title: Дело C-537/07: Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2009 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de Madrid, Испания) — Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA (Директива 96/34/ЕО — Рамково споразумение за родителския отпуск — Права, придобити или в процес на придобиване към датата, на която започва отпускът — Непрекъсваемост при получаването на социалноосигурителни обезщетения през време на отпуска — Директива 79/7/ЕИО — Принцип на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване — Придобиване на пенсионни права при трайна инвалидност по време на родителския отпуск)

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/6

         Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2009 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de Madrid, Испания) — Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA
   (Дело C-537/07) (1)

   (Директива 96/34/ЕО - Рамково споразумение за родителския отпуск - Права, придобити или в процес на придобиване към датата, на която започва отпускът - Непрекъсваемост при получаването на социалноосигурителни обезщетения през време на отпуска - Директива 79/7/ЕИО - Принцип на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване - Придобиване на пенсионни права при трайна инвалидност по време на родителския отпуск)
   2009/C 220/08
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social de Madrid

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho

      Ответници: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Juzgado de lo Social de Madrid (Испания) — Тълкуване на клауза 2, точки 6 и 8 от рамковото споразумение за родителския отпуск, което е сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) и е приложено към Директива 96/34/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 година (ОВ L 145, стр. 4; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 160) и на Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване (ОВ L 6, стр. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 192) — Национално законодателство, което предвижда изчисляване на размера на пенсията за инвалидност в зависимост от заплатата, получавана през определен период, предхождащ настъпването на правопораждащия пенсията факт — Родителски отпуск при непълно работно време през този период — Последици

      Диспозитив

               1)

               Частноправни субекти могат да се позовават пред национална юрисдикция на клауза 2, точка 6 от рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено на 14 декември 1995 г., и е приложено към Директива 96/34/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 година относно рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено между UNICE, CEEP и ЕКП.

               2)

               Клауза 2, точки 6 и 8 от рамковото споразумение за родителския отпуск допуска при изчисляването на пенсията за трайна инвалидност на работник да се вземе предвид обстоятелството, че последният е ползвал период на родителски отпуск при непълно работно време, през който е извършвал вноски и е придобил пенсионни права пропорционално на получената заплата.

               3)

               Клауза 2, точка 8 от рамковото споразумение за родителския отпуск не налага задължения на държавите-членки, извън това да обсъждат и разрешават в съответствие с националното законодателство отнасящите се до социално осигуряване въпроси, свързани с това рамково споразумение. В частност тя не ги задължава да предвидят през време на родителския отпуск непрекъсваемост при получаването на социалноосигурителни обезщетения. Частноправни субекти не могат да се позовават на посочената клауза 2, точка 8 пред национална юрисдикция срещу публичните власти.

               4)

               Принципът на равното третиране на мъжете и жените, и в частност принципът на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване, по смисъла на Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване допуска през периода на родителски отпуск при непълно работно време работник да придобива пенсионни права при трайна инвалидност в зависимост от отработеното работно време и от получената заплата, а не по начина, по който би ги придобил при упражняването на дейност при пълно работно време.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.


title: Дело T-614/13: Решение на Общия съд от 26 септември 2014 г. — Romonta/Комисия (Околна среда — Директива 2003/87/ЕО — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии, считано от 2013 г. — Решение 2011/278/ЕС — Национални мерки за изпълнение, представени от Германия — Клауза относно случаи на крайно затруднено положение — Свобода при избор на професия и свобода на стопанска инициатива — Право на собственост — Пропорционалност)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/47

      Решение на Общия съд от 26 септември 2014 г. — Romonta/Комисия
      (Дело T-614/13) (1)

      ((Околна среда - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии, считано от 2013 г. - Решение 2011/278/ЕС - Национални мерки за изпълнение, представени от Германия - Клауза относно случаи на крайно затруднено положение - Свобода при избор на професия и свобода на стопанска инициатива - Право на собственост - Пропорционалност))
      (2014/C 395/58)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Romonta GmbH (Зеегебийт Мансфелдър Ланд, Германия) (представители: I. Zenke, M.-Y. Vollmer, C. Telschow и A. Schulze, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: E. White, C. Hermes и K. Herrmann)

         Предмет

      Искане за отмяна на Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 240, стр. 27), доколкото с член 1, параграф 1 от това решение се отказва разпределяне — за третия период на търгуване с квоти за емисии от 2013 г. до 2020 г. — на допълнителни квоти на жалбоподателя, поискани въз основа на клауза относно случаи на крайно затруднено положение, предвидена в член 9, параграф 5 от Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz (германският Закон за търговия с емисии на парникови газове) от 21 юли 2011 г.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Romonta GmbH понася съдебните разноски, направени в главното и в обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 31, 1.2.2014 г.


title: Дело C-197/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 13 април 2017 г. — Thomas Neufeldt и др./TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/9

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 13 април 2017 г. — Thomas Neufeldt и др./TUIfly GmbH
   (Дело C-197/17)
   (2017/C 231/11)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Thomas Neufeldt, Julia Neufeldt и Gabriel Neufeldt, като двете последни лица са представлявани от родителите си Sandra Neufeldt и Thomas Neufeldt

      Ответник: TUIfly GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) отсъствието поради отпуск по болест на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач? При утвърдителен отговор на първия въпрос: Какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: Представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 спонтанното отсъствие на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач поради спиране на работата, което не е в съответствие с трудовото законодателство и колективните трудови договори (незаконна стачка, „wilder Streik“)? Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен: Какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               3)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: Трябва ли извънредното обстоятелство да е било налице при самия анулиран полет или опериращият въздушен превозвач има право по икономически съображения да изготви нов график на полетите?

               4)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: Предотвратимостта до извънредното обстоятелство ли се отнася или до последиците от настъпването на това обстоятелство?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-544/13: Преюдициално запитване, отправено от Stockholms tingsrätt (Швеция) на 21 октомври 2013 г. — Abcur AB/Apoteket Farmaci AB

text:
               18.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 15/6

         Преюдициално запитване, отправено от Stockholms tingsrätt (Швеция) на 21 октомври 2013 г. — Abcur AB/Apoteket Farmaci AB
   (Дело C-544/13)
   2014/C 15/08
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Stockholms tingsrätt

      Страни в главното производство

      Ищец: Abcur AB

      Ответник: Apoteket Farmaci AB

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли лекарствен продукт за хуманна употреба — отпускан само по лекарско предписание, който се използва в спешната медицинска помощ и за който няма разрешение за търговия, издадено от компетентния орган в държава членка или в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2309/93 (1), който продукт освен това се приготвя от оператор като участващия в производството пред Stockholms tingsrätt (Стокхолмски окръжен съд) и се поръчва от здравни заведения при разглежданите в производството пред Stockholms tingsrätt фактически обстоятелства — да попадне в обхвата на някое от изключенията по член 3, параграф 1 или член 3, параграф 2 от Директива 2001/83 (2) за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, и по-специално, ако съществува и друг разрешен лекарствен продукт със същото активно вещество, същата дозировка и фармацевтична форма?

               2.

               Ако лекарствен продукт за хуманна употреба, отпускан само по лекарско предписание, като посочения в първия въпрос, попада в приложното поле на член 3, параграф 1, член 3, параграф 2 или член 5, параграф 1 от Директива 2001/83, може ли да се счита, че законодателството относно рекламата на лекарствени продукти не е хармонизирано или че видът на дейностите, чието извършване се твърди в това дело, представлява реклама, регламентирана от Директива 2006/114 (3) относно заблуждаващата и сравнителната реклама?

               3.

               Ако предвид втория въпрос Директива 2006/114 относно заблуждаващата и сравнителната реклама се окаже приложима, кои са основните условия, при които разглежданата пред Stockholms tingsrätt дейност (използване на продуктово наименование, продуктов номер и ATC код (код за анатомична, терапевтична и химическа класификация) за лекарствения продукт, прилагане на фиксирана цена за лекарствения продукт, предоставяне на информация за лекарствения продукт в Националния регистър на веществата, използвани в лекарствени продукти (NPL), посочване на NPL идентификатора върху лекарствения продукт, разпространяване на информационна листовка за лекарствения продукт, доставяне на лекарствения продукт чрез система за електронно заявяване на здравни услуги и предоставяне на информация за лекарствения продукт чрез публикация, издадена от национална професионална организация) представлява реклама по смисъла на Директива 2006/114?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2309/93 от 22 юли 1993 г. на Съвета за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция за оценка на лекарствените продукти (ОВ L 214, 1993 г., стр. 1).

