title: Дело C-45/05: Решение на Съда (втори състав) от 24 май 2007 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven — Нидерландия) — Maatschap Schonewille-Prins/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Земеделски структури — Схеми за подпомагане от Общността — Сектор на говеждото и телешкото месо — Идентификация и регистрация на говедата — Премия за клане — Изключване и намаляване)

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/2

         Решение на Съда (втори състав) от 24 май 2007 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven — Нидерландия) — Maatschap Schonewille-Prins/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Дело C-45/05) (1)

   (Земеделски структури - Схеми за подпомагане от Общността - Сектор на говеждото и телешкото месо - Идентификация и регистрация на говедата - Премия за клане - Изключване и намаляване)
   (2007/C 155/02)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Maatschap Schonewille-Prins

      Ответник: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Предмет
   Преюдициално запитване — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Тълкуване на член 21 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (ОВ L 160, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 80), на членове 44, 45 и 47, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2419/2001 на Комисията от 11 декември 2001 година относно определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол за някои схеми за подпомагане от Общността, установени с Регламент (ЕИО) № 3508/92 на Съвета (ОВ L 327, стр. 11) — Тълкуване на член 11 от (ЕИО) № 3887/92 Регламент на Комисията от 23 декември 1992 година относно определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол за някои схеми за подпомагане от Общността (ОВ L 391, стр. 36) и на член 22 от Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юли 2000 година за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо и за отмяна на Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета (ОВ L 204, стр. 1) — Премия за клане — Спазване на Регламент № 1760/2000 — Изключвания и намалявания в Общността — Прилагане към националните изключвания и намалявания — Корекции и допълнения, внасяни в компютъризираната база данни
   Диспозитив

               1)

               Член 21 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо, трябва да се тълкува в смисъл, че неспазването на срок за уведомление в компютъризираната база данни за преместването на едно говедо до и от едно стопанство, предвидено в член 7, параграф 1, второ тире от Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета, от 17 юли 2000 година, за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо и за отмяна на Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета, води до несъответствие на посоченото говедо с условията за отпускане на премията за клане и следователно води до изключване от ползването на тази премия за това животно.

               2)

               Обсъждането на втория преюдициален въпрос не повдига какъвто и да било елемент от такова естество, което да засегне, от гледна точка на принципа на пропорционалността, валидността на член 21 от Регламент № 1254/1999, доколкото според него не отговаря на условията за отпускане на премия за клане на говедо, за което не е бил спазен срокът за уведомление, предвиден в член 7, параграф 1, второ тире от Регламент № 1760/2000, и на това основание, той води до изключване от ползването на тази премия за това животно.

               3)

               Членове 44 и 45 от Регламент (ЕО) № 2419/2001 на Комисията от 11 декември 2001 година, относно определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол за някои схеми за подпомагане от Общността, установени с Регламент (ЕИО) № 3508/92 на Съвета, не се прилагат към изключване от ползването на премия за клане за говедо, данните за чието преместване до или от стопанството, не са били подадени в компютъризираната база данни в срока, предвиден в член 7, параграф 1, второ тире от Регламент № 1760/2000, по начин, по който въпросното говедо да се приведе в съответствие с условията за отпускане на премията за клане, дори и тези данни, предадени със закъснение в споменатата база, да са правилни.

               4)

               Членове 11 от Регламент (ЕИО) № 3887/92 на Комисията от 23 декември 1992 година относно определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол за някои схеми за подпомагане от Общността и/или 22 от Регламент № 1760/2000 трябва да се тълкуват в смисъл, че държава-членка не може да предвиди национални санкции, които се състоят в намаления и в изключвания от общата стойност на общностното подпомагане, за което може да претендира животновъдът, подал молба за отпускане на премия за клане, щом като санкции от такъв характер вече са подробно предвидени в Регламент № 3887/92.

      (1)  ОВ C 93, 16.4.2005 г.


title: Дело C-201/13: Решение на Съда (голям състав) от 3 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel — Белгия) — Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW/Helena Vandersteen и др. (Преюдициално запитване — Директива 2001/29/ЕО — Авторско право и сродни права — Право на възпроизвеждане — Изключения и ограничения — Понятие „пародия“ — Автономно понятие на правото на Съюза)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/3

      Решение на Съда (голям състав) от 3 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel — Белгия) — Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW/Helena Vandersteen и др.
      (Дело C-201/13) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2001/29/ЕО - Авторско право и сродни права - Право на възпроизвеждане - Изключения и ограничения - Понятие „пародия“ - Автономно понятие на правото на Съюза)
      (2015/C 016/04)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van beroep te Brussel

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW

         Ответници: Helena Vandersteen, Christiane Vandersteen, Liliana Vandersteen, Isabelle Vandersteen, Rita Dupont, Amoras II CVOH, WPG Uitgevers België

         Диспозитив

                  1)

                  Член 5, параграф 3, буква к) от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „пародия“, съдържащо се в тази разпоредба, е автономно понятие на правото на Съюза.

                  2)

                  Член 5, параграф 3, буква к) от Директива 2001/29 трябва да се тълкува в смисъл, че основните характеристики на пародията, от една страна, са посочване на съществуващо произведение, като обаче тя показва съществени различия спрямо него, и от друга страна, е проява на хумор или осмиване. Понятието „пародия“ по смисъла на тази разпоредба не е обусловено от изискванията пародията да притежава собствени оригинални характеристики — освен да показва съществени различия спрямо пародираното оригинално произведение — да може да бъде отнесена с основание към лице, различно от автора на оригиналното произведение, да е насочена към самото оригинално произведение или да съдържа позоваване на източника на пародираното произведение.
                  При това положение прилагането в конкретна ситуация на изключението за пародията по смисъла на член 5, параграф 3, буква к) от Директива 2001/29 трябва да зачита справедливия баланс между, от една страна, правата и интересите на лицата, посочени в членове 2 и 3 от Директивата, и от друга страна, свободата на изразяване на ползвателите на закриляно произведение, ползващи се от изключението за пародията по смисъла на член 5, параграф 3, буква к).
                  Запитващата юрисдикция трябва да прецени, като вземе предвид всички обстоятелства по главното производство, дали прилагането на изключението за пародията по смисъла на член 5, параграф 3, буква к) от Директива 2001/29, ако се допусне, че спорното изображение в главното производство отговаря на основните характеристики на пародията, съответства на този справедлив баланс.

         (1)  ОВ C 189, 29.6.2013 г.


title: Дело C-100/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Италия) на 24 февруари 2012 г. — Fastweb SpA/Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/15

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Италия) на 24 февруари 2012 г. — Fastweb SpA/Azienda Sanitaria Locale di Alessandria
   (Дело C-100/12)
   2012/C 151/25
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Fastweb SpA

      Ответник: Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

      Трето заинтересовано лице: Telecom Italia S.p.A., Path-net S.p.A.

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли принципите на равенство на страните, на недопускане на дискриминация и на защита на конкуренцията в областта на обществените поръчки, закрепени в Директива 1989/665/ЕИО (1), последно изменена с Директива 2007/66/ЕО (2), правна уредба като утвърдената с Решение № 4 от 2011 г. на Пленарния състав на Държавния съвет, според която разглеждането на насрещна жалба за оспорване на активната легитимация на подалото главна жалба лице посредством оспорване на допускането му до тръжна процедура, трябва задължително да предхожда разглеждането на главната жалба и има преюдициално действие спрямо разглеждането на главната жалба, дори в случай, че подалото главна жалба лице има реален интерес от възобновяването на цялата процедура по подбор и независимо от броя конкуренти, взели участие в нея, особено при положение, че участвалите в тръжната процедура конкуренти са само двама (и съвпадат с подалото главна жалба лице и с лицето, на което е възложена поръчката, и което е подало насрещна жалба), всеки от които цели изключване на другия поради неспазване в съответните подадени оферти на минимални изисквания за съответствие?

      (1)  ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237.

      (2)  ОВ L 335, стр. 31.


title: Дело T-296/14: Жалба, подадена на 2 май 2014 г.  — Erbslöh/Комисия

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/45

         Жалба, подадена на 2 май 2014 г. — Erbslöh/Комисия
   (Дело T-296/14)
   2014/C 223/48
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Erbslöh AG (Фелберт, Германия) (представители: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme и T. Wielsch, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2013 година за откриване на официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС срещу Федерална република Германия във връзка с подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители, държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), доколкото то обхваща намалената допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първо правно основание: не е налице поставяне в по-благоприятно положение по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че предвидената в Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение той посочва, че чрез разпоредбата енергоемките потребители не са поставени в по-благоприятно положение. Особеният компенсационен режим бил по-скоро за компенсиране на извънредните разходи, които жалбоподателят и други подобни потребители извършват специално за насърчаване на електроенергията от възобновяеми източници и служи за възстановяване на конкурентоспособността на енергоемките потребители, които първоначално са засегнати значително от допълнителната такса по EEG.

