title: Дело C-565/12: Преюдициално запитване, отправено от tribunal d'instance d'Orléans (Франция) на 6 декември 2012 г. — LCL Le Crédit Lyonnais, SA/Fesih Kalhan

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/15

         Преюдициално запитване, отправено от tribunal d'instance d'Orléans (Франция) на 6 декември 2012 г. — LCL Le Crédit Lyonnais, SA/Fesih Kalhan
   (Дело C-565/12)
   2013/C 38/20
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Страни в главното производство

      Ищец: LCL Le Crédit Lyonnais, SA

      Ответник: Fesih Kalhan

      Преюдициални въпроси

   Допуска ли предвиденото в член 23 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити (1) изискване за ефективни, пропорционални и възпиращи санкции в случаите на неизпълнение от страна на заемодателите на установените в директивата задължения съществуването на разпоредби, които позволяват на заемодателя, санкциониран с предвиденото във френското законодателство изгубване на правото си на лихви, след постановяването на санкцията да се възползва от изискуеми по силата на закона лихви в размер на законоустановения лихвен процент, увеличен с пет пункта, два месеца след като съдебното решение придобие изпълнителна сила, за все още дължимите суми от потребителя?

      (1)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (OB L 133, стр. 66).


title: Дело C-354/16: Преюдициално запитване от Arbeitsgericht Verden (Германия), постъпило на 27 юни 2016 г. — Ute Kleinsteuber/Mars GmbH

text:
               26.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 350/14

         Преюдициално запитване от Arbeitsgericht Verden (Германия), постъпило на 27 юни 2016 г. — Ute Kleinsteuber/Mars GmbH
   (Дело C-354/16)
   (2016/C 350/18)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Arbeitsgericht Verden

      Страни в главното производство

      Ищец: Ute Kleinsteuber

      Ответник: Mars GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

                           а)

                           Трябва ли приложимото право на Съюза, и по-специално клауза 4, точки 1 и 2 от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, съдържащо се в приложението към Директива 97/81 (1) относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между UNICE, CEEP и ЕКП, в изменената ѝ с Директива 98/23 (2) редакция, както и член 4 от Директива 2006/54/ЕО (3) на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите, във връзка с Директива 2000/78/ЕО (4) на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, да се тълкува в смисъл, че не допуска национални законови разпоредби или практики, които при изчисляването на размера на пенсията по професионална пенсионна схема правят разлика между трудово възнаграждение под осигурителния таван по задължителното пенсионно осигуряване и такова над този таван (т.нар. „диференцирана пенсионна формула“), като в случаите на доходи от работа на непълно работно време не се прилага подходът, при който най-напред се установява размерът на трудовото възнаграждение при работа на пълно работно време, след това се установява частта, с която възнаграждението надвишава или съответно не достига осигурителния таван, и тогава това съотношение се прилага към намаления доход от работата на непълно работно време?
                           При утвърдителен отговор на първия въпрос:

                           б)

                           Трябва ли приложимото право на Съюза, и по-специално клауза 4, точки 1 и 2 от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, съдържащо се в приложението към Директива 97/81 относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между UNICE, CEEP и ЕКП, в изменената ѝ с Директива 98/23 редакция, както и член 4 от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите, във връзка с Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, да се тълкува в смисъл, че не допуска национални законови разпоредби или практики, които при изчисляването на размера на пенсията по професионална пенсионна схема правят разлика между трудово възнаграждение под осигурителния таван по задължителното пенсионно осигуряване и такова над този таван (т.нар. „диференцирана пенсионна формула“), като по отношение на работник, полагал труд и при пълно, и при непълно работно време, не се диференцира според съответните периоди (напр. по отделни календарни години), а се определя средноаритметична степен на трудовата заетост за цялата продължителност на трудовото правоотношение, и едва след това към така определеното средно трудово възнаграждение се прилага диференцираната пенсионна формула?

               2.

               Трябва ли приложимото право на Съюза, и по-специално забраната за дискриминация на основание възраст, установена в член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз и уточнена в Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, и по-конкретно в членове 1, 2 и 6 от нея, да се тълкува в смисъл, че не допуска национални законови разпоредби или практики, съгласно които размерът на пенсията по професионална пенсионна схема се определя в зависимост от броя прослужени години от започване на работа в съответното предприятие до достигане на общата възраст за пенсиониране по задължителното пенсионно осигуряване (пропорционално изчисляване съгласно принципа m/n-tel), като се ограничава максималният брой прослужени години, които може да се зачетат за осигурителен стаж, в резултат на което работниците с прослужени години в съответното предприятие на по-ранна възраст получават по-ниска допълнителна пенсия по професионална пенсионна схема от онези работници, натрупали прослужените си там години на по-късен етап в трудовия си живот, въпреки че и двете групи работници са прослужили еднакъв брой години в съответното предприятие?

      (1)  Директива 97/81/EО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 14, 1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).

      (2)  Директива 98/23/ЕО на Съвета от 7 април 1998 година относно разширяването на приложното поле на Директива 97/81/ЕО относно рамковото споразумение за работа при непълно работно време, сключено от Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (CES) с оглед на включването на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия (ОВ L 131, 1998 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 46).

      (3)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (ОВ L 204, 2006 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).

      (4)  Директива 2000/78/ЕО от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело C-51/16: Решение на Съда (осми състав) от 26 април 2017 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Holland — Нидерландия) — Stryker EMEA Supply Chain Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond (Преюдициално запитване — Обща митническа тарифа — Тарифни позиции — Класиране на стоките — Винтове за импланти, предназначени за поставяне в човешкото тяло за лечението на фрактури или за закрепването на протези — Комбинирана номенклатура — Позиция 9021 — Регламент за изпълнение (ЕС) № 1212/2014 — Валидност)

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/4

         Решение на Съда (осми състав) от 26 април 2017 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Holland — Нидерландия) — Stryker EMEA Supply Chain Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Дело C-51/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Тарифни позиции - Класиране на стоките - Винтове за импланти, предназначени за поставяне в човешкото тяло за лечението на фрактури или за закрепването на протези - Комбинирана номенклатура - Позиция 9021 - Регламент за изпълнение (ЕС) № 1212/2014 - Валидност))
   (2017/C 195/05)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Noord-Holland

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Stryker EMEA Supply Chain Services BV

      Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

      Диспозитив

   Позиция 9021 от Комбинираната номенклатура на Общата митническа тарифа, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1101/2014 на Комисията от 16 октомври 2014 г., трябва да се тълкува в смисъл, че към нея спадат винтове за медицински импланти като разглежданите в главното производство, доколкото тези продукти имат характеристики, които ги отличават от обикновените продукти поради грижливата им изработка и голямата им прецизност, както и поради метода на производството им и специфичната им функция. По-специално фактът, че винтовете за медицински импланти като разглежданите в главното производство могат да бъдат поставени в тялото само със специални медицински инструменти, а не с обикновени инструменти, представлява характеристика, която трябва да се вземе предвид, за да се разграничат посочените винтове за медицински импланти от обикновените продукти.

      (1)  ОВ C 136, 18.4.2016 г.


title: Дело C-244/09: Иск, предявен на 3 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/4

         Иск, предявен на 3 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-244/09)
   2009/C 233/07
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и W. Mölls, Bevollmächtigte)

      Ответник: Федерална република Германия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 56 ЕО, като е ограничила прилагането на дегресивнатата амортизация съгласно § 7, алинея 5 от Закона за данъка върху доходите (Einkommensteuergesetz) до разположените на националната територия сгради;

