяхната държава по произход на изисквания, равностойни на прилаганите спрямо местните пристанищни работници, и от друга страна, не установяват ограничена квота от работници, които могат да бъдат признати за пристанищни работници.

                  2)

                  Членове 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която:

                              —

                              признаването на пристанищните работници се извършва от административна комисия, съставена поравно от членове, определени от организациите на работодателите и от организациите на работниците,

                              —

                              в зависимост от необходимостта от работна ръка тази комисия решава също така дали признатите работници трябва да бъдат включени в квота за пристанищни работници, като се има предвид, че за пристанищните работници, които не са включени в тази квота, срокът на признаването им е ограничен до срока на действие на трудовия им договор, така че трябва да започне нова процедура за признаване за всеки нов договор, който те сключват, и

                              —

                              не е предвиден максимален срок, в който посочената комисия трябва да се произнесе.

                  3)

                  Членове 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, съгласно която, освен ако може да докаже, че отговаря на равностойни условия в друга държава членка, за да бъде признат за пристанищен работник, работникът трябва:

                              —

                              да бъде обявен за годен от медицинска гледна точка за пристанищна работа от външна служба за превенция и защита на здравето на работното място, с която е свързана организация на работодателите, в която задължително членуват всички действащи в съответната пристанищна зона работодатели,

                              —

                              да е преминал психотехническите тестове, проведени от органа, определен от тази организация на работодателите,

                              —

                              да следва в продължение на три седмици подготвителните курсове във връзка с безопасността на работното място, свързани с придобиването на професионална квалификация, и

                              —

                              да положи успешно окончателния изпит за това обучение,
                              доколкото задачата, възложена на организацията на работодателите и евентуално на синдикатите на признатите пристанищни работници при определянето на органите, натоварени с извършването на такива прегледи, тестове или изпити, не може да постави под съмнение прозрачния, обективен и безпристрастен характер на последните.

                  4)

                  Членове 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, съгласно която пристанищните работници, признати за такива в съответствие със законоустановения режим, приложим за тях преди влизането в сила на тази правна уредба, запазват въз основа на последната качеството на признати пристанищни работници и се включват в предвидената в посочената правна уредба квота за пристанищни работници.

                  5)

                  Членове 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която предвижда, че прехвърлянето на пристанищен работник в квота за работници в пристанищна зона, различна от тази, в която е бил признат, е обвързано с условия и ред, определени в колективен трудов договор, доколкото последните се оказват необходими и пропорционални с оглед на целта да се гарантира безопасността във всяка пристанищна зона, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

                  6)

                  Членове 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която предвижда, че работниците, заети с логистична дейност, трябва да притежават издаден при представяне на карта за самоличност и трудов договор „сертификат за безопасност“, чиито ред и условия за издаване, както и процедурата, която трябва да се следва за получаването му, се определят в колективен трудов договор, при положение че условията за издаването на такъв сертификат са необходими и пропорционални на целта да се гарантира безопасността в пристанищните зони и предвидената процедура за получаването му не налага неразумни и несъразмерни административни тежести.

         (1)  ОВ C 288, 26.8.2019 г.

         ОВ C 348, 14.10.2019 г.


title: Дело C-77/20: Решение на Съда (шести състав) от 11 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Ирландия) — Наказателно производство срещу K.M. (Преюдициално запитване — Обща политика в областта на рибарството — Регламент (ЕО) № 1224/2009 — Режим на контрол за осигуряване на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството — Използване на борда на риболовен кораб на устройство, позволяващо автоматично сортиране по размер на рибата — Член 89 — Мерки за осигуряване на спазването на правилата — Член 90 — Наказателни санкции — Принцип на пропорционалност)

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/5

      Решение на Съда (шести състав) от 11 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Ирландия) — Наказателно производство срещу K.M.
      (Дело C-77/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща политика в областта на рибарството - Регламент (ЕО) № 1224/2009 - Режим на контрол за осигуряване на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството - Използване на борда на риболовен кораб на устройство, позволяващо автоматично сортиране по размер на рибата - Член 89 - Мерки за осигуряване на спазването на правилата - Член 90 - Наказателни санкции - Принцип на пропорционалност)
      (2021/C 128/05)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Court of Appeal

         Страна в главното производство

      K.M.

