title: Дело C-693/18: Преюдициално запитване от Juge d’instruction du tribunal de grande instance de Paris (Франция), постъпило на 29 октомври 2018 г. — Procureur de la République/X

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/5

      Преюдициално запитване от Juge d’instruction du tribunal de grande instance de Paris (Франция), постъпило на 29 октомври 2018 г. — Procureur de la République/X
      (Дело C-693/18)
      (2019/C 82/05)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Juge d’instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Страни в главното производство

         Обвинител: Procureur de la République

         Ответник: X

         Други страни: Граждански ищци

         Преюдициални въпроси

      1)   Тълкуване на понятието за устройство

                  1-1:

                  Какво обхваща понятието „устройство“, посочено в член 3, точка 10 от Регламент (ЕО) № 715/2007 (1), с което се дава определение на измервателно-коригиращо устройство (defeat device)?

                  1-2:

                  Може ли програма, инсталирана в компютъра за контрол на двигателя, или която по-общо оказва влияние върху него, да се разглежда като устройство по смисъла на този член?

            2)   Тълкуване на понятието за система за контрол на емисиите

                  2-1:

                  Какво обхваща понятието „система за контрол на емисиите“, посочено в член 3, точка 10 от Регламент (ЕО) № 715/2007, с което се дава определение на измервателно-коригиращо устройство (defeat device)?

                  2-2:

                  Само технологиите и стратегиите за обработване и намаляване на емисиите (и по-специално на NOx) след тяхното образуване ли включва тази система за контрол на емисиите, или също и различните технологии и стратегии за ограничаване на тяхното възникване в самата основа, като технологията за рециркулация на отработилите газове?

            3)   Тълкуване на понятието за измервателно-коригиращо устройство (defeat device)

                  3-1:

                  Представлява ли измервателно-коригиращо устройство по смисъла на член 3, точка 10 от Регламент (ЕО) № 715/2007 устройство, което засича всеки параметър, свързан с провеждането на предвидените в Регламент (ЕО) № 715/2007 процедури за одобрение, с цел по време на тези процедури да се активира или да се повиши ефективността на работа на която и да е част от системата за контрол на емисиите и по този начин да бъде получено одобрение на превозното средство?

                  3-2:

                  При утвърдителен отговор, забранено ли е това измервателно-коригиращо устройство съгласно разпоредбите на член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007?

                  3-3:

                  Може ли устройство като описаното във въпрос 3-1 да се квалифицира като „измервателно-коригиращо устройство“, ако активирането на повишената ефективност на системата за контрол на емисиите се осъществява не само по време на процедурите за одобрение, но и в отделни случаи, когато точно установените условия, които се засичат с цел повишаване на ефективността на системата за контрол на емисиите при тези процедури за одобрение, възникнат при реално движение?

            4)   Тълкуване на изключенията, предвидени в член 5

                  4-1:

                  Какъв е обхватът на трите изключения, предвидени в член 5, параграф 2 от глава II от Регламент (ЕО) № 715/2007?

                  4-2:

                  Допустимо ли е забраната за измервателно-коригиращо устройство, активиращо или повишаващо ефективността на работа на която и да е част от системата за контрол на емисиите, специално при провеждането на изпитвания в рамките на процедурите за одобрение, да не се прилага на някое от трите основания, изброени в член 5, параграф 2?

                  4-3:

                  Забавянето на стареенето или замърсяването на двигателя представлява ли част от задължителните условия за „предпазване на двигателя от повреда или авария“ или за „осигуряване на безопасно управление на превозното средство“, които могат да оправдаят наличието на измервателно-коригиращо устройство по смисъла на член 5, параграф 2, буква а)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства (ОВ L 171, 2007 г., стр. 1).


title: Дело T-137/18: Определение на Общия съд от 14 февруари 2019 г. — Chrome Hearts/EUIPO — Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Изображение на кръст) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща кръст — Оттегляне на обжалваното решение — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               8.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 131/48

      Определение на Общия съд от 14 февруари 2019 г. — Chrome Hearts/EUIPO — Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Изображение на кръст)
      (Дело T-137/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща кръст - Оттегляне на обжалваното решение - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне)
      (2019/C 131/56)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Chrome Hearts LLC (Холивуд, Калифорния, Съединени щати) (представител: M. de Justo Bailey, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Shenzhen Van St. Lonh Jewelry Co. Ltd (Шенжен, Китай)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 19 декември 2017 г. (преписка R 766/2017-5), постановено в производство по възражение със страни Chrome Hearts и Shenzhen Van St. Lonh Jewelry Co.

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                     Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 166, 14.5.2018 г.


title: Съединени дела C-115/16, С-118/16, С-119/16 и С-299/16: Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2019 г. (преюдициални запитвания от Østre Landsret и от Vestre Landsret — Дания) — N Luxembourg 1 (C-115/16), X Denmark A/S (C-118/16), C Danmark I (C-119/16), Z Denmark ApS (C-299/16)/Skatteministeriet (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Обща система на данъчно облагане на плащания на лихви и роялти между свързани дружества от различни държави членки — Директива 2003/49/ЕО — Действителен бенефициер на лихвите и роялтите — Член 5 — Злоупотреба с право — Установено в държава членка дружество, което плаща лихви на установено в друга държава членка свързано дружество, при което цялата или почти цялата сума на лихвите впоследствие се прехвърля извън територията на Европейския съюз — Дъщерно дружество със задължение да удържа данък при източника върху лихвите)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/5

      Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2019 г. (преюдициални запитвания от Østre Landsret и от Vestre Landsret — Дания) — N Luxembourg 1 (C-115/16), X Denmark A/S (C-118/16), C Danmark I (C-119/16), Z Denmark ApS (C-299/16)/Skatteministeriet
      (Съединени дела C-115/16, С-118/16, С-119/16 и С-299/16) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Обща система на данъчно облагане на плащания на лихви и роялти между свързани дружества от различни държави членки - Директива 2003/49/ЕО - Действителен бенефициер на лихвите и роялтите - Член 5 - Злоупотреба с право - Установено в държава членка дружество, което плаща лихви на установено в друга държава членка свързано дружество, при което цялата или почти цялата сума на лихвите впоследствие се прехвърля извън територията на Европейския съюз - Дъщерно дружество със задължение да удържа данък при източника върху лихвите)
      (2019/C 139/03)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Østre Landsret, Vestre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: N Luxembourg 1 (C-115/16), X Denmark A/S (C-118/16), C Danmark I (C-119/16), Z Denmark ApS (C-299/16)

         Ответник: Skatteministeriet

         Диспозитив

                  1)

                  Съединява дела C-115/16, C-118/16, C-119/16 и C-299/16 за целите на съдебното решение.

                  2)

                  Член 1, параграф 1 във връзка с член 1, параграф 4 от Директива 2003/49/ЕО на Съвета от 3 юни 2003 година относно общата система на данъчно облагане на плащания на лихви и роялти между свързани дружества от различни държави членки трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него освобождаване на плащанията на лихви от всякакви данъци важи само за действителните бенефициери на такива лихви, а именно за субектите, които реално се ползват от тези лихви в икономическо отношение и съответно разполагат с властта свободно да определят предназначението им.
                  Общият принцип на правото на Съюза, че правните субекти не могат да се позовават на нормите на правото на Съюза с цел измама или злоупотреба, трябва да се тълкува в смисъл, че при наличието на измама или злоупотреба националните административни и съдебни органи трябва да отказват да предоставят на данъчнозадълженото лице предимството на освобождаването на лихвените плащания от всякакви данъци, предвидено в член 1, параграф 1 от Директива 2003/49, дори ако няма националноправни или основаващи се на споразумения разпоредби, предвиждащи такъв отказ.

                  3)

                  За да се докаже наличието на злоупотреба, са необходими, от една страна, съвкупност от обективни обстоятелства, от които следва, че въпреки формалното спазване на предвидените в правната уредба на Съюза условия целта, преследвана с тази правна уредба, не е постигната, и от друга страна, субективен елемент, изразяващ се в намерението да се получи предимство от правната уредба на Съюза, като изкуствено се създадат условията, необходими за получаването му. Съвкупността от определен брой индиции може да докаже наличието на злоупотреба с право, стига тези индиции да са обективни и непротиворечиви. Такива индиции могат да са в частност наличието на дружества за насочване на дохода, които нямат икономическа обосновка, както и чисто формалният характер на структурата на групата от дружества, финансовата договореност и заемите. Обстоятелството, че държавата членка, в която възникват лихвите, е сключила спогодба с третата държава, в която е установено дружеството — действителен бенефициер на лихвите, е без значение за евентуалната констатация на злоупотреба с право.

