title: Дело T-56/11: Иск, предявен на 25 януари 2011 г. — SAS Cargo Group и др./Комисия

text:
               19.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/23

         Иск, предявен на 25 януари 2011 г. — SAS Cargo Group и др./Комисия
   (Дело T-56/11)
   2011/C 89/45
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: SAS Cargo Group A/S (Kastrup, Дания), Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Стокхолм, Швеция), и SAS AB (Стокхолм, Швеция) (представители: M. Kofmann, B. Creve, lawyers, I. Forrester, QC, J. Killick и G. Forwood, Barristers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени изцяло или отчасти обжалваното решение;

               —

               да се установи, че жалбоподателите не носят отговорност за цялото описаното в решението единствено завършено, единствено, сложно и продължаващо нарушение и при необходимост да се отмени решението в частта му, в която се приема, че жалбоподателите носят отговорност за посоченото нарушение;

               —

               в допълнение или при условията на алтернативност да се намали размера на наложената глоба;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски;

               —

               да се приемат други подходящи мерки, предвид обстоятелствата по делото.

      Правни основания и основни доводи

   Жалба за отмяна на Решение на Европейската комисия от 9 ноември 2010 г. относно производство по член 101 от Договора за функциониране на Европейския съюз по преписка COMP/39.258 — въздушен превоз на товари по отношение на споразумения относно редица елементи при ценообразуването на предоставяните услуги във връзка с въздушния превоз на товари с оглед на въвеждането на допълнителна такса за гориво, допълнителна такса за безопасност и заплащането на комисиона върху тези допълнителни такси на предприятията, осъществяващи международен превоз на товари.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите се позовават на шест правни основания.

               1.

               В първото правно основание жалбоподателите твърдят, че са допуснати съществени процесуални нарушения, както и нарушения на правото на жалбоподателите да получат административно обслужване при спазването на принципа на добрата администрация; нарушено е правото им на защита и общият принцип на равните правни възможности, тъй като им е отказан достъп до релевантни за случая — както доказващи вината, така и оневиняващи — доказателства, получени от Комисията, след като тя обявява изложението на възраженията си; въпреки това, обжалваното решение се основава на тези (доказващи вината на жалбоподателите) доказателства.

               2.

               Във второто правно основание жалбоподателите посочват, че Комисията не e компетентна да постанови обжалваното решение, доколкото с решението се прилагат член 101 ДФЕС, съответно член 53 от Споразумението за ЕИП към услугите за въздушен превоз на товари по отношение на пристигащи в ЕИП полети, като се прилага критерият на последиците, независимо че той не е относим по отношение на териториалното приложение на член 101 ДФЕС, съответно член 53 от Споразумението за ЕИП и същевременно неправилно се прилага критерият за прилагане по отношение на продажбите извън ЕИП.

               3.

               В рамките на второто правно основание жалбоподателят твърди, че е допусната очевидна грешка при оценката на действията на жалбоподателите и като стига до извода, че тези действия са доказателство за обстоятелството, че участието на жалбоподателите в (или за тяхното знание за) извършването на едно единствено, сложно и продължаващо нарушение; в допълнение редица от действията, на които се позовава Комисията, не представляват нарушение на относимите разпоредби от правото за защита на конкуренцията.

               4.

               В четвъртото правно основание жалбоподателите посочват, че наложената глоба е несправедливо и несъразмерно висока, ако се вземе предвид обстоятелството, че жалбоподателите не са участвали в извършването на едно единствено, сложно и продължаващо нарушение, както и релевантните аспекти на съответния случай (включително смекчаващите вината обстоятелства), които е следвало да бъдат взети предвид при определянето на размера на всяка глоба, налагана на жалбоподателите.

               5.

               В петото правно основание се твърди, че е проведено избирателно и произволно преследване срещу жалбоподателите (и други лица), тъй като не е образувано каквото и да е производство срещу останалите 72 превозвача, които според изложението на възраженията на Комисията за извършеното нарушения участвали в предполагаемите незаконосъобразни срещи или обсъждания. Последното повдига сериозни въпроси, що се отнася до разпоредбите на Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи и Хартата на основните права на Европейския съюз.

               6.

               В шестото правно основание жалбоподателите посочват, че е нарушено утвърденото им с член 47, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз право делото им да бъде разгледано от независим и безпристрастен съд, тъй като обжалваното решение е прието от административен орган, който разполага едновременно с правомощия по разследването и санкционирането.


title: Дело T-259/11: Жалба, подадена на 16 май 2011 г. — Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs/Комисия

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/33

         Жалба, подадена на 16 май 2011 г. — Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs/Комисия
   (Дело T-259/11)
   2011/C 252/78
   Език на производството: латвийски

      Страни

      Жалбоподател: Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs (представител: E. Darapoļskis, advokāts)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

               —

               да се отмени решението на Европейската комисия относно договор 2003/004-979-06-03/1/0027 „Būvmateriālu inivāciju un testēšānas centra izveide“, сключен в рамките на национална програма ФАР 2003 за Латвия, и да се обяви, че възстановяването на финансирането по програма ФАР до 1 576 010,80 EUR е неоснователно.

      Правни основания и основни доводи

   С решението на Европейската комисия (наричана по-нататък „Комисията“) относно договор 2003/004 979-06-03/1/0027 „Būvmateriālu inivāciju un testēšānas centra izveide“, сключен в рамките на национална програма ФАР 2003 за Латвия (наричано по-нататък „обжалваното решение“) се решава да възстанови финансова помощ до 1 474 200 EUR.
   Жалбоподателят счита, че с приемането на обжалваното решение Комисията не е изпълнила Финансовия протокол, приет на 19 септември 2003 г. за Европейската общност и Република Латвия относно финансирането на национална програма ФАР 2003 за Латвия (наричан по-нататък „Финансовият протокол“), въз основа на който на 23 август 2005 г. е сключен договор с жалбоподателя и е изплатена помощ в размер на 1 576 010,80 EUR. Жалбоподателят счита също, че Комисията не се е съобразила с Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (1) (наричан по-нататък „Финансовият регламент“) и с Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (2) (наричан по-нататък „Регламентът за прилагане“).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните правни основания.
   На първо място жалбоподателят поддържа, че Комисията е приела обжалваното решение без да разгледа внимателно обстоятелствата по случая и без да прецени фактите като се е основала само на докладите на държавните служители на Република Латвия, които от своя страна не се основават на становища или решения на компетентните органи. Жалбоподателят счита, че преди да започне процедура по възстановяване на сумата, Комисията е била длъжна да провери дали са налице нарушенията, посочени в докладите на посочените държавни служители на Република Латвия, и да събере всички необходими доказателства, което Комисията не е направила, а се е ограничила до формално разглеждане на предходната кореспонденция. Следователно в настоящия случай не са взети предвид важни факти и възстановяването на финансирането по програма ФАР е поискано ненадлежно.
   На второ място жалбоподателят твърди, че Комисията не е упражнила правомощията, предоставени ѝ с Финансовия протокол, Финансовия регламент и Регламента за прилагане. В това отношение жалбоподателят отбелязва, че с установяването на нарушенията Комисията е трябвало преди всичко да оцени финансовите им последици за общностния бюджет и след това, ако прецени, че нарушенията могат да доведат до съществени финансови последици, да даде срок на Република Латвия за преустановяване на нередностите. Поддържа, че в настоящия случай Комисията не е упражнила посочените си правомощия, така че обжалваното решение нарушава Финансовия протокол, член 71 от Финансовия регламент и членове 79 и 80 от Регламента за прилагане.
   На трето място жалбоподателят счита, че обжалваното решение е непропорционално и че е прието в нарушение на производството по приемане на подобни решения, уредено не само във Финансовия протокол, но и във Финансовия регламент и Регламента за прилагане. Освен това поддържа, че обжалваното решение не е публикувано, че в него не е посочена датата на приемането му и че е узнал за него едва след 9 март 2011 г. в рамките на производство, образувано срещу Латвия.
   На четвърто място жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е имало сериозни последици и му е причинило вреда, тъй като е послужило като основание за образуването на производство срещу него и му е попречило за в бъдеще да получава финансиране по програма ФАР.
   На пето и последно място жалбоподателят счита, че обжалваното решение сериозно е засегнало доброто му име, тъй като незаконосъобразните действия на Комисията възпрепятствали участието на нови партньори в проекта и значително подкопавали доверието на инвеститорите към жалбоподателя като надежден и сигурен партньор.

