title: Дело T-120/19: Жалба, подадена на 20 февруари 2019 г. — Numbi/Съвет

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/99

      Жалба, подадена на 20 февруари 2019 г. — Numbi/Съвет
      (Дело T-120/19)
      (2019/C 139/100)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: John Numbi (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois и A. Guillerme, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под № 5 в приложение II към Решение 2010/788/ОВППС,

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под № 5 в приложение Iа към Регламент (ЕО) № 1183/2005,

                  —

                  да установи незаконосъобразността на разпоредбите на член 3, параграф 2, буква a) от Решение 2010/788/ОВППС и на член 2б, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) 1183/2005/ЕО,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква в подкрепа на жалбата си четири основания, които по същество са идентични или сходни с тези по дело T-103/19, Mende Omalanga/Съвет.


title: Дело T-121/19: Жалба, подадена на 20 февруари 2019 г. — Ruhorimbere/Съвет

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/99

      Жалба, подадена на 20 февруари 2019 г. — Ruhorimbere/Съвет
      (Дело T-121/19)
      (2019/C 139/101)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Éric Ruhorimbere (Мбужи-Майи, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois и A. Guillerme, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под № 12 в приложение II към Решение 2010/788/ОВППС,

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под № 12 в приложение Iа към Регламент (ЕО) № 1183/2005,

                  —

                  да установи незаконосъобразността на разпоредбите на член 3, параграф 2, буква б) от Решение 2010/788/ОВППС и на член 2б, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 1183/2005/ЕО,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква в подкрепа на жалбата си четири основания, които по същество са идентични или сходни с тези по дело T-103/19, Mende Omalanga/Съвет.


title: Дело T-122/19: Жалба, подадена на 20 февруари 2019 г. — Ramazani Shadary/Съвет

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/100

      Жалба, подадена на 20 февруари 2019 г. — Ramazani Shadary/Съвет
      (Дело T-122/19)
      (2019/C 139/102)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Emmanuel Ramazani Shadary (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois и A. Guillerme, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под № 13 в приложение II към Решение 2010/788/ОВППС,

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под № 13 в приложение Iа към Регламент (ЕО) № 1183/2005,

                  —

                  да установи незаконосъобразността на разпоредбите на член 3, параграф 2, буква б) от Решение 2010/788/ОВППС и на член 2б, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 1183/2005/ЕО,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква в подкрепа на жалбата си четири основания, които по същество са идентични или сходни с тези по дело T-103/19, Mende Omalanga/Съвет.


title: Дело T-123/19: Жалба, подадена на Kanyama/Съвет

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/101

      Жалба, подадена на Kanyama/Съвет
      (Дело T-123/19)
      (2019/C 139/103)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Célestin Kanyama (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois и A. Guillerme, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под № 4 в приложение II към Решение 2010/788/ОВППС,

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под № 4 в приложение Iа към Регламент (ЕО) № 1183/2005,

                  —

                  да установи незаконосъобразността на разпоредбите на член 3, параграф 2, буква б) от Решение 2010/788/ОВППС и на член 2б, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 1183/2005/ЕО,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква в подкрепа на жалбата си четири основания, които по същество са идентични или сходни с тези по дело T-103/19, Mende Omalanga/Съвет.


title: Дело T-124/19: Жалба, подадена на 20 февруари 2019 г. — Ilunga Luyoyo/Съвет

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/102

      Жалба, подадена на 20 февруари 2019 г. — Ilunga Luyoyo/Съвет
      (Дело T-124/19)
      (2019/C 139/104)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois и A. Guillerme, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под № 3 в приложение II към Решение 2010/788/ОВППС,

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под № 3 в приложение Iа към Регламент (ЕО) № 1183/2005,

                  —

                  да установи незаконосъобразността на разпоредбите на член 3, параграф 2, буква б) от Решение 2010/788/ОВППС и на член 2б, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 1183/2005/ЕО,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква в подкрепа на жалбата си четири основания, които по същество са идентични или сходни с тези по дело T-103/19, Mende Omalanga/Съвет.


title: Дело T-127/19: Иск, предявен на 21 февруари 2019 г. — Dyson и др./Комисия

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/102

      Иск, предявен на 21 февруари 2019 г. — Dyson и др./Комисия
      (Дело T-127/19)
      (2019/C 139/105)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищци: Dyson Ltd (Малмсбъри, Обединено кралство) и още 14 други ищци (представители: E. Batchelor, T. Selwyn Sharpe и M. Healy, Solicitors)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Ищците молят Общия съд:

                  —

                  да установи отговорността на ответника за вредите, които ищците са претърпели в резултат на Делегиран регламент (ЕС) № 665/2013 от 3 май 2013 г. (1), възлизащи приблизително на:

                              —

                              176 100 000 EUR, включително компенсаторни лихви, предвид съпоставително положение без етикетиране, считано от датата на влизане в сила на Делегиран регламент № 665/2013 до 19 януари 2019 г., когато същият е отменен, и/или, при условията на евентуалност,

                              —

                              127 100 000 EUR, включително компенсаторни лихви, предвид съпоставително положение с прилагане на метода на пълен с прах събирателен съд, считано от влизането в сила на Делегиран регламент № 665/2013 до 19 януари 2019 г., когато регламентът за етикетиране е отменен, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Ищците изтъкват пет основания в подкрепа на иска си.

                  1.

                  Първо основание: ответникът нарушил член 10, параграф 1 от Директива 2010/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 г (2) и надхвърлил правомощията си по член 290 ДФЕС, като възприел в Делегиран регламент № 665/2013 метода на празен събирателен съд за прах.
                  Ответникът не се съобразил с важно изискване по член 10, параграф 1 от Директива 2010/30 и надхвърлил правомощията си в противоречие с член 290 ДФЕС.

                  2.

                  Второ основание: ответникът нарушил основния принцип на равно третиране, като приел Делегиран регламент № 665/2013, с който неправомерно и без обективна обосновка дискриминирал традиционните прахосмукачки с торбичка в сравнение с тези като на ищеца, които били без торбичка и използвали циклонна технология.

                  3.

                  Трето основание: ответникът нарушил основния принцип на добра администрация и/или задължението за полагане на грижа, като възприел метода на празен събирателен съд за прах, който: i) противоречал на съществено изискване по Директива 2010/30; ii) дискриминирал различни по естеството си технологии, и iii) не отчитал надлежно и обективно наличните към момента алтернативни методи за изпитване при пълен с прах събирателен съд.

                  4.

                  Четвърто основание: ответникът нарушил основното право на ищците да упражняват свободно стопанска дейност.
                  Ответникът приел регламент, който бил по-благоприятен за традиционните прахосмукачки с торбичка, чиято ефективност намалявала при пълен с прах събирателен съд, и бил в ущърб на предлаганите от ищците продукти, които използвали циклонна технология и запазвали ефективността си през цялото време на употреба. Това ограничавало дейността на ищците и лоялната конкуренция с конкурентите им, чиято по-ниска ефективност при пълен с прах събирателен съд била прикривана с приетото от ответника етикетиране, отразяващо резултатите от опитите при празен събирателен съд.

                  5.

                  Пето основание: посочените сериозни нарушения на правото на Съюза причинили на ищците значителни имуществени и неимуществени вреди, които ответникът следвало да поправи, като ги обезщети.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) № 665/2013 на Комисията от 3 май 2013 година за допълване на Директива 2010/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на енергийното етикетиране на прахосмукачки (ОВ L 192, 2013 г, стр. 1).

