title: Дело T-475/16: Решение на Общия съд от 30 ноември 2017 г. — FTI Touristik/EUIPO — Prantner и Giersch (Fl) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Fl“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „fly.de“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/35

         Решение на Общия съд от 30 ноември 2017 г. — FTI Touristik/EUIPO — Prantner и Giersch (Fl)
   (Дело T-475/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Fl“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „fly.de“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
   (2018/C 022/48)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: FTI Touristik GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: A. Parr, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

      Други страни в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпили в производството пред Общия съд: Harald Prantner (Хамбург, Германия) и Daniel Giersch (Монако, Монако) (представители: S. Eble и Y.-A. Wolff, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 16 юни 2016 г. (преписка R 480/2015–5), постановено в производство по възражение със страни FTI Touristik и г-н Prantner и г-н Giersch.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда FTI Touristik GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 383, 17.10.2016 г.


title: Дело C-606/17: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 20 октомври 2017 г. — IBA Molecular Italy Srl/Azienda ULSS n. 3 и др.

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/22

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 20 октомври 2017 г. — IBA Molecular Italy Srl/Azienda ULSS n. 3 и др.
   (Дело C-606/17)
   (2018/C 022/33)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: IBA Molecular Italy Srl

      Ответници: Azienda ULSS n. 3, Regione Veneto, Ministero della Salute, Ospedale dell’Angelo di Mestre

      Преюдициални въпроси

               1)

               Попадат ли в приложното поле на правото на ЕС в областта на възлагането на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки, и по-конкретно на членове 1 и 2 от Директива 2004/18/ЕО (1), и сложните операции, чрез които публична администрация възложител възнамерява да предостави пряко, без последваща тръжна процедура, на определен икономически оператор целево финансиране изцяло за производството на продукти, предназначени за безплатна доставка на различни администрации, освободени от каквото и да е насрещно задължение към горепосочения субект доставчик; допуска ли следователно посоченото европейско законодателство национална правна уредба, която позволява прякото предоставяне, без последваща тръжна процедура, на целево финансиране за производството на продукти, предназначени за доставка на различни администрации, освободени от каквото и да е насрещно задължение към горепосочения субект доставчик?

               2)

               Допуска ли правото на ЕС в областта на възлагането на обществените поръчки за строителство, услуги и доставки, и по-конкретно членове 1 и 2 от Директива 2004/18/ЕО, както и членове 49, 56, 105 и сл. от Договора за ЕС, национална правна уредба, която, като приравнява „класифицираните“ частни болници с обществените болници чрез включването им в националната система за публично здравно планиране, уредено чрез специални споразумения, отделно от нормалните отношения на акредитация с другите частни субекти участници в системата за предоставяне на здравни услуги, без да са налице условията за получаването на статут на публичноправна организация, както и предпоставките за прякото възлагане по модела in house providing, ги изключва от обхвата на националното и европейско законодателство относно обществените поръчки, включително в случаите, когато на тези субекти се възлага да произведат и доставят безплатно на публичните здравни заведения специфични продукти, необходими за провеждането на здравната дейност, като същевременно получават публично финансиране с оглед осъществяването на тези доставки?

      (1)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).


title: Дело T-633/16: Решение на Общия съд от 29 ноември 2017 г. — Bilde/Парламент (Правилник за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент — Надбавка за парламентарно сътрудничество — Възстановяване на недължимо платени суми — Компетентност на генералния секретар — Electa una via — Право на защита — Тежест на доказване — Задължение за мотивиране — Оправдани правни очаквания — Политически права — Равно третиране — Злоупотреба с власт — Независимост на членовете на Парламента — Фактическа грешка — Пропорционалност)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/36

         Решение на Общия съд от 29 ноември 2017 г. — Bilde/Парламент
   (Дело T-633/16) (1)

   ((Правилник за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент - Надбавка за парламентарно сътрудничество - Възстановяване на недължимо платени суми - Компетентност на генералния секретар - Electa una via - Право на защита - Тежест на доказване - Задължение за мотивиране - Оправдани правни очаквания - Политически права - Равно третиране - Злоупотреба с власт - Независимост на членовете на Парламента - Фактическа грешка - Пропорционалност))
   (2018/C 022/49)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Dominique Bilde (Лагард, Франция) (представител: G. Sauveur, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: G. Corstens и S. Seyr)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer, R. Meyer и A. Jensen)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на генералния секретар на Парламента от 23 юни 2016 г. за възстановяване от жалбоподателката на сумата от 40 320 EUR, недължимо платена за парламентарно сътрудничество, на нотификацията и на мерките за изпълнение на това решение, съдържащи се в писмата на генералния директор на генерална дирекция „Финанси“ на Парламента от 30 юни и 6 юли 2016 г., както и на свързаното със същото решение дебитно известие от 29 юни 2016 г. и, от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на вредата, която жалбоподателката твърди, че е претърпяла по-специално вследствие на посоченото решение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-жа Dominique Bilde понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейския парламент.

               3)

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 383, 17.10.2016 г.


title: Дело C-612/17: Преюдициално запитване от Corte dei Conti (Италия), постъпило на 24 октомври 2017 г. — Federazione Italiana Golf (FIG)/Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/23

         Преюдициално запитване от Corte dei Conti (Италия), постъпило на 24 октомври 2017 г. — Federazione Italiana Golf (FIG)/Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT, Ministero dell’Economia e delle Finanze
   (Дело C-612/17)
   (2018/C 022/34)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte dei Conti

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Federazione Italiana Golf (FIG)

      Ответници: Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT, Ministero dell’Economia e delle Finanze

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли понятието за „държавна намеса под формата на общи разпоредби, приложими за всички заети с една и съща дейност единици“ съгласно параграф 20.15 от Регламент 549/2013/ЕС (1) (т.нар. ЕСС 2010), да се тълкува в широк смисъл като включващо и правомощията за предоставяне на насоки в областта на спорта (т.нар. „soft law“) и предвидените в закона правомощия за признаване за целите на получаването на правосубектност и право на оперативна дейност в сектора на спорта, като и двете правомощия по принцип се отнасят до всички италиански национални спортни федерации?

               2)

               Трябва ли общият показател за контрол съгласно параграф 20.15 от Регламент 549/2013/ЕС (т.нар. ЕСС 2010) („способността за определяне на общата политика или програма на дадена институционална единица“) да се тълкува в същинския си смисъл като способност за ръководене, определяне на задълженията и условията за дейността по управление на нетърговската организация, или може да се тълкува в не чисто технически смисъл като включващ и правомощия за външен надзор, които са различни от правомощията, определени от специфичните показатели за контрол съгласно букви а), б), в), г) и д) от параграф 20.15 (например правомощия за приемане на бюджет, назначаване на одитори, приемане на устави и някои видове подзаконови актове, на насоки в областта на спорта или признаване за спортни цели?

               3)

               Може ли въз основа на параграф 20.15 във връзка с параграфи 4.125 и 4.126 от Регламент 549/2013/ЕС (т.нар. ЕСС 2010) да се вземат предвид членските вноски при преценката за наличието или липсата на държавен контрол, по-специално може ли големият размер на въпросните вноски, заедно с другите собствени приходи, да свидетелства — предвид конкретните обстоятелства по случая — за наличието на значителна способност за самоопределяне на нетърговската организация?

