title: Дело F-126/15: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 20 юли 2016 г. — Barroso Truta и др./Съд (Публична служба — Договорно наети служители — Пенсии — Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника — Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза на вече придобити по национални схеми пенсионни права — Предложения за признаване на осигурителен стаж за пенсия, направени от органа, оправомощен да сключва договори — Покана за свързване с администрацията с цел получаване на обяснения и обсъждане уместно ли е прехвърлянето — Прехвърляне на национални пенсионни права, прието от съответните служители без предварително съгласуване с органа, оправомощен да сключва договори — Окончателност на прехвърлянето — Узнаване впоследствие за правилото за жизнения минимум — Член 77, четвърта алинея от Правилника — Задължение за полагане на дължима грижа — Твърдение, че за органът, оправомощен да сключва договори, не е предоставил достатъчно информация при представянето на предложенията за признаване на осигурителен стаж за пенсия — Иск за обезщетение — Неспазване на изискванията, отнасящи се за досъдебната фаза — Недопустимост)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/37

      Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 20 юли 2016 г. — Barroso Truta и др./Съд
      (Дело F-126/15) (1)

      ((Публична служба - Договорно наети служители - Пенсии - Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника - Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза на вече придобити по национални схеми пенсионни права - Предложения за признаване на осигурителен стаж за пенсия, направени от органа, оправомощен да сключва договори - Покана за свързване с администрацията с цел получаване на обяснения и обсъждане уместно ли е прехвърлянето - Прехвърляне на национални пенсионни права, прието от съответните служители без предварително съгласуване с органа, оправомощен да сключва договори - Окончателност на прехвърлянето - Узнаване впоследствие за правилото за жизнения минимум - Член 77, четвърта алинея от Правилника - Задължение за полагане на дължима грижа - Твърдение, че за органът, оправомощен да сключва договори, не е предоставил достатъчно информация при представянето на предложенията за признаване на осигурителен стаж за пенсия - Иск за обезщетение - Неспазване на изискванията, отнасящи се за досъдебната фаза - Недопустимост))
      (2016/C 364/44)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищци: Barroso Truta (Боферданж, Люксембург) и др. (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

         Ответник: Съд на Европейския съюз (представител: J. Inghelram)

         Предмет

      Искане за обезщетяване на ищците за имуществената вреда, която са претърпели поради загубата на придобитите по националната схема пенсионни права при прехвърлянето на същите към пенсионната схема на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Съдът на Европейския съюз понася освен направените от него съдебни разноски и тези на г-н José Barroso Truta, г-н Marc Forli, г-н Calogero Galante и г-н Bernard Gradel.

         (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г., стр. 42


title: Дело C-441/05: Решение на Съда (втори състав) от 8 март 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Cour administrative d'appel de Douai (Апелативен административен съд, град Douai) — Франция) — Société Roquette Frères/Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité (Министър на земеделието, храните, риболова и селските райони) (Обща организация на пазара в сектор захар — Изоглюкоза — Определяне на базовите количества, които се използват при предоставяне на производствени квоти — Изоглюкоза, произведена като междинен продукт — Член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1785/81 — Член 27, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2038/1999 — Член 1 от Регламент (ЕО) № 2073/2000 — Член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1260/2001 — Член 1 от Регламент (ЕО) № 1745/2002 — Член 1 от Регламент (ЕО) № 1739/2003 — Позоваване на незаконосъобразността на общностен акт пред националния съдия — Препращане за преюдициално заключение относно преценка на валидността — Допустимост — Условия — Недопустимост на иск за отмяна на общностен акт)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/10

         Решение на Съда (втори състав) от 8 март 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Cour administrative d'appel de Douai (Апелативен административен съд, град Douai) — Франция) — Société Roquette Frères/Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité (Министър на земеделието, храните, риболова и селските райони)
   (Дело C-441/05) (1)

   (Обща организация на пазара в сектор захар - Изоглюкоза - Определяне на базовите количества, които се използват при предоставяне на производствени квоти - Изоглюкоза, произведена като междинен продукт - Член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1785/81 - Член 27, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2038/1999 - Член 1 от Регламент (ЕО) № 2073/2000 - Член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1260/2001 - Член 1 от Регламент (ЕО) № 1745/2002 - Член 1 от Регламент (ЕО) № 1739/2003 - Позоваване на незаконосъобразността на общностен акт пред националния съдия - Препращане за преюдициално заключение относно преценка на валидността - Допустимост - Условия - Недопустимост на иск за отмяна на общностен акт)
   (2007/C 95/16)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Cour administrative d'appel de Douai (Апелативен административен съд, град Douai)
   Страни в главното производство

      Ищец: Société Roquette Frères

      Ответник: Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité (Министър на земеделието, храните, риболова и селските райони)
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Cour administrative d'appel de Douai (Апелативен административен съд, град Douai) — Валидност на член 24, точка 2 от Регламент (ЕИО) № 1785/81 на Съвета от 30 юни 1981 година относно общата организация на пазара в сектор захар (ОВ L 177, стр. 4); член 27, точка 3 от Регламент (ЕО) № 2038/1999 на Съвета от 13 септември 1999 година относно общата организация на пазара в сектор захар (ОВ L 252, стр. 1); член 1 от Регламент (ЕО) № 2073/2000 на Комисията от 29 септември 2000 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2000/2001, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос (ОВ L 246, стр. 38); член 11, точка 2 от Регламент (ЕО) № 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазара в сектор захар (ОВ L 178, стр. 1); член 1 от Регламент (ЕО) № 1745/2002 на Комисията от 30 септември 2002 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2002/2003, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос (ОВ L 263, стр. 31) и член 1 от Регламент (ЕО) № 1739/2003 на Комисията от 30 септември 2003 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2003/2004, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос (ОВ L 249, стр. 38) — Определяне на базовите количества за разпределяне на квотите за производство на изоглюкоза без да се взема предвид изоклюкозата, произведена като междинен продукт
   Диспозитив

               1)

               При обстоятелства от фактически и правен характер като тези в главното производство, физическо или юридическо лице като Roquette Frères, не е несъмнено активно легитимирано да предяви, на основание член 230 ЕО, иск за отмяна на:

                           —

                           член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1785/81 на Съвета от 30 юни 1981 година относно общата организация на пазара в сектор захар,

                           —

                           член 27, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2038/1999 на Съвета от 13 септември 1999 година относно общата организация на пазара в сектор захар,

                           —

                           член 1 от Регламент (ЕО) № 2073/2000 на Комисията от 29 септември 2000 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2000/2001, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос,

                           —

                           член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазара в сектор захар,

                           —

                           член 1 от Регламент (ЕО) № 1745/2002 на Комисията от 30 септември 2002 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2002/2003, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос и

                           —

                           член 1 от Регламент (ЕО) № 1739/2003 на Комисията от 30 септември 2003 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2003/2004, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос.

                     Следователно, при иск, предявен съгласно националното право, такова лице може да се позовава на незаконосъобразността на тези разпоредби, макар и да не предявило иска за отмяна на посочените разпоредби пред общностните съдилища в предвидения в член 230 ЕО срок.

               2)

               При разглеждане на втория поставен въпрос не са установени никакви обстоятелства, засягащи валидността на член 24, параграф 2 от Регламент № 1785/81, член 27, параграф 3 от Регламент № 2038/1999, член 1 от Регламент № 2073/2000, член 11, параграф 2 от Регламент № 1260/2001, член 1 от Регламент № 1745/2002 и член 1 от Регламент № 1739/2003.

