title: Дело T-176/08: Иск, предявен на 9 май 2008 г. — Infeurope/Комисия

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/44

         Иск, предявен на 9 май 2008 г. — Infeurope/Комисия
   (Дело T-176/08)
   (2008/C 171/84)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: infeurope SA (Люксембург, Люксембург) (представител: O. Mader, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Европейската комисия не е отменила решението за възлагане на рамковите договори по тръжната процедура AO/042/05 на СХВП за софтуерна поддръжка,

               —

               да се установи, че Европейската комисия не е прекратила отделните договори, сключени съгласно посочените рамкови договори,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати на ищеца сумата от 37 002 EUR, заедно с лихва от 4 % върху сумата от 31 650 EUR, считано от 29 август 2006 г., лихва от 4 % върху сумата от 3 650 EUR, считано от 3 декември 2007 г., лихва от 4 % върху сумата от 1 702 EUR, считано от 3 май 2008 г., и съответно лихва от 8 % върху сумата от 3 702 EUR, считано от датата на постановяване на съдебното решение,

               —

               да се осъди Европейската комисия за заплати на ищеца сумата от 1 209 037 EUR, заедно с лихва от 4 % върху тази сума, считано от 3 май 2008 г., и съответно лихва от 8 % върху посочената сума, считано от датата на постановяване на съдебното решение,

               —

               да се осъди Европейската комисия да представи някои документи, свързани с процедурата по оценяване на офертите,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът иска да се установи, че Комисията не е отменила взетото от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) решение за възлагане на множество рамкови договори за предоставяне на услуги в областта на поддръжката на информационни технологии съгласно тръжната процедура AO/042/05 „E-Alicante: софтуерна поддръжка във връзка с базовите системи за работа на СХВП (управление и регистриране на марки и дизайни)“ (1) и че не е прекратила съответните отделни договори, сключени съгласно рамковите договори.
   Ищецът твърди, че процедурата по възлагане на поръчката, както и изпълнението на отделните договори след възлагането страдат от редица тежки пороци, като: нередности при критериите за възлагане, неправилно съставяне на комисията по оценяване, обстоятелството, че договорите били възложени след изтичане на срока на валидност на офертите за поръчката и това, че СХВП приело различни значителни изменения на условията на отделните договори.
   Ищецът твърди, че като възлагащ орган СХВП нарушил принципите на равно третиране, прозрачност и добра администрация и злоупотребил с инструмента, който представляват рамковите договори. В допълнение, той нарушил редица разпоредби на Финансовия регламент (2).
   Ищецът поддържа, че Комисията, като надзорен орган на СХВП (3), не е предприела подходящи действия срещу тези нарушения. Той твърди, че свободата на преценка на Комисията относно това дали да предприеме действия срещу нарушенията на правото и да възстанови законността е сведена до нула, като по този начин налага задължение за предприемане на действия.
   Освен това ищецът иска обезщетение за вредите, претърпени в резултат на пороците на тръжната процедура и нейното последващо приложение.

      (1)  ОВ 2006 S 135-144019.

      (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности, ОВ L 2002, 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198.

      (3)  Член VI.4.2) от обявлението за обществена поръчка, отнасящ се до подаването на възражения, препраща към член 118 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), който предвижда: „Комисията трябва да бъде сезирана в рамките на един месец, считано от деня, в който за първи път заинтересуваният е узнал за съответния акт“.


title: Дело T-397/17: Жалба, подадена на 6 юни 2014 г.  — Sociedad Española Inmuebles y Locales/Комисия

text:
               28.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/30

         Жалба, подадена на 6 юни 2014 г. — Sociedad Española Inmuebles y Locales/Комисия
   (Дело T-397/17)
   2014/C 245/41
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Sociedad Española Inmuebles y Locales, SL (Мадрид, Испания) (представители: J. C. García Muñoz, J. I. Jiménez-Blanco Carrillo de Albornoz, J. Corral García, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, свързани с производството.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като посочените по дело T-392/14.


title: Дело T-341/09: Жалба, подадена на 27 август 2009 г. — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava и др./СХВП — (TXAKOLI)

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/33

         Жалба, подадена на 27 август 2009 г. — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava и др./СХВП — (TXAKOLI)
   (Дело T-341/09)
   2009/C 256/59
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava (Amurrio, Испания), Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Bizkaia (Leioa, Испания), Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria (Getaria, Испания) (представители: J. Grimau Muñoz и J. Villamor Muguerza, abogados)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението, постановено от втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар на 4 юни 2009 г. по преписка R197/2009-2 и да се уважи заявката за регистрация на марка на Общността „TXAKOLI“ (колективна словна марка) за класове 33, 35, 41 и 42.

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Колективна словна марка „TXAKOLI“ (заявка за регистрация № 6 952 014) за стоки и услуги от класове 33, 35, 41 и 42.

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Неправилно прилагане на разпоредбата на член 7, параграф 1, буква в) на Регламент № 207/2009, доколкото посоченото в тази разпоредба не може да се приложи към думата „Txakoli“, като се има предвид, че Регламент (ЕО) № 753/2002 на Комисията от 29 април 2002 година относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета по отношение на описанието, обозначаването, представянето и защитата на определени лозаро-винарски продукти (1) я разглежда като традиционно наименование.

      (1)  ОВ L 118 стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 43, стр. 3.


title: Дело T-430/07: Жалба, подадена на 23 ноември 2007 г. — Bodegas Montebello/СХВП — Montebello (MONTEBELLO RHUM AGRICOLE)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/48

         Жалба, подадена на 23 ноември 2007 г. — Bodegas Montebello/СХВП — Montebello (MONTEBELLO RHUM AGRICOLE)
   (Дело T-430/07)
   (2008/C 22/91)
   Език, на който е изготвена жалбата: испански
   Страни

      Жалбоподател: Bodegas Montebello, S.A (Montilla, Испания) [представители: г-н T. Andrade Boué, abogado; г-жа M. I. Lehmann Novo, abogada, и г-н A. Hernández Lehmann, abogado]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Montebello (Société à responsabilité limitée) (Гваделупа, Франция)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени оспореното решение от 7 септември 2007 г., постановено от СХВП по дело R 223/2007-2.

               —

               Да се откаже регистрацията на марката на Общността № 2.666.386.

               —

               Да се осъдят СХВП и останалите встъпили страни да заплатят разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Montebello (Société à responsabilité limitée).

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „MONTEBELLO Rhum Agricole“ (заявка за регистрация № 2.266.386) за стоки от клас 33 (алкохолни напитки с изключение на бира).

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Испанска словна марка „MONTEBELLO“ (№ 1.148.196) за стоки от клас 33.

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: Уважава жалбата и отменя решението на отдела по споровете.

      Изложени правни основания: Неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността.


title: Дело C-419/15: Решение на Съда (седми състав) от 22 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Thomas Philipps GmbH & Co. KG/Grüne Welle Vertriebs GmbH (Преюдициално запитване — Интелектуална собственост — Промишлен дизайн на Общността — Регламент (ЕО) № 6/2002 — Членове 32 и 33 — Лиценз — Регистър на промишлените дизайни на Общността — Право на притежателя на лиценз да предяви иск за нарушение на промишлен дизайн на Общността, макар лицензът да не е вписан в регистъра — Право на притежателя на лиценза да предяви иск за нарушение на промишлен дизайн на Общността, за да получи обезщетение за претърпените от него вреди)

text:
               29.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 314/7

         Решение на Съда (седми състав) от 22 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Thomas Philipps GmbH & Co. KG/Grüne Welle Vertriebs GmbH
   (Дело C-419/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Интелектуална собственост - Промишлен дизайн на Общността - Регламент (ЕО) № 6/2002 - Членове 32 и 33 - Лиценз - Регистър на промишлените дизайни на Общността - Право на притежателя на лиценз да предяви иск за нарушение на промишлен дизайн на Общността, макар лицензът да не е вписан в регистъра - Право на притежателя на лиценза да предяви иск за нарушение на промишлен дизайн на Общността, за да получи обезщетение за претърпените от него вреди))
   (2016/C 314/10)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Thomas Philipps GmbH & Co. KG

      Ответник: Grüne Welle Vertriebs GmbH

      Диспозитив

               1)

               Член 33, параграф 2, първо изречение от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че притежателят на лиценз може да предяви иск за нарушение на регистриран промишлен дизайн на Общността, който е предмет на лиценза, макар последният да не е бил вписан в регистъра на промишлените дизайни на Общността.

               2)

               Член 32, параграф 3 от Регламент № 6/2002 трябва да се тълкува в смисъл, че притежателят на лиценз може да претендира обезщетение за претърпените от него вреди в рамките на започнато от него в съответствие с тази разпоредба производство, свързано с нарушение на регистриран промишлен дизайн на Общността.