      (1)  Регламент (ЕС) № 549/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 година относно Европейската система от национални и регионални сметки в Европейския съюз (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 174, 2013 г., стр. 1).


title: Дело C-250/16 P: Решение на Съда (десети състав) от 16 ноември 2017 г. — Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH/Европейска комисия (Обжалване — Арбитражна клауза — Шеста рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2002—2006 г.) — Възстановяване на част от изплатените на жалбоподателя суми — Неустойки)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/9

         Решение на Съда (десети състав) от 16 ноември 2017 г. — Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH/Европейска комисия
   (Дело C-250/16 P) (1)

   ((Обжалване - Арбитражна клауза - Шеста рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2002—2006 г.) - Възстановяване на част от изплатените на жалбоподателя суми - Неустойки))
   (2018/C 022/11)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH (представител: M. Núñez Müller, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и F. Moro)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 222, 20.6.2016 г.


title: Дело T-634/16: Решение на Общия съд от 29 ноември 2017 г. — Montel/Парламент (Правилник за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент — Надбавка за парламентарно сътрудничество — Възстановяване на недължимо платени суми — Компетентност на генералния секретар — Electa una via — Право на защита — Тежест на доказване — Задължение за мотивиране — Оправдани правни очаквания — Политически права — Равно третиране — Злоупотреба с власт — Независимост на членовете на Парламента — Фактическа грешка — Пропорционалност)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/37

         Решение на Общия съд от 29 ноември 2017 г. — Montel/Парламент
   (Дело T-634/16) (1)

   ((Правилник за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент - Надбавка за парламентарно сътрудничество - Възстановяване на недължимо платени суми - Компетентност на генералния секретар - Electa una via - Право на защита - Тежест на доказване - Задължение за мотивиране - Оправдани правни очаквания - Политически права - Равно третиране - Злоупотреба с власт - Независимост на членовете на Парламента - Фактическа грешка - Пропорционалност))
   (2018/C 022/50)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Sophie Montel (Сент Вит, Франция) (представител: G. Sauveur, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: G. Corstens и S. Seyr)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer, R. Meyer и A. Jensen)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на генералния секретар на Парламента от 24 юни 2016 г. за възстановяване от жалбоподателката на сумата от 77 276,42 EUR, недължимо платена за парламентарно сътрудничество, на нотификацията и на мерките за изпълнение на това решение, съдържащи се в писмата на генералния директор на генерална дирекция „Финанси“ на Парламента от 5 и 6 юли 2016 г., както и на свързаното със същото решение дебитно известие от 4 юли 2016 г. и, от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на вредата, която жалбоподателката твърди, че е претърпяла по-специално вследствие на посоченото решение.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на генералния секретар на Парламента от 24 юни 2016 г. за възстановяване от г-жа Sophie Montel на сумата от 77 276,42 EUR, недължимо платена за парламентарно сътрудничество, и свързаното с това решение дебитно известие от 4 юли 2016 г., в частта им, отнасяща се до суми, платени за периода между февруари и април 2015 г.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Г-жа Montel, Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 383, 17.10.2016 г.


title: Дело C-251/16: Решение на Съда (четвърти състав) от 22 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston/T. G. Brosnan (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Шеста директива 77/388/ЕИО — Член 4, параграф 3, буква a) и член 13, Б, буква ж) — Освобождаване на доставките на сгради, както и на земята, която заемат, с изключение на случаите, посочени в член 4, параграф 3, буква a) — Принцип на забрана на злоупотребите — Приложимост при липсата на национални разпоредби за транспониране на този принцип — Принципи на правната сигурност и на защита на оправданите правни очаквания)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 22 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston/T. G. Brosnan
   (Дело C-251/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Шеста директива 77/388/ЕИО - Член 4, параграф 3, буква a) и член 13, Б, буква ж) - Освобождаване на доставките на сгради, както и на земята, която заемат, с изключение на случаите, посочени в член 4, параграф 3, буква a) - Принцип на забрана на злоупотребите - Приложимост при липсата на национални разпоредби за транспониране на този принцип - Принципи на правната сигурност и на защита на оправданите правни очаквания))
   (2018/C 022/12)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston

      Ответник: T. G. Brosnan

      Диспозитив

               1)

               Принципът на забрана на злоупотребите трябва да се тълкува в смисъл, че независимо от национална мярка за прилагането му във вътрешния правен ред, той може да се приложи пряко, за да се откаже освобождаване от данъка върху добавената стойност на продажби на недвижими имоти като разглежданите в главното производство, осъществени преди постановяването на решение от 21 февруари 2006 г., Halifax и др. (C-255/02, EU:C:2006:121), като принципите на правната сигурност и на защита на оправданите правни очаквания допускат това.

               2)

               Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че ако разглежданите в главното производство сделки трябва да бъдат преквалифицирани в съответствие с принципа на забрана на злоупотребите, сделките, които не представляват злоупотреба, могат да бъдат обложени с данък върху добавената стойност на основание на относимите разпоредби от националната правна уредба, предвиждащи такова облагане.

               3)

               Принципът на забрана на злоупотребите трябва да се тълкува в смисъл, че за да се определи, въз основа на точка 75 от решение от 21 февруари 2006 г., Halifax и др. (C-255/02, EU:C:2006:121), дали основната цел на разглежданите в главното производство сделки е получаването на данъчно предимство, следва да се вземе предвид само целта на договорите за лизинг, предхождащи продажбите на недвижими имоти, предмет на главното производство.

               4)

               Принципът на забрана на злоупотребите трябва да се тълкува в смисъл, че доставките на недвижими имоти, като разглежданите в главното производство, могат да доведат до получаване на данъчно предимство, което противоречи на целта на относимите разпоредби на Шеста директива 77/388/ЕИО, когато тези недвижими имоти още не са били използвани действително — преди продажбата им на трети страни купувачи — от техния собственик или наемател. Запитващата юрисдикция трябва да провери дали това е така в рамките на спора по главното производство.

               5)

               Принципът на забрана на злоупотребите трябва да се тълкува в смисъл, че намира приложение в положение като разглежданото в главното производство, което се отнася до евентуалното освобождаване от данък върху добавената стойност на сделка по доставка на недвижими имоти.

      (1)  ОВ C 243, 4.7.2016 г.


title: Дело T-750/17: Жалба, подадена на 10 ноември 2017 г. — Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Комисия

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/51

         Жалба, подадена на 10 ноември 2017 г. — Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Комисия
   (Дело T-750/17)
   (2018/C 022/68)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (Варшава, Полша) (представител: P. Hoffman, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 29 август 2017 г., с което се отказва достъп до направените от нея коментари и до подробното становище на Република Малта в рамките на процедура за нотифициране 2016/398/PL относно изменение на полския закон за хазартните игри;

               —

               да осъди Комисията да заплати направените от нея разноски, както и разноските на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага осем основания.

               1.

               Първото основание е изведено от изкривяване на фактите и от нарушение на член 296 ДФЕС

                           —

                           Жалбоподателят посочва, че решението се основава на редица фактически неверни изявления, включително на твърденията, че нотифицираната мярка съставлявала отговор на официалното уведомително писмо на Комисията и че имало за цел да представи предприетите от Полша стъпки за отстраняване на нарушение, което е обект на разглеждане в това писмо, тоест определени условия за получаване на лицензии за предоставяне на хазартни услуги в Полша, въпреки че на практика Полша премахнала посочените условия преди повече от две години и независимо че нотифицираната мярка нямала никаква връзка с официалното уведомително писмо на Комисията.

               2.

               Второто основание е изведено от твърдения за нарушаване на съображения 3, 7 и 9 от член 5, параграф 4 от Директива 2015/1535 (1) и на член 4, параграф 2, трето тире от Регламент № 1049/2001 (2)

                           —

                           В контекста на решението на Съда Франция/Schlyter (C-331/15 P (3)) жалбоподателят твърди, че Комисията нарушила присъщия за Директива 2015/1535 принцип на прозрачност, тъй като тя приложила общата презумпция и не представила доказателства, че с представянето на изисканите документи се стигало по-конкретно и в действителност до опорочаване на процедурата по установяване на неизпълнение.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на член 4, параграф 2, трето тире от Регламент № 1049/2001 и на член 296 ДФЕС

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че поради продължителността на процедурата по установяване на неизпълнение и поради пропуска на Комисията да извърши в рамките на разумен срок каквито и да са фактически действия в хода на тази процедура, Комисията не може да обосновава отказа си с необходимостта да се запази целта на тази процедура.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение на член 4, параграф 2, трето тире от Регламент № 1049/2001 и на член 296 ДФЕС и от изопачаване на фактите

                           —

                              Жалбоподателят твърди, че изисканите документи не се обхващат от никаква обща презумпция. Доводът на Комисията, че между процедурата по нотифициране и процедурата по установяване на неизпълнение на договорно задължение съществувала „неразривна връзка“, бил фактически неправилен и прекалено неясен. При всички положения с него не можело да се докаже, че документите попадали в обхвата на обща презумпция, защото това зависело единствено от обстоятелството дали те са част от материалите по преписката относно производството по установяване на неизпълнение на договорно задължение. Правилният критерий, който следва да бъде приложен, за да се установи дали Комисията е придобила тези документи в контекста на планираното или висящо производство за установяване на неизпълнение на договорно задължение, тоест дали Комисията е съставила, получила, възложила съставянето и т.н. на съответния документ в контекста на това производство или с оглед на намерението си да започне такова производство. Жалбоподателят изтъква, че този критерий не е изпълнен в конкретния случай.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушение на член 4, параграф 2 от Регламент № 1049/2001 и на член 296 ДФЕС

                           —

                           Със самото обстоятелство, че Комисията възнамерявала да вземе предвид подробното становище на Малта и да го използва при воденето на диалог с Полша в контекста на висящата процедура по установяване на неизпълнение на договорно задължение, не може да се обоснове отказът да се предостави достъп до този документ.