               2.

               Второ правно основание: липса на държавни ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС

                           —

                           Освен това жалбоподателят твърди, че особеният компенсационен режим не представлява мярка, предоставена от „държавата или чрез ресурси на държавата“. Във връзка с това той изтъква, че допълнителната такса по EEG сама по себе си не е държавен ресурс, следователно и отказът от този ресурс чрез особения компенсационен режим не би могъл да представлява мярка, предоставена чрез ресурси на държавата.

                           —

                           Допълнителната такса по EEG не се събира, управлява, нито се разпределя от държавата или от назначен или създаден от нея публичен или частен субект. Тя по-скоро може да се събира непосредствено от оператора на преносни мрежи за електроенергия въз основа на съответен гражданско-правен иск. Тази такса не влиза в полза на държавния бюджет и следователно особеният компенсационен режим по никакъв начин не намалява пряко или косвено приходите на държавата.

                           —

                           Допълнителната такса по EEG не е предоставена и в полза на държавни органи. Освен това липсва обществен контрол върху средствата по EEG, като например от Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Федерална служба по икономика и контрол върху износа, BAFA) или Bundesnetzagentur (Федерална агенция за мрежите).


title: Дело C-576/08: Определение на председателя на Съда от 3 юни 2009 г. — People's Mojahedin Organization of Iran/Съвет на Европейския съюз, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Комисия на Европейските общности, Кралство Нидерландия

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/30

         Определение на председателя на Съда от 3 юни 2009 г. — People's Mojahedin Organization of Iran/Съвет на Европейския съюз, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Комисия на Европейските общности, Кралство Нидерландия
   (Дело C-576/08) (1)

   2009/C 205/53

      Език на производството: английски

   Председателят на Съда състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 55 от 7.3.2008 г.


title: Дело C-434/14: Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bari — Италия) — Наказателно производство срещу Raffaele Mignone (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Идентични преюдициални въпроси — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Национална правна уредба — Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите — Нов публичен търг — Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии — Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози — Ограничаване — Императивни съображения от обществен интерес — Пропорционалност)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/4

         Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bari — Италия) — Наказателно производство срещу Raffaele Mignone
   (Дело C-434/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Национална правна уредба - Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите - Нов публичен търг - Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии - Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози - Ограничаване - Императивни съображения от обществен интерес - Пропорционалност))
   (2016/C 270/05)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bari

      Страна в главното производство

   Raffaele Mignone

      Диспозитив

               1)

               Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат национално законодателство относно хазартните игри, като разглежданото в главното производство, което предвижда организирането на нова тръжна процедура, отнасяща се до концесии със срок, по-кратък от този на предоставените по-рано концесии, поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.

               2)

               Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба, като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера задължение за безвъзмездно прехвърляне в случай на прекратяване на дейността поради изтичане на срока на концесията ползването на притежавани материални и нематериални активи, които представляват мрежа за управление и събиране на залози, при условие че това ограничение надвишава необходимото за постигането на действително преследваната с тази разпоредба цел, а това следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 448, 15.12.2014 г.


title: Дело C-425/08: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 26 септември 2008 г.  — Enviro Tech (Europe) Ltd/Белгия

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/12

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 26 септември 2008 г. — Enviro Tech (Europe) Ltd/Белгия
   (Дело C-425/08)
   (2008/C 327/21)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Conseil d'État
   Страни в главното производство

      Ищец: Enviro Tech (Europe) Ltd

      Ответник: Белгия
   Преюдициални въпроси
   Въпрос 1:

               —

               Съобразена ли е Директива 2004/73/ЕО (1) с Рамкова директива 67/548/ЕИО (2), по-конкретно с точка А.9 от приложение V към нея, която урежда методите за определяне на температурата на запалване, след като първата директива класифицира nPB като лесно запалимо вещество (R 11) единствено въз основа на опит, извършен при температура -10o C?

               —

               Съобразена ли е Директива 2004/73/ЕО с Рамкова директива 67/548/ЕИО, по-конкретно с точка 4.2.3 от приложение VI към нея, след като първата директива класифицира nPB като токсично за възпроизводителната функция вещество от категория 2 (R 60), от една страна, без ясно доказателство при съответните изследвания върху животни за наблюдавани токсични ефекти, които да обосноват сериозно предположение, че експозицията върху хората на подобно вещество може да доведе до токсични ефекти върху развитието и, от друга страна, въз основа на опити, които разкриват токсични ефекти единствено при животните, подложени на концентрация от 250 PPM, или единадесет пъти над максималната и четиридесет пъти над средната концентрация на nBP, на която са изложени хората при работа с продукта?

               —

               Съобразена ли е Директива 2004/73/ЕО с Рамкова директива 67/548/ЕИО, по-конкретно с приложения V и VI към нея, доколкото първата директива класифицира nPB като лесно запалимо вещество (R 11) и токсично за възпроизводителната функция вещество от категория 2 (R 60) в името на принципа на предпазните мерки, без да спазва методите и критериите, определени в приложения V и VI към Директива 67/548/ЕИО?

               —

               Съобразена ли е Директива 2004/73/ЕО с Рамкова директива 67/548/ЕИО, доколкото първата директива класифицира nPB като лесно запалимо вещество (R 11) и като токсично за възпроизводителната функция вещество от категория 2 (R 60) въз основа на опити, които са различни от направените такива върху конкурентни продукти, по-специално хлорирани халогени и без да спазва принципа на пропорционалност?

         Въпрос 2:

               —

               В случай на несъответствие на Директива 2004/73/ЕО с Директива 67/548/ЕИО трябвало ли е Кралство Белгия да не транспонира във вътрешното право класификацията на nPB както следва от Директива 2004/73/ЕО или даже да отхвърли тази класификация, след като съгласно член 2 от Директива 2004/73/ЕО „Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, преди 31 октомври 2005 г.“?

      (1)  Директива 2004/73/ЕО на Комисията от 29 април 2004 година относно двадесет и девето адаптиране към техническия прогрес на Директива 67/548/ЕИО на Съвета за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества (ОВ L 152, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 46, стр. 3)

      (2)  Директива 67/548/ЕИО на Съвета от 27 юни 1967 година за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества (ОВ 196, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 1, стр. 23)


title: Дело T-521/14: Жалба, подадена на 4 юли 2014 г. — Швеция/Комисия

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/28

         Жалба, подадена на 4 юли 2014 г. — Швеция/Комисия
   (Дело T-521/14)
   (2014/C 431/50)
   Език на производството: шведски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Швеция (представители: A. Falk и K. Sparrman)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви, че като не е приела делегирани актове за установяване на научни критерии за определянето на свойствата, нарушаващи функциите на ендокринната система, Комисията е нарушила член 5, параграф 3 oт Регламент (ЕС) № 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди;

               —

               да осъди Комисията да плати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Съгласно член 5, параграф 3 от Регламента за биоцидите (1), Комисията следва да приеме делегирани актове за установяване на научни критерии за определянето на свойствата, нарушаващи функциите на ендокринната система най-късно до 13 декември 2013 г. Жалбоподателят излага, че като не е приела такива делегирани актове Комисията не е изпълнила установеното си в закона задължение да вземе такива мерки. Жалбоподателят е поискал от Комисията да приеме делегирани актове в съответствие с член 5, параграф 3 от Регламента за биоцидите, но според жалбоподателя в отговора на Комисията не е била изразена конкретна позиция във връзка с искането по смисъла на член 265, параграф 2 ДФЕС. Жалбоподателят твърди освен това, че към момента на подаване на жалбата Комисията не е приела никакви мерки за преустановяване на твърдяното бездействие. Според жалбоподателя Комисията има основание за определяне на свойствата, нарушаващи функциите на ендокринната система и за прилагане на тези критерии, които съгласно втората и третата алинея на член 5, параграф 3 от Регламента за биоцидите следва да се прилагат до приемането от Комисията на делегираните актове, съдържащи критериите за веществата, водещи до нарушения във функциите на ендокринната система.