      (2)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).

      (3)  Директива 2006/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама (ОВ L 376, 2006 г., стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 229).


               10.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/4

         Дело, заведено на 3 юли 2013 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-12/13)
   2013/C 294/04
   На 3 юли 2013 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis, Clémence Perrin и Catherine Howdle в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               да постанови, че като не е приложила правилно и в предвидения срок член 1, параграфи 15—18, параграф 19, буква а), параграф 21, параграф 22, буква а), параграфи 23—29, параграфи 36 и 37, параграфи 39—42 и член 2, параграфи 5 и 6 от акта, посочен в точка 14, 16д и 31 от приложение IX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2009/111/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. по отношение на банки — филиали на централни институции, определени елементи на собствения капитал, големи експозиции, надзорна уредба и управление при кризи), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, и като не е представила на органа текста на мерките за прилагане, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП;

               2.

               да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

         Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               Жалбата се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 12 ноември 2012 г. на мотивираното становище, издадено от Контролния орган на ЕАСТ на 12 септември 2012 г., относно неправилното прилагане на член 1, параграфи 15—18, параграф 19, буква а), параграф 21, параграф 22, буква а), параграфи 23—29, параграфи 36 и 37, параграфи 39—42 и член 2, параграфи 5 и 6 от акта, посочен в точка 14, 16д и 31 от приложение IX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2009/111/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. по отношение на банки — филиали на централни институции, определени елементи на собствения капитал, големи експозиции, надзорна уредба и управление при кризи).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ изтъква, че Исландия не е изпълнила изцяло акта в предвидения срок и съответно не е уведомила за това Надзорния орган на ЕАСТ.


title: Дело F-135/07: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 11 септември 2008 г.  — Smadja/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Наемане на работа — Назначаване — Класиране в стъпка — Ново назначаване на жалбоподателя на същия пост след отмяната на първото назначаване с Решение на Първоинстанционния съд — Принцип на пропорционалност — Принцип на защита на оправданите правни очаквания — Задължение за полагане на грижа)

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/58

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 11 септември 2008 г. — Smadja/Комисия
   (Дело F-135/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Наемане на работа - Назначаване - Класиране в стъпка - Ново назначаване на жалбоподателя на същия пост след отмяната на първото назначаване с Решение на Първоинстанционния съд - Принцип на пропорционалност - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Задължение за полагане на грижа)
   (2008/C 313/106)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Daniele Smadja (Ню Делхи, Индия) (представител: É. Boigelot, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: D. Martin и K. Herrmann)
   Предмет
   От една страна, отмяна на решението на Комисията за назначаване на жалбоподателя, длъжностно лице, първоначално класирано в степен A*15, стъпка 4, тъй като това решение го класира в степен A*15, стъпка 1, вследствие на неговото преназначаване на поста директор на дирекция В RELEX („Многостранни отношения и права на човека“), след отмяната на неговото първо назначаване и, от друга страна, искане за обезщетяване на неимуществени и имуществени вреди
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решението на Комисията на Европейските общности от 21 декември 2006 г. за класиране на г-жа Smadja в степен A*15, стъпка 1, със стъпка по старшинство към 1 ноември 2005 г.

               2)

               Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г., стр. 35.


title: Дело C-263/15: Решение на Съда (осми състав) от 2 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV) (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 9, параграф 1 — Понятия „данъчнозадължено лице по данъка върху добавената стойност“ и „икономическа дейност“ — Член 24, параграф 1 — Понятие „доставка на услуги“ — Селскостопански съоръжения — Изграждане и експлоатация на система за отвеждане на води от търговско дружество с нестопанска цел — Значение на финансирането на съоръженията посредством държавни помощи и помощи от Европейския съюз)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/12

         Решение на Съда (осми състав) от 2 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)
   (Дело C-263/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 9, параграф 1 - Понятия „данъчнозадължено лице по данъка върху добавената стойност“ и „икономическа дейност“ - Член 24, параграф 1 - Понятие „доставка на услуги“ - Селскостопански съоръжения - Изграждане и експлоатация на система за отвеждане на води от търговско дружество с нестопанска цел - Значение на финансирането на съоръженията посредством държавни помощи и помощи от Европейския съюз))
   (2016/C 287/16)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Kúria

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft.

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Диспозитив

               1)

               Член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че експлоатацията на селскостопански съоръжения като разглежданите в главното производство от търговско дружество с нестопанска цел, упражняващо само допълнително по търговски начин тази дейност, от която се получава доход, представлява икономическа дейност по смисъла на тази разпоредба, независимо от обстоятелството, че от една страна, тези съоръжения са финансирани в значителна степен с държавни помощи и от друга страна, че експлоатацията им води само до доходи от такса, която има ограничен размер, след като тази такса има постоянен характер поради предвидения за събирането ѝ срок.

               2)

               Член 24 от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че експлоатацията на селскостопански съоръжения като разглежданите в главното производство се състои във възмездното извършване на доставки на услуги, тъй като те са в пряка връзка с таксата, която е или трябва да бъде получена, при условие че тази такса в ограничен размер представлява равностойността на предоставената услуга, независимо от обстоятелството, че тези доставки на услуги се изразяват в изпълнението на предвидени в правни норми задължения. Запитващата юрисдикция следва да провери дали в качеството си на насрещна престация размерът на таксата, която е или трябва да бъде получена, може да охарактеризира наличието на пряка връзка между доставките на услуги, които са или трябва да бъдат извършени, и посочената насрещна престация и оттук — възмездния характер на доставките на услуги. Запитващата юрисдикция трябва по-специално да се увери, че таксата, предвидена от жалбоподателите в главното производство, не представлява само частично възнаграждение за доставките на услуги, които са или трябва да бъдат извършени, и че равнището на тази такса не е било определено поради наличието на други възможни фактори, които евентуално да могат да поставят под съмнение пряката връзка между доставките на услуги и насрещната им престация.

      (1)  ОВ C 235, 21.7.2014 г.


title: Дело C-48/09 P: Решение на Съда (голям състав) от 14 септември 2010 г. — Lego Juris A/S/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Mega Brands Inc. (Обжалване — Регламент (ЕО) № 40/94 — Марка на Общността — Възможност формата на стока да се регистрира като марка — Регистриране на триизмерен знак, съставен от горната страна на блокчето „Lego“ — Отмяна на посочената регистрация по искане на предприятие, което търгува с блокчета за игра със същата форма и размери — Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от посочения регламент — Знак, който се състои изключително от формата на стоката, необходима за постигането на технически резултат)

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/3

         Решение на Съда (голям състав) от 14 септември 2010 г. — Lego Juris A/S/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Mega Brands Inc.
   (Дело C-48/09 P) (1)

   (Обжалване - Регламент (ЕО) № 40/94 - Марка на Общността - Възможност формата на стока да се регистрира като марка - Регистриране на триизмерен знак, съставен от горната страна на блокчето „Lego“ - Отмяна на посочената регистрация по искане на предприятие, което търгува с блокчета за игра със същата форма и размери - Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от посочения регламент - Знак, който се състои изключително от формата на стоката, необходима за постигането на технически резултат)
   2010/C 301/03
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lego Juris A/S (представители: V. von Bomhard и T. Dolde, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis), Mega Brands Inc. (представители: P. Cappuyns и C. De Meyer, advocaten).

