title: Дело C-111/14: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 7 март 2014 година — „ГСТ-Сървиз АГ Германия“ /Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Пловдив при Централно управление на Националната агенция за приходите

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/28

         Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 7 март 2014 година — „ГСТ-Сървиз АГ Германия“/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Пловдив при Централно управление на Националната агенция за приходите
   (Дело C-111/14)
   2014/C 142/36
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Върховен административен съд

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„ГСТ-Сървиз АГ Германия“

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Пловдив при Централно управление на Националната агенция за приходите

      Преюдициални въпроси

               1.

               Разпоредбата на чл. 193 от Директива 2006/112/ЕО (1) трябва ли да се тълкува в смисъл, че ДДС се дължи единствено и само от данъчнозадълженото лице, извършващо облагаеми доставки на стоки и услуги, или от лицето, на което са доставени стоките или услугите, в случаите, когато облагаемата доставка на стоки или услуги се извършва от данъчнозадължено лице, което не е установено в държавата-членка, в която е дължим ДДС, доколкото това е предвидено от съответната държава членка, но не и от двете едновременно?

               2.

               Ако се приеме, че ДДС се дължи само от едното от двете лица — или доставчика, или получателя, в случаите, когато това е предвидено от съответната държава-членка, то следва ли правилото на чл. 194 от Директивата да бъде спазено и в случаите, когато получателят на услугите е прилагал неправилно механизма за самоначисляване, воден от презумпцията, че доставчикът не е формирал постоянен обект за целите на ДДС на територията на Република България, а в крайна сметка доставчикът е формирал постоянен обект относно предоставените услуги?

               3.

               Принципът на данъчния неутралитет като основен принцип, имащ значение за изграждането и функционирането на общата система на ДДС, следва ли да се тълкува в смисъл, че допуска данъчна ревизионна практика като тази по главния спор, според която въпреки приложеното самоначисляване от страна на получателя на услугите, ДДС е начислен втори път и на доставчика по сделката, като се вземе предвид, че за доставката данък вече е начислен от получателя, рискът от загуба на данъчни приходи е отстранен и предвиденият в националния закон режим на корекция на данъчните документи е неприложим?

               4.

               Принципът на неутралитет на данъка върху добавена стойност, трябва ли да се тълкува в смисъл, че не допуска на основание на национална разпоредба данъчната администрация да откаже да възстанови повторно начисления ДДС на доставчика по доставка, за която получателят е начислявал ДДС по реда на чл. 82, ал. 2 от ЗДДС, при положение, че данъчната администрация е отказала правото на получателя да приспадне повторно начисления данък върху добавената стойност поради липса на съответен данъчен документ, а режимът на корекция, предвиден в националния закон, вече не е приложим поради наличие на влязъл в сила ревизионен акт?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


title: Дело T-240/13: Жалба, подадена на 25 април 2013 г. — Aldi Einkauf/СХВП — Alifoods (Alifoods)

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/37

         Жалба, подадена на 25 април 2013 г. — Aldi Einkauf/СХВП — Alifoods (Alifoods)
   (Дело T-240/13)
   2013/C 207/62
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Есен, Германия) (представители: адв. N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks и C. Fürsen)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Alifoods, SA (Аликанте, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 25 февруари 2013 г. по преписка R 407/2012-4,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Alifoods, SA

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която съдържа словен елемент „Alifoods“ за стоки и услуги от класове 29, 32 и 35 — заявка за регистрация на марка на Общността № B 1 825 002

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна словна марка и словна марка на Общността „ALDI“ за стоки и слуги от класове 3, 4, 9, 16, 24, 25, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 40, 41, 42

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


               8.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/19

         Дело, заведено на 21 февруари 2008 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Република Исландия
   (Дело E-3/08)
   (2008/C 113/16)
   На 21 февруари 2008 г. пред Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Република Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Niels Fenger и Florence Simonetti, действащи като представители на Надзорния орган.
   Надзорният орган на ЕАСТ моли Съда на ЕАСТ да декларира, че:

               1.

               с неприемането на мерките, необходими за да стане актът, посочен в точка 12ф от глава XV на приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Регламент (ЕО) № 648/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно детергентите), адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него, част от нейната вътрешна правна уредба в предписания срок, Република Исландия не е изпълнила своите задължения съгласно член 7 от ЕИП; и

               2.

               съдът да нареди на Република Исландия да поеме разходите по съдебното производство.

         Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               Настоящото дело се отнася до регламент на ЕО относно детергентите.

               —

               Член 7 от Споразумението за ЕИП постановява, че:

                  „Актовете, на които се прави позоваване или които се съдържат в приложенията на настоящото споразумение или в решенията на Съвместния комитет на ЕИП, са задължителни за договарящите се страни и представляват съставна част от, или се включват в тяхната вътрешна правна уредба по следния начин:

                           а)

                              даден акт, който съответства на определен регламент на ЕИО, се включва като такъв във вътрешната правна уредба на договарящите се страни;

                           б)

                              даден акт, който съответства на определена директива на ЕИО, предоставя на договарящите се страни възможността да изберат формата и начините на неговото прилагане.“.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че правителството на Исландия не е успяло да направи регламента част от своята вътрешна правна уредба в предписания срок.


title: Дело T-225/11: Решение на Общия съд от 20 февруари 2013 г. — Caventa/СХВП — Anson’s Herrenhaus (BERG) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността BERG — По-ранна словна марка на Общността „Christian Berg“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/22

         Решение на Общия съд от 20 февруари 2013 г. — Caventa/СХВП — Anson’s Herrenhaus (BERG)
   (Дело T-225/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността BERG - По-ранна словна марка на Общността „Christian Berg“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 108/59
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Caventa AG (Rekingen, Швейцария) (представител: първоначално J. Krenzel, впоследствие T. Stein и A. Segler, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: първоначално R. Manea, впоследствие D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Anson’s Herrenhaus KG (Дюселдорф, Германия) (представители: O. Löffel и P. Lange, avocats)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 10 февруари 2011 г. (преписка R 740/2010-1) във връзка с производство по възражение между Anson’s Herrenhaus KG и Caventa AG

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Caventa AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 194, 2.7.2011 г.


title: Дело C-8/16: Преюдициално запитване от Tribunale di Frosinone (Италия), постъпило на 5 януари 2016 г. — Наказателно производство срещу Paola Tonachella

text:
               7.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/11

         Преюдициално запитване от Tribunale di Frosinone (Италия), постъпило на 5 януари 2016 г. — Наказателно производство срещу Paola Tonachella
   (Дело C-8/16)
   (2016/C 090/14)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Frosinone

      Страна в главното производство

   Paola Tonachella

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли членове 49 и сл. и 56 и сл. от Договора за функционирането на Европейския Съюз, допълнени в светлината на принципите, съдържащи се в решение на Съда на ЕС [C-72/10] от 16 февруари 2012 г., да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална разпоредба, в която при преустановяване на дейността поради изтичане на срока на концесията или въз основа на решение за отмяна или разваляне се предвижда задължително безвъзмездно прехвърляне на ползването на материалните и нематериални активи, от които се състои системата за управление и събиране на приходите от залози?


title: Дело C-256/07: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Düsseldorf (Германия) на 31 май 2007 г. — Mitsui & Co. Deutschland GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/21

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Düsseldorf (Германия) на 31 май 2007 г. — Mitsui & Co. Deutschland GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Дело C-256/07)
   (2007/C 183/36)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Finanzgericht Düsseldorf [Съд по финансовоправни спорове, Дюселдорф]
   Страни в главното производство

      Ищец: Mitsui & Co. Deutschland GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Düsseldorf [Главна митническа служба, Дюселдорф]
   Преюдициални въпроси

               1)

               Намаляват ли извършените от продавача и от производителя в полза на купувача плащания по договор за гаранция, като в спорния случай, с които се възстановяват на купувача начислените от купувачите му разходи за ремонт, митническата стойност по смисъла на член 29, параграфи 1 и 3, буква a) от Регламент (EИО) № 2913/92 (1) на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността, която се декларира въз основа на уговорената между продавача, производителя и купувача цена?

               2)

               Съставляват ли посочените във въпрос 1 плащания от продавача и от производителя в полза на купувача за възстановяване на гаранционните разходи промяна в стойността на сделката по смисъла на член 145, параграф 2 от Регламент (EИО) № 2454/93 (2) на Комисията за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността в редакцията на Регламент (ЕО) № 444/2002 (3) на Комисията за изменение на Регламент (EИО) № 2454/93 както и на Регламент (ЕО) № 2787/2000 и Регламент (EО) № 993/2001?

