title: Дело T-355/08 P: Жалба, подадена на 26 август 2008 г. от Chantal De Fays срещу решение, постановено на 17 юни 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-97/07, De Fays/Комисия

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/48

         Жалба, подадена на 26 август 2008 г. от Chantal De Fays срещу решение, постановено на 17 юни 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-97/07, De Fays/Комисия
   (Дело T-355/08 P)
   (2008/C 285/87)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Chantal De Fays (Bereldange, Люксембург) (представител: F. Moyse, avocat)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя:

               —

               да се обяви настоящата жалба за допустима,

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               да се уважат исканията за отмяна, представени от жалбоподателя пред Съда на публичната служба,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на Решението на Съда на публичната служба (наричан по-нататък „СПС“) от 17 юни 2008 г. по дело F-97/07, с което се отхвърля жалбата му срещу решението на Органа по назначаването (наричан по-нататък „ОН“) от 21 ноември 2006 г. на основание член 60 от Правилника.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на две правни основания:
   На първо място, жалбоподателят счита, че СПС е допуснал грешка при прилагане на правото при определянето на действието във времето на Решението от 21 ноември 2006 г., с което администрацията, от една страна, била установила неразрешено отсъствие от страна на жалбоподателя след 19 октомври 2006 г. и, от друга страна, го била лишила от възнаграждение за целия период, надхвърлящ годишния му отпуск. Всъщност жалбоподателят изтъква, че СПС приел, че спорното решение поражда правни последици само от 19 октомври 2006 г. до 13 декември 2006 г., т.е. до момента, когато администрацията е получила медицинско свидетелство, удостоверяващо отсъствието на жалбоподателя, докато в действителност то продължавало да поражда правни последици и към настоящия момент. Тази грешка при прилагането на правото била вследствие на погрешна правна преценка на фактите, чиято неточност следвала според жалбоподателя от материалите по делото.
   На второ място, жалбоподателят твърди, че обстоятелството, че СПС основал спирането на плащането на възнаграждение, което било дължимо на жалбоподателя, на наличие на мълчаливо решение, представлявало грешка при прилагането на правото, предполагаща нарушение на член 25, втора алинея, на член 59, първи параграф и на член 60 от Правилника, както и вътрешни разпоредби на Комисията относно упражняването на възложените на ОН правомощия и относно правото на защита.


title: Дело C-103/13: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 4 март 2013 година — Снежана Сомова/Главен директор на Столично управление „Социално осигуряване“

text:
               4.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/10

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 4 март 2013 година — Снежана Сомова/Главен директор на Столично управление „Социално осигуряване“
   (Дело C-103/13)
   2013/C 129/18
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Снежана Сомова

      Ответник: Главен директор на Столично управление „Социално осигуряване“

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 48, алинея 1 и член 49, алинеи 1 и 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, съобразно фактите по главното производство да се тълкуват, че допускат национална норма на държава членка, като разглежданата в главното производство по член 94, ал. 1 от Кодекса за социалното осигуряване — относно изискването за прекратяване на осигуряването като основание за отпускане на пенсия за старост на гражданин на държава членка, който към датата на подаване на заявлението за пенсия осъществява дейност като самостоятелно заето лице в друга държава членка и попада в приложното поле на Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1) на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността?

               2.

               Следва ли от член 94, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, тълкуван във връзка с член 48, алинея 1, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз, че допуска изключение от правилото за сумиране на осигурителния стаж за осигурителни периоди, завършени в друга държава членка преди датата на прилагането на регламента от държавата членка, пред която е подадено искането за пенсиониране, като предоставя правото на избор на осигуреното лице да посочи същите периоди за сумиране и да прецени необходимостта от сумирането, когато придобитият стаж само по правото на държавата, пред която се подава заявлението, не е достатъчен, за да се придобие правото на пенсия, и който може да бъде придобит само чрез заплащане на осигурителни вноски?
               При същите обстоятелства, член 48, алинея 1, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз допуска ли отказът от прилагането на член 46, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността — за сумиране на осигурителни периоди след датата на прилагането му, да се извърши по преценка на осигуреното лице, като не посочи в заявлението за пенсиониране завършени осигурителни периоди в друга държава членка?

               3.

               Следва ли член 12, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, да се тълкува, че не допуска признаването на осигурителен стаж чрез заплащане на осигурителни вноски, като предвиденото по параграф 9, алинея 3 от [преходните и заключителни разпоредби на] Кодекса за социалното осигуряване по българското право, когато при условията на главното производство така признатият осигурителен стаж ще съвпадне с осигурителни периоди, завършени по правото на друга държава членка?

               4.

               Следва ли член 12, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, да се тълкува в смисъл, че допуска държава членка да прекрати плащането занапред и да иска възстановяването на всички плащания за отпусната по националното ѝ право пенсия за старост на гражданин на тази държава, когато предвидените в текста на регламента изисквания са налице само към датата на отпускането на пенсията, и по съображения, основани само на националното право, според които към датата на отпускането на пенсията не е прекратено осигуряването на лицето в друга държава членка, признат е осигурителен стаж чрез заплащане на осигурителни вноски по националното право, без да се вземат предвид завършени към датата на отпускане на пенсията осигурителни периоди в друга държава членка и без да се излагат съображения, че е следвало да се определи различен размер на пенсията?
               В случай че е допустимо възстановяването на плащанията на пенсията, то следва ли от принципите за равностойност и ефективност по правото на Европейския съюз, че се дължи и лихва, когато по националното право на държавата членка не се предвижда лихва при възстановяване на пенсия, отпусната по международен договор?

      (1)  OB L 149, стр. 2; Специално българско издание: глава 5, том 1, стр. 26


title: Дело T-587/08: Решение на Общия съд от 14 март 2013 г. — Fresh Del Monte Produce/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на бананите — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Система за обмяна на информация — Понятие за съгласувана практика с антиконкурентна цел — Причинно-следствена връзка между съгласуването и поведението на предприятията на пазара — Едно-единствено нарушение — Възлагане на отговорността за нарушението — Право на защита — Глоби — Тежест на нарушението — Сътрудничество — Смекчаващи обстоятелства)

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/15

         Решение на Общия съд от 14 март 2013 г. — Fresh Del Monte Produce/Комисия
   (Дело T-587/08) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на бананите - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Система за обмяна на информация - Понятие за съгласувана практика с антиконкурентна цел - Причинно-следствена връзка между съгласуването и поведението на предприятията на пазара - Едно-единствено нарушение - Възлагане на отговорността за нарушението - Право на защита - Глоби - Тежест на нарушението - Сътрудничество - Смекчаващи обстоятелства)
   2013/C 123/24
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Fresh Del Monte Produce, Inc. (Джорджтаун, Кайманови острови, Обединеното кралство) (представители: първоначално B. Meyring, avocat, и E. Verghese, solicitor, впоследствие B. Meyring)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално M. Kellerbauer, A. Biolan и X. Lewis, впоследствие M. Kellerbauer, A. Biolan и P. Van Nuffel)

      Встъпила страна, подкрепяща жалбоподателя: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия) (представители: A. Rinne, avocat, C. Humpe и S. Kon, solicitors, и C. Vajda, QC)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2008) 5955 окончателен на Комисията от 15 октомври 2008 г. относно производство по член 81 ЕО (преписка COMP/39.188 — Банани) и при условията на евентуалност, искане за намаляване на размера на глобата.

      Диспозитив

               1.

               Определя глобата, наложена на основание на член 2, буква в) от Решение C(2008) 5955 на Комисията от 15 октомври 2008 година относно производство по член 81 (ЕО) (дело COMP/39.188 — Банани) в размер на 8,82 милиона евро.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3.

               Fresh Del Monte Produce, Inc. Понася собствените си съдебни разноски и три четвърти от съдебните разноски не Европейската комисия. Комисията понася една четвърт от собствените си съдебни разноски.

               4.

               Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г.


title: Дело T-101/04: Определение на Първоинстанционния съд от 5 юни 2008 г. — Martinez Mongay/Комисия

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/35

         Определение на Първоинстанционния съд от 5 юни 2008 г. — Martinez Mongay/Комисия
   (Дело T-101/04) (1)

   (2008/C 197/63)

      Език на производството: френски

   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2004 г.


title: Дело C-18/09: Решение на Съда (седми състав) от 4 февруари 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Свободно предоставяне на услуги — Регламент (ЕИО) № 4055/86 — Член 1 — Морски транспорт — Пристанища от общ интерес — Пристанищни такси — Случаи на освобождаване и отстъпки)

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/5

         Решение на Съда (седми състав) от 4 февруари 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-18/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Свободно предоставяне на услуги - Регламент (ЕИО) № 4055/86 - Член 1 - Морски транспорт - Пристанища от общ интерес - Пристанищни такси - Случаи на освобождаване и отстъпки)
   2010/C 80/08
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: K. Simonsson и L. Lozano Palacios)

      Ответник: Кралство Испания (представител: B. Plaza Cruz)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 1 от Регламент (ЕИО) № 4055/86 на Съвета от 22 декември 1986 година относно прилагането на принципа на свободното предоставяне на услуги по отношение на морския транспорт между държави членки и между държави членки и трети страни (ОВ L 378, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 6, том 1, стр. 173) — Пристанища от общ интерес — Отстъпки и освобождаване от пристанищни такси

      Диспозитив

               1.