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 12 ноември 2008 г. по дело Lego Juris A/S/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (T-270/06), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалба за отмяна, подадена от притежателя на триизмерна марка на Общността, представляваща формата на блокче „Lego“, за стоки от класове 9 и 28, срещу Решение R 856/2004-G на разширения апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 10 юли 2006 г., с което се отхвърля жалбата срещу решението на отдела по заличаването за частична отмяна на посочената марка в рамките на искане за отмяна от страна на Mega Brands — Тълкуване на член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 40/94

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Lego Juris A/S да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82, 4.4.2009 г.


title: Дело T-159/09 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 25 май 2009 г. — Biofrescos/Комисия (Обезпечително производство — Молба за спиране на изпълнението — Подаване на молбата — Недопустимост — Финансова вреда — Липса на неотложност)

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/12

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 25 май 2009 г. — Biofrescos/Комисия
   (Дело T-159/09 R)
   (Обезпечително производство - Молба за спиране на изпълнението - Подаване на молбата - Недопустимост - Финансова вреда - Липса на неотложност)
   2009/C 167/25
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda (Linda-a-Velha, Португалия) (представител: A. Magalhães Menezes, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal, P. Guerra e Andrade и L. Bouyon)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на събирането на вносни мита, чието плащане от жалбоподателя все още не поискано, доколкото това събиране е разпоредено с Решение C (2009) 72 окончателен на Комисията от 16 януари 2009 г., с което се установява, че следва да се извърши последващо събиране на посочените мита и че опрощаването им не е обосновано по отношение на жалбоподателя.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля искането за допускане на обезпечение.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-474/09 P: Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-227/01—T-229/01 и T-265/01, T-266/01 и T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava y Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco и други/Комисия на Европейските общности

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/15

         Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-227/01—T-229/01 и T-265/01, T-266/01 и T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava y Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco и други/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-474/09 P)
   2010/C 37/16
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, abogados)

      Други страни в производството: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Комисия на Европейските общности и Comunidad Autónoma de la Rioja

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за допустима и основателна настоящата жалба;

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение;

               —

               да се уважи искането, направено пред първата инстанция, в частност, евентуалното искане за отмяна на член 3 от обжалваното решение;

               —

               при условията на евентуалност, делото да се върне на Първоинстанционния съд, като му бъде разпоредено да допусне доказателството, чието събиране е било отказано;

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските по първоинстанционното производство и по производството за обжалване, а встъпилата страна, Comunidad Autónoma de la Rioja — да заплати разноските по първоинстанционното производство.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Грешка при прилагане на правото, тъй като ПС е приел, че в конкретния случай не са налице изключителни обстоятелства, които да пораждат оправдани правни очаквания за редовността на обжалваната данъчна мярка, които възпрепятстват да се разпореди възстановяването на помощите в съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999 (1) във връзка с принципа за защита на оправданите правни очаквания. Изопачаване на границите на правния спор и нарушение на принципа на състезателност. Нарушение на съдебната практика относно мотивирането.
               Нито формалната разлика между обжалваната данъчна мярка и мярката предмет на Решение 93/337 (2), нито фактът, че Комисията е могла да мотивира критерия селективност с елемент, различен от този, който фигурира изрично в Решение 93/337, нито декларацията за несъвместимост, която се съдържа в Решение 93/337, съставляват достатъчни правни основания, за да не приеме ПС съществуването на изключително обстоятелство, което, само по себе си или във връзка с други обстоятелства, които са налице в дадения случай, възпрепятства Комисията да разпореди възстановяването на помощите, споменати в обжалваното решение.
               Приемайки, че обжалваните мерки по съединени дела T-30/01—T-32/01 и T-86/02—T-88/02 не са аналогични на обжалваната данъчна мярка по причини на данъчна техника и на обхват на облекчението, ПС е изопачил границите на правния спор между страните, не е спазил принципа на състезателност и освен това е допуснал явно нарушение на определена съдебна практика относно мотивирането.
               ПС е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че поведението на Комисията към данъчното освобождаване от 1993 г., както и към данъчното облекчение по Закон 22/1993, не съставлява изключително обстоятелство, което е могло да обоснове какъвто и да е вид оправдано правно очакване за редовността на обжалваната данъчна мярка, което би възпрепятствало възстановяването на помощите по силата на член 14, параграф 1 от Регламент 659/1999 поради това, че противоречи на принципа на защита на оправданите правни очаквания.

               2.

               Грешка при прилагане на правото поради това, че ПС не е спазил процесуалните норми в областта на събирането на доказателствата и е решил да не допусне поисканото от жалбоподателя доказателство за представяне на определени документи на Комисията, което в светлината на използваните от ПС за отхвърляне на претенцията на жалбоподателя аргументи се явява съществено за защитата на неговите интереси. Нарушение на правото на справедлив процес, на принципа на равните процесуални възможности и на правото на защита.
               Като не е събрал поисканото доказателство, ПС е нарушил основното право на справедлив процес, което служи на жалбоподателя, тъй като е отказал събирането на доказателство, което се явява съществено за него, нарушавайки по този начин неговото право на защита, като се има предвид, че неговата претенция е отхвърлена с аргумента, че не е доказал именно това, което е искал да докаже с несъбраното доказателство: ако не изричното окончателно становище на Комисията за отхвърляне на оплакването от 1994 г. срещу мярка, която е по същество идентична на приетата през 1993 г., поне поведението на Комисията би съставлявало изключително обстоятелство, доколкото подобно поведение би породило оправданото правно очакване за редовността на данъчните мерки от 1993 г., което е довело до приемането на обжалваната данъчна мярка през 1996 г.

      (1)  На Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).

      (2)  На Комисията от 10 май 1993 година относно система за данъчни помощи за инвестиции в страната на баските (ОВ L 134, стp. 25).


title: Дело T-102/09: Жалба, подадена на 1 септември 2010 г. — Elosta/Комисия

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/26

         Жалба, подадена на 1 септември 2010 г. — Elosta/Комисия
   (Дело T-102/09)
   ()
   2011/C 13/52
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Abdelrazag Elosta (Pinner, Обединеното кралство) (представители: E. Grieves, barrister и A. McMurdie, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент (ЕО) № 1330/2008 (1), в частта му, която засяга жалбоподателя;

               —

               да се разпореди на ответника да премахне незабавно името на жалбоподателя от приложението към посочения регламент; и

               —

               да се разпореди на ответника и/или на Съвета на Европейския съюз да заплати освен направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от жалбоподателя, както и да възстанови всички суми, изплатени от касата на Съда на Европейския съюз в рамките на правната помощ.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска съгласно член 263 ДФЕС отмяната на Регламент (ЕО) № 1330/2008 на Комисията, доколкото името на жалбоподателя е включено в списъка на лицата и образуванията, на които са били наложени някои ограничителни мерки.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните правни основания:

               На първо място, Комисията не е осъществила независима проверка на основанията за включване на жалбоподателя в Приложение I към Регламент (ЕО) № 881/2002 (2) към никой момент, нито е изискала представяне на мотивите или доказателствата за такова включване.

               Освен това Комисията не е представила на жалбоподателя никакво основание, и още повече подходящо основание за включването му в Приложение I към Регламент (ЕО) № 881/2002, което води до нарушаване на правото му на ефективни правни средства за защита, правото му на защита и правото му на собственост съгласно Европейската конвенция за защита на правата на човека.

               Накрая, запазването на името на жалбоподателя в Приложение I към Регламент (ЕО) № 881/2002 е неразумно, като се има предвид, че: (i) не са съществували и не съществуват никакви основания, съответстващи на относимите критерии за запазване на името му в посоченото приложение; (ii) позицията на правителството на Обединеното кралство е, че жалбоподателят вече не отговаря на относимите критерии; и (iii) специализиран съд на Обединеното кралство е постановил, че Libyan Islamic Fighting Group не се е обединило с мрежата на Ал Кайда и/или че не всяко лице, свързано с Libyan Islamic Fighting Group, е последовател на проповядващата насилие идеология на Ал Кайда за световен джихад.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1330/2008 на Комисията от 22 декември 2008 година за изменение за сто и трети път на Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните (ОВ L 345, стp. 60).

      (2)  Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета от 27 май 2002 година за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 467/2001 на Съвета за забрана на износа на някои стоки и услуги за Афганистан, за засилване на забраната на полети и удължаване на замразяването на средства и други финансови ресурси по отношение на талибаните в Афганистан (ОВ L 139, стp. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 1, стр. 189).


title: Дело C-443/17: Преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство), постъпило на 24 юли 2017 г. — Abraxis Bioscience LLC/Comptroller General of Patents

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/30

         Преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство), постъпило на 24 юли 2017 г. — Abraxis Bioscience LLC/Comptroller General of Patents
   (Дело C-443/17)
   (2017/C 309/41)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Abraxis Bioscience LLC

      Ответник: Comptroller General of Patents

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 3, буква г) от Регламента относно СДЗ (1) да се тълкува в смисъл, че допуска издаването на СДЗ, когато посоченото в член 3, буква б) разрешение за пускане на пазара е първото разрешение в обхвата на основния патент за пускане на пазара на продукта като лекарствен продукт и когато продуктът е нова форма на известна активна съставка?

