title: Дело C-644/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — производство по жалба на Eurobolt BV (Преюдициално запитване — Член 267 ДФЕС — Право на ефективни правни средства за защита — Обхват на националния съдебен контрол върху актовете на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Член 15, параграф 2 — Предоставяне на цялата относима информация на държавите членки не по-късно от 10 работни дни преди заседанието на консултативния комитет — Понятие за относима информация — Съществено процесуално изискване — Регламент за изпълнение (ЕС) № 723/2011 — Разширяване на обхвата на антидъмпинговото мито, наложено върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китай, по отношение на вноса от Малайзия — Валидност)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/6

      Решение на Съда (четвърти състав) от 3 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — производство по жалба на Eurobolt BV
      (Дело C-644/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 267 ДФЕС - Право на ефективни правни средства за защита - Обхват на националния съдебен контрол върху актовете на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Член 15, параграф 2 - Предоставяне на цялата относима информация на държавите членки не по-късно от 10 работни дни преди заседанието на консултативния комитет - Понятие за относима информация - Съществено процесуално изискване - Регламент за изпълнение (ЕС) № 723/2011 - Разширяване на обхвата на антидъмпинговото мито, наложено върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китай, по отношение на вноса от Малайзия - Валидност)
      (2019/C 305/07)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Eurobolt BV

         В присъствието на: Staatssecretaris van Financiën

         Диспозитив

                  1)

                  Член 267 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че за да оспорят валидността на акт на вторичното право на Съюза, правните субекти могат да излагат пред национална юрисдикция оплакванията, които могат да се изтъкват в производството по жалба за отмяна на основание член 263 ДФЕС, в това число оплаквания за неспазване на условията за приемане на акта.

                  2)

                  Член 267 ДФЕС във връзка с член 4, параграф 3 ДЕС трябва да се тълкува в смисъл, че националната юрисдикция има право преди сезирането на Съда да се обърне към институциите на Европейския съюз, които са участвали в изготвянето на акта на вторичното право на Съюза, чиято валидност се оспорва пред нея, за да получи от тях конкретни и необходими според нея данни и информация с цел да се разсеят съмненията ѝ във валидността на съответния акт на Съюза и да се избегне нуждата да сезира Съда с преюдициален въпрос за преценка на валидността на акта.

                  3)

                  Регламент за изпълнение (ЕС) № 723/2011 на Съвета от 18 юли 2011 година за разширяване обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено с Регламент (ЕО) № 91/2009 върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република, върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана, изпращани от Малайзия, с деклариран или не произход от Малайзия, е невалиден, доколкото е приет в нарушение на член 15, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност.

         (1)  ОВ C 52, 12.2.2018 г.


title: Дело C-649/17: Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 2011/83/ЕС — Член 6, параграф 1, буква в) — Задължения за предоставяне на информация при договорите от разстояние и договорите извън търговския обект — Задължение на търговеца да посочи своя телефонен номер и номер на факс „ако съществува такъв“ — Съдържание)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/7

      Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl
      (Дело C-649/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 2011/83/ЕС - Член 6, параграф 1, буква в) - Задължения за предоставяне на информация при договорите от разстояние и договорите извън търговския обект - Задължение на търговеца да посочи своя телефонен номер и номер на факс „ако съществува такъв“ - Съдържание)
      (2019/C 305/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Ответник: Amazon EU Sàrl

         Диспозитив

      Член 6, параграф 1, буква в) от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че от една страна, не допуска национално законодателство като разглежданото в главното производство, което задължава търговеца, преди да сключи с потребител договор от разстояние или договор извън търговския обект по член 2, точки 7 и 8 от тази директива, да предостави при всички обстоятелства своя телефонен номер. От друга страна, посочената разпоредба не изисква търговецът да е длъжен да открие телефонна или факс линия или да създаде нова електронна поща, за могат потребителите да установят контакт с него, и го задължава да съобщи този телефонен номер, номер на факс или своята електронна поща само ако вече разполага с тези средства за комуникация.
      Член 6, параграф 1, буква в) от Директива 2011/83 трябва да се тълкува в смисъл, че макар тази разпоредба да задължава търговеца да предостави на разположение на потребителя средство за комуникация, което да отговаря на изискванията за пряка и ефективна комуникация, тя допуска възможността, за да изпълни тези изисквания, посоченият търговец да предостави други средства за комуникация, различни от изброените в тази разпоредба.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело C-668/17 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 юли 2019 г. — Viridis Pharmaceutical Ltd./Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Hecht-Pharma GmbH (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка „Boswelan“ — Реално използване — Липса — Използване на марка в рамките на клинично изпитване преди подаването на заявления за разрешение за търговия за лекарствен продукт — Основателна причина за неизползването — Понятие)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/8

      Решение на Съда (четвърти състав) от 3 юли 2019 г. — Viridis Pharmaceutical Ltd./Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Hecht-Pharma GmbH
      (Дело C-668/17 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка „Boswelan“ - Реално използване - Липса - Използване на марка в рамките на клинично изпитване преди подаването на заявления за разрешение за търговия за лекарствен продукт - Основателна причина за неизползването - Понятие)
      (2019/C 305/09)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Viridis Pharmaceutical Ltd. (представители: C. Spintig, S. Pietzcker и M. Prasse, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: S. Hanne), Hecht-Pharma GmbH (представители: J. Sachs и C. Sachs, Rechtsanwälte)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Viridis Pharmaceutical Ltd да понесе, наред с направените от него съдебни разноски и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и на Hecht-Pharma GmbH.

         (1)  ОВ C 83, 5.3.2018 г.


title: Дело C-697/17: Решение на Съда (пети състав) от 11 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l'Italia SpA (Infratel Italia SpA) (Преюдициално запитване — Възлагане на обществени поръчки за доставки и за строителство — Директива 2014/24/ЕС — Член 28, параграф 2 — Ограничена процедура — Икономически оператори, допуснати да подадат оферта — Необходимост от поддържане на правна и фактическа идентичност между предварително подбрания кандидат и кандидата, който подава офертата — Принцип на равно третиране на оферентите)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/9

      Решение на Съда (пети състав) от 11 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l'Italia SpA (Infratel Italia SpA)
      (Дело C-697/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Възлагане на обществени поръчки за доставки и за строителство - Директива 2014/24/ЕС - Член 28, параграф 2 - Ограничена процедура - Икономически оператори, допуснати да подадат оферта - Необходимост от поддържане на правна и фактическа идентичност между предварително подбрания кандидат и кандидата, който подава офертата - Принцип на равно третиране на оферентите)
      (2019/C 305/10)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Telecom Italia SpA

         Ответници: Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l'Italia SpA (Infratel Italia SpA)

         В присъствието на: OpEn Fiber SpA

         Диспозитив

      Член 28, параграф 2, първо изречение от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че с оглед на изискването за правна и фактическа идентичност между предварително подбраните икономически оператори и икономическите оператори, които представят офертите, същият допуска — в рамките на ограничена процедура за възлагане на обществена поръчка — да може да представя оферта предварително подбран кандидат, който се задължава да придобие друг предварително подбран кандидат по силата на споразумение за сливане, сключено между етапа на предварителния подбор и етапа на представяне на офертите и изпълнено след етапа на представяне.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело C-716/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 11 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — производство, образувано по искане на A (Преюдициално запитване — Свободно движение на работници — Ограничения — Образуване на производство по опрощаване на задължения — Изискване за пребиваване — Допустимост — Член 45 ДФЕС — Директен ефект)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/9

      Решение на Съда (четвърти състав) от 11 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — производство, образувано по искане на A
      (Дело C-716/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно движение на работници - Ограничения - Образуване на производство по опрощаване на задължения - Изискване за пребиваване - Допустимост - Член 45 ДФЕС - Директен ефект)
      (2019/C 305/11)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Østre Landsret

         Страна в главното производство

      A

         Диспозитив

                  1)

                  Член 45 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правило за съдебна компетентност, предвидено в правната уредба на държава членка — като разглежданото в главното производство — изискващо длъжникът да живее или пребивава в тази държава членка, за да се приложи мярка за опрощаване на задължения.