               3)

               При положителен отговор на първия и втория въпрос: Следва ли член 145, параграфи 2 и 3 от Регламент (EИО) № 2454/93 на Комисията за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността в редакцията на Регламент (ЕО) № 444/2002 на Комисията за изменение на Регламент (EИО) № 2454/93 както и на Регламент (ЕО) № 2787/2000 и Регламент (EО) № 993/2001 да се прилага спрямо вносни операции, за които митническите декларации са били приети преди влизане в сила на Регламент (EО) № 444/2002 2002 на Комисията за изменение на Регламент (EИО) № 2454/93 както и на Регламент (ЕО) № 2787/2000 и Регламент (EО) № 993/2001?

               4)

               При положителен отговор на третия въпрос: Валиден ли е член 145, параграфи 2 и 3 от Регламент (EИО) № 2454/93 на Комисията за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността в редакцията на Регламент (ЕО) № 444/2002 на Комисията за изменение на Регламент (EИО) № 2454/93 както и на Регламент (ЕО) № 2787/2000 и Регламент (EО) № 993/2001?

      (1)  ОВ L 302, стр. 1.

      (2)  ОВ L 253, стр. 1.

      (3)  ОВ L 68, стр. 11.


title: Дело T-328/10: Жалба, подадена на 10 август 2010 г. — Fraas/СХВП (Мотив на правоъгълници в тъмносив, светлосив, бежов и тъмночервен цвят)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/44

      Жалба, подадена на 10 август 2010 г. — Fraas/СХВП (Мотив на правоъгълници в тъмносив, светлосив, бежов и тъмночервен цвят)
      (Дело T-328/10)
      ()
      (2010/C 288/85)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Германия) (представители: G. Würtenberger и R. Kunze, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 7 юни 2010 г. по преписка R 190/2010-4,

                  —

                  да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

         Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, представляваща мотив на правоъгълници в тъмносив, светлосив, бежов и тъмночервен цвят, за стоки от класове 18, 24 и 25

         Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация

         Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

         Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като разглежданата марка на Общността има отличителен характер, както и нарушение на членове 75 и 76 от Регламент (ЕО) № 207/2009, тъй като апелативният състав не е разгледал обстойните фактически и правни доводи на жалбоподателя

         (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-550/11: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 2 ноември 2011 година — ЕТ „ПИГИ — П. Димова“ /Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите

text:
               14.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/8

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 2 ноември 2011 година — ЕТ „ПИГИ — П. Димова“/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите
   (Дело C-550/11)
   2012/C 13/15
   Език на производството:български

      Препращаща юрисдикция

   Административен съд — Варна

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ЕТ „ПИГИ — П. Димова“

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите

      Преюдициални въпроси

               1.

               В кои случаи следва да се приема, че е налице хипотезата на надлежно доказана или потвърдена кражба по смисъла на чл.185, §2 от Директива 2006/112 (1) и за изпълнение на същата, необходимо ли е да бъде установена самоличността на извършителя както и последният да бъде осъден с влязла в сила присъда?

               2.

               В зависимост от отговора по първия въпрос, хипотеза като тази в главното производство — наличие на досъдебно производство за кражба образувано срещу неизвестен извършител, което обстоятелство не се оспорва от органите по приходите и въз основа на което е прието, че е налице липса, попада ли в обхвата на понятието надлежно доказана и документирана кражба по смисъла на чл.185, §2 от Директива 2006/112?

               3.

               Допустима ли е от гледна точка на чл.185, §2 от Директива 2006/112 национална правна уредба като тази по чл.79, ал.3 и чл.80, ал.2 от ЗДДС, както и на данъчна практика като тази в главното производство, според която задължително се извършва корекция на приспаднатия данък при придобиването на стоки, станали в последствие обект на кражба, при положение, че Държавата не се е възползвала от предоставената възможност да предвиди изрично корекции на приспаданията в случай на кражба?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност
   OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


title: Дело C-21/14 P: Жалба, подадена на 16 януари 2014 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 5 ноември 2013 г. по дело T-512/09, Rusal Armenal ZAO/Съвет на Европейския съюз

text:
               1.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/7

         Жалба, подадена на 16 януари 2014 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 5 ноември 2013 г. по дело T-512/09, Rusal Armenal ZAO/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-21/14 P)
   2014/C 61/11
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J. Brakeland, M. França и T. Maxian Rusche)

      Други страни в производството: Rusal Armenal ZAO, Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд (втори разширен състав), постановено на 5 ноември 2013 г. по дело T-512/09, Rusal Armenal ZAO/Съвет на Европейския съюз и връчено на Комисията на 6 ноември 2013 г.,

               —

               да приеме, че не е налице изтъкнатото в първоинстанционното производство първо основание за отмяна,

               —

               да върне делото за ново разглеждане от Общия съд на останалите основания за отмяна,

               —

               да не се произнася по съдебните разноски, направени в първоинстанционното и настоящото производство по обжалване.

      Основания и основни доводи

   Комисията твърди, че обжалваното съдебно решение следва да бъде отменено по следните съображения:

               Първо, Общият съд се е произнесъл ultra petita.

               Второ, Общият съд е тълкувал неправилно член 2, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (1), в редакцията му приложима към момента на приемане на оспорвания регламент, и волята на общностния законодател, в смисъла на установената с Решение по дело Nakajima (2) съдебна практика, при приемането на тази разпоредба.

               Трето, Общият съд е нарушил основният принцип на общностното право за институционално равновесие.

      (1)  ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223.

      (2)  Решение от 7 май 1991 г. по дело Nakajima/Съвет (C-69/89, Recueil, стр. I-2069, точки 28—32), потвърдено с Решение от 23 ноември 1999 г. по дело Португалия/Съвет (C-149/96, Recueil, стр. I-8395, точка 49); вж. също Решение от 9 януари 2003 г. по дело Petrotub и Republica/Съвет (C-76/00 P, Recueil, стр. I-79, точки 53—56).


title: Дело C-297/07: Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Regensburg (Германия) на 21 юни 2007 г. — Наказателно производство срещу Klaus Bourquain

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/20

         Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Regensburg (Германия) на 21 юни 2007 г. — Наказателно производство срещу Klaus Bourquain
   (Дело C-297/07)
   (2007/C 211/37)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Landgericht Regensburg
   Страна в главното производство
   Klaus Bourquain
   Преюдициален въпрос
   Важи ли забраната осъдено от договаряща страна с влязла в сила присъда лице да бъде преследвано от друга договаряща страна за същото деяние, когато наложеното му наказание съгласно правото на държавата, постановила присъдата, изобщо не е могло да бъде приведено в изпълнение, във връзка с тълкуването на член 54 от подписаната в Шенген на 19 юни 1990 г. Конвенция за прилагане на споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници (1)?

      (1)  ОВ L 239, 2000 г., стр. 19.


title: Дело C-550/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 17 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht München, Германия) — British American Tobacco (Germany) GmbH/Hauptzollamt Schweinfurt (Директива 92/12/ЕИО — Облагани с акциз продукти — Внос на суров тютюн, който не подлежи на облагане с акциз под режим активно усъвършенстване — Преработка в нарязан тютюн — Движение между държави членки — Придружаващ документ)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 17 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht München, Германия) — British American Tobacco (Germany) GmbH/Hauptzollamt Schweinfurt
   (Дело C-550/08) (1)

   (Директива 92/12/ЕИО - Облагани с акциз продукти - Внос на суров тютюн, който не подлежи на облагане с акциз под режим активно усъвършенстване - Преработка в нарязан тютюн - Движение между държави членки - Придружаващ документ)
   2010/C 221/10
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht München

      Страни в главното производство

      Ищец: British American Tobacco (Germany) GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Schweinfurt

      Предмет

   Преюдициално запитване — Finanzgericht München — Тълкуване на член 5, параграф 2 и на член 15, параграф 4 от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти (ОВ L 76, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 129) — Нарязан тютюн, който подлежи на облагане с акциз, произведен в държава членка в рамките на режим активно усъвършенстване с отложено плащане от суров тютюн, който не подлежи на облагане с акциз при внасянето му на територията на Общността — Необходимост от придружаващ документ, издаден от изпращача в съответствие с член 18, параграф 1 от Директива 92/12/ЕИО, за прилагането на режима на отложено плащане към движението в Общността на този тютюн

      Диспозитив

   Член 5, параграф 2, първа алинея, първо тире от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти, трябва да се тълкува в смисъл, че продукти, които подлежат на облагане с акциз (като тютюневите изделия), произведени от внесени в Общността под режим на активно усъвършенстване продукти, които не подлежат на облагане с акциз (като суровия тютюн), се считат за поставени в режим на отложено плащане на акциз по смисъла на тази разпоредба, при положение че са станали подлежащи на облагане с акциз продукти едва по силата на преработката им на територията на Общността, поради което могат да бъдат придвижвани между държавите членки, без администрацията да може да изисква предвидения в член 18, параграф 1 от посочената директива административен или търговски документ.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело C-171/17: Иск, предявен на 5 април 2017 г. —Комисия/Унгария

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/5

         Иск, предявен на 5 април 2017 г. —Комисия/Унгария
   (Дело C-171/17)
   (2017/C 231/07)
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: V. Bottka и H. Tserepa-Lacombe)

      Ответник: Унгария

      Искания на ищеца

   Комисията иска от Съда:

               —

               да установи, че националната система за мобилни плащания, установена и поддържана в действие от Унгария, уредена със Закон CC от 2011 г. и Постановление № 356/2012 на правителството от 13 декември 2012 г. за неговото изпълнение, което въвежда монопол, предоставяйки изключителни права на Nemzeti Mobilfizetési Zrt. и възпрепятства навлизането на пазара на едро на мобилни плащания, който преди това е бил открит за конкуренция, и чието въвеждане освен това не е нито необходимо, нито пропорционално, противоречи:

                           —

                           на първо място, на член 15, параграф 2, буква г) и на член 16, параграф 1 от Директива 2006/123/ЕО (1) и

                           —

                           на второ място, на членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС.