      (1)  ОВ C 36, 11.2.2006 г.


title: Дело F-62/07: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 23 януари 2008 г. — De Fays/Комисия

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/71

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 23 януари 2008 г. — De Fays/Комисия
   (Дело F-62/07) (1)

   (2008/C 64/118)

      Език на производството: френски

   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 199, 25.8.2007 г., стр. 53.


title: Дело T-511/12: Жалба, подадена на 12 ноември 2012 г. — Refrigue-confecções para o frio/СХВП — Fronsac SW и Sixty International (Refrigue for cold)

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/25

         Жалба, подадена на 12 ноември 2012 г. — Refrigue-confecções para o frio/СХВП — Fronsac SW и Sixty International (Refrigue for cold)
   (Дело T-511/12)
   2013/C 38/45
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Refrigue-confecções para o frio, Lda (Пинял Ново, Португалия) (представители: C. Bacchini и M. Mazzitelli, avvocati)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Fronsac SW и Sixty International SA (Люксембург, Люксембург)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени частично решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 август 2012 г. по преписка R 2353/2010-2 в частта, с която се уважава възражението срещу регистрацията на спорната марка Refrigue for Cold за всички спорни стоки от класове 18 и 25,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словните елементи „Refrigue for cold“, за стоки от класове 18, 24 и 25 — заявка за регистрация № 5 486 725

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Fronsac SW и Sixty International SA

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративни общностни и национални марки, съдържащи словен елемент „RefrigiWear“, и национална фигуративна марка, съдържаща словните елементи „This RefrigiWear“, за стоки от класове 3, 9, 14, 18 и 25

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: частично отменя решението на отдела по споровете и частично отхвърля заявката за регистрация

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009

               —

               нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009

               —

               нарушение на член 76 от Регламент № 207/2009


title: Дело C-215/13 P: Жалба, подадена на 23 април 2013 г. от Acron OAO, Dorogobuzh OAO срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 7 февруари 2013 г. по дело T-235/08, Acron OAO и Dorogobuzh OAO/Съвет на Европейския съюз

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/23

         Жалба, подадена на 23 април 2013 г. от Acron OAO, Dorogobuzh OAO срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 7 февруари 2013 г. по дело T-235/08, Acron OAO и Dorogobuzh OAO/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-215/13 P)
   2013/C 171/46
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Acron OAO, Dorogobuzh OAO (представители: адв. Б. Евтимов, адв. Е. Боровиков, D. O'Keeffe, Solicitor)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Fertilizers Europe

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени Решението на Общия съд от 7 февруари 2013 г. по дело T-235/08, Acron OAO и Dorogobuzh OAO/Съвет на Европейския съюз,

               —

               да се постанови окончателно решение по съществото на спора и да се отмени Регламент (ЕО) № 236/2008 на Съвета от 10 март 2008 година за прекратяване на частичното междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 относно антидъмпинговото мито върху вноса на амониев нитрат с произход от Русия (1), в частта относно жалбоподателите,

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски по производството пред Съда, както и съдебните разноски по производството пред Общия съд, включително разноските на жалбоподателите пред двете инстанции,

               —

               да се постанови встъпилата страна Fertilizers Europe да понесе направените от нея съдебни разноски по производството пред Общия съд, както и разноските си при възможно встъпване в производството пред Съда, и да понесе всички разноски на жалбоподателите, направени във връзка с нейното встъпване/встъпвания.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите твърдят, че Общият съд:

               —

               е направил погрешно тълкуване на член 2, параграф 5, първа алинея, първо изречение от основния антидъмпингов регламент и следователно на съответната разпоредба на член 2.2.1.1, първа алинея от Споразумението за прилагане на член VI на общото споразумение по митата и търговията (1994), което се съдържа в приложение 1 A към Споразумението за създаване на Световната търговска организация („ADA“),

               —

               е утвърдил неправилно правно тълкуване и нарушение на член 2, параграф 3 от основния антидъмпингов регламент и следователно на съответната разпоредба на член 2.2 ADA,

               —

               не е направил правилна правна преценка на отношението между член 2, параграф 5, второ изречение, от една страна, и член 2 параграф 7, буква б) от основния антидъмпингов регламент, от друга страна, и в резултат на това е утвърдил неправилно правно тълкуване на съображения 3 и 4 от преамбюла на Регламент (ЕО) № 1972/2002, и следователно на член 2, параграф 5, първа алинея, второ изречение и не е осигурил съгласуваност на последното тълкуване/разпоредба с ADA.

      (1)  ОВ L 75, стр. 1.


title: Дело C-397/14: Решение на Съда (втори състав) от 14 април 2016 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Pologne) — Polkomtel sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (Преюдициално запитване — Eлектронни съобщителни мрежи и услуги — Директива 2002/22/ЕО — Член 28 — Негеографски номера — Достъп на крайните потребители, пребиваващи в държавата членка на оператора на услугите при използване на негеографски номера — Директива 2002/19/ЕО — Членове 5, 8 и 13 — Правомощия и отговорности на националните регулаторни органи във връзка с достъпа и взаимосвързаността — Налагане, промяна или оттегляне на задължения — Налагане на задължения на предприятията, контролиращи достъпа на крайните потребители — Ценови контрол — Предприятие, което не притежава значителна пазарна сила — Директива 2002/21/ЕО — Решаване на спорове между предприятия — Решение на националния регулаторен орган, определящо условията на сътрудничество и тарифите за услугите между предприятия)

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/11

      Решение на Съда (втори състав) от 14 април 2016 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Pologne) — Polkomtel sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
      (Дело C-397/14) (1)

      ((Преюдициално запитване - Eлектронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/22/ЕО - Член 28 - Негеографски номера - Достъп на крайните потребители, пребиваващи в държавата членка на оператора на услугите при използване на негеографски номера - Директива 2002/19/ЕО - Членове 5, 8 и 13 - Правомощия и отговорности на националните регулаторни органи във връзка с достъпа и взаимосвързаността - Налагане, промяна или оттегляне на задължения - Налагане на задължения на предприятията, контролиращи достъпа на крайните потребители - Ценови контрол - Предприятие, което не притежава значителна пазарна сила - Директива 2002/21/ЕО - Решаване на спорове между предприятия - Решение на националния регулаторен орган, определящо условията на сътрудничество и тарифите за услугите между предприятия))
      (2016/C 211/12)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Polkomtel sp. z o.o.

         Ответник: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
      в присъствието на: Orange Polska S.A., по-рано Telekomunikacja Polska S.A.

         Диспозитив

                  1)

                  Член 28 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка може да предвиди, че оператор на обществена електронна съобщителна мрежа трябва да гарантира достъпа до негеографските номера на всички крайни потребители от неговата мрежа в тази държава, а не само на тези от другите държави членки.

                  2)

                  Член 5, параграф 1 и член 8, параграф 3 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директива за достъпа), във връзка с член 28 от Директива 2002/22, трябва да се тълкуват в смисъл, че позволяват на национален регулаторен орган, при решаването на спор между двама оператори, да наложи на единия задължението да гарантира на крайните потребители достъпа до предоставяните в мрежата на другия оператор услуги при използване на негеографски номера и да фиксира на основание член 13 от Директива 2002/19 тарифите между посочените оператори за този достъп, подобно на разглежданите в делото по главното производство, стига тези задължения да са обективни, прозрачни, пропорционални, недискриминационни, основани на характера на възникналия проблем и обосновани с оглед на целите, посочени в член 8 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива), и ако предвидените в членове 6 и 7 от тази последна директива процедури евентуално са били спазени, което националният съд трябва да провери.

         (1)  ОВ C 431, 1.12.2014 г.


title: Дело C-55/08: Определение на Съда (осми състав) от 25 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca do Porto, Португалия) — Santa Casa da Misericórdia de Lisboa/Liga Portuguesa de Futebol Profissional, Bwin Intrnational Ltd, по-рано известно като Baw International Ltd, Betandwin.Com Interactive Entertainment (Преюдициално запитване — Недопустимост)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/9

         Определение на Съда (осми състав) от 25 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca do Porto, Португалия) — Santa Casa da Misericórdia de Lisboa/Liga Portuguesa de Futebol Profissional, Bwin Intrnational Ltd, по-рано известно като Baw International Ltd, Betandwin.Com Interactive Entertainment
   (Дело C-55/08) (1)

   (Преюдициално запитване - Недопустимост)
   2010/C 134/14
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Judicial da Comarca do Porto

      Страни в главното производство

      Ищец: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

      Ответници: Liga Portuguesa de Futebol Profissional, Bwin Intrnational Ltd, по-рано известно като Baw International Ltd, Betandwin.Com Interactive Entertainment

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Тълкуване на членове 43, 49 и 56 ЕО — Национално законодателство, което запазва за определен орган правото да използва при условията на изключителност игрите на късмета и лотариите и счита за правонарушение дейността по организиране, промоция и събиране, включително чрез интернет, на залагания за спортни събития — Забрана, наложена на дружество, което упражнява дейността по използване на он-лайн залагания и лотария и е със седалище в друга държава членка, да рекламира, организира и използва тези залагания и лотарии чрез интернет и да предоставя на спечелилите стойността на наградите

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Португалия) с акт от 19 декември 2007 г., е явно недопустимо.