               6.

               Шестото основание е изведено от нарушение на член 4, параграф 2 от Регламент № 1049/2001

                           —

                              Жалбоподателят твърди, че предвид продължителността на процедура по установяване на неизпълнение на договорно задължение и съдържанието, естеството и контекста на изисканите документи, разкриването на тяхното съдържание не може по никакъв начин да обезсмисли запазването на тази процедура, като по този начин бъде оборена общата презумпция за отказване на достъпа до тези документи.

               7.

               Седмото основание е изведено от нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001 и на член 296 ДФЕС

                           —

                              Жалбоподателят твърди, че при всички положения Комисията следва да предостави частичен достъп до изисканите документи, тоест достъп, след като са заличени препращанията към въпроси относно хазартните игри онлайн, които са предмет на разглеждане в производството по установяване на неизпълнение на договорно задължение.

               8.

               Осмото основание е изведено от нарушение на член 4, параграф 2 от Регламент № 1049/2001 и на член 296 ДФЕС

                           —

                              Жалбоподателят твърди, че е налице по-висш обществен интерес да се установи каква е реакцията на Комисията относно нотифицирана мярка, с която се нарушават установени в правото на ЕС основни свободи и права. Жалбоподателят изтъква, че Комисията не успява да обясни защо счита, че този интерес е по-маловажен от интереса за неразкриване на съдържанието на съответните документи.

      (1)  Директива (ЕС) 2015/1535 на Европейския парламент и на Съвета от 9 септември 2015 година установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите регламенти и правила относно услугите на информационното общество (ОВ L 241, 2015 г., стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (3)  Решение от 7 септември 2017 г., France/Schlyter (C-331/15 P, EU: C:2017:639).


title: Дело T-678/16: Решение на Общия съд от 30 ноември 2017 г. — Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret/EUIPO — Nadal Esteban (STYLO & KOTON) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „STYLO & KOTON“ — Абсолютно основание за отказ — Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Липса на недобросъвестност)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/37

         Решение на Общия съд от 30 ноември 2017 г. — Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret/EUIPO — Nadal Esteban (STYLO & KOTON)
   (Дело T-678/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „STYLO & KOTON“ - Абсолютно основание за отказ - Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Липса на недобросъвестност))
   (2018/C 022/51)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ (Истанбул, Турция) (представители: J. Güell Serra и E. Стоянов Едисонов, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Joaquín Nadal Esteban (Алкобендас, Испания) (представител: J. Donoso Romero, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 14 юни 2016 г. (преписка R 1779/2015-2), постановено в производство за обявяване на недействителност между Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret и г-н Nadal Esteban

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 410, 7.11.2016 г.


title: Дело C-308/16: Решение на Съда (втори състав) от 16 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Kozuba Premium Selection sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 12, параграфи 1 и 2 — Член 135, параграф 1, буква й) — Облагаеми сделки — Освобождаване на доставките на сгради — Понятие за първо обитаване — Понятие за преобразуване)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/11

         Решение на Съда (втори състав) от 16 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Kozuba Premium Selection sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Дело C-308/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 12, параграфи 1 и 2 - Член 135, параграф 1, буква й) - Облагаеми сделки - Освобождаване на доставките на сгради - Понятие за първо обитаване - Понятие за преобразуване))
   (2018/C 022/14)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Kozuba Premium Selection sp. z o.o.

      Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Диспозитив

   Член 12, параграфи 1 и 2 и член 135, параграф 1, буква й) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като приложимата в главното производство, съгласно която освобождаването на доставките на сгради от данъка върху добавената стойност зависи от условието първото им обитаване да е настъпило в рамките на облагаема сделка. Същите разпоредби трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат с подобна национална правна уредба да се предвиди това освобождаване да зависи от условието в случай на „подобряване“ на съществуваща сграда направените разходи да не надвишават 30 % от първоначалната стойност на сградата, стига понятието „подобряване“ да се тълкува по същия начин като понятието „преобразуване“, съдържащо се в член 12, параграф 2 от Директива 2006/112, а именно в смисъл, че съответната сграда трябва да е претърпяла съществени изменения, предназначени да изменят употребата ѝ или да променят значително условията на обитаване на сградата.

      (1)  ОВ C 335, 12.9.2016 г.


title: Дело T-244/17: Определение на Общия съд от 17 ноември 2017 г. — António Conde & Companhia/Комисия

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/62

         Определение на Общия съд от 17 ноември 2017 г. — António Conde & Companhia/Комисия
   (Дело T-244/17) (1)

   (2018/C 022/84)
   Език на производството: английски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 231, 17.7.2017 г.


title: Дело C-381/16: Решение на Съда (десети състав) от 23 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Salvador Benjumea Bravo de Laguna/Esteban Torras Ferrazzuolo (Преюдициално запитване — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Марка на Европейския съюз — Член 16 — Марката като обект на собственост — Приравняване на марката на ЕС на национална марка — Член 18 — Прехвърляне на марка, регистрирана на името на агента или представителя на притежателя на марката — Национална разпоредба, даваща възможност да се предяви иск за собственост върху национална марка, регистрирана при злоупотреба с правата на притежателя ѝ или в нарушение на законово или договорно задължение — Съвместимост с Регламент № 207/2009)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/13

         Решение на Съда (десети състав) от 23 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Salvador Benjumea Bravo de Laguna/Esteban Torras Ferrazzuolo
   (Дело C-381/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Марка на Европейския съюз - Член 16 - Марката като обект на собственост - Приравняване на марката на ЕС на национална марка - Член 18 - Прехвърляне на марка, регистрирана на името на агента или представителя на притежателя на марката - Национална разпоредба, даваща възможност да се предяви иск за собственост върху национална марка, регистрирана при злоупотреба с правата на притежателя ѝ или в нарушение на законово или договорно задължение - Съвместимост с Регламент № 207/2009))
   (2018/C 022/16)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Salvador Benjumea Bravo de Laguna

      Ответник: Esteban Torras Ferrazzuolo

      Диспозитив

   Членове 16 и 18 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на [Европейския съюз] трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат по отношение на марка на ЕС да се прилага национална разпоредба като разглежданата в главното производство, съгласно която лицето, претърпяло вреди поради регистрацията на марка, заявена при злоупотреба с правата му или в нарушение на законово или договорно задължение, има право да предяви иск за собственост върху въпросната марка, стига съответният случай да не е сред попадащите в обхвата на член 18 от този регламент.

      (1)  ОВ C 335, 12.9.2016 г.


title: Определение на Съда от 11 октомври 2017 година по дело E-7/12 COSTS — Schenker North AB, Schenker Privpak AB и Schenker Privpak AS срещу Надзорен орган на ЕАСТ (Определяне на разходите — Подлежащи на възстановяване разноски — Лихви за забава)

text:
               25.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/21

         ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА
   от 11 октомври 2017 година
   по дело E-7/12 COSTS
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB и Schenker Privpak AS срещу Надзорен орган на ЕАСТ

      (Определяне на разходите — Подлежащи на възстановяване разноски — Лихви за забава)

   (2018/C 27/09)
   По дело E-7/12 COSTS, Schenker North AB, Schenker Privpak AB и Schenker Privpak AS срещу Надзорен орган на ЕАСТ – ИСКАНЕ за определяне на разходите, присъдени от Съда в неговото решение от 9 юли 2013 г. по дело E-7/12 Schenker North и други срещу Надзорен орган на ЕАСТ, Сборник 2013 г., стр. 356, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател и съдия-докладчик, Per Christiansen и Ása Ólafsdóttir (ad hoc), съдии, постанови на 11 октомври 2017 г. решение, чийто диспозитив гласи:

               1.