      (1)  Регламент (ЕС) № 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (OВ L 167, стp. 1).


title: Дело T-756/15: Жалба, подадена на 21 декември 2015 г. — Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/СХВП — Fédération Internationale des Logis (T)

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/49

         Жалба, подадена на 21 декември 2015 г. — Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/СХВП — Fédération Internationale des Logis (T)
   (Дело T-756/15)
   (2016/C 059/56)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Mülheim an der Ruhr, Германия) (представител: H. Prange, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Federation Internationale des Logis (Париж, Франция)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „T“ — заявка за регистрация № 11 623 022

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 31 август 2015 г. по преписка R 2653/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, като отхвърли изцяло възражението,

               —

               да осъди ответника и евентуално другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски, включително разноските по производството пред апелативния състав.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-140/09: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Genova, Италия) — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri (Държавни помощи — Субсидии, изплатени на предприятие за морски транспорт, изпълняващо задължения за предоставяне на обществена услуга — Национален закон, предвиждащ възможност за авансово отпускане на средства преди одобряване на дадено споразумение)

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/9

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Genova, Италия) — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Дело C-140/09) (1)

   (Държавни помощи - Субсидии, изплатени на предприятие за морски транспорт, изпълняващо задължения за предоставяне на обществена услуга - Национален закон, предвиждащ възможност за авансово отпускане на средства преди одобряване на дадено споразумение)
   2010/C 209/12
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Genova

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

      Ответник: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale di Genova — Държавни помощи — Съвместимост с членове 86—88 ЕО на национален закон, който предвижда възможност за предоставяне на помощи на предприятия за морски транспорт, на които е възложено изпълнението на договори за обществена услуга, без да е сключено споразумение между тези предприятия и администрацията и без предварително да са установени точни критерии, за да се избегне засягане на конкуренцията

      Диспозитив

   Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че субсидии, изплатени при обстоятелства като тези по спора в главното производство въз основа на национална правна уредба, предвиждаща авансови плащания преди одобряването на споразумение, представляват държавни помощи, ако могат да нарушат търговията между държавите членки и нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, което националната юрисдикция следва да провери.

      (1)  ОВ C 153, 4.7.2009 г.


title: Дело C-607/15 P: Жалба, подадена на 18 ноември 2016 г. от Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 10 септември 2015 г. по дело T-453/14, Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság/Европейски парламент

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/15

         Жалба, подадена на 18 ноември 2016 г. от Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 10 септември 2015 г. по дело T-453/14, Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság/Европейски парламент
   (Дело C-607/15 P)
   (2016/C 243/15)
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Жалбоподател: Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság (представител: D. Sobor, ügyvéd)

      Друга страна в производството: Европейски парламент
   С определение от 4 май 2016 г Съдът (шести състав) отхвърля жалбата и осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-394/13: Жалба, подадена на 2 август 2013 г. — Photo USA Electronic Graphic/Съвет

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/22

         Жалба, подадена на 2 август 2013 г. — Photo USA Electronic Graphic/Съвет
   (Дело T-394/13)
   2013/C 274/37
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (Пекин, Китай) (представител: K. Adamantopoulos, lawyer)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 412/2013 на Съвета от 13 май 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня с произход от Китайската народна република (ОВ L 131, 2013 г., стp. 1), в частта му, с която се налага антидъмпингово мито на жалбоподателя, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.
   С първото правно основание се твърди, че Комисията и Съветът (наричани по-нататък „институциите“) са допуснали явна грешка в преценката, като са включили обикновени керамични чаши с полиестерно покритие в обхвата на приложение на продукта, който е предмет на разследването.
   С второто правно основание се твърди, че като са групирали керамични чаши с покритие и други видове каменинови изделия и прибори за сервиране или за кухня, институциите не са направили обективно сравнение в нарушение на член 2, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 2009 г., стp. 51 и поправки, OB L 7, 2010 г., стр. 22 и OB L 36, 2011 г., стр. 20) (наричан по-нататък „основния Регламент“).
   С третото правно основание се твърди, че институциите са нарушили член 3, параграф 7 от основния Регламент, като не са изследвали надлежно въздействието на антиконкурентните търговски практики, разследвани от Bundeskartellamt (Германския орган за защита на конкуренцията), върху състоянието на промишлеността на Съюза. В това отношение жалбоподателят твърди, че институциите са допуснали явна грешка в преценката, като са приели, че антиконкурентните практики не са имали въздействие върху микро- и макроикономическите показатели.
   С четвъртото правно основание се твърди, че институциите са нарушили член 3, параграф 2 от основния Регламент, като не са направили обективен преглед на състоянието на промишлеността на Съюза. В това отношение жалбоподателят твърди, че институциите са допуснали явна грешка в преценката, като са приели, че антиконкурентните практики не са имали въздействие върху микро- и макроикономическите показатели.


title: Дело T-160/04: Решение на Първоинстанционния съд от 15 октомври 2008 г.  — Potamianos/Комисия (Публична служба — Срочно нает служител — Неподновяване на договор с определен срок)

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/23

         Решение на Първоинстанционния съд от 15 октомври 2008 г. — Potamianos/Комисия
   (Дело T-160/04) (1)

   (Публична служба - Срочно нает служител - Неподновяване на договор с определен срок)
   (2008/C 313/41)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Gerasimos Potamianos (Grimbergen, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и H. Tserepa-Lacombe)
   Предмет
   Жалба за отмяна на решението на органа, оправомощен да сключва договори, да не поднови договора на жалбоподателя за срочно нает служител.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Gerasimos Potamianos и Комисията понасят направените от всеки от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 168, 26.6.2004 г.


title: Дело T-143/16: Жалба, подадена на 4 април 2016 г. — Intesa Sanpaolo/EUIPO — Intesia Group Holding (INTESA)

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/39

         Жалба, подадена на 4 април 2016 г. — Intesa Sanpaolo/EUIPO — Intesia Group Holding (INTESA)
   (Дело T-143/16)
   (2016/C 191/52)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Intesa Sanpaolo SpA (Торино, Италия) (представители: P. Pozzi и G. Ghisletti, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Intesia Group Holding GmbH (Böblingen, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „INTESA“ — марка на Европейския съюз № 3 105 277

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 21 януари 2016 г. по преписка R 632/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди другите страни да платят съдебните разноски по настоящото производство, както и разноските на EUIPO по искането за отмяна и в апелативното производство.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 51, параграф 1, буква a) и член 51, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-178/14: Решение на Съда (седми състав) от 5 март 2015 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Allemagne) — Vario Tek GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf (Преюдициално запитване — Митнически съюз и Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране — Позиция 8525 80 — Телевизионни камери, цифрови фотоапарати и записващи видеокамери — Подпозиции 8525 80 91 и 8525 80 99 — Видеокамери, вградена в спортни очила — Функция „оптично увеличение“ — Записване на данни от външни източници)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/21

         Решение на Съда (седми състав) от 5 март 2015 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Allemagne) — Vario Tek GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Дело C-178/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Митнически съюз и Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Позиция 8525 80 - Телевизионни камери, цифрови фотоапарати и записващи видеокамери - Подпозиции 8525 80 91 и 8525 80 99 - Видеокамери, вградена в спортни очила - Функция „оптично увеличение“ - Записване на данни от външни източници))
   (2015/C 138/28)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vario Tek GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Düsseldorf

      Диспозитив

               1)

               Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в редакцията му съгласно Регламент (ЕС) № 1006/2011 на Комисията от 27 септември 2011 г., трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че видеокамерите, вградени в спортни очила, като разглежданите в главното производство, нямат функцията „оптично увеличение“ не е пречка посочените очила да се класират в подпозиции 8525 80 91 и 8525 80 99 от тази номенклатура.

               2)

               Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент № 2658/87, в редакцията му съгласно Регламент № 1006/2011, трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че видеокамерите, вградени в спортни очила, като разглежданите в главното производство, дават възможност върху сменяем носител да се записват и съхраняват видео- или аудиофайлове от външен източник е пречка за класирането им в подпозиция 8525 80 91 от тази номенклатура, ако записването може да се извърши самостоятелно и без да зависи от външно оборудване или софтуер.