      (1)  ОВ C 92, 12.4.2008 г.


title: Дело C-364/14: Определение на председателя на Съда от 16 септември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Rüsselsheim — Германия) — Annette Lorch, Kurt Lorch/Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/17

         Определение на председателя на Съда от 16 септември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Rüsselsheim — Германия) — Annette Lorch, Kurt Lorch/Condor Flugdienst GmbH
   (Дело C-364/14) (1)

   (2014/C 431/29)
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 339, 29.9.2014 г.


title: Дело C-272/11 P: Жалба, подадена на 31 май 2011 г. от Mariyus Noko Ngele срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 25 март 2011 г. по дело T-15/10, Mariyus Noko Ngele/Европейска комисия и др.

text:
               14.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/2

         Жалба, подадена на 31 май 2011 г. от Mariyus Noko Ngele срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 25 март 2011 г. по дело T-15/10, Mariyus Noko Ngele/Европейска комисия и др.
   (Дело C-272/11 P)
   2012/C 13/03
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Mariyus Noko Ngele (представители: F. Sabakunzi, avocat)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представител: A. Bordes), AT, AU, AV, AW
   С Определение от 4 октомври 2011 г. Съдът (осми състав) отхвърли жалбата и постанови, че г-н Noko Ngele трябва да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-304/09: Решение на Съда (първи състав) от 22 декември 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Държавни помощи — Помощи в полза на новорегистрирани на борсата дружества — Възстановяване)

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/6

         Решение на Съда (първи състав) от 22 декември 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-304/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Помощи в полза на новорегистрирани на борсата дружества - Възстановяване)
   2011/C 63/11
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: L. Flynn, E. Righini и V. Di Bucci)

      Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri и P. Gentili)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения — Неприемане в предвидения срок на необходимите мерки за съобразяване с членове 2, 3 и 4 от Решение 2006/261/ЕО на Комисията от 16 март 2005 година относно схема за помощи № C 8/2004 (ex NN 164/2003), приведена в изпълнение от Италия в полза на новорегистрирани на борсата дружества (ОВ L 94, стр. 42).

      Диспозитив

               1.

               Като не е приела в предвидените срокове всички необходими мерки, за да премахне схемата за помощи, обявена за неправомерна и несъвместима с общия пазар с Решение 2006/261/ЕО на Комисията от 16 март 2005 година относно схема за помощи № C 8/2004 (ex NN 164/2003), приведена в изпълнение от Италия в полза на новорегистрирани на борсата дружества, и за да си възстанови от получателите отпуснатите по тази схема помощи, Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 2 и 3 от това решение.

               2.

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 256, 24.10.2009 г.


title: Дело T-692/16: Жалба, подадена на 27 септември 2016 г. — CJ/ECDC

text:
               28.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 441/26

      Жалба, подадена на 27 септември 2016 г. — CJ/ECDC
      (Дело T-692/16)
      (2016/C 441/31)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: CJ (Agios Stefanos, Гърция) (представител: V. Kolias, lawyer)

         Ответник: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и вследствие на това да осъди ECDC да му изплати всички възнаграждения, които жалбоподателят би получил за периода от 1 май 2012 г. до 31 декември 2014 г., ако бе продължил да е на служба в ECDC, и които при липса на уточнения от страна на ECDC жалбоподателят оценява временно на сума в размер на 140 000 EUR, както и законната лихва върху същата;

                  —

                  да осъди ECDC да му заплати обезщетение за неимуществени вреди в размер на 13 000 EUR;

                  —

                  да осъди ECDC да понесе собствените си съдебни разноски по производството, както и тези, направени от него.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

                  1.

                  Първо основание, с което се твърди, че ECDC е нарушил член 266 ДФЕС, като е приложил неправилно решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз по съединени дела F-159/12 и F-161/12, CJ/ECDC, и в частност, че

                              —

                              поради необратима промяна в съществени обстоятелства ECDC неправилно е придал обратно действие на обжалваното решение;

                              —

                              ECDC е нарушил принципа на пропорционалност, тъй като обжалваното решение не е било нито целесъобразно, нито необходимо за постигането на целта, преследвана с отмененото уволнение от 2012 г.;

                              —

                              ECDC е допуснал явна грешка в преценката, като не е обърнал внимание на измамата при назначаването на началника на правната служба на ECDC;

                              —

                              ECDC е нарушил член 22a, параграф 3 от Правилника за длъжностните лица, като е уволнил жалбоподателя в отговор на съобщаването от негова страна, in tempore non suspecto малко преди уволнението му, на факти, които повдигат подозрение за финансови злоупотреби в ECDC.

                  2.

                  Второ основание, с което се претендира парично обезщетение за неимуществени вреди, причинени от нарушението от ECDC на член 266 ДФЕС и от изявлението, че жалбоподателят се е стремял да насърчава непотизма.


title: Дело T-222/15: Жалба, подадена на 4 май 2015 г. — Beele Engineering/СХВП (WE CARE)

text:
               13.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/20

         Жалба, подадена на 4 май 2015 г. — Beele Engineering/СХВП (WE CARE)
   (Дело T-222/15)
   (2015/C 228/24)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Beele Engineering BV (Aalten, Нидерландия) (представител: M. Ring, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „WE CARE“ — заявка за регистрация № 12 610 275

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 11 февруари 2015 г. по преписка R 1933/2014-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-367/05: Определение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2008 г.  — UPC France/Комисия

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/36

         Определение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2008 г. — UPC France/Комисия
   (Дело T-367/05) (1)

   (2009/C 19/68)

      Език на производството: френски

   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 315, 10.12.2005 г.


title: Дело T-41/07: Определение на Първоинстанционния съд от 20 ноември 2009 г. — IPK International — World Tourism Marketing Consultants/Комисия (Проект Ecodata — Решение на Комисията за пристъпване към принудително изпълнение на вземане, дължимо по силата на предходно решение — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/51

         Определение на Първоинстанционния съд от 20 ноември 2009 г. — IPK International — World Tourism Marketing Consultants/Комисия
   (Дело T-41/07) (1)

   (Проект Ecodata - Решение на Комисията за пристъпване към принудително изпълнение на вземане, дължимо по силата на предходно решение - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2010/C 24/90
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: C. Pitschas, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: B. Schima, подпомаган от C. Arhold, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу Решение C (2006) 6452 на Комисията от 4 декември 2006 г. относно възстановяване на авансови плащания в размер на 318 000 евро, получени от IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH за проекта Ecodata, съгласно решението за отпускане на финансова помощ от 4 август 1992 г., преди прекратяването на финансовата помощ с Решение на Комиисията от 13 май 2005 г.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество.

               2.

               IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH и Комисията на Европейските общности понасят собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 82, 14.4.2007 г.


title: Дело C-480/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 25 април 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данъчни въпроси — Директива 2006/112/ЕО — Член 11 — Национално законодателство, съгласно което само предприятията от финансовия и застрахователния сектор могат да образуват група от лица, които могат да се разглеждат като едно-единствено данъчнозадължено лице за целите на ДДС)

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 25 април 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция
   (Дело C-480/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - Директива 2006/112/ЕО - Член 11 - Национално законодателство, съгласно което само предприятията от финансовия и застрахователния сектор могат да образуват група от лица, които могат да се разглеждат като едно-единствено данъчнозадължено лице за целите на ДДС)
   2013/C 171/02
   Език на производството: шведски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и K. Simonsson)

      Ответник: Кралство Швеция (представители: A. Falk и S. Johannesson)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Ирландия (представители: D. O’Hagan, подпомаган от G. Clohessy, SC, и от N. Travers, BL), Република Финландия (представител: H. Leppo)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 11 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Национално законодателство, ограничаващо прилагането на правната уредба относно групите по ДДС единствено до предприятията, действащи във финансовия сектор

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Ирландия и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


title: Дело C-489/16: Иск, предявен на 9 септември 2016 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/9

         Иск, предявен на 9 септември 2016 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-489/16)
   (2016/C 410/10)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J. Hottiaux, G. von Rintelen)

      Ответник: Велико херцогство Люксембург

      Искания на ищеца

               —

               да се признае за установено, че като не е приело до 16 юни 2015 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобрази с Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година за създаване на единно европейско железопътно пространство (ОВ L 343, 2012 г., стр. 32) и при всички положения като не е уведомило Комисията за такива разпоредби, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по член 64, параграф 1, първа алинея от посочената директива,

               —

               на основание член 260, параграф 3 ДФЕС да се наложи на Великото херцогство Люксембург периодична имуществена санкция в размер на 8 710 EUR на ден, считано от датата на постановяването на решение по настоящото дело за неизпълнение на задължението за съобщаване на мерките за транспониране на Директива 2012/34/ЕС,

               —

               да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директивата е изтекъл на 16 юни 2015 г.
   От отговорите на Великото херцогство Люксембург, и в частност от отговора на мотивираното становище, е видно, че повече от година след изтичането на определения в Директивата срок за транспониране Великото херцогство Люксембург не е приело необходимите мерки.
   Санкцията по член 260, параграф 3 ДФЕС се определя по трите критерия, прилагани за целите на член 260, параграф 2 ДФЕС, а именно тежестта на нарушението, неговата продължителност и нуждата да се осигури възпиращото действие на санкцията, за да се избегнат повторни нарушения.


title: Дело T-500/11: Жалба, подадена на 23 септември 2011 г. — Германия/Комисия

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/20

         Жалба, подадена на 23 септември 2011 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-500/11)
   2011/C 355/37
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze и K. Petersen, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да се отмени решение на Комисията С(2011) 4922 окончателен от 13 юли 2011 г., постановено в процедура за държавна помощ № 438/2010 С(2011), в частта му, с която се установява, че цялата програма за отпускане на подчинени заеми попада в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 година за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени решението в неговата цялост,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбата е насочена срещу решение на Комисията относно програмата „WACHSTUM“ за отпускане на подчинени заеми на предприятия с определен рейтинг в провинция Саксония-Анхалт, доколкото с това решение се установява, че цялата програма за отпускане на подчинени заеми попада в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1998/2006 (1) относно минималната помощ.
   С жалбата се оспорва становището на Комисията, която приема — единствено въз основа на обстоятелството, че заемите били отпускани от специална кредитна институция —, че тези заеми не били отпускани в съответствие с обичайните пазарни условия, поради което следвало да се изпълнят изискванията на Регламента de minimis.
   Жалбоподателят посочва три правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 107 ДФЕС във връзка с членове 1 и 2 от Регламент № 1998/2006, доколкото погрешно се приема, съответно само се твърди, че е налице определено предимство
               Според жалбоподателя констатацията на Комисията, че мярката попадала под приложното поле на Регламента de minimis е неправилна от гледна точка на действителното положение. Според жалбоподателя адресатите на програмата за отпускане на заеми не били получили никакво предимство по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС и само поради тази причина основните случаи, в които се прилагала програмата за отпускане на заеми, не следвало да се разглеждат като случаи на предоставяне на помощ.

                           —

                           Комисията не е следвало да стига до извода, че е налице определено предимство единствено въз основа на обстоятелството, че заемите се отпускали от специална кредитна институция. От по-голямо значение за разглежданите заеми били условията за тяхното отпускане. С оглед на преценката дали е предоставено определено предимство били релевантни изисквания лихвен процент, обезпечението на заема, както и цялостното състояние на получилото заем предприятие. Следвало да се установи дали даден частен инвеститор би получил сходен заем при уговорения лихвен процент и при предоставяне на същото обезпечение.

                           —

                           Според досегашната практика на Комисията по вземане на решения посочените индикатори на подчинените кредити се конкретизирали чрез прилагане на така наречения метод Brandenburg, който се основавал на известието на Комисията относно референтната ставка, като в резултат на това следвало да се приеме, че не е налице помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. Комисията внезапно се отклонявала от тази своя практика по вземане на решения и се основавала единствено на характеристиките на отпускащата заемите кредитна институция. Било напълно неподходящо обаче последната да се разглежда като индикатор, тъй като специалните кредитни институции също можели да осъществяват дейност при пазарни условия.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС
               По-нататък жалбоподателят изтъква, че е допуснато нарушение на задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС, тъй като Комисията се задоволява да прави обобщаващи предположения и изводи, като обаче пропускала да обясни защо приема, че условията за отпускане на подчинените заеми не съответстват на обичайните пазарни условия и защо внезапно се отклонява от досегашната си практика по вземане на решения.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на принципа за правото на изслушване в различните му проявления
               Жалбоподателят изтъква в допълнение, че се нарушава принципът за правото на изслушване в различните му проявления, тъй като Комисията не обсъдила с Федералното правителство промяната на становището си преди да приеме обжалваното решение.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 година за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ (ОВ L 379, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 5, стр. 96).


title: Дело C-47/09: Решение на Съда (първи състав) от 25 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република (Сближаване на законодателствата — Какаови и шоколадови продукти — Етикетиране — Добавяне на думата чист или на словосъчетанието чист шоколад в етикетирането на някои продукти)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/2

         Решение на Съда (първи състав) от 25 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-47/09) (1)

   (Сближаване на законодателствата - Какаови и шоколадови продукти - Етикетиране - Добавяне на думата „чист“ или на словосъчетанието „чист шоколад“ в етикетирането на някои продукти)
   2011/C 30/02
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: F. Clotuche-Duvieusart и D. Nardi)

      Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri; P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 3 от Директива 2000/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 юни 2000 година относно какаовите и шоколадовите продукти, предназначени за консумация от човека (ОВ L 197, стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 19) и на член 2, параграф 1, буква a) от Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (ОВ L 109, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 9) — Етикетиране на шоколадови продукти — Добавяне на думата „puro“ или на словосъчетанието „cioccolato puro“ в етикетирането на шоколадови продукти, които не съдържат растителни мазнини, различни от какаово масло

      Диспозитив

               1.

               Като е предвидила възможност за допълване с прилагателното „чист“ на търговското наименование на шоколадовите продукти, които не съдържат растителни мазнини, различни от какаово масло, Италианската република не е изпълнила задълженията си, от една страна, съгласно член 3, параграф 5 от Директива 2000/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 юни 2000 година относно какаовите и шоколадовите продукти, предназначени за консумация от човека, и от друга страна, съгласно разпоредбите на член 3, параграф 1 от посочената директива във връзка с член 2, параграф 1, буква а) от Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните.

               2.

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82, 4.4.2009 г.


title: Дело C-152/15: Определение на Съда (десети състав) от 23 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Lisboa — Португалия — Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central — Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Селско стопанство — Общи организация на пазарите — Регламент (ЕИО) № 3665/87 — Член 4, параграф 1 и член 13 — Регламент (ЕИО) № 2220/85 — Член 19, параграф 1, буква а) — Условия за освобождаването на учредената гаранция за обезпечаване на връщането на авансовото плащане — Условия за предоставяне на възстановяването — Добро и задоволително пазарно качество на изнесените стоки — Вземане предвид, с оглед на предоставянето на възстановяването, на фактите, установени от компетентния орган при проверка, извършена след ефективния износ и обмитяването на стоките — Тълкуване на решение Cruz & Companhia (C-128/13, EU:C:2014:2432))

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/19

         Определение на Съда (десети състав) от 23 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Lisboa — Португалия — Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central — Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL
   (Дело C-152/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Селско стопанство - Общи организация на пазарите - Регламент (ЕИО) № 3665/87 - Член 4, параграф 1 и член 13 - Регламент (ЕИО) № 2220/85 - Член 19, параграф 1, буква а) - Условия за освобождаването на учредената гаранция за обезпечаване на връщането на авансовото плащане - Условия за предоставяне на възстановяването - Добро и задоволително пазарно качество на изнесените стоки - Вземане предвид, с оглед на предоставянето на възстановяването, на фактите, установени от компетентния орган при проверка, извършена след ефективния износ и обмитяването на стоките - Тълкуване на решение Cruz & Companhia (C-128/13, EU:C:2014:2432)))
   (2016/C 038/28)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação de Lisboa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Cruz & Companhia Lda

