title: Съединени дела T-77/10 и T-78/10: Решение на Общия съд от 29 февруари 2012 г. — Certmedica International/СХВП — Lehning entreprise (L112) и Lehning entreprise/СХВП — Certmedica International (L112) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността „L112“ — По-ранна френска словна марка „L.114“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на стоките — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Липса на реално използване на по-ранната марка — Член 57, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 — Обявяване на частична недействителност)

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/10

         Решение на Общия съд от 29 февруари 2012 г. — Certmedica International/СХВП — Lehning entreprise (L112) и Lehning entreprise/СХВП — Certmedica International (L112)
   (Съединени дела T-77/10 и T-78/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „L112“ - По-ранна френска словна марка „L.114“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Липса на реално използване на по-ранната марка - Член 57, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 - Обявяване на частична недействителност)
   2012/C 109/21
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Certmedica International GmbH (Aschaffenburg, Германия) (представител: P. Pfortner, avocat) (дело T-77/10) и Lehning entreprise (Sainte-Barbe, Франция) (представител: P. Demoly, avocat) (дело T-78/10)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпили в производството пред Общия съд: Lehning entreprise (дело T-77/10) и Certmedica International GmbH (дело T-78/10)

      Предмет

   Отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 9 декември 2009 г. (преписка № R 934/2009-2), постановено в производството между Lehning entreprise и Certmedica International GmbH за обявяване на недействителност

      Диспозитив

               1.

               По дело T-77/10:

                           —

                           отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 9 декември 2009 г. (преписка № R 934/2009-2) в частта, в която се отменя регистрацията на марка „L112“ за „ветеринарни препарати“,

                           —

                           отхвърля жалбата в останалата ѝ част,

                           —

                           осъжда Certmedica International GmbH и СХВП да заплатят направените от тях съдебни разноски,

                           —

                           осъжда Lehning entreprise да заплати съдебните разноски, направени във връзка с встъпването.

               2.

               По дело T-78/10:

                           —

                           отхвърля жалбата,

                           —

                           осъжда Lehning entreprise да заплати както направените от него съдебни разноски, така и тези на Комисията,

                           —

                           осъжда Certmedica International да заплати съдебните разноски, направени във връзка с встъпването.

      (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.


title: Дело T-77/12: Определение на Общия съд от 4 декември 2012 г. — Wahl/СХВП — Tenacta Group (bellissima)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/69

         Определение на Общия съд от 4 декември 2012 г. — Wahl/СХВП — Tenacta Group (bellissima)
   (Дело T-77/12) (1)

   2013/C 26/138
   Език на производството: немски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Дело C-174/07: Решение на Съда (пети състав) от 11 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Член 10 ЕО — Директива 2006/112/ЕО — Шеста директива ДДС — Задължения при вътрешната система — Контрол на облагаемите сделки — Амнистия)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/3

         Решение на Съда (пети състав) от 11 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-174/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Член 10 ЕО - Директива 2006/112/ЕО - Шеста директива ДДС - Задължения при вътрешната система - Контрол на облагаемите сделки - Амнистия)
   (2009/C 32/04)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa и M. Afonso)

      Ответник: Италианска република (представители: I. M. Braguglia и G. De Bellis, avvocato dello Stato)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушаване на членове 2 и 22 от Директива 77/388/EИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1), заменена от 1 януари 2007 г. с Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Задължения при вътрешната система — Национален закон, който предвижда отказ от контрол върху облагаемите сделки, осъществени през редица данъчни периоди
   Диспозитив

               1)

               Като предвижда с член 2, параграф 44 от Закон № 350 относно разпоредбите за формирането на годишния и многогодишния бюджет на държавата (Закон за бюджета за 2004 г.) [legge n. 350, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2004)] от 24 декември 2003 г., че данъчната амнистия, предвидена в членове 8 и 9 от Закон № 289 относно разпоредбите за формирането на годишния и многогодишния бюджет на държавата (Закон за бюджета за 2003 г.) [legge n. 289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003)] от 27 декември 2002 г. обхваща и 2002 г., и като в резултат на това предвижда общ и недиференциран отказ от проверка на облагаемите сделки, осъществени през облагаемия период за 2002 г., Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 1, букви a), в) и г) и членове 193-273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, които считано от 1 януари 2007 г. заменят членове 2 и 22 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, както и по член 10 ЕО.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 140, 23.6.2007 г.


title: Дело C-267/07: Определение на председателя на Съда от 14 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Словения

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/25

         Определение на председателя на Съда от 14 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Словения
   (Дело C-267/07) (1)

   (2008/C 92/50)

      Език на производството: словенски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 170, 21.7.2007 г.


title: Дело C-416/13: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo (Испания) на 23 юли 2013 г. — Mario Vital Pérez/Ayuntamiento de Oviedo

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/10

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo (Испания) на 23 юли 2013 г. — Mario Vital Pérez/Ayuntamiento de Oviedo
   (Дело C-416/13)
   2013/C 325/16
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mario Vital Pérez

      Ответник: Ayuntamiento de Oviedo

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли член 2, параграф 2, член 4, параграф 1 и член 6, параграф 1, буква в) от Директива 2000/78/ЕО (1) на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, както и член 21, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2), доколкото забраняват всяка дискриминация на основание възраст, определянето — с общинско обявление, което изрично прилага регионален закон на държава членка — на максимална възраст от 30 години във връзка с достъпа до длъжността „полицай“ в местната полиция?

      (1)  ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.

      (2)  ОВ C 364, 2000 г., стр. 1


title: Дело C-221/10 P: Решение на Съда (трети състав) от 19 април 2012 г. — Artegodan GmbH/Европейска комисия, Федерална република Германия (Обжалване — Член 288, втора алинея ЕО — Извъндоговорна отговорност на Съюза — Условия — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Решение относно оттеглянето на разрешенията за пускане в продажба на лекарствените продукти за хуманна употреба, съдържащи амфепрамон)

text:
               9.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/3

         Решение на Съда (трети състав) от 19 април 2012 г. — Artegodan GmbH/Европейска комисия, Федерална република Германия
   (Дело C-221/10 P) (1)

   (Обжалване - Член 288, втора алинея ЕО - Извъндоговорна отговорност на Съюза - Условия - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Решение относно оттеглянето на разрешенията за пускане в продажба на лекарствените продукти за хуманна употреба, съдържащи амфепрамон)
   2012/C 165/05
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Artegodan GmbH (представител: U. Reese, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и M. Heller), Федерална република Германия

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (шести състав) от 3 март 2010 г. по дело T-429/05, Artegodan/Комисия, с което Общият съд отхвърля иска за обезщетение на основание член 235 ЕО и член 288, втора алинея ЕО, предявен с цел да се поправи вредата, която ищецът твърди, че е претърпял в резултат на приемането на Решение C(2000) 453 на Комисията от 9 март 2000 година относно оттеглянето на разрешенията за пускане в продажба на лекарствените продукти за хуманна употреба, съдържащи амфепрамон — Нарушение на член 288, втора алинея ЕО — Неправилна преценка на критериите за наличие на достатъчно съществено нарушение на правото на Съюза

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Artegodan GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 195, 17.7.2010 г.


title: Дело F-107/14: Определение на Съда на публичната служба от 4 май 2016 г. — Glowacz-De-Chevilly/Комисия

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/49

         Определение на Съда на публичната служба от 4 май 2016 г. — Glowacz-De-Chevilly/Комисия
   (Дело F-107/14) (1)

   (2016/C 222/77)
   Език на производството: френски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 7, 12.1.2015 г., стр. 53.


title: Дело C-444/12: Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Törvényszék (по-рано Fővárosi Bíróság) (Унгария) на 3 октомври 2012 г. — Hardimpex Kft. felszámolás alatt/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/55

         Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Törvényszék (по-рано Fővárosi Bíróság) (Унгария) на 3 октомври 2012 г. — Hardimpex Kft. felszámolás alatt/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága
   (Дело C-444/12)
   2013/C 225/102
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Törvényszék (по-рано Fővárosi Bíróság)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hardimpex Kft. felszámolás alatt

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága
   С определение от 16 май 2013 г. Съдът (десети състав) постанови:

      Член 168, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска данъчният орган на държава членка да откаже да признае на данъчнозадълженото лице право да приспадне от дължимата от него сума на данъка върху добавената стойност сумата на данъка, дължим или платен за получена от него доставка на стоки, поради това, че предходна сделка от веригата на доставки е свързана с нарушение на правилата във връзка с данъка върху добавената стойност или поради това, че въпросното данъчнозадължено лице не е проверило произхода на стоките, посочени в издадената от доставчика му фактура, без надлежно да е доказано, че това лице е знаело или не е можело да не знае за нарушението.


title: Дело C-523/15 P: Определение на Съда (шести състав) от 7 юли 2016 г. — Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG, Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG/Европейска комисия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Конкуренция — Картели — Европейски пазар на стоманата за предварително напрягане — Глоби — Преценка на способността за плащане — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Правомощие за пълен съдебен контрол — Вземане предвид на факти, настъпили след приемане на спорното решение — Принципи на пропорционалност и на равно третиране — Право на ефективна съдебна защита)

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/15

         Определение на Съда (шести състав) от 7 юли 2016 г. — Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG, Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG/Европейска комисия
   (Дело C-523/15 P) (1)

   ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на стоманата за предварително напрягане - Глоби - Преценка на способността за плащане - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Правомощие за пълен съдебен контрол - Вземане предвид на факти, настъпили след приемане на спорното решение - Принципи на пропорционалност и на равно третиране - Право на ефективна съдебна защита))
   (2016/C 343/22)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG, Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (представител: C. Stadler, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: V. Bottka, H. Leupold и G. Meessen)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG и Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 389, 23.11.2015 г.


title: Дело T-61/11: Жалба, подадена на 28 януари 2011 г. — Vermop Salmon/СХВП — Leifheit (Clean Twist)

text:
               19.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/25

         Жалба, подадена на 28 януари 2011 г. — Vermop Salmon/СХВП — Leifheit (Clean Twist)
   (Дело T-61/11)
   2011/C 89/48
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Vermop Salmon GmbH (Gilching, Германия) (представители: W. von der Osten-Sacken, O. Sude и M. Ring, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Leifheit AG (Nassau, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 ноември 2010 г. по преписка R 671/2010-1;

               —

               да обяви недействителността на марката на Общността № 4892642 „Clean Twist“;

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати направените от нея съдебни разноски, както и направените от жалбоподателя съдебни разноски;

               —

               в случай, че Leifheit AG участва в производството като встъпила страна, да се осъди встъпилата страна да заплати направените от нея съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словна марка „Clean Twist“ за стоки от клас 21

      Притежател на марката на Общността: Leifheit AG

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят

      Позоваване в подкрепа на искането за обявяване на недействителност: по-рано регистрирани словни марки „TWIX“ и „TWIXTER“ за стоки от класове 9, 12, 21, 22 и 25. Нарушение на член 53, параграф 1, буква a) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1).

      Решение на отдела по заличаването: отхвърля искането за обявяване на недействителност.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 53, параграф 1, буква a) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009, тъй като между конфликтните марки съществува вероятност от объркване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-376/14 PPU: Решение на Съда (трети състав) от 9 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — C/M (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност — Регламент (ЕО) № 2201/2003 — Неправомерно задържане — Обичайно местопребиваване на детето)

text:
               8.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 439/14

         Решение на Съда (трети състав) от 9 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — C/M
   (Дело C-376/14 PPU) (1)

   ((Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност - Регламент (ЕО) № 2201/2003 - Неправомерно задържане - Обичайно местопребиваване на детето))
   (2014/C 439/21)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court

      Страни в главното производство

      Ищец: C

      Ответник: M

      Диспозитив

               1)

               Член 2, точка 11 и член 11 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000, трябва да се тълкуват в смисъл, че когато отвеждането на детето е извършено в съответствие с подлежащо на предварително изпълнение съдебно решение, впоследствие отменено със съдебно решение, според което детето ще пребивава в дома на родителя, който живее в държавата членка по произход, юрисдикцията на държавата членка, в която детето е било отведено, сезирана с искане за връщането на детето, трябва да провери, като прецени всички конкретни обстоятелства по случая, дали непосредствено преди твърдяното неправомерно задържане обичайното местопребиваване на детето все още е било в държавата членка по произход. При тази преценка следва да се отчете фактът, че съдебното решение, с което е разрешено отвеждането, е подлежало на предварително изпълнение и че е обжалвано.

               2)

               Регламент № 2201/2003 трябва да се тълкува в смисъл, че когато отвеждането на детето е извършено в съответствие с подлежащо на предварително изпълнение съдебно решение, впоследствие отменено със съдебно решение, според което детето ще пребивава в дома на родителя, който живее в държавата членка по произход, задържането на детето извън тази държава членка след второто решение е неправомерно и се прилага член 11 от Регламента, ако се приеме, че непосредствено преди това обичайното местопребиваване на детето все още е било в тази държава членка. Ако, напротив, се приеме, че към този момент обичайното местопребиваване на детето вече не е било в държавата членка по произход, решението, с което се отхвърля искането за връщане на основание на тази разпоредба, не засяга прилагането на установените в глава III от Регламента правила, свързани с признаването и изпълнението на решенията, постановени в една държава членка.

      (1)  ОВ C 351, 6.10.2014 г.


title: Дело T-749/14: Решение на Общия съд от 12 май 2016 г. — Chung-Yuan Chang/EUIPO — BSH Hausgeräte (AROMA) („Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Посочваща Европейския съюз международна регистрация на словна марка на Европейския съюз „AROMA“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009“)

text:
               27.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/14

         Решение на Общия съд от 12 май 2016 г. — Chung-Yuan Chang/EUIPO — BSH Hausgeräte (AROMA)
   (Дело T-749/14) (1)

   ((„Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Посочваща Европейския съюз международна регистрация на словна марка на Европейския съюз „AROMA“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009“))
   (2016/C 232/17)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Peter Chung-Yuan Chang (Сан Диего, Калифорния, Съединени американски щати) (представител: A. Sanz-Bermell y Martínez, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Crawcour и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: BSH Hausgeräte GmbH, по-рано BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: S. Biagosch)

      Предмет

   Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 септември 2014 г. (преписка R 1887/2013-4), относно производство за обявяване на недействителност между Peter Chung-Yuan Chang и BSH Hausgeräte

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 4 септември 2014 г. (преписка R 1887/2013-4).

               2)

               EUIPO и BSH Hausgeräte GmbH понасят собствените си съдебни разноски, както и тези, направени от Peter Chung Yuan Chang.

      (1)  ОВ C 16, 19.1.2015 г.


title: Дело C-283/09: Преюдициално запитване, отправено от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie (Република Полша) на 23 юли 2009 г. — Artur Weryński/Mediatel 4B Spółka

text:
               10.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 244/2

         Преюдициално запитване, отправено от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie (Република Полша) на 23 юли 2009 г. — Artur Weryński/Mediatel 4B Spółka
   (Дело C-283/09)
   2009/C 244/03
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Rejonowy dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie

      Страни в главното производство

      Ищец: Artur Weryński

      Ответник: Mediatel 4B Spółka

      Преюдициален въпрос

   Съгласно Регламент (ЕО) № 1206/2001 на Съвета от 28 май 2001 година относно сътрудничеството между съдилища на държавите членки при събирането на доказателства по граждански или търговски дела (1) има ли право замоленият съд да поиска от молещия съд да заплати авансово сума във връзка с обезщетение за разноски на свидетел или да възстанови изплатеното на разпитания свидетел обезщетение, или замоленият съд трябва да заплати обезщетението със собствени финансови средства?

      (1)  ОВ L 174, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 138


title: Дело C-35/07: Решение на Съда (осми състав) от 27 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2004/28/ЕО — Ветеринарни лекарствени продукти — Липса на транспониране в предписания срок)

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/18

         Решение на Съда (осми състав) от 27 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-35/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/28/ЕО - Ветеринарни лекарствени продукти - Липса на транспониране в предписания срок)
   (2007/C 297/29)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности [представители: A. Caeiros и B. Stromsky]

      Ответник: Португалска република [представители: L. Fernandes и F. Fraústo de Azevedo]
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Липса на приемане, в предвидения срок, на всички необходими разпоредби за съобразяване с Директива 2004/28/CE на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за изменение на Директива 2001/82/ЕО относно Кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (ОВ L 136, стр. 58)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приела всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2004/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за изменение на Директива 2001/82/ЕО относно Кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти, Португалската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от посочената директива.