               Като е запазило в сила член 24, параграф 5 и член 27, параграфи 1, 2 и 4 от Закон 48/2003 от 26 ноември 2003 г. относно икономическия режим и предоставянето на услуги от пристанищата от обществен интерес, които установяват система на отстъпки и освобождаване от пристанищни такси, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 1 от Регламент (ЕИО) № 4055/86 на Съвета от 22 декември 1986 година относно прилагането на принципа на свободното предоставяне на услуги по отношение на морския транспорт между държави членки и между държави членки и трети страни.

               2.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело F-2/07: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 15 април 2010 г. — Matos Martins/Комисия (Публична служба — Договорно наети служители — Покана за изразяване на интерес — Процедура по подбор — Изпити за предварителен подбор — Достъп до документи)

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/52

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 15 април 2010 г. — Matos Martins/Комисия
   (Дело F-2/07) (1)

   (Публична служба - Договорно наети служители - Покана за изразяване на интерес - Процедура по подбор - Изпити за предварителен подбор - Достъп до документи)
   2010/C 148/91
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: José Carlos Matos Martins (Брюксел, Белгия) (представител: M.-A. Lucas, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Berscheid)

      Предмет

   Отмяна, първо, на решението на Службата за подбор на персонал за Европейските общности (EPSO) от 27 февруари 2006 г., с което се определят резултатите от изпитите за предварителен подбор на договорно наети служители (ЕС 25), второ, на решението жалбоподателят да не бъде вписан в базата данни с кандидатите, които успешно са издържали изпитите за предварителен подбор, и трето, да се отменят последиците от извършените действия по подбора.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Matos Martins понася направените от него съдебни разноски с изключение на разходите за престой и пътуване, направени на 30 март, 1 април и 21 юли 2009 г., за да може неговият адвокат да се запознае с определени документи в помещенията на Съда на публичната служба.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и посочените в точка 2 по-горе разноски на г-н Matos Martins.

      (1)  ОВ C 56, 10.3.2007 г., стр. 43.


title: Дело C-483/12: Преюдициално запитване, отправено от Grondwettelijk Hof (Белгия) на 29 октомври 2012 г. — Pelckmans Turnhout NV/Walter Van Gastel Balen NV и др.

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/22

         Преюдициално запитване, отправено от Grondwettelijk Hof (Белгия) на 29 октомври 2012 г. — Pelckmans Turnhout NV/Walter Van Gastel Balen NV и др.
   (Дело C-483/12)
   2013/C 26/42
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Grondwettelijk Hof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Pelckmans Turnhout NV

      Ответници: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV, Walter Van Gastel Schoten NV

      Преюдициален въпрос

   Принципът на равенство, залегнал в член 6, параграф 3 от Договора за Европейския съюз и в членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с членове 15 и 16 от тази харта и членове 34—36, 56 и 57 от Договора за функционирането на Европейския съюз, трябва ли да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба като съдържащата се в членове 8, 9, 16 и 17 от Закона от 10 ноември 2006 г. за работното време в сферата на търговията, занаятчийството и услугите, тъй като предвиденото там задължение за един почивен ден в седмицата

               i)

               не се прилага нито за търговците, които извършват дейността си в железопътни гари или в търговски обекти на предприятия за обществен транспорт, нито за продажбите в международни граждански летища и пристанища, нито за продажбите в бензиностанции или търговски обекти на магистрали, но се прилага за търговците, които извършват дейността си на други места,

               ii)

               не се прилага за търговците, които продават стоки като вестници, списания, цигарени изделия и аксесоари, телефонни карти и талони за националната лотария, носители, съдържащи аудиовизуални произведения и видеоигри, както и сладолед, но се прилага за търговците, които предлагат други стоки,

               iii)

               се прилага само за търговците на дребно, т.е. за предприятията, които продават на крайни потребители, но не се прилага за други търговци,

               iv)

               създава, поне за търговците, които извършват дейността си чрез реално съществуващо място за продажба и имат пряк контакт с клиента, значително по-голямо ограничение отколкото за търговците, които извършват своята дейност посредством онлайн магазин или евентуално други форми на продажба от разстояние?


title: Поправка на известие в Официален вестник по дело T-86/17 (ОВ C 104, 3.4.2017 г.)

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/55

         Поправка на известие в Официален вестник по дело T-86/17
   (
         Официален вестник на Европейския съюз C 104от 3 април 2017 г.
      )
   (2017/C 231/73)
   Известието по дело T-86/17, Le Pen/Парламент, следва да се чете по следния начин:

      Жалба, подадена на 10 февруари 2017 г. — Le Pen/Парламент
      (Дело T-86/17)
      (2017/C 104/85)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Франция) (представители: M. Ceccaldi и J.-P. Le Moigne, avocats)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателката иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Генералния секретар на Европейския парламент с дата 5 декември 2016 г., прието в приложение на Решение 2009/C 159/01 на Бюрото на Европейския парламент от 19 май и от 9 юли 2008 г.„за установяване на мерки по прилагане на устава на членовете на Европейския парламент“, изменено, с което се установява наличието на вземане спрямо жалбоподателката в размер на 298 497,87 EUR на основание недължимо платени суми като разходи за парламентарни сътрудници, с което се мотивира възстановяването на тази сума и се възлага на компетентния разпоредител с бюджетни средства в сътрудничество със счетоводството на институцията да я събере на основание член 68 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент и на членове 66, 78, 79 и 80 от Финансовия регламент („ФР“),

                  —

                  да отмени дебитно известие № 2016-1560 с дата от 6 декември 2016 г., уведомяващо жалбоподателката, че спрямо нея е констатирано вземане в размер от 298 497,87 EUR съгласно решението на Генералния секретар от 5 декември 2016 г. за възстановяване на недължимо платени суми за парламентарни сътрудници, прилагане на член 68 от Мерките за прилагане на Устава и на членове 66, 78, 79 и 80 от ФР,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати пълния размер на съдебните разноски по настоящото производство;

                  —

                  да осъди Европейския парламент да плати на г-жа Le Pen сумата от 50 000 EUR на основание на подлежащи на възстановяване съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателката излага дванадесет основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от липсата на компетентност на автора на акта. Жалбоподателката счита, че решението на Генералния секретар на Европейския парламент от 5 декември 2016 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) е от компетентността на Бюрото на Европейския парламент и че е нямало никакво основание да се делегира приемането на решението.

                  2.

                  Второто основание е изведено от липсата на мотиви, от което е опорочено обжалваното решение, въпреки че това изискване е предвидено в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  3.

                  Третото основание е изведено от нарушението на съществени процесуални правила, доколкото обжалваното решение визира доклада от разследването, проведено от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) и приключило на 26 юли 2016 г., който не е бил предаден на жалбоподателката. По този начин същата не е била изслушана и не е могла надлежно да използва средствата си за защита, тъй като Генералният секретар е отказал да ѝ съобщи доказателствата, на които се основава обжалваното решение.

                  4.

                  Четвъртото основание е изведено от липсата на лично разглеждане на преписката от Генералния секретар на Европейския парламент. Според жалбоподателката последният се задоволил да приеме като свой доклада на OLAF и не е разгледал лично положението ѝ.

                  5.

                  Петото основание е изведено от липсата на факти в подкрепа на обжалваното решение, както и на свързаното с него дебитно известие (наричани по-нататък „обжалваните актове“), доколкото приетите за установени факти са неверни.

                  6.

                  Шестото основание е изведено от прехвърлянето на тежестта на доказване. В тази връзка жалбоподателката счита, че не е длъжна да представя доказателство за работата на своята парламентарна сътрудничка, а напротив, компетентните власти са длъжни да докажат противното.

                  7.

                  Седмото основание е изведено от нарушението на принципа на пропорционалност, доколкото поисканата от жалбоподателката сума не е мотивирана чрез раздробяване, нито е посочен методът на изчисляване, и предполага, че парламентарната сътрудничка никога не е работила за жалбоподателката.

                  8.

                  Осмото основание е изведено от злоупотреба с власт, доколкото обжалваните актове са приети с цел да лишат жалбоподателката, депутат в Европейския парламент, от средствата за изпълнение на нейния мандат.

                  9.