      (1)  ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198.

      (2)  ОВ L 357, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3.


title: Дело T-207/12 P: Жалба, подадена на 11 май 2012 г. от Luigi Marcuccio срещу определението, постановено на 29 февруари 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-3/11, Marcuccio/Комисия

text:
               30.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/27

         Жалба, подадена на 11 май 2012 г. от Luigi Marcuccio срещу определението, постановено на 29 февруари 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-3/11, Marcuccio/Комисия
   (Дело T-207/12 P)
   2012/C 194/45
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното определение в цялост и без изключение,

               —

               главно искане — да уважи всички искания, формулирани от жалбоподателя в първоинстанционното производство по спора,

               —

               да осъди ответника да заплати в полза на жалбоподателя съдебните разноски, направени от последния в настоящото производство по обжалване,

               —

               при условията на евентуалност, да върне делото пред Съда на публичната служба за ново разглеждане в различен състав на всяко от горепосочените искания.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу определението, постановено на 29 февруари 2012 г. по дело T-3/11, с което се отхвърля като явно неоснователна жалбата с предмет, от една страна, отмяна на претендирания отказ на Европейската комисия да приложи към преписката документ, свързан с претърпяната от жалбоподателя злополука, и от друга страна — Комисията да бъде осъдена да му изплати сумата от 1 000 EUR като обезщетение за претърпените от него вреди.
   Жалбоподателят излага две правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдение за пълна липса на мотиви към определението във връзка с явната недопустимост, включително поради явна противоречивост, парадоксален характер, изопачаване на фактите, очевидна невярност, нелогичност, и съответно необоснованост, нарушение на задължението за „clare loqui“, пропуск да се разгледа искане, формулирано от жалбоподателя, както и от погрешно, неправилно, невярно и необосновано тълкуване и прилагане:

                           —

                           на членове 26 и 26а от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз,

                           —

                           на правните норми, свързани с понятието за обжалваем акт (особено точки 30—47 включително от обжалваното определение), и

                           —

                           на правните норми, свързани с третирането и достъпа на физическите лица до лични данни, които се отнасят до тях и които се държат от институция на Съюза.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдение за незаконосъобразност на определението на първоинстанционната юрисдикция, по отношение на съдебните разноските (между точки 47 и 48 от обжалваното определение).


title: Дело T-386/17: Жалба, подадена на 23 юни 2017 г. — Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Лидер)

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/40

         Жалба, подадена на 23 юни 2017 г. — Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Лидер)
   (Дело T-386/17)
   (2017/C 256/46)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Бюл, Германия) (представител: A. Lingenfelser, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „Лидер“ — заявка за регистрация № 15 466 791

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 28 април 2017 г. по преписка R 2066/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-197/06: Решение на Съда (втори състав) от 17 април 2008 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van koophandel Hasselt — Белгия) — Confederatie van immobiliën-beroepen België, Beroepsinsituut van Vastgoedmakelaars/Willem Van Leuken (Признаване на дипломи — Директива 89/48/ЕИО — Агент по недвижими имоти)

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/4

         Решение на Съда (втори състав) от 17 април 2008 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van koophandel Hasselt — Белгия) — Confederatie van immobiliën-beroepen België, Beroepsinsituut van Vastgoedmakelaars/Willem Van Leuken
   (Дело C-197/06) (1)

   (Признаване на дипломи - Директива 89/48/ЕИО - Агент по недвижими имоти)
   (2008/C 142/04)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Rechtbank van koophandel Hasselt
   Страни в главното производство

      Иищци: Confederatie van immobiliën-beroepen België, Beroepsinsituut van Vastgoedmakelaars

      Ответник: Willem Van Leuken
   Предмет
   Преюдициално запитване — Rechtbank van koophandel Hasselt — Тълкуване на членове 3 и 4 от Директива на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ L 19, стр. 16; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 2, стр. 76) — Задължение за агент по недвижими имоти, установен в дадена държава-членка и упражняващ посредническа дейност в друга държава-членка да отговаря на условията за упражняване на тази професия, наложени от законодателството на тази държава в изпълнение на директивата — Изискване дори и в случай на договор за съвместна дейност между този агент и оторизирания от въпросната държава агент
   Диспозитив
   Членове 3 и 4 от Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години, изменена с Директива 2001/19/EО на Европейския парламент и на Съвета от 14 май 2001 година, не допускат законодателство на държава-членка, което поставя извършването на нейна територия на дейности като разглежданите по главното производство от доставчик на услуги, установен в друга държава-членка, който се намира в положение като това на ответника по главното производство, в зависимост от получаването на разрешение, чието предоставяне зависи от успешното полагане на изпит за правоспособност по право.

      (1)  ОВ C 165 от 15.7.2006 г.


title: Дело T-117/07—Т-121/07: Решение на Общия съд от 3 март 2011 г. — Areva и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Право на защита — Задължение за мотивиране — Отговорност за неправомерното поведение — Продължителност на нарушението — Глоби — Солидарна отговорност за заплащането на глобата — Отегчаващи обстоятелства — Водеща роля — Смекчаващи обстоятелствﾰ — Сътрудничество)

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/10

         Решение на Общия съд от 3 март 2011 г. — Areva и др./Комисия
   (Дело T-117/07—Т-121/07) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Право на защита - Задължение за мотивиране - Отговорност за неправомерното поведение - Продължителност на нарушението - Глоби - Солидарна отговорност за заплащането на глобата - Отегчаващи обстоятелства - Водеща роля - Смекчаващи обстоятелства - Сътрудничество)
   2011/C 113/20
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Areva, акционерно дружество (Париж, Франция); Areva T & D Holding SA (Париж); Areva T & D SA (Париж); Areva T & D AG (Оберентфелден, Швейцария) (представители: A. Schild и J.-M. Cot, avocats); и Alstom, акционерно дружество (Левалоа-Пере, Франция) (представители: първоначално J. Derenne, avocat, W. Broere, solicitor, A. Müller-Rappard и C. Guirado, avocats, а впоследствие J. Derenne и A. Müller-Rappard)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално X. Lewis и F. Arbault, впоследствие X. Lewis и накрая V. Bottka и N. Von Lingen)

      Предмет

   Жалби за частична отмяна на Решение С(2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 година относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация), а при условията на евентуалност, за намаляване на наложената на жалбоподателите глоба.

      Диспозитив

               1.

               Съединява дела T-117/07 и T-121/07 за целите на постановяване на съдебното решение.

               2.

               Отменя член 2, букви б) и в) от Решение C(2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 година относно производство по член 81 ЕО и член 53 ЕИП (дело COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация).

               3.

               За констатираните с член 1, букви б)—е) от Решение C(2006) 6762 окончателен нарушения налага следните глоби:

                           —

                           Alstom, акционерно дружество: 10 327 500 EUR,

                           —

                           Alstom: 48 195 000 EUR солидарно с Areva T & D SA, като за заплащането на 20 400 000 EUR от дължимата сума Areva T & D SA отговаря солидарно с Areva T & D AG, Areva, акционерно дружество, и Areva T & D Holding SA.

               4.

               Отхвърля жалбите в останалата им част.

               5.

               По дело T-117/07 Европейската комисия понася една десета от съдебните разноски на Areva, Areva T & D Holding, Areva T & D SA и Areva T & D AG и една десета от своите съдебни разноски. Areva, Areva T & D Holding Areva T & D SA и Areva T & D AG понасят девет десети от направените от тях съдебни разноски и девет десети от тези на Комисията.

               6.

               По дело T-121/07 Комисията понася една десета от съдебните разноски на Alstom и една десета от своите съдебни разноски. Alstom понася девет десети от направените от него съдебни разноски и девет десети от тези на Комисията.