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Предмет на настоящия иск са разпоредбите на немския Закон за данъка върху доходите, съгласно които прилагането на предвидения при данъчното третиране на недвижими имоти т.нар. метод на дегресивна амортизация, а именно използването на по-високи от линейната норма амортизационни коефициенти през първия етап на периода на амортизация, се ограничава до разположените на националната територия сгради.
   Това различно третиране на разположените на националната територия и в друга държава недвижими имоти нарушавало гарантираната в член 56 ЕО свобода на движението на капитали. Съгласно постоянната съдебна практика по силата на тази разпоредба се забраняват всички мерки, които предвиждат по-неблагоприятен режим за движението на капитали, извън границите на конкретната държава, спрямо движението на капитали само в рамките на национална територия и с това създават пречки за гражданите на тази територия да могат да се ползват от първото.
   Вследствие на разглежданата правна уредба състоянието на платежоспособност на данъчно задължения инвеститор при недвижим имот, разположен в друга държава, било по-неблагоприятно отколкото при недвижим имот, разположен на националната територия. В резултат на това инвестициите от недвижими имоти, разположени в друга държава, ставали все по-малко атрактивни в сравнение с тези, направени в недвижими имоти, разположени на националната територия и така инвеститорите можели да бъдат възпрени да изграждат или придобиват сграда в друга държава-членка. Подобряването на състоянието на платежоспособност при инвестиране в недвижими имоти, разположени на националната територия, представлявало съгласно постоянната съдебна практика данъчно предимство, което следвало да се вземе предвид, доколкото ставало въпрос за сравнение между съответното третиране на факти и обстоятелства, относими само към националната територия и такива, които са свързани с надхвърляне границите на конкретна държава.
   При все че действието на оспорваната правна уредба, която въвежда дискриминация, се ограничава до сгради, договорът за строеж или за покупка на които е изготвен, съответно сключен преди 1 януари 2006 г., ограничението на свободата на движение на капитали обаче не е премахнато, доколкото дегресивната амортизация представлява фактическо обстоятелство с продължително действие.
   Според правителството на Федерална република Германия посоченото ограничение е оправдано с императивни съображения от обществен интерес. Разглежданата правна уредба имала за цел насърчаване на строителството на жилища под наем в Германия.
   В тази връзка следвало да се отбележи, че съгласно постоянната съдебна практика насърчаването на националната икономика не представлява поставена цел, която може да оправдае ограничаването на основни свободи. Едва когато поставената цел да се насърчава строителството на жилища под наем бъде призната за цел, която няма икономическа насоченост, строгото ограничаване на дегресивната амортизация до сгради, разположени на националната територия, нямало да бъде нито необходимо, нито релевантно. Насърчаването на строителството на жилища под наем в Германия нямало да бъде засегнато, ако прилагането на дегресивна амортизация бъде гарантирано и за недвижими имоти в други държави-членки.
   Ето защо правителството на Федерална република Германия не представило никакви основания, които могат да оправдаят установеното засягане на свободата на движение на капитали.


title: Дело T-140/10: Жалба, подадена на 26 март 2010 г. — Hans Günter Söns/СХВП — Settimio (GREAT CHINA WALL)

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/39

         Жалба, подадена на 26 март 2010 г. — Hans Günter Söns/СХВП — Settimio (GREAT CHINA WALL)
   (Дело T-140/10)
   2010/C 148/66
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hans Günter Söns (Wehr, Германия) (представител: M. Schwabe, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Alfredo Settimio (Лос Анджелис, Съединените щати)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 26 януари 2010 г. по преписка R 281/2009-1;

               —

               да се осъди ответникът да обяви за недействителна регистрираната марка на Общността, предмет на искането за обявяване на недействителност; и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словната марка „GREAT CHINA WALL“ за стоки и услуги от класове 18, 24 и 25

      Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят

      Решение на отдела по заличаването: отхвърля искането за обявяване на недействителност.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, букви в) и ж) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно е приложил разглежданите правни разпоредби; нарушение на международните споразумения относно закрилата на географски указания.


title: Дело C-172/11: Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein — Германия) — Georges Erny/Daimler AG — Werk Wörth (Свободно движение на работници — Член 45 ДФЕС — Регламент (ЕИО) № 1612/68 — Член 7, параграф 4 — Принцип на недопускане на дискриминация — Увеличение на възнаграждението, изплащано на работниците, които работят на непълно работно време в периода преди пенсиониране — Погранични работници, подлежащи на облагане с данък върху дохода в държавата членка по местопребиваване — Фиктивно вземане предвид на данъка върху заплатите в държавата членка по месторабота)

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/6

         Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein — Германия) — Georges Erny/Daimler AG — Werk Wörth
   (Дело C-172/11) (1)

   (Свободно движение на работници - Член 45 ДФЕС - Регламент (ЕИО) № 1612/68 - Член 7, параграф 4 - Принцип на недопускане на дискриминация - Увеличение на възнаграждението, изплащано на работниците, които работят на непълно работно време в периода преди пенсиониране - Погранични работници, подлежащи на облагане с данък върху дохода в държавата членка по местопребиваване - Фиктивно вземане предвид на данъка върху заплатите в държавата членка по месторабота)
   2012/C 258/09
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein

      Страни в главното производство

      Ищец: Georges Erny

      Ответник: Daimler AG — Werk Wörth

      Предмет

   Преюдициално запитване — Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein, Auswärtige Kammern Landau — Тълкуване на член 45 ДФЕС, както и на член 7, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 11) — Увеличение на възнаграждението, изплащано на работниците, които работят на непълно работно време в периода преди пенсиониране — По-неблагоприятно третиране на пограничните работници, които не подлежат на облагане с данък върху дохода в държавата членка по местопребиваване, произтичащо от вземането предвид при изчисляването на размера на посоченото увеличение на данъка върху заплатата, дължим хипотетично в държавата по месторабота

      Диспозитив

   Член 45 ДФЕС и член 7, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността не допускат клаузи на колективен или индивидуален трудов договор, съгласно които увеличение на възнаграждението като разглежданото в главното производство, което се изплаща от работодател в рамките на работа на непълно работно време в периода преди пенсиониране, трябва да се изчислява по такъв начин, че данъкът върху заплатите, дължим в държавата членка по месторабота, се изважда фиктивно при определянето на основата за изчисление на това увеличение, докато съгласно спогодба за избягване на двойното данъчно облагане аналогичните заплати и възнаграждения, изплащани на работниците, които не пребивават в държавата членка по месторабота, подлежат на облагане в държавата членка по местопребиваване на последните. Съгласно посочения член 7, параграф 4 такива клаузи са нищожни. Член 45 ДФЕС, както и разпоредбите на Регламент № 1612/68 оставят възможност на държавите членки и на социалните партньори свободно да избират между различните разрешения, подходящи за постигане на целта, която преследват съответно тези разпоредби.

      (1)  ОВ C 226, 30.7.2011 г.


title: Дело T-580/16: Решение на Общия съд от 28 април 2017 г. — Azoulay и др./Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Срочно наети служители — Възнаграждение — Семейни надбавки — Надбавка за образование — Отказ да бъдат възстановени разноските за образование — Член 3, параграф 1 от приложение VII към Правилника — Оправдани правни очаквания — Равно третиране — Принцип на добра администрация)

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/27

         Решение на Общия съд от 28 април 2017 г. — Azoulay и др./Парламент
   (Дело T-580/16) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Срочно наети служители - Възнаграждение - Семейни надбавки - Надбавка за образование - Отказ да бъдат възстановени разноските за образование - Член 3, параграф 1 от приложение VII към Правилника - Оправдани правни очаквания - Равно третиране - Принцип на добра администрация))
   (2017/C 195/38)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Irit Azoulay (Брюксел, Белгия), Andrew Boreham (Вансен-Аню, Белгия), Mirja Bouchard (Вийерс ла Вил, Белгия) и Darren Neville (Оен, Белгия) (представител: M. Casado García-Hirschfeld, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент (представители: E. Танева и L. Deneys)

      Предмет

   Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на индивидуалните решения, приети от Парламента на 24 април 2015 г., с които той отказва да отпусне надбавки за образование за 2014/2015 г., и при необходимост за отмяна на индивидуалните решения, приети от Парламента на 17 и 19 ноември 2015 г., с които той частично отхвърля жалбите, подадени от жалбоподателите по административен ред на 20 юли 2015 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-жа Irit Azoulay, г-н Andrew Boreham, г-жа Mirja Bouchard и г-н Darren Neville да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 145, 25.4.2016 г. (делото е първоначално заведено пред Съда на публичната служба на Европейския съюз с номер F-9/16, а на 1 септември 2016 г. е прехвърлено в Общия съд на Европейския съюз).


title: Дело T-357/11: Решение на Общия съд от 14 декември 2012 г. — Bimbo/СХВП — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „GRUPO BIMBO“ — По-ранна национална словна марка „BIMBO“ — Относителни основания за отказ — Марка с репутация — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/20

         Решение на Общия съд от 14 декември 2012 г. — Bimbo/СХВП — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO)
   (Дело T-357/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „GRUPO BIMBO“ - По-ранна национална словна марка „BIMBO“ - Относителни основания за отказ - Марка с репутация - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 38/34
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Bimbo, SA (Барселона, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Grupo Bimbo, SAB de CV (Мексико, Мексико)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 април 2011 г. (преписка R 1272/2010-1), постановено в производство по възражение със страни Bimbo, SA и Grupo Bimbo, SAB de CV.

      Диспозитив

               1.

               Отменя точки 1, 2 и 4 от диспозитива на решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 14 април 2011 г. (преписка R 1272/2010-1), постановено в производство по възражение със страни Bimbo, SA и Grupo Bimbo, SAB de CV.

               2.

               Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 252, 27.8.2011 г.


title: Съединени дела C-549/12 P и C-54/13 P: Решение на Съда (първи състав) от 24 юни 2015 г. — Федерална република Германия/Европейска комисия, Кралство Испания, Френска република, Кралство Нидерландия (Обжалване — Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР) — Намаляване на финансовата помощ — Метод на изчисление чрез екстраполиране — Процедура по приемане на решението от Европейската комисия — Неспазване на определения срок — Последици)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/2

         Решение на Съда (първи състав) от 24 юни 2015 г. — Федерална република Германия/Европейска комисия, Кралство Испания, Френска република, Кралство Нидерландия
   (Съединени дела C-549/12 P и C-54/13 P) (1)

   ((Обжалване - Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР) - Намаляване на финансовата помощ - Метод на изчисление чрез екстраполиране - Процедура по приемане на решението от Европейската комисия - Неспазване на определения срок - Последици))
   (2015/C 279/02)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze, подпомаган от U. Karpenstein, C. Johann, C. von Donat и J. Lipinsky, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: B. Conte и A. Steiblytė), Кралство Испания (представител: A. Rubio González), Френска република (представители G. de Bergues, D. Colas и N. Rouam), Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman и B. Koopman) (C-54/13 P)

      Диспозитив

               1)

               Отменя решения на Общия съд на Европейския съюз Германия/Комисия (T-265/08, EU:T:2012:434) и Германия/Комисия (T-270/08, EU:T:2012:612).

               2)

               Отменя Решение C(2008) 1690 окончателен на Комисията от 30 април 2008 година за намаляване на финансовата помощ, отпусната от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за оперативната програма за региона по цел 1 на провинция Тюрингия (Германия) (1994 — 1999 г.), в съответствие с Решение C(94) 1939/5 на Комисията от 5 август 1994 г., и Решение C(2008) 1615 окончателен на Комисията от 29 април 2008 година, с което се намалява помощта от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), предоставена с Решение C(94) 1973 на Комисията от 5 август 1994 година в полза на оперативната програма за Източен Берлин (Германия), попадаща в цел 1 (1994 — 1999 г.).

               3)

               Осъжда Европейската комисия да заплати разноските на Федерална република Германия и собствените си съдебни разноски, направени както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване.

               4)

               Кралство Испания, Френската република и Кралство Нидерландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 46, 16.2.2013 г.

      ОВ C 86, 23.3.2013 г.


title: Съединени дела C-53/15 P — C-56/15 P: Определение на Съда (седми състав) от 17 декември 2015 г. — Moreda-Riviere Trefilerías, SA (C-53/15 P), Trefilerías Quijano SA, (C-54/15 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL, (C-55/15 P), Global Steel Wire SA (C-56/15 P)/Европейска комисия (Обжалване — Картели — Европейски пазар на стомана за предварително напрягане — Решение на Комисията за изменение на размера на наложените глоби на някои предприятия и за определяне на нов срок за плащането на тези глоби — Липса на правен интерес на други предприятия с неизменен размер на глобите — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Явно неоснователна жалба)

text:
               29.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/3

         Определение на Съда (седми състав) от 17 декември 2015 г. — Moreda-Riviere Trefilerías, SA (C-53/15 P), Trefilerías Quijano SA, (C-54/15 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL, (C-55/15 P), Global Steel Wire SA (C-56/15 P)/Европейска комисия
   (Съединени дела C-53/15 P — C-56/15 P) (1)

   ((Обжалване - Картели - Европейски пазар на стомана за предварително напрягане - Решение на Комисията за изменение на размера на наложените глоби на някои предприятия и за определяне на нов срок за плащането на тези глоби - Липса на правен интерес на други предприятия с неизменен размер на глобите - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Явно неоснователна жалба))
   (2016/C 078/03)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (C-53/15 P), Trefilerías Quijano SA, (C-54/15 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL, (C-55/15 P), Global Steel Wire SA (C-56/15 P) (представители: F. González Díaz и A. Tresandi Blanco, abogados)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes и F. Castillo de la Torre)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда Moreda-Riviere Trefilerías SA, Trefilerías Quijano SA, Trenzas y Cables de Acero PSC SL и Global Steel Wire SA да заплатят съдебните разноски съответно по дела C-53/15 P, C-54/15 P, C-55/15 P и C-56/15 P.

      (1)  ОВ C 118, 13.4.2015 г.


title: Дело T-515/08: Жалба, подадена 19 ноември 2008 г.  — Mauerhofer/Комисия

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/50

         Жалба, подадена 19 ноември 2008 г. — Mauerhofer/Комисия
   (Дело T-515/08)
   (2009/C 44/89)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Volker Mauerhofer (Виена, Австрия) (представител: J. Schartmüller, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               като основно искане — да се отмени спорната мярка доколкото засяга жалбоподателя;

               —

               в допълнение или при условията на евентуалност по отношение на искането за отмяна, да се установи извъндоговорната отговорност на ответника, възникнала поради незаконосъобразното приемане на спорната мярка;

               —

               да се осъди ответникът да плати на жалбоподателя сумата от 5 500 EUR за извъндоговорна отговорност във връзка с претърпените вреди в резултат от спорната мярка, както и лихва в размер на 4 % годишно, считано от 4 ноември 2008 г. до постановяването на окончателното решение по настоящото дело.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят иска отмяната на Решение на Комисията от 9 септември 2008 г., с което тя е приела административна заповед за намаляване на броя работни дни, определени на жалбоподателя за извършване на неговите задачи в рамките на експертен договор № MC/5043/025/001/2008, подписан между жалбоподателя и Консултанта относно участието в проекта „Value Chain Mapping Analysis“, основаващ се на подписания между Консултанта и Комисията Рамков договор„EuropeAid/123314/C/SER/multi“, изпълняван в Босна и Херцеговина. Освен това жалбоподателят иска обезщетение за претърпените вреди в резултат на спорната мярка.
   Жалбоподателят изтъква следните правни основания в подкрепа на твърденията си.
   На първо място жалбоподателят твърди, че спорната мярка е била приета от Комисията в нарушение на процесуалното правило за това Консултантът да направи писмено предложение преди Комисията да приеме своето решение, както се изисква от Общите условия и конкретните насоки, приложими по проекта за Рамков договор „Value Chain Mapping Analysis“.
   На второ място жалбоподателят посочва, че спорната мярка е приета в нарушение на правото му да бъде изслушан от безпристрастен орган.
   На трето място той претендира, че спорната мярка е приета в нарушение на правото му неговият случай да се разгледа от орган, в който липсва конфликт на интереси.
   По-нататък жалбоподателят твърди, че при приемането на спорната мярка ответникът не е изчислил и анализирал точно и справедливо броя работни дни, приспаднати от общия брой дни, определени на жалбоподателя за изпълнение на неговите задачи.
   На последно място жалбоподателят твърди, че Комисията е злоупотребила с власт като е приела спорната мярка, тъй като при оценката на броя работни дни, определени на жалбоподателя, не е взела предвид допуснатите от Консултанта грешки.


title: Дело C-80/08: Преюдициално запитване, отправено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 25 февруари 2008 г. — Ministero delle Finanze/Michele Franchetto

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/12

         Преюдициално запитване, отправено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 25 февруари 2008 г. — Ministero delle Finanze/Michele Franchetto
   (Дело C-80/08)
   (2008/C 116/21)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Corte suprema di cassazione
   Страни в главното производство

      Ищец: Ministero delle Finanze

      Ответник: Michele Franchetto
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали мерките за данъчни облекчения за кооперативните дружества по смисъла на членове 10, 11, 12, 13 и 14 от Президентски указ № 601 от 1973 г. са съвместими с правилата за конкуренция и по-специално дали могат да се квалифицират като държавни помощи по смисъла на член 87 от Договора за ЕО, особено при наличието на предвидената от Законодателен указ № 1577 от 1947 г. неадекватна система за наблюдение и предотвратяване на злоупотреби.

               2)

               В частност, с оглед на въпроса за квалифицирането на мерките за данъчни облекчения като държавни помощи, дали тези мерки могат да се считат за пропорционални по отношение на определените за кооперативните дружества цели; дали решението относно пропорционалността може да отчита не само отделната мярка, а и предоставеното от мерките като цяло предимство, с произтичащото от това изкривяване на конкуренцията.
               С оглед отговора на предходните въпроси следва да се има предвид обстоятелството, че системата за наблюдение е сериозно и допълнително подкопана от реформата на дружественото право, особено относно кооперациите, които съгласно Закон № 311 от 2004 г. са преобладаващо взаимоспомагателни, вместо изцяло взаимоспомагателни.