                  4)

                  За да откаже да признае дадено дружество за действителен бенефициер на лихвите или за да докаже наличието на злоупотреба с право, националният орган не е длъжен да определи кой субект или кои субекти смята за действителни бенефициери на тези лихви.

                  5)

                  Член 3, буква а) от Директива 2003/49 трябва да се тълкува в смисъл, че командитно дружество с акции („société en commandite par actions“, SCA) с разрешение да работи като инвестиционно дружество за рисков капитал („société d’investissement en capital à risque“, SICAR) по люксембургското право не може да се смята за дружество от държава членка по смисъла на Директивата, имащо потенциално право на освобождаването по член 1, параграф 1 от нея, ако в случай като обсъждания в главното производство получаваните от дружеството SICAR лихви са освободени от корпоративен данък („impôt sur les revenus des collectivités“) в Люксембург, което запитващата юрисдикция следва да провери.

                  6)

                  В случай че предвиденият в Директива 2003/49 режим на освобождаване от данък при източника на лихвите, които местно за държава членка дружество плаща на местно за друга държава членка дружество, е неприложим поради констатацията, че е налице измама или злоупотреба по смисъла на член 5 от Директивата, закрепените в Договора за функционирането на ЕС свободи не може да се изтъкват като основание за оспорване на правната уредба на първата държава членка относно облагането на тези лихви.
                  Извън този случай член 63 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че:

                              —

                              по принцип допуска национална правна уредба, съгласно която местното дружество е длъжно да удържа данък при източника върху лихвите, които плаща на чуждестранно дружество, а същевременно не носи такова задължение, ако получаващото лихвите дружество също е местно лице, но не допуска национална правна уредба, която предвижда удържане на данък при източника в случай на лихвени плащания от местно за чуждестранно дружество, а същевременно местното дружество, което получава лихви от друго местно дружество, не е длъжно да плаща авансово корпоративен данък през първите две данъчни години и затова дължи плащане на този данък във връзка с лихвите към доста по-късен момент в сравнение с момента на удържане на данъка при източника,

                              —

                              не допуска национална правна уредба, която предвижда, че местното дружество, което носи задължението да удържа данък при източника върху лихвите, които плаща на чуждестранно дружество, е длъжно в случай на късно внасяне на удържания данък да плати лихва за просрочие по по-висок лихвен процент от приложимия в случай на късно внасяне на корпоративен данък, с какъвто се облагат в частност лихвите, които местно дружество получава от друго местно дружество,

                              —

                              не допуска национална правна уредба, която предвижда, че когато местно дружество е длъжно да удържа данък при източника върху лихвите, които плаща на чуждестранно дружество, на последното не се признават разходи за платените от самото него лихви, пряко свързани с дейността по отпускането на съответния заем, докато съгласно тази национална правна уредба местното дружество, което получава лихви от друго местно дружество, има право да приспада такива разходи при определянето на облагаемия си доход.

         (1)  ОВ C 270, 25.7.2016 г.

         ОВ C 279, 1.8.2016 г.


title: Дело T-126/19: Жалба, подадена на 21 февруари 2019 г. — Krajowa Izba Gospodarcza Chłodnictwa i Klimatyzacji/Комисия

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/54

      Жалба, подадена на 21 февруари 2019 г. — Krajowa Izba Gospodarcza Chłodnictwa i Klimatyzacji/Комисия
      (Дело T-126/19)
      (2019/C 148/53)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Krajowa Izba Gospodarcza Chłodnictwa i Klimatyzacji (Варшава, Полша) (представител: A. Galos, правен съветник)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да обяви за недействителен член 16 от Регламент (ЕС) № 517/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за флуорсъдържащите парникови газове, която разпоредба е послужила за правно основание на обжалваното решение, като съответно обяви обжалваното решение за незаконосъобразно в тази му част, и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: жалбоподателят се позовава на член 277 ДФЕС и твърди, че член 16 от Регламент (ЕС) № 517/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за флуорсъдържащите парникови газове и за отмяна на Регламент (ЕО) № 842/2006, която разпоредба е послужила за правно основание на обжалваното решение, е недействителен в частта, в която системата за разпределение на квоти се основава на референтните стойности, произтичащи от декларирани данни за минали периоди за флуорсъдържащите парникови газове, пуснати на пазара в периода 2009—2012 г., тъй като това представлява дискриминационно и произволно класифициране на предприятията в зависимост от предходната им дейност на пазара на газове, и че обжалваното решение съответно е незаконосъобразно в тази му част.

                  2.

                  Второ основание: според жалбоподателя са нарушени съществени процесуални правила и Договорът поради ненадлежно мотивиране на въвеждането на механизма за класифициране на предприятията, които извършват дейност на пазара на флуорсъдържащи парникови газове, според стойностите за същите газове, пуснати преди това на пазара в периода 2009—2012 г., съгласно член 16, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 517/2014.


title: Дело T-135/19: Жалба, подадена на 1 март 2019 г. — Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals/EUIPO — Dalmat (LaTV3D)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/58

      Жалба, подадена на 1 март 2019 г. — Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals/EUIPO — Dalmat (LaTV3D)
      (Дело T-135/19)
      (2019/C 148/56)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, SA (Барселона, Испания) (представител: J. Erdozain López, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Stéphane Dalmat (Париж, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „LaTV3D“ — заявка за регистрация № 15 630 833

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 13 декември 2018 г. по преписка R 874/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-141/19: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 20 февруари 2019 г. — EX

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/37

      Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 20 февруари 2019 г. — EX
      (Дело C-141/19)
      (2019/C 187/41)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EX

         Ответник: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         При участието на: Finanzpolizei (Финансова полиция)

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли член 56 ДФЕС и Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (1) и Директива 2014/67/ЕС (2) на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна норма, предвиждаща много високи глоби, и по-специално санкции с висок минимален размер, които могат да бъдат налагани кумулативно на съответния работник или служител за нарушения на формални задължения във връзка с трансграничната заетост на работници и служители, като например пропуск да се държи на разположение документацията относно трудовите възнаграждения или пропуск да бъде изпратено уведомление до Zentrale Koordinationsstelle (Централна координационна служба, наричана „ZKO“)?

                  2.

                  Ако на въпроса по точка 1. не бъде отговорено утвърдително:
                  Следва ли член 56 ДФЕС, Директива 96/71/ЕО и Директива 2014/67/ЕС да бъдат тълкувани в смисъл, че не допускат налагането на кумулативни глоби при нарушения на формални задължения при трансграничната заетост на работници и служители, когато горната граница на санкцията не е определена в абсолютен размер?

                  3.

                  Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че му противоречи национална правна уредба, предвиждаща в случай на предсрочно прекратяване и/или прекъсване на временната трудова дейност в приемащата държава задължение за подаване на уведомление за настъпили промени до ZKO?

                  4.

                  При отрицателен отговор на въпроса по точка 3.:
                  Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че му противоречи национална правна уредба, която не предвижда разумен срок за подаване на уведомлението за настъпили промени?

                  5.

                  Следва ли член 56 ДФЕС и член 9 от Директива 2014/67/ЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, предвиждаща, че изискването за предоставяне на разположение на определени документи не се изпълнява в достатъчна степен при последващото представяне на подходящи и релевантни документи в рамките на разумен срок?

                  6.

                  Следва ли член 56 ДФЕС и член 9 от Директива 2014/67/ЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, изискваща от чуждестранния доставчик на услуги да представя на разположения такива документи, които надхвърлят посочените в член 9 от Директива 2014/67/ЕС и които не са нито релевантни, нито е уместно да бъдат изисквани, но не са и подробно посочени в националното законодателства, като например ведомости за трудовите възнаграждения, фишовете за изплатени трудови възнаграждения, списъци с подлежащите на изплащане трудови възнаграждения, удостоверения във връзка с дължимия данък върху трудовите доходи, подадени уведомления за начало и край на трудовата заетост, документи относно здравното осигуряване, списъци за подадени декларации и за дължимите надбавки, документи относно категориите на трудовите възнаграждения, удостоверения?

         (1)  ОВ L 18, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29.