      (1)  ОВ C 346, 19.10.2015 г.


title: Дело C-532/08: Решение на Съда (шести състав) от 19 май 2009г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2005/60/ЕО — Изпиране на пари и финансиране на тероризъм — Липса на транспониране в предвидения срок)

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/17

         Решение на Съда (шести състав) от 19 май 2009г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-532/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2005/60/ЕО - Изпиране на пари и финансиране на тероризъм - Липса на транспониране в предвидения срок)
   2009/C 153/34
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Dejmek и A.A. Gilly)

      Ответник: Ирландия (представител: D. O'Hagan)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм (ОВ L 309, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 214).

      Диспозитив

               1)

               Като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм, Ирландия не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2)

               Осъжда Ирландия да плати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 32, 7.2.2009 г.


title: Дело T-193/13: Жалба, подадена на 2 април 2013 г. — Bouwfonds Ontwikkeling и Schouten & De Jong Projectontwikkeling/Комисия

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/50

         Жалба, подадена на 2 април 2013 г. — Bouwfonds Ontwikkeling и Schouten & De Jong Projectontwikkeling/Комисия
   (Дело T-193/13)
   2013/C 156/92
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподатели: Bouwfonds Ontwikkeling BV (Хувелакен, Нидерландия) и Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV (Лейдсхендам, Нидерландия) (представители: E. Pijnacker Hordijk и X. Reintjes)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалва се Решение C(2013) 87 на Комисията от 23 януари 2013 година относно държавна помощ SA.24123 (12/C) (ex 11/NN), приведена в действие от Нидерландия — предполагаема продажба на земя от Община Лейдсхендам Ворбург под пазарната цена.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи три правни основания.

               1.

               Първо правно основание: несъобразяване на основополагащото изискване към Комисията да спазва разумен срок при упражняването на правомощията си и съответно нарушение на принципа на правната сигурност и на правото на защита, както и на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
               Тъй като оставила да изтекат 38 месеца от момента, в който узнала за спорните мерки, до издаването на обжалваното решение, Комисията действала твърде бавно, в разрез с основополагащото изискване за спазване на разумен срок. Освен това поради извънредно голямата продължителност на разследването жалбоподателите били затруднени да оборят доводите на Комисията, така че с поведението си Комисията нарушила и правото им на защита.

               2.

               Второ правно основание: сериозни грешки при установяването и преценката на релевантните факти и/или неизпълнение на задължението за мотивиране и/или нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС поради неправилно прилагане на принципа за частния инвеститор.
               Жалбоподателите като цяло не получили финансово предимство, а и изобщо не получили финансово предимство, което да може да се окачестви като неправомерна държавна помощ.
               Комисията определила неправилно стойността на твърдяното от нея предимство, като например приела, че договорените ценови намаления са изцяло за сметка на общината, докато всъщност те били за сметка на публично-частно партньорство, в рамките на което общината носела само 50 % от риска. Освен това, без да се обоснове по този въпрос, Комисията не взела предвид уговорените по-рано ценови намаления в рамките на това партньорство.
               В обжалваното решение Комисията приложила неправилно и принципа за частния инвеститор, като съпоставила действията на общината с юридически неосъществими, а и финансово изключително неизгодни хипотетични действия на въображаем частен инвеститор.

               3.

               Трето правно основание: неправилно прилагане на член 107, параграф 3 ДФЕС.
               Ако все пак се приеме, че е налице държавна помощ, същата при всички случаи била напълно съвместима с вътрешния пазар. Комисията неправилно сметнала, че общината не може да обоснове спорните мерки със съображения от общ интерес. Освен това Комисията неправилно преценила спорните мерки за 2009—2010 г. в контекста на (по-благоприятните) пазарни условия през 2004 г.
               Ето защо Комисията не съобразила, че спорните мерки са необходими, целесъобразни и пропорционални с оглед на съживяването на западналия градски център на Лейдсхендам — цел, която отговаря на признатата на равнището на ЕС и закрепена в член 3 ДЕС и член 174 ДФЕС цел за икономическо и социално сближаване. Изобщо не можело да се говори за неоправдано нарушаване на конкуренцията.


title: Дело C-359/13: Решение на Съда (трети състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — B. Martens/Minister van Onderwijs, Cultuur en Wetenschap (Преюдициално запитване — Свободно движение на лица — Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС — Гражданин на държава членка — Пребиваване в друга държава членка — Следване в отвъдморска страна или територия — Запазване на отпуснатото финансиране за висше образование — Изискване за пребиваване през „три от шестте години“ — Ограничаване — Обосноваване)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/6

         Решение на Съда (трети състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — B. Martens/Minister van Onderwijs, Cultuur en Wetenschap
   (Дело C-359/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно движение на лица - Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС - Гражданин на държава членка - Пребиваване в друга държава членка - Следване в отвъдморска страна или територия - Запазване на отпуснатото финансиране за висше образование - Изискване за пребиваване през „три от шестте години“ - Ограничаване - Обосноваване))
   (2015/C 138/07)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Centrale Raad van Beroep

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: B. Martens

      Ответник: Minister van Onderwijs, Cultuur en Wetenschap

      Диспозитив

   Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка като разглежданата по главното производство, съгласно която, за да се запази отпуснатото финансиране на висше образование, провеждано извън тази държава, е необходимо студентът, който кандидатства за такова финансиране, да е пребивавал в посочената държава през поне три от шестте години, предхождащи записването от него на това образование.

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г.


title: Дело T-352/14: Жалба, подадена на 21 май 2014 г.  — The Smiley Company/СХВП — The Swatch Group Management Services (HAPPY TIME)

text:
               28.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/25

         Жалба, подадена на 21 май 2014 г. — The Smiley Company/СХВП — The Swatch Group Management Services (HAPPY TIME)
   (Дело T-352/14)
   2014/C 245/33
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Smiley Company SPRL (Брюксел, Белгия) (представители: I. Helbig, P. Hansmersmann и S. Rengshausen, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: The Swatch Group Management Services AG (Biel, Швейцария)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) oт 6 февруари 2014 г. по преписка R 1497/2013-1,

               —

               да отхвърли възражението, като измени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати разноските на жалбоподателя пред Общия съд и да осъди встъпилата страна да заплати разноските на жалбоподателя пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „HAPPY TIME“ за стоки и услуги от класове 14 и 35 — заявка за марка на Общността № 10 106 813

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: The Swatch Group Management Services AG

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна регистрация, със защита на територията на Европейския съюз за словната марка „HAPPY HOURS“ за услуги от клас 35 и 37

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението частично

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) oт Регламент № 207/2009


title: Дело C-420/10: Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hamburg (Германия) на 23 август 2010 г. — Söll GmbH/Tetra GmbH

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/25

      Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hamburg (Германия) на 23 август 2010 г. — Söll GmbH/Tetra GmbH
      (Дело C-420/10)
      ()
      (2010/C 288/43)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Ищец: Söll GmbH

         Ответник: Tetra GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли, за да бъде квалифициран като „биоцид“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква a) от Директива 98/8/ЕО (1) разглежданият продукт да оказва пряко биологично или химическо въздействие върху вредителя, с цел да го унищожи, отблъсне или обезвреди, да предотврати увреждащото му действие или да се бори с него по всякакъв друг начин, или е достатъчно той да оказва само непряко въздействие върху вредителя?

                  2.

                  В случай, че за да бъде квалифициран като „биоцид“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква a) от Директива 98/8/ЕО, Съдът счита, че е достатъчно да е налице обикновено непряко биологично или химическо въздействие на продукта върху вредителя: На какви изисквания трябва да отговаря непрякото биологично или химическо въздействие на продукта върху вредителя, за да може продуктът да бъде квалифициран като „биоцид“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква a) от Директива 98/8/ЕО или за да се докаже характера на „биоцид“ е достатъчно всякакво непряко въздействие, независимо от вида му?

         (1)  Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно пускането на пазара на биоциди (ОВ L 123, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 24, стр. 67).


title: Дело T-465/13: Решение на Общия съд от 26 ноември 2015 г. — Comunidad Autónoma de Cataluña и CTTI/Комисия (Държавни помощи — Цифрова телевизия — Помощ за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони в Испания — Решение, с което помощите се обявяват отчасти за съвместими и отчасти за несъвместими с вътрешния пазар — Предимство — Услуга от общ икономически интерес — Член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС — Нови помощи)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/38

         Решение на Общия съд от 26 ноември 2015 г. — Comunidad Autónoma de Cataluña и CTTI/Комисия
   (Дело T-465/13) (1)

   ((Държавни помощи - Цифрова телевизия - Помощ за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони в Испания - Решение, с което помощите се обявяват отчасти за съвместими и отчасти за несъвместими с вътрешния пазар - Предимство - Услуга от общ икономически интерес - Член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС - Нови помощи))
   (2016/C 027/44)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Comunidad Autónoma de Cataluña (Испания) и Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) (Hospitalet de Llobregat, Испания) (представители: първоначално J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, M. Muñoz de Juan и M. Reverter Baquer, впоследствие J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, M. Reverter Baquer и A. Lamadrid de Pablo, и накрая J. Buendía Sierra, M. Reverter Baquer и A. Lamadrid de Pablo, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier, B. Stromsky и P. Němečková)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: SES Astra (Бецдорф, Люксембург) (представители: F. González Díaz, F. Salerno, V. Romero Algarra, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2014/489/ЕС на Комисията от 19 юни 2013 година относно държавна помощ SA.28599 (C 23/10) (ex NN 36/10, ex CP 163/2009), приведена в действие от Кралство Испания за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони (извън Кастилия Ла Манча) (ОВ L 217, стр. 52)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Comunidad Autónoma de Cataluña (Испания) и Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) понасят, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези, направени от Европейската комисия и от SES Astra.

