title: Дело T-816/14: Решение на Общия съд от 24 февруари 2016 г. — Tayto Group/СХВП — MIP Metro („REAL HAND COOKED“) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „REAL HAND COOKED“ — По-ранна национална фигуративна марка „real QUALITY“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Злоупотреба с власт — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Членове 64, 75, 76 и 83 от Регламент №° 207/2009)

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/30

         Решение на Общия съд от 24 февруари 2016 г. — Tayto Group/СХВП — MIP Metro („REAL HAND COOKED“)
   (Дело T-816/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „REAL HAND COOKED“ - По-ранна национална фигуративна марка „real QUALITY“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Злоупотреба с власт - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Членове 64, 75, 76 и 83 от Регламент №o 207/2009))
   (2016/C 118/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tayto Group Ltd (Корби, Обединено кралство) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: J.-C. Plate и R. Kaase, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 6 октомври 2014 г. (преписка R 842/2013-4) относно производство по възражение между MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG и Tayto Group Ltd.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Tayto Group Ltd да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 56, 16.2.2015 г.


title: Дело C-529/06: Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/18

         Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-529/06)
   (2007/C 42/32)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представлявана от: E. Montaguti, представител)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2003/98/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 17 ноември 2003 г. относно повторната употреба на информацията в обществения сектор (1) и, при всички случаи, като не ги е съобщило на Комисията, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си съгласно тази директива;

               —

               да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 1 юли 2005 г.

      (1)  OB L 345, p. 90.


title: Дело C-381/15: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Zamora (Испания), постъпило на 17 юли 2015 г. — Javier Ángel Rodríguez Sánchez/Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU (Banco CEISS)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/26

         Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Zamora (Испания), постъпило на 17 юли 2015 г. — Javier Ángel Rodríguez Sánchez/Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU (Banco CEISS)
   (Дело C-381/15)
   (2015/C 302/33)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Zamora

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Javier Ángel Rodríguez Sánchez

      Друга страна: Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU (Banco CEISS)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместимо ли е с разпоредбата на член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори произтичащите последици от обявяването на клауза за долен праг, включена в договор за ипотечен кредит, за недействителна като неравноправна да настъпват с обратно действие не от момента на сключването на договора, а от по-късен [момент]?

               2)

               Прилагането на неравноправната клауза в определения от Върховния съд на Испания период от време води ли до неоснователно обогатяване на съдоговорителя търговец — каквото не се предвижда в общностната правна уредба — тъй като не възстановява равновесието в поетите между страните задължения и ползва страната по договора, която е включила в него обявената за неравноправна финансова клауза?

               3)

               Относим ли е рискът от сериозни смущения за икономическото състояние на страната, разглеждан като ограничение при прилагането на неравноправна клауза и на последиците от нея, към предявен от потребител индивидуален иск или, напротив, при този индивидуален иск сериозното смущение е онова, което настъпва във финансовото състояние на потребителя [в резултат] на ограничаването на последиците от недействителната клауза до посочения период от време?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29


title: Дело T-376/08: Определение на Първоинстанционния съд от 22 юни 2009 г. — Nijs/Сметна палата (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Атестационен доклад за периода 2005/2006 — Решение жалбоподателят да не бъде повишен в рамките на процедурата за повишаване за 200 г. — Решение на Сметната палата да поднови мандата на своя генерален секретар — Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/17

         Определение на Първоинстанционния съд от 22 юни 2009 г. — Nijs/Сметна палата
   (Дело T-376/08) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Атестационен доклад за периода 2005/2006 - Решение жалбоподателят да не бъде повишен в рамките на процедурата за повишаване за 200 г. - Решение на Сметната палата да поднови мандата на своя генерален секретар - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
   2009/C 233/32
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Bart Nijs (Bereldange, Люксембург) (представители: F. Rollinger и A. Hertzog, avocats)

      Ответник: Сметна палата на Европейските общности (представители: T. Kennedy, J.-M. Stenier и G. Corstens)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 26 юни 2008 г. по дело Nijs/Сметна палата (F-1/08, все още непубликувано в Сборника), целяща отмяната на това определение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Bart Nijs понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Сметната палата на Европейските общности по настоящото производство.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело F-11/12: Определение на Съда на публичната служба от 26 юни 2012 г. — Ciora/Комисия

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/33

         Определение на Съда на публичната служба от 26 юни 2012 г. — Ciora/Комисия
   (Дело F-11/12)
   2013/C 46/71
   Език на производството: румънски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.


title: Съединени дела C-401/13 и C-432/13: Решение на Съда (четвърти състав) от 22 януари 2015 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — Vasiliki Balazs/Casa Judeţeană de Pensii Cluj (C-401/13), Casa Judeţeană de Pensii Cluj/Attila Balazs (C-432/13) (Преюдициално запитване — Социално осигуряване на работниците мигранти — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Член 7, параграф 2, буква в) — Приложимост на конвенциите за социално осигуряване между държави членки — Репатрирал се бежанец с произход от държава членка — Завършване на осигурителни периоди на територията на друга държава членка — Искане за обезщетение за старост — Отказ)

text:
               30.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/5

      Решение на Съда (четвърти състав) от 22 януари 2015 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — Vasiliki Balazs/Casa Judeţeană de Pensii Cluj (C-401/13), Casa Judeţeană de Pensii Cluj/Attila Balazs (C-432/13)
      (Съединени дела C-401/13 и C-432/13) (1)

      ((Преюдициално запитване - Социално осигуряване на работниците мигранти - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Член 7, параграф 2, буква в) - Приложимост на конвенциите за социално осигуряване между държави членки - Репатрирал се бежанец с произход от държава членка - Завършване на осигурителни периоди на територията на друга държава членка - Искане за обезщетение за старост - Отказ))
      (2015/C 107/05)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Cluj

         Страни в главното производство

         Ищци/Жалбоподатели: Vasiliki Balazs (C-401/13), Casa Judeţeană de Pensii Cluj (C-432/13)

         Ответници: Casa Judeţeană de Pensii Cluj (C-401/13), Attila Balazs (C-432/13)

         Диспозитив

      Член 7, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в изменената му и актуализирана редакция съгласно Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, изменен от своя страна с Регламент (ЕО) № 1992/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година, трябва да се тълкува в смисъл, че двустранна спогодба относно социалноосигурителните обезщетения на гражданите на една от договарящите държави, които са имали качеството на политически бежанци на територията на другата договаряща държава, сключена към момент, в който едната от тези две договарящи държави все още не се е била присъединила към Съюза, спогодба, която не е посочена в приложение III към този регламент, не продължава да се прилага по отношение на положението на политически бежанци, които са се репатрирали в своята държава по произход преди сключването на двустранната спогодба и преди влизането в сила на посочения регламент.

         (1)  ОВ C 298, 12.10.2013 г.


title: Дело T-216/10: Жалба, подадена на 10 май 2010 г. — Monster Cable Products/СХВП — Live Nation (Music) UK Ltd (MONSTER ROCK)

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/25

         Жалба, подадена на 10 май 2010 г. — Monster Cable Products/СХВП — Live Nation (Music) UK Ltd (MONSTER ROCK)
   (Дело T-216/10)
   2010/C 195/39
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Monster Cable Products, Inc. (Brisbane, Съединени американски щати) (представители: O. Günzel и W. von der Osten-Sacken, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Live Nation (Music) UK Ltd (Лондон, Обединеното кралство)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 24 февруари 2010 г. по преписка R 216/2009-1, доколкото то отхвърля жалбата;

               —

               да отхвърли изцяло възражение № B 754335, подадено срещу заявка за регистрация на марка на Общността № 3333804 „MONSTER ROCK“, и

               —

               да осъди СХВП да заплати разноските.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателя

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „MONSTER ROCK“ за стоки от клас 9

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словната марка „MONSTERS OF ROCK“ № 1313176, регистрирана в Обединеното кралство за стоки от клас 16; словната марка „MONSTERS OF ROCK“ № 1313177, регистрирана в Обединеното кралство за стоки от клас 25; словната марка „MONSTERS OF ROCK“ № 1313178, регистрирана в Обединеното кралство за стоки от клас 26; словната марка „MONSTERS OF ROCK“ № 2299141, регистрирана в Обединеното кралство за стоки от класове 9, 16, 25, 41 и 43; марката „MONSTERS OF ROCK“ общоизвестна (по смисъла на член 6, второ от Парижката конвенция) в 15-те стари държави членки; нерегистрираната марка „MONSTERS OF ROCK“ използвана в търговските отношения в 15-те стари държави членки; търговското наименование „MONSTERS OF ROCK“), използвано в търговските отношения в 15-те стари държави членки