               Общият размер на оставащите разходи, които следва да бъдат изплатени от Надзорния орган на ЕАСТ на ищците, се определя в размер на 63 095 EUR.

               2.

               Върху сумата се начислява лихва за забава, считано от датата на връчване на настоящото определение до датата на плащане; лихвеният процент, който трябва да се приложи, се изчислява въз основа на лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка за нейните основни операции по рефинансиране, който е в сила на първия календарен ден от месеца, през който се пада крайният срок, увеличен с три и половина процентни пункта.


               25.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/22

         Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Oslo tingrett на 25 септември 2017 г. по дело Henrik Kristoffersen срещу Норвежка федерация по ски
   (Дело E-8/17)
   (2018/C 27/10)
   С писмо от 25 септември 2017 г., получено в деловодството на Съда на 25 септември 2017 г., до Съда на ЕАСТ беше отправенa молба от Oslo tingrett (Районен съд на Осло) за консултативно становище по дело Henrik Kristoffersen/Норвежка федерация по ски по следните въпроси:

               1.

               На кои правни критерии трябва да бъде специално наблегнато при оценката на това дали системата на дадена национална спортна федерация за предварителна проверка и одобрение на индивидуални договори за спонсорство от този тип — преди правата за такива обозначения да са били прехвърлени от федерацията — следва да се счита за ограничаване на свободата на атлета да предоставя услуги съгласно член 36 от Споразумението за ЕИП или Директива 2006/123/ЕО (Директивата за услугите)?

                           а)

                           До каква степен се прилага тестът за наличие на ограничение, описан в миналото от Съда на Европейския съюз, по отношение на регулаторната рамка в сферата на спорта, inter alia, по отношение на дело C-51/96? Предвиждат ли се в член 16 от Директивата за услугите или в други разпоредби от тази директива промени в теста за наличие на ограничение?

               2.

               На кои правни критерии трябва да бъде специално наблегнато при оценката на това дали конкретният отказ на националната спортна федерация да одобри индивидуални договори за спонсорство на професионални атлети от националния отбор за такива обозначения — така че правата за такива обозначения остават във федерацията — следва да се счита за ограничаване на свободата на атлетите да предоставят услуги съгласно член 36 от Споразумението за ЕИП или Директива 2006/123/ЕО (Директивата за услугите)?

                           а)

                           Как ще се отрази на оценката това, че националната спортна федерация вече е сключила валиден договор с основния спонсор на националния отбор за поставяне на логото на въпросното обозначение на каските/шапките? От значение ли е този факт за оценката на това дали е налице ограничение или, алтернативно, за оценката дали са налице обективни и достатъчни основания за отказа?

                     При условие че бъде установено наличието на ограничение:

               3.

               Могат ли съвместните правила (схемата за одобрение) на националната спортна федерация относно потенциалното използване на обозначението от страна на атлетите в индивидуален договор да представляват разрешителен режим по смисъла на член 4, параграф 6 от Директива 2006/123/ЕО (Директивата за услугите)?

                           а)

                           В такъв случай подлежи ли схемата за одобряване, уредена в членове 9 и 10 от глава III (относно свободата на установяване за доставчиците на услуги), за норвежки гражданин, избран да участва в националния отбор и извършващ финансова дейност във връзка със своето участие в него, на регулаторната рамка на националната спортна федерация, или схемата се урежда от член 16? В противен случай, какви са правните критерии за правилна класификация?

               4.

               При оценката на законосъобразността на схемата съгласно член 36 от Споразумението за ЕИП или членове 9, 10 или 16 от Директивата за услугите, трябва ли националният съд да разглежда разпоредбите в законодателната уредба и получения отказ сами по себе си, или трябва да вземе предвид също така:

                           —

                           Основанията на федерацията за запазване на маркетинговите права, включително съображение за финансиране на националните отбори и по какъв друг начин се използва доходът?

                           —

                           Цялостните възможности, с които разполага атлетът за участие във финансова дейност, включително права за сключване на договори за спонсорство с производители на оборудване и всеки друг вид маркетингови договори?

                           —

                           Дали, с оглед на това, схемата за одобряване или отказът да бъде дадено съгласие изглеждат законно обосновани и пропорционални?

               5.

               Как се влияе оценката на законосъобразността от факта, че одобряването на индивидуални договори, свързани с тези обозначения, е предмет на свободна преценка на федерацията?

               6.

               Какви процесуални изисквания, ако има такива, съдържа член 13 от Директива 2006/123/ЕО или член 36 от Споразумението за ЕИП по отношение на процедурите и решенията в съответствие със схема за одобряване на национална спортна федерация за индивидуални маркетингови договори (договори за спонсорство) за търговски обозначения, и какви са последиците от неспазването на тези процесуални изисквания съгласно правото на ЕИП?


title: Определение на Съда от 11 октомври 2017 година по дело E-14/11 COSTS — Schenker North AB, Schenker Privpak AB и Schenker Privpak AS срещу Надзорeн орган на ЕАСТ (Определяне на разходите — Подлежащи на възстановяване разноски — Лихви за забава)

text:
               25.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/21

         ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА
   от 11 октомври 2017 година
   по дело E-14/11 COSTS
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB и Schenker Privpak AS срещу Надзорeн орган на ЕАСТ

      (Определяне на разходите — Подлежащи на възстановяване разноски — Лихви за забава)

   (2018/C 27/08)
   По дело E-14/11 COSTS, Schenker North AB, Schenker Privpak AB и Schenker Privpak AS срещу Надзорен орган на ЕАСТ – ИСКАНЕ за определяне на разходите, присъдени от Съда в неговото решение от 21 декември 2012 г. по дело E-14/11 Schenker North и други срещу Надзорен орган на ЕАСТ, Сборник 2012 г., стр. 1178, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател и съдия-докладчик, Per Christiansen и Ása Ólafsdóttir (ad hoc), съдии, постанови на 11 октомври 2017 г. решение, чийто диспозитив гласи:

               1.

               Общият размер на оставащите разходи, които следва да бъдат изплатени от Надзорния орган на ЕАСТ на ищците, се определя в размер на 95 944 EUR.

               2.

               Върху сумата се начислява лихва за забава, считано от датата на връчване на настоящото определение до датата на плащане; лихвеният процент, който трябва да се приложи, се изчислява въз основа на лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка за нейните основни операции по рефинансиране, който е в сила на първия календарен ден от месеца, през който се пада крайният срок, увеличен с три и половина процентни пункта.


title: Дело T-401/11 P-RENV-RX: Решение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — Missir Mamachi di Lusignano и др./Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Убийство на длъжностно лице и съпругата му — Правило за съответствие между искане, административна жалба и иск за обезщетение — Задължение за обезпечаване на сигурността на служителите на Съюза — Причинно-следствена връзка — Имуществени вреди — Солидарна отговорност — Вземане предвид на плащанията, предвидени в Правилника — Неимуществена вреда — Отговорност на институция за неимуществени вреди на починало длъжностно лице — Отговорност на институция за моралните вреди на роднините на починало длъжностно лице)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/19

         Решение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — Missir Mamachi di Lusignano и др./Комисия
   (Дело T-401/11 P-RENV-RX) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Убийство на длъжностно лице и съпругата му - Правило за съответствие между искане, административна жалба и иск за обезщетение - Задължение за обезпечаване на сигурността на служителите на Съюза - Причинно-следствена връзка - Имуществени вреди - Солидарна отговорност - Вземане предвид на плащанията, предвидени в Правилника - Неимуществена вреда - Отговорност на институция за неимуществени вреди на починало длъжностно лице - Отговорност на институция за моралните вреди на роднините на починало длъжностно лице))
   (2018/C 032/25)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Шанхай, Китай) и останалите 6 страни, включени в приложен списък към решението (представители: F. Di Gianni, G. Coppo и A. Scalini, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: G. Gattinara и D. Martin)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 12 май 2011 г., Missir Mamachi di Lusignano/Комисия (F-50/09, EU:F:2011:55), с която се иска отмяна на това решение

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение от 12 май 2011 г., Missir Mamachi di Lusignano/Комисия (F-50/09), в частта, в която Съдът на публичната служба на Европейския съюз е уважил възражението за недопустимост, повдигнато от Европейската комисия срещу искането за обезщетяване на неимуществените вреди, претърпени от г-н Carlo Missir Mamachi di Lusignano, г-жа Giustina Missir Mamachi di Lusignano, г-н Filiberto Missir Mamachi di Lusignano и г-н Tommaso Missir Mamachi di Lusignano, последните двама, представлявани от г-жа Anne Sintobin.