                  Деветото основание е изведено от заобикаляне на процедурата. Според жалбоподателката, за да не се окаже принуден да ѝ предаде доклада на OLAF, с който разполагал, Генералният секретар е прехвърлил на OLAF искането за предаване на този доклад, което последната не е направила.

                  10.

                  Десетото основание е изведено от дискриминационното третиране и от наличието на fumus persecutionis, доколкото действията, свързани с настоящия спор, са насочени изключително срещу жалбоподателката и нейната партия.

                  11.

                  Единадесетото основание е изведено от накърняването на независимостта на депутат и последиците от липсата на задължителни указания. Обжалваните актове несъмнено имат за цел да попречат на свободното упражняване на парламентарния мандат на жалбоподателката, като я лишат от финансовите средства, необходими за изпълнението на нейната задача. Освен това парламентарните членове не биха могли да получават инструкции от Генералния секретар относно начина, по който да изпълняват своя мандат, под страх от финансови санкции.

                  12.

                  Дванадесетото основание е изведено от липсата на независимост на OLAF, доколкото тази организация не представя никакви гаранции за безпристрастност и честност и е зависима от Европейската комисия.


title: Дело T-378/07: Решение на Общия съд от 29 септември 2010 г. — CNH Global/СХВП (Съчетание на червен, черен и сив цвят за трактор) (Марка на Общността — Заявка за марка на Общността, състояща се от съчетание на червен, черен и сив цвят, използвани за външните повърхности на трактор — Абсолютно основание за отказ — Липса на придобит в резултат на използването отличителен характер — Член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/26

         Решение на Общия съд от 29 септември 2010 г. — CNH Global/СХВП (Съчетание на червен, черен и сив цвят за трактор)
   (Дело T-378/07) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за марка на Общността, състояща се от съчетание на червен, черен и сив цвят, използвани за външните повърхности на трактор - Абсолютно основание за отказ - Липса на придобит в резултат на използването отличителен характер - Член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 317/45
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: CNH Global NV (Амстердам, Нидерландия) (представители: M. Edenborough, barrister, и R. Harrison, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 5 юли 2007 г. (преписка R 1642/2006-1) относно заявка за регистрация като марка на Общността на знак, представляващ оцветен в червено, черно и сиво трактор.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда CNH Global NV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 297, 8.12.2007 г.


title: Дело T-215/11: Определение на Общия съд от 27 ноември 2012 г. — ADEDY и др./Съвет (Жалба за отмяна — Решение, отправено към държава членка с оглед коригиране на прекомерен дефицит — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/45

         Определение на Общия съд от 27 ноември 2012 г. — ADEDY и др./Съвет
   (Дело T-215/11) (1)

   (Жалба за отмяна - Решение, отправено към държава членка с оглед коригиране на прекомерен дефицит - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
   2013/C 26/89
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподатели: Anotati Dioikisi Enoseon Dimosion Ypallilon (ADEDY) (Атина, Гърция), Spyridon Papaspyros (Атина) и Ilias Iliopoulos (Атина) (представител: адв. M.-M. Tsipra)

      Ответник: Съвет на европейския съюз (представители: G. Maganza, M. Vitsentzatos и A. de Gregorio Merino)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: B. Smulders, J.-P. Keppenne и M. Konstantinidis)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/57/ЕС на Съвета от 20 декември 2010 година за изменение на Решение 2010/320/ЕС, отправено към Гърция с оглед засилване и задълбочаване на фискалния надзор и за предизвестие за Гърция за предприемане на преценените за необходими мерки за коригирането на прекомерния дефицит (ОВ L 26, стр. 15)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Anotati Dioikisi Enoseon Dimosion Ypallilon (ADEDY), г-н Spyridon Papaspyros и г-н Ilias Iliopoulos понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 186, 25.6.2011 г.


title: Дело T-139/17: Жалба, подадена на 6 март 2017 г. — Kibelisa/Съвет

text:
               24.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/30

         Жалба, подадена на 6 март 2017 г. — Kibelisa/Съвет
   (Дело T-139/17)
   (2017/C 129/45)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Roger Kibelisa (Киншаса, Демократична република Конго) (представител: O. Okito, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент (ЕС) 2016/2230 за изпълнение на Решение 2016/2231/ОВППС на Съвета от 12 декември 2016 година за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго и за изменение на Решение 2010/788/ОВППС, в частта, която се отнася до г-н Roger Kibelisa,

               —

               да осъди Съвета да понесе наред със собствените си разноски и разноските на жалбоподателя и на всички встъпили страни.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от допуснати от Съвета съществени процесуални нарушения, а именно нарушение на правото на защита на жалбоподателя, нарушение на задължението за мотивиране, което има Съветът, и нарушение на правото на жалбоподателя на ефективни правни средства за защита.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на общите принципи на правото на Европейския съюз, тъй като Съветът е нарушил правото на собственост на жалбоподателя.


title: Дело C-108/11: Решение на Съда (втори състав) от 14 март 2013 г. — Европейска комисия/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — ДДС — Намалена ставка — Доставки на хрътки и коне, които не са предназначени за приготвяне или производство на храни за употреба от човека или от животни; наемане на коне и услуги по осеменяване — Директива 2006/112/ЕО — Нарушение на членове 96 и 98 във връзка с приложение III, и на член 110)

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/3

         Решение на Съда (втори състав) от 14 март 2013 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-108/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - ДДС - Намалена ставка - Доставки на хрътки и коне, които не са предназначени за приготвяне или производство на храни за употреба от човека или от животни; наемане на коне и услуги по осеменяване - Директива 2006/112/ЕО - Нарушение на членове 96 и 98 във връзка с приложение III, и на член 110)
   2013/C 141/04
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и C. Soulay)

      Ответник: Ирландия (представители: E. Creedon, M. Collins, N. Travers и D. O'Hagan)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Френска република (представители: G. de Bergues и J.-S. Pilczer)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 96 и 98 (във връзка с приложение III), и на член 110 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Национално законодателство, което прилага намалена ставка по отношение на доставките на хрътки и коне, които не са предназначени за приготвянето или производството на храни за потребление от човека или от животни, по отношение на наемането на коне и по отношение на някои услуги по осеменяване

      Диспозитив

               1.

               Като прилага намалена ставка на данък върху добавената стойност от 4,8 % спрямо доставките на хрътки и коне, които не са предназначени за приготвяне на храни, спрямо наемането на коне и спрямо някои услуги по осеменяване, Ирландия не е изпълнила задълженията си по членове 96 и 98 във връзка с приложение III, и по член 110 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.

               2.

               Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Осъжда Френската република да понесе направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело T-160/14: Жалба, подадена на 28 февруари 2014 г.  — Yingli Energy (China) и др./Съвет

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/43

         Жалба, подадена на 28 февруари 2014 г. — Yingli Energy (China) и др./Съвет
   (Дело T-160/14)
   2014/C 142/56
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Yingli Energy (Китай) Co. Ltd (Баодин, Китай); Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Баодин); Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Хайкоу, Китай); Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Хъншуй, Китай); Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Тянцзин, Китай); Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Баодин); Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd (Баодин); Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Technology Co. Ltd (Пекин, Китай); Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd (Пекин); Yingli Green Energy Europe (Дюселдорф, Германия); Yingli Green Energy South East Europe GmbH (Грюнвалд, Германия); Yingli Green Energy France SAS (Лион, Франция); Yingli Green Energy Spain, SL (Моралеха, Испания); Yingli Green Energy Italia Srl (Рим, Италия) и Yingli Green Energy International AG (Клотен, Швейцария) (представители: A. Willems, S. De Knop и J. Charles, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да допусне жалбата за разглеждане,

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1238/2013 на Съвета за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, стр. 1), доколкото се отнася до жалбоподателите,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата жалбоподателите посочват седем правни основания.

               1.

               По първото правно основание се твърди, че като са наложили антидъмпингови мерки по отношение на кристалните силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти, изпратени от Китайската народна република, въпреки че в известието за започване на антидъмпингова процедура са споменати само кристалните силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти с произход от Китайската народна република, институциите са нарушили член 5, параграфи 10 и 11 от Регламент № 1225/2009 (1).

               2.

               По второто правно основание се твърди, че с налагането на антидъмпингови мерки по отношение на кристалните силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти, за които не е проведено антидъмпингово разследване, институциите са нарушили членове 1 и 17 от Регламент № 1225/2009.

               3.

               По третото правно основание се твърди, че като са приложили методология за непазарни икономики, за да изчислят дъмпинговия марж на продукти от страни с пазарна икономика, институциите са нарушили член 2 от Регламент № 1225/2009.

               4.

               По четвъртото правно основание се твърди, че с провеждането на едно общо разследване за два различни продукта (а именно за кристалните силициеви фотоволтаични модули и елементи) институциите са нарушили член 1, параграф 4 от Регламент № 1225/2009.