               2)

               Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 56, 10.3.2007 г.


title: Дело T-144/08: Определение на Първоинстанционния съд от 9 септември 2008 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Социална сигурност — Отхвърляне на искане за възстановяване на 100 % от някои медицински разходи на жалбоподателя)

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/42

         Определение на Първоинстанционния съд от 9 септември 2008 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело T-144/08) (1)

   (Публична служба - Социална сигурност - Отхвърляне на искане за възстановяване на 100 % от някои медицински разходи на жалбоподателя)
   (2008/C 285/78)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
   Предмет
   По-конкретно, от една страна, искане за отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за поемането на 100 % от някои направени от него медицински разходи и от друга, искане Комисията да бъде осъдена да изплати в полза на жалбоподателя сумата от 89,56 EUR като допълнение към възстановяването на неговите медицински разходи или като обезщетение за вреди.
   Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 235, 6.10.2007 г. (преди дело F-84/06).


title: Дело T-522/09: Жалба, подадена на 21 декември 2009 г. — Gemmi Furs/СХВП — Lemmi-Fashion (GEMMI)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/43

         Жалба, подадена на 21 декември 2009 г. — Gemmi Furs/СХВП — Lemmi-Fashion (GEMMI)
   (Дело T-522/09)
   2010/C 51/79
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Gemmi Furs Oy (Loviisa, Финландия) (представител: J. Tanhuanpää, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Lemmi-Fashion Vertriebsgesellschaft mbH & Co. Bekleidungs KG (Fritzlar, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 октомври 2009 г. по преписка R 1372/2008-4;

               —

               да се отхвърли възражението, подадено от другата страна в производството пред апелативния състав;

               —

               да се разреши регистрацията на съответната марка на Общността „GEMMI“ за всички стоки от клас 25 в съответствие със заявката за марка на Общността на жалбоподателя;

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително и тези, направени пред апелативния състав; и

               —

               да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски, включително и тези, направени от жалбоподателя пред апелативния състав, ако се приеме тя да встъпи като страна по това дело.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: марката „GEMMI“ за стоки от класове 18, 24 и 25

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: марката „LEMMI“, регистрирана в Германия за стоки от клас 25; международна регистрация на марката „LEMMI fashion“ за стоки от клас 25; по-ранна нерегистрирана марка „LEMMI“, използвана в търговските отношения в Германия за дрехи

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението в неговата цялост.

      Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и отхвърля заявката за съответната марка на Общността за стоки от клас 25.

      Изложени правни основания:

   Нарушение на правило 19, параграф 2, буква a), i) и ii) от Регламент № 2868/95 (1) на Комисията, тъй като апелативният състав не е проучил правилно и/или достатъчно доказателствата за съществуване на по-ранни права; нарушение на правило 22, параграф 3 от Регламент № 2868/95 на Комисията, тъй като апелативният състав не е преценил правилно и/или достатъчно представените доказателства за използване; нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав: i) не е преценил правилно приликата на разглежданите марки; и ii) не е преценил правилно степента на внимание от страна на съответните потребители; нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав не разрешава на жалбоподателя да представи становището си относно доказателствата, предоставени за установяване на наличието на по-ранни права; нарушение на принципите на защита на оправданите правни очаквания, на равно третиране и на законност.

      (1)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, 1995 г., стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело T-145/16: Жалба, подадена на 4 април 2016 г. — Corsini Santolaria/EUIPO — Molins Tura (biombo 13)

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/22

         Жалба, подадена на 4 април 2016 г. — Corsini Santolaria/EUIPO — Molins Tura (biombo 13)
   (Дело T-145/16)
   (2016/C 222/28)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Laura Corsini Santolaria (Мадрид, Испания) (представител: P. Merino Baylos, abogado)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Maria Molins Tura (Барселона, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „biombo 13“ — заявка за регистрация № 12 271 383

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 20 януари 2016 г. по преписка R 744/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени изцяло обжалваното решение за заявените класове 25, 35 и 42, и

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-205/07: Решение на Общия съд от 3 февруари 2011 г. — Италия/Комисия (Езиков режим — Обява на страницата на ЕСПП в Интернет на покана за изразяване на интерес за създаването на база данни на кандидати, които могат да бъдат наемани като служители на договор — Обява на три официални езика — Членове 12 и 290 ЕО — Член 82 от Условията за работа на другите служители — Регламент № 1)

text:
               19.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/14

         Решение на Общия съд от 3 февруари 2011 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-205/07) (1)

   (Езиков режим - Обява на страницата на ЕСПП в Интернет на покана за изразяване на интерес за създаването на база данни на кандидати, които могат да бъдат наемани като служители на договор - Обява на три официални езика - Членове 12 и 290 ЕО - Член 82 от Условията за работа на другите служители - Регламент № 1)
   2011/C 89/32
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Италианска република (представители: B. Tidore, подпомаган от P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и H. Krämer, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на поканата за изразяване на интерес EPSO/CAST/EU/27/07 във връзка със създаването на база данни на кандидати, които могат да бъдат наемани като служители на договор за изпълнение на различни дейности в европейските институции и агенции, публикувана на страницата в Интернет на Европейската служба за подбор на персонала (ЕСПП) на 27 март 2007 г.

      Диспозитив

               1.

               Отменя поканата за изразяване на интерес EPSO/CAST/EU/27/07 във връзка със създаването на база данни на кандидати, които могат да бъдат наемани като служители на договор за изпълнение на различни дейности в европейските институции и агенции, публикувана на страницата в Интернет на Европейската служба за подбор на персонала на 27 март 2007 г.

               2.

               Италианската република и Европейската комисия поемат направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 170, 21.7.2007 г.


title: Дело F-2/11: Жалба, подадена на 7 януари 2011 г. — Descamps/Комисия

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/36

         Жалба, подадена на 7 януари 2011 г. — Descamps/Комисия
   (Дело F-2/11)
   2011/C 72/60
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Eric Descamps (Брюксел, Белгия) (представители: L. Levi и A. Blot, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за уволнение на жалбоподателя в края на изпитателния срок и обезщетяване на вредите, които е претърпял поради това решение

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението, взето на 1 март 2010 г. от директора на дирекция „Човешки ресурси — основни въпроси: кариера“ към генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ на Европейската комисия, в качеството му на орган по назначаването, с което жалбоподателят е уволнен, считано от 31 март 2010 г.,

               —

               да се отмени, доколкото е необходимо, решението от 24 септември 2010 г., с което се отхвърля подадената по административен ред жалба,

               —

               съответно жалбоподателят да бъде възстановен на работа като титуляризирано длъжностно лице, считано от 1 април 2010 г., и да му се изплатят всички заплати, които е трябвало да получава като титуляризирано длъжностно лице след тази дата, включително всички производни плащания (например пенсионни вноски), чийто размер според жалбоподателя следва да се определи по справедливост на 39 600 EUR,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати обезщетение за претърпените неимуществени вреди, чийто размер според жалбоподателя следва да се определи по справедливост на 10 000 EUR,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати лихви за забава върху всички тези суми,

               —

               Европейската комисия да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


               8.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/18

         Дело, заведено на 21 февруари 2008 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Република Исландия
   (Дело E-2/08)
   (2008/C 113/15)
   На 21 февруари 2008 г. пред Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Република Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Niels Fenger и Florence Simonetti, действащи като представители на Надзорния орган.
   Надзорният органа на ЕАСТ моли Съда на ЕАСТ да декларира, че:

               1.

               с неприемането на мерките или неуведомяването на Органа в посочения срок за мерките, необходими за прилагане на акта, посочен в точка 1а, глава XXIV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2004/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. за изменение на Директива 97/68/ЕО за сближаването на законодателствата на държавите-членки относно мерките за намаляване на емисиите на замърсяващи газове и частици от двигатели с вътрешно горене, предназначени за извънпътни подвижни машини), адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него, Република Исландия не е изпълнила своите задължения съгласно член 3 от акта и член 7 от Споразумението за ЕИП; и

               2.

               съдът да нареди на Република Исландия да поеме разходите по съдебното производство.

         Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               Настоящото дело е във връзка с неизпълнението на директива за опазване на околната среда.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че правителството на Исландия не е показало по никакъв начин, че е приложило директивата в исландското право.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че правителството на Исландия не е оспорило твърдението, че не е приложило директивата.


title: Дело T-107/16: Жалба, подадена на 18 март 2016 г. — Airhole Facemasks/EUIPO — sindustrysurf („AIRHOLE FACE MASKS YOU IDIOT“)

text:
               17.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/18

         Жалба, подадена на 18 март 2016 г. — Airhole Facemasks/EUIPO — sindustrysurf („AIRHOLE FACE MASKS YOU IDIOT“)
   (Дело T-107/16)
   (2016/C 175/22)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Airhole Facemasks, Inc. (Ванкувър, Британска Колумбия, Канада) (представители: A. Michaels, Barrister и S. Barker, Solicitor)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: sindustrysurf, SL (Трапагаран, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз в черно и бяло, със словния елемент „AIRHOLE FACE MASKS YOU IDIOT“ — марка на Европейския съюз № 9 215 427

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 18.1.2016 г. по преписка R 2547/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да постанови решение в обратния смисъл и да обяви марката на Европейския съюз изцяло за недействителна или при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди sindustrysurf, SL да заплати на жалбоподателя разноските по обжалването и в производството пред апелативния състав и да заплати разноските, възложени на отдела по отмяна.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 3 oт Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 52, параграф 1, буква б) oт Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 53, параграф 1, буква б) oт Регламент № 207/2009.


title: Дело C-133/09: Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Bíróság (Република Унгария) на 8 април 2009 г. — József Uzonyi/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/21

         Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Bíróság (Република Унгария) на 8 април 2009 г. — József Uzonyi/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Дело C-133/09)
   2009/C 153/40
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Bíróság

      Страни в главното производство

      Ищец: József Uzonyi

      Ответник: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Преюдициални въпроси

   Изразът „плащането се предоставя въз основа на обективни и недопускащи дискриминация критерии“, съдържащ се в член 143ба, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 (1) в редакцията му, действала до 31 декември 2006 г., означава ли, че във връзка с допустимостта с оглед на плащането за захар, което е отделно от схемата за единно плащане, не може да се прави разлика между земеделските стопани в зависимост от това дали доставят захарното цвекло за преработка пряко (самите те) или непряко (чрез посредник)?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001 (ОВ L 270, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава)


title: Дело T-195/09: Определение на Общия съд от 19 септември 2011 г. — Matkompaniet/СХВП — DF World of Spices (KATOZ) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/20

         Определение на Общия съд от 19 септември 2011 г. — Matkompaniet/СХВП — DF World of Spices (KATOZ)
   (Дело T-195/09) (1)

   (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 340/42
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Matkompaniet AB (Borås, Швеция) (представители: J. Gulliksson и J. Olson, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: DF World of Spices GmbH (Dissen, Германия) (представители: A. Ebert-Weidenfeller и S. Schmüser, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 11 март 2009 г. (преписка R 577/2008-2) относно производство по възражение между Matkompaniet AB и DF World of Spices GmbH

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да заплатят направените от тях съдебни разноски, както и всеки от тях да заплати половината от съдебните разноски на ответника.

      (1)  ОВ C 180, 1.8.2009 г.


title: Дело F-119/05: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 16 януари 2007 г. — Charlotte Gesner/СХВП (Длъжностни лица — Инвалидност — Отхвърляне на молба за назначаване на комитет по инвалидност)

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/47

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 16 януари 2007 г. — Charlotte Gesner/СХВП
   (Дело F-119/05) (1)

   (Длъжностни лица - Инвалидност - Отхвърляне на молба за назначаване на комитет по инвалидност)
   (2007/C 42/81)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Charlotte Gesner (Birkerod, Danemark) [представители: J. Vàzquez Vàzquez и C. Amo Quinones, адвокати]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар [представител: I. de Medrano Caballero]
   Предмет
   Отмяна на решението на СХВП от 2 септември 2005 г., с което се отхвърля молбата на ищцата за назначаване на комитет по инвалидност за преценка на неспособността ѝ да изпълнява служебните си задължения и на правото ѝ на пенсия за инвалидност.
   Диспозитив

               1)

               Решението от 21 април 2005 г., с което Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) отхвърля молбата на г-жа Gesner за назначаване на комитет по инвалидност се отменя.

               2)

               СХВП се осъжда да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 96, 22.4.2006 г., стр. 34.


title: Дело C-105/10: Преюдициално запитване, отправено от Korkein oikeus (Финландия) на 25 февруари 2010 г. — Virallinen syyttäjä/Malik Gataev, Khadizhat Gataeva

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/32

         Преюдициално запитване, отправено от Korkein oikeus (Финландия) на 25 февруари 2010 г. — Virallinen syyttäjä/Malik Gataev, Khadizhat Gataeva
   (Дело C-105/10)
   2010/C 100/48
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein oikeus (Финландия)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Virallinen syyttäjä

      Ответници: Malik Gataev, Khadizhat Gataeva

      Преюдициални въпроси

               1.

               Как следва да се тълкува съотношението между разпоредбите на Директива 2005/85/ЕО (1) (Директивата за процедурите в областта на убежището) и тези на Рамково решение 2002/584/ПВР (2), когато лицето, чието предаване се иска въз основа на европейска заповед за арест и което е гражданин на трета държава, е поискало убежище в изпълняващата държава членка и когато едновременно с разглеждането на молбата за убежище тече и процедурата по изпълнение на заповедта за арест?

                           а)

                           Трябва ли да се даде предимство на предвиденото в член 7, параграф 1 от Директивата право за оставане в държавата членка, докато се разглежда молбата, или трябва параграф 2 от същия член да се тълкува в смисъл, че изпълнението на заповед за арест има превес и е основание за изключване на правото по член 7, параграф 1? Обстоятелството, че процедурата по разглеждане на молбата за убежище е в ход, дава ли възможност да се откаже предаването по смисъла на Рамковото решение, въпреки че тази хипотеза не е сред случаите на отказ за изпълнение по членове 3 и 4 от Рамковото решение?

                           б)

                           Трябва ли член 7, параграф 2 от Директивата да се тълкува в смисъл, че предоставя на държавите членки дискреционното правомощие да уредят по свое усмотрение изложения в буква а) въпрос в националното си законодателство?

                           в)

                           Как следва да се тълкува член 7 от Директивата с оглед на предходните въпроси в особения случай, в който лицето, чието предаване се иска въз основа на заповед за арест, е подало молба за убежище по същество поради същите причини, поради които се противопоставя на предаването си?

                           г)

                           Ако бъде предоставено убежище, поражда ли се задължение за изпълняващата държава членка да откаже предаването? Във връзка с тази хипотеза вж. и четвъртия преюдициален въпрос (букви а)—в).

               2.

               Като се имат предвид принципът, произтичащ от член 1, параграф 2 от Рамковото решение, и разпоредбите на член 6, параграф 1 ЕС и на Хартата на основните права на Европейския съюз, следва ли Рамковото решение да се тълкува в смисъл, че освен в посочените в членове 3 и 4 от това решение случаи на отказ за изпълнение, предвид съображения 12 и 13 от същото решение предаване може да се откаже и в други случаи на основания, свързани с упоменатите в тези съображения обстоятелства?

                           а)

                           Ако Рамковото решение следва да се тълкува в този смисъл, кои са основанията, които изпълняващата държава членка може или трябва да изтъкне? Може ли в такъв случай държавата членка да се позове на тълкувателните принципи, изведени от Европейския съд по правата на човека (ЕСПЧ) в практиката му относно екстрадицията в контекста на Европейската конвенция за правата на човека? Може ли държавата членка да изтъкне и основания, с които се разширява кръгът на случаите на отказ за изпълнение спрямо възприетото в практиката на ЕСПЧ?

                           б)

                           Ако Рамковото решение следва да се тълкува в смисъл, че изпълнението на заповед за арест може да се откаже и в други случаи освен посочените в членове 3 и 4 от това решение, означава ли това, че Рамковото решение оправомощава държавите членки да отказват изпълнението на заповед за арест, издадена с оглед изпълнението на наказание, поради съображения, свързани с диспозитива или мотивите на съдебното решение, постановено в държавата членка, която е издала заповедта за арест, или дори свързани с редовността на производството, в което е постановено това съдебно решение — съображения, които предполагат проверка на изложените по тези въпроси оплаквания в изпълняващата държава членка? При какви условия и по какви съображения е допустимо да се извърши тази проверка („révision au fond“)?