         (2)  Директива 2014/67/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) № 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар („Регламент за ИСВП“) Текст от значение за ЕИП (ОВ L 159, 2014 г., стр. 11.)


title: Дело C-617/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 април 2019 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A./Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów (Преюдициално запитване — Конкуренция — Член 82 ЕО — Злоупотреба с господстващо положение — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 3, параграф 1 — Прилагане на националното право в областта на конкуренцията — Решение на националния орган по конкуренция, с което се налагат санкция въз основа на националното право и санкция въз основа на правото на Съюза — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 50 — Принцип ne bis in idem — Приложимост)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/7

      Решение на Съда (четвърти състав) от 3 април 2019 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A./Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
      (Дело C-617/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Конкуренция - Член 82 ЕО - Злоупотреба с господстващо положение - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 3, параграф 1 - Прилагане на националното право в областта на конкуренцията - Решение на националния орган по конкуренция, с което се налагат санкция въз основа на националното право и санкция въз основа на правото на Съюза - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 50 - Принцип ne bis in idem - Приложимост)
      (2019/C 206/08)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A.

         Ответник: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

         в присъствието на: Edward Dętka, Mirosław Krzyszczak, Zakład Projektowania i Programowania Systemów Sterowania Atempol Sp. z o.o. w Piekarach Śląskich, Ommer Polska Sp. z o.o. w Krapkowicach, Glimat Marcinek i S-ka spółka jawna w Gliwicach, Jastrzębskie Zakłady Remontowe Dźwigi Sp. z o.o. w Jastrzębiu Zdroju, Petrofer-Polska Sp. z o.o. w Nowinach, Pietrzak B. B. Beata Pietrzak, Bogdan Pietrzak Spółka jawna w Katowicach, Ewelina Baranowska, Przemysław Nikiel, Tomasz Woźniak, Spółdzielnia Kółek Rolniczych w Bielinach, Lech Marchlewski, Zakład Przetwórstwa Drobiu Marica spółka jawna J.M.E.K. Wróbel sp. jawna w Bielsku Białej, HTS Polska Sp. z o.o., Paco Cases Andrzej Paczkowski, Piotr Paczkowski spółka jawna w Puszczykowie, Bożena Kubalańca, Zbigniew Arczykowski, Przedsiębiorstwo Produkcji Handlu i Usług Unipasz Sp. z o.o. w Radzikowicach, Janusz Walocha, Marek Grzegolec

         Диспозитив

      Принципът ne bis in idem, закрепен в член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, прогласена на 7 декември 2000 г. в Ница, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска възможността национален орган по конкуренция да наложи на предприятие в рамките на едно и също решение санкция за нарушение на националното право в областта на конкуренцията и санкция за нарушение на член 82 ЕО. В такъв случай обаче националният орган по конкуренция трябва да се увери, че санкциите, взети заедно, са пропорционални на естеството на нарушението.

         (1)  ОВ C 104, 19.3.2018 г.


title: Дело T-215/19: Жалба, подадена на 8 април 2019 г. — Glatfelter Gernsbach/Комисия

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/62

      Жалба, подадена на 8 април 2019 г. — Glatfelter Gernsbach/Комисия
      (Дело T-215/19)
      (2019/C 206/60)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Glatfelter Gernsbach GmbH (Гернсбах, Германия) (представители: N. Voß и D. Fouquet, Rechtsanwältinnen)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) от 28 май 2018 година нотифицирано под номер C(2018) 3166 (ОВ L 14, 2019 г., стр. 1) за годините 2012 и 2013,

                  —

                  при условията на евентуалност да отмени Решение SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) от 28 май 2018 г. нотифицирано под номер C(2018) 3166 за годините 2012 и 2013 по отношение на жалбоподателя,

                  —

                  също при условията на евентуалност да отмени Решение SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) от 28 май 2018 година нотифицирано под номер C(2018) 3166, в частта, в която постановява за потребители на базова електроенергия с минимум 7 000 часа годишно пълно използване възстановяване от над 20 %, за потребители на базова електроенергия с минимум 7 500 часа годишно пълно използване възстановяване от над 15 % и за потребители на базова електроенергия с минимум 8 000 часа годишно пълно използване възстановяване от над 10 % от публикуваните такси за мрежата,

                  —

                  при условията на евентуалност спрямо предходното да отмени Решение SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) от 28 май 2018 година нотифицирано под номер C(2018) 3166 по отношение на жалбоподателя, в частта, в която постановява за потребители на базова електроенергия с минимум 7 000 часа годишно пълно използване възстановяване от над 20 % от публикуваните такси за мрежата, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски, включително разноските за адвокат и пътните разходи.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните основания:

                  1.

                  Неправилно е прието наличие на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС
                  С първото основание се твърди, че при проверката на разглежданото освобождаване от такси за мрежата ответникът е допуснал грешка при прилагане на правото приемайки, че е налице използване на държавни ресурси.
                  Освен това при проверката на условието „селективност“ референтната система е определена неправилно и непълно.
                  В допълнение се твърди, че поради непълното определяне на референтната система ответникът е нарушил задължението си за мотивиране съгласно член 296, втора алинея ДФЕС.

                  2.

                  Нарушение на принципа на равно третиране
                  С второто основание се твърди, че с решението на ответника се определят само задължения за допълнителни плащания на потребителите на базова електроенергия, които през годините 2012 и 2013 са били изцяло освободени от такси за мрежата. По този начин тези потребители на базова електроенергия се третират по различен начин и необосновано се поставят в по-неблагоприятно положение спрямо потребители на базова електроенергия, които за същия период са се ползвали от фиксирани намаления на таксите за мрежата и за които не са определени задължения за допълнителни плащания.
                  Освен това се твърди, че във връзка с различното третиране ответникът е нарушил задължението си за мотивиране съгласно член 263, втора алинея ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз. Различното третиране нарушавало и забраната на дискриминацията съгласно член 32, параграф 1 от Директива 2009/72/ЕО (1).

                  3.

                  Нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания
                  С третото основание се твърди, че въз основа на индивидуални за случая обстоятелства жалбоподателят е могъл да има оправдано правно очакване да продължи да ползва специалните такси за мрежата, които са му били предоставени.

         (1)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО (ОВ L 211, 2009 г., стр. 55).


title: Дело T-228/18: Решение на Общия съд от 16 май 2019 г. — Transtec/Комисия (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Рамков договор за доставка на услуги — Услуги в полза на трети държави, които се ползват от външната помощ на Съюза — Отхвърляне на офертата на един оферент и възлагане на поръчката на други оференти — Твърдения за тежко професионално нарушение спрямо един оферент — Липса на окончателно съдебно решение или на окончателно административно решение, с което се установява тежко професионално нарушение — Условия за сезиране на експертната комисия, посочена в член 108 от Финансовия регламент — Оферти с необичайно ниски цени — Задължение за мотивиране — Вземане предвид на писмо, изпратено от възлагащия орган след подаване на жалбата по съдебен ред — Право на ефективни правни средства за защита — Изчаквателен срок за обжалване на решението за възлагане — Равно третиране — Принцип на недопускане на дискриминация — Членове 105а, 106, 108, 113 и 118 от Финансовия регламент — Извъндоговорна отговорност)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/40

      Решение на Общия съд от 16 май 2019 г. — Transtec/Комисия
      (Дело T-228/18) (1)

      (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Рамков договор за доставка на услуги - Услуги в полза на трети държави, които се ползват от външната помощ на Съюза - Отхвърляне на офертата на един оферент и възлагане на поръчката на други оференти - Твърдения за тежко професионално нарушение спрямо един оферент - Липса на окончателно съдебно решение или на окончателно административно решение, с което се установява тежко професионално нарушение - Условия за сезиране на експертната комисия, посочена в член 108 от Финансовия регламент - Оферти с необичайно ниски цени - Задължение за мотивиране - Вземане предвид на писмо, изпратено от възлагащия орган след подаване на жалбата по съдебен ред - Право на ефективни правни средства за защита - Изчаквателен срок за обжалване на решението за възлагане - Равно третиране - Принцип на недопускане на дискриминация - Членове 105а, 106, 108, 113 и 118 от Финансовия регламент - Извъндоговорна отговорност)
      (2019/C 230/49)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Transtec (Брюксел, Белгия) (представители: L. Levi и N. Flandin, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Aresu и J. Estrada de Solà)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 26 март 2018 г. за отхвърляне на офертата, подадена от консорциума, на когото жалбоподателят е бил водещият изпълнител за лот № 3 в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка EuropeAid/138778/DH/SER/Multi, озаглавена „Рамков договор за услуги за изпълнение на външната помощ (FWC SIEA 2018) 2017/S“, и за възлагане на поръчката на други оференти, и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение на вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат на отхвърлянето

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Transtec да заплати съдебните разноски, включително възникналите в обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 182, 28.5.2018 г.


title: Дело C-301/19 P: Жалба, подадена на 11 април 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 12 февруари 2019 г. по дело T-201/17, Printeos/Комисия

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/8

      Жалба, подадена на 11 април 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 12 февруари 2019 г. по дело T-201/17, Printeos/Комисия
      (Дело C-301/19 P)
      (2019/C 238/11)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Dintilhac, P. Rossi и F. Jimeno Fernández)

         Друга страна в производството: Printeos, S.A.