      (1)  ОВ C 140, 23.6.2007 г.


title: Решение на Съда от 27 октомври 2015 година по дело E-11/15 — Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия (Неизпълнение от договаряща се страна на нейните задължения — нетранспониране — Директива 2011/83/ЕС относно правата на потребителите)

text:
               15.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 467/24

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 27 октомври 2015 година
   по дело E-11/15
   Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия
   (Неизпълнение от договаряща се страна на нейните задължения — нетранспониране — Директива 2011/83/ЕС относно правата на потребителите)
   (2016/C 467/11)
   По дело Е-11/15 Надзорният орган на ЕАСТ/Исландия – ИСК за постановяване, че като не е приела в определения срок мерките, необходими за транспонирането на акта, посочен в точки 7а, 7д и 7и от приложение XIX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 г. относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по смисъла на член 7 от Споразумението, Исландия не е изпълнила задълженията си – Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 27 октомври 2015 г. решение, чийто диспозитив гласи:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точки 7а, 7д и 7и от приложение XIX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 г. относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по смисъла на член 7 от Споразумението, като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта.

               2.

               Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-423/16: Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — De Masi/Комисия

text:
               10.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/15

         Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — De Masi/Комисия
   (Дело T-423/16)
   (2016/C 371/17)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: De Masi (Брюксел, Белгия) (представител: проф. A. Fischer-Lescano)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на ответника от 20 май 2016 г. относно заявлението за достъп до документите на групата „Code of Conduct“,

               —

               да отмени решението на ответника от 13 юли 2016 г. относно заявлението за достъп до документите на групата „Code of Conduct“,

               —

               да осъди ответника и евентуална встъпила страна да заплатят съдебните разноски съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: нарушение на член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1)

               Жалбоподателят твърди, че решенията на ответника от 20 май 2016 г. и 13 юли 2016 г. нарушават предвиденото в посочената по-горе разпоредба право на обоснован отказ на потвърдителното заявление.

               2.

               Второ основание: нарушение на член 15, параграф 3 ДФЕС във връзка с член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1049/2001
               По-нататък жалбоподателят твърди, че отказът да му се предостави пълен достъп до документите относно учредената от Съвета група „Verhaltenskodex“ (Данъчно облагане на предприятията) нарушава правото му да консултира тези документи, което е гарантирано с посочената по-горе разпоредба.
               Във връзка с това жалбоподателят твърди, че изключенията от изискването за прозрачност, които са предвидени в член 4, параграф 3 и в член 4, параграф 1, буква а), четвърто тира от Регламент (ЕО) № 1049/2001, не се прилагат в настоящия случай.
               Налице е също липса на претегляне и на мотиви, както и по-висш обществен интерес от оповестяването на документите.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OB L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело F-34/12: Жалба, подадена на 13 март 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/23

         Жалба, подадена на 13 март 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-34/12)
   2012/C 184/50
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: адв. A. Salerno)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за недопускане на жалбоподателя до изпитите в рамките на конкурс EPSO/AD/207/11

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени мълчаливото решение на конкурсната комисия по открит конкурс EPSO/AD/207/11 от 3 декември 2011 г., с което се отхвърля подаденото на 3 август 2011 г. от жалбоподателя искане за преразглеждане, насочено срещу предишното решение на конкурсната комисия да не покани жалбоподателя за участие във фазата на полагане на изпит в „Център за оценяване“, съобщено му с писмо на ЕСПП от 26 юли 2011 г.;

               —

               да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя 10 000 EUR като обезщетение за неимуществени вреди, причинени вследствие на обжалваното решение;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-43/09: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 30 септември 2010 г. — van Heuckelom/Европейска полицейска служба (Европол) (Публична служба — Правилник за персонала на Европол — Член 29 — Повишаване със стъпка, предоставена въз основа на докладите за оценяване — Възражение за незаконосъобразност на решението за преустановяване на политиката на определяне на степени и стъпки — Правомощия съответно на директора и на управителния съвет на Европол — Право на преценка на директора на Европол — Ограничения)

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/47

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 30 септември 2010 г. — van Heuckelom/Европейска полицейска служба (Европол)
   (Дело F-43/09) (1)

   (Публична служба - Правилник за персонала на Европол - Член 29 - Повишаване със стъпка, предоставена въз основа на докладите за оценяване - Възражение за незаконосъобразност на решението за преустановяване на политиката на определяне на степени и стъпки - Правомощия съответно на директора и на управителния съвет на Европол - Право на преценка на директора на Европол - Ограничения)
   2010/C 317/82
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Carlo van Heuckelom ('s-Gravenhage, Нидерландия) (представители: W. J. Dammingh и N. D. Dane, адвокати)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол) (представители: D. Neumann и D. El Khoury, подпомагани първоначално от B. Wägenbaur и R. Van der Hout, адвокати, впоследствие от B. Wägenbaur, адвокат)

      Предмет

   Отмяна на решението от 14 юли 2008 година, с което на жалбоподателя е предоставена само една стъпка за класиране в степен, както и на решението от 19 януари 2009 г., с което се отхвърля подадената срещу първото решение жалба.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата на г-н. van Heuckelom.

               2.

               Осъжда всяка от страните да заплати направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 180, 1.8.2009 г., стр. 63.


title: Поправка на известието в Официален вестник по дело T-698/16 (ОВ C 441, 28.11.2016 г.)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/57

         Поправка на известието в Официален вестник по дело T-698/16
   (
         Официален вестник на Европейския съюз C 441 от 28 ноември 2016 г.
      )
   (2017/C 006/72)
   Известието по дело T-698/16 Trasta Komercbanka а.о./ЕЦБ следва да се чете по следния начин:

      Жалба, подадена на 23 септември 2016 г. — Trasta Komercbanka и др./ЕЦБ
      (Дело T-698/16)
      (2016/C 441/34)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Trasta Komercbanka AS (Рига, Латвия) и 6 други (представители: O. Behrends, L. Feddern и M. Kirchner, lawyers)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ЕЦБ от 11 юли 2016 г. за оттегляне на банковия лиценз на Trasta Komercbanka AS; и

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат седем основания.

                  1.

                  Първото основание е, че ЕЦБ нарушила член 24 от Регламента за ЕНМ (1) и свързаните разпоредби при разглеждането от Административния съвет за преглед на по-ранното решение на ЕЦБ.

                  2.

                  Второто основание е, че ЕЦБ не разгледала и оценила внимателно и безпристрастно всички фактически обстоятелства, включително (но не само) това, че ЕЦБ не отчела адекватно факта, че представените от латвийския регулаторен орган сведения и документи са неточни.

                  3.

                  Третото основание е, че ЕЦБ нарушила принципа на пропорционалност, като не признала наличието на алтернативни мерки.

                  4.

                  Четвъртото основание е, че ЕЦБ нарушила принципа на равно третиране.

                  5.

                  Петото основание е, че ЕЦБ нарушила член 19 и съображение 75 от Регламент ЕНМ и злоупотребила с власт.

                  6.

                  Шестото основание е, че ЕЦБ нарушила принципите на защита на оправданите правни очаквания и на правна сигурност.

                  7.

                  Седмото основание е, че ЕЦБ нарушила процесуални правила, включително правото на изслушване, правото на достъп до преписката, правото на достатъчно мотивирано решение и освен това нарушила член 83, параграф 1 от Рамковия регламент за ЕНМ.