                  2)

                  Член 45 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че задължава националната юрисдикция да не приложи изискването за пребиваване, предвидено в национално правило за съдебна компетентност като разглежданото в главното производство, независимо дали производството по опрощаване на задължения, което също е предвидено в тази правна уредба, евентуално води до засягане на вземанията на частноправни субекти съгласно същата правна уредба.

         (1)  ОВ C 83, 5.3.2018 г.


title: Дело C-722/17: Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Bezirksgericht Villach — Австрия) — Norbert Reitbauer и др./Enrico Casamassima (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Съдебна компетентност по граждански и търговски дела — Изключителна компетентност — Член 24, точки 1 и 5 — Спорове в областта на вещните права върху недвижим имот и в областта на изпълнението на съдебни решения — Производство за публична продан на недвижим имот — Иск, с който се оспорва разпределението на постъпленията от тази продан)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/10

      Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Bezirksgericht Villach — Австрия) — Norbert Reitbauer и др./Enrico Casamassima
      (Дело C-722/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Съдебна компетентност по граждански и търговски дела - Изключителна компетентност - Член 24, точки 1 и 5 - Спорове в областта на вещните права върху недвижим имот и в областта на изпълнението на съдебни решения - Производство за публична продан на недвижим имот - Иск, с който се оспорва разпределението на постъпленията от тази продан)
      (2019/C 305/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bezirksgericht Villach

         Страни в главното производство

         Ищци: Norbert Reitbauer, Dolinschek GmbH, B.T.S. Trendfloor Raumausstattungs-GmbH, Elektrounternehmen K. Maschke GmbH, Klaus Egger, Architekt DI Klaus Egger Ziviltechniker GmbH

         Ответник: Enrico Casamassima

         Диспозитив

      Член 24, точки 1 и 5 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейски парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкуват в смисъл, че искът, с който кредитор оспорва разпределението на постъпленията от публична продан на недвижим имот, за да се установи, от една страна, че конкурентното вземане е погасено чрез прихващане и от друга страна, че учредяването на вещното обезпечение, гарантиращо изпълнението на последното вземане, е недействително, не е от изключителната компетентност на съдилищата на държавата членка, в която е разположен имотът, или на съдилищата по мястото на принудителното изпълнение.

         (1)  ОВ C 268, 30.7.2018 г.


title: Дело C-19/18 P: Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2019 г. — VG, правоприемник на MS/Европейска комисия (Обжалване — Иск за обезщетение срещу Европейската комисия — Решение на Комисията за прекратяване на сътрудничеството в рамките на мрежата Team Europe — Обезщетение за вреди — Възражение за недопустимост, повдигнато от Комисията — Договорно или деликтно естество на спора)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/11

      Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2019 г. — VG, правоприемник на MS/Европейска комисия
      (Дело C-19/18 P) (1)

      (Обжалване - Иск за обезщетение срещу Европейската комисия - Решение на Комисията за прекратяване на сътрудничеството в рамките на мрежата Team Europe - Обезщетение за вреди - Възражение за недопустимост, повдигнато от Комисията - Договорно или деликтно естество на спора)
      (2019/C 305/13)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: VG, правоприемник на MS (представител: L. Levi, avocate)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: I. Martínez del Peral, C. Ehrbar и B. Mongin)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда VG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 83, 5.3.2018 г.


title: Дело C-26/18: Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Hessisches Finanzgericht — Германия) — Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung/Hauptzollamt Frankfurt am Main (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Членове 202 и 203 — Вносни мита — Възникване на митническо задължение при нарушения на митническото законодателство — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, параграф 1, буква г) и член 30 — ДДС при внос — Данъчно събитие — Понятие за „внос“ на стока — Изискване за включване на стоката в икономическия оборот на Европейския съюз — Превоз на стоката в държава членка, различна от тази, в която е възникнало митническото задължение)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/12

      Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Hessisches Finanzgericht — Германия) — Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung/Hauptzollamt Frankfurt am Main
      (Дело C-26/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически съюз - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Членове 202 и 203 - Вносни мита - Възникване на митническо задължение при нарушения на митническото законодателство - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 2, параграф 1, буква г) и член 30 - ДДС при внос - Данъчно събитие - Понятие за „внос“ на стока - Изискване за включване на стоката в икономическия оборот на Европейския съюз - Превоз на стоката в държава членка, различна от тази, в която е възникнало митническото задължение)
      (2019/C 305/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Hessisches Finanzgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung

         Ответник: Hauptzollamt Frankfurt am Main

         Диспозитив

      Член 2, параграф 1, буква г) и член 30 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че когато се въвежда стока на територията на Европейския съюз, не е достатъчно с тази стока да са извършени нарушения на митническото законодателство в дадена държава членка, довели до възникването на вносно митническо задължение в тази държава, за да се приеме, че стоката е включена в икономическия оборот на Съюза в тази държава членка, когато е установено, че въпросната стока е превозена в друга държава членка, крайното ѝ местоназначение, където е потребена, като в такъв случай задължението за данъка върху добавената стойност при внос във връзка с посочената стока възниква само в тази друга държава членка.

         (1)  ОВ C 152, 30.4.2018 г.


title: Дело C-39/18 P: Решение на Съда (трети състав) от 10 юли 2019 г. — Европейска комисия/NEX International Limited, по-рано Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (Обжалване — Конкуренция — Картели — Сектор на лихвените деривати в йени — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Отговорност на предприятие поради ролята му на помагач на картела — Изчисляване на глобата — Задължение за мотивиране)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/12

      Решение на Съда (трети състав) от 10 юли 2019 г. — Европейска комисия/NEX International Limited, по-рано Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd
      (Дело C-39/18 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Картели - Сектор на лихвените деривати в йени - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Отговорност на предприятие поради ролята му на помагач на картела - Изчисляване на глобата - Задължение за мотивиране)
      (2019/C 305/15)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Mongin, M. Farley, T. Christoforou и V. Bottka)

         Друга страна в производството: NEX International Limited, по-рано Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (представители: C. Riis-Madsen, advokat и S. Frank, avocat)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело C-89/18: Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — A/Udlændinge- og Integrationsministeriet (Преюдициално запитване — Споразумение за асоцииране ЕИО — Турция — Решение № 1/80 — Член 13 — Клауза „standstill“ — Събиране на съпрузи — Ново ограничение — Императивно съображение от общ интерес — Успешна интеграция — Ефективно управление на миграционните потоци — Пропорционалност)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/13

      Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — A/Udlændinge- og Integrationsministeriet
      (Дело C-89/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Споразумение за асоцииране ЕИО - Турция - Решение № 1/80 - Член 13 - Клауза „standstill“ - Събиране на съпрузи - Ново ограничение - Императивно съображение от общ интерес - Успешна интеграция - Ефективно управление на миграционните потоци - Пропорционалност)
      (2019/C 305/16)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Østre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: A

         Ответник: Udlændinge- og Integrationsministeriet

         Диспозитив

      Член 13 от Решение № 1/80 от 19 септември 1980 година относно развитието на асоциирането, прието от Съвета по асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, подписано в Анкара на 12 септември 1963 г. от Република Турция, от една страна, и от държавите — членки на ЕИО, и от Общността, от друга страна, и което е сключено, одобрено и утвърдено от името на последната с Решение 64/732/ЕИО на Съвета от 23 декември 1963 г., трябва да се тълкува в смисъл, че национална мярка, която подчинява събирането на семейството между турски работник, който пребивава законно в съответната държава членка, и неговия/та съпруг/а, на условието тяхната връзка с тази държава членка да е по-силна от тази, която те имат с трета държава, представлява „ново ограничение“ по смисъла на тази разпоредба. Подобно ограничение не е обосновано.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело C-99/18 P: Решение на Съда (десети състав) от 4 юли 2019 г. — FTI Touristik GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Harald Prantner, Daniel Giersch (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Производство по възражение — Член 8, параграф 1, буква б) — Заявка за регистрация на фигуративната марка, съдържаща словния елемент „Fl“ — Възражение на притежателя на фигуративната марка, съдържаща словния елемент „fly.de“ — Отхвърляне — Сходство на знаците — Наименование в обикновен шрифт в Бюлетина на марките на Европейския съюз — Вероятност от объркване)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/15