      (1)  Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-393/14: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 18 август 2014 г.  — Dalmine SpA/Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE и др.

text:
               20.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/10

         Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 18 август 2014 г. — Dalmine SpA/Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE и др.
   (Дело C-393/14)
   2014/C 372/13
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Dalmine SpA

      Ответници: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Преюдициални въпроси

               1)

               Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС (1) на Комисията от 5 септември 2013 г., поради това че при изчисляването на броя на квотите за емисии, които подлежат на безплатно разпределяне, не е бил взет предвид делът на емисиите, свързани с изгарянето на отпадъчните газове — или газове, отделяни при стоманодобив — нито на тези, свързани с топлинната енергия, получена от когенерация, като по този начин е допуснато нарушение на член 290 ДФЕС и на член 10а, параграфи 1, 4 и 5 от Директива 2003/87/ЕО (2) и са надхвърлени границите на предвиденото в посочената директива делегиране в противоречие с целите на директивата (насърчаване на технологиите с по-висока енергийна ефективност и закрила на необходимите условия за икономическото развитие и увеличаване на заетостта)?

               2)

               Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в светлината на член 6 ДЕС поради противоречие с член 1 от Допълнителния протокол към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, както и с член 17 от същата конвенция, доколкото неправилно са засегнати оправданите правни очаквания на дружествата жалбоподатели да продължат да ползват активи, представляващи количеството предварително разпределени квоти, предоставени им съгласно разпоредбите на директивата, като по този начин те са лишени от свързаните с тези активи икономически блага?

               3)

               Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в частта, в която определя коефициента за междусекторна корекция, доколкото това решение нарушава член 296, втора алинея ДФЕС и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като не е надлежно мотивирано?

               4)

               Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в частта, в която определя коефициента за междусекторна корекция, доколкото това решение нарушава член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО и принципа на пропорционалност, закрепен в член 5, параграф 4 ДЕС, като освен това е опорочено от липса на разследване и грешка в преценката, предвид факта че изчисляването на максималното количество квоти, които се разпределят безплатно (релевантно за целите на определяне на единният коефициент за междусекторна корекция), не отчита последиците от императивните изменения в тълкуването на понятието „горивна инсталация“, настъпили между първата (2005 — 2007 г.) и втората фаза (2008 — 2012 г.) на прилагане на Директива 2003/87/ЕО?

               5)

               Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в частта, в която определя коефициента за междусекторна корекция, доколкото това решение нарушава член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО, член 9а, параграф 2 от Директива 2003/87/ЕО, както и поради липса на разследване и грешка в преценката, предвид факта че изчисляването на максималното количество квоти, които се разпределят безплатно (релевантно за целите на определяне на единният коефициент за междусекторна корекция), е извършено въз основа на предоставени от държавите членки данни, които не са съгласувани помежду си, тъй като изхождат от различно тълкуване на член 9а от Директива 2003/87/ЕО?

               6)

               Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в частта, в която определя коефициента за междусекторна корекция, поради нарушение на процедурните правила, предвидени в член 10а, параграф 1 и член 23, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО?

      (1)  Решение на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 240, стр. 27)

      (2)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78)


title: Дело F-116/13: Жалба, подадена на 30 ноември 2013 г. — ZZ/Комисия

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/46

         Жалба, подадена на 30 ноември 2013 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-116/13)
   2014/C 45/87
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: S. Orlandi, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението относно прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателя в пенсионната схема на Съюза, в приложение на новите ОРИ във връзка с членове 11 и 12 от приложение VIII от Правилника за длъжностните лица.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за незаконосъобразен и поради това за неприложим член 9 от общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника;

               —

               да се отмени решението от 18 юни 2013 г. за бонифициране на пенсионните права, придобити от жалбоподателя преди встъпването му в длъжност, при прехвърлянето им в пенсионната схема на институциите на Европейския съюз, в приложение на общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII от Правилника от 3 март 2011 г.;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-16/15: Преюдициално запитване от Juzgado Contencioso -Administrativo de Madrid (Испания), постъпило на 19 януари 2015 г.  — María Elena Pérez López/Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/8

         Преюдициално запитване от Juzgado Contencioso -Administrativo de Madrid (Испания), постъпило на 19 януари 2015 г. — María Elena Pérez López/Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)
   (Дело C-16/15)
   (2015/C 096/10)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: María Elena Pérez López

      Ответник: Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Противоречи ли на Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 година между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета (1) от 28 юни 1999 година, и поради това не следва да се прилага член 9.3 от Държавен закон № 55/2003 от 16 декември относно рамковите правила за персонала с нормативноустановен статут в здравните служби, тъй като допуска злоупотреби, произтичащи от използването на последователни назначения на помощен персонал, доколкото:

                           —

                           не определя максимална обща продължителност на последователните назначения на помощен персонал, нито допустимия брой на подновяванията на същите;

                           —

                           предоставя на свободната преценка на администрацията решението дали да се създават структурни длъжности, когато са извършени повече от две назначавания за изпълнението на една и съща служебна дейност за период от общо 12 месеца в рамките на две години;

                           —

                           допуска издаването на акт за назначаване на помощен персонал без изискването в него да се посочи конкретната обективна причина за временния, краткосрочен или извънреден характер, който го оправдава?

               2)

               Противоречи ли на Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 година между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година, и поради това не следва да се прилага член 11.7 от Заповед на Consejería de Economía y Hacienda на автономна област Мадрид от 28 януари 2013 г., който предвижда, че „при изтичане на срока на назначението правоотношението задължително се прекратява и се изплащат полагаемите съобразно прослуженото време обезщетения, включително в случаите, когато впоследствие ще се извърши ново назначаване на същото лице“, независимо дали конкретната обективна необходимост, послужила като основание за назначаването е престанала да съществува, така, както е предвидено в клауза 3.1 от Рамковото споразумение?

               3)

               Съответства ли на целта, преследвана с Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 година между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година, тълкуване на член 9.3.от Закон № 55/2003 от 16 декември относно рамковите правила за персонала с нормативноустановен статут в здравните служби, с което се приема, че когато за период от общо дванадесет месеца в рамките на две години за изпълнението на една и съща дейност бъдат извършени повече от две назначения, трябва да се пристъпи към създаване на структурна длъжност в щатното разписание на съответната служба, вследствие на което служителят, назначен като помощен персонал, се назначава като временно нает на щатна длъжност?

               4)

               Съобразено ли е с принципа за недискриминация, прогласен в Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 година между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година, прилагането по отношение на срочно наетия помощен персонал с нормативноустановен статут на същия механизъм за обезщетяване, като този признат за работниците с трудов договор като помощен персонал, предвид съществената прилика между двете правоотношения, тъй като няма основание служители с еднаква квалификация, полагащи труд в едно и също предприятие (Servicio Madrileño de Salud), осъществяващи една и съща дейност и задоволяващи идентична краткосрочна необходимост, да бъдат третирани по различен начин при прекратяване на техните правоотношения, при липсата на видима причина, която не допуска сравнение между срочни договори с цел избягване на дискриминационни положения?

      (1)  ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129.


title: Дело T-572/11 R II: Определение на председателя на Общия съд от 23 април 2012 г. — Hassan/Съвет (Обезпечително производство — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на финансови средства и икономически ресурси — Молба за постановяване на временни мерки — Нова молба — Нови обстоятелства — Липса — Недопустимост)

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/23

         Определение на председателя на Общия съд от 23 април 2012 г. — Hassan/Съвет
   (Дело T-572/11 R II)
   (Обезпечително производство - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на финансови средства и икономически ресурси - Молба за постановяване на временни мерки - Нова молба - Нови обстоятелства - Липса - Недопустимост)
   2012/C 174/39
   Език на производството: френски

      Страни

      Молител: Samir Hassan (Дамаск, Сирия) (представители: адв. É. Morgan de Rivery и адв. E. Lagathu)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Kyriakopoulou и M. Vitsentzatos)

      Предмет

   Молба за временни мерки, по-конкретно за спиране на изпълнението на въведените от Съвета срещу Сирия ограничителни мерки, доколкото тези мерки се отнасят до молителя

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за временни мерки.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-212/09: Иск, предявен на 11 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/35

         Иск, предявен на 11 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-212/09)
   2009/C 180/61
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Braun, M. Teles Romão и P. Guerra e Andrade)

      Ответник: Португалска република

      Искания на ищеца

               —

               Да се обяви, че като запазва специални права на държавата и на други образувания от португалския публичен сектор в GALP Energia, SGPS S.A Португалската република не е изпълнила задълженията си по членове 56 ЕО и 43 ЕО.