      (1)  Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 29.10.2013 г., стр. 63).


title: Дело T-473/12: Решение на Общия съд от 5 февруари 2015 г.  — Aer Lingus/Комисия ( „Държавни помощи — Ирландски данък върху пътниците, ползващи въздушен транспорт — Намалена ставка за дестинациите, намиращи се на разстояние най-много 300 km от летище Дъблин — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване — Предимство — Селективен характер — Определяне на бенефициерите на помощта — Член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 — Задължение за мотивиране“ )

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/12

         Решение на Общия съд от 5 февруари 2015 г. — Aer Lingus/Комисия
   (Дело T-473/12) (1)

   ((„Държавни помощи - Ирландски данък върху пътниците, ползващи въздушен транспорт - Намалена ставка за дестинациите, намиращи се на разстояние най-много 300 km от летище Дъблин - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Предимство - Селективен характер - Определяне на бенефициерите на помощта - Член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 - Задължение за мотивиране“))
   (2015/C 096/15)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aer Lingus Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: K. Bacon, D. Scannell, D. Bailey, barristers, и A. Burnside, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn, D. Grespan и T. Maxian Rusche)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Ирландия (представители: E. Creedon, A. Joyce и J. Quaney, подпомагани от E. Regan, SC, и B. Doherty, barrister)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2013/199/ЕС на Комисията от 25 юли 2012 година относно дело за държавна помощ SA.29064 (11/C, ex 11/NN) — Диференцирани данъчни ставки върху пътуване с въздушен транспорт, приведени в действие от Ирландия (ОВ L 119, 2013 г., стр. 30).

      Диспозитив

               1)

               Отменя член 4 от Решение 2013/199/ЕС на Комисията от 25 юли 2012 г. относно дело за държавна помощ SA.29064 (11/C, ex 11/NN) — Диференцирани данъчни ставки върху пътуване с въздушен транспорт, приведени в действие от Ирландия, тъй като с него се разпорежда възстановяването на помощта от бенефициерите в размер, определен на 8 EUR в съображение 70 от посоченото решение.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда Европейската комисия да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и половината от разноските, направени от Aer Lingus Ltd.

               4)

               Aer Lingus понася половината от направените от него съдебни разноски.

               5)

               Ирландия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г.


title: Дело C-194/09 P: Решение на Съда (втори състав) от 21 юли 2011 г. — Alcoa Trasformazioni Srl/Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Преференциална тарифа за електроенергия — Констатация за липса на помощ — Изменение и удължаване на срока на действие на мярката — ешение за започване на процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 ЕО — Съществуваща помощ или нова помощ — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Член 1, буква б), подточка v) — Задължение за мотивиране — Принципи на правната сигурност и на защита на оправданите правни очаквания)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/3

         Решение на Съда (втори състав) от 21 юли 2011 г. — Alcoa Trasformazioni Srl/Европейска комисия
   (Дело C-194/09 P) (1)

   (Обжалване - Държавни помощи - Преференциална тарифа за електроенергия - Констатация за липса на помощ - Изменение и удължаване на срока на действие на мярката - Решение за започване на процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 ЕО - Съществуваща помощ или нова помощ - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Член 1, буква б), подточка v) - Задължение за мотивиране - Принципи на правната сигурност и на защита на оправданите правни очаквания)
   2011/C 269/03
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Alcoa Trasformazioni Srl (представители: M. Siragusa, avvocato, T. Müller-Ibold и T. Graf, Rechtsanwälte, F. Salerno, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представител: N. Khan)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 25 март 2009 г. по дело Alcoa Trasformazioni Srl/Комисия на Европейските общности (T-332/06), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата, целяща отмяна на решението на Комисията от 19 юли 2006 година за започване на предвидената в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО процедура по отношение на продължаване на режимите на преференциални тарифи за електроенергия в полза на някои енергоемки отрасли в Италия (Държавна помощ С 36/06 (ех NN 38/06)), доколкото засяга тарифата за електроенергия, от която се ползват двата завода за алуминий във Fusina (Венеция) и в Portovesme (Сардиния), собственост на жалбоподателя

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Alcoa Trasformazioni Srl да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 193 от 15.8.2009 г.


title: Дело T-34/15: Жалба, подадена на 22 януари 2015 г.  — Wolf Oil/СХВП — SCT Lubricants ( „CHEMPIOIL“ )

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/38

         Жалба, подадена на 22 януари 2015 г. — Wolf Oil/СХВП — SCT Lubricants („CHEMPIOIL“)
   (Дело T-34/15)
   (2015/C 089/46)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Wolf Oil Corp. (Хемиксем, Белгия) (представители: P. Maeyaert и J. Muyldermans, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: UAB SCT Lubricants (Клайпеда, Литва)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на марката „CHEMPIOIL“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 076 327

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 31 октомври 2014 г. по преписка R 1596/2013-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП и встъпилата страна да поемат направените от тях разноски и да заплатят тези на Wolf Oil.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б), член 75 и член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-301/09: Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 30 юли 2009 г. — Staatssecretaris van Justitie, друга страна: I. Oguz

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/33

         Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 30 юли 2009 г. — Staatssecretaris van Justitie, друга страна: I. Oguz
   (Дело C-301/09)
   2009/C 267/61
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Ищец: Staatssecretaris van Justitie

      Друга страна: I. Oguz

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли член 13 от Решение № 1/80 [от 19 септември 1980 година относно развитие на асоциирането, прието от Съвета за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция] да бъде тълкуван в смисъл, че засилване на строгостта по отношение на разпоредба, влязла в сила след 1 декември 1980 г., която предвижда смекчаване на приложимата към 1 декември 1980 г. разпоредба, представлява също ново ограничение по смисъла на тази разпоредба, когато това засилване на строгостта не включва влошаване по отношение на разпоредбата в сила към 1 декември 1980 г.?


title: Дело F-112/14: Жалба, подадена на 17 октомври 2014 г.  — ZZ и др./Комисия

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/47

         Жалба, подадена на 17 октомври 2014 г. — ZZ и др./Комисия
   (Дело F-112/14)
   (2015/C 026/62)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ и др. (представител: S. Orlandi, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решенията на ОН да класира жалбоподателите, според новите правила за кариера и повишаване, приложими след реформата на Правилника на длъжностните лица от 1 януари 2014 г., в длъжност от вида „Старши администратор в преход“, като ги лишава, по тяхно мнение, от възможност да бъдат повишени към степен AD 14, както и да се установи незаконосъобразността на член 30, параграф 3 от приложение XIII към правилника.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят решенията за класиране на жалбоподателите в длъжност от вида „Старши администратор в преход“;

               —

               да се обяви, че член 30, параграф 3 от приложение XIII към правилника е незаконосъобразен;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-240/04: Решение на Първоинстанционния съд от 17 септември 2007 г. — Франция/Комисия (Европейска общност за атомна енергия — Инвестиции — Съобщаване на Комисията относно инвестиционните проекти — Процедури за осъществяване — Регламент (Евратом) № 1352/2003 — Липса на компетентност на Комисията — Членове 41-44 EA — Принцип на правната сигурност)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/46

         Решение на Първоинстанционния съд от 17 септември 2007 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-240/04) (1)

   (Европейска общност за атомна енергия - Инвестиции - Съобщаване на Комисията относно инвестиционните проекти - Процедури за осъществяване - Регламент (Евратом) № 1352/2003 - Липса на компетентност на Комисията - Членове 41-44 EA - Принцип на правната сигурност)
   (2007/C 269/81)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Френска република (представители: първоначално F. Alabrune, G. de Bergues, C. Lemaire и E. Puisais, впоследствие G. de Bergues и S. Gasri)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: M. Patakia)

      Страни, всъпили в подкрепа на исканията на ищеца: Федерална република Германия (представители: C.-D. Quassowski и A. Tiemann) и Кралство Белгия (представители: първоначално D. Haven, впоследствие M. Wimmer и накрая A. Hubert, подпомагани от J.-F. De Bock, avocat)
   Предмет
   Отмяна на Регламент (Евратом) № 1352/2003 на Комисията от 23 юли 2003 година за изменение на Регламент (EО) № 1209/2000 относно определянето на процедурите за осъществяване на съобщенията, предвидени в член 41 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия (ОВ L 192, стр. 15).
   Диспозитив

               1)

               Отменя Регламент (Евратом) № 1352/2003 на Комисията от 23 юли 2003 година за изменение на Регламент (EО) № 1209/2000 относно определянето на процедурите за осъществяване на съобщенията, предвидени в член 41 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия.

               2)

               Осъжда Комисията да понесе съдебните разноски, направени от Френската република.