         в присъствието на: Director of Public Prosecutions

         Диспозитив

      Членове 89 и 90 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 година за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 847/96, (ЕО) № 2371/2002, (ЕО) № 811/2004, (ЕО) № 768/2005, (ЕО) № 2115/2005, (ЕО) № 2166/2005, (ЕО) № 388/2006, (ЕО) № 509/2007, (ЕО) № 676/2007, (ЕО) № 1098/2007, (ЕО) № 1300/2008, (ЕО) № 1342/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1627/94 и (ЕО) № 1966/2006, при прочита им в светлината на принципа на пропорционалност, закрепен в член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкуват в смисъл, че — при условие запитващата юрисдикция да извърши необходимите проверки — допускат национална разпоредба, която, за да санкционира нарушение на член 32 от Регламент (ЕО) № 850/98 на Съвета от 30 март 1998 година относно опазването на рибните ресурси посредством технически мерки за защита на младите екземпляри морски организми, изменен с Регламент (ЕС) № 227/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 13 март 2013 г., предвижда не само налагането на глоба, но също и задължителна конфискация на улова и на забранените или неотговарящи на изискванията риболовни съоръжения, открити на борда на съответния кораб.

         (1)  ОВ C 137, 27.4.2020 г.


title: Дело C-356/20 P: Жалба, подадена на 31 юли 2020 г. от AL срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 10 юни 2020 г. по дело T-83/19, AL/Комисия

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/5

      Жалба, подадена на 31 юли 2020 г. от AL срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 10 юни 2020 г. по дело T-83/19, AL/Комисия
      (Дело C-356/20 P)
      (2021/C 128/06)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: AL (представители: S. Rodrigues, A. Blot, адвокати)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 10 декември 2020 г. Съдът (шести състав) отхвърли жалбата като явно неоснователна.


title: Дело C-561/20: Преюдициално запитване от Nederlandstalige ondernemingsrechtbank Brussel (Белгия), постъпило на 26 октомври 2020 г. — Q, R, S/United Airlines, Inc.

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/6

      Преюдициално запитване от Nederlandstalige ondernemingsrechtbank Brussel (Белгия), постъпило на 26 октомври 2020 г. — Q, R, S/United Airlines, Inc.
      (Дело C-561/20)
      (2021/C 128/07)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Nederlandstalige ondernemingsrechtbank Brussel

         Страни в главното производство

         Ищци: Q, R, S

         Ответник: United Airlines, Inc.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 3, параграф 1, буква а) и член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, както Съдът тълкува тези разпоредби, да се тълкуват и в смисъл, че пътник има право на обезщетение от въздушен превозвач, който не е въздушен превозвач от Общността, когато пътникът достига крайния си пункт на пристигане с повече от три часа закъснение вследствие на закъснение при последната част от полет, която е с пунктове на излитане и на кацане на територията на трета държава и без междинно кацане на територията на държава членка, като тази последна част от полета е съставна част от директно свързан полет, чийто първоначален пункт на излитане е летище на територията на държава членка, изпълнява се изцяло от посочения въздушен превозвач и пътникът е резервирал този полет с една-единствена резервация при въздушен превозвач от Общността, който не изпълнява нито една част от този полет?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: ако Регламент № 261/2004 се тълкува в смисъла на първия въпрос, нарушава ли този регламент международното право, и по-специално принципа, че всяка държава има пълен и изключителен суверенитет над своето въздушно пространство с оглед на това, че съгласно това тълкуване правото на Съюза следва да се прилага към факти, които настъпват на територията на трета държава?

