title: Дело C-268/06: Решение на Съда (голям състав) от 15 април 2008 г. (преюдициално запитване от Labour Court — Ирландия) — Impact/Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport (Директива 1999/70/ЕО — Клаузи 4 и 5 от Рамковото споразумение относно срочната работа — Срочна заетост в публичната администрация — Условия за наемане на работа — Възнаграждения и пенсии — Подновяване на срочни трудови договори за срок до осем години — Процесуална автономия — Непосредствено действие)

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/4

         Решение на Съда (голям състав) от 15 април 2008 г. (преюдициално запитване от Labour Court — Ирландия) — Impact/Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport
   (Дело C-268/06) (1)

   (Директива 1999/70/ЕО - Клаузи 4 и 5 от Рамковото споразумение относно срочната работа - Срочна заетост в публичната администрация - Условия за наемане на работа - Възнаграждения и пенсии - Подновяване на срочни трудови договори за срок до осем години - Процесуална автономия - Непосредствено действие)
   (2008/C 142/05)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   Labour Court
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Impact

      Ответници: Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport
   Предмет
   Преюдициално запитване — Labour Court — Тълкуване на клауза 4, точка 1 [принцип на недопускане на дискриминация] и клауза 5, точка 1 [мерки за предотвратяване на злоупотреба при използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения] от приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Жалба, която цели позоваване на непосредственото действие на посочените разпоредби — Липса на компетентност на сезираната юрисдикция по националното право — Компетентност по силата на общностното право, по- специално на принципите на равностойност и на ефективност
   Диспозитив

               1)

               Общностното право, и в частност принципът на ефективност, изисква специализирана юрисдикция, която в рамките на предоставената й от законодателството за транспониране на Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) компетентност — макар и факултативна — трябва да се произнесе по искане на основание нарушение на това законодателство, да приеме, че е компетентна да разгледа и исканията на лицата, които се основават пряко на самата директива за периода от датата, на която изтича срокът за нейното транспониране, до датата на влизане в сила на посоченото законодателство, ако се установи, че задължението за тези лица да сезират успоредно обща юрисдикция с отделно искане, което се основава пряко на посочената директива, би довело до процесуални пречки, които могат да направят изключително трудно упражняването на предоставените им от общностния правен ред права. Препращащата юрисдикция трябва да извърши необходимите проверки в това отношение.

               2)

               Клауза 4, точка 1 от Рамково споразумение относно срочната работа, което е сключено на 18 март 1999 г. и се намира в приложението към Директива 1999/70, е безусловна и достатъчно точна по своето съдържание, за да могат частноправните субекти да се позоват на нея пред национален съд. Такъв обаче не е случаят с клауза 5, точка 1 от посоченото рамково споразумение.

               3)

               Член 10 ЕО и член 249, трета алинея ЕО, както и Директива 1999/70 трябва да се тълкуват в смисъл, че орган на държава-членка, действащ в качеството на публичен работодател, не може да приема мерки, които противоречат на целта, преследвана с тази директива и с Рамковото споразумение относно срочната работа, по отношение на предотвратяването на злоупотребата със срочни договори, изразяваща се в подновяване на тези договори за необичайно дълъг срок през периода между датата, на която изтича срокът за транспониране на тази директива, и датата на влизане в сила на закона за нейното транспониране.

               4)

               Доколкото приложимото национално право съдържа норма, която изключва прилагането на законите с обратна сила при липса на ясни и недвусмислени указания в обратен смисъл, националната юрисдикция, сезирана с искане на основание нарушение на разпоредба на националния закон за транспониране на Директива 1999/70, е длъжна, съгласно общностното право, да придаде обратно действие на посочената разпоредба към датата, на която изтича срокът за транспониране на тази директива, само ако в националното право съществува указание от такова естество, което може да придаде обратно действие на тази разпоредба.

               5)

               Клауза 4 от Рамковото споразумение относно срочната работа трябва да се тълкува в смисъл, че условията за наемане на работа по смисъла на тази клауза включват условията относно възнагражденията, както и относно пенсиите, които са функция на трудовото правоотношение, с изключение на условията относно пенсиите, които произтичат от законоустановена схема на социално осигуряване.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело T-671/11: Решение на Общия съд от 10 април 2013 г. — IPK International/Комисия (Помощ за финансирането на проект за екологичен туризъм — Възстановяване на получените суми — Решение, взето след отмяна от Общия съд на предишно решение за оттегляне на помощта — Компенсаторни лихви — Мораторни лихви — Изчисляване)

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/18

         Решение на Общия съд от 10 април 2013 г. — IPK International/Комисия
   (Дело T-671/11) (1)

   (Помощ за финансирането на проект за екологичен туризъм - Възстановяване на получените суми - Решение, взето след отмяна от Общия съд на предишно решение за оттегляне на помощта - Компенсаторни лихви - Мораторни лихви - Изчисляване)
   2013/C 147/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: C. Pitschas, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Dintilhac, G. Wilms и G. Zavvos)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на решението на Комисията от 14 октомври 2011 г. (ENTR/R1/HHO/lsa — entre.r.l (2011)1183091) за плащане на жалбоподателя на обща сума от 720 579,90 EUR, в това число и сума от 158 618,27 EUR като компенсаторни лихви

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на Комисията от 14 октомври 2011 г. (ENTR/R1/HHO/lsa — entre.r.l(2011)1183091) в частта, в която ограничава до 158 618,27 EUR сумата за лихви, която следва да се плати на IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 65, 3.3.2012 г.


title: Дело T-151/11: Жалба, подадена на 11 март 2011 г. — Telefónica de España и Telefónica Móviles España/Комисия

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/32

         Жалба, подадена на 11 март 2011 г. — Telefónica de España и Telefónica Móviles España/Комисия
   (Дело T-151/11)
   2011/C 145/53
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Telefónica de España, SA (Мадрид, Испания), Telefónica Móviles España, SA (Мадрид, Испания) (представители: F. González Díaz, F. Salerno, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени по реда на член 263 ДФЕС Решение на Европейската комисия от 20 юли 2010 г.,

               —

               във всички случаи да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е срещу Решение на Комисията от 20 юли 2010 година относно схема за държавна помощ C 38/09 (ex NN 58/09), която Испания планира да отпусне на Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE) (ОВ 2011 L 1, стр. 9), обявяващо за съвместим с общия пазар на основание член 106, параграф 2 ДФЕС новия модел на финансиране на националния радио- и телевизионен разпространител Corporación de Radio y Televisión Española poración de Radio y Televisión Española, въведен със Закон 8/2009 от 28 август.
   Жалбоподателят изтъква пет правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първо основание, свързано с нарушение на член 108, параграф 2 ДФЕС, тъй като Комисията не е започнала производството по тази разпоредба, що се отнася до отделимостта на финансирането от цялата разглеждана мярка.

               2.

               Второ основание, свързано с нарушение на член 108 ДФЕС, тъй като Комисията приема финансирането за отделимо от цялата разглеждана мярка и неправилно определя като нова помощ само допълнителното финансиране. С това Комисията не се съобразява нито със съдебната практика, нито със собствената си практика по вземане на решения.

               3.

               Трето основание, свързано с нарушение на член 256 ДФЕС, тъй като Комисията изобщо не обяснява как е стигнала до извода, че трите данъчни мерки, които се въвеждат или изменят с членове 4, 5 и 6 от Закон 8/2009 са отделими от действащия режим на финансиране на RTVE.

               4.

               Грешка при прилагане на правото поради отделяне на източника на финансиране от мярката, доколкото несъвместимостта на източниците на финансиране с общностното право задължително трябва да води до несъвместимост на мярката с нормите в областта на държавните помощи. В това отношение се твърди, че обжалваното решение обявява за съвместима помощ, свързана с финансиране, което самата Комисия в успоредно протекло производство, е приела за противоречаща на правото на Съюза.

               5.