      Решение на Съда (десети състав) от 4 юли 2019 г. — FTI Touristik GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Harald Prantner, Daniel Giersch
      (Дело C-99/18 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Производство по възражение - Член 8, параграф 1, буква б) - Заявка за регистрация на фигуративната марка, съдържаща словния елемент „Fl“ - Възражение на притежателя на фигуративната марка, съдържаща словния елемент „fly.de“ - Отхвърляне - Сходство на знаците - Наименование в обикновен шрифт в Бюлетина на марките на Европейския съюз - Вероятност от объркване)
      (2019/C 305/18)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: FTI Touristik GmbH (представител: A. Parr, Rechtsanwältin)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: D. Walicka и D. Botis), Harald Prantner, Daniel Giersch (представител: S. Eble, Rechtsanwalt)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда FTI Touristik GmbH да понесе наред с направените от него съдебни разноски и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

                  3)

                  Г-н Harald Prantner и г-н Daniel Giersch понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 182, 28.5.2018 г.


title: Дело C-163/18: Решение на Съда (трети състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Nederland — Нидерландия) — HQ, IP, със законен представител HQ, JO/Aegean Airlines SA (Преюдициално запитване — Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети — Отмяна на полета — Помощ — Право на възстановяване на стойността на самолетния билет от въздушния превозвач — Член 8, параграф 2 — Пакетно туристическо пътуване — Директива 90/314/ЕИО — Несъстоятелност на туроператора)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/15

      Решение на Съда (трети състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Nederland — Нидерландия) — HQ, IP, със законен представител HQ, JO/Aegean Airlines SA
      (Дело C-163/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети - Отмяна на полета - Помощ - Право на възстановяване на стойността на самолетния билет от въздушния превозвач - Член 8, параграф 2 - Пакетно туристическо пътуване - Директива 90/314/ЕИО - Несъстоятелност на туроператора)
      (2019/C 305/19)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Noord-Nederland

         Страни в главното производство

         Ищци: HQ, IP, със законен представител HQ, JO

         Ответник: Aegean Airlines SA

         Диспозитив

      Член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 трябва да се тълкува в смисъл, че след като даден пътник има право да поиска от туроператора си да му възстанови стойността на билета въз основа на Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки, той не може да иска възстановяване на стойността на този билет от въздушния превозвач въз основа на посочения регламент, включително когато туроператорът е във финансова невъзможност да възстанови стойността на билета и не е предприел никакви мерки, за да гарантира възстановяването.

         (1)  ОВ C 182, 28.5.2018 г.


title: Съединени дела C-180/18, С-286/18 и С-287/18: Решение на Съда (десети състав) от 11 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Agrenergy Srl (C-180/18 и C-286/18), Fusignano Due Srl (С-287/18)/Ministero dello Sviluppo Economico (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2009/28/ЕО — Член 3, параграф 3, буква а) — Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници — Производството на електроенергия от слънчеви фотоволтаични инсталации — Изменение на схема за подпомагане — Принципи на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/16

      Решение на Съда (десети състав) от 11 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Agrenergy Srl (C-180/18 и C-286/18), Fusignano Due Srl (С-287/18)/Ministero dello Sviluppo Economico
      (Съединени дела C-180/18, С-286/18 и С-287/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 2009/28/ЕО - Член 3, параграф 3, буква а) - Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници - Производството на електроенергия от слънчеви фотоволтаични инсталации - Изменение на схема за подпомагане - Принципи на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания)
      (2019/C 305/20)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Въззивник: Agrenergy Srl (C-180/18 и C-286/18), Fusignano Due Srl (С-287/18)

         Въззиваем: Ministero dello Sviluppo Economico

         Диспозитив

      С уговорката, че запитващата юрисдикция трябва да извърши съответните проверки, като вземе предвид всички релевантни обстоятелства, член 3, параграф 3, буква а) от Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО във връзка с принципите на правна сигурност и защитата на оправданите правни очаквания трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която позволява на държава членка да намали или дори да премахне определените по-рано тарифи за стимулиране на електроенергията от слънчеви фотоволтаични инсталации.

         (1)  ОВ C 182, 28.5.2018 г.

         ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело C-210/18: Решение на Съда (осми състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Schienen-Control Kommission — Австрия) — WESTbahn Management GmbH/ÖBB-Infrastruktur AG (Преюдициално запитване — Транспорт — Единно европейско железопътно пространство — Директива 2012/34/ЕС — Член 3 — Понятие „железопътна инфраструктура“ — Приложение II — Минимален достъп — Включване на използването на пътнически перони)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/17

      Решение на Съда (осми състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Schienen-Control Kommission — Австрия) — WESTbahn Management GmbH/ÖBB-Infrastruktur AG
      (Дело C-210/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Транспорт - Единно европейско железопътно пространство - Директива 2012/34/ЕС - Член 3 - Понятие „железопътна инфраструктура“ - Приложение II - Минимален достъп - Включване на използването на пътнически перони)
      (2019/C 305/21)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Schienen-Control Kommission

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: WESTbahn Management GmbH

         Ответник: ÖBB-Infrastruktur AG

         Диспозитив

      Приложение II към Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година за създаване на единно европейско железопътно пространство трябва да се тълкува в смисъл, че „пътническите перони“, посочени в приложение I към тази директива, са елемент от железопътната инфраструктура, чието използване се обхваща от пакета за минимален достъп в съответствие с точка 1, буква в) от посоченото приложение II.

         (1)  ОВ C 231, 2.7.2018 г.


title: Дело C-242/18: Решение на Съда (първи състав) от 3 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — „УниКредит Лизинг“ ЕАД/Директора на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. София при Централното управление на Националната агенция за приходите (НАП) (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Данъчна основа — Намаляване — Принцип на данъчен неутралитет — Договор за финансов лизинг, развален поради неплащане на месечните вноски — Ревизионен акт — Приложно поле — Облагаеми сделки — Възмездна доставка на стоки — Плащане на „обезщетение“ за развалянето на договора до изтичането на срока му — Компетентност на Съда)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/18

      Решение на Съда (първи състав) от 3 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — „УниКредит Лизинг“ ЕАД/Директора на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. София при Централното управление на Националната агенция за приходите (НАП)
      (Дело C-242/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Данъчна основа - Намаляване - Принцип на данъчен неутралитет - Договор за финансов лизинг, развален поради неплащане на месечните вноски - Ревизионен акт - Приложно поле - Облагаеми сделки - Възмездна доставка на стоки - Плащане на „обезщетение“ за развалянето на договора до изтичането на срока му - Компетентност на Съда)
      (2019/C 305/22)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен административен съд (България)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: „УниКредит Лизинг“ ЕАД

         Ответник: Директора на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. София при Централното управление на Националната агенция за приходите (НАП)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 90, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че при разваляне на договор за финансов лизинг допуска намаляване на данъчната основа по данъка върху добавената стойност, изчислена общо с ревизионен акт като сума от всички дължими за целия срок на договора лизингови вноски, въпреки че съгласно националната правна уредба ревизионният акт е влязъл в сила и поради това представлява „стабилен административен акт“, установяващ данъчно задължение.