      (1)  ОВ C 304, 19.10.2013 г.


title: Дело F-58/14: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 17 февруари 2016 г. — DE/ЕМА (Публична служба — Срочно нает служител — Неподновяване на договор, сключен за определен срок — Член 8, първа алинея от УРДС — Съществено изменение на естеството на упражняваните от служителя функции — Прекъсване на кариерата — Квалифициране на договор, сключен за определен срок, в договор за неопределено време — Изключване)

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/43

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 17 февруари 2016 г. — DE/ЕМА
   (Дело F-58/14) (1)

   ((Публична служба - Срочно нает служител - Неподновяване на договор, сключен за определен срок - Член 8, първа алинея от УРДС - Съществено изменение на естеството на упражняваните от служителя функции - Прекъсване на кариерата - Квалифициране на договор, сключен за определен срок, в договор за неопределено време - Изключване))
   (2016/C 111/52)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: DE (представители: S. Rodrigues и A. Blot, адвокати)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMA) (представители: първоначално S. Marino, T. Jabłoński и N. Rampal Olmedo, D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати, впоследствие от S. Marino, T. Jabłoński, F. Cooney и N. Rampal Olmedo, D. Waelbroeck и A. Duron, aдвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението да не се поднови договора на жалбоподателя като срочно нает служител и за поправяне на твърдените вреди

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               DE понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да понесе разноските на Европейската агенция по лекарствата.

      (1)  ОВ C 292, 1.9.2014 г., стр. 63.


title: Дело F-100/09: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 септември 2011 г. — Michail/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Сила на пресъдено нещо — Задължение за съдействие — Член 24 от Правилника — Психически тормоз)

text:
               10.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 362/22

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 септември 2011 г. — Michail/Комисия
   (Дело F-100/09) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Сила на пресъдено нещо - Задължение за съдействие - Член 24 от Правилника - Психически тормоз)
   2011/C 362/35
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Michail (Брюксел, Белгия) (представител: адв. C. Meïdanis, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: г-н J. Currall и г-н J. Baquero Cruz, подпомагани от адв. E. Bourtzalas и адв. E. Antypa, avocats)

      Предмет

   Отмяна на решението на ответника, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за съдействие, отправено на основание член 24 от Правилника, поради психически тормоз, на който твърди, че е бил подложен

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Michail да понесе направените от него съдебни разноски, както и разноските на Комисията.

      (1)  ОВ C 63, 13.3.2010 г., стр. 52.


title: Дело C-210/16: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 14 април 2016 г. — Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein/Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/18

         Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 14 април 2016 г. — Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein/Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH
   (Дело C-210/16)
   (2016/C 260/24)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Ответник, въззивник и жалбоподател в ревизионното производство: Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein

      Жалбоподател, въззиваем и ответник в ревизионното производство: Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH

      Встъпила страна: Facebook Ireland Limited

      Заинтересована страна: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 2, буква г) от Директива 95/46/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че урежда окончателно и изчерпателно задълженията и отговорността за нарушения на правилата за защита на данните, или — в хипотеза на многостепенни отношения между доставчик и клиент на информация — в рамките на „подходящите мерки“ по член 24 от Директива 95/46/ЕО и на „ефективните правомощия за намеса“ по член 28, параграф 3, второ тире от Директива 95/46/ЕО е възможно структура, която не е „администратор“ по смисъла на член 2, буква г) от Директива 95/46/ЕО, да носи отговорност за избора на оператор за предлаганата от нея информация?

               2)

               От задължението на държавите членки по член 17, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО да предвидят, че когато обработването се извършва от негово име, администраторът трябва да избере обработващо данните лице, което осигурява достатъчни гаранции по отношение на мерките за техническа безопасност и организационните мерки“, следва ли a contrario, че при друг вид отношения между доставчик и ползвател, които не са свързани с обработка на лични данни от името на администратора по смисъла на член 2, буква д) от Директива 95/46/ЕО, не съществува задължение за полагане на дължимата грижа при избора и такова не може да се обоснове и по националното право?

               3)

               В хипотези, в които установено извън Европейския съюз дружество майка поддържа юридически самостоятелни клонове (дъщерни дружества) в различни държави членки, има ли право съгласно член 4 и член 28, параграф 6 от Директива 95/46/ЕО надзорният орган на дадена държава членка (в настоящия случай: Германия) да упражни правомощията си по член 28, параграф 3 от Директива 95/46/ЕО спрямо установеното на негова територия дъщерно дружество, включително в случаите, когато това дъщерно дружество отговаря единствено за насърчаването на продажбата на реклама и за други маркетингови мерки, насочени към жителите на тази държава членка, докато съгласно вътрешнокорпоративното разпределение на дейностите за събирането и обработването на лични данни на цялата територия на Европейския съюз и следователно и на територията на другата държава членка (в настоящия случай: Германия) отговаря изключително установеният в друга държава членка (в настоящия случай: Ирландия) самостоятелен клон (дъщерно дружество), при положение че в действителност решението относно обработката на данни се взема от дружеството майка?

               4)

               Трябва ли член 4, параграф 1, буква a) и член 28, параграф 3 от Директива 95/46/ЕО да се тълкуват в смисъл, че в хипотези, в които администраторът има клон на територията на държава членка (в настоящия случай: Ирландия) и съществува друг, юридически самостоятелен клон на територията на друга държава членка (в настоящия случай: Германия), който по-специално отговаря за продажбата на рекламни пространства и чиято дейност е насочена към жителите на тази държава членка, компетентният надзорен орган в тази друга държава членка (в настоящия случай: Германия) може да предприеме мерки и да издаде разпореждания, отнасящи се до прилагането на законодателството за защита на данните, включително срещу този друг клон (в настоящия случай: в Германия), който според вътрешнокорпоративното разпределение на дейностите и отговорностите не отговаря за обработката на данни, или в такава хипотеза мерките и разпорежданията са в компетентността само на надзорния орган на държавата членка (в настоящия случай: Ирландия), на чиято територия се намира седалището на структурата, която в рамките на групата отговаря за обработката на данните?

               5)

               Трябва ли член 4, параграф 1, буква а) и член 28, параграфи 3 и 6 от Директива 95/46/ЕО да се тълкуват в смисъл, че в хипотези, в които надзорният орган на държава членка (в настоящия случай: Германия) предприема мерки по член 28, параграф 3 от Директива 95/46/ЕО спрямо лице или структура, извършващи дейност на нейна територия, на основание, че не е положена дължимата грижа при избора на участващо в процеса на обработката на данни трето лице (в настоящия случай: Facebook), тъй като това трето лице нарушавало законодателството за защита на данните, предприемащият мерки надзорен орган (в настоящия случай: Германия) е обвързан с правната преценка относно спазването на правилата на защитата на данните на надзорния орган на другата държава членка, в която е установено отговорното за обработването на данните трето лице (в настоящия случай: Ирландия), така че той не може да се отклонява от тази правна преценка, или пък предприемащият мерки надзорен орган (в настоящия случай: Германия) може самостоятелно да проверява законосъобразността на обработката на данни от страна на установеното в друга държава членка (в настоящия случай: Ирландия) трето лице като предварителен въпрос с оглед на предприемане на неговите собствени действия?

               6)

               Доколкото предприемащият мерки надзорен орган (в настоящия случай: Германия) може да извършва самостоятелна проверка: трябва ли член 28, параграф 6, второ изречение от Директива 95/46/ЕО да се тълкува в смисъл, че надзорният орган може да упражнява предоставените му по член 28, параграф 3 от Директива 95/46/ЕО ефективни правомощия за намеса спрямо установени на неговата територия лице или структура на основание съвместна отговорност за нарушения на правилата за защита на данните, извършени от установеното в друга държава членка трето лице, само и едва когато предварително е поискал от надзорния орган на тази друга държава членка (в настоящия случай: Ирландия) да упражни своите правомощия?