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението, що се отнася до всички оспорени стоки и отхвърля изцяло заявката за регистрация

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав: (i) е извършил погрешна преценка на идентичността/сходството на стоките, (ii) не е взел предвид различията между марките, по-специално концептуалните различия между тях и (iii) не е определил обхвата на защитата на по-ранния знак.


title: Дело T-317/12: Решение на Общия съд от 18 септември 2014 г.  — Holcim (Romania)/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Виновна отговорност — Отказ на Комисията да разкрие информация и да забрани всички операции, свързани с емисионни квоти, за които се твърди, че са откраднати — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Невиновна отговорност)

text:
               3.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 388/12

         Решение на Общия съд от 18 септември 2014 г. — Holcim (Romania)/Комисия
   (Дело T-317/12) (1)

   ((Извъндоговорна отговорност - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Виновна отговорност - Отказ на Комисията да разкрие информация и да забрани всички операции, свързани с емисионни квоти, за които се твърди, че са откраднати - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Невиновна отговорност))
   2014/C 388/13
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Holcim (Romania) SA (Букурещ, Румъния) (представител: L. Arnauts, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Mifsud-Bonnici и E. White)

      Предмет

   От една страна, искане, основано на наличието на виновна отговорност, за обезщетение на вредите, настъпили според ищеца поради отказа на Комисията да му разкрие данни относно квоти за емисии на парникови газове, за които твърди, че му били откраднати, като и да бъдат забранени всички сделки с тези квоти, и от друга страна, искане за обезщетение, основано на наличието на невиновна отговорност.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда Holcim (Romania) SA да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 287, 22.9.2012 г.


title: Дело T-42/05: Решение на Първоинстанционния съд от 10 септември 2008 г. — Williams/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Подготвителни документи във връзка с приемането на Директива 2001/18/ЕО относно ГМО — Частичен отказ за достъп — Мълчалив отказ за достъп — Изключения, свързани със защита на търговските интереси, на международните отношения и на процеса на вземане на решения — Задължение за мотивиране)

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/16

         Решение на Първоинстанционния съд от 10 септември 2008 г. — Williams/Комисия
   (Дело T-42/05) (1)

   (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Подготвителни документи във връзка с приемането на Директива 2001/18/ЕО относно ГМО - Частичен отказ за достъп - Мълчалив отказ за достъп - Изключения, свързани със защита на търговските интереси, на международните отношения и на процеса на вземане на решения - Задължение за мотивиране)
   (2008/C 272/29)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Rhiannon Williams (Брюксел, Белгия) (представители: S. Crosby, C. Bryant, solicitors и R. Lang, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Docksey и P. Costa de Oliveira)
   Предмет
   Жалба за отмяна на Решение на Комисията от 19 ноември 2004 г., с което на жалбоподателя се отказва частичен достъп до определени документи във връзка с подготвителните работи по законодателството относно генетично модифицираните организми.
   Диспозитив

               1.

               Не следва да има произнасяне по законосъобразността на Решението на Комисията от 19 ноември 2004 г., с което на г-жа Rhiannon Williams се отказва частичен достъп до определени документи във връзка с подготвителните работи по законодателството относно генетично модифицираните организми, доколкото същото съдържа мълчалив отказ за достъп до подготвителни документи, изготвени от Генерална дирекция (ГД) „Търговия“ на Комисията във връзка с приемането на Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 г. относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета.

               2.

               Отменя Решението на Комисията от 19 ноември 2004 г., доколкото съдържа мълчалив отказ за достъп до подготвителни документи във връзка с приемането на Директива 2001/18, с изключение на изготвените от ГД „Търговия“.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата й част.

               4.

               Комисията понася направените от нея съдебни разноски и половината от съдебните разноски на г-жа Williams.

      (1)  ОВ C 93 от 16.4.2005 г.


title: Дело T-527/09: Определение на Общия съд от 31 януари 2012 г. — Ayadi/Комисия (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните — Регламент (ЕО) № 881/2002 — Заличаване на заинтересуваното лице от списъка на съответните лица и образувания — Жалба за отмяна — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/23

         Определение на Общия съд от 31 януари 2012 г. — Ayadi/Комисия
   (Дело T-527/09) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните - Регламент (ЕО) № 881/2002 - Заличаване на заинтересуваното лице от списъка на съответните лица и образувания - Жалба за отмяна - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2012/C 89/37
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Chafiq Ayadi (Дъблин, Ирландия) (представители: първоначално B. Emmerson, QC, S. Cox, barrister, и H. Miller, solicitor, впоследствие E. Grieves, barrister, и E. Miller)

      Ответник: Европейска комисия (представители: E. Paasivirta, T. Scharf и M. Konstantinidis)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Finnegan и R. Szostak)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 954/2009 на Комисията от 13 октомври 2009 година за изменение за сто и четиринадесети път на Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните (ОВ L 269, стр. 20) в частта, която засяга жалбоподателя

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да понесе, освен направените от нея съдебни разноски, и тези на г-н Chafiq Ayadi, както и да възстанови на Общия съд средствата, авансирани за правна помощ.

               3.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 148, 5.6.2010 г.


title: Дело C-524/11: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 17 октомври 2011 г. — Lowlands Design Holding BV/Minister van Financiën

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/28

      Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 17 октомври 2011 г. — Lowlands Design Holding BV/Minister van Financiën
      (Дело C-524/11)
      (2012/C 25/47)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Lowlands Design Holding BV

         Ответник: Minister van Financiën

         Преюдициални въпроси

      Как следва да се тълкуват подпозиции 6209 20 и 6211 42 по Комбинираната номенклатура, както и подпозиция 9404 30 по Комбинираната номенклатура във връзка с тарифното класиране на артикули за бебета и малки деца, като разглежданите в настоящото производство?


title: Дело T-23/10: Жалба, подадена на 27 януари 2010 г. — Arkema France/Комисия

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/37

         Жалба, подадена на 27 януари 2010 г. — Arkema France/Комисия
   (Дело T-23/10)
   2010/C 80/61
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Arkema France (Colombes, Франция) (представители: J. Joshua, Barrister, E. Aliende Rodríguez, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят член 1, параграф 1 и член 2 от Решение С(2009) 8682 на Комисията от 11 ноември 2009 година, доколкото се отнасят до жалбоподателя, а при всички положения да се отмени член 1, параграф 1, доколкото в него се установява, че жалбоподателят е участвал в нарушение в сектора на калаените стабилизатори в периода 16 март 1994 г. — 31 март 1996 г.,

               —

               да се отменят глобите, наложени на жалбоподателя в член 2,

               —

               в случай, че Общият съд не отмени глобите в пълен размер, при упражняване на пълен съдебен контрол съществено да ги намали,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба се иска отмяна на решението, прието на 11 ноември 2009 г. по преписка COMP/38.589 — Термостабилизатори, в което Комисията установява, че жалбоподателят е участвал в две нарушения на член 81 ЕО (понастоящем член 101 ДФЕС), едното от които в сектора на калаените стабилизатори, а другото — в сектора на ESBO/естери, и му налага глоба за всеки от продуктите.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните правни основания:

               На първо място се изтъква, че в съответствие с надлежно тълкуване на член 25 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (1), производството по случая Akzo (2) не прекъсва давностния срок и правото на Комисията да наложи глоби се погасява за двете нарушения поради изтичането на максималния десетгодишен срок на правилото за двойно ограничаване. Комисията допуска грешка при прилагането на правото като приема неправилно, че производството по делото Akzo пред Общия съд е прекъснало давността и че в конкретния случай предвиденият в член 25, параграф 5 от горепосочения регламент максимален десетгодишен период може да бъде продължен.

               На второ място Комисията не е доказала легитимен интерес от установяването на нарушенията, за които не е имала право да наложи глоби. Всъщност жалбоподателят твърди, че член 7 от Регламент № 1/2003 позволява на Комисията да установи нарушения, без да налага глоба, при условие че докаже наличие на легитимен интерес.

               На трето място и независимо от първите две правни основания жалбоподателят иска от Общия съд да отмени установеното в член 1, параграф 1 от обжалваното решение, че е участвал в нарушение в сектора на калаените стабилизатори в периода 16 март 1994 г. — 31 март 1996 г., тъй като Комисията не е доказала легитимен интерес от подобно установяване.