                  2)

                  Член 90 от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че в случай като разглеждания в главното производство неплащането на част от дължимите по договор за финансов лизинг вноски за периода от спирането на плащанията до развалянето на договора, което няма обратно действие, от една страна, и неплащането на обезщетение, което се дължи при предсрочно разваляне на договора и съответства на сумата от всички неплатени лизингови вноски до края на срока на този договор, от друга страна, представляват неплащане, което може да попадне под дерогацията от задължението за намаляване на данъчната основа по данъка върху добавената стойност, предвидена в параграф 2 от тази разпоредба, освен доколкото данъчнозадълженото лице изтъкне, че с оглед на обстоятелствата има вероятност задължението да не бъде изпълнено, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 211, 18.6.2018 г.


title: Дело C-249/18: Решение на Съда (осми състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/CEVA Freight Holland BV (Преюдициално запитване — Митнически кодекс — Митническа декларация — Грешка при посочване на подпозиция от Комбинираната номенклатура — Акт за установяване на задължение — Член 78 от посочения кодекс — Поправка на декларацията — Промяна на договорната стойност — Член 221 от посочения кодекс — Давностен срок за събиране на митническото задължение — Прекъсване)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/19

      Решение на Съда (осми състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/CEVA Freight Holland BV
      (Дело C-249/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически кодекс - Митническа декларация - Грешка при посочване на подпозиция от Комбинираната номенклатура - Акт за установяване на задължение - Член 78 от посочения кодекс - Поправка на декларацията - Промяна на договорната стойност - Член 221 от посочения кодекс - Давностен срок за събиране на митническото задължение - Прекъсване)
      (2019/C 305/23)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

         Ответник: CEVA Freight Holland BV

         Диспозитив

                  1)

                  Член 78 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 г., трябва да се тълкува в смисъл, че когато деклараторът разполага с възможност за избор на цената на стоките, въз основа на която може да се определи тяхната митническа стойност при продажбата им за износ с местоназначение територията на Европейския съюз, и при последващ контрол се установи, че в подадената от него митническа декларация е допусната грешка при тарифното класиране на съответните стоки, която води до прилагането на по-високо мито, той може да поиска на основание на посочения член 78 поправка на тази митническа декларация, за да замени първоначално посочената цена с по-ниска продажна цена с цел намаляване размера на неговото митническо задължение.

                  2)

                  Член 221, параграфи 1 и 3 от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 2700/2000, трябва да се тълкува в смисъл, че държавите членки при спазване на принципите на ефективност и равностойност трябва да определят датата, на която уведомяването на длъжника за размера на сборовете да се счита за осъществено, за да се прекъсне давностният срок от три години, след изтичането на който се погасява митническото задължение.

         (1)  ОВ C 276, 6.8.2018 г.


title: Дело C-304/18: Решение на Съда (седми състав) от 11 юли 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Собствени ресурси — Мита — Установяване на митническо задължение — Записване в отделни сметки — Задължение за предоставяне на Европейския съюз — Късно образувана процедура за събиране — Лихви за забава)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/20

      Решение на Съда (седми състав) от 11 юли 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република
      (Дело C-304/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Собствени ресурси - Мита - Установяване на митническо задължение - Записване в отделни сметки - Задължение за предоставяне на Европейския съюз - Късно образувана процедура за събиране - Лихви за забава)
      (2019/C 305/25)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: първоначално Z. Malůšková, M. Owsiany-Hornung и F. Tomat, а впоследствие Z. Malůšková и F. Tomat)

         Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri,, подпомагана от G. Albenzio, avvocato dello Stato)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е предоставила традиционни собствени ресурси в размер на 2 120 309,50 EUR, упоменати в съобщение за отписване IT(07)08-917, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 8 от Решение 94/728/ЕО, Евратом на Съвета от 31 октомври 1994 година относно системата на собствените ресурси на Европейските общности, по член 8 от Решение 2000/597/ЕО, Евратом на Съвета от 29 септември 2000 година относно системата на собствените ресурси на Европейските общности, по член 8 от Решение 2007/436/ЕО, Евратом на Съвета от 7 юни 2007 година относно системата на собствените ресурси на Европейските общности и по член 8 от Решение 2014/335/ЕС, Евратом на Съвета от 26 май 2014 година относно системата на собствените ресурси на Европейския съюз, както и по членове 10, 11 и 17 от Регламент (ЕИО, Евратом) № 1552/89 на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите, по членове 10, 11 и 17 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728 и по членове 10, 12 и 13 от Регламент (ЕС, Евратом) № 609/2014 на Съвета от 26 май 2014 година относно методите и процедурата за предоставяне на традиционните собствени ресурси, собствените ресурси на база ДДС и на база БНД и относно мерките за удовлетворяване на потребностите от парични средства.

                  2)

                  Отхвърля иска в останалата му част.

                  3)

                  Осъжда Италианската република да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати четири пети от съдебните разноски на Европейската комисия.

                  4)

                  Европейската комисия понася една пета от направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 221, 25.6.2018 г.


title: Дело C-316/18: Решение на Съда (осми състав) от 3 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Разходи за управление на фонд от дотации, който осъществява инвестиции с цел да покрие разходите за всички извършени доставки от данъчнозадълженото лице — Общи разходи)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/21

      Решение на Съда (осми състав) от 3 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge
      (Дело C-316/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Приспадане на данъка, платен за получена доставка - Разходи за управление на фонд от дотации, който осъществява инвестиции с цел да покрие разходите за всички извършени доставки от данъчнозадълженото лице - Общи разходи)
      (2019/C 305/26)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Ответник: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

         Диспозитив

      Член 168, буква a) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че данъчнозадълженото лице, което упражнява както дейности, подлежащи на облагане с данък върху добавената стойност, така и дейности, освободени от този данък, инвестира получаваните от него дарения и дотации, като ги влага във фонд, и използва приходите от този фонд, за да покрива разходи за цялостната си дейност, няма право да приспадне като общи разходи данъка върху добавената стойност, който е платен по получени доставки и е свързан с разходите по влагането на тези дарения и дотации.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело C-345/18 P: Решение на Съда (осми състав) от 10 юли 2019 г. — Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA/Европейска комисия (Обжалване — Търговска политика — Дъмпинг — Решение за изпълнение (ЕС) 2016/176 — Внос на винена киселина с произход от Китай и произведена от Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co. Ltd — Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Член 3, параграфи 2, 3 и 5 — Липса на съществена вреда — Явна грешка в преценката — Установяване на вредата — Оценка на всички релевантни фактори и икономически показатели, които имат отношение към състоянието на промишлеността на Европейския съюз — Пазарен дял)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/22

      Решение на Съда (осми състав) от 10 юли 2019 г. — Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA/Европейска комисия
      (Дело C-345/18 P) (1)

      (Обжалване - Търговска политика - Дъмпинг - Решение за изпълнение (ЕС) 2016/176 - Внос на винена киселина с произход от Китай и произведена от Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co. Ltd - Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Член 3, параграфи 2, 3 и 5 - Липса на съществена вреда - Явна грешка в преценката - Установяване на вредата - Оценка на всички релевантни фактори и икономически показатели, които имат отношение към състоянието на промишлеността на Европейския съюз - Пазарен дял)
      (2019/C 305/27)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (представител: R. MacLean, Solicitor)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и A. Demeneix)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA и Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 259, 23.7.2018 г.


title: Дело C-387/18: Решение на Съда (пети състав) от 3 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie — Полша) — Delfarma Sp. z o.o./Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych (Преюдициално запитване — Членове 34 и 36 ДФЕС — Свободно движение на стоки — Мярка с равностоен на количествено ограничение ефект — Закрила на здравето и живота на хората — Паралелен внос на лекарствени продукти — Референтни и генерични лекарствени продукти — Изискване внесеният лекарствен продукт и лекарственият продукт с разрешение за пускане на пазара в държавата членка на вноса да бъдат или референтни, или генерични)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/23

      Решение на Съда (пети състав) от 3 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie — Полша) — Delfarma Sp. z o.o./Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych
      (Дело C-387/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Членове 34 и 36 ДФЕС - Свободно движение на стоки - Мярка с равностоен на количествено ограничение ефект - Закрила на здравето и живота на хората - Паралелен внос на лекарствени продукти - Референтни и генерични лекарствени продукти - Изискване внесеният лекарствен продукт и лекарственият продукт с разрешение за пускане на пазара в държавата членка на вноса да бъдат или референтни, или генерични)
      (2019/C 305/28)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Delfarma Sp. z o.o.