                           в)

                           Следва ли Рамковото решение да се тълкува в смисъл, че оправомощава държавата членка да откаже предаване въз основа на заповед за арест, издадена с оглед изпълнението на наказание, когато е налице основателно съмнение, че осъдителната присъда не е постановена в рамките на справедлив процес, тъй като властите в държавата на съответния съд са подлагали осъденото лице на преследване, довело до дискриминационно повдигане на обвинение?

               3.

               Възможно ли е разпоредбите на Рамковото решение да се тълкуват в смисъл, че когато предаването може да бъде временно отложено поради сериозни причини от хуманитарно естество, например по здравословни причини, то може и направо да бъде отказано, ако се явява прекомерна мярка и това не може да бъде преодоляно чрез отлагане на изпълнението?

               4.

               Ако Рамковото решение следва да се тълкува в смисъл, че изпълнението на заповедта за арест може да бъде отказано в случаи, които не са изрично посочени в това решение, на какви условия трябва да отговаря този отказ, в частност когато заповедта за арест е издадена с оглед изпълнението на наказание?

                           а)

                           В такива случаи следва ли да се приложат съответно разпоредбите на член 4, параграф 6 от Рамковото решение? Другояче казано, отказът за изпълнение на заповедта изисква ли лицето, чието предаване се иска, да е гражданин или пребиваващ в изпълняващата държава членка и същата да поеме изпълнението на наказанието или на мярката съгласно националното си право?

                           б)

                           Трябва ли отказът най-малкото да е обусловен от поемането на задължение от държавата, от която се иска предаването, да изпълни наказанието или мярката съгласно националното си право?

                           в)

                           Ако Рамковото решение трябва да се тълкува в смисъл, че в някои случаи разрешава отказ за изпълнение на заповед за арест, издадена с оглед изпълнение на наказание, поради съображения, свързани с диспозитива или мотивите на съдебното решение, постановено в държавата членка, която е издала заповедта за арест, или дори свързани с редовността на производството, в което е постановено това съдебно решение, допустим ли е този отказ дори когато не са изпълнени посочените в букви а) и б) условия?

               5.

               От гледна точка на изпълнението на заповед за арест какво значение трябва или може да се отдаде на факта, че задържаното лице, което е гражданин на трета държава, се противопоставя на предаването си, като изтъква, че в държавата, която е издала заповедта за арест, го заплашва експулсиране към трета държава?

                           а)

                           Какво е значението на подобно съображение, като се имат предвид разпоредбите на Рамковото решение, както и задълженията на държавата членка, която е издала заповедта за арест, по отношение на гражданите на трети държави съгласно правото на Съюза, и в частност съгласно Директиви 2004/83/ЕО (3) и 2005/85/ЕО?

                           б)

                           Релевантен ли е в този контекст член 28, параграф 4 от Рамковото решение, съгласно който лице, което е предадено въз основа на европейска заповед за арест, не може да бъде екстрадирано в трета държава без съгласието на компетентния съдебен орган на държавата членка, която е предала лицето? Отнася ли се въпросната забрана освен до предаването във връзка с престъпление и до мярка по извеждане от другата държава, например експулсиране, и при какви условия?

               6.

               Обвързана ли е националната юрисдикция от задължението, което Съдът установява в точки 34 и 42—44 от Решение от 16 юни 2005 г. по дело Pupino (С-105/03), за тълкуване на националното право съгласно Рамковото решение, независимо дали това тълкуване е в полза или в ущърб на заинтересованото лице, стига да не е налице някоя от хипотезите по точки 44 и 45 от това решение на Съда?

      (1)  Директива на Съвета от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки (ОВ L 326, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 242).

      (2)  Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).

      (3)  Директива на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52).


title: Дело C-409/14: Преюдициално запитване от Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 28 август 2014 . г. — Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

text:
               8.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 439/16

         Преюдициално запитване от Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 28 август 2014. г. — Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Дело C-409/14)
   (2014/C 439/24)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft.

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли описанието на митническата стока, обозначена като „Тютюни, „светли въздушно сушени“, което съответства на код 2401 10 35 КН от глава 24 „ТЮТЮН И ОБРАБОТЕНИ ЗАМЕСТИТЕЛИ НА ТЮТЮНА“ от Регламент (ЕС) № 861/2010 на Комисията за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (1) […], да се тълкува в смисъл, че включва само въздушно сушен тютюн, неочистен от твърдите жилки:

                           —

                           който съдържа целите листа на тютюневото растение,

                           —

                           който не е натрошен, пресован или сбит;

                           —

                           че, извън въздушното сушене, схващано като вид „обработка“, не допуска друга обработка на въздушно сушения тютюн, неочистен от твърдите жилки с код [2401 10] 35 КН (като например отделяне на дръжките, натрошаване или сбиване на листата);

                           —

                           който не е годен за пушене[?]

               2)

               Трябва ли понятието „митнически режим с отложено плащане или митническо направление“ по смисъла на член 4, точка 6 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО да се тълкува в смисъл, че обхваща и случая на митническа стока (акцизна стока), поставена под режим външен транзит, временно складиране или митническо складиране въз основа на придружаващи документи, в които тарифната позиция е неправилно посочена (2403 10 9000 КН вместо 2401 10 35 КН), но са посочени правилно съответната глава (глава 24 — тютюн) и всички останали данни (номер на контейнер, количество, нетно тегло) и поставените печати не са нарушени[?]
               (С други думи, трябва да се изясни дали определена стока може да бъде под митнически режим с отложено плащане или митническо направление, когато в придружаващите документи правилно е посочена главата от Общата митническа тарифа, но неправилно е посочена конкретната тарифна позиция).

               3)

               Трябва ли понятието „внос“ по член 2, буква б) от Директива 2008/118/ЕО на Съвета относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО (2) и понятието „внасяне на акцизни стоки“ по член 4, точка 8 от същата директива да се тълкуват в смисъл, че обхващат и случая, в който е налице несъответствие между действителната тарифна позиция на стока, поставена под режим външен транзит, и тарифната позиция, посочена в придружаващите документи, като се има предвид, че извън това разминаване, данните за главата (в настоящия случай, глава 24 — тютюн), количеството и нетното тегло на стоката в придружаващите документи съответстват на действителното положение[?]

               4)

               Налице ли е нередовност по член 38 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета относно общия режим на облагане с акциз [и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО], когато стоката е под митнически режим с отложено плащане или митническо направление и в придружаващите я документи е посочен неправилен код по КН според приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменено с Регламент (ЕС) № 861/2010[?]

      (1)  ОВ L 284, стр. 1.

      (2)  Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО (ОВ L 9, 14.1.2009 г., стр. 12).


title: Дело T-440/08: Определение на Общия съд от 7 ноември 2013 г. — 1-2-3.TV/СХВП — ZDF и Televersal Film- und Fernsehproduktion (1-2-3.TV) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/16

         Определение на Общия съд от 7 ноември 2013 г. — 1-2-3.TV/СХВП — ZDF и Televersal Film- und Fernsehproduktion (1-2-3.TV)
   (Дело T-440/08) (1)

   (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
   2013/C 377/37
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: 1-2-3.TV GmbH (Унтерфьоринг, Германия) (представители: първоначално V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde и E. Nicolás Gómez, впоследствие K. Kleinschmidt и U. Grübler, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпили в производството пред Общия съд: Zweites Deutsches Fernsehen (ZDF) (Майнц, Германия) и Televersal Film- und Fernsehproduktion GmbH (Хамбург, Германия) (представители: първоначално B. Krause и F. Cordt, впоследствие B. Krause, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 30 юни 2008 г. (преписка R 1076/2007-1), постановено в производство по възражение със страни 1-2-3.TV GmbH, Zweites Deutsches Fernsehen (ZDF) и Televersal Film- und Fernsehproduktion GmbH.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2.

               Жалбоподателят и встъпилите страни понасят направените от тях съдебни разноски, като освен това жалбоподателят, от една страна, и встъпилите страни, от друга, понасят съответно половината от съдебните разноски, направени от ответника.