         Искания

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението, постановено от Общия съд на 12 февруари 2019 г. по дело T-201/17, Printeos S.A./Европейска комисия,

                  —

                  като разгледа делото по същество

                              —

                              да отхвърли изцяло като неоснователно искането за обезщетение, основаващо се на член 266, втора алинея, член 268 и член 340 ДФЕС, както и на член 41, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз,

                              —

                              да отхвърли като недопустимо или при условията на евентуалност като неоснователно възражението за незаконосъобразност на член 90, параграф 4, буква а) от Регламент № 1268/2012 (1)

                              —

                              да обяви за недопустимо или при условията на евентуалност за неоснователно искането за отмяна на електронното писмо от 26 януари 2017 г.

                              —

                              да осъди Printeos S.A. да заплати съдебните разноски по двете производства.

         Основания и основни доводи

      Европейската комисия твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото в обжалваното съдебно решение по следните въпроси:

                  —

                  Първо основание: Общият съд е накърнил правото на защита на Европейската комисия и спазването на процедурата в нарушение на принципа non ultra petita, като неоснователно е изменил предмета и същността на спора, след като в съдебното заседание е приканил жалбоподателя да промени правната квалификация на лихвите, поискани от него в първоначалната му жалба.

                  —

                  Второ основание: Общият съд е тълкувал неправилно член 266 ДФЕС, като е обявил, че този член предвижда абсолютно и безусловно задължение в тежест на Комисията да заплати мораторни лихви в случай на отмяна на решение за налагане на санкция или глоба с обратна сила, считано от датата на условното плащане.

                  —

                  Трето основание: Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото при тълкуването на член 266 ДФЕС с оглед на решения IPK (2) и Corus (3) и определение Holcim (4), без да вземе предвид новата правна уредба, приложима за санкциите в областта на конкуренцията.

                  —

                  Четвърто основание: Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че в случая са изпълнени условията, изисквани в съдебната практика, за да се ангажира извъндоговорна отговорност.

                  —

                  Пето основание: Общият съд е нарушил принципите на законност и на правна сигурност, като не е приложил в случая член 90 от Делегиран регламент № 1268/2012, въпреки че това е предвидено в по-ранно решение, което е станало окончателно.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 362, 2012 г., стр. 1).

         (2)  Решение от 12 февруари 2015 г., Комисия/IPK International, C-336/13 P, EU:C:2015:83.

         (3)  Решение от 10 октомври 2001 г., Corus/Комисия, T-171/99, EU:T:2001:249.

         (4)  Определение от 4 май 2005 г., Holcim/Комисия, T-86/03, EU:T:2005:157.


title: Дело C-330/19: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 23 април 2019 г. — Staatssecretaris van Financiën, друга страна: Exter BV

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/9

      Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 23 април 2019 г. — Staatssecretaris van Financiën, друга страна: Exter BV
      (Дело C-330/19)
      (2019/C 238/12)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

         Друга страна: Exter BV

         Преюдициални въпроси

      Трябва ли член 121, параграф 1 от Митническия кодекс на Общността (1) да се разбира в смисъл, че преференциалната тарифна мярка, която е била приложима за вносните стоки към момента на поставянето им под режим активно усъвършенстване с отложено плащане, може да се вземе предвид и впоследствие при определянето на размера на митническото задължение, което възниква при допускането на тези стоки за свободно обращение в непроменено или променено състояние, при положение че тази мярка е суспендирана към момента на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение?

         (1)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


title: Дело C-347/19: Иск, предявен на 30 април 2019 г. — Европейска комисия/Кралство Испания

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/10

      Иск, предявен на 30 април 2019 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
      (Дело C-347/19)
      (2019/C 238/13)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: K. Talabér-Ritz и S. Pardo Quintillán)

         Ответник: Кралство Испания

         Искания на ищеца

                  —

                  на основание член 258 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се установи, че Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 9, параграф 3 от Директива 2012/27/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно енергийната ефективност, за изменение на директиви 2009/125/ЕО и 2010/30/ЕС и за отмяна на директиви 2004/8/ЕО и 2006/32/ЕО (1), тъй като не е приело национални правила за инсталирането на индивидуалните измервателни уреди за потребление на топлинна енергия, енергия за охлаждане и топла вода в сградите, в съответствие с посочената разпоредба от Директива 2012/27/ЕС, и

                  —

                  Кралство Испания да бъде осъдено да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Според Комисията Кралство Испания не е приело национални правила за инсталирането на индивидуалните измервателни уреди за потребление на топлинна енергия, енергия за охлаждане и топла вода в сградите, в съответствие с член 9, параграф 3 от Директива 2012/27/ЕС.

         (1)  ОВ L 315, 2012 г., стр. 1.


title: Дело C-362/19 P: Жалба, подадена на 6 май 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 26 февруари 2019 г. по дело T-865/16, Fútbol Club Barcelona/Комисия

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/11

      Жалба, подадена на 6 май 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 26 февруари 2019 г. по дело T-865/16, Fútbol Club Barcelona/Комисия
      (Дело C-362/19 P)
      (2019/C 238/14)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: P. Němečková, B. Stromsky и G. Luengo)

         Друга страна в производството: Fútbol Club Barcelona и Кралство Испания

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени обжалваното решение,

                  —

                  да се върне делото на Общия съд,

                  —

                  да не се произнася относно съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото при тълкуването на член 107, параграф 1 от Договора и по-специално относно понятието за предимство в държавните помощи и задължението за преценка на съществуването на посоченото предимство от страна на Комисията. Това единствено касационно основание може да се раздели на две части, които произтичат от посочената грешка при прилагане на правото:

                  —

                  На първо място, Комисията счита, че Общият съд греши, като е заключил, че анализът, за да се определи дали даден данъчен режим предоставя предимство на своите бенефициери, изисква не само да се анализират присъщите и добре установени критерии на разглежданата схема, които могат да поставят бенефициерите в по-благоприятно положение спрямо други предприятия, субекти на общия режим, но и посочената преценка изисква също анализ на неблагоприятните фактори, породени от външни на схемата обстоятелства, които са различни за всяка финансова година, дори когато тези неблагоприятни фактори са произволни и не могат да неутрализират систематично предимството и когато в допълнение към това не могат да се предвидят при анализ ex ante на схемата.

                  —

                  На второ място, също въз основа на тази погрешна преценка на понятието за предимство, Общият съд тълкува погрешно задължението на Комисията за полагане на грижа в рамките на анализа за наличието на схема за помощи, и допуска грешка при прилагане на правото във връзка с тежестта на доказване, която носи Комисията, за да докаже наличието на предимство в този случай.


title: Дело C-378/19: Преюдициално запитване от Ústavný súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 14 май 2019 г. — Prezident Slovenskej republiki

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/11

      Преюдициално запитване от Ústavný súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 14 май 2019 г. — Prezident Slovenskej republiki
      (Дело C-378/19)
      (2019/C 238/15)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Ústavný súd Slovenskej republiky (Конституционен съд на Словашката република)

         Страни в главното производство

         Подател на искането: Prezident Slovenskej republiki

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Възможно ли е член 35, параграф 4 от Директива 2009/72/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО, по-специално с оглед на съображение 33 от нея, да се тълкува в смисъл, че при изменение на вътрешна мярка за транспониране на тази директива в държава членка същият не допуска правомощието за назначаване и освобождаване на председателя на регулаторния орган да бъде отнето от Президента на републиката, пряко избиран от гражданите, за да бъде възложено на правителството, като с това прехвърляне се възстановява нормативното положение отпреди транспонирането на директивата?