      (1)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).


title: Дело T-132/07: Решение на Общия съд от 12 юли 2011 г. — Fuji Electric/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Разпределяне на пазара — Доказване на нарушението — Отговорност за неправомерното поведение — Продължителност на нарушението — Глоби — Смекчаващи обстоятелства — Сътрудничество)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/31

         Решение на Общия съд от 12 юли 2011 г. — Fuji Electric/Комисия
   (Дело T-132/07) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Разпределяне на пазара - Доказване на нарушението - Отговорност за неправомерното поведение - Продължителност на нарушението - Глоби - Смекчаващи обстоятелства - Сътрудничество)
   2011/C 252/72
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Fuji Electric Co. Ltd (по-рано Fuji Electric Holdings Co. Ltd, правоприемник на Fuji Electric Systems Co. Ltd) (Кавазаки, Япония) (представители: P. Chappatte и P. Walter, solicitors)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Arbault, впоследствие X. Lewis, J. Bourke и F. Ronkes Agerbeek, и накрая N. Khan и F. Ronkes Agerbeek, подпомагани от J. Holmes, barrister)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение С(2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 година относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация) и искане за намаляване на наложената на Fuji Electric Holdings и на Fuji Electric Systems глоба.

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 1, буква з) и член 2, буква г) от Решение С(2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 година относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация), доколкото установяват или се основават на констатацията, че Fuji Electric Systems Co. Ltd, правоприемник на Fuji Electric Co. Ltd, може да носи лична отговорност за нарушението за периода от септември 2000 г. до 30 юни 2001 г.

               2.

               Определя размера на глобата, наложена съгласно член 2, буква г) от Решение C(2006) 6762 окончателен на Fuji Electric, по-рано Fuji Electric Holdings Co. Ltd, правоприемник на Fuji Electric Systems, на 2 200 000 EUR.

               3.

               Европейската комисия понася една четвърт от съдебните разноски, направени от Fuji Electric, както и една четвърт от направените от нея съдебни разноски.

               4.

               Fuji Electric понася три четвърти от направените от него съдебни разноски, както и три четвърти от направените от Комисията съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 140., 23.6.2007 г.


title: Дело C-17/13: Решение на Съда (трети състав) от 27 март 2014 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Alpina River Cruises GmbH, Nicko Tours GmbH/Ministero delle infrastrutture e dei trasporti — Capitaneria di Porto di Chioggia (Морски транспорт — Регламент (ЕИО) № 3577/92 — Понятие „морски каботаж“  — Круизни услуги — Круиз през Венецианската лагуна, териториалното море на Италия и река По — Заминаване и пристигане в едно и също пристанище)

text:
               19.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/5

         Решение на Съда (трети състав) от 27 март 2014 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Alpina River Cruises GmbH, Nicko Tours GmbH/Ministero delle infrastrutture e dei trasporti — Capitaneria di Porto di Chioggia
   (Дело C-17/13) (1)

   ((Морски транспорт - Регламент (ЕИО) № 3577/92 - Понятие „морски каботаж“ - Круизни услуги - Круиз през Венецианската лагуна, териториалното море на Италия и река По - Заминаване и пристигане в едно и също пристанище))
   2014/C 151/06
   Език на производството:италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели:Alpina River Cruises GmbH, Nicko Tours GmbH

      Ответник:Ministero delle infrastrutture e dei trasporti — Capitaneria di Porto di Chioggia

      Предмет

   Преюдициално запитване — Consiglio di Stato — Тълкуване на член 2 от Регламент (ЕИО) № 3577/92 на Съвета от 7 декември 1992 година относно прилагането на принципа за свободно предоставяне на услуги в областта на морския превоз в рамките на държавите членки (морски каботаж) (OB L 364, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 83) — Приложно поле — Понятие за морски каботаж — Круизна услуга — Заминаване и пристигане на пътниците в едно и също пристанище след осъществяване на междинни акостирания в други пристанища

      Диспозитив

   Услугата по морски превоз, състояща се в круиз, който започва и завършва с едни и същи пътници, в едно и също пристанище на държавата членка, в която е извършен, попада в обхвата на понятието „морски каботаж“ по смисъла на Регламент (ЕИО) № 3577/92 на Съвета от 7 декември 1992 година относно прилагането на принципа за свободно предоставяне на услуги в областта на морския превоз в рамките на държавите членки (морски каботаж).

      (1)  ОВ C 86, 23.3.2013 г.


title: Дело F-137/07: Жалба, подадена на 4 декември 2007 г. — Sergio и др./Комисия

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/37

         Жалба, подадена на 4 декември 2007 г. — Sergio и др./Комисия
   (Дело F-137/07)
   (2008/C 79/72)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Giovanni Sergio (Брюксел, Белгия) и други, (представител: M. Lucas, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на „Меморандум за разбирателство между Синдикалните и професионалните съюзи и сдружения на служителите (СПССС)“ и Генерална дирекция „Персонал и администрация (ГД ADMIN)“, както и на решенията на органа по назначаването (ОН), потвърдени с протокола от 19 декември 2006 г., и на решението от 14 ноември 2006 г. — Искане за обезщетение под формата на едно символично евро.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени „Меморандум за разбирателство между Синдикалните и професионалните съюзи и сдружения на служителите (СПССС) и ГД ADMIN относно отпускането на средства за представителство на персонала за 2006 г.“, изпратен на секретаря на Alliance, както и на председателите на Union Syndicale Fédérale (USF) и на Fédération de la fonction publique européenne (FFPE) с паметна записка от 19 декември 2006 г. на генералния директор на Генерална дирекция „Персонал и администрация“,

               —

               да се отменят индивидуалните решения за освобождаване от длъжност, приети в полза на представителите на „Alliance“ и/или на „FFPE“ въз основа на този протокол или на изчислението от 26 май 2006 г. на представителността на СПССС въз основа на резултатите от изборите от м. май 2006 г. на местната секция в Брюксел и потвърдени с протокола от 19 декември 2006 г.,

               —

               да се отмени решението от 14 ноември 2006 г. на генералния директор на ГД „Персонал и администрация“, с което се прекратява командировката на половин работен ден на г-н Marquez-Garcia и той се възстановява на работа на пълно работно време в своя отдел,

               —

               да се осъди Комисията да плати на всеки от жалбоподателите по едно символично евро като обезщетение за неимуществените и политическите им вреди, като представители на Union Syndicale, и за неимуществените им вреди и вредите, причинени на кариерата им, като длъжностни лица или служители,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-381/05: Решение на Съда (първи състав) от 19 април 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Cour d'appel de Bruxelles — Белгия) — De Landtsheer Emmanuel SA/Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, Veuve Clicquot Ponsardin SA (Директиви 84/450/ЕИО и 97/55/ЕО — Сравнителна реклама — Идентифициране на конкурент или на предлагани от него стоки или услуги — Стоки или услуги, задоволяващи еднакви потребности или предназначени за една и съща цел — Посочване на наименования за произход)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/11

         Решение на Съда (първи състав) от 19 април 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Cour d'appel de Bruxelles — Белгия) — De Landtsheer Emmanuel SA/Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, Veuve Clicquot Ponsardin SA
   (Дело C-381/05) (1)

   (Директиви 84/450/ЕИО и 97/55/ЕО - Сравнителна реклама - Идентифициране на конкурент или на предлагани от него стоки или услуги - Стоки или услуги, задоволяващи еднакви потребности или предназначени за една и съща цел - Посочване на наименования за произход)
   (2007/C 96/17)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Cour d'appel de Bruxelles
   Страни в главното производство

      Ищец: De Landtsheer Emmanuel SA

      Ответник: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, Veuve Clicquot Ponsardin SA
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Cour d'appel de Bruxelles — Тълкуване на член 2, точка 2а и член 3а, буква б) от Директива 84/450/ЕИО на Съвета от 10 септември 1984 година относно сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки, свързани със заблуждаваща реклама (ОВ L 250, стр. 17), изменена с Директива 97/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 октомври 1997 година за изменение на Директива относно 84/450/ЕИО заблуждаващата реклама, с цел да се обхване сравнителната реклама (ОВ L 290, стр. 18) — Сравнителна реклама — Идентифициране на конкурент или на предлагани от него стоки или услуги — Използване за реклама на бира на думи, които се свързват с характеристиките на пенливото вино и по специално на шампанското.
   Диспозитив

               1.

               Член 2, точка 2а от Директива 84/450/ЕИО на Съвета от 10 септември 1984 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама, изменена с Директива 97/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 октомври 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че може да се счита за сравнителна реклама посочването в рекламно съобщение на един вид продукти, а не на конкретно предприятие или предлаганите от него продукти, стига да е възможно това предприятие или предлаганите от него стоки или услуги да се идентифицират като конкретно визирани в това съобщение. Обстоятелството, че няколко конкуренти на рекламодателя или на предлаганите от тях стоки и услуги могат да се идентифицират като конкретно визирани в рекламното съобщение, е без значение при определяне на сравнителния характер на тази реклама.

               2.