      (1)  ОВ C 327, 20.12.2008 г.


title: Дело T-433/07: Определение на Първоинстанционния съд от 30 юни 2008 г. — Ryanair/Комисия

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/67

         Определение на Първоинстанционния съд от 30 юни 2008 г. — Ryanair/Комисия
   (Дело T-433/07) (1)

   (2008/C 209/120)

      Език на производството: английски

   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 22, 26.1.1008 г.


title: Дело C-499/08: Решение на Съда (голям състав) от 12 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret, Дания) — Ingeniørforeningen i Danmark, от името на Ole Andersen/Region Syddanmark (Директива 2000/78/ЕО — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Забрана на дискриминацията, основана на възраст — Неизплащане на обезщетение при уволнение на работниците, които имат право на пенсия за осигурителен стаж и възраст)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/7

         Решение на Съда (голям състав) от 12 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret, Дания) — Ingeniørforeningen i Danmark, от името на Ole Andersen/Region Syddanmark
   (Дело C-499/08) (1)

   (Директива 2000/78/ЕО - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Забрана на дискриминацията, основана на възраст - Неизплащане на обезщетение при уволнение на работниците, които имат право на пенсия за осигурителен стаж и възраст)
   2010/C 346/10
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Vestre Landsret

      Страни в главното производство

      Ищец: Ingeniørforeningen i Danmark, от името на Ole Andersen

      Ответник: Region Syddanmark

      Предмет

   Преюдициално запитване — Vestre Landsret — Тълкуване на членове 2 и 6 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7) — Национална правна уредба, съгласно която уволнените работници с определен брой години трудов стаж при един и същ работодател имат право на обезщетение при уволнение, освен ако не са навършили възрастта, на която придобиват право на пенсия за осигурителен стаж и възраст, финансирана от работодателя — Пряка или непряка дискриминация, основана на възраст

      Диспозитив

   Член 2 и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78 на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която работниците с право на пенсия за осигурителен стаж и възраст, изплащана от работодателя по пенсионноосигурителна схема, към която са включени преди навършването на 50-годишна възраст, само поради този факт нямат право на специално обезщетение при уволнение, предназначено да улесни професионалната реинтеграция на работниците с над 12-годишен стаж в предприятието.

      (1)  ОВ C 19, 24.1.2009 г.


title: Дело C-250/16 P: Жалба, подадена на 2 май 2016 г. от Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 19 февруари 2016 г. по дело T-53/14, Ludwig-Bölkow-Systemtechnik/Комисия

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/9

         Жалба, подадена на 2 май 2016 г. от Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 19 февруари 2016 г. по дело T-53/14, Ludwig-Bölkow-Systemtechnik/Комисия
   (Дело C-250/16 P)
   (2016/C 222/11)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH (представител: M. Núñez Müller, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени точка 3 от диспозитива на обжалваното решение, доколкото с нея жалбата по дело T-53/14 е отхвърлена в останалата ѝ част, и свързаното с това решение за възлагане на съдебните разноски в точка 4,

               —

               да измени точка 2 от диспозитива на обжалваното решение, според която дължимите от Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH суми на основание на фиксирани обезщетения се намаляват до размер, равен на 10 % от авансовите плащания, които трябва да се възстановят, в смисъл че Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH не дължи суми на основание на фиксирани обезщетения,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски в производството по обжалване, както и — в допълнение към точка 4 от диспозитива на обжалваното решение — разноските в първоинстанционното производство по дело T-53/14.

      Основания и основни доводи

   С жалбата не се оспорва точка 1 от диспозитива на решението на Общия съд по дело T-53/14, в която Общият съд е констатирал, че второто и третото искане са удовлетворени. Освен това с жалбата не се оспорва точка 2 от диспозитива на решението на Общия съд по дело T-53/14, доколкото според нея дължимите суми на основание на фиксирани обезщетения се намаляват до размер, равен на 10 % от авансовите плащания, които трябва да се възстановят в рамките на проектите HyWays, HyApproval и HarmonHy; по-скоро точка 2 от диспозитива на решението на Общия съд се оспорва, доколкото дължимите суми на основание на фиксирани обезщетения не са намалени до нула, както е поискано в жалбата до Общия съд. Точка 3 от диспозитива на обжалваното решение се оспорва, доколкото с нея Общият съд отхвърля първото и (отчасти) четвъртото искане. Точка 4 от диспозитива на обжалваното решение се оспорва, доколкото ако настоящата жалба бъде уважена, това би трябвало да доведе до друго решение за възлагане на съдебните разноски, и доколкото Общият съд не е осъдил Комисията, противно на искането в жалбата до Общия съд, да заплати разноските по исканията, обявени за удовлетворени.
   Според жалбоподателя обжалваното решение нарушава задължението за мотивиране съгласно член 36 и член 53, параграф 1 от Статута на Съда, принципа на добросъвестност, забраната за изопачаване на доказателствените средства, както и приложимото белгийско право.
   Обжалваното решение нарушавало задължението за мотивиране, защото Общият съд неправилно и без да посочи мотиви по същество приема, че методът, използван от жалбоподателя за изчисляване на часовата ставка за подлежащите на възстановяване разходи, води до това, че Комисията следва да участва в покриването на общите разходи, които не зависят от проектите.
   Освен това обжалваното решение нарушавало общия правен принцип на добросъвестност, тъй като неяснотата на съдържащите се в спорните договори общи условия трябвало да бъде разтълкувана в тежест на Комисията и в полза на жалбоподателя, вместо рискът от приложението да се прехвърля върху жалбоподателя.
   Обжалваното решение нарушавало и забраната за изопачаване на доказателствените средства, тъй като оценката на представените от жалбоподателя факти в първоинстанционното производство била явно неточна.
   Освен това обжалваното решение нарушавало императивни разпоредби от приложимото белгийско право и принципа за ефективна правна защита, тъй като неправилно приема „недвусмислено“ тълкуване на общите разпоредби и по този начин изключва прилагането на белгийското право.
   Накрая, обжалваното решение нарушавало задължението за мотивиране и приложимото право, тъй като във връзка със задължението за плащане на фиксирани обезщетения действително приема, че член II.30 от общите условия нарушава императивни разпоредби от белгийското право, но не постановява неприложимостта на член II.30, а намаление на сумите, запазвайки неговото действие.


title: Дело C-396/13: Преюдициално запитване, отправено от Satakunnan käräjäoikeus (Финландия) на 12 юли 2013 г. — Sähköalojen ammattiliitto ry/Elektrobudowa Spolka Akcyjna

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/37

         Преюдициално запитване, отправено от Satakunnan käräjäoikeus (Финландия) на 12 юли 2013 г. — Sähköalojen ammattiliitto ry/Elektrobudowa Spolka Akcyjna
   (Дело C-396/13)
   2013/C 260/67
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Satakunnan käräjäoikeus

      Страни в главното производство

      Ищец: Sähköalojen ammattiliitto ry

      Ответник: Elektrobudowa Spolka Akcyjna

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли действаща в защита на интересите на работниците синдикална организация да се позовава срещу доставчик на услуги от друга държава членка директно на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз като пряк източник на правото, ако разглежданата като противоречаща на член 47 разпоредба (член 84 от Полския Кодекс на труда) е изцяло вътрешна национална разпоредба?

               2.

               Следва ли от правото на Съюза, в частност от произтичащия от член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и от член 5, параграф 2 и член 6 от посочената Директива, принцип на ефективната правна защита, тълкуван във връзка с гарантираната в член 12 от Хартата на основните права свобода на синдикално сдружаване (свобода на събранията и сдруженията), че в рамките на съдебно производство в държавата, където се полага трудът, което производство е относно изискуеми вземания за дължими трудови възнаграждения по смисъла на Директива 96/71/ЕО (1), националният съд трябва да остави без приложение разпоредба от Кодекса на труда на държавата по произход на съответните работници, недопускаща възможността да прехвърлят вземания си за дължими трудови възнаграждения на дадена синдикална организация с цел тяхното събиране, при положение че съответната разпоредба от правото на приемащата държава допуска вземанията за дължими трудови възнаграждения да бъдат прехвърляни на синдикална организация с цел тяхното събиране и по този начин позволява исковете да бъдат предявявани от синдикалната организация, в която членуват всички работници, прехвърлили вземанията си за дължими трудови възнаграждения с цел тяхното събиране?

               3.

               Следва ли разпоредбите на Протокол № 3 към Договора от Лисабон да се тълкуват в смисъл, че и национален съд със седалище извън Полша и в Обединеното кралство трябва да вземе предвид разпоредбите на този протокол, ако въпросният спор е тясно свързан с Полша, и в частност ако към индивидуалните трудови договори е приложимо полското право? С други думи, представлява ли Протоколът относно Полша и Обединеното кралство пречка сезираният финландски съд да постанови, че определени законови, подзаконови или административни разпоредби, практиката на административните органи или конкретни административни мерки в Полша нарушават прокламираните в Хартата на основните права на Европейския съюз основни права, свободи и принципи?