               2)

               Отменя решение от 12 май 2011 г., Missir Mamachi di Lusignano/Комисия (F-50/09), в частта, в която Съдът на публичната служба е уважил възражението за недопустимост, повдигнато от Комисията срещу искането за обезщетяване на неимуществените вреди, претърпени от г-н Livio Missir Mamachi di Lusignano.

               3)

               Отменя решение от 12 май 2011 г., Missir Mamachi di Lusignano/Комисия (F-50/09), в частта, в която Съдът на публичната служба е ограничил отговорността на Комисия до 40 % от имуществените вреди, претърпени от г-н Carlo Missir Mamachi di Lusignano, г-жа Giustina Missir Mamachi di Lusignano, г-н Filiberto Missir Mamachi di Lusignano и г-н Tommaso Missir Mamachi di Lusignano, последните двама, представлявани от г-жа Sintobin.

               4)

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               5)

               Осъжда Комисията да заплати солидарно сумата от 3 милиона евро, след приспадане на плащанията по Правилника, считани за част от тази сума, направени в полза на г-н Carlo Missir Mamachi di Lusignano, г-жа Giustina Missir Mamachi di Lusignano, г-н Filiberto Missir Mamachi di Lusignano и г-н Tommaso Missir Mamachi di Lusignano, последните двама, представлявани от г-жа Sintobin, на основание на претърпените от тях имуществени вреди.

               6)

               Осъжда Комисията да заплати солидарно сумата 100 000 EUR на г-н Carlo Missir Mamachi di Lusignano, на основание на претърпените от него неимиществени вреди.

               7)

               Осъжда Комисията да заплати солидарно сумата 100 000 EUR на г-жа Giustina Missir Mamachi di Lusignano, на основание на претърпените от нея неимуществени вреди.

               8)

               Осъжда Комисията да заплати солидарно сумата 100 000 EUR на г-н Tommaso Missir Mamachi di Lusignano, представляван от г-жа Sintobin, на основание на претърпените от него неимуществени вреди.

               9)

               Осъжда Комисията да заплати солидарно сумата 100 000 EUR на г-н Filiberto Missir Mamachi di Lusignano, представляван от г-жа Sintobin, на основание на претърпените от него неимуществени вреди.

               10)

               Осъжда Комисията да заплати солидарно сумата в размер общо на 50 000 EUR на г-н Stefano Missir Mamachi di Lusignano и на останалите жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението, в качеството им на наследници на г-н Livio Missir Mamachi di Lusignano, на основание на претърпените от него неимуществени вреди.

               11)

               Обезщетенията, посочени в точки 6—10 по-горе следва да бъдат платени ведно с мораторната лихва, считано от произнасянето на настоящото съдебно решение до окончателното плащане, съобразно лихвения процент на Централната европейска банка за основните ѝ операции по рефинансиране, увеличен с два пункта.

               12)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               13)

               Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски в производството по обжалване.

               14)

               Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски в производството пред първата инстанция.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело T-747/17: Жалба, подадена на 15 ноември 2017 г. — UPF/Комисия

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/35

         Жалба, подадена на 15 ноември 2017 г. — UPF/Комисия
   (Дело T-747/17)
   (2018/C 032/49)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Union des Ports de France — UPF (Париж, Франция) (представители: C. Vannini и E. Moraïtou, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си срещу Решение C(2017) 5176 окончателен на Европейската комисия от 27 юли 2017 г. относно схема за помощ № SA.38398 (2016/C, ex 2015/E), приведена в действие от Франция (наричано по-нататък „обжалваното решение“), жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от грешка при прилагане на правото, допусната от Комисията при квалифицирането като държавна помощ на данъчната мярка като цяло без да се отчита критерият относно стопанския характер на дейността на френските пристанища. В това отношение според жалбоподателя Комисията е допуснала по принцип грешка при прилагане на правото в решението си, тъй като приема, че освобождаването от данъчно облагане в полза на френските пристанища представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС без да уточнява, че квалифицирането като помощ се ограничава само до стопанските дейности на пристанищата.

               2.

               Второто основание е изведено от грешка при прилагане на правото, допусната от Комисията при преценката на стопанския характер на дейностите, поети за изпълнение от френските пристанища. Според жалбоподателя Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото и при анализа си на стопанския характер на дейностите, осъществявани от френските пристанища, поради две причини:

                           —

                           на първо място, тъй като в обжалваното решение напълно е пропуснала да разгледа някои от дейностите, осъществявани от френските пристанища;

                           —

                           на второ място, тъй като за редица други дейности на френските пристанища само отбелязала отново общите принципи, изведени от практиката на Съда на ЕС в областта на публичното финансиране на пристанищни инфраструктури, без се произнася дали са с икономическо естество, при положение че това именно е критерият за прилагане на правилата в областта на държавните помощи.

               3.

               Третото основание е изведено от грешка при прилагане на правото и от непълнота на мотивите относно предпоставките за нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията между държавите членки, тъй като Комисията неправилно приела, че въпросното освобождаване от данъчно облагане можело да доведе до нарушаване на конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки, що се отнася до френските пристанища изобщо и по-специално до тези на островите и в отвъдморските територии. Според жалбоподателя мотивите в обжалваното решение са непълни, тъй като Комисията презумира, че в разглеждания случай тези предпоставки са налице, без да излага доводи за виждането си.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от грешка при прилагане на правото, допусната при провеждането на процедурата по проверка на съществуващите помощи, и от нарушение на член 108, параграфи 1 и 2 ДФЕС, във връзка с принципа на пропорционалност, тъй като, от една страна, изисквайки от френските власти да предоставят доказателства за съвместимостта с вътрешния пазар на схемата за освобождаване от корпоративен данък в полза на френските пристанища, Комисията обърнала тежестта на доказване и действала сякаш е сезирана с искане за одобряване на схема за нови помощи. От друга страна, изисквайки от френските власти просто да премахнат въпросната схема за освобождаване без се доказва, че никакво евентуално изменение на тази мярка не може да я направи съвместима с правилата на Съюза относно държавните помощи, Комисията нарушила член 108, параграфи 1 и 2 ДФЕС, член 2 от Регламент № 2015/1589 и принципа на пропорционалност.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушение на принципа на добра администрация, тъй като изискването на Комисията да се премахване схемата за освобождаване — при положение, че оставяла в сила схеми за помощ за пристанищата в други държави членки — не позволявало да се осигурят справедливи конкурентни условия между различните европейски пристанища, а напротив, щяло да доведе до нови случаи на нарушаване на конкуренцията в пряко противоречие с поверената на Комисията функция на гарант на правилното функциониране на вътрешния пазар. Комисията съответно нарушила принципа на безпристрастност, който непременно следва принципа на добра администрация.


title: Дело C-214/16: Решение на Съда (пети състав) от 29 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединеното кралство) — C. King/The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar (Преюдициално запитване — Защита на безопасността и здравето на работниците — Директива 2003/88/ЕО — Организация на работното време — Член 7 — Обезщетение за неползван годишен отпуск, изплащано при прекратяване на трудовото правоотношение — Национална правна уредба, която задължава работник да ползва годишния си отпуск, без да е установено заплащането за този отпуск)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/2

         Решение на Съда (пети състав) от 29 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединеното кралство) — C. King/The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar
   (Дело C-214/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Защита на безопасността и здравето на работниците - Директива 2003/88/ЕО - Организация на работното време - Член 7 - Обезщетение за неползван годишен отпуск, изплащано при прекратяване на трудовото правоотношение - Национална правна уредба, която задължава работник да ползва годишния си отпуск, без да е установено заплащането за този отпуск))
   (2018/C 032/02)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: C. King

      Ответници: The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

      Диспозитив

               1)

               Член 7 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време и правото на ефективни правни средства за защита, прогласено в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай на правен спор между работник и неговия работодател по въпроса дали работникът има право на платен годишен отпуск съгласно първия от посочените членове, те не допускат работникът да трябва първо да ползва своя отпуск, преди да установи дали има право на заплащане за него.