               Наличието на конкурентни отношения между рекламодателя и предприятието, идентифицирано в рекламното съобщение, не може да се установи отделно от предлаганите от това предприятие стоки или услуги.
               За да се определи наличие на такива конкурентни отношения, следва да се имат предвид:

                           —

                           актуалното състояние на пазара, потребителските навици и възможностите за тяхното развитие;

                           —

                           частта от територията на Общността, на която се разпространява рекламата, без да се изключва, когато е необходимо, влиянието, което развитието на установените потребителски навици в другите държави-членки може да окаже върху този национален пазар, и

                           —

                           специфичните характеристики на рекламирания продукт, както и имиджа, който рекламодателят възнамерява да даде на този продукт.

                     Критериите, с които се установява наличие на конкурентни отношения по смисъла на член 2, точка 2а от Директива 84/450, изменена с Директива 97/55 и тези, чиято цел е да се провери дали сравнението отговаря на условието на член 3а, параграф 1, буква б) от тази Директива, не са идентични.

               3.

               Реклама, която посочва вид продукти, без да идентифицира конкурент или предлагани от него стоки, не е неразрешена по смисъла на член 3а, параграф 1 от Директива 84/450, изменена с Директива 97/55. Условията, при които подобна реклама е разрешена, трябва да се преценят в светлината на други разпоредби на националното право, или, когато е необходимо, на общностното право, независимо от факта, че това би могло да намали нивото на защита на потребителите или на конкурентните предприятия.

               4.

               Член 3а, параграф 1, буква е) от Директива 84/450, изменена с Директива 97/55, трябва да се тълкува в смисъл, че не е неразрешена всяка реклама която, при продукти без наименование за произход, се свързва с продукти, които се ползват от такова наименование.

      (1)  ОВ C 10, 14.1.2006 г.


title: Съединени дела C-5/06 и C-23/06 — C-36/06: Решение на Съда (втори състав) от 8 май 2008 г. (преюдициални запитвания от Finanzgericht Düsseldorf, Tribunal de grande instance de Nanterre — Германия, Франция) — Zuckerfabrik Jülich AG (известно по-рано като Jülich AG)/Hauptzollamt Aachen (Захар — Налози върху производството — Подробни правила за прилагането на системата от квоти — Определяне на излишъка, който може да бъде изнесен — Определяне на средната загуба)

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/2

         Решение на Съда (втори състав) от 8 май 2008 г. (преюдициални запитвания от Finanzgericht Düsseldorf, Tribunal de grande instance de Nanterre — Германия, Франция) — Zuckerfabrik Jülich AG (известно по-рано като Jülich AG)/Hauptzollamt Aachen
   (Съединени дела C-5/06 и C-23/06 — C-36/06) (1)

   (Захар - Налози върху производството - Подробни правила за прилагането на системата от квоти - Определяне на излишъка, който може да бъде изнесен - Определяне на средната загуба)
   (2008/C 158/03)
   Езици на производството: немски и френски
   Препращаща юрисдикция
   Finanzgericht Düsseldorf, Tribunal de grande instance de Nanterre
   Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Zuckerfabrik Jülich AG (известно по-рано като Jülich AG) (C-5/06) Saint Louis Sucre SNC (C-23/06), Société des Sucreries du Marquenterre SA (C-24/06), SA des Sucreries de Fontaine Le Dun, Bolbec, Auffray (SAFBA) (C-25/06), SA Lesaffre Frères (C-26/06), Tereos, правоприемник на Sucreries, Distilleries des Hauts de France (C-27/06), SA Sucreries & Distilleries de Souppes — Ouvré fils (C-28/06), SA Sucreries de Toury et Usines Annexes (C-29/06), Tereos (C-30/06), Tereos, правоприемник на SAS Sucrerie du Littoral Groupe SDHF (C-31/06), Cristal Union (C-32/06), Sucrerie Bourdon (C-33/06), SA Sucrerie de Bourgogne (C-34/06), SAS Vermendoise Industries (C-35/06), SA Sucreries et Raffineries d'Erstein (C-36/06)

      Ответници: Hauptzollamt Aachen (C-5/06), Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers (C-23/06—C-36/06)
   Предмет
   Преюдициални запитвания — Finanzgericht Düsseldorf, Tribunal de grande instance de Nanterre — Тълкуване на член 15 от Регламент (ЕО) № 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (ОВ L 178, стр. 1) — Действителност на член 6, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 314/2002 на Комисията от 20 февруари 2002 година относно установяване на подробни правила за прилагането на системата на квотите в сектора на захарта (OВ L 50, стр. 40), изменен с Регламент (EО) № 1140/2003 на Комисията от 27 юни 2003 година за изменение в сектора на захарта на Регламент (ЕО) № 779/96 за установяване на подробни правила за прилагане на известията и на Регламент (EО) № 314/2002 за установяване на подробни правила за прилагане на системата на квотите (OВ L 160, стр. 33) — Действителност на Регламент (EО) № 1775/2004 на Комисията от 14 октомври 2004 година за определяне размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарната 2003/2004 година (OВ L 316, стр. 64) — Вземане предвид на целия обем на изнесената захар, изоглюкоза и инулинов сироп при определянето на излишъка, който може да бъде изнесен, а при определянето на средната загуба на тон захар — само на количеството, за което е допуснато възстановяване при износ.
   Диспозитив
   Съгласно член 15, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта всички изнесени количества продукти, за които се отнася този член, независимо дали за тях действително са изплатени възстановявания, трябва да бъдат приспаднати от потреблението при изчисляването на излишъка, който може да бъде изнесен.
   Член 15, параграф 1, буква г) от този регламент трябва да се тълкува в смисъл, че всички изнесени количества продукти, за които се отнася този член, независимо дали за тях действително са изплатени възстановявания, трябва да бъдат взети предвид при определянето както на излишъка, който може да бъде изнесен, така и на средната загуба на тон продукция.
   Регламент (ЕО) № 1762/2003 на Комисията от 7 октомври 2003 година за определяне размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарната 2002/2003 година и Регламент № 1775/2004 на Комисията от 14 октомври 2004 година за определяне размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарната 2003/2004 година, са недействителни.
   При разглеждането на Регламент (ЕО) № 1837/2002 на Комисията от 15 октомври 2002 година за определяне размера на налога върху производството, както и на коефициента на допълнителния налог в сектора на захарта за пазарната 2001/2002 година, не се установява наличието на елементи, които могат да засегнат неговата действителност.

      (1)  ОВ C 74, 25.3.2006 г.


title: Дело T-91/15: Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — AEDEC/Комисия (Научни изследвания и технологично развитие — Рамкова програма за научни изследвания и иновации „Хоризонт 2020“ — Покани за представяне на предложения по работните програми за 2014 и 2015 година — Решение на Комисията, с което тя обявява представеното от жалбоподателя предложение за недопустимо — Задължение за мотивиране — Право на защита — Пропорционалност — Прозрачност — Явна грешка в преценката)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/41

         Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — AEDEC/Комисия
   (Дело T-91/15) (1)

   ((Научни изследвания и технологично развитие - Рамкова програма за научни изследвания и иновации „Хоризонт 2020“ - Покани за представяне на предложения по работните програми за 2014 и 2015 година - Решение на Комисията, с което тя обявява представеното от жалбоподателя предложение за недопустимо - Задължение за мотивиране - Право на защита - Пропорционалност - Прозрачност - Явна грешка в преценката))
   (2016/C 402/46)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател:: Asociación Española para el Desarrollo de la Epidemiología Clínica (AEDEC) (Мадрид, Испания) (представител: R. López López, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: N. Ruiz García и M. Siekierzyńska)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението от 4 септември 2014 г., с което Комисията отхвърля заявлението за финансиране, подадено от жалбоподателя от името на консорциума Latin Plan.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Asociación Española para el Desarrollo de la Epidemiología Clínica (AEDEC) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 127, 20.4.2015 г.


title: Дело T-176/12: Жалба, подадена на 16 април 2012 г. — Bank Tejarat/Съвет

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/25

         Жалба, подадена на 16 април 2012 г. — Bank Tejarat/Съвет
   (Дело T-176/12)
   2012/C 174/43
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bank Tejarat (Техеран, Иран) (представители: S. Zaiwalla, P. Reddy и F. Zaiwalla, Solicitors, D. Wyatt, QC и R. Blakeley, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени точка 2 от таблица I.Б. в приложение I към Решение 2012/35/ОВППС на Съвета от 23 януари 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 19, стр. 22), доколкото се отнася до жалбоподателя;

               —

               да отмени точка 2 от таблица I.Б. в приложение I към Регламент за изпълнение (ЕС) № 54/2012 на Съвета от 23 януари 2012 година за изпълнение на Регламент (ЕО) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 19, стр. 1), доколкото се отнася до жалбоподателя;

               —

               да отмени точка 105 от таблица Б в приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1), доколкото се отнася до жалбоподателя;

               —

               да обяви член 20, параграф 1 от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета за неприложим спрямо жалбоподателя;

               —

               да обяви член 23, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета за неприложим спрямо жалбоподателя;

               —

               да обяви, че отмяната на точка 2 от таблица I.Б. в приложение I към Решение 2012/35/ОВППС на Съвета и от Регламент за изпълнение (ЕС) № 54/2012 на Съвета, както и на точка 105 от таблица Б в приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета, става с незабавно действие; и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от това, че:

                           —

                           материалноправните критерии за определяне по силата на обжалваните мерки не са изпълнени в случая на жалбоподателя и няма правна или фактическа основа за неговото определяне; и/или че Съветът е допуснал явна грешка в преценката, определяйки дали критериите са били изпълнени или не; и

                           —

                           Съветът е определил жалбоподателя въз основа на недостатъчни доказателства за установяване, че критериите са били изпълнени, и по този начин е допуснал (следваща) явна грешка в преценката, тъй като жалбоподателят не отговаря на нито един от петте критерия за определяне, предвидени в член 23, параграф 2 от Регламент № 267/2012; и че Съветът не е представил никакво доказателство за обратното.