               —

               да осъди Унгария да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Закон CC от 1 април 2011 г. (a nemzeti mobilfizetési rendszerről szóló, 2011. április 1-jei CC. Törvény) относно националната система за мобилни плащания, наричан по-нататък „Законът“, изменя правната рамка на услугите за мобилни плащания, считано от 1 април 2013 г., макар че поражда задължително действие едва от 2 юли 2014 г. Законът определя услугите за централизирана мобилна търговия в следните области: a) обществената услуга за паркиране, б) концесията за достъп до обществената пътна мрежа за движение по нея, в) превоз на хора, извършван от държавно предприятие, г) други услуги, предоставяни от държавни образувания. Сред споменатите услуги, на практика в Унгария до момента е възможно да се извършват мобилни плащания само в рамките на обществената услуга за паркиране и в рамките на концесията за достъп до обществената пътна мрежа за движение по нея (стикер за електронна система за събиране на винетни такси „e-matrica“ и системата „HU-GO“). Въпреки това предмет на настоящото производство са четирите регулирани от Закона области.
   Според Комисията и що се отнася до обществената услуга за паркиране, търговското дружество Nemzeti Mobilfizetési Zrt. извършва в основни линии същата дейност, която в предходната система са извършвали доставчиците на услуги за мобилни плащания, с тази разлика, че се ползва с изключително право да сключва договори с оператори на паркинги и че тарифите му са регулирани. Същото трябва да се каже и за попадащото в обхвата на концесията за достъп до обществената пътна мрежа за движение по нея, тъй като Nemzeti Mobilfizetési Zrt. е единственият доставчик на услуги, който запазва договорна връзка с доставчика на обществената услуга и който може да продава пряко разрешението за използване на пътя. По този начин в тези две области останалите доставчици на услуги за мобилни плащания и на услуги за мобилна телефонна връзка могат само да препродават.
   Следователно установяването на националната система за мобилни плащания и изключителните права, предоставени на Nemzeti Mobilfizetési Zrt., възпрепятства, както за унгарски, така и за чуждестранни предприятия, навлизането на пазара на едро на мобилни плащания — т.е. на пазара на услугите, предоставяни на други доставчици, които препродават услуги за мобилни плащания, по силата на договорни отношения с доставчиците на обществената услуга за паркиране или други обществени услуги —, който преди това е бил открит за конкуренция. По този начин според Комисията нормите относно националната система за мобилни плащания, взети в тяхната съвкупност, пораждат дискриминация и противоречат на свободата на установяване (нарушение на член 15 от Директива 2006/123 и на член 49 от ДФЕС). Тези норми са също така в противоречие със свободното предоставяне на услуги (нарушение на член 16 от Директива 2006/123 и на член 56 от ДФЕС), тъй като изключителните права, предоставени на Nemzeti Mobilfizetési Zrt. ограничават предоставянето на трансгранични услуги. Във връзка с останалите услуги за централизирана мобилна търговия, по отношение на които все още не е възможно в Унгария да се извършват мобилни плащания, Законът установява същото изключително право в полза на Nemzeti Mobilfizetési Zrt. и изложеният по-горе правен анализ е също така валиден.
   Съобразно релевантните разпоредби на Договора за функционирането на ЕС и на Директива 2006/123, ограничения на свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги могат да се въвеждат само когато не са дискриминационни и служат на обществения интерес, и когато освен това отговарят на изискванията за необходимост и пропорционалност. По мнение на Комисията представените от Унгария доводи не позволяват да се обосноват въведените със Закона ограничения, тъй като не отговарят на изискванията за необходимост и пропорционалност.

      (1)  Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ 2006, L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).


title: Дело C-491/06: Решение на Съда (трети състав) от 8 май 2008 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Danske Svineproducenter/Justitsministeriet (Директива 91/628/ЕИО — Защита на животните по време на транспорт — Транспониране — Право на преценка — Домашни животни от вида свине — Пътувания, надвишаващи осем часа — Минимална височина на всяко ниво на превозното средство — Плътност на натоварване)

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/4

         Решение на Съда (трети състав) от 8 май 2008 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Danske Svineproducenter/Justitsministeriet
   (Дело C-491/06) (1)

   (Директива 91/628/ЕИО - Защита на животните по време на транспорт - Транспониране - Право на преценка - Домашни животни от вида свине - Пътувания, надвишаващи осем часа - Минимална височина на всяко ниво на превозното средство - Плътност на натоварване)
   (2008/C 158/06)
   Език на производството: датски
   Препращаща юрисдикция
   Vestre Landsret
   Страни в главното производство

      Ищец: Danske Svineproducenter

      Ответник: Justitsministeriet

      В присъствието на: Den Europæiske Dyre- og Kødhandelsunion (UECBV)
   Предмет
   Преюдициално запитване — Vestre Landsret — Тълкуване на точка 2, буква б), точка 47, раздел Г и точка 48, параграф 3, трето тире от приложението към Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО (OВ L 340, стp. 17, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 17, стр. 120), в редакцията след изменението с Директива 95/29/EО на Съвета от 29 юни 1995 година (OВ L 148, стp. 52, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 17, стр. 120) — Минимална височина и плътност на натоварване във вътрешността на всеки етаж в превозните средства транспортиращи животните, когато пътуването надвишава осем часа
   Диспозитив

               1.

               Национална правна уредба като тази, предмет на главното производство, съдържаща цифрови данни относно височината на отделенията за животни, за да могат превозвачите да се позоват на по-точни норми от тези, въведени с Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО, в редакцията след изменението с Директива 95/29/ЕО на Съвета от 29 юни 1995 г., не излиза извън пределите на свободата на преценка, предоставена на държавите-членки с член 249 ЕО, при условие, че тази правна уредба, която е съобразена с преследваната от тази директива, в редакцията след изменението й, цел за защита на животните по време на транспорт, не е пречка, в нарушение на принципа на пропорционалност, за осъществяването на целите за премахване на техническите бариери пред търговията с живи животни и доброто функциониране на организациите на пазара, които също така си поставя посочената директива в редакцията след изменението й. Препращащата юрисдикция трябва да провери дали посочената правна уредба спазва тези принципи.

               2.

               Глава VI, точка 47, раздел Г от приложението към Директива 91/628, в редакцията след изменението с Директива 95/29, трябва да се тълкува в смисъл, че държава-членка може да въведе национален режим, според който при транспорт с продължителност повече от осем часа разполагаемата повърхност на животно трябва да бъде най-малко 0,50 m2 за прасета от 100 kg.

      (1)  ОВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Дело C-303/08: Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 8 юли 2008 г. — Metin Bozkurt/Land Baden-Württemberg

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/6

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 8 юли 2008 г. — Metin Bozkurt/Land Baden-Württemberg
   (Дело C-303/08)
   (2008/C 247/09)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesverwaltungsgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: Metin Bozkurt

      Ответник: Land Baden-Württemberg

      Друга страна: лицето, което представлява интереса на федерацията при Bundesverwaltungsgericht.
   Преюдициални въпроси

               1.

               Запазва ли се правото на труд и на пребиваване, съгласно член 7, изречение първо, второ тире от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране ЕИО-Турция (ARB 1/80), придобито като член на семейството от съпруга на турска работничка, която участва на редовния пазар на труда на държава-членка, дори и след прекратяването на брака?
               При положителен отговор на първия въпрос:

               2.