               5.

               По петото правно основание се твърди, че като са определили дали жалбоподателите действат в условията на пазарна икономика повече от три месеца след започването на разследването и след получаването на цялата необходима информация за изчисляването на дъмпинговите маржове, институциите са нарушили член 2, параграф 7, буква в) от Регламент № 1225/2009.

               6.

               По шестото правно основание се твърди, че като не са изчислили поотделно размера на вредата за промишлеността на Съюза в резултат от дъмпинговия внос и в резултат от други известни фактори и като поради това са определили по-висока ставка на митото от необходимата за отстраняването на причиняваната от дъмпинговия внос вреда за промишлеността на Съюза, институциите са нарушили член 3 и член 9, параграф 4 от Регламент № 1225/2009.

               7.

               По седмото правно основание се твърди, че като не са разгласили основните факти и съображения, на основата на които възнамеряват да наложат окончателни антидъмпингови мерки, институциите са нарушили член 20, параграф 2 от Регламент № 1225/2009.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51)


title: Дело C-86/13: Жалба, подадена на 20 февруари 2013 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/12

         Жалба, подадена на 20 февруари 2013 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-86/13)
   2013/C 123/19
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J. Currall, D. Martin, J.-P. Keppenne)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Съвета от 20 декември 2012 г. за отказ да се приеме предложението на Комисията за Регламент на Съвета за адаптиране, считано от 1 юли 2012 г., на заплатите и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз, и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тях,

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията посочва три правни основания в подкрепа на своята жалба.
   Първото правно основание е изведено от нарушението на член 65 от Правилника за длъжностните лица и на членове 1, 3 и 10 от приложение XI към него, доколкото при липса на сезиране от Комисията с предложение за прилагане на клаузата за изключване на член 10 от приложение ХI Съветът е следвало да утвърди до 31 декември 2012 г. предложението за годишно адаптиране на заплатите и пенсиите на длъжностните лица и служителите на Съюза, представено от Комисията по реда на член 3 от приложение ХI. Съветът не разполагал с компетентност да приема решение за прилагане по същество на член 10, без да има съответно предложение от Комисията и без да бъде включен Парламентът, който съгласно член 10 е съзаконодател.
   Второто правно основание е изведено от нарушението на член 64 от Правилника и на членове 1 и 3 от приложение XI, доколкото, макар да е бил задължен, Съветът не е приел новите, приложими по отношение на заплатите и пенсиите, корекционни коефициенти, които са били предложени от Комисията, за да се гарантира равното третиране на длъжностните лица и на пенсионерите, независимо от тяхното място на работа или според случая — на местопребиваване.
   Третото правно основание е изведено от пълната липса на мотиви, доколкото Съветът само установил, че не е налице квалифицирано мнозинство за приемане на предложението на Комисията в съответствие с член 3 от приложение ХI, без да обясни защо не се е съобразил с него. Това правно основание се отнася както до адаптирането на заплатите и на пенсиите, така и до приемането на новите корекционни коефициенти.


title: Дело C-112/07: Иск, предявен на 26 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/5

         Иск, предявен на 26 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-112/07)
   (2007/C 117/07)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. De Persio и M. Condou-Durande)

      Ответник: Италианска република
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни мерки за съобразяване с Директива 2004/80/ЕО (1) на Съвета от 29 април 2004 година относно обезщетяването на пострадали от престъпления лица, или при всички положения, като не е съобщила на Комисията за такива разпоредби, Италианската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от съответната директива;

               —

               да се осъди Италианска република да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2004/80/ЕО е изтекъл на 1 януари 2006 година, с изключение на срока за член 12, параграф 2 от същата, чиято крайна дата е била 1 юли 2005 година.

      (1)  ОВ L 261, стр. 15.


title: Дело C-461/17: Преюдициално запитване от High Court (Irlande) (Ирландия), постъпило на 28 юли 2017 г. — Brian Holohan, Richard Guilfoyle, Noric Guilfoyle, Liam Donegan/An Bord Pleanála

text:
               9.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 338/11

         Преюдициално запитване от High Court (Irlande) (Ирландия), постъпило на 28 юли 2017 г. — Brian Holohan, Richard Guilfoyle, Noric Guilfoyle, Liam Donegan/An Bord Pleanála
   (Дело C-461/17)
   (2017/C 338/11)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court (Irlande)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Brian Holohan, Richard Guilfoyle, Noric Guilfoyle и Liam Donegan

      Ответник: An Bord Pleanála

      Преюдициални въпроси

               а)

               Следва ли изменената Директива 92/43/ЕИО (1) на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна да се тълкува в смисъл, че в Доклада за оценка на въздействието върху обект от „Натура“ трябва да се посочат изрично всички местообитания и видове, с оглед на които е определена зоната?

               б)

               Следва ли Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна да се тълкува в смисъл, че потенциалното въздействие върху всички видове (а не само върху защитените видове), които са от значение за и са част от защитено местообитание, трябва да бъде определено и анализирано в Доклада за оценка на въздействието върху обект от „Натура“?

               в)

               Следва ли Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна да се тълкува в смисъл, че Докладът за оценка на въздействието върху обект от „Натура“ трябва изрично да посочва въздействието на планираното строителство както върху защитените видове и местообитания, които се намират на територията на СЗЗ, така и върху видовете и местообитанията, намиращи се извън границите ѝ?

               г)

               Следва ли изменената Директива 2011/92/ЕС (2) на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда да се тълкува в смисъл, че Докладът за оценка на въздействието върху околната среда трябва изрично да посочва дали планираното строителство ще засегне сериозно споменатите в него видове?

               д)

               Представлява ли „основна алтернатива“ по смисъла на член 5, параграф 3, буква г) от изменената Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда вариант, който възложителят е разгледал и обсъдил в оценката на въздействието върху околната среда и/или който е бил поддържан от някоя от заинтересованите страни и/или който е бил разгледан от компетентния орган, дори и да е бил отхвърлен от възложителя на по-ранен етап?

               е)

               Следва ли изменената Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда да се тълкува в смисъл, че оценката на въздействието върху околната среда трябва да съдържа достатъчно информация за въздействието върху околната среда на всяка от алтернативите, за да може да се сравнят различните алтернативи от гледна точка на тяхната екологична целесъобразност, и/или в смисъл, че в Доклада за оценка на въздействието върху околната среда трябва изрично да се посочи как се отчита въздействието на алтернативите върху околната среда?

               ж)

               Съдържащото се в член 5, параграф 3, буква г) от изменената Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда изискване причините за избора на възложителя да бъдат посочени „с оглед на въздействието на проекта върху околната среда“, само за избрания вариант ли се отнася или и за основните проучени алтернативи, така че анализът на тези варианти да включва и въпроса за въздействието им върху околната среда?

               з)

               Съвместимо ли е с постигането на целите на Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна подробната информация за строителния етап (като разположението на съоръженията и транспортните маршрути) да бъде предмет на решение, издадено след получаването на разрешение, и ако е така, може ли компетентният орган да позволи подобни въпроси да бъдат определени с едностранно решение на възложителя — в контекста на издадено разрешение за съответния проект — което само се съобщава на компетентния орган, а не се одобрява от него?

               и)

               Следва ли Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна да се тълкува в смисъл, че компетентният орган е длъжен да посочи, достатъчно подробно и ясно, за да се разсее всякакво съмнение относно значението и последиците на такова становище, до каква степен представено пред него научно становище изисква събирането на допълнителна информация преди издаването на разрешението за съответния проект?

               й)

               Следва ли Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна да се тълкува в смисъл, че компетентният орган трябва да обясни или подробно да мотивира отхвърлянето на заключение на свой проверител, съгласно което преди издаване на разрешението за съответния проект се изисква допълнителна информация или научно изследване?

               к)

               Следва ли Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна да се тълкува в смисъл, че при извършването на съответна проверка компетентният орган трябва да изложи подробни и изрични мотиви по всеки пункт от решението си?

      (1)  ОВ L 206, 1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109.