               2)

               Член 7 от Директива 2003/88 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национални разпоредби или практики, съгласно които работник не може да прехвърля или съответно да натрупва до момента на прекратяване на трудовото му правоотношение права на платен годишен отпуск, които не са упражнени за няколко последователни референтни периоди поради отказа на работодателя да заплати тези отпуски.

      (1)  ОВ C 222, 20.6.2016 г.


title: Дело T-249/15: Решение на Общия съд от 11 декември 2017 г. — JT/EUIPO — Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „QUILAPAYÚN“ — Относително основание за отказ — Общоизвестна марка — Член 8, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Притежател на марката)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/20

         Решение на Общия съд от 11 декември 2017 г. — JT/EUIPO — Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN)
   (Дело T-249/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „QUILAPAYÚN“ - Относително основание за отказ - Общоизвестна марка - Член 8, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Притежател на марката))
   (2018/C 032/26)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: JT (представител: A. Mena Valenzuela, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: E. Zaera Cuadrado)

      Други страни в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпили в производството пред Общия съд: Eduardo Carrasco Pirard (Сантяго, Чили) и 7 други страни в производството пред апелативния състав на EUIPO, чиито имена са посочени в приложение

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 13 март 2015 г. (преписка R 354/2014-2) относно производство по възражение между JT, от една страна, и г-н Carrasco Pirard и другите страни в производството пред апелативния състав на EUIPO, чиито имена са посочени в приложение, от друга страна

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 13 март 2015 г. (преписка R 354/2014-2).

               2)

               Отхвърля останалите искания в жалбата.

               3)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело T-333/16: Решение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — Colgate-Palmolive/EUIPO (360°) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „360°“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/28

         Решение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — Colgate-Palmolive/EUIPO (360o)
   (Дело T-333/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „360o“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001))
   (2018/C 032/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Colgate-Palmolive Co. (Ню Йорк, Ню Йорк, САЩ) (представители: M. Zintler и A. Stolz, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 април 2016 г. (преписка R 2287/2015–4) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „360o“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Colgate–Palmolive Co. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 296, 16.8.2016 г.


title: Дело T-771/15: Решение на Общия съд от 12 декември 2017 г. — Hochmann Marketing/EUIPO — BitTorrent (bittorrent) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз „bittorrent“ — Член 76, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 95, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Невземане предвид на доказателства, представени пред отдела по отмяна — Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009 [понастоящем член 58, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001])

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/21

         Решение на Общия съд от 12 декември 2017 г. — Hochmann Marketing/EUIPO — BitTorrent (bittorrent)
   (Дело T-771/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка на Европейския съюз „bittorrent“ - Член 76, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 95, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Невземане предвид на доказателства, представени пред отдела по отмяна - Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009 [понастоящем член 58, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001]))
   (2018/C 032/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hochmann Marketing GmbH, по-рано Bittorrent Marketing GmbH (Ной Изенбург, Германия) (представители: C. Hoppe, M. Terhaag и C. Schwarz, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Folliard-Monguiral и M. Capostagno)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: BitTorrent, Inc. (Сан Франциско, Калифорния, Съединени щати) (представители: M. Kinkeldey, S. Clotten, S. Brandstätter и C. Schmitt, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 31 август 2015 г. (преписка R 2275/2013-5), постановено в производство по отмяна със страни BitTorrent и Bittorrent Marketing

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Hochmann Marketing GmbH, по-рано Bittorrent Marketing GmbH, да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 191, 30.5.2016 г.


title: Дело T-751/17: Жалба, подадена на 17 ноември 2017 г. — Commune de Fessenheim и др./Комисия

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/36

         Жалба, подадена на 17 ноември 2017 г. — Commune de Fessenheim и др./Комисия
   (Дело T-751/17)
   (2018/C 032/50)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Commune de Fessenheim (Fessenheim, Франция), Communauté de communes Pays Rhin-Brisach (Volgelsheim, Франция), Conseil départemental du Haut-Rhin (Колмар, Франция) и Conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine (Страсбург, France) (представител: G. de Rubercy, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решение (C(2017 7119 FINAL) на Генералния секретариат на Европейската комисия от 18 октомври 2017 г. за отказ да се съобщи решението на генерална дирекция „Конкуренция“ на Европейската комисия, за което френските органи са уведомени с писмо от 22 март 2017 г. и което се отнася до споразумението за обезщетяване на EDF, свързано със закриването на атомната централа Fessenheim,

               —

               да задължи Европейската комисия да предостави на жалбоподателите въпросното писмо от 22 март 2017 г. в рамките на една седмица от решението на Общия съд;

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три основания.

               1.

               Първото основание е за нарушение на член 4, параграф 2, втора алинея, от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OВ 2001, L 145, стp. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76), тъй като по-висш обществен интерес диктувал оповестяването на въпросната информация.

               2.

               Второто основание е за нарушение на член 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз относно правото на достъп до документи.

               3.

               Третото основание е за нарушение на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз относно правото на ефективни правни средства за защита.


title: Дело C-314/17: Определение на Съда (десети състав) от 23 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — „Джиосайкъл България“ ЕООД/Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. Велико Търново при Централното управление на Националната агенция за приходите (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Принципи на данъчен неутралитет и на ефективност — Режим на обратно начисляване — Отказ на правото на получателя по фактурата да приспадне ДДС върху получената доставка — Решение на данъчните органи за начисляване на данък на получателя на стока)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/10

         Определение на Съда (десети състав) от 23 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — „Джиосайкъл България“ ЕООД/Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. Велико Търново при Централното управление на Националната агенция за приходите
   (Дело C-314/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Принципи на данъчен неутралитет и на ефективност - Режим на обратно начисляване - Отказ на правото на получателя по фактурата да приспадне ДДС върху получената доставка - Решение на данъчните органи за начисляване на данък на получателя на стока))
   (2018/C 032/14)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Върховен административен съд

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Джиосайкъл България“ ЕООД

      Ответник: Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. Велико Търново при Централното управление на Националната агенция за приходите

      Диспозитив

   Принципите на данъчен неутралитет и на ефективност на общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат държава членка да откаже на получател по доставка правото да приспадне платения за получената доставка данък върху добавената стойност, когато за една и съща доставка данъкът върху добавената стойност е събран, веднъж от доставчика, при положение че същият го е посочил във фактурата, която е издал, и втори път от получателя, в случай че националното законодателство не предвижда възможност за коригиране на данъка върху добавената стойност при наличие на ревизионен акт.

      (1)  ОВ C 256, 7.8.2017 г.


title: Дело T-61/16: Решение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — Coca-Cola/EUIPO — Mitico (Master) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Master“ — По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „Coca-Cola“ и по-ранна национална фигуративна марка „C“ — Относително основание за отказ — Несправедливо облагодетелстване от репутацията на по-ранни марки — Доказателства, свързани с търговското използване извън Съюза на знак, включващ заявената марка — Логически умозаключения — Решение, взето вследствие отмяната на предходно решение от Общия съд — Член 8, параграф 5 и член 65, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (впоследствие член 8, параграф 5 и член 72, параграф 6 от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/22

         Решение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — Coca-Cola/EUIPO — Mitico (Master)
   (Дело T-61/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Master“ - По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „Coca-Cola“ и по-ранна национална фигуративна марка „C“ - Относително основание за отказ - Несправедливо облагодетелстване от репутацията на по-ранни марки - Доказателства, свързани с търговското използване извън Съюза на знак, включващ заявената марка - Логически умозаключения - Решение, взето вследствие отмяната на предходно решение от Общия съд - Член 8, параграф 5 и член 65, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (впоследствие член 8, параграф 5 и член 72, параграф 6 от Регламент (ЕС) 2017/1001))
   (2018/C 032/29)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Coca-Cola Company (Атланта, Джорджия, Съединени щати) (представители: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, D. Stone и A. Dykes, solicitors)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Дамаск, Сирия) (представител: A.-E. Malami, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 2 декември 2015 г. (преписка R 1251/2015-4) относно производство по възражение между The Coca-Cola Company и Mitico

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 2 декември 2015 г. (преписка R 1251/2015-4).

               2)

               EUIPO понася освен направените от нея разноски и разноските, направени от The Coca-Cola Company, включително пред апелативния състав на EUIPO.

               3)

               Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) понася направените от него разноски.