               —

               Да се осъди Португалска република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   По силата на португалското законодателство държавата притежава в GALP привилегировани акции с изключителни права. Държавата има право да назначи председателя на Управителния съвет. Решенията на дружеството в сферата на нейната компетентност са предмет на одобрение от държавата.
   Предмет на одобрение от държавата са всички решения за изменение на дружествения договор, всички решения, които имат за предмет да разрешат участието в договори за създаване на обединения от дружества, предвиждащи контролът да се осъществява от едно дружество или съвместно от всички участващи дружества и всички решения, които по някакъв начин могат да застрашат снабдяването на страната с петрол, газ или производни продукти.
   Комисията счита, че както правото на държавата да назначи администратор с правомощия за одобряване на решенията, така и правото на вето на държавата по significant corporate actions ограничават в значителна степен преките инвестиции и инвестиционния портфейл.
   Посочените специални права на държавата представляват държавна мярка, доколкото наличието на привилегировани акции не произтича от обикновеното прилагане на дружественото право.
   Вторичното общностно право не допуска специални права на държавата в предприятия за продажба на дребно на петрол и петролни производни продукти. GALP няма задължение да гарантира снабдяването. Държавата цели да превърне GALP в дружество, чийто решаващ център се намира в Португалия. При всички случаи португалската държава не спазва принципа на пропорционалност, доколкото въпросните мерки не са подходящи за гарантиране на изпълнението на преследваните цели и надхвърлят необходимото за постигане на подобни цели.


title: Дело T-58/01: Решение на Общия съд от 17 декември 2009 г. — Solvay/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на динатриевия карбонат в Общността — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Споразумение, с което на предприятие се гарантира минимален тонаж на продажбите в държава членка и покупката на необходимите количества за достигане на този минимален тонаж — Погасяване по давност на правото на Комисията да налага глоби или санкции — Разумен срок — Съществени процесуални правила — Засягане на търговията между държави членки — Право на достъп до преписката — Глоба — Тежест и продължителност на нарушението — Отегчаващи и смекчаващи обстоятелства)

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/31

         Решение на Общия съд от 17 декември 2009 г. — Solvay/Комисия
   (Дело T-58/01) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на динатриевия карбонат в Общността - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Споразумение, с което на предприятие се гарантира минимален тонаж на продажбите в държава членка и покупката на необходимите количества за достигане на този минимален тонаж - Погасяване по давност на правото на Комисията да налага глоби или санкции - Разумен срок - Съществени процесуални правила - Засягане на търговията между държави членки - Право на достъп до преписката - Глоба - Тежест и продължителност на нарушението - Отегчаващи и смекчаващи обстоятелства)
   2010/C 37/39
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Solvay SA (Брюксел, Белгия) (представители: L. Simont, P.-A. Foriers, G. Block, F. Louis и A. Vallery, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Oliver и J. Currall, подпомагани от N. Coutrelis, avocat)

      Предмет

   Като главно искане, искане за отмяна на Решение 2003/5/ЕО на Комисията от 13 декември 2000 г. относно процедура за прилагане на член 81 [ЕО] (Преписка COMP/33.133 — B: динатриев карбонат — Solvay, CFK) (ОВ L 10, 2003 г., стp. 1) и при условията на евентуалност, искане за отмяна или намаляване на наложената на жалбоподателя глоба

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 1 от Решение 2003/5/ЕО на Комисията от 13 декември 2000 г. относно процедура за прилагане на член 81 [ЕО] (Преписка COMP/33.133 — B динатриев карбонат — Solvay, CFK) в частта, в която се приема, че Solvay SA е нарушило разпоредбите на член 81 ЕО през 1990 г.

               2.

               Определя размера на наложената на Solvay глоба на 2,25 милиона евро.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               4.

               Жалбоподателят понася три четвърти от направените от него съдебни разноски и три четвърти от направените от Европейската комисия съдебни разноски.

               5.

               Комисията понася една четвърт от направените от нея съдебни разноски и една четвърт от направените от жалбоподателя съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 161, 2.6.2001 г.


title: Дело C-290/14: Преюдициално запитване от Tribunale di Firenze (Италия), постъпило на 12 юни 2014 г.  — Наказателно производство срещу Skerdjan Celaj

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/18

         Преюдициално запитване от Tribunale di Firenze (Италия), постъпило на 12 юни 2014 г. — Наказателно производство срещу Skerdjan Celaj
   (Дело C-290/14)
   2014/C 292/22
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Firenze

      Страна в главното производство

   Skerdjan Celaj

      Преюдициалeн въпрос

   Допускат ли разпоредбите на Директива 2008/115/ЕО (1) съществуването на национална правна уредба на държавите членки, която предвижда наказание лишаване от свобода до четири години за гражданин на трета страна, който след връщането му, което не е наказателноправна санкция, нито последица от наказателноправна санкция, отново влиза на територията на държавата в нарушение на законосъобразната забрана за влизане, без преди това по отношение на този гражданин да са приложени предвидените в член 8 от Директива 2008/115 принудителни мерки с цел бързо и ефективно извеждане?

      (1)  Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите-членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стр. 98).


title: Дело C-30/07: Иск, предявен на 29 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Унгария

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/8

         Иск, предявен на 29 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Унгария
   (Дело C-30/07)
   (2007/C 69/16)
   Език на производството: унгарски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и Simon B. D.)

      Ответник: Република Унгария
   Искания

               —

               Съдът на Европейските общности да обяви, че Република Унгария не е изпълнила задълженията, произтичащи от Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (1), тъй като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с тази Директива, или не е уведомила Комисията за приемането им.

               —

               да се осъди Република Унгария да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът за привеждане на вътрешното право в съответствие с Директивата е изтекъл на 23 януари 2006 г.

      (1)  ОВ L 16, стр. 44.


title: Дело F-124/13: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 26 март 2015 г. — CW/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Жалба за отмяна — Член 12а от Правилника — Вътрешни правила за консултативната комисия по проблемите на тормоза на работното място и неговото предотвратяване — Член 24 от Правилника — Искане за съдействие — Явни грешки в преценката — Липса — Роля и правомощия на консултативната комисия по проблемите на тормоза на работното място и неговото предотвратяване — Факултативно сезиране от длъжностното лице — Иск за обезщетение)

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/41

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 26 март 2015 г. — CW/Парламент
   (Дело F-124/13) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Жалба за отмяна - Член 12а от Правилника - Вътрешни правила за консултативната комисия по проблемите на тормоза на работното място и неговото предотвратяване - Член 24 от Правилника - Искане за съдействие - Явни грешки в преценката - Липса - Роля и правомощия на консултативната комисия по проблемите на тормоза на работното място и неговото предотвратяване - Факултативно сезиране от длъжностното лице - Иск за обезщетение))
   (2015/C 155/59)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: CW (представител: C. Bernard-Glanz, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент (представители: E. Танева и M. Dean)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на органа по назначаването, с което се отхвърля искането за съдействие, подадено от жалбоподателя.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Европейския парламент да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати половината от съдебните разноски на CW.