               На четвърто място и при положение, че Общият съд не отмени глобите в пълен размер, жалбоподателят поддържа, че Комисията не е доказала, че нарушението е продължило след 23 февруари 1999 г., така че наложената за втория период на картела глоба трябвало да се намали, за да се отчете по-кратката продължителност на нарушенията.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      (2)  Решение на Общия съд от 17 септември 2007 г. по съединени дела Akzo Nobel Chemicals и Akcros Chemicals/Комисия (T-125/03 и T-253/03, Сборник, стр. II-3523).


title: Дело C-80/07: Иск, предявен на 14 февруари 2007 — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/15

         Иск, предявен на 14 февруари 2007 — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-80/07)
   (2007/C 69/36)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Patakia и B. Stromsky)

      Ответник: Република Гърция
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2005/28/ЕО (1) на Комисията от 8 април 2005 година относно определяне на принципи и подробни насоки за добра клинична практика по отношение на лекарствените продукти за хуманна употреба, предназначени за изследване, както и изискванията относно издаването на разрешително за производството или вноса на такива продукти, или, във всеки случай, като не е уведомила Комисията за приемането им, Република Гърция не е изпълнила задълженията си, произтичащи от тази Директива;

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати разноските.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2005/28/ЕО във вътрешното право е изтекъл на 29 януари 2006 г.

      (1)  ОВ L 91, 9.4.2005 г., стр. 13.


title: Дело F-58/06: Определение на Съда на публичната служба от 15 март 2007 г. — Simon/Cъд на Европейските общности и Комисия

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/60

         Определение на Съда на публичната служба от 15 март 2007 г. — Simon/Cъд на Европейските общности и Комисия
   (Дело F-58/06) (1)

   (2007/C 95/119)

      Език на производството: унгарски

   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 190, 12.8.2006 г., стр. 35.


title: Дело T-533/15: Жалба, подадена на 11 септември 2015 г. — Korea National Insurance Corporation Zweigniederlassung Deutschland и др./Съвет и Комисия

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/49

         Жалба, подадена на 11 септември 2015 г. — Korea National Insurance Corporation Zweigniederlassung Deutschland и др./Съвет и Комисия
   (Дело T-533/15)
   (2015/C 381/60)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Korea National Insurance Corporation Zweigniederlassung Deutschland (Хамбург, Германия), Kim Il Su (Pyongyang, Република Корея), Kang Song Sam (Хамбург), Choe Chun Sik (Pyongyang), Sin Kyu Nam (Pyongyang), Pak Chun San (Pyongyang), So Tong Myong (Pyongyang) (представители: M. Lester и S. Midwinter, Barristers, T. Brentnall и A. Stevenson, solicitors)

      Ответници: Европейска комисия и Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2015/1066 на Съвета от 2 юли 2015 година за изменение на Решение 2013/183/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Корейската народнодемократична република (OВ L 174, стр. 25) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1062 на Комисията от 2 юли 2015 година за изменение на Регламент (ЕО) № 329/2007 на Съвета относно ограничителни мерки срещу Народна демократична република Корея (OВ L 174, p. 16), доколкото вследствие на прилагането на тези мерки жалбоподателите са включени в приложение V;

               —

               да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски на жалбоподателите.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

               1.

               С първото основание жалбоподателите твърдят, че ответниците не са представили адекватни или достатъчни мотиви за включването на жалбоподателите в посоченото приложение.

               2.

               С второто основание жалбоподателите твърдят, че ответниците са допуснали очевидна грешка, като са приели, че в случая на жалбоподателите е изпълнен всеки от критериите за включване в списъка на субектите, към които се прилагат оспорваните мерки, при положение че не е налице фактическо основание за това тяхно включване.

               3.

               С третото основание жалбоподателите твърдят, че ответниците нарушили принципите за защита на данните.

               4.

               С четвъртото основание жалбоподателите твърдят, че ответниците нарушили, без основание и непропорционално, основните права на жалбоподателите, включително правото им да защитават тяхната собственост, развивания от тях бизнес и тяхната репутация.


title: Дело C-649/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de commerce de Versailles (Франция) на 6 декември 2013 г. — Comité d'entreprise de Nortel Networks SA и др., Me Rogeau, ликвидатор на Nortel Networks SA/Me Rogeau, ликвидатор на Nortel Networks SA, Alan Robert Bloom и др.

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/14

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de commerce de Versailles (Франция) на 6 декември 2013 г. — Comité d'entreprise de Nortel Networks SA и др., Me Rogeau, ликвидатор на Nortel Networks SA/Me Rogeau, ликвидатор на Nortel Networks SA, Alan Robert Bloom и др.
   (Дело C-649/13)
   2014/C 39/23
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de commerce de Versailles

      Страни в главното производство

      Ищци: Comité d'entreprise de Nortel Networks SA и др., Me Rogeau, ликвидатор на Nortel Networks SA

      Ответници: Me Rogeau, ликвидатор на Nortel Networks SA, Alan Robert Bloom и др.

      Преюдициален въпрос

   Компетентна ли е юрисдикцията на държавата, в която е образувано вторично производство, изключително или алтернативно на юрисдикцията на държавата, в която е образувано главното производство, да се произнесе по определянето на имуществото на длъжника, което попада в обхвата на действие на вторичното производство, в приложение на член 2, буква ж), член 3, параграф 2 и член 27 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (1) и дали в случай на изключителна или алтернативна компетентност приложимо е правото на главното производство или това на вторичното производство?

      (1)  ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143.


title: Дело T-524/12: Жалба, подадена на 3 декември 2012 г. — Recaro/СХВП — Certino Mode (RECARO)

text:
               2.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/23

         Жалба, подадена на 3 декември 2012 г. — Recaro/СХВП — Certino Mode (RECARO)
   (Дело T-524/12)
   2013/C 32/37
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Recaro Beteiligungs-GmbH (Кайзерслаутерн, Германия) (представител: J. Weiser, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Certino Mode, SL (Elche, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да измени оспорваното решение, така че да отхвърли жалбата, подадена от встъпилата страна, и да отмени в нейната цялост марка на Общността № 734343 „RECARO“,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, модели и дизайни) от 6 септември 2012 г. по преписка R 1761/2011-1 и

               —

               да осъди СХВП и, евентуално, встъпилата страна, да заплатят разноските по настоящото производство, както и тези, свързани с производството по обжалване пред СХВП.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: Словна марка „RECARO“ за стоки от класове 10 и 25 — Марка на Общността, регистрирана под № 734343

      Притежател на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Страна, която иска отмяна на марката на Общността: Жалбоподателят

      Решение на отдела по отмяна: Отменя марката на Общността

      Решение на апелативния състав: Отменя отчасти оспорваното решение

      Изложени правни основания:

               —

               Нарушение на член 51, параграф 1, буква а) във връзка с член 15 от Регламент № 207/2009 на Съвета,

               —

               Нарушение на член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009 на Съвета във връзка с правило 50, параграф 1 от Регламент № 2868/95 на Комисията и

               —

               Нарушение на член 75, параграф 1 от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-112/08: Определение на председателя на Съда от 13 януари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/34

         Определение на председателя на Съда от 13 януари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-112/08) (1)

   2009/C 141/62

      Език на производството: испански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 128, 24.05.2008 г.


title: Дело C-647/11 P: Определение на Съда от 29 ноември 2012 г. — Dimos Peramatos/Европейска комисия (Обжалване — Финансова помощ за проект в областта на околната среда — „LIFE“ — Решение за частично възстановяване на изплатените суми — Определяне на задълженията на бенефициера — Оправдани правни очаквания — Задължение за мотивиране — Грешки при прилагане на правото)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/6

         Определение на Съда от 29 ноември 2012 г. — Dimos Peramatos/Европейска комисия
   (Дело C-647/11 P) (1)

   (Обжалване - Финансова помощ за проект в областта на околната среда - „LIFE“ - Решение за частично възстановяване на изплатените суми - Определяне на задълженията на бенефициера - Оправдани правни очаквания - Задължение за мотивиране - Грешки при прилагане на правото)
   2013/C 108/10
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Dimos Peramatos (представител: G. Gerapetritis, Δικηγόρος)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: M. Condou-Durande и A.-M. Rouchaud-Joët, подпомагани от A. Somou, Δικηγόρος)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (първи състав) от 12 октомври 2011 г. по дело Dimos Peramatos/Комисия (T-312/07), с което този съд отхвърля жалба за отмяна на Решение на Комисията от 7 декември 2005 г., връчено на жалбоподателя от съдебен изпълнител на 17 май 2007 г., за възстановяване на сумите, изплатени в изпълнение на Решение на Комисията C (97)/1997/29 окончателен от 17 юли 1997 г. във връзка с проект по линия на програма за резалесяване, или — при условията на евентуалност — за изменение на оспорваното решение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Dimos Peramatos да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 49, 18.2.2012 г.