               Нарушение на член 106, параграф 2 ДФЕС и/или на член 256 ДФЕС поради ненадлежно мотивиране на липсата на свръхкомпенсиране и на въздействието на мярката върху конкуренцията на вътрешния пазар. По-конкретно решението, от една страна, не отчита, че действителните бъдещи разходи на RTVE ще са по-ниски от тези в миналото, и, от друга страна, обявява за съвместима с вътрешния пазар мярка, гарантираща защита „от колебанията на приходите на рекламния пазар“, въпреки че вече не съществува никакъв стопански риск.


title: Дело C-286/15: Решение на Съда (седми състав) от 26 май 2016 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — Valsts ieņēmumu dienests/SIA „Latvijas propāna gāze“ (Преюдициално запитване — Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Позиция 2711 — Нефтен газ и други газообразни въглеводороди — Материал, който придава основния характер — Втечнен нефтен газ)

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/11

         Решение на Съда (седми състав) от 26 май 2016 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — Valsts ieņēmumu dienests/SIA „Latvijas propāna gāze“
   (Дело C-286/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Позиция 2711 - Нефтен газ и други газообразни въглеводороди - Материал, който придава основния характер - Втечнен нефтен газ))
   (2016/C 260/14)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Valsts ieņēmumu dienests

      Ответник: SIA „Latvijas propāna gāze“

      Диспозитив

               1)

               Правило 2, буква б) и правило 3, буква б) от общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в нейните редакции след приемането съответно на Регламент (ЕО) № 1031/2008 на Комисията от 19 септември 2008 г. и на Регламент (ЕО) № 948/2009 на Комисията от 30 септември 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че щом основният характер на газова смес като разглеждания в главното производство втечнен нефтен газ се определя от всички негови компоненти, така че не е възможно да се установи кой компонент му придава неговия основен характер, и когато така или иначе не може да се определи точното количество на всеки от компонентите на съответния втечнен нефтен газ, не следва да се използва презумпцията, че субстанцията, която придава на продукта неговия основен характер по смисъла на правило 3, буква б) от тези общи правила, е субстанцията с най-високо процентно съдържание в сместа.

               2)

               Тази комбинирана номенклатура трябва да се тълкува в смисъл, че втечнен нефтен газ като разглеждания в главното производство, който съдържа 0,32 % метан, етан и етилен, 58,32 % пропан и пропилен и не повече от 39,99 % бутан и бутилен и за който не е възможно да се установи коя от субстанциите от неговия състав му придава неговия основен характер, попада в подпозиция 2711 19 00 като „Нефтен газ и други газообразни въглеводороди, втечнени, други“.

               3)

               Член 218, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че не включва задължение за декларатор на втечнен нефтен газ като разглеждания в главното производство да посочва точно процентното съдържание на субстанцията, от която основно се състои този втечнен нефтен газ.

      (1)  ОВ C 270, 17.8.2015 г.


title: Дело F-103/07: Иск, предявен на 5 октомври 2007 г. — Duta/Съд

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/45

         Иск, предявен на 5 октомври 2007 г. — Duta/Съд
   (Дело F-103/07)
   (2007/C 315/88)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Radu Duta (Люксембург, Люксембург) (представител: F. Krieg, avocat)

      Ответник: Съд на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отменят оспорените решения,

               —

               да се изпрати делото на компетентния орган,

               —

               да се осъди ответника да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   С иска си ищецът оспорва отхвърлянето на кандидатурата му за длъжността „съдебен помощник“ на съдия от Първоинстанционния съд на Европейските общности. Кандидатурата на ищеца била отхвърлена с циркулярно писмо от 24 януари 2007 г., като преди това посоченият съдия проявил силен интерес към същата кандидатура.
   На първо място ищецът се позовава на недействителността на решението за отхвърляне на жалбата му. Последната била разгледана от „Комисията към Първоинстанционния съд, компетентна да се произнася по жалбите“, чиито състав не отговарял на изискванията за справедлив процес, предвидени в член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи. Всъщност заседаващите в този състав членове на Първоинстанционния съд не можели да се произнесат напълно безпристрастно по случаи, отнасящи се до един от колегите им.
   На второ място ищецът твърди, че бил жертва на дискриминация. Посоченият съдия не упражнил по разумен начин правото си на преценка.
   Накрая ищецът счита, че във всички случаи оспорените решения нарушавали общите принципи на прозрачност, добросъвестност и защита на оправданите правни очаквания.


title: Дело T-46/06: Определение на Първоинстанционния съд от 28 август 2007 г. — Galileo Lebensmittel/Комисия ( Иск за отмяна — Въвеждане на .eu домейн от най-високо ниво — Регистриране на име на домейн galileo.eu — Запазено за използване от институциите и органите на Общността — Процесуална легитимация — Недопустимост )

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/35

         Определение на Първоинстанционния съд от 28 август 2007 г. — Galileo Lebensmittel/Комисия
   (Дело T-46/06) (1)

   („Иск за отмяна - Въвеждане на .eu домейн от най-високо ниво - Регистриране на име на домейн „galileo.eu“ - Запазено за използване от институциите и органите на Общността - Процесуална легитимация - Недопустимост“)
   (2007/C 247/57)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (Trierweiler, Германия) (представител: K. Bott, адвокат)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: E. Montaguti и T. Jürgensen, впоследствие G. Braun и E. Montaguti)
   Предмет
   Искане за отмяна на решението на Комисията да запази, съгласно член 9 от Регламент (ЕО) № 874/2004 на Комисията от 28 април 2004 година относно определяне на правила на обществената политика за въвеждането и функциите на .eu домейн от най-високо ниво и принципите, които ръководят регистрирането (ОВ L 162, стр. 40), името на домейн „Galileo.eu“ като име на домейн, запазено за използване от институциите и органите на Общността.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля като недопустим.

               2)

               Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG се осъжда да заплати своите разноски, както и тези на Комисията.

      (1)  ОВ C 86, 8.4.2006 г.


title: Дело F-59/13: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 9 април 2014 г.  — Rouffaud/SEAE (Публична служба — Договорно нает служител със спомагателни функции — Преобразуване на договор — Досъдебна процедура — Правило за съответствие — Промяна на основанието на исканията в жалбата)

text:
               26.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 159/39

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 9 април 2014 г. — Rouffaud/SEAE
   (Дело F-59/13) (1)

   ((Публична служба - Договорно нает служител със спомагателни функции - Преобразуване на договор - Досъдебна процедура - Правило за съответствие - Промяна на основанието на исканията в жалбата))
   2014/C 159/53
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Thierry Rouffaud (Иксел, Белгия) (представители: първоначално A. Coolen, É. Marchal, S. Orlandi и D. Abreu Caldas, avocats, впоследствие S. Orlandi и D. Abreu Caldas, avocats)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (представители: S. Marquardt и M. Silva)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя последователните срочни договори, по които е наеман, да бъдат преобразувани в договор за неопределено време и прослуженото време в качеството му на договорно нает служител със спомагателни функции да бъда признато за служебен стаж като договорно нает служител

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Rouffaud понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската служба за външна дейност.

      (1)  ОВ C 233, 10.8.2013 г., стр. 14


title: Дело C-596/15 P: Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. от Bionorica SE срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2015 г. по дело T-619/14, Bionorica SE/Европейска комисия

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/24

         Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. от Bionorica SE срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2015 г. по дело T-619/14, Bionorica SE/Европейска комисия
   (Дело C-596/15 P)
   (2016/C 016/30)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Bionorica SE (представители: M. Weidner, T. Guttau, N. Hußmann, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се проведе съдебно заседание за изслушване на устните състезания,

               —

               да се отмени определението на Общия съд (осми състав) от 16 септември 2015 г. по преписка T-619/14,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага две основания в подкрепа на жалбата си:

               —

               процесуални грешки: Общият съд отчасти изходил от невярна фактическа обстановка и така взел неправилно решение, което увреждало жалбоподателя. Общият съд неоснователно приел, че жалбоподателят е производител на храни, когото наред с останалото касаят единствено отложени здравни претенции по смисъла на Регламент (ЕО) № 1924/2006 (1). В допълнение, Общият съд отчасти не мотивирал надлежно решението си. Общият съд не разгледал подробно съдържанието на писмото на Комисията, за което се твърди, че преустановило неправомерното бездействие, и следователно взел неправилно решение.

               —

               нарушение на правото на Съюза: Общият съд неоснователно отрекъл наличието на условията на член 265 ДФЕС, тъй като неправомерното бездействие на Комисията не било преустановено. Освен това Общият съд направил неправилна преценка на Регламент (ЕО) № 1924/2006, и по-конкретно на членове 17 и 28 от него. Отложените и позволените здравни претенции не следвало да бъдат приравнявани. Правните последици, произтичащи от преходните разпоредби, не били достатъчно предвидими.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ. L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244).


title: Дело T-161/07: Иск, предявен на 9 май 2007 г. — Group Lottuss/СХВП — Ugly (COYOTE UGLY)

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/37

         Иск, предявен на 9 май 2007 г. — Group Lottuss/СХВП — Ugly (COYOTE UGLY)
   (Дело T-161/07)
   (2007/C 155/67)
   Език на исковата молба: испански
   Страни

      Ищец: Group Lottuss Corp., SL (Барселона, Испания) (представители: г-н J. Grau Mora, г-н A. Angulo Lafora, г-жа M. Ferrándiz Avendaño и г-н J. Arribas García, abogados)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: UGLY, INC.
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени (частично) решението на втори апелативен състав на СХВП от 2 март 2007 г., доколкото с него се отхвърля частично заявката за регистрация на марка на Общността № 2.428.795 „COYOTE UGLY“ на GROUP LOTTUSS CORP. SL;

               —

               да се осъди СХВП да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Ищецът.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „COYOTE UGLY“ (заявка № 2.428.795) за стоки и услуги от класове 9, 41 и 42.