      (1)  ОВ C 223, 14.7.2014 г.


title: Дело T-436/15: Определение на Общия съд от 11 март 2016 г. — Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi и Negro Daniele/Комисия (Жалба за отмяна — Селско стопанство — Защита срещу вредителите по растенията — Мерки за предотвратяване на въвеждането и разпространението в Европейския съюз на бактерията Xylella fastidiosa — Поздаконов акт, който включва мерки за изпълнение — Липса на лично засягане — Молба за изменение на исканията — Недопустимост)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/45

         Определение на Общия съд от 11 март 2016 г. — Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi и Negro Daniele/Комисия
   (Дело T-436/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - Селско стопанство - Защита срещу вредителите по растенията - Мерки за предотвратяване на въвеждането и разпространението в Европейския съюз на бактерията Xylella fastidiosa - Поздаконов акт, който включва мерки за изпълнение - Липса на лично засягане - Молба за изменение на исканията - Недопустимост))
   (2016/C 156/60)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi (Отранто, Италия) и Negro Daniele (Отранто) (представители: V. Pellegrino и A. Micolani, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi и I. Galindo Martín)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2015/789 на Комисията от 18 май 2015 година относно мерки за предотвратяване на въвеждането и разпространението на Xylella fastidiosa (Wells et al.) в Съюза (ОВ L 125, стр. 36), тъй като лозата (Vitis) е включена в приложение I към това решение и член 9 от последното забранява придвижването ѝ през територията на Европейския съюз в рамките на демаркационните зони или извън тях

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi и Negro Daniele да заплатят съдебните разноски, включително тези във връзка с обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 328, 5.10.2015 г.


title: Съединени дела C-124/16, C-188/16 и C-213/16: Решение на Съда (пети състав) от 22 март 2017 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht München, Landgericht München I — Германия) — Наказателно производство срещу Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16), Ionel Opria (C-188/16) (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Директива 2012/13/ЕС — Право на информация в наказателното производство — Право на информация относно обвинението — Връчване на наказателно определение — Способи — Задължително определяне на съдебен адресат — Обвиняем или подсъдим, който не живее в страната и няма постоянен адрес — Срок за подаване на възражение, който тече от връчването на съдебния адресат)

text:
               29.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 168/15

         Решение на Съда (пети състав) от 22 март 2017 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht München, Landgericht München I — Германия) — Наказателно производство срещу Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16), Ionel Opria (C-188/16)
   (Съединени дела C-124/16, C-188/16 и C-213/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Директива 2012/13/ЕС - Право на информация в наказателното производство - Право на информация относно обвинението - Връчване на наказателно определение - Способи - Задължително определяне на съдебен адресат - Обвиняем или подсъдим, който не живее в страната и няма постоянен адрес - Срок за подаване на възражение, който тече от връчването на съдебния адресат))
   (2017/C 168/19)
   Език на производството: немски

      Запитващи юрисдикции

   Amtsgericht München, Landgericht München I

      Страни в главното производство

   Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16) Ionel Opria (C-188/16)

      в присъствието на: Staatsanwaltschaft München I

      Диспозитив

   Член 2, член 3, параграф 1, буква в) и член 6, параграфи 1 и 3 от Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат законодателство на държава членка като разглежданото в главните производства, съгласно което в наказателно производство обвиняемият, който не живее в тази държава членка и няма постоянен адрес в нея или в държавата си членка по произход, е длъжен да определи съдебен адресат за целите на връчването на постановено срещу него наказателно определение и срокът за подаване на възражение срещу това определение, преди то да е станало изпълняемо, тече от връчването на определението на съдебния адресат.
   В член 6 от Директива 2012/13 същевременно се изисква при изпълнението на наказателното определение, щом засегнатото лице действително узнае за определението, това лице да бъде поставено в същото положение, както ако въпросният акт му бе връчен лично, и по-специално да разполага с пълния срок за подаване на възражение, като при необходимост срокът бъде възстановен.
   Запитващата юрисдикция трябва да следи националното производство по възстановяване на срок и условията, от които зависи провеждането на това производство, да се прилагат по съответстващ на тези изисквания начин и така то да позволява ефективното упражняване на предвидените в посочения член 6 права.

      (1)  ОВ C 260, 18.7.2016 г.


title: Дело T-99/14: Жалба, подадена на 17 февруари 2014 г.  — Alesa/Комисия

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/41

         Жалба, подадена на 17 февруари 2014 г. — Alesa/Комисия
   (Дело T-99/14)
   2014/C 102/62
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Alesa Srl (Chieti, Италия) (представител: N. Giampaolo, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Като временна и обезпечителна мярка да постанови спиране на възлагането на поръчка № DCI ASIE/2013/329-453, публикувана на 3.12.2013 г. на стойност 9 304 400 EUR, от Европейската комисия за сметка на страната бенефициер Китайска народна република в полза на консорциума, ръководен от GIZ GmbH.

               —

               По същество да уважи жалбата на посочените основания за обжалване и вследствие на това да отмени възлагането на поръчка № DCI-ASIE/2013/329-453 от Европейската комисия за сметка на страната бенефициер Китайска народна република в полза на консорциума, ръководен от GIZ GmbH, публикувана в TED (Tenders electronic Daily portal internet [електронен вариант на „Притурка към Официален вестник на Европейския съюз“) на 3.12.2013 г. на стойност 9 304 400 EUR.

               —

               По същество да осъди Европейската комисия да заплати обезщетение за претърпените от жалбоподателя вреди в лично качество и от името на участниците в консорциума Sharewich на различните основания, посочени в жалбата, в размер на 900 000 EUR или в размера, определен от Общия съд по справедливост.

               —

               Да осъди Европейската комисия да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

               —

               Съгласно член 277 ДФЕС да прецени законосъобразността/незаконосъобразността и приложимостта/неприложимостта на член 266, параграф 1 от Правилата за прилагане на Финансовия регламент и член 2.4.13 от PRAG 2013 (Практическото ръководство относно процедурите за обществени поръчки за външни дейности на ЕС за 2013 г.) по отношение на другите правила в областта на управлението и възлагането на обществени поръчки, доколкото след отмяна на обявената процедура по възлагане на обществена поръчка, независимо от стойността на поръчката и при положение че същата надвишава предвидения в действащата разпоредба праг, се допуска възлагащият орган да предприеме процедура по пряко договаряне с един или няколко участници, без предварително да уведоми другите участници, изключени от прякото договаряне.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е срещу решението за възлагане на поръчка (Contract Award) № DCI-ASIE/2013/329-453, възложена от Европейската комисия на консорциума GIZ GmbH в рамките на процедура по възлагане на обществена поръчка, публикувана с обявление № 2012/S 223-366462, с предмет предоставяне на услуги за техническа помощ на Министерството на развитието на градските и селските райони (MOHURD) на Китайската народна република за трансфер на добри европейски практики в областта на политиките на урбанизация и намаляване на емисиите от парникови газове (проект „Устойчива урбанизация. Връзка между екологичните градове Европа—Китай“).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение, неправилно тълкуване и прилагане и злоупотреба с правомощия при упражняване на правото на преценка, предоставено на Европейската комисия и нейните служби и делегации в изпълнение на функцията им на възлагащ орган (Contracting Authority) съгласно Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение, неправилно тълкуване и прилагане и злоупотреба с правомощия при упражняване на правото на преценка, предоставено на Европейската комисия и нейните служби и делегации в изпълнение на функцията им на възлагащ орган (Contracting Authority) съгласно член 2.4.13 от Практическото ръководство относно процедурите за обществени поръчки за външни дейности на ЕС за 2013 г.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение, неправилно тълкуване и прилагане и злоупотреба с правомощия при упражняване на правото на преценка, предоставено на Европейската комисия и нейните служби и делегации в изпълнение на функцията им на възлагащ орган (Contracting Authority) във връзка с принципите на прозрачност, предвидени в член 15 ДФЕС и член 298 ДФЕС, както и член 102, параграф 1 (Принципи, приложими за обществените поръчки) и член 112, параграф 1, (Принципи на равно третиране и на прозрачност) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.

               4.

               Четвъртото правно основание, изведено от нарушение, неправилно тълкуване и прилагане и злоупотреба с правомощия при упражняване на правото на преценка, предоставено на Европейската комисия и нейните служби и делегации в изпълнение на функцията им на възлагащ орган (Contracting Authority), във връзка с основните принципи, установени в член 2 от Директива 18/2004/ЕО и другите специални разпоредби, съдържащи се в същата директива, в областта на управлението и възлагането на обществени поръчки за услуги.


title: Дело C-461/13: Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgerichts (Германия) на 22 август 2013 г. — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V./Федерална република Германия

text:
               30.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/3

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgerichts (Германия) на 22 август 2013 г. — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V./Федерална република Германия
   (Дело C-461/13)
   2013/C 352/03
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V.

      Ответник: Федерална република Германия

      Встъпила страна: Freie Hansestadt Bremen

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 4, параграф 1, буква а), подточка i) от Директива 2000/60/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите, последно изменена с Директива 2009/31/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г., наричана по-нататък „Рамкова директива за водите“, да се тълкува в смисъл, че държавите членки са длъжни, освен по изключение, да откажат разрешение за проект, когато той може да доведе до влошаване на състоянието на повърхностни водни обекти, или в тази разпоредба става въпрос просто за поставяне на цел във връзка с управленското планиране?

               2.

               Следва ли понятието „влошаване на състоянието“ в член 4, параграф 1, буква а), подточка i) от Рамковата директива за водите да се тълкува в смисъл, че то включва само неблагоприятни промени, които водят до класифициране в по-нисък клас съгласно приложение V към директивата?

               3.