               3)

               CW понася половината от направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 52, 22.2.2014 г., стр. 54.


title: Дело T-364/17: Жалба, подадена на 5 юни 2017 г. — Bielawski/EUIPO (HOUSE OF CARS)

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/44

         Жалба, подадена на 5 юни 2017 г. — Bielawski/EUIPO (HOUSE OF CARS)
   (Дело T-364/17)
   (2017/C 249/59)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Marcin Bielawski (Варшава, Полша) (представител: M. Kondrat, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „HOUSE OF CARS“ — заявка за регистрация № 15 172 638

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 27 март 2017 г. по преписка R 2047/2016-5

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, или

               —

               да измени обжалваното решение като приеме, че не е налице абсолютно основание за отказ да се регистрира заявената марка;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-439/13: Жалба, подадена на 20 август 2013 г. — Fard и Sarkandi/Съвет

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/31

         Жалба, подадена на 20 август 2013 г. — Fard и Sarkandi/Съвет
   (Дело T-439/13)
   2013/C 367/54
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Mohammad Moghaddami Fard (Техеран, Иран) и Ahmad Sarkandi (Обединени арабски емирства) (представители: M. Taher, Solicitor, M. Lester, Barrister, и S. Kentridge, QC)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2013/270/ОВППС на Съвета от 6 юни 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 156, стр. 10) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 522/2013 на Съвета от 6 юни 2013 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 156, стр. 3),

               —

               да осъди Съвета да им заплати направените от тях съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат пет основания.

               1.

               По първото основание твърдят, че Съветът е допуснал явна грешка, като е преценил, че всички критерии за включване в списъка са налице по отношение на всеки един от жалбоподателите, както и че няма правно основание за включването на жалбоподателите в списъка.

               2.

               По второто основание твърдят, че няма правно основание за предвидената от Съвета забрана за пътуване на жалбоподателите.

               3.

               По третото основание твърдят, че Съветът не е изложил подходящи и достатъчни мотиви за включването на жалбоподателите в обхвата на оспорваните мерки.

               4.

               По четвъртото основание твърдят, че Съветът не е осигурил спазване на правото на жалбоподателите на защита и на ефективен съдебен контрол.

               5.

               По петото основание твърдят, че решението на Съвета необосновано и непропорционално е нарушило основните права на жалбоподателите, включително правото на закрила на правото на собственост, семейния живот, стопанската дейност и доброто им име.


title: Дело C-357/09 PPU: Решение на Съда (голям състав) от 30 ноември 2009 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град, България) — Саид Шамилович Кадзоев (Хучбаров) (Визи, убежище, имиграция и други политики, свързани със свободното движение на хора — Директива 2008/115/ЕО — Връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни — Член 15, параграфи 4—6 — Срок на задържане — Вземане предвид на периода, през който е спряно изпълнението на решение за извеждане — Понятие за разумна възможност за извеждане)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/17

         Решение на Съда (голям състав) от 30 ноември 2009 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град, България) — Саид Шамилович Кадзоев (Хучбаров)
   (Дело C-357/09 PPU) (1)

   (Визи, убежище, имиграция и други политики, свързани със свободното движение на хора - Директива 2008/115/ЕО - Връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни - Член 15, параграфи 4—6 - Срок на задържане - Вземане предвид на периода, през който е спряно изпълнението на решение за извеждане - Понятие за разумна възможност за извеждане)
   2010/C 24/28
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страна в главното производство

   Саид Шамилович Кадзоев (Хучбаров)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Административен съд София-град — Тълкуване на член 15, параграфи 4, 5 и 6 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стр. 98) — Надвишаване на предвидения в член 15 от тази директива максимален срок на задържане по отношение на незаконно пребиваващ гражданин на трета страна — Надвишаване на този максимален срок към датата на влизане в сила на директивата, но преди транспонирането ѝ в националното право, което не предвижда ограничения за времето на задържане — Прилагане на правните норми на директивата след транспонирането им в националното право и липса на обратно действие по отношение на заварените случаи — Невземане предвид при изчисляването на максималния срок на задържане на времето, което е изтекло в хода на производство по оспорване на приетото от националните органи решение за извеждане — Евентуална допустимост на надвишаване на този срок, основано на липсата на документи за самоличност и средства за издръжка и на агресивното поведение на лицето — Понятие за разумна възможност за извеждане

      Диспозитив

               1.

               Член 15, параграфи 5 и 6 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, трябва да се тълкува в смисъл, че предвидената в него максимална продължителност на задържане трябва да включва периода на задържане, изтекъл в рамките на производство по извеждане, образувано, преди да стане приложим режимът по тази директива.

               2.

               Периодът, през който лице е било настанено в дом за временно настаняване въз основа на решение, прието съгласно националните и общностни разпоредби относно търсещите убежище лица, не трябва да се счита за задържане с цел извеждане по смисъла на член 15 от Директива 2008/115.

               3.

               Член 15, параграфи 5 и 6 от Директива 2008/115 трябва да се тълкува в смисъл, че периодът, през който е спряно изпълнението на заповедта за принудително отвеждане до границата поради обжалването ѝ по съдебен ред от засегнатото лице, се взема предвид при изчисляването на периода на задържане с цел извеждане, когато по време на производството по обжалване засегнатото лице е продължило да пребивава в дом за временно настаняване.

               4.

               Член 15, параграф 4 от Директива 2008/115 трябва да се тълкува в смисъл, че не намира приложение, когато към момента на извършване на съдебен контрол на задържането на съответното лице са изчерпани възможностите за продължаване на сроковете за задържане, предвидени в член 15, параграф 6 от Директива 2008/115.

               5.

               Член 15, параграф 4 от Директива 2008/115 трябва да се тълкува в смисъл, че само действителната възможност за успешно извеждане предвид сроковете, определени в параграфи 5 и 6 от същия този член, съответства на разумна възможност за извеждане и че последната не е налице, когато изглежда малко вероятно засегнатото лице да бъде прието от трета страна предвид посочените срокове.

               6.

               Член 15, параграфи 4 и 6 от Директива 2008/115 трябва да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба не допуска при изтичане на предвидения в Директивата максимален период на задържане засегнатото лице да не бъде незабавно освободено на основание, че не притежава валидни документи за самоличност, има агресивно поведение и не разполага със собствени средства за издръжка, нито с жилище или със средства, предоставени за тази цел от държавата членка.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело C-162/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 2 април 2012 г. — Società Airport Shuttle Express scarl и Giovanni Panarisi/Comune di Grottaferrata

text:
               9.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/14

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 2 април 2012 г. — Società Airport Shuttle Express scarl и Giovanni Panarisi/Comune di Grottaferrata
   (Дело C-162/12)
   2012/C 165/23
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Società Airport Shuttle Express scarl, Giovanni Panarisi

      Ответник: Comune di Grottaferrata

      Преюдициални въпроси

               1.

               Възпрепятстват ли член 49 ДФЕС, член 3 от Договора за ЕС, членове 3, 4, 5 и 6 от Договора за ЕС, членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС, както и Регламент (ЕИО) № 2454/1992 (1) и Регламент (ЕО) № 12/1998 (2) прилагането на член 3, параграф 3 и член 11 от Закон № 21 от 1992 г. в частта, в която предвиждат съответно, че „3. Седалището на превозвача и гаражът трябва да са разположени само на територията на общината, издала разрешението“ и че „(…) Резервирането на превоз за услугата отдаване под наем на автомобил с водач се извършва в или при съответния гараж. Изпълнението на всяка единична услуга за отдаване под наем на автомобил с водач трябва да започва и да завършва в гаража, разположен в общината, издала разрешението, с връщане в същия, докато получаването на автомобила и пристигането на ползвателя в местоназначението могат да се извършат и на територията на други общини.(…)“?.

               2.

               Възпрепятстват ли член 49 ДФЕС, член 3 от Договора за ЕС, членове 3, 4, 5 и 6 от Договора за ЕС, членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС, както и Регламент (ЕИО) № 2454/1992 и Регламент (ЕО) № 12/1998 прилагането на членове 5 и 10 от Регионален закон на Lazio № 58 от 26 октомври 1993 г., в частта, в която предвиждат съответно, че „(…) Получаването на автомобила от ползвателя става или изпълнението услугата започва от територията на общината, издала разрешението“ и че „(…) получаването на автомобила от ползвателя става или изпълнението услугата започва само на територията на общината, издала лиценза или разрешението и се осъществяват към което и да е местоназначение, при условие, че е налице съгласие на водача за местоназначенията извън територията на общината.(…)“?

      (1)  ОВ L 251, стр. 1.