               4.

               Следва ли член 14, параграф 2 от Регламент Рим I във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на националното законодателство на дадена държава членка, което забранява прехвърлянето на вземания и права, произтичащи от дадено трудово правоотношение?

               5.

               Следва ли член 14, параграф 2 от Регламент Рим I да се тълкува в смисъл, че към прехвърлянето на вземания, произтичащи от индивидуален трудов договор, е приложимо правото, което съгласно разпоредбите на Регламент Рим I урежда съответния индивидуален трудов договор, без във връзка с това да има значение обстоятелството дали разпоредби от друг правопорядък оказват влияние върху съдържанието на конкретната претенция?

               6.

               Следва ли член 3 от Директива 96/71 в светлината на член 56 и член 57 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че понятието за „минимална ставка на заплащане“ включва основното почасово трудово възнаграждение според категорията трудово възнаграждение, гарантиращото работата на акорд възнаграждение, допълнително трудово възнаграждение при ползването на годишен отпуск, дневните във фиксиран размер и обезщетението за ежедневното пътуването до работното място (обезщетението за времето за пътуване), при положение че тези условия на труд са установени в обявения за общозадължителен колективен трудов договор и попадат в обхвата на приложението към Директивата?

                           6.1.

                           Следва ли член 56 [и член 57] ДФЕС и/или член 3 от Директива 96/71/ЕО да се тълкуват в смисъл, че са пречка дадена държава членки, в качеството ѝ на така наречената „приемаща държава“, да предвижда в националното си законодателство (в даден общозадължителен колективен трудов договор) задължения за доставчиците на услуги от други държави членки да изплащат на работници, командировани на нейна територия (на територията на приемащата държава), обезщетение за времето за пътуване и дневни, ако се има предвид, че съгласно посоченото национално законодателство през целия срок на командироването командированият работник се разглежда като работещ при условията на служебна командировка, поради което има право на обезщетение за времето за пътуване и на дневни?

                           6.2.

                           Следва ли член 56 и член 57 ДФЕС и/или член 3 от Директива 96/71/ЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат националният съд да не признае категория трудово възнаграждение, определена и приложена от дадено предприятие с произход от друга държава членка в тази държава?

                           6.3.

                           Следва ли член 56 и член 57 ДФЕС и/или член 3 от Директива 96/71/ЕО да се тълкуват в смисъл, че позволяват на работодател от друга държава членка да определи валидно и обвързващо сезирания съд на държавата, където се полага трудът, категории трудови възнаграждения за работниците, предвид обстоятелството че в общозадължителен колективен трудов договор в държавата, където се полага трудът, са предвидени водещи до различни резултати категории трудови възнаграждения за работниците, или приемащата държава членка, в която са командировани работниците на установения в другата държава членка доставчик на услуги, може да предпише на последния кои разпоредби следва да спазва и при определянето на категорията трудово възнаграждение за работниците?

                           6.4.

                           Следва ли при тълкуване на член 3 от Директива 96/71/ЕО в светлината на член 56 и член 57 ДФЕС квартирните разходи, които работодателят трябва да поеме съгласно посочения във въпрос 6 колективен трудов договор, и ваучерите за храна, които установеният в друга държава членка доставчик на услуги предоставя по силата на индивидуалния трудов договор, да се разглеждат като обезщетение за разходи във връзка с командироването, или те се включват в понятието за минимална ставка на заплащане по смисъла на член 3, параграф 1?

                           6.5.

                           Следва ли член 3 от Директива 96/71/ЕО във връзка с член 56 и с член 57 ДФЕС да се разбира в смисъл, че във връзка с тълкуването на въпроса относно акордното трудово възнаграждение, обезщетението за времето за пътуване и дневните, обстоятелството, че в държавата, където се полага трудът, тези въпроси се уреждат с общозадължителен колективен трудов договор трябва да се разглежда като обосновано от гледна точка на изискванията на обществения ред?

      (1)  Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ L 18, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29).


title: Дело C-492/13: Решение на Съда (пети състав) от 9 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна — България) — „Траум“ ЕООД/Директор ﾽа дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Член 138, параграф 1 — Освобождавания на вътреобщностни сделки — Нерегистриран за целите на ДДС получател — Задължение на продавача да установи истинността на подписа на получателя или на неговия представител — Принципи на пропорционалност, правна сигурност и закрила на оправданите правни очаквания — Директен ефект)

text:
               8.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 439/11

         Решение на Съда (пети състав) от 9 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна — България) — „Траум“ ЕООД/Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите
   (Дело C-492/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Член 138, параграф 1 - Освобождавания на вътреобщностни сделки - Нерегистриран за целите на ДДС получател - Задължение на продавача да установи истинността на подписа на получателя или на неговия представител - Принципи на пропорционалност, правна сигурност и закрила на оправданите правни очаквания - Директен ефект))
   (2014/C 439/15)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд — Варна

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Траум“ ЕООД

      Ответник: Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите

      Диспозитив

               1)

               Член 138, параграф 1 и член 139, параграф 1, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/88/ЕС на Съвета от 7 декември 2010 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат при обстоятелства като разглежданите в главното производство данъчната администрация на държава членка да откаже възможността за упражняване на правото на освобождаване от данък върху добавената стойност във връзка с вътреобщностна доставка, поради това че получателят не е бил регистриран за целите на този данък в друга държава членка, а доставчикът не е доказал нито истинността на подписа в документите, приложени към декларацията във връзка с доставката, за която се твърди, че е освободена, нито представителната власт на лицето, подписало тези документи от името на получателя, при положение че доказателствата, обосноваващи правото на освобождаване, представени от доставчика в подкрепа на декларацията му, са в съответствие със списъка с документи, които следва да бъдат представени на тази администрация, предвиден в националното право, и тези доказателства първоначално са били приети от посочената администрация като обосноваващи доказателства, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

               2)

               Член 138, параграф 1 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2010/88, трябва да се тълкува в смисъл, че поражда директен ефект, позволяващ на данъчнозадължените лица да се позовават на него срещу държавата пред националните юрисдикции във връзка с освобождаването от начисляване на данък върху добавената стойност при вътреобщностна доставка.

      (1)  ОВ C 344, 23.11.2013 г.


title: Дело F-59/08: Определение на Съда на публичната служба от 24 октомври 2008 г. — Klug/EMEA

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/60

         Определение на Съда на публичната служба от 24 октомври 2008 г. — Klug/EMEA
   (Дело F-59/08) (1)

   (2008/C 313/112)

      Език на производството: немски

   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008 г.


title: Дело T-395/05: Определение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2007 г. — Multikauf Warenhandelsgesellschaft/СХВП — DEMO Holding (webmulti)

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/44

         Определение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2007 г. — Multikauf Warenhandelsgesellschaft/СХВП — DEMO Holding (webmulti)
   (Дело T-395/05) (1)

   (2007/C 199/85)

      Език на производството: немски

   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 48, 25.2.2006 г.


title: Дело C-416/14: Решение на Съда (осми състав) от 17 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia — Италия) — Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA/Agenzia Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza (Преюдициално запитване — Далекосъобщителни мрежи и услуги — Директиви 2002/19/ЕО, 2002/20/ЕО, 2002/21/ЕО, 2002/22/ЕО — Свободно движение на крайни устройства за наземни мобилни далекосъобщения — Директива 1999/5/ЕО — Такса за използването на устройствата — Общо разрешение или лиценз за използване — Договор за абонамент, заместващ общо разрешение или лиценз — Различно третиране на ползвателите със или без договор за абонамент)

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/13

         Решение на Съда (осми състав) от 17 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia — Италия) — Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA/Agenzia Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza
   (Дело C-416/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Далекосъобщителни мрежи и услуги - Директиви 2002/19/ЕО, 2002/20/ЕО, 2002/21/ЕО, 2002/22/ЕО - Свободно движение на крайни устройства за наземни мобилни далекосъобщения - Директива 1999/5/ЕО - Такса за използването на устройствата - Общо разрешение или лиценз за използване - Договор за абонамент, заместващ общо разрешение или лиценз - Различно третиране на ползвателите със или без договор за абонамент))
   (2015/C 371/16)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA

      Ответници: Agenzia Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza

      Диспозитив

               1)

               Директиви:

                           —

                           1999/5/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 1999 година относно радионавигационното оборудване и далекосъобщителното крайно оборудване и взаимното признаване на тяхното съответствие, и по-специално член 8 от нея,

                           —

                           2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директива за достъпа),

                           —

                           2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за разрешение), изменена с Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г.,

                           —

                           2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива), и

                           —

                           2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга), изменена с Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г.,

                     трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба относно прилагането на такса като правителствената концесионна такса, по силата на която използването на крайни устройства за мобилна наземна радиовръзка в рамките на договор за абонамент е обусловено от общо разрешение или лиценз, както и от заплащането на подобна такса, при положение че сам по себе си договорът за абонамент замества лиценза или общото разрешение и следователно не се изисква никаква намеса на администрацията в това отношение.