      (2)  ОВ L 26, 2012 г., стр. 1.


title: Дело T-119/08 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 11 април 2008 г. — Кипър/Комисия (Обезпечително производство — Обявление за възлагане на обществена поръчка с цел насърчаване на икономическото развитие в северната част на Кипър — Молба за спиране на изпълнението — Липса на спешност)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/38

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 11 април 2008 г. — Кипър/Комисия
   (Дело T-119/08 R)
   (Обезпечително производство - Обявление за възлагане на обществена поръчка с цел насърчаване на икономическото развитие в северната част на Кипър - Молба за спиране на изпълнението - Липса на спешност)
   (2008/C 171/72)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Република Кипър (представител: P. Kliridis)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: P. van Nuffel и I. Zervas)
   Предмет
   Mолба за спиране на изпълнението на приетото от Комисията обявление за възлагане на обществена поръчка с цел насърчаване на икономическото развитие в северната част на Кипър, в областта на животновъдството.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля искането за допускане на обезпечение.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-412/14: Преюдициално запитване от Amtsgericht Rüsselsheim (Германия), постъпило на 29 август 2014 г.  — Dagmar Wedel, Rudi Wedel/Condor Flugdienst GmbH

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/3

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Rüsselsheim (Германия), постъпило на 29 август 2014 г. — Dagmar Wedel, Rudi Wedel/Condor Flugdienst GmbH
   (Дело C-412/14)
   (2014/C 448/03)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Страни в главното производство

      Ищци: Dagmar Wedel, Rudi Wedel

      Ответник: Condor Flugdienst GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли извънредното обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламента (1) да се отнася пряко за резервирания полет?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос, какъв следва да е броят на предходните курсове, които могат да бъдат извършени с определения за планирания полет самолет, за да може да се вземе предвид настъпило извънредно обстоятелство? Съществува ли ограничение във времето, в рамките на което да може да се вземат предвид извънредните обстоятелства, настъпили при осъществяване на предходните курсове с този самолет? Ако това е така, как следва да се изчислява това ограничение?

               3)

               В случай че извънредни обстоятелства, които са настъпили при осъществяване на предходните курсове, са от значение също и за по-късно осъществявания полет със същия самолет, трябва ли необходимите мерки, които следва да се вземат от осъществяващия полета въздушен превозвач по член 5, параграф 3 от Регламента, да бъдат насочени единствено към предотвратяването на извънредните обстоятелства или също и към избягването на по-голямото закъснение?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело T-73/10 P: Определение на Общия съд от 2 декември 2010 г. — Апостолов/Комисия (Обжалване — Публична служба — Назначаване — Конкурс — Отхвърляне на кандидатура — Срок за обжалване — Просрочие — Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)

text:
               12.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/13

         Определение на Общия съд от 2 декември 2010 г. — Апостолов/Комисия
   (Дело T-73/10 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Назначаване - Конкурс - Отхвърляне на кандидатура - Срок за обжалване - Просрочие - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)
   2011/C 46/26
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Светослав Апостолов (Saarwellingen, Германия) (представител: D. Schneider-Addae-Mensah, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 15 декември 2009 г. по дело Апостолов/Комисия (F-8/09, все още непубликувано в Сборника) по-конкретно с предмет отмяна на това определение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Светослав Апостолов понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 100, 17.4.2010 г.


title: Дело T-161/14: Жалба, подадена на 28 февруари 2014 г.  — Yingli Energy (China) и др./Съвет

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/44

         Жалба, подадена на 28 февруари 2014 г. — Yingli Energy (China) и др./Съвет
   (Дело T-161/14)
   2014/C 142/57
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Yingli Energy (Китай) Co. Ltd (Баодин, Китай); Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Баодин); Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Хайкоу, Китай); Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Хъншуй, Китай); Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Тянцзин, Китай); Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Баодин); Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd (Баодин); Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Technology Co. Ltd (Пекин, Китай); Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd (Пекин); Yingli Green Energy Europe (Дюселдорф, Германия); Yingli Green Energy South East Europe GmbH (Грюнвалд, Германия); Yingli Green Energy France SAS (Лион, Франция); Yingli Green Energy Spain, SL (Моралеха, Испания); Yingli Green Energy Italia Srl (Рим, Италия); and Yingli Green Energy International AG (Клотен, Швейцария) (представители: A. Willems, S. De Knop и J. Charles, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да допусне жалбата за разглеждане,

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1239/2013 на Съвета за налагане на окончателно изравнително мито върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, стр. 66), доколкото се отнася до жалбоподателите,

               —

               да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите посочват три правни основания.

               1.

               По първото правно основание се твърди, че като са наложили изравнителни мерки по отношение на кристалните силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти, изпратени от Китайската народна република, въпреки че в известието за образуване на производството са споменати само кристалните силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти с произход от Китайската народна република, институциите са нарушили член 10, параграфи 12 и 13 от Регламент № 597/2009 (1).

               2.

               По второто правно основание се твърди, че с налагането на изравнителни мерки по отношение на кристалните силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти, за които не е проведено антисубсидийно разследване, институциите са нарушили членове 1 и 27 от Регламент № 597/2009.

               3.

               По третото правно основание се твърди, че с провеждането на едно общо разследване за два различни продукта (а именно за кристалните силициеви фотоволтаични модули и елементи) институциите са нарушили член 2, буква в) от Регламент № 597/2009.

      (1)  Регламент (ЕО) № 597/2009 на Съвета от 11 юни 2009 година относно защитата срещу субсидиран внос от държави, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 188, стр. 93).


title: Дело T-61/12: Жалба, подадена на 6 февруари 2012 г. — ABC-One/СХВП (SLIM BELLY)

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/26

         Жалба, подадена на 6 февруари 2012 г. — ABC-One/СХВП (SLIM BELLY)
   (Дело T-61/12)
   2012/C 98/43
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: ABC-One Produktions- und Vertriebs GmbH (Villach St. Magdalen, Австрия) (представител: S. Merz, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 ноември 2011 г. по преписка № R 1077/2011-1 във връзка със заявката за регистрация на словния знак „SLIM BELLY“ като марка на Общността,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „SLIM BELLY“ (заявка № 8 576 811) за стоки и услуги от класове 28, 41 и 44.

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009, тъй като заявената марка имала отличителен характер и не била описателна, що се отнася до процесните стоки и услуги.


title: Дело C-594/10: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 17 декември 2010 г. — T.G. van Laarhoven/Staatssecretaris van Financiën

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/10

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 17 декември 2010 г. — T.G. van Laarhoven/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-594/10)
   2011/C 80/20
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: T.G. van Laarhoven

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допуска ли член 17, параграф 6, втора алинея от Шеста директива (1) изменения на правна уредба, предвиждаща ограничаване в приспадането, каквато е разглежданата по настоящото дело, с която държава членка е искала да се възползва от съдържащата се в тази разпоредба възможност за изключение (възможност за запазване на изключение) от приспадането за определени стоки и услуги, ако в резултат на тези изменения сумата, изключена от приспадането, в повечето случаи е увеличена, но логиката и структурата на тази правна норма, предвиждаща ограничаване в приспадането, са останали непроменени?

               2.

               При положителен отговор на първия въпрос, следва ли националният съд да се въздържи напълно от прилагането на правната уредба, предвиждаща ограничаване в приспадането, или е достатъчно да се въздържи от прилагането ѝ, доколкото тази правна уредба разширява обхвата на съществуващото към момента на влизане в сила на Шеста директива изключване или ограничаване?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1)


title: Дело T-246/15: Жалба, подадена на 15 май 2015 г. — Ivanyushchenko/Съвет

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/46

         Жалба, подадена на 15 май 2015 г. — Ivanyushchenko/Съвет
   (Дело T-246/15)
   (2015/C 236/62)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Yuriy Volodymyrovych Ivanyushchenko (Йенакиево, Украйна) (представители: B. Kennelly и J. Pobjoy, Barristers, и R. Gherson, Solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 62 стр. 25) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (OВ L 62, стр. 1), доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност, да обяви за неприложими поради незаконосъобразност член 1, параграф 1 от Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. (след измененията) и член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 (след измененията), доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета за заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест правни основания.

               1.

               В рамките на първото правно основание се твърди, че Съветът не е посочил надлежно правно основание за Решение (ОВППС) 2015/364 (наричано по-нататък „решението“) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 (наричан по-нататък „регламентът“) (наричани заедно по-нататък „обжалваните мерки“). Член 29 ДЕС не е надлежното правно основание за решението, тъй като жалбата срещу жалбоподателя не го е посочила като лице, което подкопавало демокрацията в Украйна или е лишило украинския народ от ползите на устойчивото развитие на неговата държава (по смисъла на член 23 от ДЕС и на член 21, параграф 2 от ДЕС). Тъй като решението било невалидно, Съветът не можел да се позовава на член 215, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, за да издаде регламента.

               2.

               В рамките на второто правно основание се твърди, че Съветът допуснал явна грешка в преценката, като приел, че е изпълнен критерият за включването на жалбоподателя в списъка по член 1, параграф 1 от Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. (след измененията) и по член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 (след измененията). По отношение на жалбоподателя не е в ход наказателно преследване за „присвояване на […] публични финансови средства или активи“.

               3.

               В рамките на третото правно основание се твърди, че Съветът нарушил правото на жалбоподателя на защита и правото на добро управление и ефективен съдебен контрол. По-специално Съветът не разгледал внимателно и безпристрастно дали изтъкнатите мотиви, за които се изтъква, че обосновават повторното посочване, са основателни, като се има предвид становището, представено от жалбоподателя преди повторното посочване.