         (2)  Директива 2010/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 година относно посочването на консумацията на енергия и на други ресурси от продукти, свързани с енергопотреблението, върху етикети и в стандартна информация за продуктите (ОВ L 153, 2010 г., стр. 1).


title: Дело T-130/19: Жалба, подадена на 26 февруари 2019 г. — Spadafora/Комисия

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/104

      Жалба, подадена на 26 февруари 2019 г. — Spadafora/Комисия
      (Дело T-130/19)
      (2019/C 139/106)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Sergio Spadafora (Брюксел, Белгия) (представител: G. Belotti, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от 26 ноември 2018 г. на Генералния директор на OLAF, с което е отхвърлена жалбата по административен ред, подадена на 24 юли 2018 г. от жалбоподателя,

                  —

                  да отмени решението на тогавашния изпълняващ длъжността Генерален директор на OLAF, действащ в качеството на ОН, относно назначаването на началник на отдел OLAF.C4 („Правни съвети“), считано от 1 юни 2018 г.,

                  —

                  да осъди Европейската комисия да обезщети жалбоподателя за имуществените и неимуществените вреди,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба е насочена основно срещу решенията за назначаване, считано от 1 юни 2018 г., на началник на отдел „Правни съвети“ на дирекция „Помощ при разследвания“ на OLAF, и за отхвърляне на подадената от жалбоподателя жалба по административен ред по смисъла на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица срещу посоченото решение за назначаване.
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва три основания.

                  1.

                  Първо основание — нарушение на член 8, параграфи 1 и 2 от Решение C (2016) 3288 окончателен на Комисията.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че ОН не е взел предвид оценките, съдържащи се в докладите на външното консултантско дружество, противно на предвиденото, с цел законосъобразен подбор на началник на отдел, в член 8, параграф 1 от горепосоченото решение на Комисията.

                  2.

                  Второ основание — нарушение на задължението за безпристрастност.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че в настоящия случай не е бил спазен член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, защото въпросното решение за назначаване на началник отдел вместо да бъде прието законосъобразно след справедлив процес на подбор, е било целта, преследвана посредством предначертан незаконосъобразен план на ответника. В незаконосъобразния предначертан план на ответника могат да се установят два основни елемента: i) фаворизиране по отношение на конкурентка на жалбоподателя; ii) изопачаване на решението на Общия съд на ЕС (състав по жалбите) от 5 декември 2017 г. по дело T-250/16 P.

                  3.

                  Трето основание — въпреки че на основание член 8, параграф 2, буква a) от Решение C(2016) 3288 окончателен на Комисията „avant de procéder à une nomination, le directeur général concerné consulte le Commissaire de tutelle [преди да пристъпи към назначаване, съответният генерален директор се допитва до ресорния комисар]“, ОН не се е съобразил с тази процедура за консултиране в настоящия случай и вместо това се е договорил с едно или повече лица за кандидата, който да се назначи като началник на отдел.


title: Дело T-133/19: Жалба, подадена на 28 февруари 2019 г. — Off-White/EUIPO (OFF-WHITE)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/105

      Жалба, подадена на 28 февруари 2019 г. — Off-White/EUIPO (OFF-WHITE)
      (Дело T-133/19)
      (2019/C 139/107)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Off-White LLC (Спрингфийлд, Илинойс, Съединени щати) (представител: M. Decker, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз OFF-WHITE — заявка за регистрация № 17 360 009

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 14 декември 2018 г. по преписка R 580/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  във всички случаи, да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени от OFF-WHITE LLC пред Съда и апелативния състав на EUIPO

         Изложени основания

                  —

                  В обжалваното решение не се взема предвид предходна практика и е допуснато нарушение на правните принципи на добра администрация, правна сигурност и равнопоставеност.

                  —

                  Нарушение на член 41, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело T-139/19: Жалба, подадена на 4 март 2019 г. — Pilatus Bank/ЕЦБ

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/106

      Жалба, подадена на 4 март 2019 г. — Pilatus Bank/ЕЦБ
      (Дело T-139/19)
      (2019/C 139/108)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pilatus Bank plc (Та Шбиш, Малта) (представители: O. Behrends, M. Kirchner и L. Feddern, lawyers)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви обжалваното решение за нищожно на основание член 264 ДФЕС, тъй като с него ЕЦБ отказва да поеме пряк надзор над жалбоподателя съгласно член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ (1);

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя на основание членове 134 и 135 от Процедурния правилник на Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква в подкрепа на жалбата си девет основания.

                  1.

                  Първо основание: грешка в преценката на ЕЦБ, че след оттеглянето на лицензионното споразумение на жалбоподателя не е компетентна да упражнява надзор над него.

                  2.

                  Второ основание: ЕЦБ е длъжна да поеме надзора, тъй като трябва да поддържа високи надзорни стандарти.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на правото на ефективна защита и на принципа на равни процесуални възможности.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа на оправданите правни очаквания и на правната сигурност.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа на пропорционалност.

                  6.

                  Шесто основание: злоупотреба с власт.

                  7.

                  Седмо основание: липса на подходящи мотиви.

                  8.

                  Осмо основание: нарушение на правото на изслушване.

                  9.

                  Девето основание: нарушение на принципа на nemo auditur.

         (1)  Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 2013 г., стр. 63).


title: Дело T-144/19: Жалба, подадена на 7 март 2019 г. — Kludi/EUIPO — Adlon Brand (ADLON)

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/107

      Жалба, подадена на 7 март 2019 г. — Kludi/EUIPO — Adlon Brand (ADLON)
      (Дело T-144/19)
      (2019/C 139/109)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Kludi GmbH & Co. KG (Менден, Германия) (представител: A. Zafar, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Adlon Brand GmbH & Co. KG (Дюрен, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „ADLON“ — заявка за регистрация № 11 115 961

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26 ноември 2018 г. по преписка R 1500/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на член 7 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията,

                  —

                  нарушение на член 27, параграф 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията,

                  —

                  нарушение на диспозитивното начало.


title: Дело T-674/16: Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — Seigneur/ЕЦБ

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/108

      Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — Seigneur/ЕЦБ
      (Дело T-674/16) (1)

      (2019/C 139/110)
      Език на производството: френски
      Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 419, 14.11.2016 г.


title: Дело T-677/16: Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — Bowles/ЕЦБ

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/108

      Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — Bowles/ЕЦБ
      (Дело T-677/16) (1)

      (2019/C 139/111)
      Език на производството: френски
      Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 419, 14.11.2016 г.


title: Дело T-783/16: Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — Правителство на Гибралтар/Комисия

text:
               15.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/109

      Определение на Общия съд от 27 февруари 2019 г. — Правителство на Гибралтар/Комисия
      (Дело T-783/16) (1)

      (2019/C 139/112)
      Език на производството: английски
      Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело C-128/19: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 18 февруари 2019 г. — Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana

text:
               27.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/14

      Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 18 февруари 2019 г. — Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana
      (Дело C-128/19)
      (2019/C 182/18)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

         Ответник: Assessorato della Salute della Regione Siciliana

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли да се приеме, с оглед на членове 87 и 88 от Договора за ЕО (понастоящем членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС), както и на Насоки[те] на Общността за държавните помощи за земеделския сектор в Съобщение 2000/C 28/02 на Европейската комисия, публикувано в Официален вестник на Европейските общности от 1 февруари 2000 г., че разпоредбите на член 25, параграф 16 от Регионален закон на Сицилия № [19] от 22 декември 2005 г. — доколкото предвиждат, че „за постигане на целите по член 1 от Регионален закон № 12 от 5 юни 1989 г., в съответствие с разпоредбите на член 134 от Регионален закон № 32 от 23 декември 2000 г., се одобряват разходи в размер на 20 млн. евро за плащане на сумите, дължими от AUSL [местни здравни служби] в Сицилия на собствениците на унищожени животни след заразяване с инфекциозни и широко разпространени заболявания в периода от 2000 г. до 2006 г., както и за плащане на възнагражденията за същите години на свободно практикуващите ветеринарни лекари, участвали в дейностите по реорганизация. За целите на настоящия параграф се одобряват разходи в размер на 10 млн. евро за финансовата 2005 г. (UPB [основно бюджетно перо] 10.3.1.3.2, глава 417702). За следващите финансови години се процедира в съответствие с член 3, параграф 2, буква i) от Регионален закон № 10 от 27 април 1999 г. и последващите изменения и допълнения“ — представляват държавна помощ, която, като поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или определени производства, нарушава или заплашва да наруши конкуренцията?