               3)

               Независимо от възможността за квалифициране на въпросните мерки за данъчни облекчения като държавна помощ, дали използването на правно-организационната форма на кооперативно дружество, дори извън случаите на измама или симулация, може да се квалифицира като злоупотреба с право, когато прибягването до такава форма става с единствената или основна цел да се реализира данъчна икономия.


title: Дело T-89/09: Решение на Общия съд от 17 март 2015 г. — Pollmeier Massivholz/Комисия (Държавни помощи — Държавни мерки във връзка със създаването на дъскорезница в провинция Хесен — Жалба за отмяна — Писмо, адресирано до лицата, които са подали жалбата до Комисията — Неподлежащ на обжалване акт — Недопустимост — Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ — Незапочване на официалната процедура по разследване — Сериозни затруднения — Изчисляване на частта от публичните гаранции, която представлява помощ — Известие на Комисията относно държавните помощи под формата на гаранции — Предприятие в затруднение — Продажба на поземлен имот, който е публична собственост — Право на защита — Задължение за мотивиране)

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/33

         Решение на Общия съд от 17 март 2015 г. — Pollmeier Massivholz/Комисия
   (Дело T-89/09) (1)

   ((Държавни помощи - Държавни мерки във връзка със създаването на дъскорезница в провинция Хесен - Жалба за отмяна - Писмо, адресирано до лицата, които са подали жалбата до Комисията - Неподлежащ на обжалване акт - Недопустимост - Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ - Незапочване на официалната процедура по разследване - Сериозни затруднения - Изчисляване на частта от публичните гаранции, която представлява помощ - Известие на Комисията относно държавните помощи под формата на гаранции - Предприятие в затруднение - Продажба на поземлен имот, който е публична собственост - Право на защита - Задължение за мотивиране))
   (2015/C 146/44)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (Кройцбург, Германия) (представители: първоначално J. Heithecker и F. von Alemann, впоследствие J. Heithecker, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes и F. Erlbacher)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Land Hessen (Германия) (представители: U. Soltész и P. Melcher, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна, от една страна, на решение C (2008) 6017 окончателен на Комисията от 21 октомври 2008 година, Държавни помощи N 512/2007 — Германия, Abalon Hardwood Hessen GmbH, и от друга страна, решението, което по твърденията на жалбоподателя се съдържа в писмо D/55056 на Комисията от 15 декември 2008 г., отнасящо се до процедура „Държавни помощи CP 195/2007 — Abalon Hardwood Hessen GmbH“

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение C (2008) 6017 окончателен на Комисията от 21 октомври 2008 г., Държавни помощи N 512/2007 — Германия, Abalon Hardwood Hessen GmbH, в частта, в която се приема, че публичните гаранции, дадени от Land Hessen, не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG да понесе четири пети от направените от него съдебни разноски, четири пети от съдебните разноски на Европейската комисия и четири пети от съдебните разноски на Land Hessen.

               4)

               Осъжда Комисията да понесе една пета от направените от нея съдебни разноски и една пета от съдебните разноски на Pollmeier Massivholz.

               5)

               Осъжда Land Hessen да понесе една пета от направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 129, 6.6.2009 г.


title: Дело T-476/12: Жалба, подадена на 31 октомври 2012 г. — Saint-Gobain Glass Deutschland/Комисия

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/41

         Жалба, подадена на 31 октомври 2012 г. — Saint-Gobain Glass Deutschland/Комисия
   (Дело T-476/12)
   2013/C 9/74
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Aachen, Германия) (представители: S. Altenschmidt и C. Dittrich, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени мълчаливото съгласие на Комисията от 4 септември 2012 г. (относно референтен номер GestDem № 3273/2012), с което тя отказва достъп до данните на Федералната агенция за околната среда на Федерална република Германия относно инсталациите на жалбоподателя, които посочената агенция е представила на Европейската комисия в съответствие със списъка на инсталациите в Германия, съдържащ се в Директива 2003/87/ЕО, както ѝ е представен съгласно член 15, параграф 1 от Решение на Европейската комисия от 27 април 2011 г. (2011/278/ЕС),

               —

               при условията на евентуалност, да отмени мълчаливото решение на Комисията от 25 септември 2012 г. (относно референтен номер GestDem № 3273/2012), с което тя при всички положения отказва достъпа до поисканата информация, и

               —

               да осъди Комисията да заплати разноските по съдебното производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква три правни основания:

               1.

               Нарушение на член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1)

               Жалбоподателят подчертава в тази връзка, че условията за продължаване на срока за отговор на второто му искане не били изпълнени и че още на 4 септември 2012 г. Комисията е взела решение за отказ.

               2.

               Нарушение на член 3, изречение 1 от Регламент (ЕО) № 1367/2006 (2) във връзка с член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1049/2001
               Жалбоподателят изтъква, че мълчаливото отхвърляне на неговото искане нарушава член 3, изречение 1 от Регламент № 1367/2006 във връзка с член 2, параграф 1 от Регламент № 1049/2001, тъй като той разполага с право на достъп до исканата информация във връзка с околната среда въз основа на тези разпоредби и че основанията за отказ, които трябвало да се тълкуват стриктно, не били изпълнени.
               По-конкретно жалбоподателят счита, че основанието за отказ съгласно член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001 не е приложимо. Поисканите документи се отнасяли изключително до данни, представени на Комисията от Федерална република Германия, не и за текущото разглеждане на тези данни от Комисията. Ето защо няма основание за опасение за сериозно засягане на процеса на вземане на решение на Комисията.
               По-нататък жалбоподателят изтъква, че липсата на изразено становище от консултираните власти не е основание за отхвърляне на искането му. В тази връзка той добавя, че изключението, съдържащо се в член 4, параграф 5 от Регламент № 1049/2001, не може да бъде тълкувано дотолкова разширително, че да предоставя право на вето на съответна държава членка, въз основа на което то да противоречи на предоставянето на достъп до исканите документи според свободната преценка. Това би попречило за постигането на целта на Конвенцията от Орхус за установяване и насърчаване на прозрачността в процеса на вземане на решения в областта на околната среда.

               3.

               Нарушение на изискването за излагане на мотиви
               На последно място жалбоподателят изтъква, че е налице нарушение на изискването за излагане на мотиви съгласно член 296, втора алинея от ДФЕС.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).


title: Дело T-301/16: Жалба, подадена на 13 юни 2016 г. — Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия

text:
               29.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 314/25

         Жалба, подадена на 13 юни 2016 г. — Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия
   (Дело T-301/16)
   (2016/C 314/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Jindal Saw Ltd (Ню Делхи, Индия) и Jindal Saw Italia SpA (Триест, Италия) (представители: R. Antonini и E. Monard, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/388 на Комисията от 17 март 2016 г. за налагане на окончателно изравнително мито върху вноса на тръби от пластичен чугун (наричан също сферографитен чугун) с произход от Индия, доколкото се отнася до жалбоподателите и

               —

               да осъди Комисията да плати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е твърдението, че при определянето на експортните цени Комисията е нарушила член 2, параграф 8, член 2, параграф 9, член 3, параграф 2, член 3, параграф 3, член 3, параграф 6 и член 9, параграф 4 oт Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност

               2.

               Второто основание е твърдението, че посредством установяването на ефекта върху цените, наличието на вреда и причинно-следствената връзка Комисията е нарушила член 3, параграф 2, член 3, параграф 3, член 3, параграф 5, член 3, параграф 6, член 3, параграф 7, член 3, параграф 8, член 4, параграф 1, член 5, параграф 4 и член 9, параграф 4 oт Регламент (EО) № 1225/2009 на Съвета.

               3.

               Третото основание е твърдението, че неоповестяването на съществени факти и съображения и непредоставянето на достатъчно време за излагане на съображения представлява нарушение на член 20, параграф 4 и член 20, параграф 5 oт Регламент № 1225/2009 на Съвета.


title: Дело T-301/02: Решение на Първоинстанционния съд от 11 юни 2009 г. — AEM/Комисия (Държавни помощи — Схема за помощи, предоставяни от италианските власти на някои предприятия за обществени услуги под формата на освобождаване от данъци и на заеми с преференциална лихва — Решение за обявяване на помощите за несъвместими с общия пазар — Жалба за отмяна — Лично засягане — Допустимост — Съществуващи помощи или нови помощи — Член 87, параграф 3, буква в) ЕО)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/39

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 юни 2009 г. — AEM/Комисия
   (Дело T-301/02) (1)

   (Държавни помощи - Схема за помощи, предоставяни от италианските власти на някои предприятия за обществени услуги под формата на освобождаване от данъци и на заеми с преференциална лихва - Решение за обявяване на помощите за несъвместими с общия пазар - Жалба за отмяна - Лично засягане - Допустимост - Съществуващи помощи или нови помощи - Член 87, параграф 3, буква в) ЕО)
   2009/C 180/70
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: AEM SpA (Милано, Италия) (представители: A. Giardina, C. Croff, A. Santa Maria и G. Pizzonia, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: V. Di Bucci)

      Встъпила страна в подкрепа на исканията на жалбоподателя: ASM Brescia SpA (Brescia, Италия) (представители: G. Caia, V. Salvadori, N. Pisani и F. Capelli, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на членове 2 и 3 от Решение 2003/193/ЕО на Комисията от 5 юни 2002 година относно държавна помощ чрез освобождаване от данъци и заеми при преференциални условия, предоставена от Италия на предприятия за обществени услуги, чийто акционерен състав е с мажоритарно публично участие (ОВ L 77, 2003 г., стp. 21)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               AEM SpA понася направените от него съдебни разноски, както и направените от Комисията съдебни разноски.