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Ugly, Inc.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка на Общността „COYOTE UGLY“ за стоки от класове 14, 16, 21, 25, 32 и 34, както и по-ранните общоизвестни нерегистрирани словни и фигуративни марки „COYOTE UGLY“ за стоки и услуги от класове 14, 16, 21, 25, 32, 33, 34, 41 и 42.

      Решение на отдела по споровете: частично приемане на възражението и отхвърляне на заявката за марка на Общността по отношение на услугите от клас 42.

      Решение на апелативния състав: отмяна на обжалваното решение, доколкото с него е отхвърлено възражението против „развлекателни услуги и дискотеки“ от клас 41, посочени в заявката за регистрация, и отхвърляне на заявката за регистрация за посочените услуги.

      Изложени правни основания: неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността.


title: Дело F-79/07: Иск, предявен на 31 юли 2007 г. — Braun-Neumann/Парламент

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/31

         Иск, предявен на 31 юли 2007 г. — Braun-Neumann/Парламент
   (Дело F-79/07)
   (2007/C 235/57)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Kurt-Wolfgang Braun-Neumann (Merzig, Германия) (представител: P. Ames, Rechtsanwalt)

      Ответник: Eвропейски парламент
   Искания на ищеца

               —

               да се осъди ответника да заплати на ищеца със задна дата, считано от 1 август 2004 г., останалата половина от размера на наследствената пенсия, дължима за неговата съпруга Gisela Mandt, родена Neumann, починала на 25 юли 2004 г., на месечни вноски от 1 670,84 еуро, заедно с лихвите, изчислени съобразно лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка по постоянното пределно кредитно улеснение, увеличен с 3 %,

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски по производството.

         Правни основания и основни доводи
   Европейският парламент се е ангажирал да заплати на ищеца в качеството му на вдовец на г-жа Gisela Mandt, родена Neumann, 50 % от наследствената пенсия. Ищецът е поискал да получава наследствената пенсия в пълен размер.
   Искът е насочен срещу решението на Европейския парламент, с което се взема предвид втория брак на починалото лице, въпреки че решението за развод от 6 септември 1995 г. на Първоинстанционният съд в Намюр във връзка с първия брак не е било признато от Bayerisches Oberstes Landesgericht в неговото определение от 11 октомври 1999 г. Ищецът заявява, че така той е единственият „преживял съпруг“, тъй като вторият брак на починалото лице с г-н Wolfgang Mandt не бил правно валиден.


title: Дело T-315/07: Иск, предявен на 22 август 2007 г. — Grohe/СХВП — Compañia Roca Radiadores (ALIRA)

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/26

         Иск, предявен на 22 август 2007 г. — Grohe/СХВП — Compañia Roca Radiadores (ALIRA)
   (Дело T-315/07)
   (2007/C 235/48)
   Език, на който е изготвен искът: немски
   Страни

      Ищец: Grohe AG (Hemer, Германия) [представител: Rechtsanwältin A. Lensing-Kramer]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: — Compañia Roca Radiadores (ALIRA), S.A.
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение на четвърти апелативен състав от 19 юни 2007 г. по дело R 850/2006-4.

               —

               при условията на евентуалност да се отмени или измени спорното решение, доколкото то потвърждава прилика между стоките „Küchenhähnen“ и „gusseisernen Badewannen“ и по този начин съществува опасност от объркване по отношение на конфликтните знаци;

               —

               при условията на евентуалност да се отмени или измени спорното решение, доколкото то потвърждава фонетична прилика между регистрираната марка и марката, предмет на възражение в Испания и по този начин съществува опасност от объркване по отношение на конфликтните знаци;

               —

               при условията на евентуалност да се отмени или измени спорното решение, доколкото то потвърждава липсата на известност на името AKIRA за японски комикс в Испания и по този начин съществува опасност от объркване по отношение на конфликтните знаци;

               —

               да се осъди СХВП да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: ищецът

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „ALIRA“ за стоки от клас 11 (Заявление № 2 766 640).

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Compañía Roca Radiadores, S.A.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанската словна марка „AKIRA“ за стоки от клас 11 (Заявка № 2 045 604).

      Решение на отдела по споровете: уважаване на възражението и отхвърляна на заявката

      Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, първи параграф, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като не съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1, Специално издание на български език за 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-84/12: Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — Rahmanian Koushkaki/Федерална република Германия (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Регламент (ЕО) № 810/2009 — Член 21, параграф 1, член 32, параграф 1 и член 35, параграф 6 — Условия и ред зﾰ издаване на единни визи — Задължение за издаване на виза — Преценка на риска за незаконна имиграция — Намерение на кандидата да напусне територията на държавите членки преди изтичане на визата, за която кандидатства — Основателно съмнение — Свобода на преценка на компетентните органи)

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/7

         Решение на Съда (голям състав) от 19 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — Rahmanian Koushkaki/Федерална република Германия
   (Дело C-84/12) (1)

   (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Регламент (ЕО) № 810/2009 - Член 21, параграф 1, член 32, параграф 1 и член 35, параграф 6 - Условия и ред за издаване на единни визи - Задължение за издаване на виза - Преценка на риска за незаконна имиграция - Намерение на кандидата да напусне територията на държавите членки преди изтичане на визата, за която кандидатства - Основателно съмнение - Свобода на преценка на компетентните органи)
   2014/C 52/11
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Berlin

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Rahmanian Koushkaki

      Ответник: Bundesrepublik Deutschland

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Berlin — Тълкуване на Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския Парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (ОВ L 243, стр. 1), и по-специално на член 21, параграф 1 и на член 32, параграф 1 — Процедура и условия за издаването на виза — Право на кандидат за виза, изпълняващ условията за влизане, да получи заявената виза — Преценка на риска за незаконна имиграция — Свобода на преценка на засегнатите държави членки

      Диспозитив

               1.

               Член 23, параграф 4, член 32, параграф 1 и член 35, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) следва да бъдат тълкувани в смисъл, че след като преустановят разглеждането на заявление за издаване на единна виза, компетентните органи на дадена държава членка могат да откажат издаването на такава виза на кандидат единствено в случай че на него може да бъде противопоставено някое от изброените в тези разпоредби основания за отказ. При разглеждането на това заявление, за да установят дали някое от тези основания за отказ може да бъде противопоставено на кандидата за виза, тези органи разполагат с широка свобода на преценка, що се отнася до условията за прилагане на тези разпоредби и до оценката на релевантните факти.

               2.

               Член 32, параграф 1 от Регламент № 810/2009 във връзка с член 21, параграф 1 от същия следва да бъде тълкуван в смисъл, че задължението на компетентните органи на дадена държава членка да издадат единна виза, се предпоставя от изпълнение на условието да не са налице основателни съмнения относно намерението на кандидата да напусне територията на държавите членки преди изтичането на визата, като се взема предвид общото положение на държавата по местоживеене на кандидата и неговите индивидуални характеристики, установени въз основа на предоставената от последния информация.

               3.

               Регламент № 810/2009 следва да бъде тълкуван в смисъл, че допуска разпоредба от законодателството на държава членка като разглежданата в главното производство, която предвижда, че при изпълнение на предвидените в този регламент условия за издаване на визи компетентните органи разполагат с правомощие да издадат единна виза на кандидата, независимо че не е изрично уточнено, че те са длъжни да издадат тази виза, доколкото тази разпоредба може да бъде тълкувана в съответствие с член 23, параграф 4, член 32, параграф 1 и член 35, параграф 6 от посочения регламент.