               При отрицателен отговор на втория въпрос, при какви предпоставки е налице „влошаване на състоянието“ по смисъла на член 4, параграф 1, буква а), подточка i) от Рамковата директива за водите?

               4.

               Следва ли член 4, параграф 1, буква а), подточки ii) и iii) от Рамковата директива за водите да се тълкува в смисъл, че държавите членки са длъжни, освен по изключение, да откажат разрешение за проект, когато той застрашава постигането на добро състояние на повърхностните води, съответно на добър екологичен потенциал и на добро химично състояние на повърхностните води към меродавния съгласно директивата момент или в тази разпоредба става въпрос просто за поставяне на цел във връзка с управленското планиране?

      (1)  ОВ L 327, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193.

      (2)  Директива 2009/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно съхранението на въглероден диоксид в геоложки формации и за изменение на Директива 85/337/ЕИО на Съвета, директиви 2000/60/ЕО, 2001/80/ЕО, 2004/35/ЕО, 2006/12/ЕО и 2008/1/ЕО, и Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 140, стр. 114).


title: Дело T-532/08: Жалба, подадена на 5 декември 2008 г.  — Norilsk Nickel Harjavalta Oy и Umicore NV/Комисия

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/53

         Жалба, подадена на 5 декември 2008 г. — Norilsk Nickel Harjavalta Oy и Umicore NV/Комисия
   (Дело T-532/08)
   (2009/C 44/94)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Norilsk Nickel Harjavalta Oy (Harjavalta, Финландия) и Umicore SA/NV (Брюксел, Белгия) (представител: K. Nordlander, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите:

               —

               Да обяви за допустима настоящата жалба;

               —

               да отмени обжалваните актове;

               —

               да осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си жалбоподателите искат отмяната на конкретни вписвания за група от четири съединения, свързани с никелов карбонат — Nickel Hydroxycarbonate, Pure Nickel Carbonate и две други съединения („никеловите карбонати“) — в Директива на Комисията 2008/58/ЕО (1) („тридесета АТП директива“), чийто предмет е адаптиране към техническия прогрес („ATП“) на Директива 67/548/ЕИО (2) („Директива за опасните вещества“).
   Основното твърдение на жалбоподателите е, че актуализираната класификация на никеловите карбонати не е основана на приложимите законови критерии. Според жалбоподателите актуализираната класификация на никелови карбонати противоречи на изискванията на директивата за опасните вещества, тъй като не е подкрепена с данни и не представлява адаптиране към техническия прогрес. Вместо това се изтъква, че Комисията е актуализирала класификацията на никеловите карбонати, въз основа на оценка на риска от никеловите карбонати, извършена с различна цел съгласно Регламент (ЕИО) № 793/93 (3) („Регламент за оценка на риска“). По-нататък жалбоподателят твърди, че Комисията се позовава по-конкретно на изявление за дерогация, в което четири отделни дружества, в това число жалбоподателите, са поискали разрешение да не извършват определени изпитвания, изисквани съгласно регламента за оценка на риска. Съгласно жалбоподателите това изявление не съдържа данни в подкрепа на което и да е от измененията на класификацията на никеловите карбонати, изменения, включени в тридесета АТП директива.
   Така жалбоподателите искат отмяната на два отделни акта на Европейската комисия:

               —

               актуализираната класификация на никелови карбонати — на вписване 028-010-00-0 в Приложение 1F към тридесетата АТП директива;

               —

               решението на Комисията да използва изявлението за дерогация, направено от жалбоподателите съгласно Регламент за оценка на риска като основа на оспорваното вписване.

         В подкрепа на исканията си жалбоподателите твърдят, че оспорваните актове не отговарят на изискванията на директивата за опасните вещества по следните съображения:

               a)

               Оспорваните актове не отговарят на подробните критерии и изискванията за научни данни за класифициране на всеки клас на опасност съгласно Приложение VI от директивата за опасните вещества;

               б)

               при приемане на оспорваните актове Комисията не е взела предвид присъщите на никеловите карбонати свойства в контекста на нормалното боравене и употреба, съгласно изискванията на директивата за опасните вещества;

               в)

               оспорваните актове не представляват адаптиране към техническия прогрес на директивата за опасните вещества, и поради това са лишени от правно основание в законодателството на Европейските общности;

               г)

               като взема оспорваното решение и основава спорното вписване на оценката на риска на никеловите карбонати съгласно регламента за оценка на риска, вместо да приложи критериите за класифициране по член 4 и Приложение VI, Комисията е превишила правомощията си съгласно директивата за опасните вещества.

         Освен това жалбоподателите твърдят, че актуализираната класификация на никеловите карбонати в тридесета АТП директива трябва да бъде отменена, тъй като Комисията не е изтъкнала мотивите, на които се е основала, съгласно изискването на член 253 EО.

      (1)  Директива на Комисията 2008/58/ЕО от 21 август 2008 година за изменение с цел адаптиране към техническия прогрес за тридесети път на Директива 67/548/ЕИО на Съвета за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни веществ (OВ 2008 г. L 246, стp. 1).

      (2)  Директива на Съвета 67/548/ЕИО от 27 юни 1967 година за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества (OВ 1967 г. 196, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 1, стр. 23).

      (3)  Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета от 23 март 1993 година относно оценка и контрол на рисковете от съществуващите вещества (ОВ L 1993 г. 84, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 192).


title: Дело C-549/15: Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Linköping (Швеция), постъпило на 22 октомври 2015 г. — E.ON Biofor Sverige AB/Statens energimyndighet

text:
               11.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/11

         Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Linköping (Швеция), постъпило на 22 октомври 2015 г. — E.ON Biofor Sverige AB/Statens energimyndighet
   (Дело C-549/15)
   (2016/C 007/17)
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Förvaltningsrätten i Linköping

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: E.ON Biofor Sverige AB

      Ответник: Statens energimyndighet

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли понятията „масов баланс“ и „смес“ в член 18, параграф 1 от Директива 2009/28 (1) да се тълкуват в смисъл, че държавите членки са задължени да приемат търговия с биогаз помежду си посредством взаимосвързана газова мрежа?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос, съвместима ли е в такъв случай посочената разпоредба на директивата с член 34 ДФЕС, макар да е налице вероятност нейното прилагане да доведе до ограничаване на търговията?

      (1)  Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (ОВ L 140, стр. 16 и поправка в ОВ L 216, 2014 г., стр. 5).


title: Дело T-417/12: Жалба, подадена на 21 септември 2012 г. — SFC Jardibric/СХВП — Aqua Center Europa (AQUA FLOW)

text:
               1.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/6

         Жалба, подадена на 21 септември 2012 г. — SFC Jardibric/СХВП — Aqua Center Europa (AQUA FLOW)
   (Дело T-417/12)
   2012/C 373/11
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: SFC Jardibric (St Jean de la Ruelle, Франция) (представител: адв. J.-L. Fourgoux)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Aqua Center Europa, SA (Мадрид, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 юли 2012 г. по преписка R 2230/2010-4, с което се отхвърля жалбата срещу решението на отдела по отмяна от 16 септември 2010 г.;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „AQUA FLOW“ за продукти, класирани в класове 6, 7, 9, 11, 17, 19 и 21 — марка на Общността № 1162064

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Aqua Center Europa, SA

      Основание на искането за обявяване на недействителност: национална фигуративна марка, съдържаща словния елемент „VAQUA FLOW“, за продукти, класирани в клас 11

      Решение на отдела по отмяна: уважава искането за обявяване на недействителност.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 54, параграф 2 от Регламент № 207/2009;

               —

               липса на вероятност от объркване във връзка с продуктите;

               —

               липса на объркване между знаците.


title: Дело C-461/15: Решение на Съда (шести състав) от 8 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — E.ON Kraftwerke GmbH/Федерална република Германия (Преюдициално запитване — Околна среда — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Европейския съюз — Директива 2003/87/ЕО — Хармонизирано безплатно разпределяне на квоти за емисии — Решение 2011/278/ЕС — Промени в разпределението — Член 24, параграф 1 — Задължение на оператора на инсталацията за предоставяне на информация — Обхват)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/11

         Решение на Съда (шести състав) от 8 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — E.ON Kraftwerke GmbH/Федерална република Германия
   (Дело C-461/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Околна среда - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Европейския съюз - Директива 2003/87/ЕО - Хармонизирано безплатно разпределяне на квоти за емисии - Решение 2011/278/ЕС - Промени в разпределението - Член 24, параграф 1 - Задължение на оператора на инсталацията за предоставяне на информация - Обхват))
   (2016/C 402/14)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Berlin

      Страни в главното производство

      Ищец: E.ON Kraftwerke GmbH

      Ответник: Федерална република Германия

      Диспозитив

   Член 24, параграф 1 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държава членка да изисква от предприятията, които, задължени да търгуват с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Съюза, получават безплатно тези квоти, да предоставят информация за всякакви планирани или реално настъпили промени в капацитета, равнището на активност и експлоатацията на дадена инсталация, без изискваната информация да се изчерпва с информация за промените, които биха могли да са от значение за разпределянето на квотите.