               3)

               ASM Brescia SpA понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 289, 23.11.2002 г.


title: Дело C-385/11: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social de Barcelona (Испания) на 19 юли 2011 г. — Isabel Elbal Moreno/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) и Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               1.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 290/3

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social de Barcelona (Испания) на 19 юли 2011 г. — Isabel Elbal Moreno/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) и Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Дело C-385/11)
   2011/C 290/05
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social de Barcelona

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Isabel Elbal Moreno

      Ответници: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) и Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли да се приеме, че в понятието „условие за наемане на работа“, за което се отнася забраната на дискриминация, предвидена в клауза 4 от Директива 97/81 (1), се включва пенсия за осигурителен стаж и възраст като уредената в испанската система за социално осигуряване, която се определя от направените осигурителни вноски от и в полза на работника през целия му трудов живот?

               2.

               В случай че на първия въпрос се даде утвърдителен отговор и се приеме, че пенсия за осигурителен стаж и възраст като уредената в испанската система за социално осигуряване се включва в понятието „условие за наемане на работа“ съгласно клауза 4 от Директива 97/81, следва ли забраната за дискриминация, предвидена в тази клауза, да се тълкува в смисъл, че би препятствала или противоречала на национална правна норма, която вследствие от двойното прилагане на „принципа pro rata temporis“ изисква от работниците на непълно работно време, в сравнение с работниците на пълно работно време, пропорционално по-дълъг осигурителен период за евентуално придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст в размер, който е пропорционално намален съобразно съкратеното работно време?

               3.

               Като допълнителен въпрос към посочените по-горе, може ли уредба като испанската (съдържаща се в седма допълнителна разпоредба от LGSS) относно системата за социално осигуряване, достъп и изчисляване на пенсията за осигурителен стаж и възраст на работниците на непълно работно време да се счита за един от „аспектите и условията на възнаграждението“, за които се отнася забраната на дискриминация в член 4 от Директива 2006/54 (2) и самият член 157 от консолидирания текст на Договора за Европейския съюз (предишен член 141 ДЕО)?

               4.

               Като алтернативен въпрос спрямо предходните въпроси, в случай че испанската пенсия за осигурителен стаж и възраст не се счете нито като „условие за наемане на работа“, нито като „заплащане“, следва ли съдържащата се в член 4 от Директива 79/7 (3) забрана на всяка пряка или непряка дискриминация, основана на пола, да се тълкува в смисъл, че би препятствала или не би допускала национална правна уредба, която вследствие от двойното прилагане на „принципа pro rata temporis“ изисква от работниците на непълно работно време (в преобладаващата си част жени), в сравнение с работниците на пълно работно време, пропорционално по-дълъг осигурителен период за евентуално придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст с размер, който е пропорционално намален съобразно съкратеното работно време?

      (1)  Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (СЕЕР) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 14, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).

      (2)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).

      (3)  Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване (ОВ L 6, стр. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 192).


title: Дело T-553/10: Жалба, подадена на 29 ноември 2010 г. — Biodes/СХВП — Manasul International (FARMASUL)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/53

         Жалба, подадена на 29 ноември 2010 г. — Biodes/СХВП — Manasul International (FARMASUL)
   (Дело T-553/10)
   ()
   2011/C 30/94
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Biodes, S.L. (Мадрид, Испания) (представител: г-н E. Manresa Medina, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Manasul Internacional S.L. (Понферада, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), постановено на 3 септември 2010 г. по преписка R 1034/2009-1, и

               —

               да се осъди ответникът и евентуалните подпомагащи го страни да заплатят всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „FARMASUL“ за стоки от класове 5, 30 и 31

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Manasul Internacional S.L.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национални фигуративни марки „MANASUL“ и „MANASUL ORO“ за стоки от класове 5, 30 и 31

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението и допуска регистрацията на заявената марка.

      Решение на апелативния състав: уважава жалбата и отказва регистрацията на заявената марка.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), доколкото не съществува вероятност от объркване между конфликтните марки, доколкото лицето, направило възражението, не е взело предвид втория лицензионен договор, с който се изменя първият лицензионен договор, и доколкото марката, на която се позовава посоченото лице, няма твърдяната репутация.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело T-345/16: Жалба, подадена на 27 юни 2016 г. — Blackmore/EUIPO — Paice (DEEP PURPLE)

text:
               29.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 314/29

         Жалба, подадена на 27 юни 2016 г. — Blackmore/EUIPO — Paice (DEEP PURPLE)
   (Дело T-345/16)
   (2016/C 314/40)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Richard Hugh Blackmore (Ню Йорк, Ню Йорк, САЩ) (представител: A. Edwards-Stuart, Barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Ian Paice (Лондон, Обединено кралство)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „DEEP PURPLE“ — заявка за регистрация № 11 772 721

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 21 март 2016 г. по преписка R 880/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да уважи жалбата,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               апелативният състав допуснал грешка, като приел представените на 5 ноември 2014 г. доказателства,

               —

               апелативният състав допуснал грешка, като приел за достатъчни представените в срок доказателства относно репутацията на марката,

               —

               апелативният състав допуснал грешка, като приел, че има достатъчно доказателства, въз основа на които може да се установи, че ответната страна има право да се ползва от част от репутацията на марката.


title: Дело C-180/14: Решение на Съда (девети състав) от 23 декември 2015 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения на държава членка — Директива 2003/88/ЕО — Организация на работното време — Междудневна почивка — Междуседмична почивка — Максимална продължителност на седмичното работно време)

text:
               22.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/6

         Решение на Съда (девети състав) от 23 декември 2015 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-180/14) (1)

   ((Неизпълнение на задължения на държава членка - Директива 2003/88/ЕО - Организация на работното време - Междудневна почивка - Междуседмична почивка - Максимална продължителност на седмичното работно време))
   (2016/C 068/07)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia и M. van Beek)

      Ответник: Република Гърция (представители: A. Samoni-Rantou, N. Dafniou и S. Vodina)

      Диспозитив

               1)

               Като не е приложила максимална продължителност на седмичното работно време до 48 часа и като не е гарантирала минимална продължителност на междудневна почивка, нито равностоен период на компенсационна почивка непосредствено след положения труд, който се предполага, че подлежи на компенсация за този период, Република Гърция не е изпълнила задълженията си съгласно членове 3, и 6 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Осъжда Република Гърция да понесе съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 184, 16.6.2014 г.


title: Дело T-499/13: Решение на Общия съд от 5 февруари 2015 г.  — nMetric/СХВП ( „SMARTER SCHEDULING“ ) (Марка на Общността — Международна регистрация, посочваща Общността — Словна марка „SMARTER SCHEDULING“  — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/17

         Решение на Общия съд от 5 февруари 2015 г. — nMetric/СХВП („SMARTER SCHEDULING“)
   (Дело T-499/13) (1)

   ((Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Общността - Словна марка „SMARTER SCHEDULING“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 096/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: nMetric LLC (Коста Меса, Калифорния, Съединени американски щати) (представители: T. Fuchs и A. Münch, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 17 юни 2013 г. (преписка R 887/2012-2), отнасящо се до международна регистрация, посочваща Европейската общност, на словната марка „SMARTER SCHEDULING“.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда nMetric LLC да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 344, 5.12.2013 г.


title: Дело C-61/11 PPU: Решение на Съда (първи състав) от 28 април 2011 г. (преюдициално запитване от Corte di Appello di Trento, Италия) — Наказателно производство срещу Hassen El Dridi, известен като Karim Soufi (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Директива 2008/115/ЕО — Връщане на гражданите на трети страни, които са в незаконен престой — Членове 15 и 16 — Национална правна уредба, която предвижда наказание лишаване от свобода за гражданите на трети страни, които са в незаконен престой, в случай на отказ да изпълнят заповед за напускане на територията на държава членка — Съвместимост)

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/8

         Решение на Съда (първи състав) от 28 април 2011 г. (преюдициално запитване от Corte di Appello di Trento, Италия) — Наказателно производство срещу Hassen El Dridi, известен като Karim Soufi
   (Дело C-61/11 PPU) (1)

   (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Директива 2008/115/ЕО - Връщане на гражданите на трети страни, които са в незаконен престой - Членове 15 и 16 - Национална правна уредба, която предвижда наказание лишаване от свобода за гражданите на трети страни, които са в незаконен престой, в случай на отказ да изпълнят заповед за напускане на територията на държава членка - Съвместимост)
   2011/C 186/14
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte di Appello di Trento

      Страна в главното производство

   Hassen El Dridi, известен като Karim Soufi

      Предмет

   Преюдициално запитване — Corte di Appello di Trento — Тълкуване на членове 15 и 16 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стр. 98) — Връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни — Условия за задържане с цел извеждане — Пряка приложимост — Национално законодателство, което предвижда наказание лишаване от свобода за срок от една до четири години за гражданин на трета страна, който продължава да пребивава незаконно на територията на държавата след като му е връчена заповед за извеждане

      Диспозитив

   Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, и по-специално членове 15 и 16 от нея, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която предвижда на гражданин на трета страна, който е в незаконен престой, да се наложи наказание лишаване от свобода само поради това че в нарушение на заповед да напусне територията на тази държава в определен срок, той остава в нея без основателна причина.