                  2)

                  Макар да е възможно разпоредбите на член 25, параграф 16 от Регионален закон на Сицилия № 19 от 22 декември 2005 г. — доколкото предвиждат, че „за постигане на целите по член 1 от Регионален закон № 12 от 5 юни 1989 г., в съответствие с разпоредбите на член 134 от Регионален закон № 32 от 23 декември 2000 г., се позволяват разходи в размер на 20 млн. евро за плащане на сумите, дължими от AUSL [местни здравни служби] в Сицилия на собствениците на унищожени животни след заразяване с инфекциозни и широко разпространени заболявания в периода от 2000 г. до 2006 г., както и за плащане на възнагражденията за същите години на свободно практикуващите ветеринарни лекари, участвали в дейностите по реорганизация. За целите на настоящия параграф се одобряват разходи в размер на 10 млн. евро за финансовата 2005 г. (UPB [основно бюджетно перо] 10.3.1.3.2, глава 417702). За следващите финансови години се процедира в съответствие с член 3, параграф 2, буква i) от Регионален закон № 10 от 27 април 1999 г. и последващите изменения и допълнения“ — по принцип да представляват държавна помощ, която като поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или определени производства, нарушава или заплашва да наруши конкуренцията, може ли все пак да се приеме, че тези разпоредби са в съответствие с членове 87 и 88 от Договора за ЕО (понастоящем членове 107 и 108 от ДФЕС), като се вземат предвид мотивите, с които Европейската комисия е обявила в Решение C(2002)4786 от 6 декември 2002 г., че ако са изпълнени условията, предвидени в „Насоки[те] на Общността за държавните помощи за земеделския сектор“, съдържащи се в Съобщение 2000/C 28/02 на Европейската комисия, публикувано в Официален вестник на Европейските общности от 1 февруари 2000 г., разпоредбите с подобно съдържание, и по-конкретно член 11 от Регионален закон № 40/1997 и член 7 от Регионален закон № 22/1999, са съвместими с членове 87 и 88 от Договора за ЕО?


title: Дело C-483/17: Решение на Съда (трети състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Ирландия) — Neculai Tarola/Minister for Social Protection (Преюдициално запитване — Гражданство на Съюза — Свободно движение на лица — Директива 2004/38/ЕО — Право на свободно придвижване и пребиваване на територията на държавите членки — Член 7, параграф 1, буква a) — Работници и самостоятелно заети лица — Член 7, параграф 3, буква в) — Право на пребиваване за повече от три месеца — Гражданин на държава членка, работил като наето лице в друга държава членка в продължение на петнадесет дни — Принудителна безработица — Запазване на статуса на работник в продължение на поне на шест месеца — Право на помощ за търсещи работа лица („jobseeker’s allowance“)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/3

      Решение на Съда (трети състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Ирландия) — Neculai Tarola/Minister for Social Protection
      (Дело C-483/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Гражданство на Съюза - Свободно движение на лица - Директива 2004/38/ЕО - Право на свободно придвижване и пребиваване на територията на държавите членки - Член 7, параграф 1, буква a) - Работници и самостоятелно заети лица - Член 7, параграф 3, буква в) - Право на пребиваване за повече от три месеца - Гражданин на държава членка, работил като наето лице в друга държава членка в продължение на петнадесет дни - Принудителна безработица - Запазване на статуса на работник в продължение на поне на шест месеца - Право на помощ за търсещи работа лица („jobseeker’s allowance“)
      (2019/C 206/03)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Court of Appeal

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Neculai Tarola

         Ответник: Minister for Social Protection

         Диспозитив

      Член 7, параграф 1, буква а) и параграф 3, буква в) от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО трябва да се тълкува в смисъл, че гражданин на държава членка, упражнил правото си на свободно движение, който е придобил в друга държава членка статуса на работник по смисъла на член 7, параграф 1, буква а) от тази директива, поради извършваната там от него дейност в продължение на две седмици не по срочен трудов договор, преди да се окаже в принудителна безработица, запазва статуса си на работник за допълнителен период не по-кратък от шест месеца по смисъла на тези разпоредби, ако се е регистрирал като търсещо работа лице в съответното бюро по труда.
      Запитващата юрисдикция трябва да определи дали въз основа на гарантирания в член 24, параграф 1 от Директива 2004/38 принцип на равно третиране, този гражданин поради това има право да получава социални помощи или, ако са налице условията за това, социалноосигурителни обезщетения, каквито би получавал, ако беше гражданин на приемащата държава членка.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело C-501/17: Решение на Съда (трети състав) от 4 април 2019 г. (преюдициално запитване от Landgericht Köln — Германия) — Germanwings GmbH/Wolfgang Pauels (Преюдициално запитване — Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Член 5, параграф 3 — Обезщетяване на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети — Обхват — Освобождаване от задължението за обезщетяване — Понятие „извънредни обстоятелства“ — Повреда на самолетна гума, причинена от намиращ се на пистата на летище чужд обект)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/4

      Решение на Съда (трети състав) от 4 април 2019 г. (преюдициално запитване от Landgericht Köln — Германия) — Germanwings GmbH/Wolfgang Pauels
      (Дело C-501/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Член 5, параграф 3 - Обезщетяване на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети - Обхват - Освобождаване от задължението за обезщетяване - Понятие „извънредни обстоятелства“ - Повреда на самолетна гума, причинена от намиращ се на пистата на летище чужд обект)
      (2019/C 206/04)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Germanwings GmbH

         Ответник: Wolfgang Pauels

         Диспозитив

      Член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, във връзка със съображение 14 от същия регламент, трябва да се тълкува в смисъл, че повредата на самолетна гума, причинена от намиращ се на пистата на летище чужд обект, като подвижен отломък, попада в обхвата на понятието „извънредно обстоятелство“ по смисъла на тази разпоредба.
      За да се освободи от задължението си по член 7 от Регламент № 261/2004 да обезщети пътниците обаче въздушният превозвач, чийто полет има голямо закъснение поради такова „извънредно обстоятелство“, е длъжен да докаже, че е използвал всички човешки или материални ресурси и финансови средства, с които е разполагал, за да не допусне подмяната на гумата, повредена от намиращ се на пистата на летище чужд обект, като подвижен отломък, да доведе до посоченото голямо закъснение на съответния полет.

         (1)  ОВ C 392, 20.11.2017 г.


title: Дело C-558/17 P: Решение на Съда (трети състав) от 4 април 2019 г. — OZ/Европейска инвестиционна банка (Обжалване — Публична служба — Персонал на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) — Сексуален тормоз — Разследване, проведено в рамките на програмата „Dignity at work“ — Отхвърляне на жалба за тормоз — Искане за отмяна на решението на председателя на ЕИБ за отхвърляне на жалбата в административната процедура — Обезщетяване на вредите)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/4

      Решение на Съда (трети състав) от 4 април 2019 г. — OZ/Европейска инвестиционна банка
      (Дело C-558/17 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Персонал на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) - Сексуален тормоз - Разследване, проведено в рамките на програмата „Dignity at work“ - Отхвърляне на жалба за тормоз - Искане за отмяна на решението на председателя на ЕИБ за отхвърляне на жалбата в административната процедура - Обезщетяване на вредите)
      (2019/C 206/05)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: OZ (представител: B. Maréchal, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (представители: K. Carr и G. Faedo, подпомагани от A. Dal Ferro, avvocato)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 13 юли 2017 г., OZ/ЕИБ (T-607/16, непубликувано, EU:T:2017:495) в частта му, с която са отхвърлени, от една страна, исканията за обезщетение, подадени от OZ в нейната жалба, основани на отговорността на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) за твърдени незаконосъобразности, допуснати в рамките на процедурата по разследване, включително неспазването на правото на жалбоподателката да бъде справедливо изслушана, както и от друга страна, исканията за отмяна, съдържащи се в тази жалба.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Отменя решението на председателя на Европейската инвестиционна банка от 16 октомври 2015 г. да не предприема действия по подадената от OZ жалба за сексуален тормоз.