      Ответници: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central — Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL

      Диспозитив

   Член 19, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2220/85 на Комисията от 22 юли 1985 година за определяне на общи подробни правила за прилагане на системата от гаранции за селскостопанските продукти, изменен с Регламент (ЕО) № 3403/93 на Комисията от 10 декември 1993 година, трябва да се тълкува в смисъл, че предоставената от износителя гаранция за обезпечаване на връщането на получения аванс за възстановявания при износ може да се използва, когато в резултат на извършена след ефективния износ и обмитяването на разглежданите стоки проверка се установи, че едно от другите условия за предоставянето на това възстановяване, по-конкретно това за добро и задоволително пазарно качество на изнесените стоки, посочено в член 13 от Регламент (ЕИО) № 3665/87 на Комисията от 27 ноември 1987 година за определяне на подробни общи правила за прилагане на системата на възстановявания при износа на земеделски продукти, изменен с Регламент (ЕО) № 1829/94 на Комисията от 26 юли 1994 година, не е изпълнено.

      (1)  ОВ C 205, 22.6.2015 г.


title: Дело T-142/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 13 юли 2011 г. — SIR/Съвет (Обезпечително производство — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на ситуацията в Кот д’Ивоар — Замразяване на средствата — Молба за спиране на изпълнението — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество по главното производство — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/49

         Определение на председателя на Общия съд от 13 юли 2011 г. — SIR/Съвет
   (Дело T-142/11 R)
   (Обезпечително производство - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на ситуацията в Кот д’Ивоар - Замразяване на средствата - Молба за спиране на изпълнението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество по главното производство - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 269/109
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Société ivoirienne de raffinage (SIR) (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представител: M. Ceccaldi, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и A. Vitro)

      Предмет

   Молба за допускане на обезпечение с цел в съответствие с член 278 ДФЕС да бъде спряно изпълнението, от една страна, на Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС на Съвета за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар (ОВ L 11, стр. 36), и от друга страна, на Регламент (ЕC) № 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 560/2005 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар (ОВ L 11, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-265/14: Определение на Общия съд от 9 юни 2015 г. — Schumacher Packaging/Комисия (Държавни помощи — Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия — Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура — Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата — Липса на основание за произнасяне)

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/60

         Определение на Общия съд от 9 юни 2015 г. — Schumacher Packaging/Комисия
   (Дело T-265/14) (1)

   ((Държавни помощи - Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия - Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура - Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата - Липса на основание за произнасяне))
   (2015/C 294/73)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Schumacher Packaging GmbH (Шварценберг, Германия) (представители: H. Janssen и G.-R. Engel, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer, подпомагани от A. Luke и C. Maurer, адвокати)

      Предмет

   Жалба за частична отмяна на Решение C (2013) 4424 окончателен на Комисията от 18 декември 2013 година за откриване на процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС във връзка с мерките, прилагани от Федерална република Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките потребители (Държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Надзорния орган на ЕАСТ.

               3)

               Schumacher Packaging GmbH понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.

               4)

               Надзорният орган на ЕАСТ понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 223, 14.7.2014 г.


title: Дело T-159/11: Решение на Общия съд от 4 февруари 2013 г. — Marszałkowski/СХВП — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „WALICHNOWY MARKO“ — По-ранна словна марка на Общността „MAR-KO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               16.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/14

         Решение на Общия съд от 4 февруари 2013 г. — Marszałkowski/СХВП — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)
   (Дело T-159/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „WALICHNOWY MARKO“ - По-ранна словна марка на Общността „MAR-KO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 79/24
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Marek Marszałkowski (Соколники, Полша) (представител: C. Sadkowski, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: K. Zajfert и D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG (Бланкенхайм, Германия) (представител: O. Ruhl, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 11 януари 2011 г. (преписка R 760/2010-4), постановено в производство по възражение със страни Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG и г-н Marek Marszałkowski.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Marek Marszałkowski да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело C-311/09: Решение на Съда (седми състав) от 6 май 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данъчни въпроси — ДДС — Международен превоз на лица — Еднократно облагане с данък на превозвачите, имащи постоянно пребиваване извън националната територия)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/14

         Решение на Съда (седми състав) от 6 май 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-311/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - ДДС - Международен превоз на лица - Еднократно облагане с данък на превозвачите, имащи постоянно пребиваване извън националната територия)
   2010/C 179/22
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и K. Herrmann)

      Ответник: Република Полша (представители: M. Dowgielewicz и M. Szpunar)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 73, 168 и 273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Международен превоз на лица по шосе — Национална правна уредба, съгласно която се изисква превозвачите с постоянно пребиваване в чужбина да заплащат ДДС по система на еднократно платими суми, основаваща се единствено на броя на превозваните на националната територия лица и не се позволява приспадане на наложения на предходния етап данък

      Диспозитив

               1.

               Като е наложила заплащане на данък върху добавената стойност по начина, предвиден в глава 13, параграф 35, точки 1, 3, 4 и 5 от Наредбата на министъра на финансите от 27 април 2004 г. за прилагането на някои разпоредби от Закона за данъчното облагане на стоките и услугите, Република Полша не е изпълнила задълженията си по членове 73, 168 и 273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.

               2.

               Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 256, 24.10.2009 г.


title: Дело C-64/04: Решение на Съда (трети състав) от 29 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Риболовни лицензи — Регламент (ЕО) № 3690/93 — Плавателни съдове Cleopatra и Ocean Quest — Окончателно прехвърляне на тези плавателни съдове в Аржентина)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/3

         Решение на Съда (трети състав) от 29 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-64/04) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Риболовни лицензи - Регламент (ЕО) № 3690/93 - Плавателни съдове Cleopatra и Ocean Quest - Окончателно прехвърляне на тези плавателни съдове в Аржентина)
   (2007/C 96/03)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности [представители: T. van Rijn и B. Doherty]

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия [представител: M. Bethell]
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на чл. 5 от Регламент (ЕО) № 3690/93 Съвета от 20 декември 1993 година, установяващ система на Общността за определяне на правилата за минимално необходимата информация, която трябва да се съдържа в риболовните лицензи (ОВ L 341, стр. 93) — Не са отнети риболовните лицензи на плавателни съдове CLEAOPATRA и OCEAN QUEST след окончателното им прехвърляне в Аржентина
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Комисията на Европейските общности се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 94, 17.4.2004 г.


title: Дело C-197/12: Иск, предявен на 26 април 2012 г. — Европейска комисия/Френска република

text:
               21.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/7

         Иск, предявен на 26 април 2012 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-197/12)
   2012/C 217/13
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: F. Dintilhac и C. Soulay)

      Ответник: Френска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не обвързва освобождаването от ДДС на предвидените в член 262, параграф II, точки 2, 3, 6 и 7 от Code général des impôts дейности с изискването за наличие на предназначение за плаване в открито море по отношение на плавателните съдове, осигуряващи превоз на пътници срещу заплащане и плавателните съдове, използвани за търговска дейност, Френската република не е изпълнила задълженията си по Директивата за ДДС (1) и в частност по член 148, букви а), в) и г) от тази директива;

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящия иск Комисията твърди, че освобождаването от ДДС на предвидените в член 262, параграф II, точки 2, 3, 6 и 7 от Code général des impôts [Общ данъчен кодекс] (наричан по-нататък „CGI“) дейности не е обвързано с изискването за наличие на предназначение за плаване в открито море по отношение на плавателните съдове, осигуряващи превоз на пътници срещу заплащане и плавателните съдове, използвани за търговска дейност. В действителност условието за наличие на предназначение на плавателните съдове за плаване в открито море било добавено в отнасящите се до ДДС законодателни разпоредби на Франция в отговор на изпратеното до националните власти мотивирано становище на Комисията. Съобразяването обаче на член 262, параграф II, точка 2 от CGI с Директивата за ДДС било лишено от полезно действие поради издадената след законодателната поправка административна инструкция, в която не се посочвало предвиденото все пак в закона условие за наличие на предназначение за плаване в открито море.
   Според Комисията никой от доводите на ответника, изложени в хода на досъдебната процедура и свързани по-специално с ограничителното тълкуване на член 148, буква a) от Директивата за ДДС и с крайно стеснителното тълкуване на условието за наличие на предназначение на плавателните съдове за плаване в открито море, не биха могли да обосноват незачитането на разпоредбите от посочената директива. Освен това, що се отнася до член 131 от Директива 2006/112/ЕО, на който се позовават френските власти, то той не би могъл да обоснове отклонение от принципа на ограничително тълкуване на данъчните освобождавания.