         Ответник: Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

         Диспозитив

      Членове 34 и 36 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която, за да може да се издаде разрешение за паралелен внос на лекарствен продукт, изисква той и лекарственият продукт, който е бил предмет на разрешение за пускане на пазара в тази държава членка, да са или референтни лекарствени продукти, или генерични лекарствени продукти, и която следователно забранява издаването на разрешение за паралелен внос на лекарствен продукт, когато той е генеричен, докато вече разрешеният в посочената държава членка лекарствен продукт е референтен.

         (1)  ОВ C 294, 20.8.2018 г.


title: Дело C-410/18: Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal administratif — Люксембург) — Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche (Преюдициално запитване — Свободно движение на хора — Равно третиране — Социални предимства — Регламент (ЕС) № 492/2011 — Член 7, параграф 2 — Финансова помощ за висше образование — Студенти, които не пребивават в съответната държава членка — Условие, свързано с продължителността на работа на техните родители на националната територия — Минимален период от пет години — Референтен период от седем години — Начин на изчисляване на референтния период — Дата на подаване на молбата за финансова помощ — Непряка дискриминация — Обосноваване — Пропорционалност)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/23

      Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal administratif — Люксембург) — Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche
      (Дело C-410/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно движение на хора - Равно третиране - Социални предимства - Регламент (ЕС) № 492/2011 - Член 7, параграф 2 - Финансова помощ за висше образование - Студенти, които не пребивават в съответната държава членка - Условие, свързано с продължителността на работа на техните родители на националната територия - Минимален период от пет години - Референтен период от седем години - Начин на изчисляване на референтния период - Дата на подаване на молбата за финансова помощ - Непряка дискриминация - Обосноваване - Пропорционалност)
      (2019/C 305/29)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal administratif

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Nicolas Aubriet

         Ответник: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

         Диспозитив

      Член 45 ДФЕС и член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат законодателство на държава членка като разглежданото в главното производство, което поставя предоставянето на финансова помощ за висше образование на студентите, които не пребивават в тази държава членка, в зависимост от условието към датата на подаване на заявлението за финансова помощ единият от родителите на съответния студент да е бил нает на работа или да е упражнявал дейност в същата държава членка за период от най-малко пет години в рамките на референтен период от седем години, изчислен със задна дата, считано от датата на подаване на молбата за финансова помощ, тъй като не позволява да се възприеме в достатъчно широка степен наличието на евентуална достатъчна връзка с пазара на труда на тази държава членка.

         (1)  ОВ C 301, 27.8.2018 г.


title: Дело C-416/18 P: Решение на Съда (седми състав) от 11 юли 2019 г. — Mykola Yanovych Azarov/Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на финансови средства и икономически ресурси — Списък на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват — Запазване на името на жалбоподателя в списъка — Решение на орган на трета държава — Задължение на Съвета да провери дали това решение е прието при спазване на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/24

      Решение на Съда (седми състав) от 11 юли 2019 г. — Mykola Yanovych Azarov/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-416/18 P) (1)

      (Обжалване - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на финансови средства и икономически ресурси - Списък на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват - Запазване на името на жалбоподателя в списъка - Решение на орган на трета държава - Задължение на Съвета да провери дали това решение е прието при спазване на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)
      (2019/C 305/30)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Mykola Yanovych Azarov (представители: A. Egger и G. Lansky, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и J. Bauerschmidt)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 26 април 2018 г., Azarov/Съвет (T-190/16, непубликувано, EU:T:2018:232).

                  2)

                  Отменя Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2016 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, и Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, в частта относно г-н Mykola Yanovych Azarov.

                  3)

                  Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски както в първоинстанционното производство, така и в това по жалбата пред Съда.

         (1)  ОВ C 301, 27.8.2018 г.


title: Дело C-434/18: Решение на Съда (девети състав) от 11 юли 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2011/70/Евратом — Отговорно и безопасно управление на отработено гориво и радиоактивни отпадъци — Национална програма — Задължение за изпращане до Европейската комисия)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/25

      Решение на Съда (девети състав) от 11 юли 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република
      (Дело C-434/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2011/70/Евратом - Отговорно и безопасно управление на отработено гориво и радиоактивни отпадъци - Национална програма - Задължение за изпращане до Европейската комисия)
      (2019/C 305/31)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: първоначално G. Gattinara и M. Patakia, впоследствие G. Gattinara и R. Tricot)

         Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от G. Palatiello, avvocato dello Stato)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е уведомила Европейската комисия за националната си програма за прилагане на политиката за управление на отработено гориво и радиоактивни отпадъци, Италианската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от разпоредбите на член 15, параграф 4 във връзка с член 13, параграф 1 от Директива 2011/70/Евратом от 19 юли 2011 г. за създаване на рамка на Общността за отговорно и безопасно управление на отработено гориво и радиоактивни отпадъци.

                  2)

                  Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 285, 13.8.2018 г.


title: Дело C-502/18: Решение на Съда (девети състав) от 11 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Městský soud v Praze — Чешка република) — CS и др./České aerolinie a.s. (Преюдициално запитване — Транспорт — Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Член 5, параграф 1, буква в) — Член 7, параграф 1 — Право на обезщетение — Директно свързан полет — Полет, който се състои от два полета, извършвани от различни въздушни превозвачи — Голямо закъснение, възникнало при втория полет, чиито пунктове на излитане и на кацане са извън Европейския съюз и който се извършва от превозвач, установен в трета държава)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/26

      Решение на Съда (девети състав) от 11 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Městský soud v Praze — Чешка република) — CS и др./České aerolinie a.s.
      (Дело C-502/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Транспорт - Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Член 5, параграф 1, буква в) - Член 7, параграф 1 - Право на обезщетение - Директно свързан полет - Полет, който се състои от два полета, извършвани от различни въздушни превозвачи - Голямо закъснение, възникнало при втория полет, чиито пунктове на излитане и на кацане са извън Европейския съюз и който се извършва от превозвач, установен в трета държава)
      (2019/C 305/32)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Městský soud v Praze

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CS, DR, EQ, FP, GO, HN, IM, JL, KK, LJ, MI

         Ответник: České aerolinie a.s.

         Диспозитив

      Член 5, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, във връзка с член 3, параграф 5 от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че в рамките на директно свързан полет, съставен от два полета, за които е направена една-единствена резервация, започващ от летище, намиращо се на територията на държава членка, и с краен пункт летище, намиращо се в трета държава, и с преминаване през летището на друга трета държава, пътник, който в своя краен пункт на пристигане е претърпял закъснение от три часа или повече, възникнало при втория полет, извършен в рамките на споразумение за съвместно опериране от превозвач, който е установен в трета държава, може да предяви своя иск за обезщетение на основание на посочения регламент срещу въздушния превозвач от Общността, който е извършил първия полет.

         (1)  ОВ C 341, 24.9.2018 г.


title: Дело C-485/19: Преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove (Словакия), постъпило на 25 юни 2019 г. — LH/PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o.

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/26

      Преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove (Словакия), постъпило на 25 юни 2019 г. — LH/PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o.
      (Дело C-485/19)
      (2019/C 305/33)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Krajský súd v Prešove

         Страни в главното производство

         Ищец: LH

         Ответник: PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o.

         Преюдициални въпроси

                  A.

                              1)

                              Противоречи ли на член 47 от Хартата на основните права на ЕС (наричан по-нататък „член 47 от Хартата“) и свързаното с него право на ефективна съдебна защита национална правна уредба като член 107, параграф 2 от Občianskeho zákonníka (Граждански кодекс на Словакия) относно погасяването на правото на потребителя след обективен давностен срок от три години, по силата на която правото на потребителя да иска връщане на изпълнена въз основа на неравноправна договорна клауза престация се погасява и тогава, когато потребителят не е в състояние да се запознае с неравноправната договорна клауза и давността тече дори когато потребителят не е знаел за неравноправния характер на договорната клауза?