title: Дело T-391/15: Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Aldi/EUIPO — Cantina Tollo (ALDIANO) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „ALDIANO“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „ALDI“ — Реално използване на по-ранната марка — Член 42, параграф 2 от Регламент № (ЕО) № 207/2009 — Правило 22, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2868/95)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/31

         Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Aldi/EUIPO — Cantina Tollo (ALDIANO)
   (Дело T-391/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „ALDIANO“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „ALDI“ - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграф 2 от Регламент № (ЕО) № 207/2009 - Правило 22, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2868/95))
   (2017/C 038/42)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen и N. Bertram, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Cantina Tollo SCA (Tollo, Италия) (представители: F. Celluprica и F. Fischetti, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 13 май 2015 г. (преписка R 1612/2014-4) относно производство по възражение между Aldi и Cantina Tollo

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Aldi GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 302, 14.9.2015 г.


title: Дело T-308/08: Жалба, подадена на 5 август 2008 г. — Parfums Christian Dior/СХВП — Consolidated Artists (MANGO adorably)

text:
               11.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/15

         Жалба, подадена на 5 август 2008 г. — Parfums Christian Dior/СХВП — Consolidated Artists (MANGO adorably)
   (Дело T-308/08)
   (2008/C 260/28)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Parfums Christian Dior SA (Париж, Франция) (представители: адв. E. Cornu, адв. D. Moreau и адв. F. de Visscher)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Consolidated Artists B.V. (Ротердам, Нидерландия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 23 май 2008 г. по преписка R 1162/2007-2, и

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „MANGO adorably“ за стоки в клас 3

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Френска регистрация № 33 209 849 на словната марка „ADIORABLE“ за стоки в клас 3; френска регистрация № 94 536 564 на словната марка „J'ADORE“ за различни стоки, сред които стоки в клас 3; международна регистрация № 811 001 на словната марка „ADIORABLE“ за различни стоки, сред които стоки в клас 3; международна регистрация № 687 422 на словната марка „J'ADORE“ за различни стоки, сред които стоки в клас 3

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля изцяло възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94, тъй като апелативният състав, въз основа на грешния извод, че и в двете законни хипотези разглежданите марки не са достатъчно подобни, неправилно е приел, че не е налице вероятност от объркване между съответните марки и че използването на заявената марка няма да доведе до неоснователно извличане на полза от добрата репутация на по-ранните марки.


title: Дело C-231/13 P: Жалба, подадена на 29 април 2013 г. от Hotel Concordia srl, понастоящем Hotel Concordia Snc срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 февруари 2013 г. по дела T-278/00, Т-280/00, Т-282/00, Т-286/00 и Т-288/00, Т-295/00, Albergo Quattro Fontane и др./Комисия

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/17

         Жалба, подадена на 29 април 2013 г. от Hotel Concordia srl, понастоящем Hotel Concordia Snc срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 февруари 2013 г. по дела T-278/00, Т-280/00, Т-282/00, Т-286/00 и Т-288/00, Т-295/00, Albergo Quattro Fontane и др./Комисия
   (Дело C-231/13 P)
   2013/C 207/29
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Hotel Concordia srl, понастоящем Hotel Concordia Snc (представители: A. Bianchini и F. Busetto, avvocati)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Comitato „Venezia vuole vivere“

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното определение на Общия съд,

               —

               да се уважат предявените в първоинстанционното производство искания и в резултат от това:

                           —

                           да се отмени, ако е необходимо и доколкото жалбоподателите имат интерес от това, Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 година относно мерките за помощ в полза на предприятията на територията на Венеция и Киоджа, предвидени със Закон № 30/1997 и Закон № 206/1995 за намаляване на социалноосигурителните вноски,

                           —

                           при условията на евентуалност, да се отмени посоченото решение, доколкото установява задължение за връщане на предоставените намаления, ведно с лихвите за посочените в решенето периоди,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и по двете съдебни производства.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата се изтъкват следните девет основания:

                  Първо основание: определението е неправилно, тъй като не приема, че разглежданите мерки не предоставят никакво предимство на техните бенефициери, предвид компенсациония им характер.

                  Второ основание: определението е неправилно, тъй като изключва или във всички случаи оценява способността на разглежданите мерки да засегнат конкуренцията и търговията между държавите членки.

                  Трето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 2, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС) и по член 87, параграф 3, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС).

                  Четвърто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 87, параграф 3, буква в) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС).

                  Пето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 3, букви г) и д) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, букви г) и д) ДФЕС).

                  Шесто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 86, параграф 2 ЕО (понастоящем член 106, параграф 2 ДФЕС).

                  Седмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва наличието на помощ и по този начин нарушава член 88, параграф 3 ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 ДФЕС) и член 15 от Регламент №659/1999 (1).

                  Осмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999 по отношение на разпореждането за връщане.

                  Девето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999 по отношение на прилагането на лихви.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1 стр. 41).


title: Дело F-92/14: Жалба, подадена на 10 септември 2014 г.  — ZZ/Европейски парламент

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/40

         Жалба, подадена на 10 септември 2014 г. — ZZ/Европейски парламент
   (Дело F-92/14)
   (2014/C 448/50)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: Günther Maximini, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Първо, искане за отмяна на отказа на Парламента по искането на жалбоподателя да получи обезщетение за вредите, претърпени в резултат от извършени във връзка с предходен случай посегателства срещу личността му и нарушения на разпоредбите на Регламент № 45/2011, и второ, искане за обезщетение за неимуществени вреди заедно с лихви за забава.

      Искания

   Жалбоподателят моли:

               —

               да се отмени решението на ответника от 5 март 2014 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя от 16 декември 2013 г. да получи обезщетение за вреди, и мълчаливият отказ по подадената срещу това решение жалба от 24 март 2014 г., както и, при условията на евентуалност, последващото изрично решение за отхвърляне на тази жалба, издадено на 29 юли 2014 г. от непосочен в него орган;

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати на жалбоподателя обезщетение за неимуществени вреди в размер на 30  000 EUR заедно с лихви за забава по основния лихвен процент, увеличен с пет пункта, които да текат, считано от 1 февруари 2014 г. върху сумата от 25  000 EUR и считано от 1 май 2014 г. върху сумата от 5  000 EUR,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати разноските по производството, включително разноските по досъдебната процедура и всички други необходими разходи на жалбоподателя.


title: Дело C-477/08: Решение на Съда (седми състав) от 24 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2005/36/ЕО — Признаване на професионалните квалификации — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/13

         Решение на Съда (седми състав) от 24 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-477/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2005/36/ЕО - Признаване на професионалните квалификации - Липса на транспониране в определения срок)
   2009/C 282/23
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и M. Adam)

      Ответник: Република Австрия (представител: C. Pesendorfer)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (ОВ L 255, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приела в определения срок законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 63 от тази директива.

               2.

               Осъжда Република Австрия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело C-413/07: Преюдициално запитване, отправено от Landesarbeitsgericht Mecklenburg-Vorpommern (Германия) на  10 септември 2007 г. — Kathrin Haase, Adolf Oberdorfer, Doreen Kielon, Peter Schulze, Peter Kliem, Dietmar Bössow, Helge Riedel, André Richter, Andreas Schneider gegen Superfast Ferries SA, Superfast OKTO Maritime Company, Baltic SF VIII LTD

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/15

         Преюдициално запитване, отправено от Landesarbeitsgericht Mecklenburg-Vorpommern (Германия) на 10 септември 2007 г. — Kathrin Haase, Adolf Oberdorfer, Doreen Kielon, Peter Schulze, Peter Kliem, Dietmar Bössow, Helge Riedel, André Richter, Andreas Schneider gegen Superfast Ferries SA, Superfast OKTO Maritime Company, Baltic SF VIII LTD
   (Дело C-413/07)
   (2007/C 283/29)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Landesarbeitsgericht Mecklenburg-Vorpommern
   Страни в главното производство

      Ищци: Kathrin Haase, Adolf Oberdorfer, Doreen Kielon, Peter Schulze, Peter Kliem, Dietmar Bössow, Helge Riedel, André Richter, Andreas Schneider

      Ответник: Superfast Ferries SA, Superfast OKTO Maritime Company, Baltic SF VIII LTD
   Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 19, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1) да се тълкува в смисъл, че при работници, които са наети за работа на определен кораб и работят изключително на него, този кораб като такъв трябва да се разглежда като място, където работникът обичайно осъществява дейността си?