               Представлява ли злоупотреба с право фактът, че турски гражданин се позовава на полученото заради предишната съпруга право на пребиваване, основано на член 7, изречение първо, второ тире от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране ЕИО-Турция (ARB 1/80), след като посоченият турски гражданин след получаване на този статут е изнасилил и нанесъл травми на същата, и е осъден за тези деяния с наказание лишаване от свобода за две години?


title: Дело T-224/11: Решение на Общия съд от 20 февруари 2013 г. — Caventa/СХВП — Anson’s Herrenhaus (BERG) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността BERG — По-ранна словна марка на Общността Christian Berg — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/22

         Решение на Общия съд от 20 февруари 2013 г. — Caventa/СХВП — Anson’s Herrenhaus (BERG)
   (Дело T-224/11) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността BERG - По-ранна словна марка на Общността Christian Berg - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 108/58
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Caventa AG (Rekingen, Швейцария) (представители: първоначално J. Krenzel, впоследствие T. Stein и A. Segler, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално R. Manea, впоследствие D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Anson’s Herrenhaus KG (Дюселдорф, Германия) (представители: O. Löffel и P. Lange, avocats)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 10 февруари 2011 г. (преписка R 1494/2010-1) относно процедура по възражение между Anson’s Herrenhaus KG и Caventa AG

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Caventa AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 194, 2.7.2011 г.


title: Дело Т-156/10: Жалба, подадена на 6 април 2010 г. — Confederación de Cooperativas Agrarias de España и CEPES/Комисия

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/46

         Жалба, подадена на 6 април 2010 г. — Confederación de Cooperativas Agrarias de España и CEPES/Комисия
   (Дело Т-156/10)
   2010/C 148/75
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Confederación de Cooperativas Agrarias de España (Мадрид, Испания), Confederación Empresarial Española de la Economía Social (CEPES) (Мадрид, Испания) (представители: M. Araujo Boyd, abogado и M. Muñoz de Juan, abogada)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               —

               да бъдат приети за допустими и да се уважат правните основания за отмяна, посочени в настоящото искане,

               —

               да се отмени член 1 от обжалваното решение,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени член 4 от обжалваното решение, и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу Решение на Комисията от 15.12.2009 г. (помощ № C 22/2001) относно мерките в подкрепа на селскостопанския сектор, приложени от Испания в следствие от увеличаване на разходите за гориво. В това решение е обявено, че определени мерки в подкрепа на селскостопанския сектор, включени в Кралския законодателен указ № 10/2000 от 6 октомври за спешни мерки в подкрепа на селскостопанския, рибарския и транспортния сектор (1) и съобщени от Испания на 29 септември 2000 г., представляват държавни помощи, които са несъвместими с общия пазар, и се разпорежда тяхното възстановяване.
   Посочените мерки са били предмет на първоначално Решение на Комисията от 11 ноември 2001 г. (наричано по-нататък „Първоначалното решение“), в което се обявява, че „съдържащите се в Кралския законодателен указ № 10/2000 (…) мерки в подкрепа на земеделските кооперации не съставляват помощ на основание член 87, параграф 1 от Договора за ЕО“. Това Първоначално решение е отменено с Решение от 12 декември 2006 г. (2) поради липса на мотиви, доколкото в решението си Комисията не е взела предвид в достатъчна степен влиянието, които може да са имали други данъци, различни от корпоративния данък, върху данъчния режим на кооперациите. По-нататък, без да приеме ново решение за откриване на производството, на 15 декември 2009 г. Комисията приема оспорваното решение.
   Жалбоподателите изтъкват пет правни основания за отмяна:

               —

               Първото правно основание се базира на нарушението от страна на Комисията на правото на заинтересованите страни в производството, да бъдат изслушани, доколкото Комисията била приела оспорваното решение, съдържащо заключения, напълно различни от съдържащите се в Първоначалното решение, без да открие отново официалната процедура, нито да даде на заинтересованите страни възможност да представят становищата си.

               —

               Във второто правно основание се изтъква, че Комисията се отклонява от указанията в постановеното по дело Т-146/03 решение, с което са били санкционирани единствено липсата на достатъчно мотиви в някои аспекти на Първоначалното решение. Вместо да поправи посочените аспекти, Комисията била изменила някои части от Първоначалното си решение, които не са били поставени под въпрос от съда. Това действие на Комисията нарушавало принципите на правна сигурност и на оправданите правни очаквания на заинтересованите страни.

               —

               На трето място, жалбоподателите оспорват квалифицирането на мярката като държавна помощ, като считат, че не е достатъчно да се твърди, че земеделските кооперации, които не осъществяват 100 % от дейността си със своите съкооператори (взаимоспомагателен кооперативен модел в чист вид) се ползват от „предимство“ в резултат от данъчно облагане, различно от това на дружествата, без да се отчете обстоятелството, че кооперациите и капиталовите дружества не се намират нито в сходно фактическо, нито в сходно правно положение. Освен това, дори това сравнение да бъде прието –quod non, данъчният режим на кооперациите не предполага предимство, а различия, обосновани от структурата и естеството на испанската данъчна система, както самата Комисия е признала в Първоначалното решение, което в това отношение не е поставено под въпрос с решението от 12 декември 2006 г.

               —

               Като четвърто правно основание със субсидиарен характер жалбоподателите считат, че Комисията не е представила достатъчно мотиви и е допуснала грешка при анализа на съвместимостта на мярката с оглед на разпоредбите на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС и че посочената мярка трябвало да бъде обявена за съвместима.

               —

               На последно място, жалбоподателите оспорват разпореждането за възстановяване, което се съдържа в оспорваното решение.

      (1)  Boletín Oficial del Estado [испански официален вестник] № 241/2000 от 7 октомври, стр. 34614.

      (2)  Дело T-146/03, Recueil, стр. II-98.


title: Дело C-399/09: Решение на Съда (четвърти състав) от 22 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Marie Landtová/Česká správa socialního zabezpečení (Свободно движение на работници — Социална сигурност — Конвенция в областта на социалната сигурност, сключена между две държави членки преди тяхното присъединяване към Европейския съюз — Държава членка, компетентна да направи оценка на завършените осигурителни периоди — Пенсия за старост — Допълнително обезщетение, отпуснато единствено на гражданите на държава членка, пребиваващи в нея)

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 22 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Marie Landtová/Česká správa socialního zabezpečení
   (Дело C-399/09) (1)

   (Свободно движение на работници - Социална сигурност - Конвенция в областта на социалната сигурност, сключена между две държави членки преди тяхното присъединяване към Европейския съюз - Държава членка, компетентна да направи оценка на завършените осигурителни периоди - Пенсия за старост - Допълнително обезщетение, отпуснато единствено на гражданите на държава членка, пребиваващи в нея)
   2011/C 232/09
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Marie Landtová

      Ответник: Česká správa socialního zabezpečení

      Предмет

   Преюдициално запитване — Nejvyšší správní soud — Тълкуване на член 12 ЕО, на член 3, параграф 1, на член 7, параграф 2, буква в), член 10 и член 46, както и на точка 6 от част А от приложение III към Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26) — Пенсия за старост — Определяне на държавата членка, компетентна да направи оценка на завършените осигурителни периоди — Влияние на общностната правна уредба върху сключеното между две държави членки преди присъединяването им към Европейския съюз споразумение в областта на социалната сигурност

      Диспозитив

               1.

               Разпоредбите на точка 6 от част А от приложение III към Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, изменен с Регламент (ЕО) № 629/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 г., във връзка с член 7, параграф 2, буква в) от него, допускат национална правна норма като разглежданата по главното производство, която предвижда плащането на допълнително обезщетение за старост, когато размерът на същото, отпуснат в приложение на член 20 от двустранното споразумение между Чешката република и Словашката република, сключено на 29 октомври 1992 г. на основание мерките, предназначени да уредят положението след разделянето на 31 декември 1992 г на Чехословашката федерална република, е по-нисък от този, който би бил получен, ако пенсията за осигурителен стаж беше изчислена в приложение на нормите на правото на Чешката република.

               2.

               Разпоредбите на член 3, параграф 1 във връзка с член 10 от Регламент № 1408/71, изменен и актуализиран с Регламент № 118/1997, изменен с Регламент № 629/2006, не допускат национална норма като разглежданата по главното производство, която позволява плащането на допълнително обезщетение за старост единствено на чешките граждани, пребиваващи на територията на Чешката република, което от гледна точка на правото на Съюза не води непременно до лишаване от това допълнително обезщетение на лицата, отговарящи на тези две условия.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело C-162/10: Решение на Съда (трети състав) от 15 март 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Ireland — Ирландия) — Phonographic Performance (Ireland) Ltd/Ирландия, Attorney General (Авторски права и сродните им права — Директива 2006/115/ЕО — Членове 8 и 10 — Понятия „ползвател“ и „публично съобщаване“ — Излъчване на звукозаписи чрез радио — и/или телевизионни приемници, поставени в хотелските стаи)

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/3

         Решение на Съда (трети състав) от 15 март 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Ireland — Ирландия) — Phonographic Performance (Ireland) Ltd/Ирландия, Attorney General
   (Дело C-162/10) (1)

   (Авторски права и сродните им права - Директива 2006/115/ЕО - Членове 8 и 10 - Понятия „ползвател“ и „публично съобщаване“ - Излъчване на звукозаписи чрез радио - и/или телевизионни приемници, поставени в хотелските стаи)
   2012/C 133/05
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Ireland

      Страни в главното производство

      Ищец: Phonographic Performance (Ireland) Ltd

      Ответници: Ирландия, Attorney General

      Предмет

   Преюдициално запитване — High Court of Ireland — Тълкуване на член 8, параграф 2 и на член 10, параграф 1, буква а) от Директива 2006/115/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 12 декември 2006 година за правото на отдаване под наем и в заем, както и за някои права, [сродни на] авторското право в областта на интелектуалната собственост (кодифицирана версия) (ОВ L 376, стр. 28; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 3, стр. 14) — Излъчване по радио и публично съобщаване на звукозаписи — Право на артистите изпълнители и на продуцентите на еднократно справедливо възнаграждение — Понятия „ползвател“ и „публично съобщаване“ — Поставяне в хотелските стаи на радио- и/или телевизионни приемници, до които хотелиерът подава излъчван сигнал

      Диспозитив

               1.