      (1)  ОВ C 133, 5.5.2012 г.


title: Дело T-689/13: Жалба, подадена на 20 декември 2013 г. — Bilbaina de Alquitranes и др./Комисия

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/21

         Жалба, подадена на 20 декември 2013 г. — Bilbaina de Alquitranes и др./Комисия
   (Дело T-689/13)
   2014/C 85/37
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Bilbaína de Alquitranes, SA (Лучана-Баракалдо, Виская, Испания), Deza a.s. (Валашске Мезиричи, Чешка република), Industrial Química del Nalón, SA (Овие-до, Испания), Koppers Denmark A/S (Ниборг, Дания), Koppers UK Ltd (Скънторп, Обединеното кралство), Koppers Netherlands BV (Ойтхорн, Нидерландия), Rütgers basic aromatics GmbH (Кастроп-Рауксел, Германия), Rütgers Belgium NV (Зелзате, Белгия), Rütgers Poland Sp. z o.o. (Кенджежин-Кожле, Полша), Bawtry Carbon International Ltd (Донкастър, Обединеното кралство), Grupo Ferroatlántica, SA (Мадрид, Испания), SGL Carbon GmbH (Майтинген, Германия), SGL Carbon GmbH (Бад Гойзерн ам Халтщетерзе, Австрия), SGL Carbon (Пасѝ, Франция), SGL Carbon, SA (Ла Коруня, Испания), SGL Carbon Polska S.A. (Рачибож, Полша) и ThyssenKrupp Steel Europe AG (Дюсбург, Германия) (представители: K. Van Maldegem и C. Mereu, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да приеме жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени обжалвания акт, доколкото класифицира ВСВК като H400 и H410,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени в рамките на настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите искат частична отмяна на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, стр. 5), доколкото класифицира „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ CAS № 65996-93-2 (наричан по-нататък „ВСВК“) като „Aquatic Acute 1 (H400)“ и „Aquatic Chronic 1 (H410)“ (наричан по-нататък „обжалваният акт“).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три основания:

               1.

               Първото основание е изведено от твърдението за незаконосъобразност на обжалвания акт поради противоречие с разпоредбите от регламентите REACH и CLP, отнасящи се до класифицирането на определени вещества като токсични за водната среда и до допустимите в това отношение изследвания, както и поради нарушаване на принципа на равно третиране, тъй като не приемал изследванията, извършени съгласно регламента REACH и ръководството на ОИСР относно изпитванията, а изисквал извършване на тестове без какъвто и да било стандартизиран метод.

               2.

               Второто основание е изведено от твърдението за незаконосъобразност на обжалвания акт поради очевидна грешка в преценката, тъй като не отчитал присъщите на ВСВК свойства на инертност, които определено имали голямо значение при тестовете с ултравиолетова светлина и при прилагането на метода на сумирането; в обжалвания акт се определяли M-коефициенти за ПАВ, без да се предвиди надлежна преценка на необходимите за целта изследвания, като предоставената от жалбоподателите информация била отхвърлена без основателни мотиви.

               3.

               Третото основание е изведено от твърдението за незаконосъобразност на обжалвания акт поради противоречие с установените от правото на ЕС принципи на прозрачност и на право на защита.


title: Дело T-296/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 29 юли 2011 г. — Cementos Portland Valderrivas/Комисия (Обезпечително производство — Конкуренция — Искания за информация — Член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1/2003 — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/24

         Определение на председателя на Общия съд от 29 юли 2011 г. — Cementos Portland Valderrivas/Комисия
   (Дело T-296/11 R)
   (Обезпечително производство - Конкуренция - Искания за информация - Член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1/2003 - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   2011/C 282/50
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Cementos Portland Valderrivas, SA (Pampelune, Испания) (представител: L. Ortiz Blanco, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castilla Contreras, C. Urraca Caviedes и C. Hödlmayr, agents, подпомагани от J. Rivas, avocat)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Решение C(2011) 2368 окончателен на Комисията от 30 март 2011 г. относно производство за прилагане на член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (дело COMP/39.520 — Цимент и свързани продукти)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля искането за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-249/17: Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 12 май 2017 г. — Ryanair Ltd/The Revenue Commissioners

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/15

         Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 12 май 2017 г. — Ryanair Ltd/The Revenue Commissioners
   (Дело C-249/17)
   (2017/C 221/19)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ryanair Ltd

      Ответник: The Revenue Commissioners

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли бъдещото намерение за предоставяне на услуги по управление на дружество, което се предвижда да бъде придобито, в случай че поглъщането бъде успешно, да се счита за достатъчно основание да се приеме, че потенциалният приобретател извършва икономическа дейност по смисъла на член 4 от Шеста директива за ДДС (1), така че начисленият на потенциалния приобретател ДДС върху стоките или услугите, предоставени с цел по-нататъшно развитие на процеса на поглъщане да може евентуално да се счита за подлежащ на приспадане ДДС, във връзка с предвижданата икономическа дейност по предоставяне на такива услуги по управление, и

               2)

               Налице ли е достатъчна „пряка и непосредствена връзка“ съгласно изискването, установено от Съда по дело на ЕС в [решение от 27 септември 2001 г., Cibo Participations (2), C-16/00, EU:C:2001:495], между професионалните услуги, предоставяни в контекста на такова потенциално поглъщане и извършваните доставки, а именно потенциалното предоставяне на услуги по управление на дружеството, за което се предвижда да бъде придобито, в случай на успешно поглъщане, което да позволи приспадане на ДДС, начислен върху тези професионални услуги?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данък върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).

      (2)  Решение от 27 септември 2001 г., Cibo Participations SA/Directeur régional des impôts du Nord-Pas-de-Calais, C-16/00, EU:C:2001:495.


title: Дело T-561/11: Жалба, подадена на 31 октомври 2011 г. — Nycomed/СХВП — Bayer Consumer Care (ALEVIAN DUO)

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/22

         Жалба, подадена на 31 октомври 2011 г. — Nycomed/СХВП — Bayer Consumer Care (ALEVIAN DUO)
   (Дело T-561/11)
   2012/C 6/40
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Nycomed GmbH (Констанц, Германия) (представител: A. Ferchland, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bayer Consumer Care AG (Базел, Швейцария)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 юли 2011 г. по преписка № R 1953/2010-1 и да се отхвърли възражението, както и

               —

               да се осъди ответната страна да заплати разноските и разходите, направени както в производството пред отдела по споровете, така и в производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ALEVIAN DUO“ за стоки от клас 5 — заявка за марка на Общността № 6303201

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в производството по възражение: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: регистрация на марка на Общността № 786863 на словната марка „ALEVE“ за стоки от клас 5

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав преценил неправилно наличието на вероятност от объркване на конфликтните марки.


title: Дело T-460/07: Решение на Общия съд от 20 януари 2010 г. — Nokia/СХВП — Medion (LIFE BLOG) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността LIFE BLOG — По-ранна национална словна марка LIFE — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) — Частичен отказ за регистрация)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/31

         Решение на Общия съд от 20 януари 2010 г. — Nokia/СХВП — Medion (LIFE BLOG)
   (Дело T-460/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „LIFE BLOG“ - По-ранна национална словна марка „LIFE“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) - Частичен отказ за регистрация)
   2010/C 51/59
   Език на производството: фински

      Страни

      Жалбоподател: Nokia Oyj (Хелзинки, Финландия) (представители: J. Tanhuanpää, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Medion AG (Есен, Германия) (представител: P.-M. Weisse, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 2 октомври 2007 г. (преписка R 141/2007-2) относно процедура по възражение между Medion AG и Nokia Oyj

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Nokia Oyj да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 51 от 23.2.2008 г.


title: Дело T-226/09: Жалба, подадена на 9 юни 2009 г. — British Telecommunications/Комисия на Европейските общности

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/24

         Жалба, подадена на 9 юни 2009 г. — British Telecommunications/Комисия на Европейските общности
   (Дело T-226/09)
   2009/C 193/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: British Telecommunications plc (Лондон, Обединеното кралство) (представители: G. Robert и M. M. Newhouse, Solicitors)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени обжалваното решение,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяната на Решение на Комисията C (2009) 685 окончателен от 11 февруари 2009 г., с което се обявява за несъвместима с общия пазар помощта, отпусната на жалбоподателя от британските власти посредством публична гаранция за пенсионния фонд на BT (Държавна помощ № C 55/2007 (ex NN 63/2007, CP 106/2006).
   В подкрепа на искането си жалбоподателят се позовава на седем правни основания.
   Първо, жалбоподателят изтъква, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е преценила, че жалбоподателят се е възползвал от селективно икономическо предимство, и че е допуснала явна грешка в преценката, като погрешно е приложила член 87, параграф 1 ЕО, както и концепцията за държавна помощ. Жалбоподателят поддържа, че Комисията е пропуснала да вземе предвид цялостния икономически и фактически контекст, в който жалбоподателят упражнява дейността си.
   Второ, жалбоподателят твърди, че като е преценила, че той се ползва от селективно икономическо предимство, поради факта че попечителите на пенсионната схема на BT (ПСBT) не са правели вноски във фонда за защита на пенсиите (ФЗП) във връзка с пенсиите на членовете на ПСBT, обхванати от публичната гаранция, Комисията е допуснала явна грешка в преценката и е нарушила принципа на равно третиране, като не е извършила сравнение между сходни положения. По мнението на жалбоподателя Комисията не е взела предвид различията между схемите от частния сектор, обхванати от ФЗП, и схемата от тип публична служба, наследена от жалбоподателя в момента на приватизацията.
   Трето, жалбоподателят поддържа, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото и е нарушила принципа на оправданите правни очаквания, прехарактеризирайки мярка, която не е представлявала помощ по времето, когато е била предоставена, като „основната причина“ защо тя следва да се счита за помощ двадесет години по-късно, тъй като междувременно е била приета законодателна мярка.
   Четвърто, жалбоподателят изтъква, че с изискването попечителите на ПСBT да правят вноски във ФЗП Комисията е нарушила принципите на равно третиране и на пропорционалност.
   Пето, жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката и не е разгледала дали изтъкваното от нея селективно икономическо предимство нарушава конкуренцията или засяга търговията между държавите-членки по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО.
   Шесто, жалбоподателят посочва, че Комисията е допуснала явна фактическа грешка и явна грешка при прилагане на правото, като е приела, че съществува прехвърляне на държавни ресурси.
   Седмо, жалбоподателят поддържа, че Комисията е нарушила член 253 ЕО, като не е мотивирала обжалваното решение.