                  4)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  5)

                  Осъжда Европейската инвестиционна банка да понесе, освен направените от нея съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от OZ както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване.

         (1)  ОВ C 437, 18.12.2017 г.


title: Дело C-603/17: Решение на Съда (първи състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединено кралство) — Peter Bosworth, Colin Hurley/Arcadia Petroleum Limited и др. (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Конвенция от Лугано II — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Дял II, раздел 5 (членове 18 — 21) — Компетентност при индивидуални трудови договори)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/6

      Решение на Съда (първи състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединено кралство) — Peter Bosworth, Colin Hurley/Arcadia Petroleum Limited и др.
      (Дело C-603/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Конвенция от Лугано II - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Дял II, раздел 5 (членове 18 - 21) - Компетентност при индивидуални трудови договори)
      (2019/C 206/07)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court of the United Kingdom

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Peter Bosworth, Colin Hurley

         Ответници: Arcadia Petroleum Limited и др.

         Диспозитив

      Разпоредбите на дял II, раздел 5 (членове 18—21) от Конвенцията относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, която е подписана на 30 октомври 2007 г. и чието сключване е одобрено от името на Общността с Решение 2009/430/ЕО на Съвета от 27 ноември 2008 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че договорът между дружество и физическо лице, което изпълнява функциите на ръководител на това дружество, не създава помежду им отношение на власт и подчинение и съответно не може да се квалифицира като „индивидуален трудов договор“ по смисъла на тези разпоредби, при положение че физическото лице може да определя или действително определя условията на този договор и разполага с правомощие самостоятелно да контролира текущото управление на дейността на дружеството и изпълнението на собствените си задължения, макар и акционерът или акционерите на дружеството да имат правомощието да прекратят посочения договор.

         (1)  ОВ C 437, 18.12.2017 г.


title: Дело C-638/17: Решение на Съда (пети състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — производство по дело, образувано по искане на Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Преюдициално запитване — Структура и ставки на акциза върху обработен тютюн — Директива 2011/64/ЕС — Член 4, параграф 1, буква а) — Понятие „пури или пурети“ — Цилиндрични тела от тютюн, обвити с покриващ лист от естествен тютюн, частично покрит с допълнителен слой хартия)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/8

      Решение на Съда (пети състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — производство по дело, образувано по искане на Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Дело C-638/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Структура и ставки на акциза върху обработен тютюн - Директива 2011/64/ЕС - Член 4, параграф 1, буква а) - Понятие „пури или пурети“ - Цилиндрични тела от тютюн, обвити с покриващ лист от естествен тютюн, частично покрит с допълнителен слой хартия)
      (2019/C 206/09)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страна в главното производство

      Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      в присъствието на: „Skonis ir kvapas“ UAB

         Диспозитив

      Член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/64/ЕС на Съвета от 21 юни 2011 година относно структурата и ставките на акциза върху обработен тютюн трябва да се тълкува в смисъл, че тютюневи продукти като разглежданите по главното производство, на които част от покриващия лист от естествен тютюн е обвит с допълнителен слой хартия при филтъра, което може да доведе до визуално сходство на тези продукти с цигарите, попадат в категорията „пури или пурети“ по смисъла на тази разпоредба.

         (1)  ОВ C 52, 12.2.2018 г.


title: Дело C-690/17: Решение на Съда (пети състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — ÖKO-Test Verlag GmbH/Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG (Преюдициално запитване — Интелектуална собственост — Марки — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 9, параграф 1 — Директива 2008/95/ЕО — Член 5, параграфи 1 и 2 — Права, предоставени от марката — Индивидуална марка, състояща се от знак за изпитване)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/9

      Решение на Съда (пети състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — ÖKO-Test Verlag GmbH/Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG
      (Дело C-690/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Интелектуална собственост - Марки - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 9, параграф 1 - Директива 2008/95/ЕО - Член 5, параграфи 1 и 2 - Права, предоставени от марката - Индивидуална марка, състояща се от знак за изпитване)
      (2019/C 206/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ÖKO-Test Verlag GmbH

         Ответник: Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

         Диспозитив

                  1)

                  Член 9, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на [Европейския съюз] и член 5, параграф 1, буква а) и б) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкуват в смисъл, че не оправомощават притежателя на индивидуална марка, състояща се от знак за изпитване, да се противопоставя на поставянето от трето лице на знак, идентичен или сходен с тази марка, върху стоки, които не са нито идентични, нито сходни със стоките или услугите, за които е регистрирана въпросната марка.

                  2)

                  Член 9, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 и член 5, параграф 2 от Директива 2008/95 трябва да се тълкуват в смисъл, че оправомощават притежателя на състояща се от знак за изпитване индивидуална марка с репутация да се противопостави на поставянето от трето лице на знак, идентичен или сходен с тази марка, върху стоки, които не са нито идентични, нито сходни с тези, за които е регистрирана въпросната марка, при условие че се установи, че с поставянето на този знак третото лице несправедливо се облагодетелства от отличителния характер или от репутация на същата марка или ги уврежда и че в този случай това трето лице не е доказало наличието на „основание“ по смисъла на тези разпоредби за поставянето на знака.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело C-691/17: Решение на Съда (десети състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Право на приспадане на данъка върху добавената стойност (ДДС), платен по получени доставки — Член 199, параграф 1, буква a) — Обратно начисляване — Недължимо плащане на данъка от получателя на услуги на доставчиците на базата на фактура, погрешно издадена по общия ред за облагане — Решение на данъчния орган, което установява данъчно задължение в тежест на получателя на услуги и отхвърля искане за приспадане — Липса на разглеждане от данъчния орган на възможността за възстановяване на данъка)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/10

      Решение на Съда (десети състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-691/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Право на приспадане на данъка върху добавената стойност (ДДС), платен по получени доставки - Член 199, параграф 1, буква a) - Обратно начисляване - Недължимо плащане на данъка от получателя на услуги на доставчиците на базата на фактура, погрешно издадена по общия ред за облагане - Решение на данъчния орган, което установява данъчно задължение в тежест на получателя на услуги и отхвърля искане за приспадане - Липса на разглеждане от данъчния орган на възможността за възстановяване на данъка)
      (2019/C 206/11)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PORR Építési Kft.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Диспозитив

      Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/45/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г., както и принципите на данъчен неутралитет и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат практика на данъчния орган, който, без да са налице подозрения за данъчна измама, отказва на предприятие правото на приспадане на данъка върху добавената стойност, който това предприятие като получател на услуги неправилно е платило на доставчика на тези услуги въз основа на фактура, която последният е издал съгласно правилата по общия ред за облагане с данък върху добавената стойност (ДДС), въпреки че въпросната сделка е облагаема в съответствие с механизма за обратно начисляване, без данъчният орган:

                  —

                  преди отказа на правото на приспадане да е разгледал дали издателят на тази погрешна фактура е можел да възстанови на получателя на същата неправилно платения ДДС и е можел да коригира посочената фактура в рамките на процедура за автокорекция съгласно приложимата национална правна уредба, за да получи възстановяване на неправилно внесения от него в държавния бюджет данък, или

                  —

                  да е решил самият той да възстанови на получателя на същата фактура данъка, който той неправилно е платил на издателя на същата и който последният неправилно впоследствие е внесъл в държавния бюджет.