      (1)  ОВ C 398, 30.11.2015 г.


title: Дело T-130/09: Решение на Общия съд от 24 март 2010 г. — Eliza/СХВП — Went Computing Consultancy Group (eliza) (Марка на Общността — Възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността, съдържаща думата eliza — По-ранна словна марка на Общността ELISE — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Отказ за регистрация — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/33

         Решение на Общия съд от 24 март 2010 г. — Eliza/СХВП — Went Computing Consultancy Group (eliza)
   (Дело T-130/09) (1)

   (Марка на Общността - Възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността, съдържаща думата eliza - По-ранна словна марка на Общността ELISE - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Отказ за регистрация - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 134/56
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Eliza Corporation (Beverly, Съединените щати) (представител: R. Köbbing, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Went Computing Consultancy Group BV (Утрехт, Нидерландия) (представител: A. Meijboom, avocat)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав към СХВП от 28 юли 2008 г. (преписка R 1244/2008-4), постановено по процедура по възражение между Went Computing Consultancy Group BV и Eliza Corp.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Eliza Corporation да понесе направените от него съдебни разноски, както и направените от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и от Went Computing Consultancy Group BV.

      (1)  ОВ C 153, 4.7.2009 г.


title: Дело C-349/12: Определение на председателя на Съда от 14 февруари 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Törvényszék (по-рано Fővárosi Bíróság) — Унгария) — Peró Gáz Kft/János Balla

text:
               4.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/12

         Определение на председателя на Съда от 14 февруари 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Törvényszék (по-рано Fővárosi Bíróság) — Унгария) — Peró Gáz Kft/János Balla
   (Дело C-349/12) (1)

   2013/C 129/23
   Език на производството: унгарски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 311, 13.10.2012 г.


title: Дело T-140/12: Решение на Общия съд от 22 януари 2015 г.  — Teva Pharma и Teva Pharmaceuticals Europe/EMA (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Лекарствени продукти сираци — Заявление за издаване на разрешително за продажба на генеричен вариант на лекарствения продукт сирак imatinib — Решение на EMA, с което се отхвърля заявката за издаване на разрешително за пускане на пазара — Търговска изключителност)

text:
               9.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 81/13

         Решение на Общия съд от 22 януари 2015 г. — Teva Pharma и Teva Pharmaceuticals Europe/EMA
   (Дело T-140/12) (1)

   ((Лекарствени продукти за хуманна употреба - Лекарствени продукти сираци - Заявление за издаване на разрешително за продажба на генеричен вариант на лекарствения продукт сирак imatinib - Решение на EMA, с което се отхвърля заявката за издаване на разрешително за пускане на пазара - Търговска изключителност))
   (2015/C 081/16)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Teva Pharma BV (Утрехт, Нидерландия); и Teva Pharmaceuticals Europe BV (Утрехт) (представители: D. Anderson, QC, K. Bacon, barrister, G. Morgan и C. Drew, solicitors)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMA) (представители: T. Jabłoński, M. Tovar Gomis и N. Rampal Olmedo)

      Встъпила страна в подкрепа на исканията на ответника: Европейска комисия (представители: E. White, П. Михайлова и M. Šimerdová)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на EMA от 24 януари 2012 г., с което се отхвърля заявлението на жалбоподателите за издаване на разрешително за продажба на генеричен вариант на лекарствения продукт сирак imatinib, а именно imatinib Ratiopharm, по отношение на терапевтични показания, свързани с лечението на хронична миелогенна левкемия

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Teva Pharma BV и Teva Pharmaceuticals Europe BV да понесат направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската агенция по лекарствата (EMA).

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 165, 9.6.2012 г.


title: Дело F-105/11: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 юни 2012 г. — Davids/Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — Срочно нает служител на постоянна длъжност — Неподновяване на срочния трудов договор — Право на преценка на администрацията — Член 8 от УРДС — Член 4 от решението на генералния директор на OLAF от 30 юни 2005 г. относно новата политика на OLAF в областта на назначаването и заетостта на срочно наетия персонал — Максимален срок на договорите на срочно наетите служители — Злоупотреба с право)

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/37

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 юни 2012 г. — Davids/Комисия
   (Дело F-105/11) (1)

   (Публична служба - Срочно наети служители - Срочно нает служител на постоянна длъжност - Неподновяване на срочния трудов договор - Право на преценка на администрацията - Член 8 от УРДС - Член 4 от решението на генералния директор на OLAF от 30 юни 2005 г. относно новата политика на OLAF в областта на назначаването и заетостта на срочно наетия персонал - Максимален срок на договорите на срочно наетите служители - Злоупотреба с право)
   2012/C 227/61
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Hans Davids (Doorn, Нидерландия) (представители: адв. D. Abreu Caldas, адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. É. Marchal)

      Ответник: Европейска комисия (представители: M. J. Currall и D. Martin)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на генералния директор на OLAF, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за продължаване на неговия договор на срочно нает служител по смисъла на член 2, буква б) от УРДС

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 6, 7.1.2012 г., стр. 26.


title: Дело C-293/14: Преюдициално запитване от Obersten Gerichtshof (Австрия.), постъпило на 13 юни 2014 г.  — Gebhart Hiebler срещу Walter Schlagbauer

text:
               8.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/21

         Преюдициално запитване от Obersten Gerichtshof (Австрия.), постъпило на 13 юни 2014 г. — Gebhart Hiebler срещу Walter Schlagbauer
   (Дело C-293/14)
   2014/C 303/27
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в ревизионното производство: Gebhart Hiebler

      Ответник в ревизионното производство: Walter Schlagbauer

      Преюдициални въпроси

               1.

               Изключена ли е цялата стопанска дейност на коминочистача по смисъла на член 2, параграф 2, буква и) от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (1) от нейното приложно поле, тъй като коминочистачът изпълнява и задачи в сферата на пожарната полиция (проверка за осигуряване на пожарна безопасност, експертиза в рамките на строителна процедура и т.н.)?
               При отрицателен отговор на въпрос 1:

               2.

               Съвместима ли е разпоредба от националното право, според която правото на упражняване на дейността коминочистач е ограничено по принцип до определен „район на почистване“, с член 10, параграф 4 и член 15, параграф 1, параграф 2, буква а) и параграф 3 от Директива 2006/123/ЕО?

      (1)  ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50.


title: Дело C-244/15: Иск, предявен на 27 май 2015 г. — Европейска комисия/Република Гърция

text:
               3.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 254/10

         Иск, предявен на 27 май 2015 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-244/15)
   (2015/C 254/13)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и W. Roels)

      Ответник: Република Гърция

      Искания на ищеца

               —

               да се приеме за установено, че като е приела и оставила в сила нормативна уредба, която предвижда освобождаване от данък наследство за първото жилище и е дискриминационна, тъй като се прилага само по отношение на установените в Гърция граждани на ЕС, Република Гърция не е изпълнила задълженията, които има по силата на член 63 от Договора за функциониране на ЕС и член 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство,

               —

               да бъде осъдена Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               Разликата в данъчното третиране във връзка с първия получен по наследство недвижим имот на установените в Гърция лица, които не притежават недвижимо имущество (освободени от данък наследство), и лицата, които не са установени в Гърция, представлява неоснователно ограничаване на свободното движение на капитали по смисъла на член 63 ДФЕС (вж. също член 65 ДФЕС).

               2.

               Различното данъчно третиране на установените в Гърция лица и на тези, които не са установени в тази държава, представлява необоснована разлика при третирането на сходни положения, тъй като лицата, които не са установени в Гърция, могат да се преместят там, в който случай ще се окажат в същото положение като вече установените в Гърция лица, и тъй като освобождаването не е свързано със заемането от собственика на получения по наследство имот, мястото на установяване не може да бъде критерий за ползване на освобождаването от данък. Мястото на установяване прикрива критерия на гражданството, тъй като преобладаващата част от установените в Гърция лица са гръцки граждани и обратно.

               3.