               Хотелиер, който поставя в стаите на своите клиенти радио- и/или телевизионни приемници, до които подава излъчван сигнал, е „ползвател“, който извършва „публично съобщаване“ на излъчван звукозапис по смисъла на член 8, параграф 2 от Директива 2006/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за правото на отдаване под наем и в заем, както и за някои права, [сродни на] авторското право в областта на интелектуалната собственост.

               2.

               Хотелиер, който поставя в стаите на своите клиенти радио- и/или телевизионни приемници, до които подава излъчван сигнал, по силата на член 8, параграф 2 от Директива 2006/115 е длъжен да заплати справедливо възнаграждение за възпроизвеждането на излъчван звукозапис в допълнение към възнаграждението, заплащано от радиотелевизионния оператор.

               3.

               Хотелиер, който поставя в стаите на своите клиенти не радио- и/или телевизионни приемници, до които подава излъчван сигнал, а друго устройство и звукозаписи върху материален носител или в дигитална форма, които могат да се възпроизвеждат или слушат с помощта на устройството, е „ползвател“, който извършва „публично съобщаване“ на звукозапис по смисъла на член 8, параграф 2 от Директива 2006/115. Следователно той е длъжен да заплати „справедливо възнаграждение“ по смисъла на тази разпоредба за излъчването на посочените звукозаписи.

               4.

               Член 10, параграф 1, буква а) от Директива 2006/115, който предвижда ограничение на предвиденото в член 8, параграф 2 от тази директива право на справедливо възнаграждение, когато става въпрос за „лично използване“, не допуска държавите членки да освободят хотелиера, който извършва „публично съобщаване“ на звукозапис по смисъла на член 8, параграф 2 от посочената директива, от задължението да заплати такова възнаграждение.

      (1)  ОВ C 161, 19.6.2010 г.


title: Дело C-192/12: Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу Melvin West (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2002/584/ПВР — Европейска заповед за арест и процедури за предаване между държавите членки — Европейска заповед за арест, издадена за целите на изпълнението на наказание лишаване от свобода — Член 28 — Последващо предаване — „Поредица“ от европейски заповеди за арест — Изпълнение на трета европейска заповед за арест срещу едно и също лице — Понятието „изпълняваща държава членка“ — Съгласие за предаване — Спешно преюдициално производство)

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/7

         Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу Melvin West
   (Дело C-192/12) (1)

   (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест и процедури за предаване между държавите членки - Европейска заповед за арест, издадена за целите на изпълнението на наказание лишаване от свобода - Член 28 - Последващо предаване - „Поредица“ от европейски заповеди за арест - Изпълнение на трета европейска заповед за арест срещу едно и също лице - Понятието „изпълняваща държава членка“ - Съгласие за предаване - Спешно преюдициално производство)
   2012/C 258/11
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein oikeus

      Страни в главното производство

   Melvin West

      Предмет

   Преюдициално запитване — Korkein oikeus — Тълкуване на член 28, параграф 2 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки — Заповед за арест с оглед изпълнението на наказание лишаване от свобода — Понятието „изпълняваща държава членка“ в случай на последващо предаване — Гражданин на държава членка A, предаден от тази държава на държава членка Б с оглед изпълнението на наказание лишаване от свобода, а след изтърпяването му предаден от държавата членка Б на държава членка В с оглед изпълнението в тази държава на наказание лишаване от свобода — Искане на държава членка Г до държава членка В за предаване на въпросното лице на държава членка Г въз основа на заповед за арест с оглед изпълнението на наказание лишаване от свобода.

      Диспозитив

   Член 28, параграф 2 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че когато съответното лице е предавано няколко пъти между държави членки въз основа на последователни европейски заповеди за арест, последващото му предаване на друга държава членка, различна от тази, която последно го е предала, зависи от съгласието само на държавата членка, извършила последното предаване.

      (1)  ОВ C 184, 23.6.2012 г.


title: Дело T-402/10: Жалба, подадена на 9 септември 2010 г. — Villeroy & Boch — Белгия/Комисия

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/53

         Жалба, подадена на 9 септември 2010 г. — Villeroy & Boch — Белгия/Комисия
   (Дело T-402/10)
   ()
   2010/C 301/85
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Villeroy & Boch — Белгия (Брюксел, Белгия) (представители: O. Brouwer и J. Blockx, advocaten)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение, в частта му, която се отнася до Villeroy & Boch Белгия N.V./S.A.;

               —

               при условията на евентуалност, да се намали размера на наложената на жалбоподателя глоба;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска частичната отмяна на Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. по дело COMP/39.092 — Санитарни инсталации за бани, във връзка с нарушение на член 101, параграф 1 ДФЕС на пазара на арматурни изделия, душкабини и санитарни керамични изделия.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква седем правни основания:

               —

               нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП, както и на постоянната съдебна практика, доколкото се е изхождало незаконосъобразно от наличието на едно единствено сложно и продължаващо нарушение;

               —

               нарушение на задължението за мотивиране въз основа на член 296, параграф 2 ДФЕС, доколкото наличието на едно единствено сложно и продължаващо нарушение било недостатъчно и погрешно мотивирано;

               —

               нарушение на задължението за мотивиране във връзка с твърдяното участие на жалбоподателя в нарушение на белгийския пазар, както и липса на доказателства, че жалбоподателят е участвал в това нарушение на белгийския пазар;

               —

               нарушение на принципа nulla poena sine lege съгласно член 49, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на принципа, че тежестта на наказанията не трябва да бъде непропорционална на престъплението съгласно член 49, параграф 3 във връзка с член 48, параграф 1 от Хартата, при солидарно налагане на глобата на жалбоподателя и на неговото дружество майка, както и нарушение на член 23 от Регламент (ЕО) № 1/2003;

               —

               погрешно определяне на размера на глобата, тъй като то било обусловено от обороти, които не били свързани с тежестта на твърдяното нарушение;

               —

               противоречащ на член 41 от Хартата незаконосъобразен отказ за определяне на размера на глобата предвид непропорционално голямата продължителност на производството;

               —

               нарушение на член 23, параграф 3 от Регламент 1/2003 поради погрешно определяне на размера на глобата спрямо тежестта на нарушението и погрешно определяне на „възпиращия коефициент“, както и непропорционалност на размера на глобата в абсолютно отношение.


title: Дело C-186/05: Решение на Съда (шести състав) от 4 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Национален монопол за продажба на дребно на алкохолни напитки — Забрана за внос от частни лица)

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/4

         Решение на Съда (шести състав) от 4 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция
   (Дело C-186/05) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Национален монопол за продажба на дребно на алкохолни напитки - Забрана за внос от частни лица)
   (2007/C 297/05)
   Език на производството: шведски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Ström van Lier и S. Pardo Quintillán)

      Ответник: Кралство Швеция (представител: K. Wistrand)

      Страна, встъпила в произдводството в подкрепа на ответника: Република Финландия (представител: E. Bygglin)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на чл. 28 и чл. 30 ЕО — Национално законодателство, свързано с национален монопол за продажба на дребно на алкохолни напитки, което забранява директния внос на такива напитки от частни лица
   Диспозитив

               1)

               Като забранява вноса на алкохолни напитки от частни лица, които действат чрез посочени от тях независими посредници или професионални превозвачи, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си съгласно член 28 ЕО, без тази забрана да може да се счете за обоснована съгласно член 30 ЕО.

               2)

               Осъжда Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 171 от 9.7.2005 г.


title: Дело T-811/16: Жалба, подадена на 18 ноември 2016 г. — Di Bernardo/Комисия

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/49

         Жалба, подадена на 18 ноември 2016 г. — Di Bernardo/Комисия
   (Дело T-811/16)
   (2017/C 030/57)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Danilo Di Bernardo (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението от 10 август 2016 г. на конкурсната комисия на конкурс EPSO/AST-SC/03/15 за изключването му от този конкурс,

               —

               да осъди Комисията при всички случаи да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               С първото основание той твърди, че конкурсната комисия допуснала различни явни грешки в преценката при оценяването на професионалния му опит.