               2.

               Второто правно основание е изведено от това, че:

                           —

                           определянето на жалбоподателя нарушава неговите основни права и свободи, включително правото му да упражнява икономическите си дейности и мирно да се ползва от своята собственост, и/или нарушава принципа на пропорционалност.

               3.

               Третото правно основание е изведено от това, че:

                           —

                           Съветът във всеки случай е нарушил процедурните изисквания: а) индивидуално да уведоми жалбоподателя за определянето му, б) да даде адекватна и достатъчна обосновка и в) да зачита правото на защита и правото на ефективна съдебна защита.


title: Дело C-114/11: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 7 март 2011 г. — Staatssecretaris van Financiën/U. Notermans-Boddenberg

text:
               21.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/13

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 7 март 2011 г. — Staatssecretaris van Financiën/U. Notermans-Boddenberg
   (Дело C-114/11)
   2011/C 152/22
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: U. Notermans-Boddenberg

      Преюдициални въпроси

   Предвид разпоредбата на член 39 ЕО (понастоящем член 45 ДФЕС) или на член 18 ЕО (понастоящем член 21 ДФЕС) урежда ли се от общностното право случаят, при който държава членка подлага на данъчно облагане лице с местоживеене в тази държава членка, тъй като това лице пуска в употреба по пътната мрежа на нейната територия собствения си лек автомобил, при положение че този автомобил

               —

               е регистриран в друга държава членка,

               —

               част е от движимото имущество, което това лице взема със себе си, когато се премества да живее от тази друга държава членка в първата държава членка, като запазва гражданството на другата държава членка и

               —

               продължава да се ползва от това лице по същия начин, както и преди то да се премести да живее в другата държава членка, т.е. за частни цели и за пътувания до мястото му на работа в държавата членка, в която е живяло първоначално?


title: Дело T-487/13: Решение на Общия съд от 26 ноември 2015 г. — Navarra de Servicios y Tecnologías/Комисия (Държавни помощи — Цифрова телевизия — Помощ за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони в Испания — Решение, с което помощите се обявяват отчасти за съвместими и отчасти за несъвместими с вътрешния пазар — Държавни ресурси — Икономическа дейност — Предимство — Засягане на търговията между държави членки и нарушаване на конкуренцията — Услуга от общ икономически интерес — Член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС — Злоупотреба с власт)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/38

         Решение на Общия съд от 26 ноември 2015 г. — Navarra de Servicios y Tecnologías/Комисия
   (Дело T-487/13) (1)

   ((Държавни помощи - Цифрова телевизия - Помощ за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони в Испания - Решение, с което помощите се обявяват отчасти за съвместими и отчасти за несъвместими с вътрешния пазар - Държавни ресурси - Икономическа дейност - Предимство - Засягане на търговията между държави членки и нарушаване на конкуренцията - Услуга от общ икономически интерес - Член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС - Злоупотреба с власт))
   (2016/C 027/45)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Navarra de Servicios y Tecnologías, SA (Памплона, Испания) (представител: A. Andérez González, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier, B. Stromsky и P. Němečková)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: SES Astra (Бецдорф, Люксембург) (представители: F. González Díaz, F. Salerno и V. Romero Algarra, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2014/489/ЕС на Комисията от 19 юни 2013 година относно държавна помощ SA.28599 (C 23/10) (ex NN 36/10, ex CP 163/2009), приведена в действие от Кралство Испания за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони (извън Кастилия Ла Манча) (ОВ L 217, стр. 52)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Navarra de Servicios y Tecnologías, SA понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези, направени от Европейската комисия и от SES Astra.

      (1)  ОВ C 313, 26.10.2013 г.


title: Дело T-526/13: Жалба, подадена на 30 септември 2013 г. — H&M Hennes & Mauritz/СХВП — Yves Saint Laurent (ръчни чанти)

text:
               7.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 359/16

         Жалба, подадена на 30 септември 2013 г. — H&M Hennes & Mauritz/СХВП — Yves Saint Laurent (ръчни чанти)
   (Дело T-526/13)
   2013/C 359/31
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Хамбург, Германия) (представители: H. Hartwig и A. von Mühlendahl, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Yves Saint Laurent SAS (Париж, Франция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 юли 2013 г., постановено по преписка R 208/2012-3;

               —

               да обяви за недействителен регистриран промишлен дизайн на Общността № 61 3294-0002; и

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в производството, включително и тези, направени пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: промишлен дизайн за продукта „ръчни чанти“ от клас 03-01 — регистриран промишлен дизайн на Общността № 61 3294-0002

      Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят

      Основание на искането за обявяване на недействителност: основанията са тези, посочени в членове 4–9 и в член 25, параграф 1, букви в), г), д), е) и ж) от Регламент № 6/2002 на Съвета

      Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 6 от Регламент № 6/2002 на Съвета.


title: Дело C-594/15 P: Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. от Словашка република срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 14 септември 2015 г. по дело T-779/14, Словашка република/Европейска комисия

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/21

         Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. от Словашка република срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 14 септември 2015 г. по дело T-779/14, Словашка република/Европейска комисия
   (Дело C-594/15 P)
   (2016/C 027/25)
   Език на производството: словашки

      Страни

      Жалбоподател: Словашка република (представител: B. Ricziová)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Словашката република иска от Съда:

               i.

               да отмени изцяло определението на Общия съд от 14 септември 2015 г., T-779/14, Словашка република/Европейска комисия, с което Общият съд отхвърля като недопустима жалбата за отмяна, подадена от Словашката република на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз срещу решението на Европейската комисия, съдържащо се в писмо от 24 септември 2014 г., с което последната иска от Словашката република да ѝ предостави сума, съответстваща на загубата на традиционни собствени ресурси,

               ii.

               да се произнесе по допустимостта на жалбата на Словашката република и да върне делото на Общия съд за произнасяне по основателността ѝ и

               iii.

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         В случай чe Съдът реши, че не разполага с достатъчно данни, за да се произнесе по възражението за недопустимост на Комисията, Словашката република иска от последния:

               i.

               да отмени изцяло определението на Общия съд от 14 септември 2015 г., T-779/14, Словашка република/Европейска комисия, с което Общият съд отхвърля като недопустима жалбата за отмяна, подадена от Словашката република на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз срещу решението на Европейската комисия, съдържащо се в писмо от 24 септември 2014 г., с което последната иска от Словашката република да ѝ предостави сума, съответстваща на загубата на традиционни собствени ресурси,

               ii.

               да върне делото на Общия съд за произнасяне по допустимостта на жалбата на Словашката република и по същество, и

               iii.

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на своята жалба Словашката република изтъква две основания:

               1.

               В рамките на първото основание на жалбата Словашката република твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото по отношение на: (i) естеството на исканата сума и приложимостта на правните актове, свързани със собствените ресурси, и на съответната съдебна практика, (ii) критерия за наличието на правомощие на институцията да прецени дали спорният акт подлежи на обжалване и (iii) достъпа до съд, и неотложния характер на положението.

               2.

               При условията на евентуалност, в рамките на второто основание на жалбата, Словашката република твърди, че Общият съд не е мотивирал в достатъчна степен обжалваното определение по отношение на (i) естеството на исканата сума и приложимостта на правните актове, свързани със собствените ресурси, и на съответната съдебна практика, и (ii) достъпа до съд, и неотложния характер на положението, което се потвърждава от факта, че е използвал (iii) сходни мотиви за различни фактически положения.


title: Дело F-109/14: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 14 юли 2015 г. — Roda/Комисия (Публична служба — Възнаграждение — Наследствена пенсия — Член 27 от приложение VIII към Правилника — Право на бившия съпруг на починалото длъжностно лице — Задължение за издръжка в тежест на починалото длъжностно лице — Ограничаване на максималния размер на наследствената пенсия — Явно неоснователна жалба)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/53

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 14 юли 2015 г. — Roda/Комисия
   (Дело F-109/14) (1)

   ((Публична служба - Възнаграждение - Наследствена пенсия - Член 27 от приложение VIII към Правилника - Право на бившия съпруг на починалото длъжностно лице - Задължение за издръжка в тежест на починалото длъжностно лице - Ограничаване на максималния размер на наследствената пенсия - Явно неоснователна жалба))
   (2015/C 279/66)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Silvana Roda (Испра, Италия) (представител: L. Ribolzi, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията да не увеличи размера на наследствената пенсия на жалбоподателката, която е бившата съпруга на починало длъжностно лице

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата, тъй като същата е явно неоснователна.