         (1)  ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело C-579/20: Преюдициално запитване от rechtbank Den Haag, заседаващ в Харлем (Нидерландия), постъпило на 2 ноември 2020 г. — F, A, G, H, I/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/6

      Преюдициално запитване от rechtbank Den Haag, заседаващ в Харлем (Нидерландия), постъпило на 2 ноември 2020 г. — F, A, G, H, I/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Дело C-579/20)
      (2021/C 128/08)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Den Haag, заседаващ в Харлем

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: F, A, G, H, I

         Ответник: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Предоставя ли член 15, буква в) от Директива 2011/95 (1) закрила само в извънредни ситуации, в които степента на характеризиращото въоръжения международен или вътрешен конфликт безогледно насилие достига толкова високо равнище, че съществуват сериозни основания да се смята, че цивилно лице, върнато в съответната страна или евентуално в съответния регион, поради самия факт на присъствието си на тяхната територия, се излага на реална опасност да претърпи заплахи по смисъла на тази разпоредба? Освен това, трябва ли такава извънредна ситуация да се тълкува като „most extreme case of general violence“ по смисъла на решение NA. с/у Обединеното кралство (2)?
                  При отрицателен отговор на първата част от първия въпрос:

                  2)

                  Трябва ли член 15, буква в) от Директива 2011/95 да се тълкува в смисъл, че по-ниска степен на безогледно насилие в сравнение с релевантното в посочената по-горе извънредна ситуация безогледно насилие във връзка с конкретните лични и индивидуални обстоятелства относно даден молител, също може да е от такова естество, че да съществуват сериозни основания да се смята, че ако молителят бъде върнат в съответната страна или в съответния регион, ще се изложи на опасност да претърпи заплахи по смисъла на тази разпоредба?
                  При утвърдителен отговор на втория въпрос:

                  3)

                  Трябва ли в този контекст да се прилага пълзяща скала, в която да се въвежда диференциация в зависимост от съответната степен на безогледно насилие и свързаната с нея степен относно индивидуалните обстоятелства? Освен това, кои индивидуални обстоятелства могат да са от значение при преценката от страна на решаващия орган и националния съд?
                  При утвърдителен отговор на първия въпрос:

                  4)

                  Съвместимо ли е с член 15 от Директива 2011/95 на молител, който се намира в ситуация, в която е налице по-ниска степен на безогледно насилие в сравнение с релевантното в посочената по-горе извънредна ситуация безогледно насилие и който може да докаже, че е специфично засегнат поради присъщи (по-конкретно) за неговото лично положение обстоятелства, да се предоставя субсидиарна закрила само по силата на член 15, буква а) или б) от тази директива?

         (1)  Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 337, 2011 г., стр. 9).

         (2)  ЕСПЧ, 17 юли 2008 г., CE:ECHR:2008:07l7JUDO02590407.


title: Дело C-624/20: Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, заседаващ в Амстердам (Нидерландия), постъпило на 24 ноември 2020 г. — E.K./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/7

      Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, заседаващ в Амстердам (Нидерландия), постъпило на 24 ноември 2020 г. — E.K./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Дело C-624/20)
      (2021/C 128/09)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Den Haag, заседаващ в Амстердам

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: E. K.

         Ответник: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Определянето дали правото на пребиваване по член 20 ДФЕС като такова има временен или постоянен характер от компетентността на държавите членки ли е или този въпрос следва да се определи в съответствие с правото на Съюза?

                  2)

                  Доколкото се прилага тълкуване съгласно правото на Съюза: при прилагането на Директива 2003/109/ЕО (1) следва ли да се прави разлика между различните зависими права на пребиваване, които имат гражданите на трети държави съгласно правото на Съюза, включително зависимото право на пребиваване, предоставяно на член на семейството на гражданин на Съюза съгласно Директивата за пребиваването, и правото на пребиваване по член 20 ДФЕС?