               3)

               Федерална република Германия и Кралство Белгия понасят своите собствени съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 304, 13.12.2003 г. (предходен номер на делото C-455/03).


title: Дело C-510/09: Иск, предявен на 9 декември 2009 г. — Европейска комисия/Френска република

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/24

         Иск, предявен на 9 декември 2009 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-510/09)
   2010/C 37/29
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia и G. Zavvos)

      Ответник: Френска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като е пропуснала да нотифицира проекта на постановлението от 13 март 2006 г. относно използването на бързо разтворими смеси от продукти, посочени в член L.253-1 от code rural в рамките на процедурата по Директива 98/34/ЕО от 22 юни 1998 година, изменена с Директива 98/48/CE от 20 юли 1998 година, установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество (1), Френската република не е изпълнила задълженията си по член 8, параграф 1 от посочената директива;

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Със своя иск Европейската комисия упреква ответника за това, че не я е уведомил предварително за приемането на разглежданото министерско постановление, свързано с използването на някои бързо разтворими смеси на фармацевтични продукти със значение за агрономията, докато безспорно това постановление представлявало техническа норма по смисъла на Директива 98/34 и поради това е трябвало неговият проект да ѝ бъде нотифициран, тъй като той не попада в приложното поле на дерогацията по член 10 от същата директива.
   Според Комисията ответникът се е съгласил с факта на извършване на това нарушение, тъй като след получаването на мотивираното становище френските власти са нотифицирали на Комисията проект на постановление, който предвиждал отмяната на спорната министерска наредба и възпроизвеждал нейното съдържание. Въпреки това към датата на подаването на настоящия иск този проект на постановление все още не е приет от френските власти или при всички случаи Комисията все още не е уведомена за това.

      (1)  Директива 98/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 юли 1998 година за изменение на Директива 98/34/ЕО относно определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и правила (ОВ L 217, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 282).


title: Дело C-396/08: Преюдициално запитване, отправено от Corte d'appello di Roma (Италия) на 12 септември 2008 г.  — Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Daniela Lotti и Clara Matteucci

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/9

         Преюдициално запитване, отправено от Corte d'appello di Roma (Италия) на 12 септември 2008 г. — Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Daniela Lotti и Clara Matteucci
   (Дело C-396/08)
   (2008/C 327/14)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Corte d'appello di Roma
   Страни в главното производство

      Ищец: Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Ответници: Daniela Lotti и Clara Matteucci
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали италианското законодателство (член 7, параграф 1 от Закон 638/83), което води до това да не се отчитат като продължителност на вноските, обуславящи придобиването на право на пенсия, периодите, през които не е извършвана работа в рамките на вертикално правоотношение при непълно работно време, се намира в съответствие с Директива 97/81/ЕО (1) и по-специално с клауза 4 [от приложеното към нея Рамково споразумение] относно принципа на недопускане на дискриминация?

               2)

               Дали посоченото национално законодателство се намира в съответствие с директивата и по-специално с клауза 1 [от приложеното към нея Рамково споразумение] — където се предвижда, че националното законодателство трябва да улесни развитието на работата при непълно работно време, и с клаузи 4 и 5 [от посоченото Рамково споразумение] — възлагащи на държавите-членки да отстранят пречките от правно или административно естество, които могат да ограничат възможностите за работа при непълно работно време, тъй като е несъмнено, че липсата на отчитане за пенсионни цели на седмиците, през които не е работено, представлява съществена пречка пред избора на работа при непълно работно време във форма от вертикален тип?

               3)

               Дали клауза 4 [от посоченото Рамково споразумение] относно принципа на недопускане на дискриминация може да се разпростре и към областта на различните типове договори за работа при непълно работно време, тъй като в случай на хоризонтална работа при непълно работно време, за равен брой изработени и заплатени часове през календарната година, въз основа на националното законодателство се отчитат всички седмици от календарната година, за разлика от случая при вертикалното непълно работно време?

      (1)  Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (EKP) — Приложение: Рамково споразумение за работа при непълно работно време (ОВ L 14, 20.1.1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).


title: Дело T-325/12: Жалба, подадена на 23 юли 2012 г. — Нидерландия/Комисия

text:
               8.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 273/21

         Жалба, подадена на 23 юли 2012 г. — Нидерландия/Комисия
   (Дело T-325/12)
   2012/C 273/36
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels, J. Langer и M. de Ree)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на комисията от 11 май 2012 г. с номер SG-Greffe (2012) D/3150 по преписка SA.28855 (N 373/2009) (ex C 10/2009 и N 528/2009 — Нидерландия/ING — Помощ за преструктуриране),

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва три правни основания.

               1.

               Нарушение на правото на защита и на принципа на дължима грижа
               Комисията не можела да приемe обжалваното решение, без да даде възможност на жалбоподателя да се произнесе по съображенията, въз основа на които в своето решение Комисията стига до извода, че жалбоподателят е предоставил помощ на ING, като се е съгласил с изменение на условията за изплащане.
               Освен това Комисията е нарушила принципа на дължима грижа, като е приела решението, без да вземе предвид твърденията на жалбоподателя в по-ранното производство пред Общия съд, което приключва с Решение по свързани дела Т-29/10 и Т-33/10, в което Общият съд приемал тези твърдения.

               2.

               Нарушение на член 107 ДФЕС
               Решението е в нарушение на член 107 ДФЕС, тъй като в точка 213 от него Комисията неправилно е установила, че промяната на условията за изплащане представлява държавна помощ.

               3.

               Нарушение на член 107 ДФЕС, на Процедурния правилник и на член 266 ДФЕС
               Комисията не изпълнила надлежно Решение на Общия съд от 2 март 2012 г. и нарушила член 107 ДФЕС, Процедурния правилник и член 226 ДФЕС, като в това решение е обвързала разрешаването на капиталовата вноска със същите компенсаторни мерки както в първото решение от 2009 г. (което Общият съд отменя с Решение от 2 март 2012 г.), въпреки че определеният от нея обхват на помощта бил с 2 милиарда евро по-малък.


title: Дело C-251/12: Решение на Съда (трети състав) от 19 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal de commerce de Bruxelles — Белгия) — Christian van Buggenhout и Ilse van de Mierop, в качеството на синдици на Grontimmo SA/Banque Internationale à Luxembourg (Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 1346/2000 — Производство по несъстоятелност — Член 24, параграф 1 — Изпълнение на задължение „в полза на длъжника, спрямо когото е образувано производство по несъстоятелност“ — Плащане в полза на кредитор на длъжника)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/29

         Решение на Съда (трети състав) от 19 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal de commerce de Bruxelles — Белгия) — Christian van Buggenhout и Ilse van de Mierop, в качеството на синдици на Grontimmo SA/Banque Internationale à Luxembourg
   (Дело C-251/12) (1)

   (Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 1346/2000 - Производство по несъстоятелност - Член 24, параграф 1 - Изпълнение на задължение „в полза на длъжника, спрямо когото е образувано производство по несъстоятелност“ - Плащане в полза на кредитор на длъжника)
   2013/C 344/50
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de commerce de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Ищци: Christian van Buggenhout и Ilse van de Mierop, в качеството на синдици на Grontimmo SA

      Ответник: Banque Internationale à Luxembourg

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal de commerce de Bruxelles — Тълкуване на член 24 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143) — Плащане в полза на кредитор на несъстоятелния длъжник, извършено по искане на последния, без да е налице оповестяване на решението за откриване в друга държава членка на производството по несъстоятелност — Освобождаване от отговорност на добросъвестния пълномощник — Действие по отношение на лицата — Понятие за изпълнение в полза на длъжника, което включва само плащането в полза на несъстоятелния длъжник или плащане в полза и на неговите кредитори

      Диспозитив

   Член 24, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност трябва да се тълкува в смисъл, че плащане в полза на кредитор, осъществено по нареждане на негов длъжник, спрямо когото е образувано производство по несъстоятелност, не попада в приложното поле на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 200, 7.7.2012 г.


title: Дело C-445/16: Преюдициално запитване от Сour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 8 август 2016 г. — Docteur De Bruyne SPRL/État belge