               2)

               Следва ли член 19, параграф 2, буква а) да се тълкува в смисъл, че — в случай, когато разглежданият като място на работа кораб не се използва изключително или предимно в териториалните води на една и съща държава, а извършва международен транспорт, в разглеждания случай като ферибот по редовна линия между Германия и Финландия — като съд по обичайното място на работа трябва да се разглежда съдът на държавата на знамето, който има териториална компетентност по отношение на постоянното му пристанище или пристанището по вписване?

               3)

               Следва ли по отношение на работник, който полага труд изключително на определен кораб, извършващ международен транспорт, да се смята, че той не осъществява обичайно дейността си в една и съща държава и поради това за определянето на компетентния съд в друга държава-членка, различна от държавата по местоживеенето на работника да не се прилага член 19, параграф 2, буква а), а член 19, параграф 2, буква б)?

               4)

               В последния случай следва ли член 19, параграф 2, буква б) да се тълкува в смисъл, че като представителство, назначило работника, може да се разглежда и офисът в пристанище, представляващо редовна отправна точка на кораба, който офис се поддържа не от самия работодател, а от друго дружество, което е натоварено от работодателя по силата на договор за управление да организира като „оператор“ стопанската и техническата дейност на неговия кораб и което е наело там „Crew Manager“, към задачите на който спада координирането на работата на персонала, при което трудовите договори обаче не се сключват в този офис, а на кораба чрез неговия капитан, в офиса обаче се раздават работните графици и се приемат удостоверенията за временна нетрудоспособност, както и се извършва прекратяване на трудови правоотношения от действащия там „Crew Manager“?

               5)

               В случай, че отговорът на въпрос № 4 е утвърдителен:

                           a.

                           Може ли срещу приобретателят на кораба, чийто екипаж е можел да предяви иск срещу досегашния си работодател пред съда по местонахождението на представителството, което го е назначило по силата на член 19, параграф 2, буква б), искът да бъде предявен пред същия съд, тъй като работниците, чиито трудови правоотношения са прекратени, твърдят, че съгласно приложимите според тях разпоредби от националното право за прехвърляне на предприятие, техните трудови правоотношения са преминали към приобретателя?

                           б.

                           Може ли, когато искът е подаден и срещу посочения във въпрос № 4 „оператор“, който прекратява трудови правоотношения, искът срещу последния да бъде предявен пред същия съд както срещу досегашния работодател?

      (1)  ОВ L 12, стр. 1.


title: Дело C-467/07: Преюдициално запитване, отправено от Първоинстанционния съд (едноличен състав) в Ливадя (Гърция) на 22 октомври 2007 г. — Panagioti Koskovolis и Aikaterini Pappa/Koinotita Kyriakiou Voiotias

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/27

         Преюдициално запитване, отправено от Първоинстанционния съд (едноличен състав) в Ливадя (Гърция) на 22 октомври 2007 г. — Panagioti Koskovolis и Aikaterini Pappa/Koinotita Kyriakiou Voiotias
   (Дело C-467/07)
   (2007/C 315/47)
   Език на производството: гръцки
   Препращаща юрисдикция
   Monomeles Protodikeio Livadeias
   Страни в главното производство

      Ищци: Panagioti Koskovolis и Aikaterini Pappa

      Ответник: Koinotita Kyriakiou Voiotias
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали клауза 5 и клаузи 8.1 и 8.3 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено между CES [Европейската конфедерация на профсъюзите], UNICE [Съюза на индустриалците в Европейската общност] и CEEP [Европейския център на предприятията с държавно участие], което представлява неразделна част от Директива 1999/70/ЕО на Съвета (ОВ L 175, 10 юли 1999 г., стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129), следва да се тълкуват в смисъл, че общностното право не позволява на държава-членка, като се позовава на изискването за прилагане на това Рамково споразумение, да приема разпоредби, когато:

                           а)

                           в националната правна уредба отпреди влизането в сила на директивата вече съществуват еквивалентни правни мерки по смисъла на клауза 5.1 от рамковото споразумение, и

                           б)

                           когато с приетите за прилагане на Рамковото споразумение разпоредби в националната правна уредба се намалява общото ниво на закрила, предоставена на работниците на срочни трудови договори?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос, в случай че в националната правна уредба при влизането в сила на Директива 1999/70/ЕО вече съществуват еквивалентни правни мерки по смисъла на клауза 5.1 от Рамковото споразумение, като член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920, за който става въпрос в спора по главното производство, дали представлява непозволено намаляване на общото ниво на закрила на работниците на срочни трудови договори в националната правна уредба по смисъла на клаузи 8.1 и 8.3 от Рамковото споразумение приемането на нормативна разпоредба, обоснована с изискването за прилагане на Рамковото споразумение като член 11 от Президентски указ № 164/2004, за който става въпрос в делото по главното производство:

                           а)

                           когато тази нормативна разпоредба, насочена към прилагането на Рамковото споразумение, е приета след изтичането на срока за транспониране на Директива 1999/70/ЕО, но в нейния обсег на приложение във времето попадат само срочни трудови договори и правоотношения, действащи към момента на нейното влизане в сила или изтекли в рамките на определен период преди влизането й в сила, но след изтичането на срока за транспониране на директивата, докато предшестващите еквивалентни правни мерки нямат ограничен във времето обсег на приложение и обхващат всички срочни трудови договори, които са били сключени, действали са или са изтекли към датата на влизане в сила на Директива 1999/70/ЕО и на изтичане на срока за нейното транспониране;

                           б)

                           когато в приложното поле на тази нормативна разпоредба, насочена към прилагането на Рамковото споразумение, попадат само срочни трудови договори или правоотношения, които — за да се считат за последователни по смисъла на посочената разпоредба — трябва да отговарят едновременно на следните условия:

               3)

               При положителен отговор на първия въпрос, в случай че в националната правна уредба при влизането в сила на Директива 1999/70/ЕО вече съществуват еквивалентни правни мерки по смисъла на клауза 5.1 от Рамковото споразумение за срочната работа, което представлява неразделна част от тази директива, като член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920, за който става въпрос в разглежданото дело, дали представлява непозволено намаляване на общото ниво на закрила на работниците на срочни трудови договори в националната правна уредба по смисъла на клаузи 8.1 и 8.3 от Рамковото споразумение приемането на нормативна разпоредба, обоснована с изискването за прилагане на Рамковото споразумение, като член 7 от Президентски указ № 164/2004, представляващ предмет на разглеждане в делото по главното производство, когато този член предвижда като единствен способ за закрила на работниците на срочни трудови договори срещу злоупотреба задължението от страна на работодателя за заплащане на възнаграждението и на обезщетението за уволнение, в случай на противозаконно наемане на работници с последователни срочни трудови договори, като се отчита фактът, че:

                           а)

                           задължението за заплащане на възнаграждението и на обезщетението за уволнение е предвидено от националното право във всеки случай на трудово правоотношение и не е специално насочено към предотвратяване на злоупотреба по смисъла на Рамковото споразумение и

                           б)

                           прилагането на предшестващата еквивалентна правна мярка има за правна последица признаването на срочни трудови договори за договори с неопределена продължителност?

               4)

               При положителен отговор на предишните въпроси, дали националният съд при тълкуване на своето национално право в съответствие с Директива 1999/70/ЕО следва да остави без приложение несъответстващите на тази директива разпоредби, съдържащи се в законовата уредба, приета с позоваване на изискването за прилагане на Рамковото споразумение, която обаче предвижда намаляване на общото ниво на закрила на работниците на срочни трудови договори във вътрешната правна уредба, като разпоредбите на член 7 и член 11 от Президентски указ № 164/2004, и да приложи вместо тях разпоредбите, съдържащи се в еквивалентната национална уредба, предшестваща влизането в сила на директивата, като разпоредбите на член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920?