            Тези принципи обаче изискват, в случай че възстановяването от доставчика на услуги на получателя на същите на неоснователно фактуриран ДДС се окаже невъзможно или изключително трудно, по-специално в случай на неплатежоспособност на доставчика, получателят на услуги да може да поиска възстановяването направо от данъчния орган.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело C-699/17: Решение на Съда (девети състав) от 4 април 2019 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — производство, образувано по жалба на Allianz Vorsorgekasse AG (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Сключване на осигурителни договорис професионален осигурителен фонд, натоварен с управлението на професионални солидарни вноски — Сключване, което се нуждае от съгласието на работниците и служителите или на техните представители — Директива 2014/24/ЕС — Членове 49 и 56 ДФЕС — Принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация — Задължение за прозрачност)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/11

      Решение на Съда (девети състав) от 4 април 2019 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — производство, образувано по жалба на Allianz Vorsorgekasse AG
      (Дело C-699/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Сключване на осигурителни договорис професионален осигурителен фонд, натоварен с управлението на професионални солидарни вноски - Сключване, което се нуждае от съгласието на работниците и служителите или на техните представители - Директива 2014/24/ЕС - Членове 49 и 56 ДФЕС - Принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация - Задължение за прозрачност)
      (2019/C 206/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichtshof

         Страна в главното производство

      Allianz Vorsorgekasse AG

         В присъствието на: Bundestheater-Holding GmbH, Burgtheater GmbH, Wiener Staatsoper GmbH, Volksoper Wien GmbH, ART for ART Theaterservice GmbH, fair-finance Vorsorgekasse AG

         Диспозитив

      Членове 49 и 56 ДФЕС, принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация и задължението за прозрачност трябва да се тълкуват в смисъл, че са приложими към сключването на осигурителен договор между работодател, публичноправен орган, и професионален осигурителен фонд за управлението и инвестирането на вноски, предназначени за финансиране на обезщетения при прекратяване на трудовото правоотношение, плащани на работниците и служителите на този работодател, макар сключването на такъв договор да не произтича само от волята на работодателя, а да изисква съгласието или на работниците и служителите, или на съвета на техните представители.

         (1)  ОВ C 104, 19.3.2018 г.


title: Съединени дела C-29/18, C-30/18 и С-44/18: Решение на Съда (втори състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Cobra Servicios Auxiliares SA/José David Sánchez Iglesias (C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (C-30/18), Jesús Valiño Lopez (C-44/18), FOGASA (C-29/18 и C-44/18), Incatema SL (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 4 — Принцип на недопускане на дискриминация — Понятие „условия за наемане на работа“ — Сравнимост на положенията — Обосноваване — Понятие „обективни причини“ — Обезщетение при прекратяване на трудов договор за неопределено време на обективно основание — По-малко обезщетение, плащано при изтичане на срока на трудов договор „до завършване на определена работа“)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/12

      Решение на Съда (втори състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Cobra Servicios Auxiliares SA/José David Sánchez Iglesias (C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (C-30/18), Jesús Valiño Lopez (C-44/18), FOGASA (C-29/18 и C-44/18), Incatema SL
      (Съединени дела C-29/18, C-30/18 и С-44/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Клауза 4 - Принцип на недопускане на дискриминация - Понятие „условия за наемане на работа“ - Сравнимост на положенията - Обосноваване - Понятие „обективни причини“ - Обезщетение при прекратяване на трудов договор за неопределено време на обективно основание - По-малко обезщетение, плащано при изтичане на срока на трудов договор „до завършване на определена работа“)
      (2019/C 206/13)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Cobra Servicios Auxiliares SA

         Ответници: José David Sánchez Iglesias (C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (C-30/18), Jesús Valiño Lopez (C-44/18), FOGASA (C-29/18 и C-44/18), Incatema SL

         Диспозитив

      Клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, според която в положение като разглежданото в главното производство, в което прекратяването на договора за предоставяне на услуги, сключен между работодателя и един от неговите клиенти, е довело, от една страна, до прекратяването на трудовите договори до завършване на определена работа между този работодател и някои работници, и от друга страна, до колективното уволнение на обективно основание на работници, наети от посочения работодател на трудов договор за неопределено време, обезщетението при прекратяване на трудовото правоотношение, плащано на първите работници, е по-малко от това, предоставяно на работниците на трудов договор за неопределено време.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело C-139/18 P: Решение на Съда (първи състав) от 3 април 2019 г. — CJ/Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (Обжалване — Публична служба — Договорно нает служител — Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) — Атестационен доклад — Процедура за оценяване за 2011 г. — Молба за отмяна на решението, с което приключва атестационният доклад)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/12

      Решение на Съда (първи състав) от 3 април 2019 г. — CJ/Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията
      (Дело C-139/18 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Договорно нает служител - Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) - Атестационен доклад - Процедура за оценяване за 2011 г. - Молба за отмяна на решението, с което приключва атестационният доклад)
      (2019/C 206/14)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: CJ (представител: V. Kolias, dikigoros)

         Друга страна в производството: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (представители: J. Mannheim, A. Daume, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 13 декември 2017 г., CJ/ECDC (T-602/16, непубликувано, EU:T:2017:893).

                  2)

                  Отменя решението на апелативния оценяващ на Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) от 21 септември 2015 г. за окончателно утвърждаване на атестационния доклад на CJ за 2011 г.

                  3)

                  Европейският център за профилактика и контрол върху заболяванията понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на CJ във връзка с първоинстанционното производство и с производството по обжалване.

         (1)  ОВ C 211, 18.6.2018 г.


title: Дело C-254/18: Решение на Съда (втори състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Syndicat des cadres de la sécurité intérieure/Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics (Преюдициално запитване — Директива 2003/88/ЕО — Организация на работното време — Защита на безопасността и здравето на работниците — Максимална продължителност на седмичното работно време — Референтен период — Гъвкав или фиксиран период — Дерогиране — Полицейски служители)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/14

      Решение на Съда (втори състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Syndicat des cadres de la sécurité intérieure/Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Дело C-254/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2003/88/ЕО - Организация на работното време - Защита на безопасността и здравето на работниците - Максимална продължителност на седмичното работно време - Референтен период - Гъвкав или фиксиран период - Дерогиране - Полицейски служители)
      (2019/C 206/16)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Syndicat des cadres de la sécurité intérieure

         Ответници: Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Диспозитив

      Член 6, буква б), член 16, буква б) и член 19, първа алинея от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която предвижда за изчисляването на средната продължителност на седмичното работно време референтни периоди, които започват и завършват на фиксирани календарни дати, при положение че тази правна уредба предвижда механизми, позволяващи да се гарантира, че максималната средна продължителност на седмичното работно време от 48 часа се спазва в хода на всеки период от шест месеца, стоящ върху два последователни фиксирани референтни периода.

         (1)  ОВ C 211, 18.6.2018 г.


title: Дело C-266/18: Решение на Съда (първи състав) от 3 април 2019 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Poznaniu — Полша) — Aqua Med sp. z o.o./Irena Skóra (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Член 1, параграф 2 — Приложно поле на директивата — Клауза, която предоставя териториална компетентност на съд, определен съгласно общи правила — Член 6, параграф 1 — Служебен контрол на неравноправния характер — Член 7, параграф 1 — Задължения и правомощия на националния съд)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/14

      Решение на Съда (първи състав) от 3 април 2019 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Poznaniu — Полша) — Aqua Med sp. z o.o./Irena Skóra
      (Дело C-266/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Член 1, параграф 2 - Приложно поле на директивата - Клауза, която предоставя териториална компетентност на съд, определен съгласно общи правила - Член 6, параграф 1 - Служебен контрол на неравноправния характер - Член 7, параграф 1 - Задължения и правомощия на националния съд)
      (2019/C 206/17)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Aqua Med sp. z o.o.