                              2)

                              Ако правната уредба, по силата на която въпреки незнанието на потребителя правото му се погасява след обективен срок от три години, е съвместима с член 47 от Хартата и с принципа на ефективност, запитващата юрисдикция има следните въпроси::
                              Противоречи ли на член 47 от Хартата и на принципа на ефективност национална съдебна практика, въз основа на която на потребителя е възложена тежестта на доказване пред съда на факта, че на лицата, действащи за сметка на кредитора, е известно, че той нарушава правата на потребителя, в настоящия случай, като не посочва точния ефективен годишен процент на разходите (ГПР), кредиторът нарушава законова норма, както и да докаже, знанието, че в такъв случай кредитът е безлихвен и като начислява лихва кредиторът се обогатява неоснователно?

                              3)

                              При отрицателен отговор на въпроса в буква „А“, II. по отношение на кои лица измежду управителите, съдружниците или търговските представители на кредитора потребителят трябва да докаже, че им е известно изложеното в буква А, II?

                              4)

                              При отрицателен отговор на въпроса в буква „А“, II. каква степен на познаване е достатъчна, за да се постигне целта, т.е. да се докаже умисълът на доставчика да наруши въпросната правна уредба относно финансовия пазар?

                  B.

                              1)

                              Противоречи ли на действието на директивите и на практиката на Съда на ЕС, отразена в решения Rasmussen, C 441/14, EU:C:2016:278, Pfeiffer, C-397/01—C-403/01, EU:C:2004:584, т. 113 и 114, Kücükdeveci, C-555/07, EU:C:2010:21, т. 48, Impact, C 268/06, EU:C:2008:223, т. 100; Dominguez, C 282/10, т. 25 и 27, и Association de médiation sociale, C 176/12, EU:C:2014:2, т. 38, национална практика, въз основа на която националният съд стига до извод относно съответстващото тълкуване на правото на ЕС, без да прилага методи на тълкуване и без надлежно мотивиране?

                              2)

                              Ако след прилагане на методи на тълкуване по-конкретно като телеологическо тълкуване, автентично тълкуване, историческо тълкуване, систематично тълкуване, логическо тълкуване (методът a contrario, методът reductione ad absurdum) и след прилагане на националното право в неговата цялост, за да се постигне целта по член 10, параграф 2, букви з) и и) от Директива 2008/48 (1) (наричана по-нататък „Директивата“), съдът стигне до извода, че съответстващото на правото на Съюза тълкуване води до положение contra legem, възможно ли е в такъв случай по аналогия например с отношенията в случай на дискриминация или на защита на работниците и служителите, да се придаде директен ефект на посочената по-горе разпоредба от Директивата с оглед на защитата на търговците в отношенията с потребителите при договори за кредит и да не се приложи законовата разпоредба, която противоречи на правото на Съюза?

         (1)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, 2008 г., стр. 66).


title: Дело C-573/19: Иск, предявен на 26 юли 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/29

      Иск, предявен на 26 юли 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република
      (Дело C-573/19)
      (2019/C 305/36)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: G. Gattinara, E. Manhaeve)

         Ответник: Италианска република

         Искания на ищеца

      Ищецът иска от Съда да установи, че

                  1)

                  поради системното и продължаващо неспазване на годишните пределни стойности на концентрация на NO2

                              —

                              от 2010 г. и без прекъсване в зоните IT0118 (агломерация Торино), IT0306 (агломерация Милано), IT0307 (агломерация Бергамо), IT0308 (агломерация Бреша), IT0309 (зона A — силно урбанизирана долина), IT0906 (агломерация Флоренция), IT0711 (Община Генуа), IT1215 (агломерация Рим),

                              —

                              от 2010 г. до 2012 г. и след това отново от 2014 г., непрекъснато в зоните IT1912 (агломерация Катания) и IT1914 (индустриални зони),

                        несъобразяване, което продължава и сега, Италианската република не е изпълнила задължението, закрепено в член 13 от приложение XI към Директива 2008/50/ЕО а относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа (1);

                  2)

                  като не е приела считано от 11 юни 2010 г. подходящи мерки за да гарантира спазването на пределните стойности за NO2 в посочените в точка 1 зони, Италианската република системно и продължавано не е изпълнила и задълженията, наложени с член 23, параграф 1 от Директива 2008/50, отделно и във връзка с приложение XV, точка A от тази директива, нарушение, което продължава и сега;

                  3)

                  въз основа на това Съдът да осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

            С първото основание на иска си
          Комисията отбелязва, че получените данни за концентрацията на NO2 във въздуха показват наличие на системно и продължавано нарушение на разпоредбата на член 13 във връзка с приложение XI към Директива 2008/50. Според тези две разпоредби, взети заедно, равнището на концентрация на посочените вещества не може да превишава определени годишни пределни стойности на концентрация. В някои зони тези пределни стойности са нарушавани непрекъснато в продължение на повече от десет години.

            С второто основание на иска си
          Комисията посочва че Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 23, параграф 1 отделно и във връзка с приложение XV, точка A от Директива 2008/50. Фактически на първо място плановете за качеството на въздуха, приети след превишаването на пределните стойности на концентрация на NO2, не позволяват нито да се спазват тези пределни стойности, нито да се ограничи тяхното превишаване до възможно най-кратък период. На второ място много от тези планове не съдържат изискваната според буква A от приложение XV, към директивата информация, посочването на която е задължително по силата на член 23, параграф 1, трета алинея от тази директива.

         (1)  Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа (ОВ L 152, 2008 г. стр. 1).


title: Дело T-94/15 RENV: Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Binca Seafoods/Комисия (Производство и етикетиране на биологични продукти — Регламент (ЕО) № 834/2007 — Изменения на Регламент (ЕО) № 889/2008 — Регламент за изпълнение (ЕС) № 1358/2014 — Забрана на употребата на хормони — Непродължаване на преходния период относно аквакултурните животни, предвиден в член 95, параграф 11 от Регламент № 889/2008 — Начини на възпроизвеждане — Разрешение за събирането по изключение на ювенилни екземпляри диви аквакултурни животни с цел угояване — Равно третиране)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/31

      Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Binca Seafoods/Комисия
      (Дело T-94/15 RENV) (1)

      (Производство и етикетиране на биологични продукти - Регламент (ЕО) № 834/2007 - Изменения на Регламент (ЕО) № 889/2008 - Регламент за изпълнение (ЕС) № 1358/2014 - Забрана на употребата на хормони - Непродължаване на преходния период относно аквакултурните животни, предвиден в член 95, параграф 11 от Регламент № 889/2008 - Начини на възпроизвеждане - Разрешение за събирането по изключение на ювенилни екземпляри диви аквакултурни животни с цел угояване - Равно третиране)
      (2019/C 305/37)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Binca Seafoods GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: H. Schmidt, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Lewis, G. von Rintelen и K. Walkerová)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС, целящо отмяната на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1358/2014 на Комисията от 18 декември 2014 година за изменение на Регламент (ЕО) № 889/2008 за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета по отношение на произхода на отглежданите по биологичен начин аквакултури, животновъдните практики за аквакултури, фуража за отглежданите по биологичен начин аквакултури, както и продуктите и веществата, които могат да бъдат използвани в биологичното производство на аквакултури (ОВ L 365, 2014 г., стр. 97).

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Binca Seafoods GmbH да заплати съдебните разноски, направени в производствата пред Общия съд и пред Съда.