                  3)

                  Правото на пребиваване по член 20 ДФЕС, което по своето естество зависи от наличието на отношение на зависимост между гражданина на трета държава и гражданина на Съюза, и поради това е преходно, има ли временен характер?

                  4)

                  Доколкото правото на пребиваване по член 20 ДФЕС има временен характер: следва ли член 3, параграф 2, буква д) от Директивата [в този случай] да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, според която само предвидените в националното право разрешения за пребиваване са изключени от придобиването на статут на дългосрочно пребиваващ по смисъла на Директивата?

         (1)  Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (ОВ L 16, 2003 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225).


title: Дело C-626/20 P: Жалба, подадена на 23 ноември 2020 г. от Arkadiusz Kaminski срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 23 септември 2020 г. по дело T-677/19 — Polfarmex/EUIPO — Kaminski

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/8

      Жалба, подадена на 23 ноември 2020 г. от Arkadiusz Kaminski срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 23 септември 2020 г. по дело T-677/19 — Polfarmex/EUIPO — Kaminski
      (Дело C-626/20 P)
      (2021/C 128/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Arkadiusz Kaminski (представители: E. Pijewska, M. Mazurek, W. Trybowski, radcowie prawni)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Polfarmex S.A
      С определение от 28 януари 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допуска обжалване по делото и осъжда г-н Arkadiusz Kaminski да понесе съдебните разноски.


title: Дело C-665/20 PPU: Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 7 декември 2020 г. — Европейска заповед за арест срещу X; друга страна в производството: Openbaar Ministerie

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/8

      Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 7 декември 2020 г. — Европейска заповед за арест срещу X; друга страна в производството: Openbaar Ministerie
      (Дело C-665/20 PPU)
      (2021/C 128/11)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Amsterdam

         Страни в главното производство

         Европейска заповед за арест срещу: X

         Друга страна в производството: Openbaar Ministerie

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 4, точка 5 от Рамково решение 2002/584/ПВР (1) да се тълкува в смисъл, че когато държава членка реши да транспонира тази разпоредба в националното право, изпълняващият съдебен орган трябва да има известно право на преценка дали да откаже изпълнението на европейска заповед за арест?

                  2)

                  Трябва ли понятието „същите деяния“ в член 4, точка 5 от Рамково решение 2002/584/ПВР да се тълкува по същия начин като това в член 3, точка 2 от това рамково решение и, ако това не е така, как трябва да се тълкува това понятие, съдържащо се в първата разпоредба?

                  3)

                  Трябва ли условието по член 4, точка 5 от Рамково решение 2002/584/ПВР, че „наказанието е изтърпяно […] или е погасено по давност съгласно правото на тази страна“, да се тълкува в смисъл, че в обхвата му попада положение, при което издирваното лице е осъдено с влязла в сила присъда на наказание лишаване от свобода за същите деяния, което наказание то е изтърпяло отчасти в държавата, в която е постановена присъдата, и размерът на остатъка от което наказание е намален от орган на тази държава, който не е съдебен орган, в рамките на мярка за общо помилване, която се прилага и спрямо осъдени, извършили тежки престъпления подобно на издирваното лице, и която не се основава на рационални съображения, свързани с наказателната политика?

         (1)  Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


title: Дело C-674/20: Преюдициално запитване от Cour constitutionnelle (Белгия), постъпило на 10 декември 2020 г. — Airbnb Ireland UC/Région de Bruxelles-Capitale

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/9

      Преюдициално запитване от Cour constitutionnelle (Белгия), постъпило на 10 декември 2020 г. — Airbnb Ireland UC/Région de Bruxelles-Capitale
      (Дело C-674/20)
      (2021/C 128/12)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour constitutionnelle