title: Дело T-223/16: Жалба, подадена на 5 май 2016 г. — Massive Bionics/EUIPO — Apple (DriCloud)

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/39

         Жалба, подадена на 5 май 2016 г. — Massive Bionics/EUIPO — Apple (DriCloud)
   (Дело T-223/16)
   (2016/C 251/45)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Massive Bionics, SL (Мадрид, Испания) (представител: M. Galindo Martens, abogada)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Apple, Inc. (Купертино, Калифорния, Съединени американски щати)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „DriCloud“ — заявка за регистрация № 11 723 509

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 3 март 2016 г. по преписка R 339/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, и

               —

               да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б от Регламент № 207/2009


title: Дело T-221/10: Жалба, подадена на 18 май 2010 г. — Iberdrola/Комисия

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/55

         Жалба, подадена на 18 май 2010 г. — Iberdrola/Комисия
   (Дело T-221/10)
   2010/C 179/94
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Iberdrola, SA (Билбао, Испания) (представители: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller и J. Domínguez Pérez, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени член 1, параграф 1 от решението,

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В настоящото производство се обжалва същото решение като това по дело T-219/10, Autogrill España/Комисия.
   Съображенията и основните доводи са сходни на изложените по посоченото дело. Жалбоподателят по-конкретно твърди, че:

               —

               приемайки, че съдържащата се в член 12, параграф 5 от КТЗКО мярка представлява несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ, Комисията е допуснала явна грешка в преценката, тъй като не е взела предвид положителните последици на тази мярка и е пренебрегнала нейното благоприятно въздействие върху постигането на заложените в други разпоредби на Договора цели,

               —

               Комисията е нарушила принципа на оправданите правни очаквания и принципа за равно третиране, като се е отклонила от насоките, определени в Известието относно прякото данъчно облагане, и от своята административна практика, възприета в съответствие с посоченото известие,

               —

               Комисията е нарушила принципа на добра администрация, съгласно който е длъжна старателно, задълбочено и безпристрастно да прецени всички обстоятелства от значение за случая, тъй като не е извършила всички процесуални действия (което е направила в случаите на извънобщностно придобиване), за да установи, че мярката е избирателна, и за да провери преди да направи извод в този смисъл точния обхват на практическите пречки за вътреобщностното търговско сливане.

               —

               Комисията не е изпълнила задължението си да се съобразява с установената в Договора схема и да осигури съгласувано прилагане на нормите относно контрола върху държавните помощи и на тези, свързани с други заложени в Договора принципи и свободи като свободното движение на капитали и изграждането на вътрешния пазар,

               —

               в обжалваното решение не са изложени достатъчно мотиви във връзка с различни важни аспекти на преценката на Комисията относно избирателността на мярката и нейните последици за конкуренцията и търговията между държавите членки.


title: Дело T-502/13: Жалба, подадена на 18 септември 2013 г. — ASPA/СХВП — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (ARGENTARIA)

text:
               30.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/16

         Жалба, подадена на 18 септември 2013 г. — ASPA/СХВП — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (ARGENTARIA)
   (Дело T-502/13)
   2013/C 352/31
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Argenta Spaarbank NV (ASPA) (Антверпен, Белгия) (представители: K. De Winter и M. De Vroey, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Мадрид, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 юли 2013 г. по преписка R 1581/2011-4.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: словна марка „ARGENTARIA“ за стоки и услуги от класове 1-42 — марка на Общността № 159 707

      Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Страна, която иска отмяна на марката на Общността: жалбоподателят

      Решение на отдела по отмяна: прекратява производството по отмяна вследствие отказ от спорните услуги от притежателя на марката на Общността

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата като недопустима

      Изложени правни основания: нарушение на член 51, параграф 1, буква a) и член 80 от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-62/09: Решение на Общия съд от 16 декември 2011 г. — Rintisch/СХВП — Bariatrix Europe (PROTI SNACK) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността PROTI SNACK — По-ранни национални словни и фигуративни марки PROTIPLUS, PROTI и PROTIPOWER — Закъсняло представяне на документи — Право на преценка, предоставено с член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/200) — Понятие за противоположна разпоредба — Правило 20, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95 — Правило 50, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/20

         Решение на Общия съд от 16 декември 2011 г. — Rintisch/СХВП — Bariatrix Europe (PROTI SNACK)
   (Дело T-62/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността PROTI SNACK - По-ранни национални словни и фигуративни марки PROTIPLUS, PROTI и PROTIPOWER - Закъсняло представяне на документи - Право на преценка, предоставено с член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/200) - Понятие за противоположна разпоредба - Правило 20, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95 - Правило 50, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95)
   2012/C 32/37
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bernhard Rintisch (Bottrop, Германия) (представител: A. Dreyer, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Bariatrix Europe Inc. SAS (Guilherand-Granges, Франция)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 декември 2008 г. по преписка R 740/2008-4, свързано с производство по възражение между Bernhard Rintisch и Bariatrix Europe Inc. SAS.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Bernhard Rintisch да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 102, 1.5.2009 г.


title: Дело T-280/07: Определение на Общия съд от 7 октомври 2010 г. — Sepracor/СХВП — Laboratorios Ern (LEVENIA)

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/57

         Определение на Общия съд от 7 октомври 2010 г. — Sepracor/СХВП — Laboratorios Ern (LEVENIA)
   (Дело T-280/07) (1)

   ()
   2010/C 328/88
   Език на производството: английски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 235, 6.10.2007 г.


title: Дело C-278/09: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Paris (Франция) на 16 юли 2009 г. — Olivier Martinez, Robert Martinez/Société MGN Ltd.

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/29

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Paris (Франция) на 16 юли 2009 г. — Olivier Martinez, Robert Martinez/Société MGN Ltd.
   (Дело C-278/09)
   2009/C 220/56
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de grande instance de Paris

      Страни в главното производство

      Ищци: Olivier Martinez, Robert Martinez

      Ответник: Société MGN Limited

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 2 и член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкуват като предоставящи компетентност на юрисдикция на държава членка да разгледа иск за нарушение на права, свързани с личността, което би могло да се извърши посредством информация и/или снимки, достъпни онлайн на уебсайт, издаван в друга държава членка от дружество, за което се приема, че е установено във втората държава или пък в друга държава членка, във всички случаи различна от първата:

               —

               единствено при условие, че този уебсайт може да се разглежда в първата държава или

               —

               само когато между вредоносното събитие и територията на първата държава членка съществува достатъчна връзка, която е съществена или значителна, и в посочения втори случай, ако тази връзка може да е вследствие на:

                           —

                           броя посещения на спорната страница в първата държава членка като абсолютна стойност или като съотношение спрямо всички посещения на споменатата страница,

                           —

                           пребиваването, дори и гражданството на лицето, което твърди, че са нарушени негови права, свързани с личността, или по-общо — на засегнатите лица,

                           —

                           езика, на който се разпространява спорната информация или всяко друго обстоятелство, което би могло да докаже намерението на издателя на сайта да се обърне специално към аудиторията в първата държава,

                           —

                           мястото, където посочените фактически обстоятелства са се осъществили и/или където са направени снимките, евентуално достъпни онлайн,

                           —

                           други критерии?