         (1)  ОВ C 155, 11.5.2015 г.


title: Дело T-582/15: Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Silver Plastics и Johannes Reifenhäuser/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на опаковките за храни, предназначени за търговия на дребно — Решение за установяване на нарушение по член 101 ДФЕС — Доказателство за участието в картела — Едно-единствено продължавано нарушение — Принцип на равни процесуални възможности — Право на разпит на свидетелите на другата страна — Известие относно сътрудничеството от 2006 г. — Значителна добавена стойност — Отговорност за неправомерно поведение — Насоки за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Равно третиране — Горна граница на глобата)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/32

      Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Silver Plastics и Johannes Reifenhäuser/Комисия
      (Дело T-582/15) (1)

      (Конкуренция - Картели - Пазар на опаковките за храни, предназначени за търговия на дребно - Решение за установяване на нарушение по член 101 ДФЕС - Доказателство за участието в картела - Едно-единствено продължавано нарушение - Принцип на равни процесуални възможности - Право на разпит на свидетелите на другата страна - Известие относно сътрудничеството от 2006 г. - Значителна добавена стойност - Отговорност за неправомерно поведение - Насоки за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Равно третиране - Горна граница на глобата)
      (2019/C 305/38)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищци: Silver Plastics GmbH & Co. KG (Troisdorf, Германия) и Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (Troisdorf) (представители: първоначално M. Wirtz, S. Möller и W. Carstensen, впоследствие M. Wirtz, S. Möller и C. Karbaum, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Biolan, G. Meessen, I. Zaloguin и L. Wildpanner)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с основно искане за частична отмяна на Решение C(2015) 4336 окончателен на Комисията от 24 юни 2015 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT.39563 — Опаковки за храни, предназначени за търговия на дребно) и, при условията на евентуалност, за намаляване на размера на глобите, наложени на жалбоподателите.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Silver Plastics GmbH & Co. KG и Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 16, 18.1.2016.г.


title: Дело C-150/19: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Koszalinie (Полша), постъпило на 21 февруари 2019 г. — V.C. Sp. z o.o./P.K.

text:
               23.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/23

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Koszalinie (Полша), постъпило на 21 февруари 2019 г. — V.C. Sp. z o.o./P.K.
      (Дело C-150/19)
      (2019/C 319/25)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy w Koszalinie

         Страни в главното производство

         Ищец: V.C. Sp. z o.o.

         Ответник: P.K.
      С определение от 4 юни 2019 г. Съдът на Европейския съюз разпореди дело C-150/19 да бъде заличено от регистъра на Съда.


title: Дело C-519/19: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 9 юли 2019 г. — Passenger Rights spółka akcyjna w Warszawie/Ryanair DAC w Dublinie (Ирландия)

text:
               7.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/7

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 9 юли 2019 г. — Passenger Rights spółka akcyjna w Warszawie/Ryanair DAC w Dublinie (Ирландия)
      (Дело C-519/19)
      (2019/C 337/08)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищец: Passenger Rights SA

         Ответник: Ryanair DAC w Dublinie (Ирландия)

         Преюдициален въпрос

      Когато се преценява действителността на споразумение за предоставяне на компетентност, трябва ли член 2, буква б), член 3, параграфи 1 [и] 2 и член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) и член 25 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (2) да се тълкуват в смисъл, че крайният приобретател на вземане, който е придобил това вземане чрез цесия от потребител, но сам по себе си няма качеството потребител, също може да се позовава на липсата на индивидуално договаряне на договорните клаузи и на неравноправността на договорните разпоредби, произтичащи от споразумението за избор на съд?

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.

         (2)  ОВ L 351, 2012 г., стр. 1.


title: Дело C-638/19 P: Жалба, подадена на 27 август 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 18 юни 2019 г. по дело T-624/15, European Food и др./Комисия

text:
               14.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 348/14

      Жалба, подадена на 27 август 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 18 юни 2019 г. по дело T-624/15, European Food и др./Комисия
      (Дело C-638/19 P)
      (2019/C 348/15)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche, P.-J. Loewenthal)

         Други страни в производството: European Food SA, Starmill SRL, Multipack SRL,Scandic Distilleries SA, Ioan Micula, Viorel Micula, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Transilvania General Import-Export SRL, West Leasing International SRL, Кралство Испания и Унгария

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд (втори разширен състав) от 18 юни 2019 г. по съединени дела T-624/15, T-694/15 и T-704/15, European Food и др./Комисия (1);

                  —

                  да отхвърли първата част от първото основание и първата част от второто основание, изтъкнати по дело T-704/15;

                  —

                  да отхвърли първата и втората част от второто основание, изтъкнато по дела T-624/15 и T-694/15;

                  —

                  да върне съединени дела T-624/15, T-694/15 и T-704/15 на Общия съд за ново разглеждане на основанията, които не са били разгледани, и

                  —

                  да не се произнася по разноските в производствата пред първата инстанция и по обжалването.

         Основания и основни доводи

      С първото си основание Комисията твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, състояща се в неправилно тълкуване и прилагане на член 108 ДФЕС и/или приложение V, глава 2 от Акта за присъединяване на Румъния (2), и погрешна правна квалификация на фактите, като е приел, че Комисията не е била компетентна да приеме обжалваното решение (3).

                  —

                  В главния си довод Комисията твърди, че Общият съд неправилно е приел, че мярката, чрез която Румъния е предоставила помощ на Ion и Viorel Micula, инвеститори с шведско гражданство, и три румънски дружества под техен контрол (наричани по-нататък общо „Miculas“), е отмяната на схемата за стимулиране на 22 февруари 2005 г. По-скоро именно чрез плащането от Румъния на присъденото обезщетение за отмяната на тази схема, настъпило след присъединяването й към Съюза, е предоставена помощта на Miculas.

                  —

                  В довода си, изтъкнат при условията на евентуалност, Комисията твърди, че дори Общият съд да е имал право да приеме, че мярката за предоставяне на помощ е била отмяната на схемата за стимулиране от Румъния (quod non), Комисията все пак е била компетентна да приеме обжалваното решение по силата на приложение V, глава 2 от Акта за присъединяване на Румъния.

            С второто си основание Комисията твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, състояща се в неправилно тълкуване и прилагане на член 2 от Акта за присъединяване на Румъния и на правилата за прилагане на правото на Съюза ratione temporis и/или неправилно тълкуване и прилагане на Европейското споразумение от 1995 г. (4), и погрешна правна квалификация на фактите, като е приел, че правото на Съюза не е било приложимо спрямо присъденото обезщетение.

                  —

                  В главния си довод Комисията твърди, че Общият съд неправилно е приел, че правото на Съюза не е било приложимо към присъденото обезщетение, тъй като всички събития, пораждащи право на това обезщетение, са настъпили преди присъединяването. Присъждането на обезщетение представлявало по-скоро бъдещите последици от положение, възникнало преди присъединяването по смисъла на правилата за прилагането на правото на Съюза ratione temporis.

                  —

                  В довода си, изтъкнат при условията на евентуалност, Комисията твърди, че дори Общият съд да е имал право да приеме, че присъждането на обезщетение не представлява бъдещите последици на положение, възникнало преди присъединяването (quod non), правото на Съюза все пак е било приложимо към присъденото обезщетение, тъй като Европейското споразумение от 1995г., което е част от правото на Съюза, е било приложимо към всички събития, пораждащи право на това обезщетение, които са настъпили преди присъединяването.

            С третото си основание Комисията твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, състояща се в неправилно тълкуване на член 107, параграф 1 ДФЕС и неприлагане на член 64, параграф 1, точка iii) от Европейското споразумение от 1995 г., като е приел, че обжалваното решение неправилно е квалифицирало присъждането на обезщетение от арбитражния съд като предимство.

                  —

                  Първо, Общият съд неправилно е приел, че Комисията не е била компетентна да приеме обжалваното решение и че правото на Съюза не е било приложимо към присъденото обезщетение.

                  —

                  Второ, Общият съд не е разгледал всички доводи, изложени в обжалваното решение, установяващо, че Румъния е предоставила предимство на Miculas. Неразгледаните доводи са достатъчни сами по себе си да обосноват наличието на предимство.

         (1)  EU:T:2019:423

         (2)  Акт относно условията за присъединяване на Република България и Румъния и промените в Учредителните договори на Европейския съюз (ОВ L 157, 2005г., стр. 203).

         (3)  Решение (ЕС) 2015/1470 на Комисията от 30 март 2015 година относно държавна помощ SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN), приведена в действие от Румъния — Изпълнение на арбитражно решение по дело Micula срещу Румъния от 11 декември 2013 година (нотифицирано под номер C(2015) 2112) (ОВ L 232, 2015 г., стр. 43).