               2.

               С второто основание, което изтъква при условията на евентуалност, той твърди, че обжалваното решение е засегнато от непълнота на мотивите, тъй като конкурсната комисия не му съобщила възприетите от нея критерии за подбор.


title: Дело T-405/13: Жалба, подадена на 8 август 2013 г. — Comptoir d'Épicure/СХВП — A-Rosa Akademie (da rosa)

text:
               28.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 284/4

         Жалба, подадена на 8 август 2013 г. — Comptoir d'Épicure/СХВП — A-Rosa Akademie (da rosa)
   (Дело T-405/13)
   2013/C 284/06
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: Le Comptoir d'Épicure (Париж, Франция) (представител: адв. S. Arnaud)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: A-Rosa Akademie GmbH (Рощок, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 22 май 2013 г. по преписка R 1195/2012-5,

               —

               да осъди СХВП и A-Rosa Akademie GmbH да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Международна регистрация, посочваща Европейския съюз, на фигуративна марка със словните елементи „da rosa“ за стоки и услуги от класове 29, 30 и 43 — Международна регистрация № 1 047 095, посочваща Европейския съюз

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: A-Rosa Akademie GmbH

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна общностна, национална и международна марка „aROSA“ и национална и международна фигуративна марка със словните елементи „aROSA Lust auf Schiff“

      Решение на отдела по споровете: Частично уважава възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания:

               —

               Първо правно основание: противоречивост на мотивите, евентуално — превишаване на правомощията,

               —

               Второ правно основание: нарушение на член 5, член 34, параграф 1 и член 35 от Регламент № 207/2009,

               —

               Трето правно основание: нарушение на член 42, параграф 2 от Регламент № 207/2009, на правило 22 от Регламент № 2868/95 и на член 78, параграф 1 от Регламент № 207/2009,

               —

               Четвърто правно основание: нарушение на общите принципи на правото и на нормативната йерархия и явна грешка в преценката,

               —

               Пето правно основание: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Шесто правно основание: нарушение на член 6 от Европейската конвенция за правата на човека, на член 75 от Регламент № 207/2009 и на правило 22, параграфи 2 и 3 от Регламент № 2868/95,

               —

               Седмо правно основание: явна грешка, що се отнася до съответните потребители, и явна грешка в преценката на знаците,

               —

               Осмо правно основание: отличителният характер на по-ранната марка за класове 39, 43 и 44.


title: Дело C-272/09 P: Решение на Съда (втори състав) от 8 декември 2011 г. — KME Germany AG, по-рано KM Europa Metal AG, KME France SAS, по-рано Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, по-рано Europa Metalli SpA/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Пазар на медните тръби за промишлени цели — Глоби — Размери на пазара, продължителност на нарушението и сътрудничество, които могат да се вземат предвид — Ефективна съдебна защита)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/4

         Решение на Съда (втори състав) от 8 декември 2011 г. — KME Germany AG, по-рано KM Europa Metal AG, KME France SAS, по-рано Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, по-рано Europa Metalli SpA/Европейска комисия
   (Дело C-272/09 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Картели - Пазар на медните тръби за промишлени цели - Глоби - Размери на пазара, продължителност на нарушението и сътрудничество, които могат да се вземат предвид - Ефективна съдебна защита)
   2012/C 32/06
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: KME Germany AG, по-рано известно като KM Europa Metal AG, KME France SAS, по-рано известно като Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, по-рано известно като Europa Metalli SpA (представители: M. Siragusa, avvocato, A. Winckler, avocat, G. Rizza, avvocato, T. Graf, advokat, M. Piergiovanni, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: E. Gippini Fournier и J. Bourke, C. Thomas, solicitor)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (осми състав) от 6 май 2009 г. по дело KME Germany и др./Комисия (T-127/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата за намаляване на глобата, наложена на жалбоподателите с Решение 2004/421/ЕО на Комисията от 16 декември 2003 г. относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/E-1/38.240 тръби за промишлени цели) (ОВ L 125, стр. 50) — Определяне на цени и подялба на пазари — Действително отражение върху пазара — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда KME Germany AG, KME France SAS и KME Italy SpA да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 220, 12.09.2009 г.


title: Дело T-303/94: Определение на Общия съд от 4 март 2010 г. — de Jong/Съвет и Комисия

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/50

         Определение на Общия съд от 4 март 2010 г. — de Jong/Съвет и Комисия
   (Дело T-303/94)
   2010/C 134/80

      Език на производството: нидерландски

   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.


title: Дело C-453/10: Решение на Съда (първи състав) от 15 март 2012 г. (преюдициално запитване от Okresný súd Prešov — Словакия) — Jana Pereničová, Vladislav Perenič/S.O.S. financ, spol. s r.o. (Защита на потребителите — Договор за потребителски кредит — Неправилно посочване на годишния процент на разходите — Отражение на нелоялните търговски практики и на неравноправните клаузи върху действителността на договора в неговата цялост)

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/7

         Решение на Съда (първи състав) от 15 март 2012 г. (преюдициално запитване от Okresný súd Prešov — Словакия) — Jana Pereničová, Vladislav Perenič/S.O.S. financ, spol. s r.o.
   (Дело C-453/10) (1)

   (Защита на потребителите - Договор за потребителски кредит - Неправилно посочване на годишния процент на разходите - Отражение на нелоялните търговски практики и на неравноправните клаузи върху действителността на договора в неговата цялост)
   2012/C 133/11
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Okresný súd Prešov

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Jana Pereničová, Vladislav Perenič

      Ответник: S.O.S. financ, spol. s r.o.

      Предмет

   Преюдициално запитване — Okresný súd Prešov — Тълкуване на член 4, параграф 1 и член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) и на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета и на Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и на Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260) — Договор за потребителски кредит, в който е уговорен прекомерно висок лихвен процент — Отражение на нелоялните търговски практики и на неравноправните клаузи върху действителността на договора като цяло.

      Диспозитив

               1.

               Член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че когато преценява дали сключен между продавач или доставчик и потребител договор, съдържащ една или няколко неравноправни клаузи, може да се изпълнява и без тези клаузи, сезираната юрисдикция не може да се основе единствено на евентуално благоприятните за една от страните, в случая потребителят, последици от обявяването на недействителността на съответния договор в неговата цялост. Посочената директива обаче не е пречка за държава членка да предвиди, при спазване на правото на Съюза, че сключен между продавач или доставчик и потребител договор, съдържащ една или няколко неравноправни клаузи, е недействителен в неговата цялост, когато се окаже, че това гарантира по-добра защита на потребителя.

               2.

               Търговска практика като разглежданата по делото в главното производство, състояща се в посочването в договор за кредит на по-нисък от действителния годишен процент на разходите, трябва да се окачестви като „заблуждаваща“ по смисъла на член 6, параграф 1 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялните търговски практики“), доколкото тя подтиква или е възможно да подтикне средния потребител да вземе решение за сделка, което в противен случай не би взел. Националният съд трябва да провери дали това е така по делото в главното производство. Установяването на нелоялния характер на такава търговска практика представлява един от елементите, на които по силата на член 4, параграф 1 от Директива 93/13 компетентният съд може да основе преценката си за неравноправния характер на договорните клаузи относно цената на отпуснатия на потребителя кредит. Тази констатация обаче не се отразява непосредствено на преценката от гледна точка на член 6, параграф 1 от Директива 93/13 на действителността на сключения договор за кредит.

      (1)  ОВ C 328, 04.12.2010 г.


title: Дело C-345/12: Иск, предявен на 19 юли 2012 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/26

         Иск, предявен на 19 юли 2012 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-345/12)
   2012/C 287/50
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. Montaguti и K. Herrmann)

      Ответник: Италианска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е предвидила задължението да се предоставя сертификат за енергийни характеристики в случай на продажба или наемане на недвижим имот в съответствие с условията, предвидени в членове 7 и 10 от Директива 2002/91/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно енергийните характеристики на сградите (1), Италианска република не е изпълнила задълженията си по член 7, параграфи 1 и 2, и член 10 от същата директива, във връзка с член 29 от Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 година относно енергийните характеристики на сградите (2),

               —

               да се установи, че като не е уведомила за всички мерки за въвеждане на член 9 във вътрешното право, Италианска република не е изпълнила задълженията си по член 15, параграф 1 от същата директива, във връзка с член 29 от Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 година относно енергийните характеристики на сградите,

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за въвеждане във вътрешното право на Директива 2002/91/ЕО е изтекъл на 4 януари 2006 г. Срокът за транспониране на членове 7—9 от тази Директива е изтекъл на 4 януари 2009 г. и според Комисията член 28 от Директива 2010/31/ЕС, който позволява да се отложи изпълнението на задължението за предоставяне на сертификати за енергийни характеристики, не обхваща вече издадените такива или сертификатите, които подлежат на издаване на основание член 7, параграф 1 от тази директива.
   Към датата на предявяване на настоящия иск ответникът все още не е предприел всички необходими мерки за транспониране на директивата.