               4.

               В рамките на четвъртото правно основание се твърди, че Съветът не изпълнил задълженията си да посочи надлежни мотиви за повторното посочване на жалбоподателя.

               5.

               Пето правно основание — неоснователно и непропорционално нарушение от страна на Съвета на основните права на жалбоподателя, включително неговите права на собственост и на репутация. Последиците от обжалваните мерки за жалбоподателя били значителни по обхват, както по отношение на собствеността му, така и по отношение на репутацията му в световен мащаб. Съветът не доказал, че замразяването на активите и на финансовите средства на жалбоподателя е свързано с някаква легитимна цел или е обосновано от нея, а още по-малко, че е пропорционално на такава цел.

               6.

               Шестото правно основание се изтъква в подкрепа на обявяването на незаконосъобразността, като при това се твърди, че ако обратно на доводите, посочени в рамките на второто правно основание, член 1, параграф 1 от Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. (след измененията) и член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 (след измененията) следва да се тълкуват в смисъл, че в обхвата им попада всяко провеждано от украински орган разследване, независимо дали са налице съдебен акт или съдебно производство, на които то се основава или с които се осъществява контрол или надзор върху него, критерият за посочване би бил лишен от надлежно правно основание поради произволния обсег и обхват, които биха последвали от подобно широко тълкуване, и/или би бил непропорционален спрямо целите на решението и регламента. Поради това разпоредбата била незаконосъобразна.


title: Дело T-578/13: Решение на Общия съд от 3 юни 2015 г. — Luxembourg Pamol (Cyprus) и Luxembourg Industries/Комисия (Жалба за отмяна — Фитофармацевтични продукти — Публикуване на документи относно вписването на активно вещество — Отхвърляне на искането за поверително третиране на някои сведения — Невъзможност обжалваният акт да бъде приписан на ответника — Недопустимост)

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/37

         Решение на Общия съд от 3 юни 2015 г. — Luxembourg Pamol (Cyprus) и Luxembourg Industries/Комисия
   (Дело T-578/13) (1)

   ((Жалба за отмяна - Фитофармацевтични продукти - Публикуване на документи относно вписването на активно вещество - Отхвърляне на искането за поверително третиране на някои сведения - Невъзможност обжалваният акт да бъде приписан на ответника - Недопустимост))
   (2015/C 236/49)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Luxembourg Pamol (Cyprus) Ltd (Никозия, Кипър) и Luxembourg Industries Ltd (Тел Авив, Израел) (представители: C. Mereu и K. van Maldegem, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. von Rintelen и P. Ondrůšek)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, съобщено с писмо на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) от 8 октомври 2013 г., за публикуване на някои части от документите, по отношение на които жалбоподателите са поискали поверително третиране

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда Luxembourg Pamol (Cyprus) Ltd и Luxembourg Industries Ltd да заплатят съдебните разноски, включително и тези в обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 45, 15.2.2014 г.


title: Дело T-288/04: Решение на Първоинстанционния съд от 9 януари 2007 г. — Kris Van Neyghem/Комитет на регионите на Европейския съюз ( Длъжностни лица — Назначаване — Класиране по степен и стъпка — Извлечения от платежни ведомости — Просрочена жалба — Допустимост )

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/26

         Решение на Първоинстанционния съд от 9 януари 2007 г. — Kris Van Neyghem/Комитет на регионите на Европейския съюз
   (Дело T-288/04) (1)

   („Длъжностни лица - Назначаване - Класиране по степен и стъпка - Извлечения от платежни ведомости - Просрочена жалба - Допустимост“)
   (2007/C 56/52)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Kris Van Neyghem (Tirlemont, Белгия) (представител: D. Janssens, avocat)

      Ответник: Комитет на регионите на Европейския съюз (представляван от: P. Cervilla, представител, подпомаган от: B. Wägenbaur и R. Van der Hout, avocats)
   Предмет
   Иск за отмяна на Решение № 83/03 на Комитета на регионите от 26 март 2003 година, с което ищецът е класиран окончателно в степен В5, стъпка 4.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля като недопустим.

               2)

               Комитетът на Регионите на Европейския съюз следва да заплати всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 251, 9.10.2004 г.


title: Съединени дела T-8/95 и T-9/95: Решение на Първоинстанционния съд от 27 септември 2007 г. — Pelle и Konrad/Съвет и Комисия ( Извъндоговорна отговорност — Мляко — Допълнителна такса — Референтно количество — Регламент (ЕИО) № 2178/93 — Обезщетяване на производителите — Спиране на давността )

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/42

         Решение на Първоинстанционния съд от 27 септември 2007 г. — Pelle и Konrad/Съвет и Комисия
   (Съединени дела T-8/95 и T-9/95) (1)

   („Извъндоговорна отговорност - Мляко - Допълнителна такса - Референтно количество - Регламент (ЕИО) № 2178/93 - Обезщетяване на производителите - Спиране на давността“)
   (2007/C 269/76)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищци: Wilhelm Pelle (Kluse-Ahlen, Германия) и Ernst-Reinhard Konrad (Löllbach, Германия) (представители: B. Meisterernst, M. Düsing, D. Manstetten, F. Schulze и W. Haneklaus, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално A. Brautigam и A.-M. Colaert, впоследствие A.-M. Colaert) и Комисия на Европейските общности (представители: B. Booß и M. Niejahr, впоследствие T. van Rijn и M. Niejahr, подпомагани първоначално от H.-J. Rabe, G. Berrisch и M. Núñez-Müller, avocats)
   Предмет
   Искове за обезщетение в приложение на член 178 от Договора за ЕО (понастоящем член 235 ЕО) и на член 215, втора алинея от Договора за ЕО (понастоящем член 288, втора алинея ЕО) на вредите, които ищците твърдят, че са претърпели в резултат от прилагането на Регламент (ЕИО) № 857/84 на Съвета от 31 март 1984 година за установяване на общи правила за прилагането на таксата, предвидена в член 5в от Регламент (ЕИО) № 804/68, в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 90, стр. 13), допълнен с Регламент (ЕИО) № 1371/84 на Комисията от 16 май 1984 година за определяне на правилата за прилагане на допълнителната такса, предвидена в член 5в от Регламент № 804/68 (ОВ L 132, стр. 11).
   Диспозитив

               1)

               Съветът и Комисията са длъжни да поправят вредата, претърпяна от г-н Wilhelm Pelle и г-н Ernst-Reinhard Konrad в резултат от прилагането на Регламент (ЕИО) № 857/84 на Съвета от 31 март 1984 година за установяване на общи правила за прилагането на таксата, предвидена в член 5в от Регламент (ЕИО) № 804/68 в сектора на млякото и млечните продукти, допълнен с Регламент (ЕИО) № 1371/84 на Комисията от 16 май 1984 година за определяне на правилата за прилагане на допълнителната такса, предвидена в член 5в от Регламент № 804/86, тъй като тези регламенти не предвиждат разпределяне на референтно количество на производителите, които в изпълнение на задължението, поето на основание Регламент (ЕИО) № 1078/77 на Съвета от 17 май 1977 година за въвеждане на режим на премии за непредлагане на пазара на мляко и млечни продукти и за конверсия на млечни стада, не са доставяли мляко през референтната година, избрана от съответната държава-членка.

               2)

               Г-н Pelle, ищец по дело T-8/95, трябва да бъде обезщетен за вредите, претърпени в резултат от прилагането на Регламент № 857/84, за периода, който започва на 5 декември 1987 г. и приключва на 28 март 1989 г.

               3)

               Г-н Konrad, ищец по дело T-9/95, трябва да бъде обезщетен за вредите, претърпени в резултат от прилагането на Регламент № 857/84, за периода, който започва на 27 ноември 1986 г. и приключва на 28 март 1989 г.

               4)

               В срок от шест месеца, считано от настоящото решение, страните следва да заявят пред Първоинстанционния съд определените по взаимно съгласие дължими суми.

               5)

               При липса на съгласие те следва в същия срок да представят пред Първоинстанционния съд своите искания в парично изражение.

               6)

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 132, 28.5.2005 г.


title: Дело T-343/07: Иск, предявен на 12 септември 2007 г. — allsafe Jungfalk/СХВП (ALLSAFE)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/59

         Иск, предявен на 12 септември 2007 г. — allsafe Jungfalk/СХВП (ALLSAFE)
   (Дело T-343/07)
   (2007/C 269/107)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: allsafe Jungfalk GmbH & Co. KG (Engen, Германия) (представители: адв. D. Jestaedt и адв. J. Bühling)

      Ответник по жалбата: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 11 юли 2007 г. (№ R 454/2006-4);

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „ALLSAFE“ за стоки и услуги от класове 6, 12, 22, 35, 39 и 42 (заявка № 2 940 534).