      (1)  ОВ C 113 от 9.4.2011 г.


title: Дело T-335/14: Решение на Общия съд от 28 януари 2016 г. — Davó Lledó/СХВП — Administradora y Franquicias América и Inversiones Ged (DoggiS) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Общността „DoggiS“ — По-ранни национални фигуративни марки „DoggiS“ — По-ранни национални словни марки „DOGGIS“ и „DOGGIBOX“ — По-ранни национални фигуративни марки, представляващи човек под формата на хотдог — Допълнителни доказателства, представени за първи път пред апелативния състав — Член 76 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Недобросъвестност — Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 — Доказателства, представени за първи път пред Общия съд)

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/36

         Решение на Общия съд от 28 януари 2016 г. — Davó Lledó/СХВП — Administradora y Franquicias América и Inversiones Ged (DoggiS)
   (Дело T-335/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „DoggiS“ - По-ранни национални фигуративни марки „DoggiS“ - По-ранни национални словни марки „DOGGIS“ и „DOGGIBOX“ - По-ранни национални фигуративни марки, представляващи човек под формата на хотдог - Допълнителни доказателства, представени за първи път пред апелативния състав - Член 76 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Недобросъвестност - Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 - Доказателства, представени за първи път пред Общия съд))
   (2016/C 098/47)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: José-Manuel Davó Lledó (Картахена, Испания) (представител: J.-V. Gil Martí, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Palmero Cabezas)

      Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП: Administradora y Franquicias América, SA (Сантяго, Чили) и Inversiones Ged Ltda (Сантяго)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 13 март 2014 г. (преписка R 1824/2013-1), постановено в производство за обявяване на недействителност между, от една страна, Administradora y Franquicias América, SA и Inversiones Ged Ltda, и от друга страна, José-Manuel Davó Lledó.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н José-Manuel Davó Lledó да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 253, 4.8.2014 г.


title: Дело C-1/16: Определение на председателя на Съда от 15 февруари 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial de A Coruña — Испания) — Abanca Corporación Bancaria SA/María Isabel Vázquez Rosende

text:
               24.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/13

         Определение на председателя на Съда от 15 февруари 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial de A Coruña — Испания) — Abanca Corporación Bancaria SA/María Isabel Vázquez Rosende
   (Дело C-1/16) (1)

   (2017/C 129/17)
   Език на производството: испански
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 98, 14.3.2016 г.


title: Дело C-529/15: Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 7 октомври 2015 г. — Gert Folk

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/27

         Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 7 октомври 2015 г. — Gert Folk
   (Дело C-529/15)
   (2015/C 406/27)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Gert Folk

      Ответник по жалбата: Unabhängiger Verwaltungssenat für die Steiermark

      Преюдициални въпроси

               1)

               Прилага ли се Директива 2004/35/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети, изменена с Директива 2006/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. и Директива 2009/31 ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. (ОВ L 140, стр. 114 (Директивата за екологичната отговорност), и към щети, които действително настъпват след упоменатата в член 19, параграф 1 от Директивата за екологичната отговорност дата, но произтичат от експлоатацията на съоръжение (водноелектрическа централа), получило разрешение и пуснато в експлоатация преди тази дата, и попадат в обхвата на разрешение, издадено съгласно водното законодателство?

               2)

               Допуска ли Директивата за екологичната отговорност, и по-специално членове 12 и 13, национална разпоредба, която изключва възможността лицата, имащи право на риболов, да инициират провеждането на процедура за проверка по смисъла на член 13 от Директивата за екологичната отговорност във връзка с екологични щети по смисъла на член 2, точка 1, буква б) от Директивата?

               3)

               Допуска ли Директивата за екологичната отговорност, и по-специално член 2, точка 1, буква б), национална разпоредба, която изключва от понятието „екологични щети“ щетите, имащи сериозно неблагоприятно въздействие върху екологичния, химичния или количествения статус, или екологичния потенциал на съответните води, когато тези щети попадат в обхвата на разрешение, издадено съгласно национална законова разпоредба?

               4)

               При отрицателен отговор на третия въпрос:

         Ако при издаването на разрешението съгласно национални разпоредби не са проверени критериите по член 4, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО (респ. на националните мерки за транспонирането му), когато се разглежда въпросът дали са налице екологични щети по смисъла на член 2, точка 1, буква б) от Директивата за екологичната отговорност трябва ли член 4, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО да се приложи пряко и да се провери дали критериите, определени с тази разпоредба, са изпълнени?

      (1)  ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 168, в изменената ѝ редакция с Директива 2006/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година относно управлението на отпадъците от миннодобивните индустрии и за изменение на Директива 2004/35/ЕО (OB L 102; стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15 том 16, стр. 3), както и с Директива 2009/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно съхранението на въглероден диоксид в геоложки формации и за изменение на Директива 85/337/ЕИО на Съвета, директиви 2000/60/ЕО, 2001/80/ЕО, 2004/35/ЕО, 2006/12/ЕО и 2008/1/ЕО, и Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета (OB L 140, стр. 114)


title: Дело C-691/13: Решение на Съда (трети състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Les Laboratoires Servier SA/Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances (Преюдициално запитване — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Директива 89/105/ЕИО — Член 6, точка 2 — Изготвяне на списък с лекарствените продукти, които могат да бъдат реимбурсирани от здравноосигурителните каси — Изменение на условията за реимбурсиране на лекарствен продукт с оглед подновяване на включването му в такъв списък — Задължение за мотивиране)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/17

         Решение на Съда (трети състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Les Laboratoires Servier SA/Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances
   (Дело C-691/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Директива 89/105/ЕИО - Член 6, точка 2 - Изготвяне на списък с лекарствените продукти, които могат да бъдат реимбурсирани от здравноосигурителните каси - Изменение на условията за реимбурсиране на лекарствен продукт с оглед подновяване на включването му в такъв списък - Задължение за мотивиране))
   (2015/C 138/22)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Les Laboratoires Servier SA

      Ответници: Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

      Диспозитив

   Член 6, точка 2 от Директива 89/105/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно прозрачността на мерките, регулиращи цените на лекарствени продукти за употреба от човека и включването им в обхвата на националните системи за здравно осигуряване, трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в тази разпоредба задължение за мотивиране се прилага спрямо решение, с което се подновява включването на продукт в списъка на лекарствените продукти, обхванати от системата за здравно осигуряване, но с което се ограничава реимбурсирането на този продукт до определена категория пациенти.

      (1)  ОВ C 85, 22.3.2014 г.


title: Дело C-395/13: Иск, предявен на 12 юли 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/10

         Иск, предявен на 12 юли 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-395/13)
   2013/C 274/18
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: O. Beynet и E. Manhaeve)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

               —

               да се приеме за установено, че като не е осигурило канализационни системи и пречистване на градските отпадъчни води в 57 агломерации с еквивалент жители между 2 000 и 10 000, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията, които има по силата на разпоредбите на членове 3 и 4 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (1),

               —

               да бъде осъдено Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В исковата си молба Комисията твърди, че Кралство Белгия не е изпълнило правилно изискванията Директива на Съвета 91/271/ЕИО от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води в петдесет и седем агломерации.
   По силата на член 3, параграф 1 и на член 4, параграф 1 от Директива 91/271/ЕИО, агломерациите с еквивалент жители (ЕЖ) между 2 000 и 10 000 трябвало да бъдат съоръжени с канализационни системи за градски отпадъчни води най-късно до 31 декември 2005 г.
   Що се отнася до задължението за пречистване на градските отпадъчни води, член 4, параграф 1 от Директивата задължава държавите членки да следят отпадъчните води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им да бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка.
   На последно място, установените в точка Г от приложение I към Директивата процедури за контрол позволяват да се провери дали водите, изхвърляни от пречиствателните станции за отпадъчни градски води, отговарят на предписанията на Директивата във връзка със заустването на отпадъчните води.