               5)

               В случай, че националният съд възприеме по принцип за приложима по дело, отнасящо се до срочната работа, разпоредба (в конкретния случай член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920), която представлява еквивалентна правна мярка по смисъла на клауза 5.1 от Рамковото споразумение за срочната работа, представляващо неразделна част от Директива 1999/70/ЕО, и — въз основа на тази разпоредба — констатацията, че ако последователни трудови договори са сключени като срочни договори без обективна причина, свързана с естеството, с вида и с всички характеристики на предоставяната дейност, това води след себе си признаването, че тези договори са трудови договори с неопределена продължителност:

                           а)

                           дали е съвместимо с общностното право тълкуване и прилагане на националното право от страна на националния съд, съгласно което във всеки случай представлява обективна причина за сключването на срочни трудови договори обстоятелството, че като правно основание за сключването им е използвана разпоредба относно работата по срочни трудови договори за задоволяването на нужди със сезонен, периодичен, временен или извънреден характер, дори и в действителност задоволяваните нужди да са „устойчиви и дълготрайни“;

                           б)

                           дали е съвместимо с общностното право тълкуване и прилагане на националното право от страна на националния съд, съгласно което разпоредба, забраняваща преобразуването на срочни трудови договори в обществения сектор в трудови договори с неопределена продължителност, следва да се тълкува в смисъл, че в обществения сектор във всички случаи съществува абсолютна забрана за преобразуването на срочен трудов договор или правоотношение в договор или правоотношение с неопределена продължителност, даже в случай, че противозаконно е сключен като срочен договор, доколкото в действителност задоволяваните нужди са „устойчиви и дълготрайни“, и на националния съд не е оставена възможността в такива случаи да прогласи действителния характер на разглежданото трудово правоотношение и неговата правилна квалификация като договор с неопределена продължителност; или тази забрана следва да се ограничи единствено до срочните трудови договори, които действително са сключени за задоволяването на временни, непредвидими, спешни, извънредни или други подобни нужди, а не и в случай, при който всъщност са сключени за задоволяването на „устойчиви и дълготрайни“ нужди?


title: Дело C-358/11: Решение на Съда (втори състав) от 7 март 2013 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue (Околна среда — Отпадъци — Опасни отпадъци — Директива 2008/98/ЕО — Използване на стари телефонни стълбове, обработени с разтвори на CCA (мед, хром, арсен) — Регистрация, оценка и разрешаване на химикалите — Регламент (ЕО) № 1907/2006 (Регламент REACH) — Изброяване на употребите на обработената дървесина, съдържащо се в приложение XVII към Регламента REACH — Стари телефонни стълбове, използвани при изграждането на основите на пътека)

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/4

         Решение на Съда (втори състав) от 7 март 2013 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue
   (Дело C-358/11) (1)

   (Околна среда - Отпадъци - Опасни отпадъци - Директива 2008/98/ЕО - Използване на стари телефонни стълбове, обработени с разтвори на CCA (мед, хром, арсен) - Регистрация, оценка и разрешаване на химикалите - Регламент (ЕО) № 1907/2006 (Регламент REACH) - Изброяване на употребите на обработената дървесина, съдържащо се в приложение XVII към Регламента REACH - Стари телефонни стълбове, използвани при изграждането на основите на пътека)
   2013/C 123/05
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue

      Други заинтересовани страни: Lapin luonnonsuojelupiiri ry et Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ympäristö ja luonnonvarat -vastuualue

      Предмет

   Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Тълкуване на Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (ОВ L 312, стр. 3) и на Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3) — Регистрация, оценка и разрешаване на химикалите — Вещество, което е обект на ограничение по силата на приложение ХVII към посочения регламент — Използване на бивши телефонни стълбове, обработени с разтвори на CCA (мед — хром — арсен), при изграждането на основите на пътека

      Диспозитив

               1.

               Правото на Съюза не изключва принципната възможност считан за опасен отпадък да може да престане да бъде отпадък по смисъла на Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви, ако вследствие на процес на оползотворяване той може да стане използваем, без да се застрашават човешкото здраве и околната среда, и ако освен това не е установено, че притежателят на въпросния предмет се освобождава от него или възнамерява да се освободи, или е длъжен да се освободи от него по смисъла на член 3, точка 1 от същата директива, което е необходимо да се прецени от запитващата юрисдикция.

               2.

               Като разрешава употребата при определени условия на дървесината, обработена с разтвор, известен като „CCA“ (мед, хром, арсен), Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията, в редакцията му с Регламент (ЕО) № 552/2009 на Комисията от 22 юни 2009 г., и по-конкретно приложение XVII към него, представлява интерес при обстоятелства като тези по главното производство при определянето дали такава дървесина може да престане да бъде отпадък, тъй като при изпълнението на тези условия притежателят ѝ не би имал задължението да се освободи от нея по смисъла на член 3, точка 1 от Директива 2008/98.

               3.

               Членове 67 и 128 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 в редакцията му с Регламент (ЕО) № 552/2009 трябва да се тълкуват в смисъл, че правото на Съюза извършва хармонизиране на изискванията относно производството, пускането на пазара и използването на вещество, каквото е това, свързано със арсеновите съединения, което е предмет на ограничение съгласно приложение XVII към този регламент.

               4.

               Приложение XVII, точка 19, параграф 4, буква б) от Регламент № 1907/2006, в която се изброяват употребите, за които чрез дерогация може да служи дървесината, обработена с разтвор, известен като „CCA“ (мед, хром, арсен), трябва да се тълкува в смисъл, че съдържащото се в тази разпоредба изброяване има изчерпателен характер и че поради това тази дерогация не може да бъде прилагана за хипотези, различни от изброените в нея. Запитващата юрисдикция следва да провери дали при условия като тези по главното производство използването на въпросните телефонни стълбове като подпорна конструкция за пътека се вписва добре сред изброените в посочената разпоредба употреби.

               5.

               Приложение XVII, точка 19, параграф 4, буква г), второ тире от Регламент № 1907/2006 в редакцията му с Регламент (ЕО) № 552/2009, според която дървесината, обработена с разтвор, известен като „CCA“ (мед, хром, арсен), не трябва да бъде използвана за всякакви цели, когато съществува риск от многократен контакт с кожата, следва да се тълкува в смисъл, че разглежданата забрана трябва да се прилага във всяка хипотеза, в която е вероятно да настъпи многократен контакт на кожата с обработената дървесина, като тази вероятност трябва да бъде изведена от конкретните условия за обичайна употреба, за която служи тази дървесина, което е необходимо да се прецени от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 269, 10.9.2011 г.


title: Дело C-70/07: Определение на председателя на Съда от 14 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/34

         Определение на председателя на Съда от 14 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-70/07) (1)

   (2007/C 297/62)

      Език на производството: немски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 69, 24.3.2007 г.


title: Дело C-123/17: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 10 март 2017 г. — Nefiye Yön/Landeshauptstadt Stuttgart

text:
               25.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 318/2

         Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 10 март 2017 г. — Nefiye Yön/Landeshauptstadt Stuttgart
   (Дело C-123/17)
   (2017/C 318/02)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Nefiye Yön

      Ответник: Landeshauptstadt Stuttgart

      Преюдициални въпроси

               1)

               Заменена ли е изцяло клаузата standstill по член 7 от Решение № 2/76 на Съвета по асоцииране с клаузата standstill по член 13 от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране, или законосъобразността на новите ограничения на свободното придвижване на работници, въведени в периода между влизането в сила на Решение № 2/76 на Съвета по асоцииране и датата, от която се прилага член 13 от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране, трябва да продължава да се преценява въз основа на член 7 от Решение № 2/76 на Съвета по асоцииране?

               2)

               В случай че отговорът на първия въпрос е в смисъл, че член 7 от Решение № 2/76 на Съвета по асоцииране не е изцяло заменен, в пълен обем ли е приложима практиката на Съда по член 13 от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране и при прилагането на член 7 от Решение № 2/76 на Съвета по асоцииране, така че тази разпоредба следва да обхваща по принцип и националноправна уредба в сила от 5 октомври 1980 г. която обвързва събирането на съпругата с нейния съпруг, турски работник, от издаването на национална виза на неговата съпруга?

               3)

               Обосновано ли е въвеждането на подобна национална уредба с императивно основание от обществен интерес, по-специално с оглед на постигането на целта за ефективен контрол на имиграцията и управлението на миграционните потоци, при положение че особените обстоятелства на конкретния са взети предвид посредством клауза за справедливост при наличие на затруднения?


title: Дело C-168/09: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Milano (Италия) на 12 май 2009 г. — Flos SpA/Semeraro Casa e Famiglia SpA

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/5

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Milano (Италия) на 12 май 2009 г. — Flos SpA/Semeraro Casa e Famiglia SpA
   (Дело C-168/09)
   2009/C 167/08
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Milano

      Страни в главното производство

      Ищец: Flos SpA

      Ответник: Semeraro Casa e Famiglia SpA

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли членове 17 и 19 от Директива № 98/71/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че при прилагане на национален закон на държава-членка, която по силата на тази директива е въвела в своя вътрешен правен ред защита на авторското право върху промишлени дизайни и модели, предоставената на такава държава-членка възможност да определи самостоятелно обхвата на защитата и условията, при които тя се предоставя може да ѝ позволи да изключи същата по отношение на промишлени дизайни и модели, за които макар да отговарят на необходимите условия за защита на авторското право, трябва да се счита, че са станали достъпни за свободно използване преди влизането в сила на законовите разпоредби за въвеждане във вътрешния правен ред защитата на авторското право за промишлени дизайни и модели, в случаите когато никога не са били регистрирани като промишлени дизайни и модели или когато срокът на съответната регистрация е вече изтекъл към тази дата?