      (1)  ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


title: Дело T-38/12: Определение на Общия съд от 26 ноември 2013 г. — Pips/СХВП — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/31

         Определение на Общия съд от 26 ноември 2013 г. — Pips/СХВП — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)
   (Дело T-38/12) (1)

   (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
   2014/C 45/51
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pips BV (Амстердам, Нидерландия) (представител: J. van den Berg, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Ротендорф, Германия) (представители: S. Körber и D. Kämper, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 20 октомври 2011 г. (преписка R 2420/2010-1) относно производство по възражение между s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG и Pips BV.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Осъжда жалбоподателя да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на ответника. Встъпилата страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 89, 24.3.2012 г.


title: Дело T-224/17: Жалба, подадена на 19 април 2017 г. — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)

text:
               26.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 202/22

         Жалба, подадена на 19 април 2017 г. — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
   (Дело T-224/17)
   (2017/C 202/37)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Adapta Color, SL (Пенискола, Испания) (представители: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal и E. Armero Lavie, abogados)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Coatings Foreign IP Co. LLC (Уилмингтън, Делауеър, Съединени щати)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „Bio proof ADAPTA“ — марка на Европейския съюз № 4 368 239

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 6 февруари 2017 г. по преписка R 2521/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да уважи настоящата жалба в нейната цялост,

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди ответника и евентуално встъпилата в негова подкрепа страна да заплатят съдебните разноски по настоящото производство, както и разноските, възникнали в хода на производството по обявяване на недействителност и на производството по обжалване пред EUIPO.

      Изложени основания

   Основанията и твърденията са същите като изложените по дело T-223/17.


title: Поправка на известието в Официален вестник по дело T-309/13 ( ОВ C 226, 3.8.2013 г., стp. 23 )

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/53

         Поправка на известието в Официален вестник по дело T-309/13
   (
         Официален вестник на Европейския съюз C 226 от 3 август 2013 г., стp. 23
      )
   2013/C 325/86
   Текстът на известието в ОВ по дело T-309/13, Enosi Mastichoparagogon/СХВП — Gaba International („ELMA“), се заменя със следния текст:

         „Жалба, подадена на 7 юни 2013 г. — Enosi Mastichoparagogon/СХВП — Gaba International („ELMA“)
         (Дело T-309/13)
         2013/C 325/86
         Език на жалбата: английски

            Страни

            Жалбоподател: Enosi Mastichoparagogon Chiou (Chios, Гърция) (представител: адв. A. Malamis)

            Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

            Друга страна в производството пред апелативния състав: Gaba International Holding AG (Therwil, Швейцария)

            Искания на жалбоподателя

         Жалбоподателят иска от Общия съд:

                     —

                     да отмени решението на четвърти апелативен състав от 26 март 2013 г. по преписка R 1539/2012-4;

                     —

                     да осъди Службата и другата страна (възразяващ пред отдела по споровете и ответник пред апелативния състав на СХВП) да поемат собствените си разноски и да заплатят тези на заявителя на марката на Общността (жалбоподател в производството за отмяна).

            Правни основания и основни доводи

            Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

            Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „ELMA“ за стоки от клас 5 — международна регистрация 900 845, посочваща Европейската общност

            Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

            Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация като марка на Общността на словната марка „ELMEX“ за стоки от класове 3, 5 и 21

            Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

            Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

            Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент на Съвета № 207/2009.“


title: Дело F-16/09: Жалба, подадена на le 24 февруари 2009 г. — De Britto Patricio-Dias/Комисия

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/41

         Жалба, подадена на le 24 февруари 2009 г. — De Britto Patricio-Dias/Комисия
   (Дело F-16/09)
   2009/C 90/67
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Jorge de Britto Patricio-Dias (Брюксел, Белгия) (представител: L. Massaux, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за отхвърляне на подадената от жалбоподателя жалба срещу решението относно оценката му за 2007 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 21 ноември 2008 г. и доколкото е необходимо докладът за оценката на кариерното развитие за периода 1 януари 2007 г. — 31 декември 2007 г.,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-280/13: Решение на Съда (шести състав) от 30 април 2014 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n °4 de Palma de Mallorca — Испания) — Barclays Bank SA/Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera (Преюдициално запитване — Директива 93/13/ЕИО — Тринадесето съображение — Член 1, параграф 2 — Потребителски договори — Договор за ипотечен кредит — Производство за изпълнение върху ипотекирани вещи — Национални законови ﾸ подзаконови разпоредби — Договорно равновесие)

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/8

         Решение на Съда (шести състав) от 30 април 2014 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 4 de Palma de Mallorca — Испания) — Barclays Bank SA/Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera
   (Дело C-280/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 93/13/ЕИО - Тринадесето съображение - Член 1, параграф 2 - Потребителски договори - Договор за ипотечен кредит - Производство за изпълнение върху ипотекирани вещи - Национални законови и подзаконови разпоредби - Договорно равновесие))
   2014/C 194/09
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia no 4 de Palma de Mallorca

      Страни в главното производство

      Ищец: Barclays Bank SA

      Ответник: Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera

      Предмет

   Преюдициално запитване — Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca — Тълкуване на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) — Защита на потребителите в областта на ипотечните кредити — Договорно равновесие — Принцип за защита на потребителите — Национална правна уредба на гражданското производство, приложима към производството за принудително изпълнение върху недвижим имот

      Диспозитив

   Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и принципите на правото на Съюза за защита на потребителите и за договорно равновесие трябва да се тълкуват в смисъл, че от тяхното приложно поле се изключват законовите и подзаконовите разпоредби на държава членка като разглежданите в делото по главното производство, когато не съществува договорна клауза, която да изменя обхвата или приложното поле на тези разпоредби.

      (1)  ОВ C 226, 3.8.2013 г.


title: Дело C-542/10: Определение на председателя на Съда (пети състав) от 7 март 2012 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               4.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/11

         Определение на председателя на Съда (пети състав) от 7 март 2012 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-542/10) (1)

   2012/C 235/22
   Език на производството: полски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 30, 29.1.2011 г.


title: Дело C-43/14: Решение на Съда (втори състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — ŠKO-ENERGO s. r. o./Odvolací finanční ředitelství (Преюдициално запитване — Защита на озоновия слой — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в Европейския съюз — Метод за разпределение на квотите — Безплатно разпределение на квотите — Облагане на такова разпределение с данък върху даренията)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/19

         Решение на Съда (втори състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — ŠKO-ENERGO s. r. o./Odvolací finanční ředitelství
   (Дело C-43/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Защита на озоновия слой - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в Европейския съюз - Метод за разпределение на квотите - Безплатно разпределение на квотите - Облагане на такова разпределение с данък върху даренията))
   (2015/C 138/25)
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ŠKO-ENERGO s. r. o.

      Ответник: Odvolací finanční ředitelství

      Диспозитив

   Член 10 Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на данък върху даренията като разглеждания в главното производство, ако чрез него се надхвърля максимално допустимото съгласно същия член възмездно разпределение на 10 % от квотите за емисии, като запитващата юрисдикция следва да установи дали в случая това е така.

      (1)  ОВ C 142, 12.5.2014 г.


title: Дело T-102/10: Жалба, подадена на 3 март 2010 г. — Südzucker др./Комисия

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/69

         Жалба, подадена на 3 март 2010 г. — Südzucker др./Комисия
   (Дело T-102/10)
   2010/C 113/102
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Südzucker AG Mannheim/Ochsenfurt (Манхайм, Германия), AGRANA Zucker GmbH (Виена, Австрия), Südzucker Polska S.A. (Вроцлав, Полша), Raffinerie Tirlemontoise SA (Брюксел, Белгия), Saint Louis Sucre SA (Париж, Франция) (представители: адв. H.-J. Prieß и адв. B. Sachs, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска Комисия

      Искания на жалбопадателите

               —

               да се отмени Регламент (ЕО) № 1193/2009 на Комисията от 3 ноември 2009 година за поправка на регламенти (ЕО) № 1762/2003, (ЕО) № 1775/2004, (ЕО) № 1686/2005 и (ЕО) № 164/2007 и за определяне на размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарните години 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 и 2005/2006,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите посочват множество правни основания.
   С първото си правно основание те упрекват Комисията в нарушение на член 233 ЕО (член 266 ДФЕС), тъй като тя не е приложила изискванията, предвидени в Решение на Съда от 8 май 2008 г. по дело Zuckerfabrik Jülich и др. (C-5/06 и C-23/06-C-36/06, Сборник, стр. I-3231). В това решение Съдът установява как следва да се определят параметрите „излишък, който може да бъде изнесен“ и „общ размер на задълженията за износ“ при изчисляване на размера на налога върху производството на захар за пазарните години 2002/2003-2005/2006. Жалбоподателите считат, че в обжалвания регламент Комисията е променила и третия параметър — „общата сума на възстановяванията“, въпреки че неговото изчисляване не е било предмет на разглеждане по дело Zuckerfabrik Jülich.
   Жалбоподателите посочват като второ правно основание, че Комисията е нарушила член 15, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 1260/2001 (1), както и целта и замисъла на този Регламент. В тази връзка се посочва по-специално, че в общата сума на възстановяванията Комисията е включила и възстановяванията за износ, които не са използвани и изплатени. Освен това определянето на общ размер на месечния износ води до неточности при изчисляването. Във връзка с това жалбоподателите посочват, че в Решение по дело Zuckerfabrik Jülich Съдът е забранил общата загуба да се определя в размер, по-висок от разходите, свързани с възстановяванията.
   На трето място е налице нарушение на принципа за забрана на обратното действие, тъй като с обжалвания Регламент Комисията е променила с обратно действие общата сума на възстановяванията.
   В рамките на четвъртото правно основание се посочва нарушение на задължението за мотивиране съгласно член 253 ЕО (член 296, параграф 2 ДФЕС), тъй като Комисията е мотивирала обжалвания регламент с прилагането на Решението по дело Zuckerfabrik Jülich, но според жалбоподателите обаче не се е съобразила с предвидените в това решение изисквания.
   На последно място, в част, озаглавена „Други грешки при прилагане на правото“, жалбоподателите посочват, че на 3 ноември 2009 г. Комисията вече не е била компетентна за приемането на Регламента за определяне на размера на налога върху производството на захар за пазарните години 2002/2003-2005/2006, тъй като Регламент № 1260/2001, който Комисията посочва като правно основание, вече е бил отменен към момента на приемането на Регламента. Освен това жалбоподателите изтъкват нарушение на член 37, параграф 2 ЕО, тъй като въз основа на тази разпоредба е трябвало да се избере друго производство за приемането на Регламента.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазара в сектора на захарта (ОВ L 178, стр. 1).