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/6

         Преюдициално запитване от Сour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 8 август 2016 г. — Docteur De Bruyne SPRL/État belge
   (Дело C-445/16)
   (2016/C 410/06)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Mons

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Docteur De Bruyne SPRL

      Ответник: État belge

      Преюдициален въпрос

   Съвместимо ли е с правилата за съставянето на баланса, предвидени в Четвърта директива на Съвета от 25 юли 1978 година относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (Директива 78/660/ЕИО, ОВ L 222от 14 август 1978 г., стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21), съгласно които:

               —

               годишният счетоводен отчет трябва да дава вярна и точна представа за имуществото, за финансовото състояние, както и за резултатите от дейността на дружеството (член 2, параграф 3 от директивата);

               —

               фондовете имат за цел да покрият загуби или задължения, чийто характер е ясно определен и които към датата на приключване на баланса вероятно ще бъдат претърпени или поети, или ще бъдат претърпени или поети със сигурност, но без да е сигурен размерът или датата на възникването им (член 20, параграф 1 от директивата);

               —

               принципът на предпазливостта следва във всички случаи да бъде спазван, и по-специално:

                           —

                           могат да се включват само печалби, реализирани към датата на приключване на баланса;

                           —

                           вземат се предвид всички предвидими рискове и предполагаеми загуби, възникнали в течение на съответната или предходна финансова година, дори и ако тези рискове или загуби са станали известни едва през периода между датата на приключване на баланса и датата на съставянето му (член 31, параграф 1, буква в), подбукви аа) и бб) от директивата);

               —

               вземат се предвид приходите и разходите, отнасящи се до финансовата година, независимо от датата на заплащане или инкасиране на тези приходи или разходи (член 31, параграф 1, буква г) от директивата);

               —

               перата на разделите по активи и пасиви се оценяват поотделно (член 31, параграф 1, буква д) от директивата);

         дружество — емитент на опция върху акция, да може да осчетоводи като приход цената на прехвърлянето на тази опция през счетоводната година, през която въпросната опция е прекратена, или в края на периода ѝ на валидност, за да се вземе предвид рискът, поеман от емитента на опцията вследствие на приетото от него задължение, [а не] през счетоводната година, през която прехвърлянето на опцията е извършено и цената ѝ е окончателно придобита, като поетият от емитента на опцията риск се оценява отделно чрез осчетоводяването на фонд?


title: Дело T-433/08: Жалба, подадена на 30 септември 2008 г. — SIAE/Комисия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/57

         Жалба, подадена на 30 септември 2008 г. — SIAE/Комисия
   (Дело T-433/08)
   (2008/C 301/95)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Società Italiana degli Autori ed Editori — SIAE (Рим, Италия) (представители: M. Siragusa, avvocato, M. Mandel, avvocato, L. Vullo, avvocato, S. Valentino, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят член 3 и член 4, параграф 2 от решението,

               —

               да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя съдебните разноски по настоящото производство,

               —

               да се нареди всяка друга мярка, включително и разследване, която Първоинстанционният съд счете за необходима.

         Правни основания и основни доводи
   Решението, което се обжалва в настоящото производство е същото като по дело Т-392/08, AEPI/Комисия.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква пет правни основания.
   С първото правно основание жалбоподателят твърди, че е налице нарушение и неправилно прилагане на член 81 ЕО и липса на разследване, тъй като в решението се приема, че е налице съгласувана практика, без да посочи каквото и да е доказателство, освен обстоятелството, че много от договорите за взаимно представителство ограничават правомощието за предоставяне на лицензии на територия, на която извършва дейност друга организация за колективно управление. В това отношение Комисията не отчита, че много организации за колективно управление всъщност считат, че могат да гарантират най-добре правата на своите членове, като поверят техния репертоар на такива организации за колективно управление, които могат да осигурят ефективна защита на авторските им права и е напълно очевидно, че именно организациите, които имат дълбоки корени на съответната територия са в състояние да удовлетворят напълно тези изисквания.
   С второто правно основание жалбоподателят твърди, че е налице нарушение и неправилно прилагане на член 81 ЕО и нелогичност на мотивите на решението, тъй като самата Комисия, в опита си да докаже, че е възможно управлението на мултитериториални лицензии за излъчване на музикални произведения чрез сателит, чрез кабел и по интернет, представя доказателство за липсата на паралелно поведение на организациите за колективно управление. Всъщност обвинението на Комисията се опровергава от примерите, които посочва самата Комисия, а именно предоставянето от организациите за колективно управление на мандати, които надхвърлят рамките на територията, на която извършва дейност една самостоятелна организация.
   С третото правно основание жалбоподателят твърди, че е налице нарушение и неправилно прилагане на член 81 ЕО, тъй като, в спорната хипотеза, при която Комисията би установила наличието на съгласувана практика, тази практика изобщо не би ограничила конкуренцията, понеже териториалните ограничения са необходимо следствие от изключителния характер на правата на авторите.
   С четвъртото правно основание жалбоподателят изтъква нарушение, от страна на Комисията, на принципа на състезателност и на член 253 ЕО, поради липса на мотиви, с оглед на факта, че Комисията не е информирала организациите за съществените фактически елементи, които е взела предвид, за да не приеме, след проучване на пазара, ангажиментите, предложени от SIAE.
   С петото правно основание жалбоподателят изтъква нарушение на член 253 ЕО, поради липса на мотиви, нарушение на принципа на пропорционалност и на принципа на правна сигурност, както и противоречивост и нелогичност на мерките, предписани от член 4, параграф 2 от решението. Напълно неопределеният характер на „ревизията“, поискана от организациите за колективно управление, несправедливо поставя SIAE в положение на несигурност при идентифициране на мерките, които Комисията би счела за достатъчни, за да бъде прекратена предполагаемата съгласувана практика. Освен това, след като Комисията признава изрично, че ограничаването на мандата до територията на другата организация за колективно управление не представлява ограничение на конкуренцията, в явно противоречие с това разбиране би било да се нареди на организациите за колективно управление да преразгледат двустранно териториалното ограничение на всички техни мандати за излъчване чрез сателит, чрез кабел и по интернет и да предоставят на Комисията копие от ревизията на всички така сключени договори за взаимно представителство. Към това следва да се прибави, че тъй като Комисията изисква „двустранна“ ревизия на териториалните ограничения, пълното спазване от SIAE на член 4, параграф 2 от Решението не се определя само от неговите решения, тъй като те от своя стана зависят и от автономните решения на останалите 23 организации за колективно управление.


title: Дело T-389/06: Иск, предявен на 20 декември 2006 г. — Inter-IKEA/СХВП (представяне на палет)

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/34

         Иск, предявен на 20 декември 2006 г. — Inter-IKEA/СХВП (представяне на палет)
   (Дело T-389/06)
   (2007/C 20/53)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Inter-IKEA Systems BV (Delft, Нидерландия) [представител: J. Gulliksson, адвокат]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав от 26 септември 2006 г. по дело R 355/2006-1;

               —

               СХВП да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка, представляваща палет, който се състои от удължена правоъгълна платформа или основа и еднакво отдалечен от нея край, орнаментиран с квадратни отвори, които са разположени един спрямо друг под ъгъл от 90 градуса, за стоки и услуги по класове 6, 7, 16, 20, 35, 39 и 42 — заявка № 4 073 748

      Решение на проверителя: отхвърляне на заявката

      Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата

      Приведени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EO) № 40/94 на Съвета, тъй като марката е отличителна в достатъчна степен, за да бъде регистрирана.


title: Дело C-345/14: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 17 юли 2014 г.  — SIA „Maxima Latvija“ /Konkurences padome

text:
               22.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/4

         Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 17 юли 2014 г. — SIA „Maxima Latvija“/Konkurences padome
   (Дело C-345/14)
   2014/C 329/06
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SIA „Maxima Latvija“

      Ответник: Konkurences padome

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли разглежданото по делото споразумение, сключено между наемодател на търговски обекти и търговец на дребно (ключов наемател) и ограничаващо правото на наемодателя да решава сам, без съгласието на този ключов наемател дали да отдава под наем други търговски обекти на потенциални конкуренти на последния, да се счита за споразумение между предприятия, което има за цел да предотврати, ограничи или наруши конкуренцията, за целите на установеното в член 101, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз?