               Посоченото по-горе разграничение, което не е свързано със заемането на имота от собственика, не може да бъде оправдано със съображения от областта на социалната политика или с необходимостта да се осигурят публичните приходи.


title: Дело C-437/09: Решение на Съда (първи състав) от 3 март 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Périgueux — Франция) — AG2R Prévoyance/Beaudout Père et Fils SARL (Конкуренция — Членове 101 ДФЕС, 102 ДФЕС и 106 ДФЕС — Схема за допълнително възстановяване на медицински разходи — Колективен трудов договор — Задължително осигуряване в определена осигурителна организация — Изрично изключване на всякаква възможност за освобождаване от осигуряване — Понятие за предприятие)

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/5

         Решение на Съда (първи състав) от 3 март 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Périgueux — Франция) — AG2R Prévoyance/Beaudout Père et Fils SARL
   (Дело C-437/09) (1)

   (Конкуренция - Членове 101 ДФЕС, 102 ДФЕС и 106 ДФЕС - Схема за допълнително възстановяване на медицински разходи - Колективен трудов договор - Задължително осигуряване в определена осигурителна организация - Изрично изключване на всякаква възможност за освобождаване от осигуряване - Понятие за предприятие)
   2011/C 130/08
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de grande instance de Périgueux

      Страни в главното производство

      Ищец: AG2R Prévoyance

      Ответник: Beaudout Père et Fils SARL

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal de grande instance de Périgueux — Конкуренция — Национална правна уредба, която прави задължително осигуряването на всички предприятия от определен професионален сектор само в определена осигурителна организация — Понятие за предприятие по смисъла на член 81 ЕО — Организация, която иска плащането на вноски от предприятие, което вече е сключило договор за осигуряване, предвиждащ по-големи права — Изрично изключване на всякаква възможност за освобождаване от осигуряване — Съвместимост на такава осигурителна схема с членове 81 ЕО и 82 ЕО — Евентуален риск от злоупотреба с господстващо положение

      Диспозитив

               1.

               Член 101 ДФЕС във връзка с член 4, параграф 3 ДЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска решението на публичните власти по искане на представителните организации на работодателите и работниците от определен сектор на дейност да направят задължително за всички предприятия от съответния сектор прието вследствие на колективни преговори споразумение, което предвижда задължително осигуряване по схема за допълнително възстановяване на медицински разходи, без възможност за освобождаване.

               2.

               Доколкото дейността по управление на схема за допълнително възстановяване на медицински разходи като разглежданата в главното производство трябва да се квалифицира като икономическа — като това трябва да се провери от запитващата юрисдикция, — членове 102 ДФЕС и 106 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелства като тези в главното производство допускат публичните власти да предоставят на осигурителна организация изключително право да управлява тази схема, без възможност предприятията от съответния сектор на дейност да бъдат освободени от осигуряване по посочената схема.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело T-246/09: Иск, предявен на 29 юни 2009 г. — Insula/Комисия

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/30

         Иск, предявен на 29 юни 2009 г. — Insula/Комисия
   (Дело T-246/09)
   2009/C 193/48
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Париж, Франция) (представители: P. Marsal и J.-D. Simonet, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на ищеца

               —

               да се обяви искът за допустим и основателен,

               —

               да се обяви за неоснователно искането на Комисията за възстановяване на сумата от 189 241,64 евро и следователно да се осъди Комисията да издаде кредитно известие в размер на 189 241,64 евро,

               —

               да се осъди Комисията да заплати обезщетение за вреди в размер на 212 597 евро,

               —

               при условията на евентуалност да са обяви, че ищецът има право на компенсаторно обезщетение в размер на 230 025 евро,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящият иск, основан на арбитражна клауза, ищецът иска от Първоинстанционния съд да установи несъответствието на дебитни известия от 25 септември 2008 г., от 26 март 2009 г. и от 26 май 2009 г., с които вследствие на одиторски доклад на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) Комисията изисква възстановяването на заплатените на ищеца аванси въз основа на клаузите от договор IST-2001-35077 DIAS.NET и договор IST-1999-20896 MEDIS, сключени в рамките на специална програма за дейности на Общността в сферата на научните изследвания, технологичното развитие и демонстрациите в областта на информационното общество (1998-2002 г.). При условията на евентуалност, ищецът представя искане за обезщетение за вреди.
   В подкрепа на иска си, ищецът се позовава на четири прави основания.
   С първото си правно основание той оспорва изискуемостта на предявеното от Комисията вземане и счита, че всички декларирани от него на Комисията разходи трябва да се считат за допустими.
   С второто си правно основание той изтъква, че при изпълнението на договора Комисията нарушила задължението за лоялно сътрудничество и за добросъвестност, в смисъл, че тя не изпълнила надлежно договорните си задължения по-специално оставяйки дълго време без отговор предложението на ищеца за допълнително действие и пристъпвайки чрез злоупотреба към разваляне на договора MEDIS, поради незадоволителни резултати, макар този въпрос да не е повдиган преди това, и за който по мнението на ищецът отговорност може да носи единствено Комисията.
   С третото си правно основание ищецът изтъква непропорционалния характер на наложената от Комисията имуществена санкция за твърдяното неспазване на някои счетоводни задължения, които дори да били установени, не предоставяли право на възстановяване на почти всички предоставени аванси в съответствие с принципите на белгийското административно и гражданско право. Следователно ищецът се позовава на право на обезщетение за извършените престации.
   С четвъртото си правно основание ищецът изтъква неспазването от страна на Комисията на принципа на добра администрация и на правото на защита при управлението на процесите на проверка и одит.


title: Дело C-402/13: Преюдициално запитване, отправено от Anotato Dikastirio Kyprou (Кипър) на 16 юли 2013 г. — Cypra Limited/Република Кипър

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/13

         Преюдициално запитване, отправено от Anotato Dikastirio Kyprou (Кипър) на 16 юли 2013 г. — Cypra Limited/Република Кипър
   (Дело C-402/13)
   2013/C 274/23
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели и въззивници: Cypra Limited

      Ответници и въззиваеми: Република Кипър, представлявана от Министерство на земеделието, природните ресурси и околната среда и Директора на отдел „Ветеринарна служба“

      Преюдициални въпроси

               1.

               Могат ли ветеринарните служби на Република Кипър в качеството си на „компетентен орган“ по смисъла на Регламент (ЕО) № 854/2004 (1) на Европейския парламент и на Съвета, на който е възложено определянето на „официални ветеринарни лекари“, оправомощени да провеждат ветеринарен контрол, установен в регламента по отношение на клането на животни, да налагат на законна кланица работно време, по начин че работното време и моментът на извършване на клане, да се определя от самите служби?

               2.

               Могат ли ветеринарните служби на Република Кипър в качеството си на „компетентен орган“ по смисъла на Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета, на който е възложено определянето на „официални ветеринарни лекари“, оправомощени да провеждат ветеринарен контрол, установен в регламента по отношение на клането на животни, да откажат да изпратят „официален ветеринарен лекар“ в законна кланица, която е поискала присъствието на „официален ветеринарен лекар“ в определени дни и часове?

      (1)  Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за човешка консумация (ОВ L 139, стр. 206; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 132).


title: Дело F-161/12: Жалба, подадена на 28 декември 2012 г. — ZZ/ECDC

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/27

         Жалба, подадена на 28 декември 2012 г. — ZZ/ECDC
   (Дело F-161/12)
   2013/C 55/47
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: V. Kolias, адвокат)

      Ответник: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)

      Предмет на производството

   Искане за обезщетение за неимуществените вреди, претърпени от жалбоподателя поради неговото освобождаване от длъжност.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се осъди ответникът да заплати най-малко 118 500 EUR като обезщетение за неимуществени вреди;

               —

               да се осъди ECDC да заплати разноските.


title: Дело T-238/11 P: Определение на Общия съд от 8 юли 2013 г. — Marcuccio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Обезщетение за инвалидност — Изплащане на дължимите вземания — Мораторни лихви — Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/31

         Определение на Общия съд от 8 юли 2013 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело T-238/11 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Обезщетение за инвалидност - Изплащане на дължимите вземания - Мораторни лихви - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)
   2013/C 252/50
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 15 февруари 2011 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-81/09, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяната на това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Luigi Marcuccio понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия в настоящото производство.

      (1)  ОВ C 186, 25.6.2011 г.


title: Дело T-250/14: Жалба, подадена на 22 април 2014 г.  — ЕБОС/Комисия

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/30

         Жалба, подадена на 22 април 2014 г. — ЕБОС/Комисия
   (Дело T-250/14)
   2014/C 194/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейското бюро по околна среда (ЕБОС) (Брюксел, Белгия) (представители: C. Stothers, Solicitor, M. Van Kerckhove и C. Simphal, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени мълчаливото решение на Европейската комисия от 13 февруари 2014 година, считано съгласно член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) за отрицателен отговор да се предоставят пълни и нередактирани копия от кореспонденцията с две държави членки относно предложенията им за преходни национални планове (ПНП), освобождаващи определени горивни инсталации от новите ограничения на емисиите между 2016 и 2020 година;

               —

               да осъди ответника да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че ответникът незаконосъобразно се е позовал на член 4, параграф 2, първо тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001, по дело, по което това е изрично изключено от член 6, параграф 1 от Регламент (EО) № 1367/2006 (2).