         Ответник: Irena Skóra

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че от приложното поле на тази директива не се изключва договорна клауза като разглежданата по главното производство, която общо препраща към приложимото национално право, що се отнася до определянето на съда, който е компетентен да разглежда спорове между страните по договор.

                  2)

                  Член 7, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска процесуални правила, към които препраща договорна клауза, които в случай на иск за твърдяно неизпълнение на задължения по договор от потребител позволяват продавачът или доставчикът да избира между компетентния съд по местоживеенето на ответника и този по мястото на изпълнение на договора, освен ако изборът по мястото на изпълнение на договора не води за потребителя до процесуални условия, които биха могли да ограничат прекомерно правото на ефективни правни средства за защита, предоставено му от правния ред на Съюза, което националната юрисдикция трябва да провери.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело C-288/18: Решение на Съда (десети състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — X BV/Staatssecretaris van Financiën (Преюдициално запитване — Обща митническа тарифа — Класиране на стоките — Комбинирана номенклатура — Подпозиции 85285100 и 85285940 — Монитори с плосък екран с течнокристална технология на изображението, които могат да възпроизвеждат сигнал от автоматични машини за обработка на информация — Споразумение за търговията с продукти на информационните технологии)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/16

      Решение на Съда (десети състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — X BV/Staatssecretaris van Financiën
      (Дело C-288/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Класиране на стоките - Комбинирана номенклатура - Подпозиции 85285100 и 85285940 - Монитори с плосък екран с течнокристална технология на изображението, които могат да възпроизвеждат сигнал от автоматични машини за обработка на информация - Споразумение за търговията с продукти на информационните технологии)
      (2019/C 206/19)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: X BV

         Ответник: Staatssecretaris van Financiën

         Диспозитив

      Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменена с Регламент за изпълнение (ЕС) № 927/2012 на Комисията от 9 октомври 2012 г., трябва да се тълкува в смисъл, че за да се прецени дали плоските екрани с течнокристална технология на изображението (LCD), които са проектирани и произведени, за да възпроизвеждат както информацията, постъпила от автоматична машина за обработка на информация, така и композитен видеосигнал от други източници, трябва да бъдат класирани в подпозиция 85285100 от Комбинираната номенклатура или в подпозиция 85285940 от тази номенклатура, е необходимо при разглеждането на всички техни обективни характеристики и свойства да се проверят както степента, в която те могат да изпълняват множество функции, така и нивото на производителност, което достигат при изпълнението на тези функции, за да се установи дали те са предназначени главно за автоматична машина за обработка на информация. Във връзка с това особено значение трябва да се отдаде на въпроса дали те са проектирани за работа от близко разстояние. За целите на тази преценка е без значение дали ползвателят на екрана и лицето, което обработва и/или въвежда информацията в автоматичната машина за обработка на информация, са едно и също лице.

         (1)  ОВ C 276, 6.8.2018 г.


title: Дело C-295/18: Решение на Съда (десети състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação do Porto — Португалия) — Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação S.A./Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos, SA (Преюдициално запитване — Платежни услуги във вътрешния пазар — Директива 2007/64/ЕО — Членове 2 и 58 — Приложно поле — Ползвател на платежни услуги — Понятие — Изпълнение на директен дебит, издаден от трето лице по сметка, на която не е титуляр — Липса на разрешение на титуляря на задължената сметка — Неразрешена платежна транзакция)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/16

      Решение на Съда (десети състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação do Porto — Португалия) — Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação S.A./Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos, SA
      (Дело C-295/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Платежни услуги във вътрешния пазар - Директива 2007/64/ЕО - Членове 2 и 58 - Приложно поле - Ползвател на платежни услуги - Понятие - Изпълнение на директен дебит, издаден от трето лице по сметка, на която не е титуляр - Липса на разрешение на титуляря на задължената сметка - Неразрешена платежна транзакция)
      (2019/C 206/20)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal da Relação do Porto

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Mediterranean Shipping Company (Португалия) — Agentes de Navegação S.A.

         Ответници: Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos, SA

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, параграф 1 от Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че изпълнението на директни дебит по инициатива на получателя по платежна сметка, на която не е титуляр, и за които титулярят на задължената сметка не е дал съгласие, попада в обхвата на понятието „платежна услуга“ по смисъла на тази разпоредба.

                  2)

                  Член 58 от Директива 2007/64 трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „ползвател на платежни услуги“ по смисъла на тази директива включва титуляр на платежна сметка, по която са изпълнени директни дебити без неговото съгласие.

         (1)  ОВ C 259, 23.7.2018 г.


title: Дело C-464/18: Решение на Съда (шести състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona — Испания) — ZX/Ryanair DAC (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Определяне на съда, който е компетентен да разгледа иск за обезщетение, предявен за закъснение на полет — Член 7, точка 5 — Дейност на клон — Член 26 — Мълчалива пророгация — Необходимост от явяване на ответника)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/17

      Решение на Съда (шести състав) от 11 април 2019 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona — Испания) — ZX/Ryanair DAC
      (Дело C-464/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Определяне на съда, който е компетентен да разгледа иск за обезщетение, предявен за закъснение на полет - Член 7, точка 5 - Дейност на клон - Член 26 - Мълчалива пророгация - Необходимост от явяване на ответника)
      (2019/C 206/21)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona

         Страни в главното производство

         Ищец: ZX

         Ответник: Ryanair DAC

         Диспозитив

                  1)

                  Член 7, точка 5 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че съд на държава членка не е компетентен да разгледа иск за обезщетение, предявен на основание член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 и насочен срещу авиокомпания, установена на територията на друга държава членка, с мотива че компанията има клон в района на сезирания съд, без той да е участвал в правоотношението между компанията и засегнатия пътник.

                  2)

                  Член 26, параграф 1 от Регламент 1215/2012 трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага в случай като разглеждания в главното производство, в който ответникът не е представил становища или не се е явил.

         (1)  ОВ C 392, 29.10.2018 г.


title: Дело C-155/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 22 февруари 2019 г. — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl/De Vellis Servizi Globali Srl

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/18

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 22 февруари 2019 г. — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl/De Vellis Servizi Globali Srl
      (Дело C-155/19)
      (2019/C 206/22)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl

         Ответник: De Vellis Servizi Globali Srl

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Първи въпрос:

                              —

                              може ли въз основа на характеристиките на вътрешната правна уредба в областта на спорта Federazione calcistica italiana (Италианската футболна федерация) да се квалифицира като публичноправна организация, тъй като е създадена с конкретната цел да задоволява нужди от общ интерес, които нямат промишлен или търговски характер?

                              —

                              изпълнен ли е по-специално телеологичният критерий за организацията по отношение на Федерацията дори при липсата на формален акт за създаване на публична администрация и въпреки че е организирана на принципа на членството, поради включването ѝ в правна уредба в даден сектор (на спорта), организирана по модели с публичен характер и обвързването със спазване на принципите и правилата, разработени от Италианския национален олимпийски комитет (CONI) и от международните спортни организации, чрез признаването за спортни цели на националния публичноправен субект?

                              —

                              може ли също така този критерий да се установи по отношение на спортна федерация като Италианската футболна федерация, притежаваща капацитет за самофинансиране, във връзка с дейност като разглежданата по делото, която няма публично значение, или вместо това за определяща трябва да се счита необходимостта във всички случаи да се гарантира прилагането на правилата за конкурентно възлагане на трети лица на всички видове договори на този субект?