                  2)

                  Възможно ли е член 35, параграф 5 от Директива 2009/72/ЕО […], по-специално с оглед на съображение 34 от нея, да се тълкува в смисъл, че същият не допуска вътрешна нормативна уредба, която за да гарантира защитата на обществения интерес, допуска участието на министри в процедурата за регулиране на цените в рамките на регулаторния орган?

         (1)  ОВ L 211, 2009 г., стр. 55.


title: Дело C-404/19 P: Жалба, подадена на 23 май 2019 г. от Френската република срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 12 март 2019 г. по дело T-26/18, Франция/Комисия

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/12

      Жалба, подадена на 23 май 2019 г. от Френската република срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 12 март 2019 г. по дело T-26/18, Франция/Комисия
      (Дело C-404/19 P)
      (2019/C 238/16)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Френска република (представители: D. Colas, A.-L. Desjonquères, C. Mosser)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да отмени частично решение на Общия съд на Европейския съюз от 12 март 2019 г., постановено по дело T-26/18, Франция/Комисия;

                  —

                  да се произнесе окончателно по спора, като отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2017/2014 на Комисията от 8 ноември 2017 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (1), в частта, в която налага на Франция фиксирани корекции от 100 % поради пропуски в системата за контрол на помощите за площи в Haute-Corse (Горна Корсика);

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Френското правителство иска от Съда да отмени частично обжалваното решение, доколкото отхвърля жалбата му относно частта от спорното решение, която се отнася до „Сериозни недостатъци в системата за контрол в Корсика“ за 2013 и 2014 г., тъй като е приложена фиксирана корекция от 100 % поради пропуски в системата за контрол на помощите за площи в Haute-Corse.
      В подкрепа на настоящата си жалба френското правителство изтъква едно основание, а именно, грешка при прилагане на правото. Общият съд прибягнал до неправилно тълкуване на условията, предвидени в точка 3.2.5 от Насоките от 2015 г., за да определи ставка на корекцията в размер на над 25 %. Общият съд допуснал смесване между, от една страна, доказателствата, които трябва да се приведат, когато помощите са отпуснати без никакво правно основание или при неспазване на правните норми на Съюза, и от друга страна, случая, в който пропуските в системата за контрол са толкова сериозни, че може да се предположи, че помощите са отпуснати без да е спазено правото на Съюза. Така Общият съд неправилно приел, че е оправдано да бъдат изключени от финансиране от Съюза всички разходи и че фиксираната корекция в размер на 100 % е основателна.

         (1)  ОВ L 292, 2017 г., стр. 61.


title: Дело C-425/19 P: Жалба, подадена на 29 май 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 19 март 2019 г. по съединени дела T-98/16, T-196/16 и T-198/16, Италия и др./Комисия

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/13

      Жалба, подадена на 29 май 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 19 март 2019 г. по съединени дела T-98/16, T-196/16 и T-198/16, Италия и др./Комисия
      (Дело C-425/19 P)
      (2019/C 238/17)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: P. Stancanelli, L. Flynn, A. Bouchagiar, D. Recchia)

         Други страни в производството: Италианска република, Banca Popolare di Bari Società Cooperativa per Azioni, Fondo interbancario di tutela dei depositi, Banca d’Italia

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд (трети състав) от 19 март 2019 г. по съединени дела
                  T-98/16 „Италианска република/Европейска комисия“
                  T-196/16 „Banca Popolare di Bari S.C.p.A./Европейска комисия“
                  T-198/16 „Fondo interbancario di tutela dei depositi/Европейска комисия“,

                  —

                  да отхвърли първоинстанционните жалби доколкото с тях се оспорва, че спорното решение доказва, че са налице условията за отговорността на държавата за разглежданите мерки и финансирането им с ресурси на държавата,

                  —

                  да върне делото на Общия съд, за да се произнесе по останалите основания на първоинстанционната жалба, и

                  —

                  да не се произнася по съдебните разноски, направени в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

      С обжалваното решение Общият съд отменя спорното решение, тъй като „Комисията не е доказала надлежно участието на италианските публични органи при приемането на разглежданата мярка и следователно, че тази мярка може да бъде приписана на държавата по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС“ и „не е доказала надлежно, че разглежданите средства са били под контрола на италианските публични органи и съответно са били на разположение на последните“.
      Комисията счита, че обжалваното решение се основава на погрешни правни съображения и на изопачаване на фактите, които опорочават непоправимо направените в него изводи и диспозитива. Комисията изтъква две основания за обжалване:

                  —

                  На първо място, Комисията счита, че Общият съд е нарушил член 107, параграф 1 ДФЕС по две причини:

                              —

                              Общият съд е допуснал грешка относно тежестта на доказване, която Комисията трябва да изпълни, за да установи, че са налице условията за отговорността на държавата и за държавните ресурси, като е приел, че Комисията трябва да докаже наличието на доминиращо влияние на публичните органи във всички етапи на процеса, довели до приемане на разглежданите мерки, върху образуванието, което предоставя помощта, единствено поради факта, че последното е частноправно образувание.

                              —

                              Общият съд е допуснал грешка относно тежестта на доказване, която Комисията трябва да изпълни, за да установи, че са налице условията за отговорността на държавата и за държавните ресурси, като е разгледал и оценил поотделно уликите, представени от Комисията в спорното решение, без да ги разгледа в тяхната цялост и без да отчете по-широкият контекст, в който те се вписват.

                  —

                  На второ място, изводите на Общия съд са опорочени от сериозни фактически неточности и неточности при тълкуване на релевантното италианско право, които ясно личат от документите по делото.


title: Дело T-318/19: Жалба, подадена на 23 май 2019 г. –Thunus и др./ЕИБ

text:
               22.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/36

      Жалба, подадена на 23 май 2019 г. –Thunus и др./ЕИБ
      (Дело T-318/19)
      (2019/C 246/38)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Vincent Thunus (Контерн, Люксембург) и 7 други жалбоподатели) (представител: L. Levi, адвокат)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима и основателна, включително съдържащото се в нея възражение за незаконосъобразност,

                  —

                  вследствие на това,

                              —

                              да отмени решението, което се съдържа в извлеченията от платежната ведомост на жалбоподателите за февруари 2019 г. и което фиксира годишната корекция на основната заплата за 2019 г. на 0,8 %, като съответно се отменят сходните решения, които се съдържат в последващите извлечения от платежната ведомост,

                  —

                  следователно да осъди ответника

                              —

                              да заплати като обезщетение за имуществените вреди i) остатъка от заплатата, съответстващ на прилагането на годишната корекция за 2019 г., тоест увеличение от 1,2 % за периода 1 януари 2019 г.—31 декември 2019 г.; ii) остатъка от заплатата, съответстващ на резултата от прилагането на годишната корекция от 0,8 % за 2019 г. към размера на заплатите, които ще се изплащат, считано от януари 2019 г.; iii) лихви за забава върху дължимите остатъци от заплатите до пълното изплащане на дължимите суми, като приложимият лихвен процент трябва да се изчисли въз основа на приложимия през съответния период определен от Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране процент, увеличен с три пункта,

                  —

                  евентуално — ако не бъдат представени доброволно — да разпореди на ответника като процесуално-организационно действие да предостави следните документи:

                              —

                              решението на Съвета на директорите на ЕИБ от 18 юли 2017 г. (CA/505/17),

                              —

                              доклада на подкомитета по възнагражденията на Съвета на директорите от декември 2018 г.,

                              —

                              решението на Съвета на директорите от 11 декември 2018 г. (приложение 3 към PV/19/01),

                              —

                              решението на Управителния комитет от 30 януари 2019 г. (MC-018-ADM-20190130),

                              —

                              бележката на дирекцията за персонала от 18 януари 2019 г. (CS-PERS/HRPLC/DIR/2019-001/ABGS),

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателите изтъкват, от една страна, две основания по отношение на решението на Съвета на директорите от 18 юли 2017 г., и от друга страна, четири основания по отношение на решенията на Управителния комитет от декември 2018 г. и от януари 2019 г.
      По отношение на решението на Съвета на директорите от 18 юли 2017 г.:

                  1.

                  Първо основание — нарушение на принципа на правна сигурност.

                  2.

                  Второ основание — нарушение на оправданите правни очаквания и на придобитите права.

            По отношение на решенията на Управителния комитет от декември 2018 г. и от януари 2019 г.:

                  1.

                  Първо основание — липса на компетентност на автора на обжалвания акт и нарушение на член 18 от Процедурния правилник.

                  2.