               2)

               Следва ли при преценка на съответствието на това споразумение с установеното в член 101, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се извърши анализ на структурата на пазара, и ако да — какво трябва да обхване анализът?

               3)

               Представлява ли пазарната мощ на участниците в разглежданото по делото споразумение и нейното потенциално увеличаване обстоятелство, което задължително трябва да се вземе предвид при преценка на съответствието на това споразумение с установеното в член 101, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз?

               4)

               Ако за да се установят характерът на споразумението и наличието на елементи на забранено споразумение, е необходимо да се прецени дали е налице вероятност то да засегне пазара, може ли тази вероятност за засягане пазара да е достатъчна, за да се приеме също така, че споразумението отговаря на понятието за забранено споразумение, без да се преценява дали действително е настъпил неблагоприятен резултат?


title: Дело T-542/08: Жалба, подадена на 3 декември 2008 г.  — Evropaïki Dynamiki/ECHA

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/58

         Жалба, подадена на 3 декември 2008 г. — Evropaïki Dynamiki/ECHA
   (Дело T-542/08)
   (2009/C 44/100)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis, P. Katsimani и M. Dermitzakis, lawyers)

      Ответник: Европейска агенция по химикалите
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Европейската агенция по химикалите, за което жалбоподателят е уведомен с писмо без дата, получено от него на 25 септември 2008 г., с което е отхвърлена офертата му, подадена във връзка с открита процедура за възлагане на обществена поръчка ECHA/2008/24 за „Разработване на средство за оценка на химическата безопасност“ (ОВ 2008/S 115-152918), както и всички последващи решения на ECHA, включително и това, с което обществената поръчка се възлага на избрания оферент.

               —

               да се осъди ECHA да заплати на жалбоподателя сумата от 1 500 000 EUR като обезщетение за претърпените от него вреди, в резултат на посочената процедура за възлагане на обществена поръчка;

               —

               да се осъди ECHA да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски във връзка с настоящата жалба, дори ако тя бъде отхвърлена.

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си жалбоподателят иска да се отмени решението на Европейската агенция по химикалите („ECHA“), което му е съобщено на 25 септември 2008 г. с писмо, което го информира, че подадената от него оферта в рамките на обществената поръчка ECHA/2008/24 за „Разработване на средство за оценка на химическата безопасност“ (ОВ 2008/S 115-152918) не е била избрана и че обществената поръчка е била възложена на TRASYS SA.
   Жалбоподателят твърди, че Комисията за оценка е допуснала множество грешки при оценяването във връзка с критериите за възлагане на поръчки, докато възлагащият орган е нарушил основополагащи правила и основни принципи на обществените поръчки. Освен това той поддържа, че ECHA е злоупотребила с власт при оценяването на офертите, нарушила е Финансовия регламент и/или принципите за прозрачност и за равно третиране и е използвала неясни термини или не е изложила достатъчно мотиви, за да обоснове решението си. Накрая, жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил основно процедурно изискване по смисъла на член 158а от Регламент (ЕО, Евратом) № 478/2007 (1) на Комисията, който предвижда период на изчакване, предхождащ подписването на договора със спечелилия оферент. Жалбоподателят поддържа, че ответникът умишлено е забавил съобщението за жалбоподателя, за да може да финализира сключването на договора със спечелилия кандидат преди да получи някакви коментари от жалбоподателя, което е в противоречие с духа и целта на периода на изчакване.
   Освен това, жалбоподателят претендира парично обезщетение в размер на 1 500 000 EUR, което съответства на очакваната брутна печалба от посочената по-горе процедура за обществена поръчка, ако договорът му беше възложен. Жалбоподателят твърди, че претендираното от него обезщетение се основава на доводите му по същество, че е имало достатъчно сериозно нарушение на правна норма от по-висок ранг, която защитава частноправните субекти, и че съответните институции явно и сериозно са превишили пределите, в които следва да упражняват правомощията си.

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 478/2007 на Комисията от 23 април 2007 година за изменение на Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 111, 2007 г., стр. 13).


title: Дело C-78/14 P: Решение на Съда (първи състав) от 29 октомври 2015 г. — Европейска комисия/ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Обжалване — Арбитражна клауза — Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013 г.) — Договори относно финансовата помощ на Европейския съюз, предоставена за проектите „Perform“ и „Oasis“ — Нередности, установени при одити по други проекти — Решение на Комисията да спре възстановяването на сумите, авансово платени от бенефициера — Допустими разходи — Изопачаване на доказателства от преписката)

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/3

         Решение на Съда (първи състав) от 29 октомври 2015 г. — Европейска комисия/ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias
   (Дело C-78/14 P) (1)

   ((Обжалване - Арбитражна клауза - Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013 г.) - Договори относно финансовата помощ на Европейския съюз, предоставена за проектите „Perform“ и „Oasis“ - Нередности, установени при одити по други проекти - Решение на Комисията да спре възстановяването на сумите, авансово платени от бенефициера - Допустими разходи - Изопачаване на доказателства от преписката))
   (2015/C 429/03)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou, B. Conte и R. Lyal)

      Друга страна в производството: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (представители: V. Christianos и S. Paliou, dikigoroi)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 102, 7.4.2014 г.


title: Дело T-126/04: Определение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2008 г. — Goris/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Междинно решение — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/34

         Определение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2008 г. — Goris/Комисия
   (Дело T-126/04) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Междинно решение - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   (2008/C 301/57)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Willem Goris (Strassen, Люксембург) (представител: N. Lhoëst, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и H. Krämer, agents, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
   Предмет
   От една страна, искане за отмяна на решението на Комисията от 5 май 2003 г. за изменение на класирането в степен на жалбоподателя, доколкото то определя класирането му в стъпка към датата на назначаването му в степен B 4, втора стъпка, доколкото определя 5 октомври 1995 г. като датата, към която то започва да поражда имуществените си последици и доколкото не възстановява степента на жалбоподателя, и искане за отмяна на решението, с което е отхвърлена жалбата на жалбоподателя както и искане за поправяне на вредите, за които се твърди, че произтичат от това решение.
   Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Комисията понася всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 118, 30.4.2004 г.


title: Дело C-491/07: Преюдициално запитване, отправено от Landesgerichts für Strafsachen Wien (Австрия) на 31 октомври 2007 г. — Наказателно производство срещу Vladimir Turansky

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/26

         Преюдициално запитване, отправено от Landesgerichts für Strafsachen Wien (Австрия) на 31 октомври 2007 г. — Наказателно производство срещу Vladimir Turansky
   (Дело C-491/07)
   (2008/C 22/49)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Landesgericht für Strafsachen Wien
   Страна в главното производство
   Vladimir Turansky
   Преюдициален въпрос
   Трябва ли съдържащата се в член 54 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници (1) забрана за преследване за същите деяния, за които лицето е осъдено (ne bis in idem) да се тълкува в смисъл, че тя възпрепятства наказателното преследване срещу заподозрян в Република Австрия за деяние, когато в Словашката република, след присъединяването ѝ към Европейския съюз, наказателното производство за същото деяние е прекратено, след като полицейски орган след извършване на проверка по същество приключва наказателното производство с влязло в сила постановление за спирането му без последващи санкции?