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Airbnb Ireland UC

         Ответник: Région de Bruxelles-Capitale

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 1, параграф 5, буква a) от Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронната търговия) (1) да се тълкува в смисъл, че спада към „данъчната област“ и поради това трябва да се счита за изключено от приложното поле на тази директива национално законодателство, което под страх от административна глоба задължава доставчиците на посредническа услуга, която има за предмет свързване чрез електронна платформа и срещу възнаграждение на потенциални наематели с професионални или непрофесионални наемодатели, предлагащи услуги по краткосрочно настаняване под наем, да съобщават при писмено искане на данъчната администрация „данните за оператора и координатите на обектите за туристическо настаняване, както и броя нощувки и използвани места за настаняване през изтеклата година“, за да се установи кои са данъчнозадължените лица за регионален данък върху обектите за туристическо настаняване и облагаемите им приходи?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос трябва ли членове 1—3 от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (2) да се тълкуват в смисъл, че тази директива се прилага по отношение на национално законодателство като описаното в първия преюдициален въпрос? Трябва ли член 56 от Договора за функциониране на Европейския съюз евентуално да се тълкува в смисъл, че се прилага по отношение на такова законодателство??

                  3)

                  Трябва ли член 15, параграф 2 от Директива 2000/31/ЕО да се тълкува в смисъл, че се прилага по отношение на национално законодателство като описаното в първия преюдициален въпрос и разрешава такова законодателство?

         (1)  ОВ L 178, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 29, стр. 257).

         (2)  ОВ L 376, 2006 г., стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).


title: Дело C-694/20: Преюдициално запитване от Grondwettelijk Hof (Белгия), постъпило на 21 декември 2020 г. — Orde van Vlaamse Balies, IG, Belgian Association of Tax Lawyers, CD, JU/Vlaamse Regering

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/10

      Преюдициално запитване от Grondwettelijk Hof (Белгия), постъпило на 21 декември 2020 г. — Orde van Vlaamse Balies, IG, Belgian Association of Tax Lawyers, CD, JU/Vlaamse Regering
      (Дело C-694/20)
      (2021/C 128/13)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Grondwettelijk Hof (Конституционен съд, Белгия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Orde van Vlaamse Balies, IG, Belgian Association of Tax Lawyers, CD, JU

         Ответник: Vlaamse Regering (Фламандското правителство)

         Преюдициален въпрос

      Нарушава ли член 1, параграф 2 от Директива (ЕС) 2018/822 (1) на Съвета от 25 май 2018 година за изменение на Директива 2011/16/ЕС по отношение на задължителния автоматичен обмен на информация в областта на данъчното облагане, свързана с подлежащите на оповестяване трансгранични договорености, правото на справедлив съдебен процес, гарантирано с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, и правото на зачитане на личния живот, гарантирано с член 7 от Хартата на основните права на Европейския съюз, доколкото с новия член 8аб, параграф 5, въведен с посочената директива в Директива 2011/16/ЕС (2) на Съвета от 15 февруари 2011 година относно административното сътрудничество в областта на данъчното облагане и за отмяна на Директива 77/799/ЕИО, се предвижда, че ако предприеме необходимите мерки, за да предостави на посредниците право да се освободят от задължението за подаване на информация относно подлежаща на оповестяване трансгранична договореност, когато задължението за оповестяване би нарушило нормативно установено задължение за запазване на професионална тайна съгласно националното право на тази държава членка, последната следва да задължи посредниците незабавно да уведомяват всеки друг посредник или ако няма такъв, съответното данъчнозадължено лице, относно задълженията им за оповестяване на съответната информация, при положение че за да изпълни това задължение, адвокат, който действа и като посредник, следва да оповести на друг посредник, който не е негов клиент, информация, която адвокатът е научил при упражняване на същината на своята професия, включително и извън рамките на конкретен правен спор, а именно — с оглед на защитата или процесуалното представителство на неговите клиенти пред съдилищата и с оглед на предоставянето на правни консултации?

         (1)  ОВ L 139, 2018 г., стр. 1.