               2)

               Осъжда г-жа Roda да понесе собствените си разноски и да заплати направените от Европейската комисия разноски.

      (1)  ОВ C 7, 12.1.2015 г., стр. 54.


title: Дело T-371/14: Решение на Общия съд от 26 ноември 2015 г. — NICO/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, взети срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/46

         Решение на Общия съд от 26 ноември 2015 г. — NICO/Съвет
   (Дело T-371/14) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, взети срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката))
   (2016/C 027/56)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Пули, Швейцария) (представители: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta и N. Pilkington, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и I. Rodios)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Съвета, съдържащо се в писмото му от 14 март 2014 г., съгласно което наименованието на жалбоподателя е оставено в списъците на лица и образувания, спрямо които се прилагат ограничителните мерки, които списъци се съдържат в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39), изменено с Решение 2012/635/ОВППС та Съвета от 15 октомври 2012 година (ОВ L 282, стр. 58), и в приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1), прилаган съгласно Регламент за изпълнение (ЕС) № 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 година (ОВ L 282, стр. 16)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Съвета на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 261, 11.8.2014 г.


title: Дело T-332/15: Жалба, подадена на 16 юни 2015 г. — Ocean Capital Administration a.O./Съвет

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/76

         Жалба, подадена на 16 юни 2015 г. — Ocean Capital Administration a.O./Съвет
   (Дело T-332/15)
   (2015/C 294/91)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Ocean Capital Administration GmbH (Хамбург, Германия), First Ocean Administration GmbH (Хамбург), First Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Second Ocean Administration GmbH (Хамбург), Second Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Third Ocean Administration GmbH (Хамбург), Third Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Fourth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Fourth Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Fifth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Fifth Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Sixth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Sixth Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Seventh Ocean Administration GmbH (Хамбург), Seventh Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Eighth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Eighth Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Ninth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Ninth Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Tenth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Tenth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Eleventh Ocean Administration GmbH (Хамбург), Eleventh Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Twelfth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Twelfth Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Thirteenth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Fourteenth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Fifteenth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Sixteenth Ocean Administration GmbH (Хамбург), IRISL Maritime Training Institute (Техеран, Иран), Kheibar Co. (Техеран), Kish Shipping Line Manning Co. (остров Киш, Иран) (представители: P. Moser, QC, E. Metcalfe, Barrister, и M. Taher, Solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви за неприложимо Решение 2013/497/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета и Регламент (ЕС) № 971/2013 на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 272, стp. 1), въз основа на възражението за незаконосъобразност;

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2015/556 на Съвета от 7 април 2015 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета (OВ L 92, стp. 101) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/549 на Съвета от 7 април 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 92, стp. 12), доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателите;

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е за незаконосъобразност на основание член 277 ДФЕС, с искане за обявяване за неприложимо на Решение 2013/497/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета и Регламент (ЕС) № 971/2013 на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 272, стp. 1).
               Жалбоподателите посочват, че приетите с посочените решение и регламент критерии, първо, страдат от липса на правилно правно основание, второ, липса на правилно фактическо основание, доколкото Общият съд е приел в решението си по дело T-489/10, IRISL/Съвет, ECLI:EU:T:2013:453, че Islamic Republic of Iran Shipping Lines (наричано по-нататък „IRISL“) не е нарушило ограничителните мерки, наложени от Съвета за сигурност, трето, нарушение на правото на жалбоподателите на ефективни правни средства за защита и принципите ne bis in idem и res judicata, четвърто, дискриминира необосновано или непропорционално правни субекти поради това, че са притежавани или контролирани от IRISL, пето, нарушава правото на жалбоподателите на защита, шесто, нарушава необосновано или непропорционално други основни права на жалбоподателите, включително и правото им на собственост, свободата на стопанска инициатива и правото им на защита на доброто име и, седмо, представляват злоупотреба с власт от Съвета, доколкото той просто е наложил отново същите ограничителни мерки спрямо жалбоподателите, заобикаляйки задължителното решение на Общия съд.

               2.

               Второто правно основание е искане за отмяна по силата на член 263 ДФЕС на Решение (ОВППС) 2015/556 на Съвета от 7 април 2015 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета (OВ L 92, стp. 101) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/549 на Съвета от 7 април 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 92, стp. 12), доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателите.
               Жалбоподателите изтъкват, че посочените решение и регламент страдат, първо, от липсата на правилно правно основание, второ, съдържат явни грешки в преценката, трето, липсва им достатъчно фактическо основание, четвърто, нарушават правото на жалбоподателя на защита и правото им да се запознаят с мотивите, пето, нарушават правото на жалбоподателите на ефективни средства за правна защита, принципа ne bis in idem и общия принцип на оправданите правни очаквания и, шесто, нарушават необосновано или непропорционално основни права на жалбоподателите, по-специално правото им на собственост и свободата на стопанска инициатива.


title: Дело C-14/09: Решение на Съда (втори състав) от 4 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin, Германия) — Hava Genc/Land Berlin (Споразумение за асоцииране между ЕИО и Турция — Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране — Член 6, параграф 1 — Понятие за работник — Извършване на дейност като наето лице при минимална заетост — Условия за загубване на придобитите права)

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/4

         Решение на Съда (втори състав) от 4 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin, Германия) — Hava Genc/Land Berlin
   (Дело C-14/09) (1)

   (Споразумение за асоцииране между ЕИО и Турция - Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране - Член 6, параграф 1 - Понятие за работник - Извършване на дейност като наето лице при минимална заетост - Условия за загубване на придобитите права)
   2010/C 80/07
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Berlin

      Страни в главното производство

      Ищец: Hava Genc

      Ответник: Land Berlin

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Berlin — Тълкуване на член 6, параграф 1 от Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране ЕИО/Турция — Право на пребиваване в приемащата държава членка на турски гражданин, чието влизане на територията на тази държава членка е обосновано с мотив, който междувременно е отпаднал и който упражнява единствено трудова дейност при минимална заетост, характеризираща се с работно време от 5,5 часа на седмица — Минимално изискуеми характеристики на трудово правоотношение, за да може то да се счита за „легална заетост“ по смисъла на Решение № 1/80

      Диспозитив

               1.

               Лице, което се намира в положението на жалбоподателката по главното производство, е работник по смисъла на член 6, параграф 1 от Решение № 1/80 от 19 септември 1980 година относно развитието на асоциирането — решение, прието от Съвета по асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, доколкото разглежданата дейност като наето лице има реален и ефективен характер. Запитващата юрисдикция следва да направи необходимите фактически проверки, за да прецени дали такъв е случаят в разглежданото от нея дело.

               2.

               Турски работник по смисъла на член 6, параграф 1 от Решение № 1/80 може да се позове на правото на свободно движение, което черпи от Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, въпреки че е отпаднала целта, с която е влязъл в приемащата държава членка. След като даден турски работник отговаря на посочените в член 6, параграф 1 условия, неговото право на пребиваване в приемащата държава членка не може да бъде поставяно в зависимост от допълнителни условия, свързани с наличието на интерес, който да може да оправдае пребиваването, или с естеството на трудовата дейност.

      (1)  ОВ C 102, 1.5.2009 г.


title: Дело C-3/13: Решение на Съда (трети състав) от 17 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Tartu Ringkonnakohus — Естония) — AS Baltic Agro/Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus (Преюдициално запитване — Антидъмпинг — Регламент (ЕО) № 661/2008 — Окончателно антидъмпингово мито върху вноса на амониев нитрат с произход от Русия — Условия за освобождаване — Член 3, параграф 1 — Първи независим клиент в Съюза — Придобиване на изкуствени торове с амониев нитрат чрез дружество посредник — Освобождаване на стоките — Искане за анулиране на митнически декларации — Решение 2008/577/ЕО — Митнически кодекс — Членове 66 и 220 — Грешка — Регламент (ЕИО) № 2454/93 — Член 251 — Последващ контрол)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/6

         Решение на Съда (трети състав) от 17 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Tartu Ringkonnakohus — Естония) — AS Baltic Agro/Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Дело C-3/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Антидъмпинг - Регламент (ЕО) № 661/2008 - Окончателно антидъмпингово мито върху вноса на амониев нитрат с произход от Русия - Условия за освобождаване - Член 3, параграф 1 - Първи независим клиент в Съюза - Придобиване на изкуствени торове с амониев нитрат чрез дружество посредник - Освобождаване на стоките - Искане за анулиране на митнически декларации - Решение 2008/577/ЕО - Митнически кодекс - Членове 66 и 220 - Грешка - Регламент (ЕИО) № 2454/93 - Член 251 - Последващ контрол))
   2014/C 421/08
   Език на производството: естонски

      Запитваща юрисдикция

   Tartu Ringkonnakohus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: AS Baltic Agro

      Ответник: Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

      Диспозитив

               1)

               Член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 661/2008 на Съвета от 8 юли 2008 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на амониев нитрат с произход от Русия вследствие на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие съгласно член 11, параграф 2 и частично междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 трябва да се тълкува в смисъл, че установено в държава членка дружество, което купува амониев нитрат с произход от Русия с посредничеството на друго дружество, установено също в държава членка, с оглед внасянето му в Европейския съюз, не може да се счита за първи независим клиент в Европейския съюз по смисъла на тази разпоредба и следователно не може да ползва освобождаване от окончателното антидъмпингово мито, наложено с Регламент № 661/2008 върху амониевия нитрат.