               2)

               Член 20 от Директива 2002/22, изменена с Директива 2009/136, и член 8 от Директива 1999/5 трябва да се тълкуват в смисъл, че за целите на прилагането на такса като правителствената концесионна такса те допускат да се приравнява на общо разрешение или на лиценз за радиостанция договор за абонамент за услуга за мобилна телефония, който при това трябва да уточнява вида на разглежданото крайно устройство и съответното му одобрение.

               3)

               В случай като разглеждания по делата в главното производство правото на Съюза, произтичащо от Директиви 1999/5, 2002/19 и 2002/20, изменена с Директива 2009/140, Директиви 2002/21 и 2002/22, изменена с Директива 2009/136, както и от член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска различно третиране на ползвателите на крайни устройства за мобилна наземна радиовръзка, в зависимост от това дали сключват договор за абонамент за услуги за мобилна телефония, или закупуват тези услуги под формата на предплатени карти, които евентуално могат да бъдат презареждани, и въз основа на това третиране само спрямо първите се прилага национална правна уредба като тази, която урежда правителствената концесионна такса.

      (1)  ОВ C 431, 1.2.2014 г.


title: Дело C-620/13 P: Решение на Съда (втори състав) от 22 октомври 2014 г.  — British Telecommunications plc/Европейска комисия, BT Pension Scheme Trustees Ltd (Обжалване — Държавна помощ — Освобождаване на пенсионен фонд от задължението за финансово участие във фонд за защита при пенсиониране на някои служители — Селективен характер на мярката)

text:
               8.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 439/13

         Решение на Съда (втори състав) от 22 октомври 2014 г. — British Telecommunications plc/Европейска комисия, BT Pension Scheme Trustees Ltd
   (Дело C-620/13 P) (1)

   ((Обжалване - Държавна помощ - Освобождаване на пенсионен фонд от задължението за финансово участие във фонд за защита при пенсиониране на някои служители - Селективен характер на мярката))
   (2014/C 439/19)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: British Telecommunications plc (представители: J. Holmes, Barrister, H. Legge QC)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: L. Flynn и N. Khan), BT Pension Scheme Trustees Ltd (представители: J. Derenne и A. Müller-Rappard, avocats, упълномощени от M. Farley, solicitor)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда British Telecommunications plc и BT Pension Scheme Trustees Ltd да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 61, 1.3.2014 г.


title: Дело T-557/13: Жалба, подадена на 24 октомври 2013 г. — Германия/Комисия

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/25

         Жалба, подадена на 24 октомври 2013 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-557/13)
   2014/C 9/41
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze и J. Möller)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 1 и приложението към Решение за изпълнение 2013/433/ЕС на Европейската комисия от 13 август 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта му, в която извършените от компетентните разплащателни агенции на Федерална република Германия плащания в общ размер на 6 192 951,34 EUR в рамките на прилагането на схемата за помощ за сектора за производство на картофено нишесте за 2003 и 2005 година са изключени от финансиране от страна на Европейския съюз,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               Първо правно основание е изведено от неспазване на условията за отпускане на безвъзмездни помощи и субсидии — плащане на минималната цена.
               Жалбоподателят твърди нарушение на член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1258/1999 (1) и член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 (2) във връзка с член 5 от Регламент (ЕО) № 1868/94 (3), член 11 от Регламент (ЕО) № 97/95 (4), член 10 от Регламент (ЕО) № 2236/2003 (5) и член 26 от Регламент (ЕО) № 2237/2003 (6), тъй като от финансирането са изключени разходите, въпреки че били изпълнени условията за предоставяне на безвъзмездни помощи и субсидии, тъй като минималната цена за заявените количества била платена.

               2.

               Второто правно основание е изведено от липсата на мотиви.
               В рамките на това правно основание жалбоподателят твърди нарушение на член 296, втора алинея от ДФЕС, тъй като Комисията не се е мотивирала достатъчно и непротиворечиво защо от член 11 от Регламент № 97/95, член 10 от Регламент № 2236/2003 и член 26 от Регламент № 2237/2003, като се вземат предвид текстовете на всички езици, като условие за плащане на безвъзмездни помощи и субсидии следва да е видно, че предприятията за производство на нишесте вече са платили минималната цена за цялото доставено в една пазарна година количество картофи.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на задължението възраженията да се съобщят в срок от 24 месеца.
               Жалбоподателят посочва нарушение на член 7, параграф 4, първа алинея във връзка с пета алинея, буква а) от Регламент № 1258/1999, на член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1663/95 (7) и член 31, параграф 3, първа алинея във връзка с параграф 4, буква а) от Регламент № 1290/2005, както и на член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 885/2006 (8), тъй като Комисията не е съобщила на Федерална република Германия, надлежно в писмена форма, в срок от 24 месеца от датата, на която са направени разходите, възраженията (непровеждане на „ключов контрол“), на които основава изключването на разходите.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от прекомерната продължителност на производството.
               Жалбоподателят тук твърди нарушение на член 7, параграф 4 от Регламент № 1258/1999, член 8 от Регламент № 1663/95, член 31 от Регламент № 1290/2005 и член 11 от Регламент № 885/2006 във връзка с общия правен принцип за прилагане на административна процедура в разумен срок и нарушение на правото на защита, тъй като продължителността на производството пред Комисията е била прекомерна.

               5.

               Петото правно основание е изведено от нарушение на член 7, параграф 4, четвърта алинея от Регламент № 1258/1999, член 31, параграф 2 от Регламент № 1290/2005 и принципа на пропорционалност.
               В рамките на това правно основание жалбоподателят изтъква, че с фиксираната корекция от 10 % Комисията не е преценила надлежно характера и съвсем ограничения обхват на евентуалното нарушение, както и обстоятелството, че за Съюза фактически нито са настъпили финансови загуби, нито някога е съществувал реален риск за възникване на такива загуби.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 160, стр. 103).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193).

      (3)  Регламент (ЕО) № 1868/94 на Съвета от 27 юли 1994 година относно въвеждане на квотна система за производството на картофено нишесте (ОВ L 197, стр. 4; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 15, стр. 176).

      (4)  Регламент (ЕО) № 97/95 относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1766/92 на Съвета по отношение на минималната цена и компенсаторните плащания, които следва да се изплатят на производителите на картофи и на Регламент (ЕО) № 1868/94 на Съвета относно въвеждане на квотна система за производството на картофеното нишесте (ОВ L 16, стр. 3).

      (5)  Регламент (ЕО) № 2236/2003 на Комисията от 23 декември 2003 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1868/94 на Съвета за въвеждане на квотна система за производството на картофено нишесте (ОВ L 339, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 52, стр. 50).

      (6)  Регламент (ЕО) № 2237/2003 на Комисията от 23 декември 2003 година за установяване на подробни правила за прилагане на някои схеми за подпомагане, предвидени в дял IV на Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 339, стр. 52).

      (7)  Регламент (ЕО) № 1663/95 на Комисията от 7 юли 1995 г. за определяне на реда и начина на приложение на Регламент (ЕИО) № 729/70 на Съвета относно процедурата по клиринга на счетоводните сметки на ЕФГЗ, секция „Гарантиране“ (ОВ L 158, стр. 6).

      (8)  Регламент (ЕО) № 885/2006 на Комисията от 21 юни 2006 година относно реда и начина на прилагане на Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета по отношение на акредитирането на агенциите платци и други стопански субекти, както и по отношение на клиринга на счетоводните сметки на ЕФГЗ и ЕЗФРСР (ОВ L 171, стр. 90; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 37).