                  Второ основание — нарушение на процесуалните гаранции по член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  3.

                  Трето основание — нарушение на правото на консултиране на Колегията.

                  4.

                  Четвърто основание — нарушение на принципа на пропорционалност.
                  Що се отнася до искането за обезщетение, жалбоподателите претендират за плащане на дължимата разлика във възнаграждението, тоест 1,2 % от 1 януари 2019 г. (включително отражението на това увеличение върху различните парични добавки), ведно с лихви за забава.


title: Дело T-273/18: Решение на Общия съд от 5 юни 2019 г. — Bernaldo de Quirós/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Дисциплинарен режим — Действия, уронващи престижа на публичната служба — Административно разследване — Правомощия на IDOC — Принцип на безпристрастност — Принцип на добра администрация — Право на защита — Дисциплинарно производство — Принцип на равни процесуални възможности — Дисциплинарно наказание забележка — Пропорционалност — Неимуществена вреда)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/42

      Решение на Общия съд от 5 юни 2019 г. — Bernaldo de Quirós/Комисия
      (Дело T-273/18) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Дисциплинарен режим - Действия, уронващи престижа на публичната служба - Административно разследване - Правомощия на IDOC - Принцип на безпристрастност - Принцип на добра администрация - Право на защита - Дисциплинарно производство - Принцип на равни процесуални възможности - Дисциплинарно наказание забележка - Пропорционалност - Неимуществена вреда)
      (2019/C 255/54)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Belén Bernaldo de Quirós (Брюксел, Белгия) (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid, B. Mongin и R. Striani)

         Предмет

      Жалба на основание член 270 ДФЕС с която, от една страна, се иска отмяна на решението от 6 юли 2017 г. на Комисията за налагане на дисциплинарно наказание забележка на жалбоподателя на основание член 9, параграф 1, буква б) от приложение IX към Правилника за статута на длъжностните лица на Европейския съюз и, ако е необходимо, и на решението от 31 януари 2018 г. за отхвърляне на подадената жалбата по административен ред на жалбоподателя срещу последното споменато решение, и от друга страна, искане за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат на тези решения

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-жа Belén Bernaldo de Quirós да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 249, 9.7.2018 г.


title: Дело T-538/18: Определение на Общия съд от 11 юни 2019 г. — Dickmanns/EUIPO (Публична служба — Срочно наети служители — Срочен трудов договор, който съдържа клауза за прекратяването му — Клауза за прекратяване на договор, ако името на служителя не е включено в списъка с резерви от конкурс — Акт с чисто потвърдителен характер — Срок за обжалване — Недопустимост)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/43

      Определение на Общия съд от 11 юни 2019 г. — Dickmanns/EUIPO
      (Дело T-538/18) (1)

      (Публична служба - Срочно наети служители - Срочен трудов договор, който съдържа клауза за прекратяването му - Клауза за прекратяване на договор, ако името на служителя не е включено в списъка с резерви от конкурс - Акт с чисто потвърдителен характер - Срок за обжалване - Недопустимост)
      (2019/C 255/55)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Sigrid Dickmanns (Гран Алакант, Испания) (представител: H. Tettenborn, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Lukošiūtė, подпомаган от B. Wägenbaur, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението от 14 декември 2017 г., и при необходимост, на решенията от 28 ноември 2013 г. и 4 юни 2014 г., на EUIPO, с които към 30 юни 2018 г. се прекратява трудовият договор на жалбоподателката, и от друга страна, за обезщетяване на вредите, които жалбоподателката твърди, че е претърпяла

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                     Осъжда г-жа Sigrid Dickmanns да заплати направените от нея съдебни разноски, както и разноските на EUIPO.

         (1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.


title: Дело T-702/18: Определение на Общия съд от 12 юни 2019 г. — Durand и др./Парламент (Иск за установяване на неправомерно бездействие и жалба за отмяна — Селскостопанска политика — Регламент (ЕО) № 1/2005 — Хуманно отношение към животните — Искане на депутатите в Европейския парламент за създаване на анкетна комисия — Позиция на Парламента — Неподлежащ на обжалване акт — Информативен акт — Недопустимост)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/43

      Определение на Общия съд от 12 юни 2019 г. — Durand и др./Парламент
      (Дело T-702/18) (1)

      (Иск за установяване на неправомерно бездействие и жалба за отмяна - Селскостопанска политика - Регламент (ЕО) № 1/2005 - Хуманно отношение към животните - Искане на депутатите в Европейския парламент за създаване на анкетна комисия - Позиция на Парламента - Неподлежащ на обжалване акт - Информативен акт - Недопустимост)
      (2019/C 255/56)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищци и жалбоподатели: Pascal Durand (Париж, Франция) и 7 други ищци и жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението към определението (представители: O. Brouwer и E. Raedts, avocats)

         Ответник: Европейски парламент (представители: N. Lorenz и S. Alonso de León)

         Предмет

      Главно искане на основание член 265 ДФЕС с предмет да се установи, че с решение на Съвета на председателите на комисии Парламентът незаконосъобразно се е въздържал да се произнесе по искане от 17 юли 2018 г. за създаване на анкетна комисия, и при условията на евентуалност, искане на основание член 263 ДФЕС с предмет отмяна на решението, съдържащо се в писмото на председателя на Парламента от 21 септември 2018 г.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля иска и жалбата като недопустими.

                  2)

                     Осъжда г-н Pascal Durand и другите ищци и жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението, да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 65, 18.2.2019 г.


title: Дело T-171/19: Определение на Общия съд от 7 юни 2019 г. — Hebberecht/ЕСВД (Публична служба — Длъжностни лица — Дисциплинарно производство — Отстраняване от длъжност — Удръжки от възнаграждението — Неспазване на изискванията за форма — Явна недопустимост)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/44

      Определение на Общия съд от 7 юни 2019 г. — Hebberecht/ЕСВД
      (Дело T-171/19) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Дисциплинарно производство - Отстраняване от длъжност - Удръжки от възнаграждението - Неспазване на изискванията за форма - Явна недопустимост)
      (2019/C 255/57)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Chantal Hebberecht (Люксембург, Люксембург) (представител: K. Bicard, адвокат)

         Ответник: Европейска служба за външна дейност (представители: S. Marquardt и R. Spac)

         Предмет

      Жалба, подадена на основание член 270 ДФЕС, от една страна за отмяна на решението на ЕСВД, съобщена на жалбоподателката на 20 септември 2018 г., с което се отхвърля жалбата по административен ред, подадена срещу решението на ЕСВД да я отстрани от длъжност и да наложи удръжки върху месечната ѝ заплата и от друга страна, за изплащане на обезщетение за вредата, която жалбоподателката твърди, че е претърпяла.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като явно недопустима.

                  2)

                     Г-жа Chantal Hebberecht понася направените от нея разноски.

         (1)  ОВ C 172, 20.5.2019 г.


title: Дело T-319/19: Жалба, подадена на 24 май 2019 г. — Gollnisch/Парламент

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/45

      Жалба, подадена на 24 май 2019 г. — Gollnisch/Парламент
      (Дело T-319/19)
      (2019/C 255/58)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Франция) (представител: B. Bonnefoy-Claudet, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Бюрото на Европейския парламент от 10 декември 2018 г. заедно с решението на председателя на Европейския парламент от 26 март 2019 г., с което се отхвърля жалбата по административен ред, подадена пред него срещу това решение,

                  —

                  да адаптира всички актове, изменения, решения и удръжки, направени вследствие на това решение,

                  —

                  да присъди на жалбоподателя сумата от 6 500 EUR на основание направените разноски за изготвяне на настоящата жалба,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да понесе изцяло съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание, изведено от нарушение на член 27 от Устава на членовете на Европейския парламент. Посочената разпоредба не допускала Бюрото да накърнява придобитите права или правата в процес на придобиване от членовете на ЕП.

                  2.

                  Второто основание, изведено от нарушение на член 76, параграф 3 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на ЕП. Според жалбоподателя посоченият по-горе член 27 от Устава имал за цел да гарантира целостта на мерките по прилагане на Устава относно пенсионния фонд, като не допуска каквато и да било промяна в структурата им.

                  3.

                  Третото основание, изведено от нарушение на член 223, параграф 2 ДЕС и от липса на компетентност на Бюрото, доколкото Бюрото въвело данък върху пенсиите на бившите членове на ЕП, за което не е било оправомощено, тъй като всяко решение относно данъчните въпроси на членовете на ЕП е от компетентността на Съвета.