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-12/15: Жалба, подадена на 13 януари 2015 г.  — Banco Santander и Santusa/Комисия

text:
               9.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 81/24

         Жалба, подадена на 13 януари 2015 г. — Banco Santander и Santusa/Комисия
   (Дело T-12/15)
   (2015/C 081/32)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Banco Santander, SA (Santander, Испания) и Santusa Holding, SL (Boadilla del Monte, Испания) (представители: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero и J. Panero Rivas, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               Да обяви за допустими и да уважи изтъкнатите в настоящата жалба основания за обжалване;

               —

               да отмени член 1 от решението в частта му, в която се обявява, че новото административно тълкуване на член 12 TRLIS [texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (Изменение на испанския закон за корпоративния данък)], възприето от испанската администрация, трябва да счита за държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар;

               —

               да отмени член 4, параграф 1 от решението, доколкото в него се изисква от Кралство Испания да сложи край на това, което Комисията счита за схема за помощи, описана в член 1 от решението;

               —

               да отмени член 4, параграфи 2, 3, 4 и 5 от решението, доколкото с тях се налага на Кралство Испания възстановяване на сумите, считани от Комисията за държавна помощ;

               —

               при условията на евентуалност, да ограничи обхвата на задължението за възстановяване, наложено на Кралство Испания в член 4, параграф 2 от решението, така че то се извърши при същите условия като тези в първото и второто решение, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са подобни на изтъкнатите по дело T-826/14, Испания/Комисия.
   По-специално, изтъква се наличието на грешка при прилагане на правото що се отнася до правната квалификация на мярката като държавна помощ, идентифицирането на бенефициера на мярката и факта, че административното тълкуване е квалифицирано като държавна помощ, различна от разгледаната в решенията на Комисията, както и нарушението на принципите на оправданите правни очаквания, на естопел и на правна сигурност.


title: Дело T-492/17: Жалба, подадена на 31 юли 2017 г. — Fleig/ЕСВД

text:
               25.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 318/20

         Жалба, подадена на 31 юли 2017 г. — Fleig/ЕСВД
   (Дело T-492/17)
   (2017/C 318/27)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Stephan Fleig (Берлин, Германия) (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени взетото на 19 септември 2016 г. решение на директора на дирекция „Човешки ресурси“ на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) в качеството му на орган, оправомощен да сключва договорите за назначаване, да прекрати безсрочния трудов договор на жалбоподателя, считано от 19 юни 2017 г. (в редакцията на решението за прекратяване на договора съгласно постановеното на 19 април 2017 г. решение за отхвърляне на жалбата на жалбоподателя),

               —

               да осъди ЕСВД да изплати на жалбоподателя като обезщетение на причинените му неимуществени вреди подходяща сума, чийто размер да се определи по преценка на Общия съд, и

               —

               да осъди ЕСВД да заплати направените от нея съдебни разноски и тези на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание: явна грешка в преценката на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД)

               2.

               Второто основание: нарушение на ЕСВД на задължението за полагане на грижа, на принципа на добра администрация (член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз), на принципа на пропорционалност и на защитата при неоснователно уволнение (член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз)

               3.

               Третото основание: нарушение на правото на изслушване по член 41, параграф 1 и параграф 2, буква a) от Хартата на основните права на Европейския съюз


title: Дело T-553/14: Жалба, подадена на 22 юли 2014 г.  — Wm. Wrigley Jr./СХВП (Extra)

text:
               6.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 351/16

         Жалба, подадена на 22 юли 2014 г. — Wm. Wrigley Jr./СХВП (Extra)
   (Дело T-553/14)
   2014/C 351/19
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Съединени американски щати) (представители: M. Kinkeldey, S. Brandstätter и C. Schmitt, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) oт 19 май 2014 г., постановено по преписка R 218/2014-5.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка в черно и бяло, съдържаща словния елемент „Extra“, за стоки от класове 3, 21 и 30 — заявка за марка на Общността № 11 737 657

      Решение на проверителя: отхвърля заявката за марка на Общността

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността


title: Дело C-254/09 P: Жалба, подадена на 9 юли 2009 г. от Calvin Klein Trademark Trust срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (шести състав) на 7 май 2009 г. по дело T-185/07, Calvin Klein Trademark Trust/СХВП и Zafra Marroquineros, S.L.

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/29

         Жалба, подадена на 9 юли 2009 г. от Calvin Klein Trademark Trust срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (шести състав) на 7 май 2009 г. по дело T-185/07, Calvin Klein Trademark Trust/СХВП и Zafra Marroquineros, S.L.
   (Дело C-254/09 P)
   2009/C 205/50
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Calvin Klein Trademark Trust (представител: T. Andrade Boué, abogado)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) и Zafra Marroquineros, S.L.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Първоинстанционния съд (шести състав) от 7 май 2009 г. по дело Т-185/07,

               —

               да се осъдят СХВП и Zafra Marroquineros, S.L да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Несъобразяване със съдебната практика, свързана с тълкуването на член 8, параграф 1 от Регламент № 40/94 (1) относно марката на Общността, според която трябва да се вземат предвид всички обстоятелства, характеризиращи конкретния случай: Не е отчетено от правна страна обстоятелството, че заявителят на марката на Общността е използвал марката, за да копира реномираните марки cK и че със собствените си действия показва по несъмнен начин, че най-отличителната част от спорната марка на Общността се състои от буквите CK.
   Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94, тъй като не е разгледана общоизвестността на конфликтните марки в контекста на този член.

      (1)  Регламент(ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр 146).


title: Дело T-633/13: Жалба, подадена на 22 ноември 2013 г. — Reed Exhibitions/СХВП (INFOSECURITY)

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/37

         Жалба, подадена на 22 ноември 2013 г. — Reed Exhibitions/СХВП (INFOSECURITY)
   (Дело T-633/13)
   2014/C 52/71
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Reed Exhibitions Ltd (Ричмънд, Обединено кралство) (представител: S. Malynicz, Barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 септември 2013 г., постановено по преписка R 1544/2012-5,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „INFOSECURITY“ за стоки и услуги от класове 16, 35 и 41 — заявка за марка на Общността№ 10 155 596

      Решение на проверителя: частично отхвърля заявката за марка на Общността

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в), и на член 7, параграф 3 от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело C-215/08: Решение на Съда (първи състав) от 15 април 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof, Германия) — E. Friz GmbH/Carsten von der Heyden (Защита на потребителите — Договори, сключени извън търговския обект — Приложно поле на Директива 85/577/ЕИО — Участие в договорен фонд за недвижими имоти от затворен тип, учреден като гражданско дружество — Отказ)

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/5

         Решение на Съда (първи състав) от 15 април 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof, Германия) — E. Friz GmbH/Carsten von der Heyden
   (Дело C-215/08) (1)

   (Защита на потребителите - Договори, сключени извън търговския обект - Приложно поле на Директива 85/577/ЕИО - Участие в договорен фонд за недвижими имоти от затворен тип, учреден като гражданско дружество - Отказ)
   2010/C 148/07
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: E. Friz GmbH

      Ответник: Carsten von der Heyden

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 1, параграф 1 и на член 5, параграф 2 от Директива 85/577/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 година относно защитата на потребителите във връзка с договорите, сключени извън търговския обект (ОВ L 372, стp. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 188) — Приложно поле — Участие на потребител в договорен фонд за недвижими имоти от затворен тип, учреден като гражданско дружество, чийто основен предмет на дейност е инвестирането на капитал — Правни последици от отказа

      Диспозитив

               1.