                  2)

                  Втори въпрос:

                              —

                              въз основа на правоотношенията между тях, има ли CONI доминиращо влияние над FIGC — Италианската футболна федерация, в светлината на законовите правомощия за признаване на дружеството за спортни цели, за одобряване на годишните бюджети и за надзор върху управлението и правилното функциониране на органите и за назначаване на временен управител на субекта?

                              —

                              от друга страна обаче, достатъчни ли са тези правомощия, за да се установи наличието на критерия за доминиращо публично влияние, присъщо на публичноправната организация, поради квалифицираното участие на председателите и на представителите на спортните федерации в основните органи на Олимпийския комитет?


title: Дело C-156/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 22 февруари 2019 г. — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl/De Vellis Servizi Globali Srl

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/19

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 22 февруари 2019 г. — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl/De Vellis Servizi Globali Srl
      (Дело C-156/19)
      (2019/C 206/23)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl

         Ответник: De Vellis Servizi Globali Srl

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Първи въпрос:

                              —

                              може ли въз основа на характеристиките на вътрешната правна уредба в областта на спорта Federazione calcistica italiana (Италианската футболна федерация) да се квалифицира като публичноправна организация, тъй като е създадена с конкретната цел да задоволява нужди от общ интерес, които нямат промишлен или търговски характер?

                              —

                              изпълнен ли е по-специално телеологичният критерий за организацията по отношение на Федерацията дори при липсата на формален акт за създаване на публична администрация и въпреки че е организирана на принципа на членството, поради включването ѝ в правна уредба в даден сектор (на спорта), организирана по модели с публичен характер и обвързването със спазване на принципите и правилата, разработени от Италианския национален олимпийски комитет (CONI) и от международните спортни организации, чрез признаването за спортни цели на националния публичноправен субект?

                              —

                              може ли също така този критерий да се установи по отношение на спортна федерация като Италианската футболна федерация, притежаваща капацитет за самофинансиране, във връзка с дейност като разглежданата по делото, която няма публично значение, или вместо това за определяща трябва да се счита необходимостта във всички случаи да се гарантира прилагането на правилата за конкурентно възлагане на трети лица на всички видове договори на този субект?

                  2)

                  Втори въпрос:

                              —

                              въз основа на правоотношенията между тях, има ли CONI доминиращо влияние над FIGC — Италианската футболна федерация, в светлината на законовите правомощия за признаване на дружеството за спортни цели, за одобряване на годишните бюджети и за надзор върху управлението и правилното функциониране на органите и за назначаване на временен управител на субекта?

                              —

                              от друга страна обаче, достатъчни ли са тези правомощия, за да се установи наличието на критерия за доминиращо публично влияние, присъщо на публичноправната организация, поради квалифицираното участие на председателите и на представителите на спортните федерации в основните органи на Олимпийския комитет?


title: Дело C-191/19: Преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 27 февруари 2019 г. — OI/Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/22

      Преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 27 февруари 2019 г. — OI/Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA
      (Дело C-191/19)
      (2019/C 206/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Frankfurt am Main

         Страни в главното производство

         Ищец: OI

         Ответник: Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли случай на отказан достъп на борда по смисъла на член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) промяната в резервацията, извършена против волята на пътник, който има потвърдена резервация за определен полет и при явяването си на гишето за регистрация на летището е прехвърлен за по-късен полет, ако полетът, за който се отнася потвърдената резервация на пътника, все пак е осъществен?

                  2)

                  Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен: трябва ли разпоредбата на член 5, параграф 1, буква в), подточка iii) от Регламент № 261/2004 да се прилага по аналогия в случай на отказан достъп на борда по смисъла на член 4, параграф 3 от същия регламент?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218)


title: Дело C-209/19: Преюдициално запитване от Landgericht Saarbrücken (Германия), постъпило на 5 март 2019 г. — SM/Sparkasse Saarbrücken

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/22

      Преюдициално запитване от Landgericht Saarbrücken (Германия), постъпило на 5 март 2019 г. — SM/Sparkasse Saarbrücken
      (Дело C-209/19)
      (2019/C 206/27)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Saarbrücken

         Страни в главното производство

         Ищец: SM

         Ответник: Sparkasse Saarbrücken

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 10, параграф 2, буква п) от Директива 2008/48/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета да се тълкува в смисъл, че необходимата информация относно „срока“ или „другите условия за упражняването на [правото на отказ]“ включва и условията за началото на срока за отказ?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на въпрос 1:
                  Допуска ли член 10, параграф 2, буква п) от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета тълкуване в смисъл, че информацията относно правото на отказ е „ясна“ и „кратка“, когато по отношение на началото на срока за отказ тя не посочва изчерпателно задължителната информация, която следва да се предостави, относно датата, от която започва да тече срокът, а препраща към национална разпоредба — в настоящия случай член 492, параграф 2 от Bürgerliches Gesetzbuch (Граждански кодекс, наричан по-нататък „BGB“) в редакцията му, в сила до 12 юни 2014 г., която от своя страна препраща към други национални разпоредби — в настоящия случай член 247, параграфи 3—13 от Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuch (Въвеждащ закон към Гражданския кодекс, наричан по-нататък „EGBGB“) в редакцията му, в сила до 12 юни 2014 г., и поради това потребителят е длъжен да прочете множество законови разпоредби в различни закони, за да получи яснота относно задължителната информация, която трябва да бъде предоставена, за да започне да тече срокът за отказ от договора му за кредит?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на въпрос 2 (и ако по принцип не са налице съмнения относно възможността да се препраща към национални законови разпоредби):
                  Допуска ли член 10, параграф 2, буква п) от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета тълкуване в смисъл, че информацията относно правото на отказ е „ясна“ и „кратка“, когато препращането към национална разпоредба — в настоящия случай член 492, параграф 2 от BGB, в редакцията му в сила от 30 юли 2010 г. до 12 юни 2014 г., и препращането, направено в нея — в настоящия случай към член 247, параграфи 3—13 от EGBGB, в редакцията му в сила от 4 август 2011 г. до 12 юни 2014 г., задължително води до положение, при което, за да получи яснота относно задължителната информация, която трябва да бъде предоставена, за да започне да тече срокът за отказ от договора му за кредит, потребителят не просто трябва да прочете разпоредбите, но и трябва да направи правна квалификация — например дали кредитът му е отпуснат при условията, които са обичайни за договорите, обезпечени с недвижим имот, и тяхното междинно финансиране, или са налице свързани договори?

         (1)  ОВ L 133, 2008 г., стр. 66.


title: Дело C-216/19: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 11 март 2019 г. — WQ/Land Berlin

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/24

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 11 март 2019 г. — WQ/Land Berlin
      (Дело C-216/19)
      (2019/C 206/28)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Berlin

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: WQ

         Ответник: Land Berlin

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли да се счита, че собственикът разполага с отговарящи на условията за подпомагане хектари по смисъла на член 24, параграф 2, първо изречение от Регламент № 1307/2013 (1), когато никое трето лице не разполага с право на ползване, и по-специално с предоставено от собственика право на ползване на отговарящите на условията за подпомагане хектари, или следва да се приеме, че с тези площи разполага третото лице, или не разполага никой, при положение че това трето лице обработва фактически тези площи за селскостопански цели, без да има право на ползване?

                  2)

                  Следва ли изразът „всяка площ, която през 2008 г. е дала право на плащане по схемата за единно плащане или по схемата за единно плащане на площ, предвидени съответно в дял III и дял IVа от Регламент (ЕО) № 1782/2003 (2)“ в член 32, параграф 2, буква б) от Регламент № 1307/2013 да се тълкува в смисъл, че през 2008 г. площите трябва да са отговаряли на условията, изисквани съгласно дял III, съответно дял IVа от Регламент (ЕО) № 1782/2003 за придобиване на право на плащане по схемата за единно плащане или схемата за единно плащане на площ?