title: Дело C-585/16: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 18 ноември 2016 година — Серин Алхето/Заместник-председател на Държавна агенция за бежанците

text:
               13.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/14

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 18 ноември 2016 година — Серин Алхето/Заместник-председател на Държавна агенция за бежанците
   (Дело C-585/16)
   (2017/C 046/17)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Серин Алхето

      Ответник: Заместник-председател на Държавна агенция за бежанците

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли от чл.12, параграф 1, буква а) от Директива 2011/95 (1), тълкуван във връзка с чл.10, параграф 2 от Директива 2013/32 (2) и чл.78, параграф 2, буква а) от Договора за функционирането на ЕС, че:

                           А)

                           допуска молбата за международна закрила на лице без гражданство, от палестински произход, регистрирано от Агенцията на ООН за подпомагането на палестинските бежанци (UNRWA) като бежанец и което лице е било установено постоянно в зоната на действие на агенцията (Ивицата Газа) преди подаването на молбата, да бъде разгледана като молба по чл.1, буква А) от Женевската конвенция за убежището от 1951 г., вместо като молба за международна закрила по чл.1, буква D, изречение второ от същата конвенция и при условие, че компетентността за разглеждане на молбата е поета на основания, различни от съчувствие или хуманитарни съображения, разглеждането на молбата попада в приложното поле на Директива 2011/95?

                           Б)

                           допуска такава молба да не бъде обсъждана от гледна точка на изискванията по чл.12, параграф 1, буква а) от Директива 2011/95 и съответно не бъде приложено даденото тълкуване на разпоредбата от Съда на ЕС;

               2.

               Следва ли чл.12, параграф 1, буква а) от Директива 2011/95 във връзка с чл.5 от същата директива, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство по чл.12, ал.1, т.4 от Закона за убежището и бежанците, която не предвижда изрично включваща клауза за палестинските бежанци в съответната редакция и условието помощта да бъде преустановена на каквото и да е основание, както и, че чл.12, параграф 1, буква а) от Директива 2011/95 е безусловна и достатъчно точна и поради това норма с директен ефект, която следва да бъде приложена и без изричното позоваване от страна на подалото молба за международна закрила лице, когато молбата следва да се разгледа като такава по чл.1, буква D, изречение второ от Женевската конвенция от 1951 г.?

               3.

               Следва ли от чл.46, параграф 3 от Директива 2013/32, тълкуван във връзка с чл.12, параграф 1, буква а) от Директива 2011/95, че в производство по съдебно обжалване на решение за отказ да се предостави международна закрила, постановено в съответствие с предвиденото по чл.10, параграф 2 от Директива 2013/32, и предвид фактите по главното производство, че допускат молбата за международна закрила да бъде разгледана от първоинстанционния съд като подадена на основание чл.1, буква D, изречение второ от Женевската конвенция от 1951г. и извършена преценката по чл.12, параграф 1, буква а) от Директива 2011/95, когато молбата за международна закрила е подадена от лице без гражданство от палестински произход, регистрирано от UNRWA като бежанец и което лице е било установено постоянно в зоната на действие на агенцията (Ивицата Газа) преди подаването на молбата, и тази молба не е разгледана от гледна точка на посочените разпоредби в решението за отказ да се предостави международна закрила?

               4.

               Следва ли от предвиденото по чл.46, параграф 3 от Директива 2013/32 за правото на ефективна защита в контекста на изискването за „(..) цялостно и ех nunc разглеждане на фактите и правните въпроси“, тълкувано във връзка с чл.33, 34 и 35, ал.2 от същата директива и чл.21,параграф 1 от Директива 2011/95, във връзка с чл.18, чл.19 и чл.47 от Хартата за основните права на ЕС, че допускат в производство по съдебно обжалване на решение за отказ да се предостави международна закрила, постановено в съответствие с чл.10, параграф 2 от Директива 2013/32, следното:

                           A)

                           първоинстанционният съд за пръв път да се произнесе по допустимостта на молбата за международна закрила и по въпроса за връщане на лицето без гражданство в страната, в която е било установено преди подаването на молбата за международна закрила след като задължи решаващия орган да представи необходимите за това доказателства и предостави възможност на лицето да изрази становище по въпросите, относими към допустимостта на молбата, или

                           Б)

                           първоинстанционният съд поради допуснато съществено процесуално нарушение следва да отмени решението и задължи решаващия орган да се произнесе отново по молба за международна закрила при спазване на указанията по тълкуването и прилагането на закона, в това число да проведе интервю по допустимост, предвидено по чл.34 от Директива 2013/32 и се произнесе по въпроса дали е възможно лицето без гражданство да бъде върнато в страната, в която е било установено преди подаването на молбата за международна закрила?

                           B)

                           първоинстанционният съд извършва преценка за сигурността на страната, в която лицето е било установено към момента на устните състезания, респективно към момента на постановяването на решението при настъпили съществени изменения в обстановката, обуславящи решение в полза на лицето?

               5.

               Следва ли предоставяната помощ от Агенцията на ООН за подпомагането на палестинските бежанци (UNRWA) да се счита за друга закрила по смисъла на чл.35, ал. 1, буква б) от Директива 2013/32 в съответната държава от зоната на действие на агенцията, при условие, че тази държава спазва принципа за забрана за връщане по смисъла на Женевската конвенция от 1951г. по отношение на подпомаганите лица от агенцията?

               6.

               Следва ли от чл.46, параграф 3 от Директива 2013/32, че правото на ефективна защита в контекста на предвиденото „когато е приложимо, разглеждане на нуждите от международна закрила съгласно Директива 2011/95“, тълкуван във връзка с чл.47 от Хартата за основните права, че при съдебно обжалване на решение, с което молбата за международна закрила е разгледана по същество и постановен отказ да се предостави международна закрила, задължава първоинстанционният съд да постанови решение:

                           А)

                           което се ползва със сила на присъдено нещо освен по въпроса за законосъобразността на постановения отказ, но и по въпроса за нуждите от международна закрила съгласно Директива 2011/95 на лицето, подало молба за международна закрила, в това число когато международна закрила по националното право на съответната държава членка се предоставя само по решение на административен орган;

                           Б)

                           за необходимостта от предоставяне на международна закрила чрез подходящото разглеждане на молбата за международна закрила, независимо от допуснати процесуални нарушения при разглеждането й от решаващия орган?

      (1)  Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила

      OB L 337, стр. 9

      (2)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила

      OB L 180, стр. 60


title: Дело C-58/07: Решение на Съда (осми състав) от 14 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2003/110/ЕО — Помощ в случаите на транзит за целите на извеждане от територията по въздух — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/7

         Решение на Съда (осми състав) от 14 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-58/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2003/110/ЕО - Помощ в случаите на транзит за целите на извеждане от територията по въздух - Липса на транспониране в определения срок)
   (2008/C 79/11)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: г-н Condou-Durande и г-н A. Alcover San Pedro)

      Ответник: Кралство Испания (представител: г-н Muñoz Pérez)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Не са приети в предвидения срок необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2003/110/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно помощ в случаите на транзит за целите на извеждане от територията по въздух (ОВ L 321, стр. 26)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2003/110/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно помощ в случаите на транзит за целите на извеждане от територията по въздух, Кралство Испания не е изпълнило задълженията, произтичащи за него по силата на тази директива.