      (1)  ОВ L 65, 2003 г., стp. 1.

      (2)  ОВ L 153, стp. 13.


title: Дело F-109/06: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 22 ноември 2007 г. — Daniel Dittert/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване в длъжност — Точки за приоритет — Непълно служебно досие — Пропускане на точки за приоритет в електронния вариант на досието за повишаване, наречено Sysper 2 — Техническа грешка — Комитет по повишаване A* — Присъждане на по-малък брой точки в резултат на предложение по йерархичен път)

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/31

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 22 ноември 2007 г. — Daniel Dittert/Комисия
   (Дело F-109/06) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване в длъжност - Точки за приоритет - Непълно служебно досие - Пропускане на точки за приоритет в електронния вариант на досието за повишаване, наречено „Sysper 2“ - Техническа грешка - Комитет по повишаване A* - Присъждане на по-малък брой точки в резултат на предложение по йерархичен път)
   (2008/C 8/54)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Daniel Dittert (Люксембург, Люксембург) [представители: B. Cortese и C. Cortese, avocats]

      Ответник: Комисия на Европейските общности [представители: G. Berscheid и K. Herrmann]
   Предмет
   Отмяна на решение на ОН (Орган по назначаването) за присъждане на жалбоподателя — длъжностно лице от Комисията, пропуснат по погрешка в списъците за повишаване на съответната ГД, на брой точки за приоритет, който е по-нисък от желаните от последната и недостатъчен, за да позволят повишаването му в длъжност за 2005 г.
   Диспозитив

               1)

               Отменя решение на Комисията на Европейските общности, с което се присъждат на г-н Dittert недостатъчен брой точки за приоритет, за да бъде повишен в длъжност за 2005 г.

               2)

               Отменя решение на Комисията на Европейските общности за подлежащите на повишаване длъжностни лица за 2005 г., публикуван в Informations administratives [Административни съобщения] № 85-2005 от 23 ноември 2005 г., в частта, която не съдържа името на г-н Dittert.

               3)

               Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски на г-н Dittert, както и направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 281 от 18.11.2006 г., стр. 47.


title: Дело C-441/09: Иск, предявен на 11 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/27

         Иск, предявен на 11 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-441/09)
   2010/C 24/50
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Triantafyllou и B.-R. Killmann)

      Ответник: Република Австрия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Република Австрия не е изпълнила задълженията си по членове 96 и 98 от директивата относно системата на данъка върху добавената стойност (1) във връзка с приложение III към същата, доколкото прилага намалена ставка на данъка върху добавената стойност за доставката, вноса и вътреобщностното придобиване на някои живи животни (в частност коне), които не са предназначени за приготвяне на хранителни продукти;

               —

               да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията поддържа, че с австрийската правна уредба на данъка върху добавената стойност се нарушават членове 96 и 98 от директивата за данъка върху добавената стойност във връзка с приложение III към същата, тъй като се прилага намалена ставка на ДДС за доставката на някои живи животни (в частност коне) дори когато тези животни не са предназначени за производството на хранителни продукти.
   Според Комисията понятието „живи животни“ в точка 1 от приложение III към директивата за данъка върху добавената стойност не е самостоятелна категория, а включва единствено онези животни, които обикновено се използват като храна. Това тълкуване намирало подкрепа в текстовете на посочената разпоредба на испански, френски, английски, италиански, нидерландски, португалски и шведски език. Освен това съгласно постоянната съдебна практика тази разпоредба следвало да се тълкува стриктно, тъй като въвежда изключение.
   В частност животните от групата на нечифтокопитните несъмнено се използвали преимуществено като товарни и ездитни животни (а не като храна).

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-150/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Bruxelles (Белгия) на 29 март 2010 г. — Bureau d’intervention et de restitution belge (BIRB)/Beneo Orafti SA

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/21

      Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Bruxelles (Белгия) на 29 март 2010 г. — Bureau d’intervention et de restitution belge (BIRB)/Beneo Orafti SA
      (Дело C-150/10)
      (2010/C 161/30)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de première instance de Bruxelles

         Страни в главното производство

         Ищец: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

         Ответник: Beneo Orafti SA

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Освободени ли са преходните квоти, предоставяни на предприятията производители на захар на основание член 9 от Регламент (ЕО) № 493/2006 на Комисията (1), от прилагането на временната схема за преструктуриране, установена с Регламент (ЕО) № 320/2006 на Съвета (2) и с Регламент (ЕО) № 968/2006 на Комисията (3) за мерките по прилагане, доколкото:

                              а)

                              за тези квоти не се заплаща временната вноска за преструктуриране,

                              б)

                              за тези квоти не се предоставя помощта за преструктуриране и

                              в)

                              тези квоти не са квоти по смисъла на Регламент (ЕО) № 320/2006 на Съвета, така както са определени с член 2.6 от посочения регламент?

                  2.

                  Дори при отрицателен отговор на предходния въпрос, представляват ли преходните квоти отделен вид квоти наред с редовните основни квоти, доколкото:

                              а)

                              преходните квоти се предоставят на основание член 9 от Регламент (ЕО) № 493/2006 на Комисията, а не на основание член 7 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета (4)?

                              б)

                              критериите за предоставяне на преходните квоти са различни от критериите за предоставяне на редовните основни квоти и

                              в)

                              преходните квоти представляват преходни мерки, чието предназначение е да улеснят прехода от старата към новата схема на пазара на захар в Общността и следователно по принцип се прилагат само за пазарната 2006—2007 година?

                  3.

                  При утвърдителен отговор на един от двата предходни въпроса (или и на двата), има ли право предприятие за производство на захар, което е поискало помощ за преструктуриране за пазарната 2006—2007 година в съответствие с член 3 от Регламент № 320/2006 на Съвета, да получи преходна квота, предоставена за пазарната 2006—2007 година в съответствие с член 9 от Регламент (ЕО) № 493/2006?

                  4.

                  При отрицателен отговор на предходния въпрос, може ли налаганата санкция да се състои [във] възстановяване на отпуснатата част от помощта за преструктуриране и възстановяване на преходната квота? Как трябва да се изчислява размерът на подлежащата на възстановяване съгласно член 26, параграф 1 сума и на санкцията по член 27 от Регламент № 968 на Комисията, когато предприятието за производство на захар е получило помощ за преструктуриране (за пазарната 2006—2007 година) и е използвало преходната си квота (за която не е отпусната никаква помощ за преструктуриране)? Трябва ли при изчисляването на тази сума и на тази санкция да се вземат предвид изцяло или отчасти следните обстоятелства:

                              а)

                              разходите, които съответното предприятие за производство на захар е направило за демонтиране на своите производствени съоръжения?

                              б)

                              загубите, които съответното предприятие за производство на захар понася поради отказа си от редовната основна квота?

                              в)

                              фактът, че преходната квота е конкретна и преходна мярка, която позволява само производството за пазарната 2006—2007 година, но не се прилага по отношение на другите пазарни години (освен в случая с преходните квоти за захар)?

                              г)

                              представлява ли нарушение на принципа на пропорционалност изчисляването на подлежаща на възстановяване сума, при което не се вземат предвид посочените в букви а)—в) по-горе обстоятелства?

                  5.

                  Независимо от отговора на предходните въпроси, от кой момент поетите по силата на план за преструктуриране задължения пораждат действие, тоест стават обвързващи за заявителя?

                              а)

                              От началото на пазарната година, за която заявителят е подал заявление за помощ за преструктуриране?

                              б)

                              От подаването на заявлението до компетентния национален орган?

                              в)

                              От съобщението на компетентния национален орган, че счита заявлението за пълно?

                              г)

                              От съобщението на компетентния национален орган, че счита заявлението за предоставяне на помощ за преструктуриране за допустимо?

                              д)

                              От съобщението за решението на компетентния национален орган да предостави помощ за преструктуриране?

                  6.

                  При утвърдителен отговор на единия от двата въпроса [1 и 2] (или и на двата), има ли право предприятие за производство на захар, на което за пазарната 2006—2007 година е предоставена преходна квота, да използва тази квота през пазарната година, дори когато на това предприятие е отпусната помощ за преструктуриране предвид неговата редовна основна квота, считано от пазарната 2006—2007 година?

                  7.

                  При отрицателен отговор на въпросите [1, 2 и 6], има ли право компетентният национален орган на държава членка, при неспазване на задълженията по плана за преструктуриране, наред с възстановяването на помощта за преструктуриране и санкцията съгласно членове 26 и 27 от Регламент (ЕО) № 968/2006 на Комисията да налага и такса за произведените излишъци съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 967/2006 на Комисията (5), или това кумулиране на санкции нарушава принципа „non bis in idem“, принципа на пропорционалност и принципа за недопускане на дискриминация?