               2)

               Член 66 и член 220, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат митническите органи да предприемат последващо вземане на отчет на антидъмпингово мито, когато — както в случая в главното производство — исканията за анулиране на митническите декларации са подадени поради погрешно посочване на получателя в тях и тези органи са приели посочените декларации или са извършили проверка след приемането на исканията.

               3)

               Член 66 от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 1791/2006, и член 251 от Регламент (ЕО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 312/2009 на Комисията от 16 април 2009 година, не противоречат на основното право на равенство пред закона, предвидено в член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз в случаите, когато в рамките на общата митническа тарифа, предвидена в членове 28 ДФЕС и 31 ДФЕС, посочените разпоредби от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 1791/2006, и от Регламент № 2454/93, изменен с Регламент № 312/2009, те не позволяват да се анулира при поискване погрешна митническа декларация и по този начин не позволяват на получателя да ползва освобождаването от антидъмпингово мито, на което би имал право, ако грешката не бе допусната.

      (1)  ОВ C 63, 2.3.2013 г.


title: Дело T-644/11 P: Жалба, подадена на 9 декември 2011 г. от Eugène Emile Kimman срещу Решение, постановено на 29 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-74/10, Kimman/Комисия

text:
               3.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/14

         Жалба, подадена на 9 декември 2011 г. от Eugène Emile Kimman срещу Решение, постановено на 29 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-74/10, Kimman/Комисия
   (Дело T-644/11 P)
   2012/C 65/27
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Eugène Emile Kimman (Overijse, Белгия) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 29 септември 2011 г. по дело F-74/10,

               —

               вследствие на това да уважи исканията на жалбоподателя пред първата инстанция и

                           —

                           да отмени доклада за оценка на жалбоподателя за 2008 г.,

                           —

                           да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски,

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски пред двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага четири правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 6, параграф 8 от приложение I към общите разпоредби за изпълнение на член 43 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, от изопачаване на доказателствата от преписката, както и от нарушение на контрола за явна грешка в преценката при разглеждането от СПС на правното основание, изведено от невземането предвид от оценителя на становището на ad hoc групата.

               2.

               Второто правно основание е изведено от изопачаване на преписката и на доказателствената тежест, както и от нарушение от СПС на неговото задължение за мотивиране при разглеждането от СПС на правното основание, изведено от нередовността на производството за обжалване и от липсата на мотиви на доклада за оценка, оспорен пред първата инстанция.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на контрола на задължението за мотивиране и на явната грешка в преценката, както и от нарушение на член 4, параграф 6 на общите разпоредби за изпълнение на член 45 от Правилника за длъжностните лица при разглеждането от СПС на оплакването, изведено от невземането предвид на работата, извършена от жалбоподателя в интерес на институцията.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от изопачаване на преписката и от неспазване на доказателствената тежест и на контрола за явната грешка в преценката при разглеждането от СПС на оплакването, свързано с преценката на оценителя за спазването или неспазването от жалбоподателя на твърдяната реорганизация на службата, в изпитателна фаза от 2008 г.


title: Дело T-274/13: Решение на Общия съд от 4 декември 2015 г. — Emadi/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Иран — Замразяване на средства — Ограничения за влизане и за транзитно преминаване през територията на Съюза — Правно основание — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Грешка в преценката — Ne bis in idem — Свобода на изразяване — Свобода на медиите — Свобода при избор на професия — Свободно движение — Право на собственост)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/32

         Решение на Общия съд от 4 декември 2015 г. — Emadi/Съвет
   (Дело T-274/13) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Иран - Замразяване на средства - Ограничения за влизане и за транзитно преминаване през територията на Съюза - Правно основание - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Грешка в преценката - Ne bis in idem - Свобода на изразяване - Свобода на медиите - Свобода при избор на професия - Свободно движение - Право на собственост))
   (2016/C 027/36)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Hamid Reza Emadi (Техеран, Иран) (представители: първоначално T. Walter, впоследствие J. M. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea и J. L. Iriarte Ángel, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и Á. de Elera-San Miguel Hurtado)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Stiftung Organisation Justice for Iran (Амстердам, Нидерландия) (представители: първоначално G. Pulles, впоследствие R. Marx, адвокати)

      Предмет

   Искане за частична отмяна, първо, на Решение 2013/124/ОВППС на Съвета от 11 март 2013 година за изменение на Решение 2011/235/ОВППС на Съвета относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Иран (ОВ L 68, стр. 57), второ, на Регламент за изпълнение (ЕС) № 206/2013 на Съвета от 11 март 2013 година за прилагане на член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 359/2011 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи предвид ситуацията в Иран (ОВ L 68, стр. 9), трето, на Решение 2014/205/ОВППС на Съвета от 10 април 2014 година за изменение на Решение 2011/235/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Иран (ОВ L 109, стр. 25), четвърто, Регламент за изпълнение (ЕС) № 371/2014 на Съвета от 10 април 2014 година за прилагане на член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 359/2011 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи предвид ситуацията в Иран (ОВ L 109, стр. 9), в частта им, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Hamid Reza Emadi понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Stiftung Organisation Justice for Iran понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело T-156/07: Иск, предявен на 9 май 2007 г. — Кралство Испания/Комисия

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/42

         Иск, предявен на 9 май 2007 г. — Кралство Испания/Комисия
   (Дело T-156/07)
   (2007/C 140/69)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени обявлението за конкурс на общо основание EPSO/AD/94/07, публикувано от Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) в ОВ C 45 А, от 28 февруари 2007 г.,

               —

               да се осъди Комисията да публикува в Официален вестник на всички езици всички обявления за конкурси на общо основание за попълване на места за длъжностни лица в европейските институции,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящия иск се оспорва обявлението за конкурс на общо основание EPSO/AD/94/07, публикувано от Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) в ОВ C 45 А от 28 февруари 2007 г., доколкото посоченото обявление е публикувано само в изданията на ОВ на английски, френски и немски език.
   Ищецът смята, че като е постъпил по този начин, ответникът е нарушил Регламент № 1 на Съвета от 15 април 1958 г. за определяне на езиковия режим на Европейската [икономическа] общност и Регламент № 259/68 от 29 февруари 1968 г. относно определяне на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности. Освен това са нарушени принципите на равно третиране и забрана за дискриминация на европейските граждани, на пропорционалност и на правна сигурност, признати от Договора за ЕО и от постоянната съдебна практика на Съда на Европейските общности.
   По отношение по-специално на принципа на правна сигурност се посочва, че в приложение III към Правилника за длъжностните лица се предвижда публикуването в Официален вестник на Европейските общности на обявленията за конкурси на общо основание. Съгласно член 5 от Регламент № 1/58 на Съвета, посоченият Официален вестник трябва да се публикува на двадесет и трите официални езика. Оспорваното обявление обаче е публикувано само на три официални езика.
   В заключение, може да се приеме, че е нарушена и изключителната компетентност на Съвета да изменя с единодушие езиковия режим на Общностите.


title: Дело T-420/15: Решение на Общия съд от 14 юли 2016 г. — Thun 1794/EUIPO — Adekor (Декоративни графични символи) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ декоративни графични символи — Предходен промишлен дизайн — Основание за недействителност — Оповестяване на предходния промишлен дизайн — Липса на новости — Членове 5 и 7 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002)

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/32

         Решение на Общия съд от 14 юли 2016 г. — Thun 1794/EUIPO — Adekor (Декоративни графични символи)
   (Дело T-420/15) (1)

   ((Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ декоративни графични символи - Предходен промишлен дизайн - Основание за недействителност - Оповестяване на предходния промишлен дизайн - Липса на новости - Членове 5 и 7 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002))
   (2016/C 305/44)
   Език на произвдството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Thun 1794 a.s. (Нова Роле, Чешка република) (представител: F. Steidl, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Gája)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Adekor s.r.o. (Локет, Чешка република) (представител: V. Dohnalová, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решение на трети апелативен състав на EUIPO от 29 април 2015 г. (преписка R 1465/2014-3), постановено в производство по обявяване на недействителност със страни Thun 1794 и Adekor

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Thun 1794 a.s. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.