               2)

               В случай на отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли членове 17 и 19 от Директива № 98/71/ЕО да се тълкуват в смисъл, че при прилагане на национален закон на държава-членка, която по силата на тази директива е въвела в своя вътрешен правен ред защита на авторското право върху промишлени дизайни и модели, предоставената на такава държава-членка възможност да определи самостоятелно обхвата на защитата и условията, при които тя се предоставя може да ѝ позволи да изключи същата по отношение на промишлени дизайни и модели, за които макар да отговарят на необходимите условия за защита на авторското право, трябва да се счита, че са станали достъпни за свободно използване преди влизането в сила на законовите разпоредби за въвеждане във вътрешния правен ред защитата на авторското право за промишлени дизайни и модели, при положение че трето лице, което не е оправомощено от титуляра на авторското право върху тези промишлени дизайни и модели, вече е произвело и пуснало на пазара в тази държава продукти, реализирани в съответствие с тези промишлени дизайни и модели?

               3)

               В случай на отрицателен отговор на първия и втория въпрос, трябва ли членове 17 и 19 от Директива № 98/71/ЕО да се тълкуват в смисъл, че при прилагане на национален закон на държава-членка, която по силата на тази директива е въвела в своя вътрешен правен ред защита на авторското право върху промишлени дизайни и модели, предоставената на такава държава-членка възможност да определи самостоятелно обхвата на защитата и условията, при които тя се предоставя може да ѝ позволи да изключи същата по отношение на промишлени дизайни и модели, за които макар да отговарят на необходимите условия за защита на авторското право, трябва да се счита, че са станали достъпни за свободно използване преди влизането в сила на законовите разпоредби за въвеждане във вътрешния правен ред защитата на авторското право за промишлени дизайни и модели, при положение че трето лице, което не е оправомощено от титуляра на авторското право върху тези промишлени дизайни и модели, вече е произвело и пуснало на пазара в тази държава продукти, реализирани въз основа на тези промишлени дизайни и модели, когато това изключване е предвидено за значителен период (който възлиза на десет години)?

      (1)  ОВ L 289, стр. 28; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 24, стр.106.


title: Дело C-307/11 P: Определение на Съда (пети състав) от 26 април 2012 г. — Deichmann SE/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 7, параграф 1, буква б) — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Фигуративна марка, представляваща тигелиран шеврон)

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/8

         Определение на Съда (пети състав) от 26 април 2012 г. — Deichmann SE/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-307/11 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 7, параграф 1, буква б) - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Фигуративна марка, представляваща тигелиран шеврон)
   2012/C 258/13
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Deichmann SE (представител: O. Rauscher, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: К. Klüpfel)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Общия съд (седми състав) от 13 април 2011 г. — Deichmann SE/Комисия (T-202/09), с което Общият съд отхвърля жалбата за отмяна, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 3 април 2009 г., с което се отхвърля жалбата срещу решението на проверителя за отказ на регистрацията на фигуративния знак, представляващ ъгъл, обграден с прекъснати линии, в качеството му на марка на Общността за някои стоки от класове 10 и 25 — Отличителен характер на марката

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда SE да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 269, 10.9.2011 г.


title: Дело C-227/15 P: Жалба, подадена на 19 май 2015 г. от Robert Aubineau и др. срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 18 март 2015 г. по дела T-195/11, T-458/11, T-448/12 и T-41/13, Cahier и др./Съвет и Комисия

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/15

         Жалба, подадена на 19 май 2015 г. от Robert Aubineau и др. срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 18 март 2015 г. по дела T-195/11, T-458/11, T-448/12 и T-41/13, Cahier и др./Съвет и Комисия
   (Дело C-227/15 P)
   (2015/C 311/20)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Robert Aubineau и др. (представител: Ch.-E. Gudin, avocat)

      Други страни в производството: Съвет, Комисия, Франция

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени съдебното решение, което отказва да признае забраната за производителите-дестилатори сами да дестилират своите вина, надхвърлящи обичайно произвежданите количества, въз основа на това, че са можели да поискат одобрение и за тази цел предварително да станат дестилатори.

               —

               да се отмени съдебното решение, което отказва да признае дискриминационния характер на Регламент (ЕО) №o1623/2000 (1), който не предоставя същите права на производителите на спирт.

               —

               да се отмени съдебното решение, което отказва да признае неправомерното поведение и отговорността на институциите, които са приели правна уредба, несъвместима с принципа за недопускане на дискриминация, установен като общ принцип на правото на Съюза в практиката на Съда и в член 40 ДФЕС, щом тази уредба е част от обща организация на пазара, както в настоящия случай.

               —

               да се отмени съдебното решение, което отказва да признае претърпяната от жалбоподателите вреда поради това, че регламентът може да се тълкува двусмислено — регламент, който е накарал всички национални съдилища да наложат строги санкции на жалбоподателите. Това двусмислено тълкуване е пряка последица от текст, за който е отговорен неговият автор, който в случая е Комисията.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват четири основания.
   На първо място, те искат от Съда да отмени решението на Общия съд, което отказва да признае дискриминационния характер на Регламент №o1623/2000, който не предоставя същите права на производителите на спирт.
   На второ място, те считат, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е отказал да признае неправомерното поведение и отговорността на институциите, които са приели и тълкували правна уредба, несъвместима с принципа за недопускане на дискриминация, установен като общ принцип на правото на Съюза в практиката на Съда и в член 40 ДФЕС, щом тя е част от обща организация на пазара, както в настоящия случай.
   На трето място, те упрекват Общия съд, че не е признал претърпяната от тях вреда. Възможното двусмислено тълкуване на Регламент №o1623/2000 е накарало националните съдилища да наложат строги санкции на жалбоподателите и следователно тази незаконосъобразност е същинската причина за претърпяната вреда.
   На последно място, те упрекват Общия съд, че е тълкувал неправилно смисъла и обхвата на член 65 от регламента, който предвижда специални изисквания за производителите, притежаващи собствени дестилационни съоръжения и възнамеряващи да извършват задължителната дестилация на своите излишъци от обичайно произвежданите количества вино.

      (1)  Регламент (EO) № 1623/2000 на Комисията oт 25 юли 2000 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (EO) № 1493/1999 относно общата организация на пазара на вино по отношение на пазарните механизми (ОВ L 194, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 34, стр. 120).


title: Дело C-271/10: Решение на Съда (трети състав) от 30 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Raad van State van België, Белгия) — Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)/Belgische Staat (Директива 92/100/ЕИО — Авторско право и сродните му права — Публично заемане — Възнаграждение на авторите — Адекватен доход)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/5

         Решение на Съда (трети състав) от 30 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Raad van State van België, Белгия) — Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)/Belgische Staat
   (Дело C-271/10) (1)

   (Директива 92/100/ЕИО - Авторско право и сродните му права - Публично заемане - Възнаграждение на авторите - Адекватен доход)
   2011/C 252/07
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State van België

      Страни в главното производство

      Ищец: Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)

      Ответник: Belgische Staat

      Предмет

   Преюдициално запитване — Raad van State van België — Тълкуване на член 5, параграф 1 от Директива 92/100/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1992 година относно правото на отдаване под наем и в заем и относно някои права, сродни на авторското право в областта на интелектуалната собственост (ОВ L 346, стр. 61; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 120) (понастоящем член 6, параграф 1 от Директива 2006/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година) (ОВ L 376, стр. 28; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 3, стр. 14) — Възнаграждение за авторите при публично отдаване в заем — Достатъчно възнаграждение

      Диспозитив

   Член 5, параграф 1 от Директива 92/100/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1992 година относно правото на отдаване под наем и в заем и относно някои права, сродни на авторското право в областта на интелектуалната собственост, не допуска законодателство като разглежданото по главното производство, което въвежда система, според която възнаграждението, дължимо на авторите в случай на публично заемане, се изчислява изключително в зависимост от броя на заемателите, записани в публичните институции, на базата на сума, предварително определена за заемател на година.