      (2)  ОВ L 4, 1998 г., стр 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 4, стр. 184


title: Дело C-430/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Rovigo (Италия) на 18 август 2011 г. — Наказателно производство срещу Md Sagor

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/25

      Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Rovigo (Италия) на 18 август 2011 г. — Наказателно производство срещу Md Sagor
      (Дело C-430/11)
      (2012/C 25/44)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Rovigo

         Страна в главното производство

      Md Sagor

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  С оглед на принципите на лоялно сътрудничество и на полезно действие на директивите, допускат ли членове 2, 4, 6, 7 и 8 от Директива 2008/115/ЕО (1) възможността гражданин на трета страна, незаконно пребиваващ на територията на държава членка, да бъде наказан с имуществена санкция, заменена с домашен арест като наказателноправна санкция, единствено поради незаконното му влизане и престой, още преди да е налице неизпълнение на заповед за извеждане, издадена от административния орган?

                  2.

                  С оглед на принципите на лоялно сътрудничество и на полезно действие на директивите, допускат ли членове 2, 15 и 16 от Директива 2008/115/ЕО възможността, след приемането на директивата, държава членка да приеме норма, която предвижда възможността гражданин на трета страна, незаконно пребиваващ на територията на държавата членка, да бъде наказан с имуществена санкция, заменена с подлежащо на незабавно изпълнение експулсиране като наказателноправна санкция, без да се спазват предвидената в директивата процедура и правата на чужденеца?

                  3.

                  Допуска ли принципът на лоялно сътрудничество по член 4, параграф 3 ДЕС прилагането на национална правна норма, приета в срока за транспониране на дадена директива, която има за цел да заобиколи или във всички случаи да ограничи приложното поле на директивата и какви мерки трябва да предприеме съдът ако установи наличието на подобна цел?

         (1)  ОВ L 348, стр. 98.


title: Дело C-138/07: Решение на Съда (първи състав) от 12 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — Belgische Staat/N.V. Cobelfret (Директива 90/435/ЕИО — Член 4, параграф 1 — Непосредствено действие — Национална правна уредба, насочена към премахване на двойното данъчно облагане на разпределената печалба — Приспадане на размера на получените дивиденти от облагаемата основа на дружеството майка само доколкото то е реализирало облагаема печалба)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/3

         Решение на Съда (първи състав) от 12 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — Belgische Staat/N.V. Cobelfret
   (Дело C-138/07) (1)

   (Директива 90/435/ЕИО - Член 4, параграф 1 - Непосредствено действие - Национална правна уредба, насочена към премахване на двойното данъчно облагане на разпределената печалба - Приспадане на размера на получените дивиденти от облагаемата основа на дружеството майка само доколкото то е реализирало облагаема печалба)
   (2009/C 82/05)
   Език на производството: нидерландски
   Запитваща юрисдикция
   Hof van beroep te Antwerpen
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Belgische Staat

      Ответник: N.V. Cobelfret
   Предмет
   Преюдициално запитване — Hof van beroep te Antwerpen — Тълкуване на член 4 от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 г. относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки (ОВ L 225, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97) — Национални разпоредби, насочени към премахване на двойното данъчно облагане на разпределената печалба — Условия
   Диспозитив
   Член 4, параграф 1, първо тире от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки трябва да бъде тълкуван в смисъл, че не допуска правна уредба на държава-членка като разглежданата в главното производство, която предвижда, че получените от дружество майка дивиденти са включени в облагаемата му основа, за да бъдат приспаднати впоследствие до 95 %, доколкото след приспадане на останалата печалба, освободена от облагане, за съответния данъчен период остава положително салдо на печалбата.
   Член 4, параграф 1, първо тире от Директива 90/435 е безусловен и достатъчно точен, за да може да се направи позоваване на него пред националните юрисдикции.

      (1)  ОВ C 117, 26.5.2007 г.


title: Дело C-67/14: Преюдициално запитване от Bundessozialgerichts (Германия), постъпило на 10 февруари 2014 г.  — Jobcenter Berlin Neukölln/Nazifa Alimanovic и др.

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/14

         Преюдициално запитване от Bundessozialgerichts (Германия), постъпило на 10 февруари 2014 г. — Jobcenter Berlin Neukölln/Nazifa Alimanovic и др.
   (Дело C-67/14)
   2014/C 142/19
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundessozialgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Jobcenter Berlin Neukölln

      Ответник: Nazifa Alimanovic, Sonita Alimanovic, Valentina Alimanovic, Valentino Alimanovic

      Преюдициални въпроси

               1)

               Важи ли изискването за равно третиране по член 4 от Регламент (ЕО) № 883/2004 (1) — с изключение на забраната за прехвърляне на обезщетения в друга държава по член 70, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 883/2004 — и за специалните парични обезщетения без плащане на вноски по смисъла на член 70, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 883/2004?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: допустими ли са — и евентуално в какъв обхват — ограниченията на изискването за равно третиране по член 4 от Регламент (ЕО) № 883/2004, които са въведени с разпоредби на националното законодателство за транспониране на член 24, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО (2) и които във всички случаи изключват достъпа до такива обезщетения, когато гражданинът на Съюза има право на пребиваване в другата държава членка само на основание на обстоятелството, че търси работа?

               3)

               Съвместима ли е с член 45, параграф 2 ДФЕС във връзка с член 18 ДФЕС национална разпоредба, съгласно която гражданите на Съюза, които могат да упражняват правото си на свободно движение като търсещи работа лица, във всички случаи са лишени от определено социално плащане, с което се осигурява жизненият минимум и същевременно се улеснява достъпът до пазара на труда, за периода, през който имат право на пребиваване само за да търсят работа, и то независимо от връзката им с приемащата държава?

      (1)  Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г. глава 5, том 7, стр. 82).

      (2)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г. глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело T-199/08: Решение на Общия съд от 16 юни 2011 г. — Ziegler/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на международните услуги по преместване в Белгия — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Определяне на цените — Подялба на пазара — Манипулиране на процедури по набиране на оферти — Значително засягане на търговията — Глоби — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г.)

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/24

         Решение на Общия съд от 16 юни 2011 г. — Ziegler/Комисия
   (Дело T-199/08) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на международните услуги по преместване в Белгия - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цените - Подялба на пазара - Манипулиране на процедури по набиране на оферти - Значително засягане на търговията - Глоби - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г.)
   2011/C 226/47
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ziegler SA (Брюксел, Белгия) (представители: J.-L. Lodomez и J. Lodomez, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Bouquet и O. Beynet, впоследствие A. Bouquet и N. von Lingen)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2008) 926 окончателен на Комисията от 11 март 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/38.543 — Международни услуги по преместване), както и, при условията на евентуалност, отмяна или намаляване на наложената на жалбоподателя глоба.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Ziegler SA да заплати съдебните разноски, включително и тези по обезпечителното производство пред Общия съд.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело C-15/14 P: Решение на Съда (първи състав) от 4 юни 2015 г. — Европейска комисия/MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Жалба — Държавни помощи — Споразумение между Унгария и дружеството за добив на нефт и газ MOL относно такси за минни дейности във връзка с добив на въглеводороди — Последващо изменение на правната уредба, с което се увеличава ставката на таксите за минни дейности — Увеличение на ставката, което не се прилага по отношение на MOL — Решение, с което помощта е обявена за несъвместима с общия пазар — Селективен характер)

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/14

         Решение на Съда (първи състав) от 4 юни 2015 г. — Европейска комисия/MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.
   (Дело C-15/14 P) (1)

   ((Жалба - Държавни помощи - Споразумение между Унгария и дружеството за добив на нефт и газ MOL относно такси за минни дейности във връзка с добив на въглеводороди - Последващо изменение на правната уредба, с което се увеличава ставката на таксите за минни дейности - Увеличение на ставката, което не се прилага по отношение на MOL - Решение, с което помощта е обявена за несъвместима с общия пазар - Селективен характер))
   (2015/C 236/18)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: L. Flynn и K. Talabér-Ritz)

      Друга страна в производството: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (представители: N. Niejahr, Rechtsanwältin, F. Carlin, Barrister)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 61, 1.3.2014 г.


title: Дело C-31/15 P: Решение на Съда (осми състав) от 2 юни 2016 г. — Photo USA Electronic Graphic, Inc./Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV (Обжалване — Дъмпинг — Регламент за изпълнение (ЕС) №° 412/2013 — Внос на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня с произход от Китай — Окончателно антидъмпингово мито)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/9