               Директива 85/577/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 година относно защитата на потребителите във връзка с договорите, сключени извън търговския обект, се прилага за договор, сключен при обстоятелства като разглежданите по главното производство, който се отнася до участието на потребител в договорен фонд за недвижими имоти от затворен тип, учреден като гражданско дружество, когато приоритетно целта на това участие не е членството в дружеството, а да се направи финансова инвестиция.

               2.

               При обстоятелства като тези по главното производство член 5, параграф 2 от Директива 85/577 допуска национално правило, съгласно което в случай на отказ от участие в договорен фонд за недвижими имоти от затворен тип, учреден като гражданско дружество, придобито в резултат от непоискано посещение в дома, потребителят може да предяви срещу това дружество правото да получи нетни ликвидационни активи, определено по размер в зависимост от стойността на неговото участие към датата на оттеглянето му от този фонд, като по този начин евентуално получи връщане на сума, по-малка от своята вноска, или бъде задължен да участва в загубите на посочения договорен фонд.

      (1)  ОВ C 209, 15.8.2008 г.


title: Дело T-123/15: Жалба, подадена на 16 март 2015 г. — Unicorn/СХВП — Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice)

text:
               26.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/29

         Жалба, подадена на 16 март 2015 г. — Unicorn/СХВП — Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice)
   (Дело T-123/15)
   (2015/C 171/34)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Unicorn a.s. (Прага, Чешка република) (представител: L. Lorenc, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Лимасол, Кипър)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Общността „UNICORN-čerpací stanice“ — марка на Общността № 1 1 0 14  685

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 13 януари 2015 г. по преписка R 153/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               СХВП не е взела надлежно предвид доказателствата, представени от жалбоподателя,

               —

               СХВП е разгледала неправилно добрата репутация на по-ранните марки.


title: Дело T-742/14: Решение на Общия съд от 19 юли 2016 г. — Alpha Calcit/EUIPO — Materis Paints Italia (CALCILITE) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „CALCILITE“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „Calcilit“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на стоките — Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Съответни потребители — Общи потребители на разглежданите стоки)

text:
               29.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 314/20

         Решение на Общия съд от 19 юли 2016 г. — Alpha Calcit/EUIPO — Materis Paints Italia (CALCILITE)
   (Дело T-742/14) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „CALCILITE“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „Calcilit“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките - Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Съответни потребители - Общи потребители на разглежданите стоки))
   (2016/C 314/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbh (Кьолн, Германия) (представител: F. Hauck, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Materis Paints Italia SpA (Новате Миланезе, Италия) (представители: P. L. Roncaglia, F. Rossi и N. Parrotta, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 септември 2014 г. (преписка R 753/2013-4) относно производство за обявяване на недействителност между Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft и Materis Paints Italia

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 4 септември 2014 г. (преписка R 753/2013-4) в частта, в която се отнася до „боите, лаковете, политурите; антикорозионните вещества и веществата, предпазващи дървения материал от повреждане; оцветителите; байцовете“, обозначени със спорната марка.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbh, EUIPO и Materis Paints Italia SpA понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 462, 22.12.2014 г.


title: Дело C-118/07: Решение на Съда (втори състав) от 19 ноември 2009г. — Комисия на Европейските общности/Република Финландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 307, втора алинея ЕО — Неприемане на подходящите мерки за премахване на несъответствията между двустранните споразумения, сключени с трети страни преди присъединяването на държавата членка към Европейския съюз, и Договора за ЕО — Двустранни споразумения в областта на инвестициите, сключени от Република Финландия с Руската федерация, Република Беларус, Китайската народна република, Малайзия, Демократична социалистическа република Шри Ланка и Република Узбекистан)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/3

         Решение на Съда (втори състав) от 19 ноември 2009г. — Комисия на Европейските общности/Република Финландия
   (Дело C-118/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 307, втора алинея ЕО - Неприемане на подходящите мерки за премахване на несъответствията между двустранните споразумения, сключени с трети страни преди присъединяването на държавата членка към Европейския съюз, и Договора за ЕО - Двустранни споразумения в областта на инвестициите, сключени от Република Финландия с Руската федерация, Република Беларус, Китайската народна република, Малайзия, Демократична социалистическа република Шри Ланка и Република Узбекистан)
   2010/C 24/03
   Език на производството: фински

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Huttunen, H. Støvlbæk и B. Martenczuk)

      Ответник: Република Финландия (представител: J. Heliskoski)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и C. Blaschke), Република Унгария (представител: J. Fazekas), Република Литва (представител: D. Kriaučiūnas), Република Австрия (представител: C. Pesendorfer)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 307, втора алинея ЕО — Непредприемане на подходящите мерки за премахване на несъответствията с Договора на разпоредбите относно трансферите, които се съдържат в двустранните инвестиционни споразумения, сключени от Република Финландия съответно с Руската федерация, Беларус, Китай, Малайзия, Шри Ланка и Узбекистан

      Диспозитив

               1.

               Като не е предприела подходящите мерки, за да премахне несъответствията с Договора на разпоредбите в областта на трансфера на капитали, съдържащи се в двустранните инвестиционни споразумения за насърчаване и взаимна защита на инвестициите, сключени от Република Финландия съответно с бившия Съюз на съветските социалистически републики, чийто правоприемник е Руската федерация (споразумение, подписано на 8 февруари 1989 г.), Република Беларус (споразумение, подписано на 28 октомври 1992 г.), Китайската народна република (споразумение, подписано на 4 септември 1984 г.), Малайзия (споразумение, подписано на 15 април 1985 г.), Демократична социалистическа република Шри Ланка (споразумение, подписано на 27 април 1985 г.) и Република Узбекистан (споразумение, подписано на 1 октомври 1992 г.), Република Финландия не е изпълнила задълженията си по член 307, втора алинея ЕО.

               2.

               Осъжда Република Финландия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Федерална република Германия, Република Литва, Република Унгария и Република Австрия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 95, 28.4.2007 г.


title: Дело C-405/05: Решение на Съда (пети състав) от 25 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Неизпълнение на задължение от държава-членка — Директива 91/271/ЕИО — Замърсяване и вредности — Пречистване на градските отпадъчни води — Липса на мерки за осигуряването на подходящо пречистване на градските отпадъчни води на редица агломерации)

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/10

         Решение на Съда (пети състав) от 25 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-405/05) (1)

   (Неизпълнение на задължение от държава-членка - Директива 91/271/ЕИО - Замърсяване и вредности - Пречистване на градските отпадъчни води - Липса на мерки за осигуряването на подходящо пречистване на градските отпадъчни води на редица агломерации)
   (2007/C 56/16)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán, X. Lewis и H. van Vliet)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представител: C. White)
   Предмет
   Неизпълнение на задължение от държава-членка — Нарушение на член 4, параграфи 1 и 3 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40) — Неосигуряване на подходящо пречистване на градските отпадъчни води на редица агломерации
   Диспозитив

               1)

               Като не е взело до 31 декември 2000 г. необходимите мерки за осигуряване на подходящо пречистване на градските отпадъчни води на агломерациите на Bangor, Brighton, Broadstairs, Carrickfergus, Coleraine, Donaghadee, Larne, Lerwick, Londonderry, Margate, Newtownabbey, Omagh и Portrush, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията, произтичащи от член 4, параграфи 1 и 3 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 г. за пречистването на градските отпадъчни води.