         (4)  Европейско споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните страни членки, от една страна, и Румъния, от друга страна (ОВ L 357, 1994 г., стp. 2).


title: Дело T-627/11: Определение на Общия съд от 25 октомври 2018 г. — ATMvision/Комисия (Държавни помощи — Германско данъчно законодателство относно някои хипотези на пренасяне на загуби в следващи данъчни години (Sanierungsklausel) — Решение, с което помощ се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Отмяна на обжалван акт от Съда — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               4.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/53

      Определение на Общия съд от 25 октомври 2018 г. — ATMvision/Комисия
      (Дело T-627/11) (1)

      ((Държавни помощи - Германско данъчно законодателство относно някои хипотези на пренасяне на загуби в следващи данъчни години (Sanierungsklausel) - Решение, с което помощ се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Отмяна на обжалван акт от Съда - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне))
      (2019/C 44/68)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: ATMvision AG (Салем, Германия) (представители: първоначално A. Cordewener, F. Kutt и C. Jehke, впоследствие F Kutt и C. Jehke, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално R. Lyal, T. Maxian Rusche, M. Adam и M. Noll-Ehlers, впоследствие R. Lyal, T. Maxian Rusche и M. Noll-Ehlers и накрая R. Lyal, T. Maxian Rusche и K. Blanck)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Федерална република Германия (представители: първоначално T. Henze, K. Petersen и R. Kanitz, впоследствие T. Henze, R. Kanitz и K. Stranz и накрая T. Henze, R. Kanitz и S. Eisenberg)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение 2011/527/ЕС на Комисията от 26 януари 2011 година относно държавна помощ C 7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия Схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“) (ОВ L 235, 2011 г., стр. 26).

         Диспозитив

                  1)

                  Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на ATMvision AG.

                  3)

                  Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 49, 18.2.2012 г.


title: Дело C-375/17: Решение на Съда (втори състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (Преюдициално запитване — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Концесия за управлението на автоматизираната лото игра и на другите числови игри с фиксирани коефициенти на печалба по модела „един концесионер“ — Ограничаване — Императивни съображения от общ интерес — Пропорционалност)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/9

      Решение на Съда (втори състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
      (Дело C-375/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Концесия за управлението на автоматизираната лото игра и на другите числови игри с фиксирани коефициенти на печалба по модела „един концесионер“ - Ограничаване - Императивни съображения от общ интерес - Пропорционалност))
      (2019/C 65/10)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd

         Ответници: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

         в присъствието на: Lottomatica SpA, Lottoitalia Srl

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като спорната в главното производство, която за концесията за управлението на автоматизираната лото игра и на другите числови игри с фиксирани коефициенти на печалба предвижда модела „един концесионер“, въпреки че за други игри, състезания с познаване на факти и събития и залагания се прилага моделът „множество концесионери“, стига националният съд да установи, че националната правна уредба действително преследва, последователно и систематично, изтъкнатите от съответната държава членка законосъобразни цели.

                  2)

                  Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС и принципите на недискриминация, прозрачност и пропорционалност трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба и прилагащи я актове като спорните в главното производство, които във връзка с концесията за управлението на автоматизираната лото игра и на другите числови игри с фиксирани коефициенти на печалба предвиждат висока базова стойност на концесията, стига тази стойност да е определена ясно, точно и еднозначно и да е обективно обоснована, което следва да се провери от националния съд.

                  3)

                  Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат разпоредба като спорната в главното производство, която се съдържа в проектодоговор за концесия, придружаващ покана за участие в концесионна процедура, и предвижда прекратяване на концесията за управлението на автоматизираната лото игра и на другите числови игри с фиксирани коефициенти на печалба:

                              —

                              при всяко престъпление, за което е постановено предаване на съд и което според възлагащия орган с оглед на естеството, тежестта, начина на извършване и връзката с предмета на концесионната дейност е такова, че изключва надеждността, професионализма и нравствените качества на концесионера,

                              —

                              или когато концесионерът нарушава правилата за предотвратяване на нагласените, неразрешените и тайните игри, и по-специално когато самостоятелно или чрез дружество, контролирано или свързано с него, независимо от местонахождението му, предлага други игри, които могат да бъдат приравнени на автоматизираната лото игра и на другите числови игри с фиксирани коефициенти на печалба, без да притежава необходимото разрешение,

                        при условие че тези клаузи са обосновани, пропорционални на преследваната цел и в съответствие с принципа на прозрачност, което националният съд следва да провери с оглед на дадените в настоящото решение указания.

         (1)  ОВ C 330, 2.10.2017 г.


title: Дело C-102/18: Решение на Съда (шести състав) от 17 януари 2019 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Köln — Германия) — Производство, образувано по искане на Klaus Manuel Maria Brisch (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕС) № 650/2012 — Член 65, параграф 2 — Европейско удостоверение за наследство — Заявление за издаване на удостоверение — Регламент за изпълнение (ЕС) № 1329/2014 — Задължително или незадължително използване на формуляра, изготвен съгласно член 1, параграф 4 от Регламент за изпълнение № 1329/2014)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/18

      Решение на Съда (шести състав) от 17 януари 2019 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Köln — Германия) — Производство, образувано по искане на Klaus Manuel Maria Brisch
      (Дело C-102/18) (1)

      ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕС) № 650/2012 - Член 65, параграф 2 - Европейско удостоверение за наследство - Заявление за издаване на удостоверение - Регламент за изпълнение (ЕС) № 1329/2014 - Задължително или незадължително използване на формуляра, изготвен съгласно член 1, параграф 4 от Регламент за изпълнение № 1329/2014))
      (2019/C 93/23)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Köln

         Страна в главното производство

         Заявител: Klaus Manuel Maria Brisch

         Диспозитив

      Член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 650/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 година относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на решения и приемането и изпълнението на автентични актове в областта на наследяването и относно създаването на европейско удостоверение за наследство и член 1, параграф 4 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1329/2014 на Комисията от 9 декември 2014 година за изготвяне на формулярите, посочени в Регламент № 650/2012, трябва да се тълкуват в смисъл, че за заявлението за издаване на европейско удостоверение за наследство по смисъла на член 65, параграф 2 от Регламент № 650/2012 не е задължително използването на формуляр IV, съдържащ се в приложение 4 към Регламент за изпълнение № 1329/2014.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело C-8/19: Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 7 януари 2019 година — наказателно производство срещу RH

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/35

      Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 7 януари 2019 година — наказателно производство срещу RH
      (Дело C-8/19)
      (2019/C 93/46)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страна в главното производство

      RH

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Съответна ли е на чл. 267 ДФЕС и чл.47 ал.2 от Хартата такова тълкуване на националния закон — чл. 489 ал.2 НПК — което задължава запитващата юрисдикция, въпреки че е задала преюдициално запитване относно законността на задържане под стража в наказателно производство, вместо да изчака да получи отговор от Съда, направо да се произнесе относно тази законност.

            Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен:

                  2.1.

                  Въз основа на последното изречение на съображение 16 от Директива № 343/2016 (1), следва ли националният съдия така да тълкува националното си право, че преди да вземе решение за продължаване на предварителното задържане, той „трябва първо да се увери, че съществуват достатъчно елементи на уличаващи доказателства…за да бъде обосновано съответното решение“.

                  2.2.

                  При аргументирано и сериозно оспорване от защитата именно на тези „достатъчно елементи на уличаващи доказателства“, дължи ли се отговор от националния съдия, съобразно изискването на чл. 47 ал.1 от Хартата за осигуряване на ефективно правно средство за защита в рамките на съдебния контрол върху продължаване на задържането.

                  2.3.

                  Ще бъде ли нарушен чл.4 вр чл.3 от Директивата, както е разтълкуван в С-310/18, ако националният съд, при взимане на решението си за продължаване на предварително задържане, се мотивира съобразно практиката на Съда по ЕКЧП по чл. 5 ал.1 б.„с“ ЕКЧП — а именно установи наличието на доказателства в подкрепа на обвинението, които по своето естество „може да убедят един независим наблюдател, че лицето може да е извършил деянието“ и по чл. 5 ал.4 ЕКЧП — а именно като ефективно и реално се произнесе но възраженията на защитата, свързани със законността на задържането под стража.

         (1)  Директива (EС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство

         OB 2016, L 65, стр. 1