      (1)  ОВ C 234, 28.8.2010 г.


title: Дело T-438/16: Жалба, подадена на 5 август 2016 г. — Altunis/EUIPO — Hotel Cipriani (CIPRIANI)

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/48

         Жалба, подадена на 5 август 2016 г. — Altunis/EUIPO — Hotel Cipriani (CIPRIANI)
   (Дело T-438/16)
   (2016/C 343/66)
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda (Funchal, Португалия) (представители: A. Vanzetti, S. Bergia, G. Sironi, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Hotel Cipriani Srl (Венеция, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словна марка „CIPRIANI“– посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 127 870

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 юни 2016 г. по преписка R 1889/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да отхвърли възражението, подадено от Hotel Cipriani s.r.l., или

               —

               да върне преписката на EUIPO за съобразяване със съдебното решение;

               —

               да разпореди да бъдат изцяло възстановени на Altunis съдебните разноски, направени в настоящото производство, включително и в предходните фази пред EUIPO.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на членове 15, 42, параграф 2 и 8, параграф 1 от Регламент № 207/2009 и на правило 22, параграф 3 от Регламент № 2868/95 във връзка с преценката си относно реалното използване на марката на Hotel Cipriani;

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 във връзка с преценката на сходството на стоките и услугите и със следващата от нея преценка на вероятността от объркване.


title: Дело T-411/10: Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Laufen Austria/Комисия (Конкуренция — Картели — Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня — Решение за констатиране на нарушение на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП — Координиране на увеличения на цени и обмен на чувствителна търговска информация — Отговорност за неправомерното поведение — Глоби — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Тежест на нарушението — Коефициенти — Смекчаващи обстоятелства — Икономическа криза — Оказван от търговците на едро натиск — Известие относно сътрудничеството от 2002 г. — Намаляване на размера на глобата — Съществена добавена стойност)

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/29

         Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Laufen Austria/Комисия
   (Дело T-411/10) (1)

   (Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Решение за констатиране на нарушение на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП - Координиране на увеличения на цени и обмен на чувствителна търговска информация - Отговорност за неправомерното поведение - Глоби - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Тежест на нарушението - Коефициенти - Смекчаващи обстоятелства - Икономическа криза - Оказван от търговците на едро натиск - Известие относно сътрудничеството от 2002 г. - Намаляване на размера на глобата - Съществена добавена стойност)
   2013/C 325/49
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Laufen Austria AG (Вилхелмсбург, Австрия) (представители: E. Navarro Varona и L. Moscoso del Prado González, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis и F. Castilla Contreras, впоследствие F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis и F. Jimeno Fernández)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. относно производство съгласно член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.092 — Оборудване за баня) и искане за намаляване на размера на глобата, наложена с това решение на жалбоподателя.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Laufen Austria AG понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело C-614/11: Решение на Съда (пети състав) от 12 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer/Anneliese Kuso (Социална политика — Равно третиране на мъжете и жените — Директива 76/207/ЕИО — Срочен трудов договор, сключен преди присъединяването на държавата членка — Изтичане на срока след присъединяването — Правилник за служителите, който определя като дата на изтичане на срока на договора последния ден на годината, през която е навършена пенсионна възраст — Разлика във възрастта между мъжете и жените)

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/4

         Решение на Съда (пети състав) от 12 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer/Anneliese Kuso
   (Дело C-614/11) (1)

   (Социална политика - Равно третиране на мъжете и жените - Директива 76/207/ЕИО - Срочен трудов договор, сключен преди присъединяването на държавата членка - Изтичане на срока след присъединяването - Правилник за служителите, който определя като дата на изтичане на срока на договора последния ден на годината, през която е навършена пенсионна възраст - Разлика във възрастта между мъжете и жените)
   2013/C 325/06
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer

      Ответник: Anneliese Kuso

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberster Gerichtshof — Тълкуване на член 3, параграф 1, букви а) и в) от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд (ОВ L 39, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 164), изменен с Директива 2002/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 г. (ОВ L 269, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 143) — Срочни трудови договори, които са сключени между институция на държава членка и нейните служители преди присъединяването на посочената държава към Европейския съюз, и предвиждат като дата на изтичане на договорите последния ден от годината, през която служителят от мъжки пол навършва 65-годишна възраст, а служителят от женски пол — 60 годишна възраст

      Диспозитив

   Член 3, параграф 1, буква в) от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд, изменена с Директива 2002/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 г., трябва да се тълкува в смисъл, че национална правна уредба като процесната в главното дело — състояща се от правилник за служителите, неразделна част от трудов договор, който е сключен, преди съответната държава членка да се присъедини към Европейския съюз, и съгласно който трудовото правоотношение се прекратява поради навършване на пенсионна възраст, определена по различен начин в зависимост от пола на работника — създава забранена от споменатата директива дискриминация, когато съответният работник навършва тази възраст на дата след посоченото присъединяване.

      (1)  ОВ C 80, 17.3.2012 г.


title: Дело T-135/12: Решение на Общия съд от 26 февруари 2015 г.  — Франция/Комисия (Държавни помощи — Пенсии — Помощ във връзка с реформата на финансирането на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom — Намаляване на вноската, която France Télécom следва да заплаща на държавата — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар при определени условия — Предимство)

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/24

         Решение на Общия съд от 26 февруари 2015 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-135/12) (1)

   ((Държавни помощи - Пенсии - Помощ във връзка с реформата на финансирането на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom - Намаляване на вноската, която France Télécom следва да заплаща на държавата - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар при определени условия - Предимство))
   (2015/C 118/31)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: първоначално E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter и J. Rossi, впоследствие D. Colas Diégo и R. Coesme)

      Ответник: Европейска комисия (представители: B. Stromsky, L. Flynn и D. Grespan)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2012/540/EС на Комисията от 20 декември 2011 г. за държавна помощ C 25/08 (ex NN 23/08) — Реформа на финансирането на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom, приведена в действие от Френската република в полза на France Télécom (ОВ L 279, 2012 г., стр. 1).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Френската република понася собствените си разноски и направените от Европейската комисия разноски.

      (1)  ОВ C 174, 16.6.2012 г.


title: Дело C-481/09: Решение на Съда (пети състав) от 30 септември 2010 г. — Европейска комисия/Чешка република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 2006/7/ЕО — Качество на водите за къпане — Липса на транспониране в указания срок)

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/11

         Решение на Съда (пети състав) от 30 септември 2010 г. — Европейска комисия/Чешка република
   (Дело C-481/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2006/7/ЕО - Качество на водите за къпане - Липса на транспониране в указания срок)
   2010/C 317/21
   Език на производството: чешки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán и M. Thomannová-Körnerová)

      Ответник: Чешка република (представители: M. Smolek и J. Jirkalová)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане или неоповестяване в предвидения срок на разпоредбите, необходими за съобразяване с Директива 2006/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 февруари 2006 година за управление качеството на водите за къпане и за отмяна на Директива 76/160/ЕИО (ОВ L 64, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 15, страница 229)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приела в указания срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 февруари 2006 година за управление качеството на водите за къпане и за отмяна на Директива 76/160/ЕИО, Чешката република не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2.

               Осъжда Чешката република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело C-264/07: Иск, предявен на 1 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/17

         Иск, предявен на 1 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-264/07)
   (2007/C 170/31)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Patakiá и M. Konstantinidis)

      Ответник: Република Гърция
   Искания

               —

               да се установи, че като до 22 декември 2004 г. не е извършила за всеки район на речен басейн, намиращ се на нейна територия, анализ на характеристиките му, преглед на въздействието на човешките дейности върху състоянието на повърхностните и подземни води и икономически анализ на водоползването в съответствие с техническите спецификации, установени с приложения II и III, Република Гърция не е изпълнила задълженията, които произтичат от член 5, параграф 1 на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (1), а като не предоставя обобщените доклади за анализите, изискуеми по този член, тя не е изпълнила и задълженията, които произтичат от член 15, параграф 2 на тази директива;

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Директива 2000/60 е влязла в сила на 22 декември 2000 г. Следователно държавите-членки са били длъжни да завършат изискваните по силата на член 5, параграф 1 от директивата анализи и прегледи не по-късно от 22 декември 2004 г. и да предоставят на Комисията не по-късно от 22 март 2005 г. обобщен доклад за анализите, както това се изисква от член 15, параграф 2 на директивата.
   В своя отговор на официалното уведомление, като признават, че не са се съобразили с член 15, параграф 2, гръцките власти поемат ангажимент да изпратят изисквания доклад през м. юни 2006 г. Гръцките власти обаче не вземат отношение по съобразяването на Република Гърция със задълженията, произтичащи от член 5, параграф 1 на директивата, въпреки че в своето официално уведомление Комисията изразява съмнения по това дали Република Гърция се съобразява със задълженията, които произтичат от този член.
   От анализа на доклада, който в крайна сметка е изпратен през м. юни 2006 г., е видно, че Република Гърция все още не се е съобразила със задълженията, произтичащи от член 5, параграф 1, и член 15, параграф 2 на Директива 2000/60.

      (1)  ОВ L 327, 22.12.2000 г., стр. 1.