               2)

               Осъжда Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 48, 25.2.2006 г.


title: Дело T-372/14: Жалба, подадена на 26 май 2014 г.  — HK Intertrade/Съвет

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/35

         Жалба, подадена на 26 май 2014 г. — HK Intertrade/Съвет
   (Дело T-372/14)
   2014/C 261/60
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: HK Intertrade Co. Ltd (Ванхай, Хонконг) (представители: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, D. Sellers и N. Pilkington, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съвета, съдържащо се в писмото му от 14 март 2014 г., изпратено на адвокатите на жалбоподателя, относно преразглеждането на списъка на лица и образувания по приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета относно ограничителни мерки срещу Иран, изменено с Решение 2012/829/ОВППС от 21 декември 2012 г., както и по приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран, приложен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1264/2012 от 21 декември 2012 г., доколкото с обжалваното решение се отказва заличаването на жалбоподателя от списъка на лица и образувания, спрямо които се прилагат ограничителните мерки,

               —

               да съедини настоящото производство с това по дело T-159/13 в съответствие с член 50, параграф 1 от Процедурния правилник,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания, изведени от недостатъчно мотивиране и от очевидна грешка в преценката на Съвета.
   Жалбоподателят твърди, че е дъщерно дружество на регистрираното на фондовата борса National Iranian Oil Company (NIOC), но че Съветът не е доказал, че от това обстоятелство произтичат каквито и да било икономически ползи за иранската държава в противоречие на преследваните с обжалваните мерки цели. Освен това жалбоподателят твърди, че фактически Съветът въобще не го е включил в списъците, като не може да отстрани тази си грешка посредством приемането на поправка.


title: Дело T-351/14: Жалба, подадена на 20 май 2014 г.  — Construlink/СХВП — Wit-Software (GATEWIT)

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/30

         Жалба, подадена на 20 май 2014 г. — Construlink/СХВП — Wit-Software (GATEWIT)
   (Дело T-351/14)
   2014/C 261/54
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Construlink – Tecnologias de Informação, SA (Лисабон, Португалия) (представител: M. Lopes Rocha, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA (Coimbra, Португалия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) oт 6 март 2014 г. по преписка R 1059/2013-1,

               —

               да счете заявка за марка на Общността № 1 0 1 28  262 GATEWIT за напълно издържана,

               —

               да осъди СХВП и възразяващата страна да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „GATEWIT“ за услуги от клас 42 — заявка за марка на Общността № 1 0 1 28  262.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „wit software“ за стоки и услуги от класове 9, 38 и 42, както и националната регистрация на търговската фирма „Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA“.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля заявката за марка.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) oт Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-489/08 P: Жалба, подадена на 12 ноември 2008 г. от Matthias Rath срещу определението на Първоинстанционния съд (седми състав), постановено на 8 септември 2008 г. по дело T-374/06, Matthias Rath/Служба за хармонизация във вътрешния пазар

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/9

         Жалба, подадена на 12 ноември 2008 г. от Matthias Rath срещу определението на Първоинстанционния съд (седми състав), постановено на 8 септември 2008 г. по дело T-374/06, Matthias Rath/Служба за хармонизация във вътрешния пазар
   (Дело C-489/08 P)
   (2009/C 82/17)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Matthias Rath (представители: S. Ziegler, C. Kleiner и F. Dehn, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени определението на Първоинстанционния съд (седми състав) от 8 септември 2008 г. по дело T-374/06,

               —

               да се уважат исканията, направени в първоинстанционното производство,

               —

               да се осъдят СХВП, както и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С обжалваното определение Първоинстанционният съд потвърждава решението на първи апелативен състав, съгласно което е налице вероятност от объркване между заявената от жалбоподателя словна марка „EPICAN“ и по-ранната словна марка на Общността „EPIGRAN FORTE“ за хранителни добавки и диетични продукти за немедицински цели.
   Жалбоподателят основава жалбата си на нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94. Първоинстанционният съд се основал на неточни факти при преценката на сходството между продуктите и знаците. Ако Първоинстанционният съд бил преценил правилно фактите, той щял задължително да достигне до извода, че не съществува вероятност от объркване между разглежданите знаци. Посоченото важи в още по-голяма степен, тъй като, както Първоинстанционният съд правилно заключава, потребителите се отнасят с голямо внимание към разглежданите стоки.


title: Дело T-436/12: Жалба, подадена на 28 септември 2012 г. — Deutsche Rockwool Mineralwoll/СХВП — Ceramicas del Foix (Rock & Rock)

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/25

         Жалба, подадена на 28 септември 2012 г. — Deutsche Rockwool Mineralwoll/СХВП — Ceramicas del Foix (Rock & Rock)
   (Дело T-436/12)
   2012/C 379/43
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Германия) (представител: J. Krenzel, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Ceramicas del Foix, SA (Барселона, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 юли 2012 г. по преписка R 495/2011-2; и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративната марка „Rock & Rock“ за стоки от класове 2, 19 и 27 — регистрация като марка на Общността № 3468774.

      Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят.

      Основание на искането за обявяване на недействителност: искането за обявяване на недействителност се основава на относителни основания за отказ съгласно член 53, параграф 1, буква a) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета. Жалбоподателят се позовава на следните по-ранни права: словната марка „Rock“, регистрирана в Германия под № 30229274 за стоки и услуги от класове 1, 6, 7, 8, 17, 19, 37 и 42; словната марка „MASTERROCK“, регистрирана в Германия под № 30212141 за стоки и услуги от класове 17, 19 и 37; словната марка „FIXROCK“, регистрирана в Германия под № 39920622 за стоки от класове 6, 17 и 19; словната мрака „FLEXIROCK“, регистрирана в Германия под № 2078534 за стоки от клас 19; словната марка „COVERROCK“, регистрирана в Германия под № 39732094 за стоки от класове 17 и 19; словната марка „CEILROCK“, регистрирана в Германия под № 30306452 за стоки от класове 6, 17 и 19.

      Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело T-87/15: Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. — Aston Martin Lagonda/СХВП (Изображение на решетка, поставена върху предната страна на автомобил)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/59

         Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. — Aston Martin Lagonda/СХВП (Изображение на решетка, поставена върху предната страна на автомобил)
   (Дело T-87/15)
   (2015/C 138/76)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Обединено кралство) (представител: D. Farnsworth, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: Марка на Общността, която съдържа означението „друг“, изобразяваща решетка, поставена върху предната страна на автомобил — заявка за регистрация на марка на Общността № 11 867 215

      Обжалвано решение: Решение на втори апелативен състав на СХВП от 11 декември 2014 г. по преписка R 1797/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в частта, в която потвърждава извода на проверителя относно липсата на пръв поглед, на отличителен характер на заявената марка, що се отнася до въпросните стоки и услуги;

               —

               да разреши публикуването на заявката за марка на Общността № 11 867 215;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело T-406/13: Жалба, подадена на 29 юли 2013 г. — Gossio/Съвет

text:
               26.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/28

         Жалба, подадена на 29 юли 2013 г. — Gossio/Съвет
   (Дело T-406/13)
   2013/C 313/54
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Marcel Gossio (Казабланка, Мароко) (представител: Zokou, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени:

                           —

                           Решение 2010/656/PESC и Регламент (ЕО) № 560/2005 на Съвета, както и Решение за изпълнение 2012/144/PESC от 8 март 2012 г., установяващи ограничителни мерки поради положението в Кот д'Ивоар, доколкото те засягат и се отнасят до жалбоподателя,

                           —

                           Решение от 17 май 2013 г., с което се потвърждават и продължават горепосочените ограничителни мерки, доколкото съгласно тях жалбоподателят трябва да остане в списъка на лицата и стопанските субекти, посочени в приложение II към Решение 2010/656/PESC и в приложение IA към Регламент (ЕО) №o 560/2005 относно ограничителните мерки, наложени с оглед на ситуацията в Кот д'Ивоар.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първо правно основание, изведено от превишаване на правомощията и явна грешка в преценката, доколкото:

                           —

                           фактите, за които се упреква жалбоподателят, били лишени от всякакво обективно основание и не се опирали на никакво конкретно доказателство;

                           —

                           не можело да се установи обективна връзка между мотивите, изложени с оглед обосноваване на ограничителните мерки, взети по отношение на жалбоподателя, и общото положение в Кот д'Ивоар;

                           —

                           правните основания на ограничителните мерки, взети по отношение на жалбоподателя, били в противоречие с последните мотиви, посочени за обосноваване на тези мерки;

                           —

                           решенията на Съвета представлявали злоупотреба с процесуални права или с власт.

               2.

               Второ правно основание, изведено от нарушение на основните права на жалбоподателя, и по-специално на правото на презумпция за невиновност, на свободата на стопанската инициатива, на правото на собственост, на принципа на пропорционалност, както и на правото на неприкосновеност на личния и семеен живот и на правото никой да не може да бъде изложен на нечовешко или унизително отношение.