         Решение на Съда (осми състав) от 2 юни 2016 г. — Photo USA Electronic Graphic, Inc./Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV
   (Дело C-31/15 P) (1)

   ((Обжалване - Дъмпинг - Регламент за изпълнение (ЕС) №o 412/2013 - Внос на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня с произход от Китай - Окончателно антидъмпингово мито))
   (2016/C 287/11)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (представител: K. Adamantopoulos, avocat)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално от B. Driessen и S. Boelaert, впоследствие от H. Marcos Fraile, подпомагани от B. O’Connor, solicitor, и от S. Gubel, avocat), Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и M. França), Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV (представител: R. Bierwagen, Rechtsanwalt)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Photo USA Electronic Graphic Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 89, 16.3.2015 г.


title: Дело C-71/15: Определение на заместник-председателя на Съда от 18 декември 2015 г. — Съд на Европейския съюз/Kendrion NV, подкрепено от: Европейска комисия

text:
               29.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/10

         Определение на заместник-председателя на Съда от 18 декември 2015 г. — Съд на Европейския съюз/Kendrion NV, подкрепено от: Европейска комисия
   (Дело C-71/15) (1)

   (2016/C 078/12)
   Език на производството: нидерландски
   Заместник-председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 107, 30.3.2015 г.


title: Дело C-539/13: Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (United Kingdom) на 14 октомври 2013 г. — Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd/Sigma Pharmaceuticals PLC

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/19

         Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (United Kingdom) на 14 октомври 2013 г. — Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd/Sigma Pharmaceuticals PLC
   (Дело C-539/13)
   2014/C 9/29
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal

      Страни в главното производство

      Ищци: Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd

      Ответник: Sigma Pharmaceuticals PLC

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли да се приеме, че притежателят или ползвателят на патент или сертификат за допълнителна закрила може да предяви правата си по първа алинея от Специфичния механизъм единствено ако преди това е заявил намерението си да го стори?

               2.

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен:

                           а)

                           Как трябва да се заяви това намерение?

                           б)

                           Изгубва ли притежателят или ползвателят възможността да предяви правата си по отношение на вноса или продажбата на фармацевтичния продукт в държава членка, ако вносът и продажбата са осъществени преди той да е заявил намерението си да предяви тези права?

               3.

               Кой трябва да отправи предизвестието до притежателя или ползвателя на патента или сертификата за допълнителна закрила съгласно втора алинея от Специфичния механизъм? По-специално:

                           а)

                           трябва ли предизвестието да е отправено от лицето, което възнамерява да внася или продава фармацевтичния продукт,
                           или

                           б)

                           когато заявлението за регулаторно разрешение е подадено от лице, различно от бъдещия вносител, което е допустима практика съгласно националната нормативна уредба, надлежно ли е предизвестието, отправено от лицето, подало заявлението за регулаторно разрешение, ако самото това лице не възнамерява да внася или продава фармацевтичния продукт, но все пак планираният внос и продажба ще се извършват съгласно предоставеното на него регулаторно разрешение, и

                                       i)

                                       има ли значение дали в предизвестието е посочено лицето, което ще внася или продава фармацевтичния продукт?

                                       ii)

                                       Има ли значение, че едно юридическо лице от група дружества, образуващи стопанска единица, отправя предизвестието и подава заявлението за регулаторно разрешение, а се планира друго юридическо лице от същата група да извършва действията по внос и продажба с разрешението на първото юридическо лице, когато обаче в предизвестието не е посочено юридическото лице, което ще внася или продава фармацевтичния продукт?

               4.

               До кого трябва да се отправи предизвестието по втора алинея от Специфичния механизъм? По-специално:

                           а)

                           понятието за ползвател на патент или сертификат за допълнителна закрила ограничава ли се до лицата, които съгласно националното законодателство имат право на иск, за да защитят правата по патента или сертификата за допълнителна закрила,
                           или

                           б)

                           когато група дружества образуват стопанска единица, състояща се от множество юридически лица, достатъчно ли е предизвестието да е изпратено до юридическо лице, което е оперативно дъщерно дружество и притежател на разрешението за търговия в държавата членка, в която се извършва вносът, вместо до онова лице в групата, което съгласно националното законодателство има право на иск, за да защити правата по патента или сертификата за допълнителна закрила, по съображение че посоченото юридическо лице може да се определи като ползвател на патента или на сертификата за допълнителна закрила или по съображение че има основания да се очаква при обичайния ход на събитията предизвестието да достигне до знанието на лицата, които вземат решения от името на притежателя на патента или на сертификата за допълнителна закрила?

                           в)

                           При утвърдителен отговор по буква б) от четвъртия въпрос: трябва ли иначе редовното предизвестие да се смята за нередовно, ако е изпратено до управителя, отдел „Регулаторни въпроси“ на определено дружество, което не е онова лице в групата, което съгласно националното законодателство има право на иск, за да защити правата по патента или сертификата за допълнителна закрила, а е оперативното дъщерно дружество или притежателят на разрешението за търговия в държавата членка, в която се осъществява вносът, и ако този отдел по регулаторните въпроси на практика регулярно получава известия от паралелни вносители във връзка със Специфичния механизъм и други въпроси?


title: Дело C-110/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Judecătoria Oradea — Румъния) — Horațiu Ovidiu Costea/SC Volksbank România SA (Преюдициално запитване — Директива 93/13/ЕИО — Член 2, буква б) — Понятие „потребител“ — Договор за кредит, сключен от физическо лице, упражняващо адвокатска професия — Кредит, обезпечен с ипотека върху недвижим имот, собственост на адвокатската кантора на кредитополучателя — Кредитополучател, който има необходимите познания, за да може, преди да подпише договора, да прецени дали някоя от клаузите му няма неравноправен характер)

text:
               26.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 354/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 3 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Judecătoria Oradea — Румъния) — Horațiu Ovidiu Costea/SC Volksbank România SA
   (Дело C-110/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 93/13/ЕИО - Член 2, буква б) - Понятие „потребител“ - Договор за кредит, сключен от физическо лице, упражняващо адвокатска професия - Кредит, обезпечен с ипотека върху недвижим имот, собственост на адвокатската кантора на кредитополучателя - Кредитополучател, който има необходимите познания, за да може, преди да подпише договора, да прецени дали някоя от клаузите му няма неравноправен характер))
   (2015/C 354/06)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Judecătoria Oradea

      Страни в главното производство

      Ищец: Horațiu Ovidiu Costea

      Ответник: SC Volksbank România SA

      Диспозитив

   Член 2, буква б) от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че физическо лице, което упражнява адвокатска професия и което сключва договор за кредит с банка, в който не се уточнява предназначението на кредита, може да се счита за „потребител“ по смисъла на тази разпоредба, ако договорът не е свързан с професионалната му дейност. В това отношение не е от значение обстоятелството, че породеното от същия договор задължение е обезпечено с ипотека, учредена със сключен от това лице в качеството му на представител на собствената си адвокатска кантора договор върху притежаван от тази кантора и предназначен за упражняване на професионалната му дейност недвижим имот.

      (1)  ОВ C 175, 10.6.2014 г.


title: Дело F-91/13: Жалба, подадена на 19 септември 2013 г. — ZZ/Комисия

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/40

         Жалба, подадена на 19 септември 2013 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-91/13)
   2013/C 367/70
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi и A. Blot, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията за възстановяване на надбавката за експатриране и пътните разноски, получени от жалбоподателя по време на командироването му в Германия, ведно с възстановяване на вече събраните суми и обезщетение за неимуществени вреди

      Искания на жалбоподателя

               —

               отмяна на решението на Комисията от 20 декември 2012 г., с което жалбоподателят се задължава да възстанови надбавката за експатриране и годишната сума за пътни разноски, предоставени по време на командироването му в Германия,

               —

               отмяна на решението на Комисията от 24 юни 2013 г., с което е отхвърлена подадената по административен ред жалба,

               —

               вследствие на това възстановяване на вече събраните суми от органа по назначаването ведно с лихви за забава в размер на лихвения процент на Европейската централна банка +2 пункта,

               —

               при всички обстоятелства обезщетение за неимуществени вреди, определени по справедливост в размер на 5 000 EUR,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.