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като заявената марка притежава отличителни белези и не е описателна.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1).


title: Дело T-525/11: Жалба, подадена на 29 септември 2011 г. — Volvo Trademark/СХВП — Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/25

         Жалба, подадена на 29 септември 2011 г. — Volvo Trademark/СХВП — Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)
   (Дело T-525/11)
   2011/C 355/46
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Volvo Trademark Holding AB (Гьотеборг, Швеция) (представител: M. Treis, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Xuanhua, Китай)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 23 юни 2011 г. по преписка R 1868/2010-1,

               —

               да се отхвърли заявката за регистрация на марка на Общността № 5029814; и

               —

               да се осъди другата страна в производството да заплати съдебните разноски на жалбоподателя във връзка с настоящото производство, производството по обжалване пред апелативния състав и производство пред отдела по споровете.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „LOVOL“ за стоки от класове 7 и 12 — Заявка за регистрация на марка на Общността № 5029814

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка на Общността „VOLVO“ за стоки и услуги от класове 1-9, 11-12, 14, 16-18, 20-22, 24-28 и 33-42, регистрирана под № 2361087; Фигуративна марка на Общността „VOLVO“ за стоки и услуги от класове 1-4, 6, 7, 9, 11-12, 14, 16, 18, 25, 28, 35-39 и 41, регистрирана под № 4804522; Фигуративна марка „VOLVO“ за стоки от клас 12, регистрирана в Обединеното кралство под № 747361; Словна марка „VOLVO“ за стоки от клас 12, регистрирана в Обединеното кралство под № 747362; Словна марка „VOLVO“ за стоки от клас 7, регистрирана в Обединеното кралство под № 1051579; Фигуративна марка „VOLVO“ за стоки от клас 7, регистрирана в Обединеното кралство под №1408143

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като при сравнението на марките апелативният състав не е взел предвид всички релевантни фактори и следователно неправилно е приел, че не е налице сходство между марките. Нарушение на правна норма по прилагането на Регламента и на принципите, установени от Съда на Европейския съюз по дело C-361/04 P, Ruiz-Picasso и др./СХВП от 12 януари 2006 г., ECR I-643 и по дело C-252/07, Intel Corporation, ECR I-8823, тъй като ги е приложил строго формално и следователно не е разгледал свързаните с възражението факти в съответствие с член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-118/15: Определение на председателя на Съда от 22 февруари 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Испания) — Confederación Sindical ELA, Juan Manuel Martínez Sánchez/Aquarbe S.A.U., Consorcio de Aguas de Busturialdea

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/15

         Определение на председателя на Съда от 22 февруари 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Испания) — Confederación Sindical ELA, Juan Manuel Martínez Sánchez/Aquarbe S.A.U., Consorcio de Aguas de Busturialdea
   (Дело C-118/15) (1)

   (2016/C 200/21)
   Език на производството: испански
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 171, 26.5.2015 г.


title: Дело T-40/10: Решение на Общия съд от 6 февруари 2014 г. — Elf Aquitaine/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазари на калаени топлинни стабилизатори и на топлинни стабилизатори ЕСМ/естери — Решение, с което се констатират две нарушения на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Глоби — Искане за отмяна — Право на защита — Късно уведомяване за разследването на Комисията — Продължителност на административното производство — Отговорност на дружество майка за нарушения на правилата за конкуренция, извършени от негови дъщерни дружества — Презумпция за действително упражняване на решаващо влияние — Продължителност на нарушенията — Погасителна давност — Законен интерес от установяване на минало нарушение — Глоби, наложени на дружеството майка в размер, различен от този на наложените на дъщерното дружество — Правомощия за пълен съдебен контрол)

text:
               15.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/7

         Решение на Общия съд от 6 февруари 2014 г. — Elf Aquitaine/Комисия
   (Дело T-40/10) (1)

   (Конкуренция - Картели - Европейски пазари на калаени топлинни стабилизатори и на топлинни стабилизатори ЕСМ/естери - Решение, с което се констатират две нарушения на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Глоби - Искане за отмяна - Право на защита - Късно уведомяване за разследването на Комисията - Продължителност на административното производство - Отговорност на дружество майка за нарушения на правилата за конкуренция, извършени от негови дъщерни дружества - Презумпция за действително упражняване на решаващо влияние - Продължителност на нарушенията - Погасителна давност - Законен интерес от установяване на минало нарушение - Глоби, наложени на дружеството майка в размер, различен от този на наложените на дъщерното дружество - Правомощия за пълен съдебен контрол)
   2014/C 78/13
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Elf Aquitaine SA (Курбвоа, Франция) (представители: É. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger, A. Noël-Baron, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Van Nuffel, J. Bourke и A. Biolan)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2009) 8682 окончателен на Комисията от 11 ноември 2009 г. относно процедура по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38.589 — Топлинни стабилизатори) и при условията на евентуалност — искане за намаляване на размера на наложените глоби.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Elf Aquitaine SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 100, 17.4.2010 г.


title: Дело C-466/09 P: Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-30/01 — T-32/01 и T-86/02 — T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava и др./Комисия на Европейските общности

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/5

         Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-30/01 — T-32/01 и T-86/02 — T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava и др./Комисия на Европейските общности
   (Дело C-466/09 P)
   2010/C 37/08
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, abogados)

      Други страни в производството: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Комисия на Европейските общности и Comunidad Autónoma de la Rioja

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               да се уважи направеното в първоинстанционното производство искане,

               —

               при условията на евентуалност, да се върне делото на Първоинстанционния съд, като в този случай същият бъде задължен да уважи отхвърленото искане за събиране на доказателства,

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските, направени в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               В мотивите на обжалваното решение Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че дело T-31/01 е останало без предмет.

               2.

               Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че приключването на предварителната процедура по разследване на оспорваната данъчна мярка, предхождащо влизането в сила на Регламент (ЕО) № 659/1999 (1), предполага съществуването на изрично решение на Комисията в този смисъл (отправено до държавата членка).

               3.

               Първоинстанционният съд изопачава съдържанието на решението от 28 ноември 2000 г., като приема, че посоченото решение слага край на предварителната процедура по разследване на оспорваната данъчна мярка, която започнала по постъпил през април 1994 г. сигнал. Той допуска грешка при прилагане на правото, като не приема, че преразглеждането на оспорваната данъчна мярка през 2000 г. е трябвало да се извърши в рамките на процедурата, установена за съществуващите помощи.

               4.

               Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото, като не се съобразява с процесуалните правила за доказателствената тежест и за оценката на доказателствата, по-специално във връзка с представляващото писмено доказателство решение от 28 ноември 2000 г. (във връзка с неговата достоверност и доказателствена сила). Първоинстанционният съд допуска нарушение на правото на справедлив съдебен процес.

               5.

               Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото, като нарушава процесуалните правила за доказателствената тежест и за оценката на доказателствата във връзка с обективните, относими, непротиворечиви и убедителни косвени доказателства по преписката, от които е видно, че преди решението от 28 ноември 2000 г. Комисията е извършила предварително разследване на оспорваната данъчна мярка. Той допуска грешка при прилагане на правото, като не приема, че преразглеждането на оспорваната данъчна мярка през 2000 г. е трябвало да се извърши в рамките на процедурата, установена за съществуващите помощи.

               6.

               Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото, като не се съобразява с процесуалните правила в областта на доказването и като отхвърля искането на жалбоподателя да задължи Комисията да представи определени документи, което има съществено значение за защитата на неговите интереси предвид направените от Първоинстанционния съд изводи, въз основа на които отхвърля искането на жалбоподателя. Първоинстанционният съд допуска нарушение на правото на справедлив съдебен процес, на принципа на равни процесуални възможности и на правото на защита.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело T-196/07: Определение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2008 г. — Dyckerhoff Polska/Комисия (Жалба за отмяна — Директива 2003/87/ЕО — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Национален разпределителен план на квоти за емисии за Полша за периода от 2008 г. до 2012 г. — Решение на Комисията да не повдига възражения при определени условия — Компетентност на държавите-членки при индивидуалното разпределяне на квотите за емисии — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/37

         Определение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2008 г. — Dyckerhoff Polska/Комисия
   (Дело T-196/07) (1)

   (Жалба за отмяна - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Национален разпределителен план на квоти за емисии за Полша за периода от 2008 г. до 2012 г. - Решение на Комисията да не повдига възражения при определени условия - Компетентност на държавите-членки при индивидуалното разпределяне на квотите за емисии - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
   (2008/C 301/62)
   Език на производството: полски
   Страни

      Жалбоподател: Dyckerhoff Polska sp. z o.o. (Sitkówka-Nowiny, Полша) (представители: P. K. Rosiak и F. Puel, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker и K. Herrmann)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение C(2007) 1295 окончателен на Комисията от 26 март 2007 г. относно националния разпределителен план на квоти за емисии на парникови газове за периода от 2008 г. до 2012 г., за който Полша е уведомила съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).
   Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Dyckerhoff Polska sp. z o.o. понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Комисията.