      (1)  ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43.


title: Дело T-66/14: Решение на Общия съд от 21 юли 2016 г. — Bredenkamp и др./Съвет и Комисия (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Зимбабве — Замразяване на средства — Извъндоговорна отговорност)

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/21

         Решение на Общия съд от 21 юли 2016 г. — Bredenkamp и др./Съвет и Комисия
   (Дело T-66/14) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Зимбабве - Замразяване на средства - Извъндоговорна отговорност))
   (2016/C 326/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищци: John Arnold Bredenkamp (Хараре, Зимбабве), Echo Delta (Holdings) PCC Ltd (Касълтаун, остров Ман), Scottlee Holdings (Private) Ltd (Хараре), Fodya (Private) Ltd (Хараре) (представители: P. Moser, QC, и G. Martin, solicitor)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и E. Dumitriu-Segnana) и Европейска комисия (представители: S. Bartelt, D. Gauci и T. Scharf)

      Предмет

   Иск на основание член 268 ДФЕС за заплащане на обезщетение за вредите, които ищците твърдят, че са претърпели вследствие на приемането на Регламент (CE) №o77/2009 на Комисията от 26 януари 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) № 314/2004 на Съвета относно някои ограничителни мерки по отношение на Зимбабве (OВ L 23, 2009 г., стp. 5), на Регламент (ЕС) №o173/2010 на Комисията от 25 февруари 2010 година за изменение на Регламент (ЕО) № 314/2004 на Съвета относно някои ограничителни мерки по отношение на Зимбабве (OВ L 51, 2010 г., стp. 13), и на Регламент (ЕС) №o174/2011 на Комисията от 23 февруари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 314/2004 на Съвета относно някои ограничителни мерки по отношение на Зимбабве (OВ L 49, 2011 г., стp. 23)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда John Arnold Bredenkamp, Echo Delta (Holdings) PCC Ltd, Scottlee Holdings (Private), Ltd и Fodya (Private) Ltd да заплатят съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз и на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 112, 14.4.2014 г.


title: Дело C-53/10: Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 2 февруари 2010 г. — Land Hessen/Franz Mücksch OHG, страна, призована по делото: Merck KG aA

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/17

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 2 февруари 2010 г. — Land Hessen/Franz Mücksch OHG, страна, призована по делото: Merck KG aA
   (Дело C-53/10)
   2010/C 113/26
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Land Hessen

      Ответник: Franz Mücksch OHG

      Страна, призована по делото: Merck KG aA

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 12, параграф 1 от Директива 96/82/ЕО на Съвета от 9 декември 1996 година относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества (1), последно изменена с Регламент (ЕО) № 1137/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 г. (2) — Директивата Seveso-II — да се тълкува в смисъл, че задълженията, които тя налага на държавите членки — и по-конкретно задължението в политиките им за използване на земята и в процедурите за прилагането на тези политики да вземат предвид в дългосрочен план нуждата от запазване на подходящото разстояние между предприятията, обхванати от директивата, от една страна и сградите за обществено ползване, от друга страна — имат за адресати органите, отговорни за планирането, които трябва да взимат решения относно използването на земите въз основа на претегляне на засегнатите обществен и частен интерес, или те имат за адресати и органите, които разрешават строежите и въз основа на обвързаната компетентност следва да вземат решение относно разрешаването на проект във вече застроен участък?

               2.

               В случай че член 12, параграф 1 от Директивата Seveso-II има за адресати и органите, които разрешават строежите и въз основа на обвързаната компетентност следва да вземат решение относно разрешаването на проект във вече застроен участък:
               Обхващат ли посочените по-горе задължения забраната за разрешаване на установяването на сграда за обществено ползване, при което — предвид приложимите в областта на планирането принципи — не е спазено подходящото разстояние от съществуващо предприятие, когато недалече или на незначително разстояние от предприятието вече съществуват редица подобни сгради за обществено ползване, при положение че в резултат на новия проект операторът не следва да взема предвид допълнителни изисквания за ограничаване на последиците от авария и че са спазени изискванията за здравословен живот и здравословни условия на труд?

               3.

               При отрицателен отговор на този въпрос:
               Отчита ли в достатъчна степен изискването за запазване на подходящото разстояние правна разпоредба, съгласно която при посочените в предходния въпрос обстоятелства е задължително установяването на сграда за обществено ползване да бъде разрешено?

      (1)  ОВ L 10, стp. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 8.

      (2)  ОВ L 311, стр. 1.


title: Дело T-633/14: Определение на Общия съд от 9 септември 2015 г. — Monster Energy/СХВП (Изображение на символ за мир) (Марка на Общността — Срок за обжалване — Начален момент — Съобщаване по факс на решението на апелативния състав — Получаване на факса — Просрочие — Липса на непреодолима сила или случайно събитие — Явна недопустимост)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/34

         Определение на Общия съд от 9 септември 2015 г. — Monster Energy/СХВП (Изображение на символ за мир)
   (Дело T-633/14) (1)

   ((Марка на Общността - Срок за обжалване - Начален момент - Съобщаване по факс на решението на апелативния състав - Получаване на факса - Просрочие - Липса на непреодолима сила или случайно събитие - Явна недопустимост))
   (2015/C 381/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Monster Energy Company (Корона, Съединени американски щати) (представител: P. Brownlow, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Palmero Cabezas)

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 11 декември 2013 г. (преписка R 1285/2013-1) относно заявка за регистрация на фигуративен знак, изобразяващ символ на мир, като марка на Общността

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Monster Energy Company да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 127, 20.4.2015 г.


title: Дело T-508/08: Жалба, подадена на 24 ноември 2008 г.  — Bang & Olufsen/СХВП (Представяне на високоговорител)

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/35

         Жалба, подадена на 24 ноември 2008 г. — Bang & Olufsen/СХВП (Представяне на високоговорител)
   (Дело T-508/08)
   (2009/C 19/65)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Bang & Olufsen A/S (Struer, Дания) (представител: K. Wallberg, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени параграф 2 от решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 10 септември 2008 г. по преписка R 497/2005-1, и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: триизмерна марка, представляваща високоговорител, за стоки от класове 9 и 20 — заявка № 3 354 371.

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: Частична отмяна на решението на проверителя.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 63, параграф 6 от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав не е взел необходимите мерки, за да се съобрази с решението на Съда; Нарушение на член 7, параграф 1, буква д), точка iii) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно преценил, че марката на Общността, предмет на спора, е знак, който се състои изключително от определена форма, придаваща съществена стойност на стоките.


title: Дело C-76/12: Определение на председателя на десети състав на Съда от 7 май 2013 г. — Европейска комисия/Френска република

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/56

         Определение на председателя на десети състав на Съда от 7 май 2013 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-76/12) (1)

   2013/C 225/109
   Език на производството: френски
   Председателят на десети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 133, 5.5.2012 г.


title: Дело T-407/12: Жалба, подадена на 14 септември 2012 г. — Ubee Interactive/СХВП — Augere Holdings (Netherlands) (Ubee Interactive)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/33

         Жалба, подадена на 14 септември 2012 г. — Ubee Interactive/СХВП — Augere Holdings (Netherlands) (Ubee Interactive)
   (Дело T-407/12)
   2012/C 355/69
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ubee Interactive Corp. (Jhubei City, Тайван) (представител: M. Nentwig, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Augere Holdings (Netherlands) BV (Амстердам, Нидерландия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 12 юли 2012 г. по преписка R 1849/2011-2, и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Ubee Interactive“ за стоки и услуги от класове 9 и 38 — заявка за марка на Общността № 7397326

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация като марка на Общността № 7130248 на словната марка „QUBEE“ за стоки и услуги от класове 9, 37, 38 и 42; регистрация като марка на Общността № 7224603 на фигуративната марка „QUBEE“ за стоки и услуги от класове 9, 37, 38 и 42

      Решение на отдела по споровете: уважава изцяло възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-457/14: Определение на Съда (осми състав) от 12 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Cagliari — Италия) — Наказателно производство срещу Claudia Concu, Isabella Melis (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник — Идентични преюдициални въпроси — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Национална правна уредба — Реорганизация на системите на концесия чрез времево изравняване на сроковете на концесиите — Нова процедура за възлагане на концесии — Концесии с по-кратък срок от предоставяни по-рано концесии — Ограничение — Императивно съображение от общ интерес — Пропорционалност)

text:
               20.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 127/4

         Определение на Съда (осми състав) от 12 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Cagliari — Италия) — Наказателно производство срещу Claudia Concu, Isabella Melis
   (Дело C-457/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Национална правна уредба - Реорганизация на системите на концесия чрез времево изравняване на сроковете на концесиите - Нова процедура за възлагане на концесии - Концесии с по-кратък срок от предоставяни по-рано концесии - Ограничение - Императивно съображение от общ интерес - Пропорционалност))
   (2015/C 127/05)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Страни в главното производство

   Claudia Concu, Isabella Melis

      Диспозитив

   Член 49 ДФЕС и член 56 ДФЕС и принципите на равнопоставеност и ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, като разглежданата в главното производство, която предвижда организиране на нова процедура за възлагане на концесии с по-кратък срок в сравнение със срока на предоставените по-рано концесии поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.