      (1)  ОВ C 111, 29.3.2016 г.


title: Дело C-265/16: Решение на Съда (трети състав) от 29 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Torino — Италия) — VCAST Limited/R.T.I. SpA (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Авторско право и сродни права — Директива 2001/29/ЕО — Член 5, параграф 2, буква б) — Изключение за копиране за лично ползване — Член 3, параграф 1 — Публично разгласяване — Специфичен технически способ — Предоставяне на услуга за видеозапис от разстояние (cloud computing) на копия на произведения, защитени от авторското право, без съгласието на съответния автор — Активна намеса на доставчика на услугата в посочения запис)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/3

         Решение на Съда (трети състав) от 29 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Torino — Италия) — VCAST Limited/R.T.I. SpA
   (Дело C-265/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Авторско право и сродни права - Директива 2001/29/ЕО - Член 5, параграф 2, буква б) - Изключение за копиране за лично ползване - Член 3, параграф 1 - Публично разгласяване - Специфичен технически способ - Предоставяне на услуга за видеозапис от разстояние (cloud computing) на копия на произведения, защитени от авторското право, без съгласието на съответния автор - Активна намеса на доставчика на услугата в посочения запис))
   (2018/C 032/03)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale ordinario di Torino

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: VCAST Limited

      Ответник: R.T.I. SpA

      Диспозитив

   Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество, и по-специално член 5, параграф 2, буква б), трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национално законодателство, което позволява на търговско предприятие да предоставя на физически лица услуга за видеозапис от разстояние на копия за лично ползване на произведения, защитени от авторско право, чрез информационна система, като се намесва активно в записа без разрешението на притежателя на правата.

      (1)  ОВ C 270, 25.7.2016 г.


title: Дело T-120/16: Решение на Общия съд от 6 декември 2017 г. — Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (Burlington) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Фигуративна марка „Burlington“ — По-ранни национални словни марки „BURLINGTON“ и „BURLINGTON ARCADE“ — По-ранна фигуративна марка на Съюза „BURLINGTON ARCADE“ и по-ранна национална фигуративна марка „BURLINGTON ARCADE“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Използване в процеса на търговия на знак с по-голямо значение от местното — Член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001) — Неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/23

         Решение на Общия съд от 6 декември 2017 г. — Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (Burlington)
   (Дело T-120/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка „Burlington“ - По-ранни национални словни марки „BURLINGTON“ и „BURLINGTON ARCADE“ - По-ранна фигуративна марка на Съюза „BURLINGTON ARCADE“ и по-ранна национална фигуративна марка „BURLINGTON ARCADE“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Използване в процеса на търговия на знак с по-голямо значение от местното - Член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001) - Неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001))
   (2018/C 032/30)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tulliallan Burlington Ltd (Сейнт Хелиър, Джърси) (представител: A. Norris, barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Burlington Fashion GmbH (Шмаленберг, Германия) (представител: A. Parr, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 11 януари 2016 г. (преписка R 94/2014–4), постановено в производство по възражение със страни Tulliallan Burlington и Burlington Fashion.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Tulliallan Burlington Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 175, 17.5.2016 г.


title: Дело C-514/16: Решение на Съда (голям състав) от 28 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Guimarães — Португалия) — Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade, Fausto da Silva Rodrigues de Andrade/José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros — Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto (Преюдициално запитване — Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Директива 72/166/ЕИО — Член 3, параграф 1 — Понятието „използване на превозни средства“ — Произшествие в земеделско стопанство — Произшествие, в което е участвал селскостопански трактор, който не се е движел, но е бил с включен двигател, за да задвижва помпа за пръскане с хербицид)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/3

         Решение на Съда (голям състав) от 28 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Guimarães — Португалия) — Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade, Fausto da Silva Rodrigues de Andrade/José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros — Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto
   (Дело C-514/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Директива 72/166/ЕИО - Член 3, параграф 1 - Понятието „използване на превозни средства“ - Произшествие в земеделско стопанство - Произшествие, в което е участвал селскостопански трактор, който не се е движел, но е бил с включен двигател, за да задвижва помпа за пръскане с хербицид))
   (2018/C 032/04)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade, Fausto da Silva Rodrigues de Andrade

      Ответници: José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros — Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto

      Диспозитив

   Член 3, параграф 1 от Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка трябва да се тълкува в смисъл, че съдържащото се в тази разпоредба понятие „използване на превозни средства“ не обхваща случая, в който селскостопански трактор е участвал в произшествие и основната му функция към момента на настъпване на това произшествие не е била да служи като средство за транспорт, а да генерира, като работна машина, двигателната сила, необходима за задвижване на помпата на хербицидна пръскачка.

      (1)  ОВ C 475, 19.12.2016 г.


title: Дело T-755/17: Иск, предявен на 20 ноември 2017 г. — Федерална република Германия/ECHA

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/37

         Иск, предявен на 20 ноември 2017 г. — Федерална република Германия/ECHA
   (Дело T-755/17)
   (2018/C 032/51)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Федерална република Германия (представители: D. Klebs и T. Henze, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска агенция по химикали

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на апелативния съвет на Европейската агенция по химикали от 8 септември 2017 г. (преписка № A-026-2015) в частта му, с която апелативният съвет се произнася по отношение на решението на Комитета на държавите членки от 1 октомври 2015 г. относно веществото 1,4-бензолдиамин, N, N‘- смесени деривати на фенил и бензил (наричано по-нататък „BENPAT“) CAS № 68953-84-4 (EО №: 273-227-8) и:

                           —

                           го отменя частично, тъй като решението предвижда, че заявителите следва да идентифицират метаболитите по време на провеждане на изследването съгласно OECD TG 309,

                           —

                           го отменя частично, тъй като решението предвижда провеждане на изследване съгласно OECD TG 308 и

                           —

                           постановява да се заличат изложените в мотивите на решението съображения относно биоакумулацията;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска ищецът излага шест основания.
   Ищецът се оплаква преди всичко, че апелативният съвет е превишил правомощията си, тъй като в производството по възражение подложил на цялостна проверка решението за оценка и извършил нова оценка, вследствие на което (формално и по същество необосновано) достигнал до извода, че решението на държавите членки следва да се отмени частично и да се измени.

               1.

               Първо основание: липса на компетентност на апелативния съвет по отношение на въпроси по същество, разгледани в процедурата по оценка

               2.

               Второ основание: нарушаване на съдебната практика на Съда, установена с решение Meroni, тъй като апелативният съвет, в качеството си на орган на агенция на Съюза, не разполага със самостоятелна свобода на преценка

               3.

               Трето основание: нарушаване на принципа на субсидиарност и на принципа на предоставената компетентност, тъй като апелативният съвет нарушил правата на държавите членки, които имат особено положение с оглед на ръководещата им роля в процеса на вземане на решения в рамките на Комитета на държавите членки към Агенцията, защото за действието на апелативния съвет не съществувало правно основание в правото на Съюза

               4.

               Четвърто основание: нарушаване на разпоредбите на Регламента REACH (1), тъй като апелативният съвет по същество не разполагал с правомощия за преразглеждане на решенията за оценка
               При условията на евентуалност ищецът твърди, че съгласно член 51, параграф 8 от Регламента REACH апелативният съвет разполагал единствено с ограничени правомощия за преразглеждане на решенията за оценка.

               5.

               Пето основание: нарушаване на задължението за мотивиране по член 296, параграф втори ДФЕС, тъй като апелативният съвет не успял да докаже от къде произтича предполагаемите му правомощия за преразглеждане

               6.

               Шесто основание: невярно по същество и незаконосъобразно решение

      (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).


title: Дело C-486/17: Определение на Съда (шести състав) от 23 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata — Италия) — Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico — Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Обществени поръчки за строителство, доставки и услуги — Директива 2014/24/ЕС — Член 4 — Прагови стойности на обществените поръчки — Поръчки, които могат да представляват сигурен трансграничен интерес — Очевидно недопустимо запитване)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/10

         Определение на Съда (шести състав) от 23 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata — Италия) — Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico — Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture
   (Дело C-486/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Обществени поръчки за строителство, доставки и услуги - Директива 2014/24/ЕС - Член 4 - Прагови стойности на обществените поръчки - Поръчки, които могат да представляват сигурен трансграничен интерес - Очевидно недопустимо запитване))
   (2018/C 032/15)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Olympus Italia Srl

      Ответник: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico — Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture

      в присъствието на: Crimo Italia Srl

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Tribunale amministrativo regionale per la Basilicata (Областен административен съд — Базиликата, Италия) с определение от 22 юли 2017 г., постъпило в Съда на 10 август 2017 г., е явно недопустимо.