      (1)  ОВ C 170, 21.7.2007 г.


title: Дело C-530/13: Решение на Съда (голям състав) от 11 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Leopold Schmitzer/Bundesministerin für Inneres (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2000/78/ЕО — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Член 2, параграф 1 и параграф 2, буква a) — Член 6, параграф 1 — Дискриминация, основана на възраст — Национална уредба, която обвързва зачитането на приключени преди 18-годишна възраст периоди на обучение и прослужено време за целите на определяне на възнаграждението с удължаване на сроковете за повишаване — Обосновка — Годност за постигане на преследваната цел — Възможност за оспорване на удължаването на сроковете за повишаване)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/8

      Решение на Съда (голям състав) от 11 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Leopold Schmitzer/Bundesministerin für Inneres
      (Дело C-530/13) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2000/78/ЕО - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Член 2, параграф 1 и параграф 2, буква a) - Член 6, параграф 1 - Дискриминация, основана на възраст - Национална уредба, която обвързва зачитането на приключени преди 18-годишна възраст периоди на обучение и прослужено време за целите на определяне на възнаграждението с удължаване на сроковете за повишаване - Обосновка - Годност за постигане на преследваната цел - Възможност за оспорване на удължаването на сроковете за повишаване)
      (2015/C 016/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Leopold Schmitzer

         Ответник: Bundesministerin für Inneres

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, параграф 1 и параграф 2, буква а), както и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която, за да прекрати дискриминация, основана на възраст, отчита периодите на обучение и прослужено време, предхождащи навършването на 18-годишна възраст, но същевременно въвежда удължаване с три години на срока за преминаване от първи във втори ранг на всяка категория труд и всяка категория на заплащане единствено по отношение на държавни служители, жертва на посочената дискриминация.

                  2)

                  Членове 9 и 16 от Директива 2000/78 трябва да се тълкуват в смисъл, че държавен служител, който е бил жертва на дискриминация, основана на възраст, произтичаща от начина на определяне на референтната дата, отчитана във връзка с изчисляването на неговото повишение, трябва да може да се ползва от член 2 от тази директива, за да оспори дискриминационните последици от удължаването на сроковете за повишение, въпреки че тази дата е била преразгледана по негово искане.

         (1)  ОВ C 15, 18.1.2014 г.


title: Дело C-279/14: Определение на председателя на Съда от 9 септември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hannover — Германия) — Catharina Smets, Franciscus Vereijken/TUIfly GmbH

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/16

         Определение на председателя на Съда от 9 септември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hannover — Германия) — Catharina Smets, Franciscus Vereijken/TUIfly GmbH
   (Дело C-279/14) (1)

   (2014/C 431/26)
   Език на производството:немски
   Председателят на Съда състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 303, 8.9.2014 г.


title: Дело T-147/16: Жалба, подадена на 8 април 2016 г. — Италия/Комисия

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/42

         Жалба, подадена на 8 април 2016 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-147/16)
   (2016/C 191/55)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: S. Fiorentino, avvocato dello Stato, G. Palmieri)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Комисията № C (2016) 366 окончателен от 28 януари 2016 г., нотифицирано на 29 януари 2016 г., с което в изпълнение на Решение на съда на Европейския съюз от 17 ноември 2011 г., постановено по дело C-496/09, Комисията задължава Италианската република да заплати сумите 5 382 000 EUR и 2 106 000 EUR мораторни лихви съответно за третото и четвъртото полугодие след депозирането на посоченото по-горе решение на Съда,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага в подкрепа на жалбата си едно единствено основание, изведено от нарушение на член 14 от Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година, от неправилно прилагане на член 11 от Регламент (EО) № 794/2004 от 21 април 2004 година и от нарушение на принципа на пропорционалност.

               —

               Във връзка с това се посочва, че с обжалваното решение се изисква върху дължимите от предприятията суми за връщане на държавната помощ да се начисляват лихви в размер, определен по реда на член 11 от Регламент № 794/2004. Италианското правителство оспорва това, като твърди, че дори в светлината на практиката на съда на Европейския съюз този начин на изчисление не може да се приложи спрямо решения за възстановяване отпреди влизането в сила на Регламент № 794/2004 и още по-малко по отношение на решения отпреди публикуването на Известието на Комисията от 2003 г. относно размера на лихвите, които трябва да се прилагат при възстановяване на неправомерни помощи. Напротив, в обжалваното решение Комисията не може да се позовава на споразумение в обратен смисъл, каквото тя твърди, че било постигнато между италианските власти и Комисията.


title: Дело T-82/07: Иск, предявен на 14 март 2007 г. — Kliq (в несъстоятелност)/Комисия

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/24

         Иск, предявен на 14 март 2007 г. — Kliq (в несъстоятелност)/Комисия
   (Дело T-82/07)
   (2007/C 117/38)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: г-н Jan Rudolf Maas и г-н Cornelis Van den Bergh в качеството си на синдици на дружеството Kliq B. V. (Apeldoorn, Нидерландия)[представители: G. van der Wal и T. Boesman, адвокати]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение на Комисията от 19 юли 2006 г. по дело С-30/2005,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът оспорва Решение 2006/939/ЕО на Комисията от 19 юли 2006 г. относно помощта за KG Holding NV (1), за която Нидерландия е отправила уведомление.
   Предоставената помощ е помощ за преструктуриране, която Нидерландия е възнамерявала да предостави на KG Holding NV като превърне в собствен капитал на дружеството вече предоставения спасителен заем заедно с дължимите по него лихви. В оспорваното решение Комисията обявява помощта за преструктуриране за несъвместима с единния пазар.
   Комисията e решила също така, че Нидерландия следва да поиска от KG Holding NV и Kliq BV да върнат частта от помощта, предоставена като спасителен заем от страна на KG Holding NV на дъщерното му дружество Kliq BV и превърната в собствен капитал на дружеството, и че Нидерландия в качеството си на кредитор в производството по несъстоятелност следва да впише вземането си срещу KG Holding NV и/или Kliq Reïntegratie при синдика.
   В подкрепа на иска си ищецът посочва на първо място, че Комисията неправилно взела отношение по изплащането на дяловете на KG Holding в Kliq BV чрез прихващане на задължението за изплащане на дяловете с вземането на KG Holding от Kliq BV по договора за заем. Този въпрос не бил предмет на решението от 5 август 2005 г. (2), с което е започнато производството. Комисията е злоупотребила с правомощията си и е нарушила правото на защита и правото на ответника да бъде изслушан. На второ място Комисията неправилно е приела, че Kliq BV следва да се разглежда като бенефициер на държавна помощ в размер на 9,25 милиона EUR. При преценката си Комисията неправилно не е взела предвид обстоятелството, че Нидерландия по никакъв начин не може да носи отговорност за „превръщането на спасителния заем в собствен капитал“, до което се отнасят точки 43-46 от оспорваното решение, и поради това то не може да се разглежда като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО. Комисията е допуснала грешки при преценката на фактическите обстоятелства. Поради това оспорваното решение е неправилно от правна и/или фактическа страна, най-малкото е неразбираемо и/или с неправилни или непълни мотиви и е в нарушение на член 87 ЕО и/или член 253 ЕО.
   На трето място, Комисията неправилно е пропуснала да установи, че въпросната помощ би могла да засегне конкуренцията и търговията между държавите-членки или поне съображенията й по този въпрос са недостатъчно обосновани.
   На четвърто място, Комисията неправилно определила, че Нидерландия трябва да поиска KG Holding NV и Kliq BV да върнат твърдяната помощ в размер на 9,25 милиона EUR. Поради несъстоятелността на KG Holding NV, Kliq BV и Kliq Reïntegratie събирането на сумите по помощта е трайно невъзможно и във всички случаи е станало безсмислено, доколкото събирането чрез вписване в производството по несъстоятелност на посочените дружества не е необходимо и дори напълно излишно с оглед прекратяването на нарушаването на конкуренцията.
   На пето място, Комисията неправилно е решила, че сумата, която KG Holding NV и Kliq BV следва да възстановят, включва и лихвите от момента, към който специалните части от тази сума са предоставени на разположение на бенефициерите до момента на действителното възстановяване. Това изискване нарушава вътрешното право в областта на несъстоятелността.

      (1)  ОВ L 366, стр. 40.

      (2)  Държавна помощ № С-30/2005 (ех N-78/2004) — Помощ за преструктуриране за KG Holding NV — Уведомление за представяне на мнение [становище] съгласно член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (ОВ 2005 г., C 280, стр. 2).