                  4.

                  Четвъртото основание, изведено от нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания. Обжалваният акт бил приет в нарушение на ангажиментите и текстовете, представляващи надеждни уверения и гаранции, че няма да настъпи каквато и да било промяна в бъдеще в схемата на доброволния пенсионен фонд.

                  5.

                  Петото основание, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност. Парламентът, който единствено е отговорен за създаденото финансово положение, приел недостатъчни и несправедливи мерки под претекст да го уреди.

                  6.

                  Шестото основание, изведено от нарушение на принципа на равнопоставеност. Обжалваното решение създавало неравнопоставеност между членовете на ЕП, които внасят осигуровки, и тези, които не се осигуряват, както и между членовете на ЕП, които ползват право на пенсия и тези, които не се ползват с такова право.


title: Дело T-327/19: Жалба, подадена на 30 май 2019 г. — Mubarak/Съвет

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/46

      Жалба, подадена на 30 май 2019 г. — Mubarak/Съвет
      (Дело T-327/19)
      (2019/C 255/59)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Кайро, Египет) (представители: B. Kennelly QC, J. Pobjoy, Barrister, G. Martin, C. Enderby Smith и F. Holmey, Solicitors)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2019/468 на Съвета от 21 март 2019 г. (1) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/459 на Съвета от 21 март 2019 г. (2), в частта им, която се отнася до жалбоподателя, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  В първото основание се твърди, че ответникът не е проверил дали при посочените от него производства и проверки египетските власти са спазили основните права на Европейския съюз по отношение на жалбоподателя, включително членове 47 и 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  2.

                  Във второто основание се посочва, че ответникът е направил грешки в преценката, като е приел, че е изпълнен критерият за включване на жалбоподателя в списъка по член 1 от Решение 2011/172/ОВППС на Съвета (3) и член 2 от Регламент (ЕС) № 270/2011 на Съвета от 21 март 2011 г. (4).

         (1)  Решение (ОВППС) 2019/468 на Съвета от 21 март 2019 година за изменение на Решение 2011/172/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет (ОВ L 80, 2019, стр. 40).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/459 на Съвета от 21 март 2019 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 270/2011 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет (ОВ L 80, 22.3.2019, стр. 1).

         (3)  Решение 2011/172/ОВППС на Съвета от 21 март 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет (ОВ L 76, 2011, стр. 63).

         (4)  Регламент (ЕС) № 270/2011 на Съвета от 21 март 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет (ОВ L 76, 2011, стр. 4).


title: Дело T-334/19: Жалба, подадена на 4 юни 2019 г. — Google и Alphabet/Комисия

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/46

      Жалба, подадена на 4 юни 2019 г. — Google и Alphabet/Комисия
      (Дело T-334/19)
      (2019/C 255/60)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Google LLC (Маунтин Вю, Калифорния, САЩ) и Alphabet, Inc. (Маунтин Вю) (представители: C. Jeffs, lawyer, J. Staples, Solicitor, D. Beard QC и J. Williams, Barrister)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени (изцяло или частично) Решение на Комисията от 20 март 2019 г. по преписка COMP/AT.40411 — Google Search (AdSense);

                  —

                  съответно, или при условията на евентуалност, в приложение на своята неограничена компетентност да отмени или намали наложената на жалбоподателите глоба, и

                  —

                  при всички положения, да осъди Комисията да понесе направените от жалбоподателите във връзка с това производство разноски.

         Основания и основни доводи

      С настоящата жалба се иска отмяна на решение на Комисията от 20 март 2019 г., постановено в производство по член 102 ДФЕС и член 54 от Споразумението за ЕИП (AT.40411 — Google Search (AdSense). Жалбоподателите искат отмяна на всяко от трите заключения за наличие на нарушение, на заключението, че те представляват едно-единствено продължаващо нарушение и на налагането на глоба.
      В подкрепа на жалбата си те посочват пет основания.

                  1.

                  В първото основание се посочва, че в оспорваното решение е допусната грешка в преценката при определянето на пазара и оттам на господстващото положение. В частност в оспорваното решение има грешка относно следните обстоятелства:

                              —

                              рекламите, свързани с търсене, и рекламите, които не са свързани с търсене, не се конкурират,

                              —

                              пряко и опосредено продадените реклами не се конкурират.

                  2.

                  Второ основание, в което се посочва, че в обжалваното решение е допусната грешка, като е прието, че т.нар. клауза за изключителни права на Google („клауза за изключителни права на сайта“) представлява злоупотреба. В обжалваното решение:

                              —

                              клаузата за изключителни права на сайта погрешно се характеризира като задължение за доставка към единствен купувач,

                              —

                              погрешно се заключава, че в решението не трябва да се анализира въпросът дали клаузата за изключителни права на сайта може да има антиконкурентно действие,

                              —

                              не се доказва, че клаузата за изключителни права на сайта, както и да се характеризира, може да ограничи конкуренцията.

                  3.

                  Трето основание, в което се посочва, че в обжалваното решение е допусната грешка, като е прието, че клаузата на Google за първостепенно позициониране и минимални реклами на Google („клауза за позициониране“) представлява злоупотреба. В обжалваното решение:

                              —

                              погрешно се характеризира клаузата за позициониране,

                              —

                              не се доказва, че клаузата за позициониране може да ограничи конкуренцията.

                  4.

                  Четвърто основание, в което се посочва, че в обжалваното решение е допусната грешка, като е прието, че клаузата на Google за разрешаване на еквивалентни реклами („клауза за изменение“) представлява злоупотреба. В обжалваното решение:

                              —

                              не се доказва, че клаузата за изменение може да ограничи конкуренцията,

                              —

                              при условията на евентуалност, погрешно не се обръща внимание на факта, че клаузата за изменение е обективно основана, тъй като защитава ползвателите на уебсайтове, издателите, рекламодателите и Google, и/или че преимуществата на клаузата надделяват над евентуалното блокиращо действие.

                  5.

                  Пето основание, в което се посочва, че в обжалваното решение погрешно е наложена и е изчислена глоба. В обжалваното решение:

                              —

                              не се отчита липсата на умисъл или небрежност от страна на Google и обстоятелството, че Комисията е приела ангажименти,

                              —

                              при условията на евентуалност, погрешно е изчислена глобата,

                              —

                              освен това или при условията на евентуалност спрямо предходното, не е спазен принципът на пропорционалност.


title: Дело T-336/19: Жалба, подадена на 31 май 2019 г. — BZ/Комисия

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/48

      Жалба, подадена на 31 май 2019 г. — BZ/Комисия
      (Дело T-336/19)
      (2019/C 255/61)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: BZ (представител: C. Mourato, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от 25 юли 2018 г. на Комисията, чийто предмет е свързан с уволнението на жалбоподателя вследствие на предварителен доклад за срока на изпитване,

                  —

                  да осъди Комисията да плати на жалбоподателя следните отделни обезщетения:

                              —

                              5 000 EUR за причинените с решението за уволнение неимуществени вреди,

                              —

                              5 000 EUR за причиненото с решението за уволнение увреждане на доброто му име,

                              —

                              10 000 EUR за имуществените вреди, причинени от неблагоприятните последици за здравето на жалбоподателя вследствие на решението за неговото уволнение,

                              —

                              58 900 EUR за имуществените вреди, свързани със загубата на доходи след неговото незаконно уволнение,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски за производството пред настоящата инстанция в съответствие с член 87 от Процедурния правилник на Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е свързано с нарушение на процесуалните гаранции в областта на административните и дисциплинарни разследвания, с нарушение на правото на защита и нарушение на презумпцията за невиновност.

                  2.

                  Второто основание е свързано с нарушение на член 84, параграфи 1 и 3 от Условията за работа на другите служители, с отнасящите се до изпитването права и със значителна и явна грешка в преценката на администрацията.

                  3.

                  Третото основание е свързано с нарушение на член 84, параграф 2 от Условията за работа на другите служители и на принципа на пропорционалност.

                  4.

                  Четвъртото основание е свързано с нарушение на принципа на равно третиране.

                  5.