      (1)  ОВ C 439, 8.12.2014 г.


title: Дело F-65/13: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 март 2015 г. — Marcuccio/Комисия (Отстраняване на представител на страна от производството — Липса на посочен нов представител — Жалбоподател, който е престанал да отговаря на исканията на Общия съд — Липса на основание за произнасяне по същество)

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/48

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 март 2015 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-65/13) (1)

   ((Отстраняване на представител на страна от производството - Липса на посочен нов представител - Жалбоподател, който е престанал да отговаря на исканията на Общия съд - Липса на основание за произнасяне по същество))
   (2015/C 146/65)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: A., avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Gattinara)

      Предмет

   Искане за отмяна на отхвърлянето на искането на жалбоподателя до Комисията последната да му заплати сумата 10  000 EUR поради вредите, които той твърди, че е претърпял в резултат на уведомяването му с писмо, че Комисията е извършила прихващане по претенциите му за заплащане на разноските, които Комисията е била осъдена да му заплати, със сумите, които той дължи на Комисията.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по съществото на жалба F-65/13, Marcuccio/Комисия.

               2)

               Г-н Marcuccio понася направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 377, 21.12.2013 г., стр. 24.


title: Дело T-834/14: Жалба, подадена на 23 декември 2014 г. — Forbruger-Kontakt/Комисия

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/52

         Жалба, подадена на 23 декември 2014 г. — Forbruger-Kontakt/Комисия
   (Дело T-834/14)
   (2015/C 138/69)
   Език на производството: датски

      Страни

      Жалбоподател: Forbruger-Kontakt A/S (Таструп, Дания) (представител: M. Honoré, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията от 9 юли 2014 г. да не повдигне възражения по отношение на освобождаването от данък за някои реклами (SA.35683),

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Доводите на жалбоподателя са по същество еднакви или сходни с изложените по дело T-833/14, Søndagsavisen/Комисия.


title: Дело T-97/07: Иск, предявен на 26 март 2007 г. — Imelios/Комисия

text:
               9.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/16

         Иск, предявен на 26 март 2007 г. — Imelios/Комисия
   (Дело T-97/07)
   (2007/C 129/28)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Imelios SA (Vélizi Villacoublay, Франция) (представител: адвокат C. Curtil, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи по главния иск относно процедурата несъстезателния характер на ръководената от OLAF (Европейска служба за борба с измамите) и Комисията процедура; да се установи, че OLAF по собствените й признания си е послужила е с анонимни източници; че OLAF и Комисията са отказали да съобщят на ищеца доклада от разследването; че решението на Комисията не е мотивирано; и следователно да се постанови отмяната на дебитното известие;

               —

               Да се установи допълнително, че подкрепящите документи, представени от ищеца, не са взети под внимание; че отговорността на групата […] не е установена и следователно да се постанови отмяната на дебитното известие по същество;

               —

               Във всеки случай да се установи, че последната част от субсидията не е изплатена на ищеца, като последният не се е отказвал от нея, и в резултат да се осъди Комисията да изплати на ищеца сумата от 34 368 EUR заедно с лихвите, считани от настоящия иск; да се осъди Комисията да изплати на ищеца сумата от 50 000 EUR като обезщетение за загуби и пропуснати ползи; да се осъди Комисията да изплати на ищеца сумата от 50 000 EUR за процесуални разноски; да се осъди Комисията да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът подписва на 21 декември 1999 година с Европейската общност, представлявана от Европейската комисия, договор IST-1999-10934 — ASSIST относно проект „Knowledge management for Help Desk Operators“, сключен в рамките на петата рамкова програма за общностни действия при изследванията, технологичното развитие и демонстрацията (1998-2002 г.) в областта на информационното общество, достъпно за неспециалисти.
   В резултата на разследването, проведено от OLAF и на одитния й доклад Комисията изпраща до ищеца дебитно известие, с което изисква възстановяването на сума, която вече е изплатена като общностна субсидия в изпълнение на съответна разпоредба от договора, който позволява на Комисията да изисква такова възстановяване в случай на установяване на измама или на сериозни финансови нередности при реализирането на проект. Става въпрос за атакуваното решение в рамките на настоящия иск. Освен това, ищецът иска от Първоинстанционния съд да осъди Комисията да изплати последната част от субсидията, както и да я осъди да заплати обезщетение за вредите, претърпени от ищеца, поради, от една страна, неплащане на последната част от субсидията и от друга страна, поради инициираните от OLAF, а впоследствие и от Комисията процедури.
   В подкрепа на иска си за отмяна ищецът изтъква нарушаване на основни права, а именно на правото на защита по време на разследването по проверка на проекта ASSIST, ръководено от OLAF. Ищецът посочва, че не е могъл да направи необходимите възражения в хода на разследването и че окончателният доклад на OLAF, на който се основава решението на Комисията, не му е бил предоставен, поради което е бил възпрепятстван да отговори на оплакванията, предявени срещу него.
   Освен това, ищецът изтъква липсата на мотивация на решението, както и късно съобщаване на оплакванията.
   Допълнително, ищецът изтъква няколко основания относно същността на обжалваното решение, а именно факта, че Комисията не е взела предвид подкрепящите документи, предоставени от ищеца относно цените. Освен това, ищецът твърди, че групата LA POSTE, която е истинският бенефициер на субсидията, а не той самият, трябва да бъде държана отговорна за евентуално извършени нередности.


title: Дело C-11/09: Иск, предявен на 9 януари 2009 г.  — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/20

         Иск, предявен на 9 януари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-11/09)
   (2009/C 55/34)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Cattabriga и M. Teles Romão)

      Ответник: Португалска република
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като не е приела в предвидения срок всички необходими разпоредби за съобразяване с Директива 2006/17/ЕО (1) на Комисията от 8 февруари 2006 г. за прилагане на Директива 2004/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета във връзка с определени технически изисквания при даряването, доставянето и контрола на човешки тъкани и клетки, и във всички случаи като не е съобщила на Комисията за тях, Португалската република не е изпълнила задълженията си по посочената директива;

               —

               Да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 1 ноември 2006 г.

      (1)  ОВ L 38, стр. 40.


title: Дело T-175/15: Жалба, подадена на 10 април 2015 г. — Mabrouk/Съвет

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/42

         Жалба, подадена на 10 април 2015 г. — Mabrouk/Съвет
   (Дело T-175/15)
   (2015/C 236/57)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mohamed Marouen Ben Ali Bel Ben Mohamed Mabrouk (Тунис, Тунис) (представители: J.-R. Farthouat, J.-P. Mignard и N. Boulay, lawyers, S. Crosby, Solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2015/157 на Съвета (ОВ L 26/29, 2015 г.) за изменение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 28/62, 2011 г.) доколкото тези ограничителни мерки, изразяващи се в замразяване на средства в ЕС, се прилагат за жалбоподателя и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага шест основания.

               1.

               Първото основание е твърдението, че по своето естество, съдържание и продължителност производството срещу жалбоподателя не предоставя на Съвета достатъчно основание за обжалвания акт.

               2.

               Второто основание е твърдението, че обжалваният акт е несъвместим с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като е приет в нарушение на принципа за разумен срок по смисъла на посочения член 47.

               3.

               Третото основание е твърдението, че Тунис е осъществил успешно прехода към демокрация, което Съветът впрочем сам признавал, така че обжалвания акт е безпредметен и следователно незаконосъобразен.

               4.

               Четвъртото основание е твърдяно нарушение на презумпцията за невиновност и продължаващо нарушение на принципа на добрата администрация, в чийто контекст обжалваният акт не е съобразен с този принцип и е незаконосъобразен.

               5.

               Петото основание е твърдение за явна грешка в преценката доколкото обжалваният акт е приет при позоваване единствено на целите на Общата външна политика и политика на сигурност на Съвета, като се изключва наказателноправния аспект на въпроса и по-конкретно на фактите по случая.

               6.

               Шестото основание е твърдяно нарушение на правото на собственост на жалбоподателя.