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че ответникът незаконосъобразно не се е съобразил с изискването на член 6, параграф 1 от Регламент (EО) № 1367/2006 и член 4, параграф 4 от Орхуската конвенция за ограничително тълкуване на изключенията по член 4 от Регламент (EО) № 1049/2001.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че ответникът незаконосъобразно се е консултирал с трети страни по член 4, параграф 4 от Регламент (EО) № 1049/2001 в случай, когато е ясно, че документът трябва да бъде оповестен и незаконосъобразно се е позовал на тези консултации, за да продължи времето за отговор.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че ответникът незаконосъобразно не е взел предвид кои части от даден документ са обект на едно или няколко от горепосочените изключения и освобождаване по член 4, параграф 6 от Регламент (EО) № 1049/2001.

               5.

               Петото правно основание е изведено от твърдението, че ответникът незаконосъобразно не е предоставил ранни и ефективни възможности за участието на обществеността по време на подготовката, изменението и преразглеждането на ПНП, когато всички опции са все още открити, съгласно изискването на член 9 от Регламент (EО) № 1367/2006.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OВ L 145, стp. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76)

      (2)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (OВ L 264, стp. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15 том 17 стр. 126)


title: Дело T-356/09: Иск, предявен на 16 септември 2009 г. — Комисия/Association Fédération Club B2A

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/78

         Иск, предявен на 16 септември 2009 г. — Комисия/Association Fédération Club B2A
   (Дело T-356/09)
   2009/C 267/139
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A.-M. Rouchaud-Joët и N. Bambara, подпомагани от E. Bouttier, avocat)

      Ответник: Association Fédération Club B2A (Étupes, Франция)

      Искания на ищеца

               —

               да се осъди федерацията, представлявана от нейния председател, да заплати на ищеца сума в размер на […] EUR (…), представляваща главница в размер на 62 500 EUR и сума в размер на […] EUR (…) лихви за забава, изтекли към […],

               —

               да се осъди федерацията да заплати сума в размер на 7 000 EUR за покриване на разходите, които Европейската комисия е трябвало да направи, за да събере вземането си,

               —

               да се осъди федерацията да заплати съдебните разноски по настоящото дело.

      Правни основания и основни доводи

   Европейската общност, представлявана от Комисията, сключва с ответника договор за субсидиране на проект за „създаване на федерация Grand Est на регионалните мрежи на Business Angels и организиране на дейността ѝ“. Проектът, при изпълнението на който Комисията авансово изплаща на ответника сума в размер на 62 500 EUR, приключва на 30 септември 2002 г.
   Във връзка с договора ответникът се задължава също така да предостави окончателен отчет. Тъй като ответникът представя непълен отчет, Комисията му изпраща покана да представи отчет в съответствие с целите. След като тази покана, както и множество писма остават без отговор от страна на ответника, Комисията му изпраща дебитно известие, а след това и разпореждане за възстановяване на сума в размер на 62 500 EUR.
   Доколкото това задължение остава неизплатено, Комисията иска ответникът да бъде осъден да заплати дължимата сума, както и обезщетение за претърпените вреди, покриващо всички разходи, които Комисията е трябвало да направи, за да събере вземането си, като изтъква, че i) ответникът не е изпълнил предвидените в договора задължения, тъй като не е представил пълен окончателен отчет и че ii) Комисията е изплатила сумата от 62 500 EUR авансово до приемането на окончателния отчет.


title: Дело C-115/15: Решение на Съда (първи състав) от 30 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединеното кралство) — Secretary of State for the Home Department/NA (Преюдициално запитване — Членове 20 и 21 ДФЕС — Директива 2004/38/ЕО — Член 13, параграф 2, първа алинея, буква в) — Регламент (ЕИО) № 1612/68 — Член 12 — Право на пребиваване на членове на семейството на гражданин на Съюза — Брак между гражданин на Съюза и гражданин на трета държава — Актове на домашно насилие — Развод, предшестван от отпътуването на гражданина на Съюза — Запазване на правото на пребиваване на гражданина на трета държава, на когото е предоставено упражняването на родителските права по отношение на общите им деца, граждани на Съюза)

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/14

         Решение на Съда (първи състав) от 30 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединеното кралство) — Secretary of State for the Home Department/NA
   (Дело C-115/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Членове 20 и 21 ДФЕС - Директива 2004/38/ЕО - Член 13, параграф 2, първа алинея, буква в) - Регламент (ЕИО) № 1612/68 - Член 12 - Право на пребиваване на членове на семейството на гражданин на Съюза - Брак между гражданин на Съюза и гражданин на трета държава - Актове на домашно насилие - Развод, предшестван от отпътуването на гражданина на Съюза - Запазване на правото на пребиваване на гражданина на трета държава, на когото е предоставено упражняването на родителските права по отношение на общите им деца, граждани на Съюза))
   (2016/C 335/18)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Secretary of State for the Home Department

      Ответник: NA

      в присъствието на: Aire Centre

      Диспозитив

               1)

               Член 13, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО трябва да се тълкува в смисъл, че гражданин на трета държава, разведен с причинил му домашно насилие по време на брака гражданин на Съюза, не може да запази правото си на пребиваване в приемащата държава членка на основание тази разпоредба, когато процедурата по развода е започнала след отпътуването от тази държава членка на съпруга, гражданин на Съюза.

               2)

               Член 12 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността трябва да се тълкува в смисъл, че дете и родителят, гражданин на трета държава, на когото единствен е предоставено упражняването на родителските права по отношение на това дете, имат право на пребиваване в приемащата държава членка на основание тази разпоредба в случай като разглеждания в главното производство, при който другият родител е гражданин на Съюза и е работил в тази държава членка, но е преустановил пребиваването си там, преди детето да е започнало училищното си образование.

               3)

               Член 20 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не предоставя право на пребиваване в приемащата държава членка нито на ненавършил пълнолетие гражданин на Съюза, който от раждането си пребивава в тази държава членка, без да е неин гражданин, нито на родителя, гражданин на трета държава, на когото единствен е предоставено упражняването на родителските права по отношение на споменатото ненавършило пълнолетие дете, когато същите имат право на пребиваване в тази държава членка на основание разпоредба от вторичното законодателство на Съюза.

               4)

               Член 21 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че предоставя на споменатия ненавършил пълнолетие гражданин на Съюза право на пребиваване в приемащата държава членка, ако отговаря на условията по член 7, параграф 1 от Директива 2004/38, което обстоятелство запитващата юрисдикция следва да провери. В случай че това е така, същата разпоредба позволява на родителя, който действително упражнява родителските права по отношение на този гражданин на Съюза, да пребивава с него в приемащата държава членка.

      (1)  ОВ C 171, 26.5.2015 г.


title: Дело T-12/08 P: Решение на Първоинстанционния съд от 6 май 2009 г. — М/ЕМЕА (Обжалване — Публична служба — Срочно наети служители — Инвалидност — Искане за преразглеждане на решение за отхвърляне на първо искане за свикване на комисия по инвалидност — Жалба за отмяна — Акт, който не подлежи на обжалване — Потвърждаващ акт — Нови и съществени факти — Допустимост — Извъндоговорна отговорност — Неимуществени вреди)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/40

         Решение на Първоинстанционния съд от 6 май 2009 г. — М/ЕМЕА
   (Дело T-12/08 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Инвалидност - Искане за преразглеждане на решение за отхвърляне на първо искане за свикване на комисия по инвалидност - Жалба за отмяна - Акт, който не подлежи на обжалване - Потвърждаващ акт - Нови и съществени факти - Допустимост - Извъндоговорна отговорност - Неимуществени вреди)
   2009/C 141/82
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: M (Лондон, Обединено кралство) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска агенция по лекарствата (ЕМЕА) (представители: V. Salvatore и N. Rampal Olmedo)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 19 октомври 2007 г. по дело M/ЕМЕА (F-23/07, все още непубликувано в Сборника) за отмяна на това определение.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 19 октомври 2007 г. по дело M/ЕМЕА (F-23/07, все още непубликувано в Сборника).

               2)

               Отменя решението на Европейската агенция по лекарствата (EMEA) от 25 октомври 2006 г. в частта, с която се отхвърля искането на г-н M от 8 август 2006 г. за сезиране на комисията по инвалидност с неговия случай.

               3)

               Осъжда EMEA да заплати обезщетение от 3 000 EUR на жалбоподателя.

               4)

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               5)

               Осъжда EMEA да заплати съдебните разноски по производството пред Съда на публичната служба и по настоящото производство.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.