                  Петото основание е свързано с искане за присъждане на специално обезщетение поради посочените по-горе нередности.


title: Дело T-341/19: Жалба, подадена на 6 юни 2019 г. — Martínez Albainox/EUIPO — Taser International (TASER)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/49

      Жалба, подадена на 6 юни 2019 г. — Martínez Albainox/EUIPO — Taser International (TASER)
      (Дело T-341/19)
      (2019/C 255/62)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Martínez Albainox, SL (Албасете, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Taser International, Inc. (Скотсдейл, Аризона, Съединени американски щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „TASER“ в черно, жълто и червено — марка на Европейския съюз № 12 817 052

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 март 2019 г. по преписка R 1577/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени изрично обжалваното решение, като обяви за действителна марката на Европейския съюз № 12 817 052„TASER“ (фигуративна) за всички заявени стоки по клас 8,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна Taser International, Inc. да заплатят всички разноски по производството пред Общия съд, както и тези, направени в производството пред апелативния състав.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-342/19: Жалба, подадена на 6 юни 2019 г. — Martínez Albainox/EUIPO — Taser International (TASER)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/50

      Жалба, подадена на 6 юни 2019 г. — Martínez Albainox/EUIPO — Taser International (TASER)
      (Дело T-342/19)
      (2019/C 255/63)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Martínez Albainox, SL (Албасете, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Taser International, Inc. (Скотсдейл, Аризона, Съединени американски щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „TASER“ в черно, жълто и червено — марка на Европейския съюз № 11 710 134

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 март 2019 г. по преписка R 1576/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени изрично обжалваното решение, като обяви за действителна марката на Европейския съюз № 11 710 134„TASER“ (фигуративна) за всички заявени стоки по класове 18 и 25,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна Taser International, Inc. да заплатят всички разноски по производството пред Общия съд, както и тези, направени в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-349/19: Жалба, подадена на 7 юни 2019 г. — Decathlon/EUIPO — Athlon Custom Sportswear (athlon custom sportswear)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/51

      Жалба, подадена на 7 юни 2019 г. — Decathlon/EUIPO — Athlon Custom Sportswear (athlon custom sportswear)
      (Дело T-349/19)
      (2019/C 255/64)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Decathlon (Вилньов-Д’Аск, Франция) (представители: A. Cléry и C. Devernay, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Athlon Custom Sportswear P.C. (Калитеа, Гърция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „athlon custom sportswear“ — заявка за регистрация № 16 162 596

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 27 март 2019 г. по преписка R 1724/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да уважи жалбата,

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да потвърди решението на отдела по споровете от 6 юли 2018 г. по преписка № B 002879164,

                  —

                  да откаже регистрацията на марка „athlon custom sportswear“, заявка за регистрация № 016162596,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати разноските, включително направените за обжалването по административен ред.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-350/19: Жалба, подадена на 11 юни 2019 г. — Bontempi и др./EUIPO — Sand Cph (WhiteSand)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/52

      Жалба, подадена на 11 юни 2019 г. — Bontempi и др./EUIPO — Sand Cph (WhiteSand)
      (Дело T-350/19)
      (2019/C 255/65)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Emanuela Bontempi (Монтемарчано, Италия) и 6 други лица (представители: S. Rizzo и O. Musco, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Sand Cph A/S (Копенхаген, Дания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявители на спорната марка: жалбоподателите пред Общия съд

         Спорна марка: регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „WhiteSand“ — заявка за регистрация № 16 416 596

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 2 април 2019 г. по преписка R 1913/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-352/19: Жалба, подадена на 10 юни 2019 г. — Gamma-A/EUIPO — Piejūra (опаковка за хранителни продукти)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/53

      Жалба, подадена на 10 юни 2019 г. — Gamma-A/EUIPO — Piejūra (опаковка за хранителни продукти)
      (Дело T-352/19)
      (2019/C 255/66)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Gamma-A SIA (Рига, Латвия) (представител: M. Liguts, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Piejūra SIA (община Ница, Латвия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорен промишлен дизайн: дизайн на Европейския Съюз № 2022 772-0001 (опаковка за хранителни продукти)

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 25 май 2019 г. по преписка R 2516/2017-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и да обяви дизайна за действителен,

                  —

                  да осъди EUIPO и подателя на искането за обявяване на недействителност да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 6, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета.


title: Дело T-353/19: Жалба, подадена на 10 юни 2019 г. — Gamma-A/EUIPO — Piejūra (опаковка за хранителни продукти)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/54

      Жалба, подадена на 10 юни 2019 г. — Gamma-A/EUIPO — Piejūra (опаковка за хранителни продукти)
      (Дело T-353/19)
      (2019/C 255/67)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Gamma-A SIA (Рига, Латвия) (представител: M. Liguts, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Piejūra SIA (община Ница, Латвия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Европейския съюз № 1819 558-0002 (опаковка за хранителни продукти)

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 12 март 2019 г. по преписка R 2543/2017-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и да обяви дизайна за действителен,

                  —

                  да осъди EUIPO и подателя на искането за обявяване на недействителност да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 6, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета.


title: Дело T-354/19: Жалба, подадена на 11 юни 2019 г. — Palacio Domecq/EUIPO — Domecq Bodega Las Copas (PALACIO DOMECQ 1778)

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/55

      Жалба, подадена на 11 юни 2019 г. — Palacio Domecq/EUIPO — Domecq Bodega Las Copas (PALACIO DOMECQ 1778)
      (Дело T-354/19)
      (2019/C 255/68)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Palacio Domecq, SL (Мадрид, Испания) (представител: A. Otero Iglesias, abogada)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Domecq Bodega Las Copas, SL (Jerez de la Frontera, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз PALACIO DOMECQ 1778 — Заявка за регистрация №o11 499 506

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 28 март 2019 г. по преписка R 867/2018-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да уважи жалбата и да измени обжалваното решение, като уважи изцяло жалбата на жалбоподателя срещу решението на отдела по споровете на EUIPO, да отхвърли изцяло насрещната жалба на неговия опонент, като в резултат от това бъде отхвърлено изцяло възражението на встъпилата страна;

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение и да върне делото на апелативния състав на EUIPO, за да може последният да постанови ново решение;

                  —

                  да осъди EUIPO да понесе разноските в производството пред Общия съд и пред апелативния състав;

                  —

                  да осъди встъпилата страна да понесе разноските, направени от Palacio Domecq, SL в производствата по възражение и по обжалване пред апелативния състав.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 25, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-351/19: Жалба, подадена на 6 юни 2019 г. — Chypre/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/56

      Жалба, подадена на 6 юни 2019 г. — Chypre/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)
      (Дело T-351/19)
      (2019/C 263/63)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Република Кипър (представители: S. Malynicz, QC, S. Baran, Barrister и V. Marsland, Solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandreia Imathias, Гърция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927“ — Заявка за регистрация № 12 172 276

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 9 април 2019 г. по преписка R 2297/2017-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати направените от нея съдебни разноски и разноските на жалбоподателя в производството по отмяна.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-762/15: Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Sony и Sony Electronics/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на оптични дискови устройства — Решение, с което се констатира нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Тайни споразумения във връзка с тръжни процедури за оптични дискови устройства за настолни и преносими компютри — Нарушение с оглед на целта — Право на защита — Задължение за мотивиране — Принцип на добра администрация — Глоби — Единно продължено нарушение — Насоки от 2006 година относно метода за определяне на глобите)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/33

      Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Sony и Sony Electronics/Комисия
      (Дело T-762/15) (1)

      (Конкуренция - Картели - Пазар на оптични дискови устройства - Решение, с което се констатира нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Тайни споразумения във връзка с тръжни процедури за оптични дискови устройства за настолни и преносими компютри - Нарушение с оглед на целта - Право на защита - Задължение за мотивиране - Принцип на добра администрация - Глоби - Единно продължено нарушение - Насоки от 2006 година относно метода за определяне на глобите)
      (2019/C 305/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sony Corporation (Токио, Япония) и Sony Electronics, Inc (Сан Диего, Съединени щати) (представители: R. Snelders, адвокат, N. Levy и E. Kelly, solicitors)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално M. Farley, A. Biolan, C. Giolito, F. van Schaik и L. Wildpanner, впоследствие M. Farley, F. van Schaik, L. Wildpanner и A. Dawes)

         Предмет

      Жалба по реда на член 263 ДФЕС, целяща главно частичната отмяна на Решение C(2015) 7135 окончателен на Комисията от 21 декември 2015 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело AT.39639 — Оптични дискови устройства) и при условията на евентуалност, намаляването на размера на наложената на жалбоподателите глоба

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Sony Corporation и Sony Electronics, Inc. понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 98, 14.3.2016 г.