                  3)

                  При отрицателен отговор на въпрос 2), следва ли изразът „всяка площ, която през 2008 г. е дала право на плащане по схемата за единно плащане или по схемата за единно плащане на площ, предвидени съответно в дял III и дял IVа от Регламент (ЕО) № 1782/2003“ в член 32, параграф 2, буква б) от Регламент № 1307/2013 да се тълкува в смисъл, че за да може дадена залесена площ по член 31 от Регламент (ЕО) № 1257/1999 (3) да бъде квалифицирана като отговарящи на условията за подпомагане хектари по смисъла на член 32, параграф 2, буква б), подточка ii) от Регламент № 1307/2013, е необходимо за площта да е ползвано право на плащане за земи под угар или друго право на плащане по смисъла на член 44, параграф 1 и член 54, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003?

                  4)

                  При отрицателен отговор на въпрос 3), следва ли изразът „всяка площ, която през 2008 г. е дала право на плащане по схемата за единно плащане или по схемата за единно плащане на площ, предвидени съответно в дял III и дял IVа от Регламент (ЕО) № 1782/2003“ в член 32, параграф 2, буква б) от Регламент № 1307/2013 да се тълкува в смисъл, че за да може дадена залесена площ по член 31 от Регламент (ЕО) № 1257/1999 да бъде квалифицирана като отговарящи на условията за подпомагане хектари по смисъла на член 32, параграф 2, буква б), подточка ii) от Регламент № 1307/2013, е необходимо през 2008 г. земеделският стопанин да е подал молба за помощ по член 22, параграф 1 и/или по член 34, параграф 1 на Регламент (ЕО) № 1782/2003 и да са били изпълнени другите изисквания за директно плащане съгласно дял III или дял IVа?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 608).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001 (ОВ L 270, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177).

         (3)  Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти (ОВ L 160, 1999 г., стр. 80; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 134).


title: Дело C-238/19: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Hannover (Германия), постъпило на 20 март 2019 г. — EZ/Bundesrepublik Deutschland

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/25

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Hannover (Германия), постъпило на 20 март 2019 г. — EZ/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-238/19)
      (2019/C 206/30)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Hannover

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EZ

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 9, параграф 2, буква д) от Директива 2011/95/ЕС (1) да се тълкува в смисъл, че „отказ[ът] да бъде отбита военна служба в случай на военни действия“ не изисква засегнатото лице да е направило този отказ в официално производство за отказ, когато правото на държавата по произход не предвижда право на отказ от военна служба?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос:
                  Закриля ли член 9, параграф 2, буква д) от Директива 2011/95/ЕС с израза „отказ да бъде отбита военна служба в случай на военни действия“ и лица, които след изтичане на срока на отлагане на военната служба не се явяват пред военната администрация на държавата по произход и чрез бягство се отклоняват от задължителното набиране за военна служба?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос:
                  Трябва ли член 9, параграф 2, буква д) от Директива 2011/95/ЕС да се тълкува в смисъл, че за задължено за военна служба лице, което не знае бъдещото си военно разпределение, военната служба сама по себе си „би предполагала“, пряко или непряко, „извършването на престъпления или на деяния, попадащи в приложното поле на основанията за експулсиране, посочени в член 12, параграф 2“, тъй като въоръжените сили в неговата държава по произход многократно и системно извършват такива престъпления или действия, като набират такива лица за военна служба?

                  4)

                  Трябва ли член 9, параграф 3 от Директива 2011/95/ЕС да се тълкува в смисъл, че при преследване по член 9, параграф 2, буква д) от Директива 2011/95/ЕС в съответствие с член 2, буква г) от Директива 2011/95/ЕС между мотивите, посочени в член 10 от Директивата, и действията на преследване по член 9, параграфи 1 и 2 от нея или липсата на закрила срещу такива действия трябва да има връзка?

                  5)

                  При утвърдителен отговор на четвъртия въпрос: трябва ли да се приеме, че връзката по смисъла на член 9, параграф 3 във връзка с член 2, буква г) от Директива 2011/95/ЕС между преследването поради наказателно преследване или наказания за отказ да бъде отбита военна служба и мотивите за преследване вече е налице, когато наказателното преследване или наказанията се свързват с отказа?

         (1)  Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 337, 2011 г., стр. 9).


title: Дело C-242/19: Преюдициално запитване от Tribunalul București (Румъния), постъпило на 20 март 2019 г. — CHEP Equipment Pooling NV/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/27

      Преюдициално запитване от Tribunalul București (Румъния), постъпило на 20 март 2019 г. — CHEP Equipment Pooling NV/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      (Дело C-242/19)
      (2019/C 206/31)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul București

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CHEP Equipment Pooling NV

         Ответници: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Счита ли се, че превозът на палети от една държава членка в друга държава членка за целите на последващото им отдаване под наем в последната държава членка на данъчнозадължено лице, установено и регистрирано за целите на ДДС в Румъния, не представлява прехвърляне по смисъла на член 17, параграф 2 от Директива [2006/112/ЕО] (1)?

                  2)

                  Независимо от отговора на първия въпрос, счита ли се за данъчнозадължено лице по смисъла на член 2, точка 1 от Директива 2008/9/ЕО (2) данъчнозадълженото лице по смисъла на член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО, което не е установено в държавата членка по възстановяване, но е установено на територията на друга държава членка, дори ако посоченото лице е регистрирано за целите на ДДС или е задължено да се регистрира за целите на ДДС в държавата членка по възстановяване?

                  3)

                  Условието лицето да не е регистрирано за целите на ДДС в държавата членка по възстановяване представлява ли с оглед на разпоредбите на Директива 2008/9/ЕО допълнително спрямо предвидените в член 3 от Директива 2008/9/ЕО условия установеното в друга държава членка данъчнозадължено лице, неустановено в държавата членка по възстановяване, да може да се ползва от правото на възстановяване в случай като настоящия?

                  4)

                  Трябва ли член 3 от Директива 2008/9/ЕО да се тълкува в смисъл, че изключва практиката на националната администрация да отказва възстановяване на ДДС, когато не е изпълнено условие, предвидено единствено в националната правна уредба?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).

         (2)  Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112/ЕО, на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата членка по възстановяване, но установени в друга държава членка (ОВ L 44, 2008 г., стр. 23 и поправка в ОВ L 249, 2012 г., стр. 15).


title: Дело C-249/19: Преюдициално запитване от Tribunalul București (Румъния), постъпило на 25 март 2019 г. — JE/KF

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/28

      Преюдициално запитване от Tribunalul București (Румъния), постъпило на 25 март 2019 г. — JE/KF
      (Дело C-249/19)
      (2019/C 206/32)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul București

         Страни в главното производство

         Ищец: JE

         Ответник: KF

         Преюдициален въпрос

      Преюдициално запитване относно тълкуването на разпоредбите на член 10 от Регламент № 1259/2010 (1), съгласно който „[к]огато приложимото право по силата на член 5 или член 8 не предвижда развод или не осигурява на единия от съпрузите, поради неговия пол, равни права на достъп до развод или до законна раздяла, се прилага правото на сезирания съд“, за да се изясни дали изразът „приложимото право по силата на член 5 или член 8 не предвижда развод“:

                  —

                  трябва да се тълкува ограничително и буквално, в смисъл че се отнася само за случаите, в които приложимото чуждо право не предвижда развод под никаква форма, или разширително, в смисъл че обхваща и случаите, в които приложимото чуждо право допуска развод, но при изключително ограничителни условия, което предполага предхождащо развода задължително производство за законна раздяла, за каквото правото на сезирания съд не съдържа еквивалентни процесуални разпоредби.

         (1)  Регламент (ЕС) № 1259/2010 на Съвета от 20 декември 2010 година относно осъществяването на засилено сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла (ОВ L 343, 2010 г., стр. 10).