               2)

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 69, 24.3.2006 г.


title: Дело C-671/13: Преюдициално запитване, отправено от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lithuania) на 17 декември 2013 г. — VĮ „Indėlių ir investicijų draudimas“ и Nemaniūnas

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/9

      Преюдициално запитване, отправено от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lithuania) на 17 декември 2013 г. — VĮ „Indėlių ir investicijų draudimas“ и Nemaniūnas
      (Дело C-671/13)
      (2014/C 71/16)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: VĮ „Indėlių ir investicijų draudimas“ и Virgilijus Vidutis Nemaniūnas

         Други страни по делото: Vitoldas Guliavičius и банка „Snoras“, акционерно дружество в производство по несъстоятелност

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Разпоредбите на член 7, параграф 2 и на приложение I, точка 12 от Директива 94/19 (1), разглеждани във връзка една с друга, следва ли да се разбират и тълкуват в смисъл, че изключването от държава членка на възможността за ползване на гаранция от вложителите в кредитна институция, притежаващи емитирани от същата институция дългови ценни книжа (депозитни сертификати), е приложимо единствено в случаите когато депозитните сертификати разкриват (притежават) всички характеристики на финансов инструмент по смисъла на Директива 2004/39 (2) (предвид също и на други актове на Съюза, като например Регламент № 25/2009 на Европейската централна банка), търгуем на вторичния пазар?

                  2.

                  Ако съответната държава членка избере да транспонира Директиви 94/19 и 97/9 (3) в националното си право така, че схемите за защита на вложителите и на инвеститорите да са уредени в един и същ законодателен акт (един и същ закон), разпоредбите на член 7, параграф 2 и на приложение I, точка 12 от Директива 94/19, разглеждани във връзка една с друга, както и разпоредбите на член 2, параграф 2 от Директива 97/9 следва ли с оглед на член 2, параграф 3 от Директива 97/9 да се разбират и тълкуват в смисъл, че титулярите на депозитни сертификати и на облигации не могат да не бъдат обхванати от нито една от схемите за защита (гарантиране) за целите на посочените директиви?

                  3.

                  С оглед на факта, че съгласно националната правна уредба нито една от възможните схеми за защита, предвидени в Директиви 94/19 и 97/9, не е приложима спрямо титулярите на депозитни сертификати и на облигации, емитирани от кредитна институция:

                              а)

                              разпоредбите на член 3, параграф 1, член 7, параграф 1 (изменен с Директива 2009/14) и член 10, параграф 1 от Директива 94/19, разглеждани във връзка една с друга, както и разпоредбите на член 1, параграф 1 от същата директива, в който се дава определение на понятието „депозит“, в достатъчна степен ли са ясни, точни, безусловни и пораждащи субективни права, за да могат частноправните субекти да се позовават на тях пред националните съдилища в подкрепа на претенциите си за обезщетение от създадения от държавата и отговарящ за изплащането на такива обезщетения гаранционен орган?

                              б)

                              член 2, параграф 2 и член 4, параграф 1 от Директива 97/9 в достатъчна степен ли са ясни, точни, безусловни и пораждащи субективни права, за да могат частноправните субекти да се позовават на тях пред националните съдилища в подкрепа на претенциите си за обезщетение срещу създадения от държавата и отговарящ за изплащането на такива обезщетения гаранционен орган?

                              в)

                              при утвърдителен отговор на посочените по-горе (в букви a) и б) въпроси коя от двете възможни схеми за защита следва да избере да приложи националният съд, когато се произнася по спор между частноправен субект и кредитна институция, в който е встъпил създаденият от държавата гаранционен орган, отговарящ за управлението на схемите за защита на вложителите и на инвеститорите?

                  4.

                  Разпоредбите на член 2, параграф 2 и член 4, параграф 2 от Директива 97/9 (във връзка с приложение I към посочената директива) следва ли да се разбират и тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която схемата за обезщетение на инвеститорите не е приложима спрямо онези от тях, които притежават дългови ценни книжа, емитирани от кредитна институция, поради типа на финансовите инструменти (дългови ценни книжа) и предвид факта, че застрахованото лице (кредитната институция) не е прехвърлила, нито използвала паричните средства или ценните книжа на инвеститорите без тяхно съгласие? Фактът, че емитентът — кредитната институция, емитирала дълговите ценни книжа, е същевременно и попечител на тези финансови инструменти (посредник) и че инвестираните парични средства не са отделени от останалите средства, с които разполага кредитната институция, от значение ли е за тълкуването на горепосочените по-горе разпоредби от Директива 97/9 с оглед защитата на инвеститорите?

         (1)  Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 година относно схемите за гарантиране на депозити (ОВ L 135, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 163)

         (2)  Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (ОВ L 145, p. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 247)

         (3)  Директива 97/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 март 1997 година относно схемите за обезщетение на инвеститорите (ОВ L 84, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 222)


title: Дело T-292/12 RENV: Решение на Общия съд от 1 юни 2016 г. — Mega Brands/EUIPO – Diset (MAGNEXT) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „MAGNEXT“ — По-ранна национална словна марка „MAGNET 4“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/21

         Решение на Общия съд от 1 юни 2016 г. — Mega Brands/EUIPO – Diset (MAGNEXT)
   (Дело T-292/12 RENV) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „MAGNEXT“ - По-ранна национална словна марка „MAGNET 4“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 251/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Цуг, Швейцария) (представители: A. Nordemann и M. Maier, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално V. Melgar, а впоследствие H. O’Neill)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Diset, SA (Барселона, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 24 април 2012 г. (преписка R 1722/2011-4) относно производството по възражение между Diset и Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 24 април 2012 г. (преписка R 1722/2011-4).

               2)

               EUIPO понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug.

      (1)  ОВ C 273, 8.9.2012 г.


title: Дело T-26/12: Решение на Общия съд от 25 юни 2015 г. — PT Musim Mas/Съвет (Дъмпинг — Внос на някои мастни алкохоли и техните смеси с произход от Индия, Индонезия и Малайзия — Корекция — Член 2, параграф 9 и параграф 10, буква и) от Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Функции, подобни на тези на агент, работещ на базата на комисиона — Единен стопански субект — Явна грешка в преценката — Принцип на добра администрация — Равенство и недопускане на дискриминация)

text:
               10.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 262/16

         Решение на Общия съд от 25 юни 2015 г. — PT Musim Mas/Съвет
   (Дело T-26/12) (1)

   ((Дъмпинг - Внос на някои мастни алкохоли и техните смеси с произход от Индия, Индонезия и Малайзия - Корекция - Член 2, параграф 9 и параграф 10, буква и) от Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Функции, подобни на тези на агент, работещ на базата на комисиона - Единен стопански субект - Явна грешка в преценката - Принцип на добра администрация - Равенство и недопускане на дискриминация))
   (2015/C 262/20)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (Медан, Индонезия) (представител: D. Luff, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, подпомаган първоначално от G. Berrisch, avocat и N. Chesaites, barrister, впоследствие от D. Geradin, avocat, и накрая от E. McGovern, barrister)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: M. França и A. Stobiecka-Kuik); Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Хамбург, Германия) и Sasol Germany GmbH (Хамбург) (представители: първоначално V. Akritidis, avocat, и J. Beck, solicitor, впоследствие V. Akritidis)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1138/2011 на Съвета от 8 ноември 2011 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои мастни алкохоли и техните смеси с произход от Индия, Индонезия и Малайзия (ОВ L 293, стр. 1), както и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1241/2012 на Съвета от 11 декември 2012 година за изменение на Регламент за изпълнение № 1138/2011 (ОВ L 352, стр. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

               4)

               Sasol Olefins & Surfactants GmbH и Sasol Germany GmbH понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 80, 17.3.2012 г.


title: Дело C-158/13: Определение на председателя на Съда от 25 юни 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Den Haag — Нидерландия) — Hamidullah Rajaby/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/59

         Определение на председателя на Съда от 25 юни 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Den Haag — Нидерландия) — Hamidullah Rajaby/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Дело C-158/13) (1)

   2013/C 225/132
   Език на производството: нидерландски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 164, 8.6.2013 г.


title: Дело T-407/16: Жалба, подадена на 26 юли 2016 г. — Banco Popular Español/EUIPO — Pledgeling (p)

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/43

         Жалба, подадена на 26 юли 2016 г. — Banco Popular Español/EUIPO — Pledgeling (p)
   (Дело T-407/16)
   (2016/C 343/57)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Banco Popular Español, SA (Мадрид, Испания) (представител: M. de Justo Bailey, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Pledgeling LLC (Хюстън, Тексас, САЩ)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка, съдържаща буквата „р“ — Заявка за регистрация № 12 123 147

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 29 април 2016 г. по преписка R 1693/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO и ако встъпи в делото, другата страна, да заплатят съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на членове 73 и 76 от Регламент № 207/2009.