         (1)  Регламент (ЕО) № 493/2006 на Комисията от 27 март 2006 година за установяване на преходни мерки в рамките на реформата на общата организация на пазарите в сектора на захарта и за изменение на Регламенти (ЕО) № 1265/2001 и (ЕО) № 314/2002 (ОВ L 89, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 71, стр. 94)

         (2)  Регламент (ЕО) № 320/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната индустрия в Общността и за изменение на Регламент (ЕО) № 1290/2005 относно финансиране на Общата селскостопанска политика (ОВ L 58, стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 70, стр. 118)

         (3)  Регламент (ЕО) № 968/2006 на Комисията от 27 юни 2006 година относно формулиране на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 320/2006 на Съвета за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната индустрия в Общността (ОВ L 176, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 73, стр. 52)

         (4)  Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (ОВ L 58, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 70, стр. 77)

         (5)  Регламент (ЕО) № 967/2006 на Комисията от 29 юни 2006 година за установяване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета по отношение на производството над квотите в сектора на захарта (ОВ L 176, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 73, стр. 42 и поправка ОВ L 52, стр. 28)


title: Дело C-549/16: Преюдициално запитване от Commissione tributaria di Secondo Grado di Bolzano (Италия), постъпило на 31 октомври 2016 г. — Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale Ufficio controlli di Bolzano/Palais Kaiserkron Srl

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/19

         Преюдициално запитване от Commissione tributaria di Secondo Grado di Bolzano (Италия), постъпило на 31 октомври 2016 г. — Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale Ufficio controlli di Bolzano/Palais Kaiserkron Srl
   (Дело C-549/16)
   (2017/C 030/23)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione tributaria di Secondo Grado di Bolzano

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale Ufficio controlli di Bolzano

      Ответник: Palais Kaiserkron Srl

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 401 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) да се тълкува в смисъл, че данъкът върху добавената стойност и данъкът при вписването (с който се облагат договорите за отдаване под наем на недвижими дълготрайни материални активи по член 40 и член 5, алинея 1, буква a-bis) от Тарифата (част първа) към Декрет № 131 на президента на Републиката от 26 април 1986 г.) могат да се събират кумулативно, или трябва да се тълкува в смисъл, че данъкът при вписването има характер на данък върху оборота?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-582/13 P: Жалба, подадена на 15 ноември 2013 г. от Intra-Presse срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 16 септември 2013 г. по дело T-437/11 — Golden Balls Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/9

         Жалба, подадена на 15 ноември 2013 г. от Intra-Presse срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 16 септември 2013 г. по дело T-437/11 — Golden Balls Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-582/13 P)
   2014/C 24/16
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Intra-Presse (представители: P. Péters, advocaat, T. de Haan, avocat, M. Laborde, avocate)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Golden Balls Ltd

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 16 септември 2013 г. по дело T-437/11,

               —

               да върне делото на Общия съд на Европейския съюз за произнасяне по жалбата, подадена от Intra-Presse на основание на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (1),

               —

               да не се произнася по съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят сочи следните основания за отмяна на обжалваното съдебно решение.
   На първо място, Общият съд е нарушил член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 при определянето на съответните потребители и при преценката на степента на концептуално сходство между марките, прибавяйки изискване за „интелектуални операции във връзка с превода“, „да започнат да превеждат“ или „предварителен превод“. На второ място, Общият съд е нарушил член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 като не е направил цялостна преценка и като не е разгледал релевантността на репутацията на по-ранната марка на жалбоподателя и наличието на възможна връзка.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността
   ОВ L 78, стр. 1


title: Дело C-645/15: Преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Германия), постъпило на 3 декември 2015 г. — Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde/Freistaat Bayern

text:
               7.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/5

         Преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Германия), постъпило на 3 декември 2015 г. — Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde/Freistaat Bayern
   (Дело C-645/15)
   (2016/C 090/08)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde

      Ответник: Freistaat Bayern

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли точка 7, буква в) от приложение I към Директива 2011/92 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (наричана по-нататък „Директивата за ОВОС“) да се тълкува в смисъл, че в приложното поле на разпоредбата попада и разширяването на съществуващ път с четири или повече ленти?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:
               Представлява ли точка 7, буква в) от приложение I към Директивата за ОВОС специална разпоредба в сравнение с точка 7, буква б) от същата директива и съответно трябва ли да се прилага с предимство?

               3.

               При отрицателен отговор на първия или на втория въпрос:
               Понятието „високоскоростен път“ в точка 7, буква б) от приложение I към Директивата за ОВОС предполага ли релевантният участък от пътя да представлява международна автомагистрала по смисъла на Европейската спогодба за международните автомагистрали?

               4.

               При отрицателен отговор на първия, втория или третия въпрос:
               Следва ли понятието „строителство“ в точка 7, буква б) от приложение I към Директивата за ОВОС да се прилага за разширяване на път, при което съществуващото пътно трасе не претърпява съществена промяна?

               5.

               При утвърдителен отговор на четвъртия въпрос:
               Понятието „строителство“ в точка 7, буква б) от приложение I към Директивата за ОВОС изисква ли да е налице минимална дължина на засегнатия участък от пътя? Ако това е така, следва ли да се взема предвид непрекъснат участък от пътя? При утвърдителен отговор, минималната дължина надхвърля ли 2,6 км непрекъсната дължина, съответно, в случай че следва да бъде кумулирана дължината на няколко несвързани помежду си пътни участъка, надхвърля ли общо 4,4 км?

               6.

               При отрицателен отговор на петия въпрос:
               Приложим ли е член 7, буква б), второ предложение от приложение I към Директивата за ОВОС (строителство на високоскоростни пътища) за разширяване на път в границите на населено място по смисъла на Европейската спогодба за международните автомагистрали?

      (1)  ОВ L 26, стр. 1.


title: Дело T-57/09: Решение на Общия съд от 20 октомври 2011 г. — Alfastar Benelux/Съвет (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Предоставяне на услуги, свързани с техническата поддръжка и справочна служба и услуги, свързани със сайта, за персонални компютри, принтери и периферни устройства на генералния секретариат на Съвета — Отхвърляне на офертата на оферент — Задължение за мотивиране)

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/16

         Решение на Общия съд от 20 октомври 2011 г. — Alfastar Benelux/Съвет
   (Дело T-57/09) (1)

   (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Предоставяне на услуги, свързани с техническата поддръжка и справочна служба и услуги, свързани със сайта, за персонални компютри, принтери и периферни устройства на генералния секретариат на Съвета - Отхвърляне на офертата на оферент - Задължение за мотивиране)
   2011/C 355/26
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Alfastar Benelux (Ixelles, Белгия) (представители: N. Keramidas, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Balta, M. Vitsentzatos и M. Robert)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на Решение на Съвета от 1 декември 2008 г., с което се отхвърля офертата, подадена от групата предприятия Alfastar-Siemens, състояща се от Alfastar Benelux и от Siemens IT Solutions и Services SA, в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка UCA/218/07 за техническата поддръжка и справочна служба и услуги, свързани със сайта, за персонални компютри, принтери и периферни устройства на генералния секретариат на Съвета (ОВ 2008/S 91-122796), и с което поръчката се възлага на друг оферент, и от друга страна, искане за обезщетение

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на Съвета от 1 декември 2008 г., с което се отхвърля офертата, подадена от групата предприятия, състояща се от Alfastar Benelux и Siemens IT Solutions и Services SA, в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка UCA/218/07 за техническата поддръжка и справочна служба и услуги, свързани със сайта, за персонални компютри, принтери и периферни устройства на генералния секретариат на Съвета, и с което поръчката се възлага та друг оферент.

               2.

               Отхвърля искането за обезщетение.

               3.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 102, 1.5.2009 г.


title: Дело T-291/12: Решение на Общия съд от 25 март 2014 г.  — Deutsche Bank/СХВП (Passion to Perform) (Марка на Общността  — Международна регистрация, обозначаваща Европейския съюз  — Словна марка „Passion to Perform“  — Марка, съставен от рекламен лозунг  — Абсолютни основания за отказ  — Липса на отличителен характер  — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009  — Равно третиране)

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/33

         Решение на Общия съд от 25 март 2014 г. — Deutsche Bank/СХВП (Passion to Perform)
   (Дело T-291/12) (1)

   ((Марка на Общността - Международна регистрация, обозначаваща Европейския съюз - Словна марка „Passion to Perform“ - Марка, съставен от рекламен лозунг - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Равно третиране))
   2014/C 142/41
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Bank AG (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: R. Lange, T. Götting и G. Hild, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: I. Harrington)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 24 април 2012 г. (преписка R 2233/2011-4), относно заявка за регистрация на словния знак „Passion to Perform“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Deutsche Bank AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 273, 8.9.2012 г.