         (2)  ОВ L 64, 2011 г., стр. 1.


title: Дело C-704/20: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 23 декември 2020 г. — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/C, B

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/10

      Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 23 декември 2020 г. — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/C, B
      (Дело C-704/20)
      (2021/C 128/14)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Ответници: C, B

         Преюдициален въпрос

      Предвижда ли правото на Съюза, и по-специално член 15, параграф 2 от Директива 2008/115/ЕО (1) (Директивата за връщането) и член 9 от Директива 2013/33/ЕС (2) (Директивата за приемането) във връзка с член 6 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ C 303/01, 2007 г.) задължителен служебен съдебен контрол в смисъл, че съдът е длъжен по собствен почин (ex officio) да прецени дали са изпълнени всички изисквания за задържането, включително онези, чието изпълнение чужденецът не е оспорил, въпреки че е имал възможност да го направи?

         (1)  Директива 2008/115/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите-членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, 2008 г., стр. 98).

         (2)  Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст) (ОВ L 180, 2013 г., стр. 96).


title: Дело C-712/20: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 24 декември 2020 г. — GJ/Ryanair DAC

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/11

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 24 декември 2020 г. — GJ/Ryanair DAC
      (Дело C-712/20)
      (2021/C 128/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Ищца: GJ

         Ответник: Ryanair DAC

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-713/20: Преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия), постъпило на 24 декември 2020 г. — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, Y/X, Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/11

      Преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия), постъпило на 24 декември 2020 г. — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, Y/X, Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
      (Дело C-713/20)
      (2021/C 128/16)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Centrale Raad van Beroep

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, Y

         Ответници: X, Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 11, параграф 3, буква a) от [Регламент (ЕО) № 883/2004] (1) да се тълкува в смисъл, че работник, който живее в една държава членка и работи на територията на друга държава членка въз основа на договор с агенция за временна заетост, съгласно който трудовото правоотношение се прекратява с приключване на назначението и впоследствие започва отново, през междинните периоди продължава да се подчинява на законодателството на последната държава членка, стига той да не е прекратил временно тази заетост?

                  2)

                  Кои са факторите, които са от значение в тези случаи, за да се установи дали е налице временно прекратяване на дейността?

                  3)

                  След изтичането на какъв период от време следва да се приеме, че работник, който вече не е в договорно трудово правоотношение, временно е прекратил дейността си в държавата на заетост, освен ако не са налице конкретни индикации за противното?

         (1)  Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).


title: Дело C-13/21: Преюдициално запитване от Judecătoria Miercurea Ciuc (Румъния), постъпило на 4 януари 2021 г. — Pricoforest SRL/Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier (ISCTR)

text:
               12.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/13

      Преюдициално запитване от Judecătoria Miercurea Ciuc (Румъния), постъпило на 4 януари 2021 г. — Pricoforest SRL/Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier (ISCTR)
      (Дело C-13/21)
      (2021/C 128/18)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Judecătoria Miercurea Ciuc

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Pricoforest SRL

         Ответник: Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier (ISCTR)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли понятието „радиус от 100 километра“, съдържащо се в член 13, параграф 1, буква б) от Регламент № 561/2006 (1), да се тълкува в смисъл, че правата линия, начертана на картата между седалището на предприятието и местоназначението, трябва да бъде по-малка от 100 km, или в смисъл, че действително изминатото разстояние от превозното средство трябва да бъде по-малко от 100 km?

                  2)

                  Трябва ли разпоредбите на член 13, параграф 1, буква б) от Регламент № 561/2006 да се тълкуват в смисъл, че извършването на превози от предвидените в горепосочената разпоредба, като някои са в рамките на радиус от e 100 km от седалището на предприятието, а някои надвишават този радиус в период от един месец, в контекста на изключването на хипотезата по член 13, параграф 1, буква б) от Регламент № 561/2006 от приложното поле на посочения регламент чрез национална разпоредба, предполага изключването на всички превози с посочените превозни средства от приложното поле на регламента или само на тези, извършени [без] […] да надвишават радиуса от 100 km, или на нито един от тях?

         (1)  Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета (ОВ L 102, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214).