      (1)  ОВ C 374, 6.11.2017 г.


title: Дело T-622/16: Решение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — sheepworld/EUIPO (Alles wird gut) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Alles wird gut“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/28

         Решение на Общия съд от 7 декември 2017 г. — sheepworld/EUIPO (Alles wird gut)
   (Дело T-622/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Alles wird gut“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
   (2018/C 032/38)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: sheepworld AG (Урсензолен, Германия) (представител: S. von Rüden, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Schifko)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 16 юни 2016 г. (преписка R 212/2016-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Alles wird gut“ като марка на Европейския съюз.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда sheepworld AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 383, 17.10.2016 г.


title: Дело C-453/17 P: Жалба, подадена на 27 юли 2017 г. от Laure Camerin срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 1 юни 2017 г. по дело T-647/16, Camerin/Парламент

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/11

         Жалба, подадена на 27 юли 2017 г. от Laure Camerin срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 1 юни 2017 г. по дело T-647/16, Camerin/Парламент
   (Дело C-453/17 P)
   (2018/C 032/16)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Laure Camerin (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Друга страна в производството: Европейски парламент
   С определение от 30 ноември 2017 г. Съдът (десети състав) отхвърли жалбата.


title: Дело T-728/16: Решение на Общия съд от 5 декември 2017 г. — Tuerck/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Пенсии — Прехвърляне на национални пенсионни права — Ревалоризация на капиталовата стойност между датата на заявлението за прехвърляне и действителната дата на прехвърлянето)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/29

         Решение на Общия съд от 5 декември 2017 г. — Tuerck/Комисия
   (Дело T-728/16) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Прехвърляне на национални пенсионни права - Ревалоризация на капиталовата стойност между датата на заявлението за прехвърляне и действителната дата на прехвърлянето))
   (2018/C 032/39)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Sabine Tuerck (Волюве сен Пиер, Белгия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara и L. Radu Bouyon)

      Предмет

   Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 10 декември 2015 г. за потвърждаване на прехвърлянето в пенсионната схема на Европейския съюз на пенсионните права, придобити от жалбоподателката преди да постъпи на служба за Съюза

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Европейската комисия от 10 декември 2015 г. за потвърждаване на прехвърлянето в пенсионната схема на Европейския съюз на пенсионните права, придобити от г-жа Sabine Tuerck преди да постъпи на служба за Съюза.

               2)

               Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 475, 19.12.2016 г.


title: Дело T-121/16: Решение на Общия съд от 6 декември 2017 г. — Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Фигуративна марка „BURLINGTON THE ORIGINAL“ — По-ранни национални словни марки „BURLINGTON“ и „BURLINGTON ARCADE“ — По-ранна фигуративна марка на Съюза „BURLINGTON ARCADE“ и по-ранна национална фигуративна марка „BURLINGTON ARCADE“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Използване в процеса на търговия на знак с по-голямо значение от местното — Член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001) — Неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/24

         Решение на Общия съд от 6 декември 2017 г. — Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)
   (Дело T-121/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка „BURLINGTON THE ORIGINAL“ - По-ранни национални словни марки „BURLINGTON“ и „BURLINGTON ARCADE“ - По-ранна фигуративна марка на Съюза „BURLINGTON ARCADE“ и по-ранна национална фигуративна марка „BURLINGTON ARCADE“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Използване в процеса на търговия на знак с по-голямо значение от местното - Член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001) - Неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001))
   (2018/C 032/31)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tulliallan Burlington Ltd (Сейнт Хелиър, Джърси) (представител: A. Norris, barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Burlington Fashion GmbH (Шмаленберг, Германия) (представител: A. Parr, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 11 януари 2016 г. (преписка R 2501/2013-4), постановено в производство по възражение със страни Tulliallan Burlington и Burlington Fashion

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Tulliallan Burlington Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 175, 17.5.2016 г.


title: Дело T-757/17: Жалба, подадена на 10 ноември 2017 г. — Kerstens/Комисия

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/38

         Жалба, подадена на 10 ноември 2017 г. — Kerstens/Комисия
   (Дело T-757/17)
   (2018/C 032/52)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Petrus Kerstens (Оверийзе, Белгия) (представител: C. Mourato, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени адресираното до жалбоподателя решение на Комисията от 27 март 2017 г. в частта, в която се разпорежда възобновяването на разглеждането на случай CMS 15/017 ab initio,

               —

               да отмени адресираното до жалбоподателя решение на Комисията от 7 април 2017 г. в частта, в която се разпорежда възобновяването на разглеждането на случай CMS 12/063 ab initio,

               —

               да присъди на жалбоподателя специално обезщетение за претърпени неимуществени вреди в общ размер от 40 000 EUR, което да бъде изплатено от Европейската комисия, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството на основание член 134 от Процедурния правилник на Общия съд.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от неправилно изпълнение на съдебно решение за отмяна от 14 февруари 2017 г., Kerstens/Комисия (T-270/16 P, непубликувано, EU:T:2017:74), и от допуснато нарушение на принципа non bis in idem от страна органа по назначаването (наричан по-нататък „ОН“), който решил да възобнови дисциплинарните производства срещу жалбоподателя.

               2.

               Второто основание е изведено от неправилно изпълнение на посоченото по-горе съдебно решение и от нарушение на принципа на добра администрация, включително на задължението за безпристрастно и справедливо разглеждане на преписките, от нарушение на презумпцията за невиновност и от нарушение на правото на защита, тъй като в тези решения за възобновяване на посочените дисциплинарни производства не се давали гаранции за безпристрастност и справедливост при разглеждането на случая на жалбоподателя.

               3.

               Третото основание е изведено от неправилно изпълнение на посоченото по-горе съдебно решение и от нарушение на принципите на правна сигурност и на добра администрация, и по-специално на изискването за разумен срок, тъй като според жалбоподателя съответната нова дисциплинарна процедура също трябвало да протече в разумен срок, а в случая това не било така.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от искане за присъждане на специално обезщетение поради посочените по-горе нарушения, за да се поправи неимуществената вреда, която според жалбоподателя му била нанесена от администрацията, тъй като само с отмяна на обжалваните актове въпросната вреда не можело да бъде поправена.


title: Дело C-467/17 P: Жалба, подадена на 1 август 2017 г. от Società agricola Taboga Leandro и Fidenato Giorgio Ss срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 6 юни 2017 г. по дело T-172/17, Società agricola Taboga Leandro и Fidenato Giorgio/Парламент и Съвет

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/11

         Жалба, подадена на 1 август 2017 г. от Società agricola Taboga Leandro и Fidenato Giorgio Ss срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 6 юни 2017 г. по дело T-172/17, Società agricola Taboga Leandro и Fidenato Giorgio/Парламент и Съвет
   (Дело C-467/17 P)
   (2018/C 032/17)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Società agricola Taboga Leandro и Fidenato Giorgio Ss (представител: F. Longo, avvocato)

      Други страни в производството: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз
   С определение от 29 ноември 2017 г. Съдът (осми състав) отхвърли жалбата и осъди Società agricola Taboga Leandro и Fidenato Giorgio Ss да понесат направените от тях съдебни разноски.


title: Дело T-815/16: Решение на Общия съд от 12 декември 2017 г. — For Tune/EUIPO — Simplicity trade (opus AETERNATUM) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „opus AETERNATUM“ — По-ранна марка на Европейския съюз „OPUS“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (впоследствие член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/29

         Решение на Общия съд от 12 декември 2017 г. — For Tune/EUIPO — Simplicity trade (opus AETERNATUM)
   (Дело T-815/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „opus AETERNATUM“ - По-ранна марка на Европейския съюз „OPUS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (впоследствие член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
   (2018/C 032/40)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: For Tune sp. z o.o. (Варшава, Полша) (представител: K. Popławska, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Simplicity trade GmbH (Оелде, Германия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 14 септември 2016 г. (преписка R 152/2016-2), постановено в производство по възражение със страни Simplicity trade и For Tune

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда For Tune sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 14, 16.1.2017 г.