      (1)  ОВ L 239, 22.9.2000 г., стр. 19 (Специално издание на български език, глава19, том 01, стр. 177).


title: Дело T-438/07: Жалба, подадена на 30 ноември 2007 г. — Spa Monopole/СХВП — De Francesco Import (SpagO)

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/26

         Жалба, подадена на 30 ноември 2007 г. — Spa Monopole/СХВП — De Francesco Import (SpagO)
   (Дело T-438/07)
   (2008/C 37/41)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Белгия) (представители: L. de Brouwer, E. Cornu, E. De Gryse и D. Moreau, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: De Francesco Import GmbH (Nürnberg, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на втори апелативен състав на Службата от 13 септември 2007 г., прието по преписка R 1285/2006-2, и

               —

               да се осъди Службата да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: De Francesco Import GmbH

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „SpagO“ за стоки в клас 33 — Заявка № 2 320 844

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словни и фигуративни марки на Общността, и словни и фигуративни национални и международни марки „SPA“, „SPA Citron“ и „SPA Orange“ за стоки в клас 32

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението в неговата цялост

      Решение на апелативния състав: Отменя решението на отдела по споровете и отхвърля възражението

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав не отдава достатъчно значение на реномето на марката „SPA“ в държавите от Бенелюкс и не взема в достатъчна степен предвид следните фактори:

               —

               словесните и визуални прилики между разглежданите марки,

               —

               обстоятелството, че с използването на марката „SpagO“ за алкохолни напитки ще се накърни репутацията на минералната вода „SPA“ — репутация, изградена въз основа на високото й качество, чистотата и полезното действие за здравето,

               —

               обстоятелството, че използването на марката „SpagO“ за напитки ще доведе до несправедливо възползване от реномето на марката „SPA“ и от създаваната от нея представа за качество и чистота.


title: Дело C-425/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Португалия) на 18 септември 2012 г. — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, S.A./Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional

text:
               15.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/3

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Португалия) на 18 септември 2012 г. — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, S.A./Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional
   (Дело C-425/12)
   2012/C 389/04
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, S.A.

      Ответник: Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional

      Преюдициален въпрос

   Може ли член 4, параграф 1 от Директива 93/38/ (1) ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г. и член 14, параграф 1, буква в), подточка i) от същата директива в редакцията след изменението с Директива 98/4/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г., както и останалите приложими разпоредби от посочените директиви или приложимите общи принципи на общностното право да се тълкуват в смисъл, че създават задължения за частноправните субекти — концесионери на обществени услуги [в частност за образувание по член 2, параграф 1, буква б) от посочената Директива 93/38/ЕИО], при положение, че посочената директива не е транспонирана от португалската държава в националното право, както и в смисъл, че неспазването на тези задължения може да бъде изтъкнато срещу това образувание концесионер от самата португалска държава в акт, който следва да се счита за изходящ от едно от нейните министерства?

      (1)  Относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 199, стр. 84).

      (2)  ОВ L 101, стр. 1.


title: Дело T-101/10: Жалба, подадена на 3 март 2010 г. — Полша/Комисия

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/68

         Жалба, подадена на 3 март 2010 г. — Полша/Комисия
   (Дело T-101/10)
   2010/C 113/101
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Република Полша (представител: M. Szpunar)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени член 3 от Регламент (ЕО) № 1193/2009 на Комисията от 3 ноември 2009 година за поправка на регламенти (ЕО) № 1762/2003, (ЕО) № 1775/2004, (ЕО) № 1686/2005 и (ЕО) № 164/2007 и за определяне на размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарните години 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 и 2005/2006 (1), както и член 2 от Регламент (ЕО) № 1686/2005 на Комисията от 14 октомври 2005 г. за определяне на размера на налога върху производството, както и на коефициента за допълнителния налог в сектора на захарта за пазарната 2004/2005 година (2),

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят поддържа, че с обжалваната разпоредба се въвеждат разлики по отношение на коефициента за допълнителния налог в сектора на захарта за пазарната 2004/2005 година, тъй като за новите държави членки същият коефициент бил в размер на 0,25466, а за Общността на петнадесетте той бил определен в размер на 0,14911.
   Жалбоподателят посочва следните правни основания във връзка с обжалваната разпоредба:

               На първо място, Комисията била некомпетентна и нарушила член 16 от Регламент (ЕО) № 1260/2001 (3), който оправомощавал само нея да определи един единствен, еднакъв за целия Европейски съюз коефициент. В това отношение различните езикови версии на Регламент № 1260/2001 били напълно единни и еднозначни. Освен това принципите на общата организация на пазарите в сектора на захарта не биха могли да обосноват никакво отклонение от съдържанието на разпоредбите на Регламент № 1260/2001, напротив подобно отклонение било напълно изключено. Именно единният коефициент бил съществен инструмент за осъществяването на принципите на общата организация на пазарите в сектора на захарта.

               На второ място, бил нарушен принципът на незабавното и пълно приемане на достиженията на общностното право от новите държави членки. На практика обжалваната разпоредба била преходна такава, чието правно основание не се откривало нито в Акта за присъединяване от 2003 г., нито в приетите въз основа на него правни актове. Така, член 2 от Акта за присъединяване представлявал правното основание за придобиването от страна на Република Полша на всички права и задължения, произтичащите от членството, а следователно и на правото на ползване на надплатената сума и на задълженията за покривана на загубите на пазара на захарта, до които се било стигнало през предходната пазарна година.

               На трето място, било налице нарушение на забраната за дискриминация. Единственият критерий за разликите в коефициентите бил датата на присъединяване на държавите членки към Европейския съюз. Присъединяването на новите държави членки само по себе си не можело да представлява никакъв обективен критерий, който би обосновал въвеждането на разлики, тъй като последиците от присъединяването били уредени изключително в заключителната част на Акта за присъединяване и в приетите въз основа на него правни актове.

               На четвърто място, бил нарушен принципът на солидарност. Принципът на солидарност на производителите бил основен принцип на общата организация на пазарите в сектора на захарта и означавал, че разходите по финансирането на този пазар следва да се понесат от всички производители, а финансовият неутралитет се постигал не на равнището на отделните държави членки, а на равнището на целия Европейски съюз в съответствие с обективни критерии. Разликите в коефициентите на отделните държави членки означавал произволно, несъразмерно и несолидарно разпределяне на разходите за финансирането на пазара на захарта.

               На пето място, бил нарушен член 253 ЕО (понастоящем член 296, алинея 2 от ДФЕС), тъй като обжалваната разпоредба не била мотивирана в достатъчна степен. Комисията не била посочила нито обстоятелства, които обосновавали разликите в коефициентите, нито целта, на която такива разлики служат.

      (1)  ОВ L 321 от 8.12.2009 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 271 от 15.10.2005 г., стр. 12.

      (3)  Регламент (ЕО) № 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (ОВ L 178, стp. 1).


title: Дело T-208/14: Жалба, подадена на 28 март 2014 г.  — Richard Anton/ECHA

text:
               30.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 202/25

         Жалба, подадена на 28 март 2014 г. — Richard Anton/ECHA
   (Дело T-208/14)
   2014/C 202/32
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Richard Anton KG (Grâfelfing, Германия) (представители: M. Ahlhaus и J. Schrotz, lawyers)

      Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение SME(2013) 4525 от 21 януари 2014 г. на Европейската агенция по химикалите и фактура № 1 0 0 46  845 от 23 януари 2014 г. и

               —

               да осъди ответника да понесе съдебните разноски, включително да заплати тези на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               С първото правно основание се твърди липсата на компетентност на ответника.

                           —

                           Ответникът нямал компетентност да приеме обжалваното Решение SME(2013) 4525. Нито Регламент (ЕО) 1907/2006 (1), нито Регламент (ЕО) 340/2008 (2) оправомощава ответника да приеме самостоятелно решение по въпроса дали даден регистрант отговаря на критериите за малко или средно предприятие.

               2.

               С второто правно основание се твърди нарушени на Регламент № 1 от 15 април 1958 г.

                           —

                           В отношенията си с жалбоподателя ответникът не изпълнявал задължението си да се обръща към лице под суверенитета на държава членка на официалния език на тази държава. Това нарушение попречило на жалбоподателя да изпълни наложените му изисквания относно доказването на статута му на малко предприятие.

               3.

               С третото правно основание се твърди, че обжалваните решения са необосновани и че наложената на жалбоподателя административна такса е непропорционална.

                           —

                           Обжалваните решения били неправилни по същество. Съгласно Регламент (ЕО) 340/2008 жалбоподателят имал право да се ползва от намаляване на таксата. Издадената от ответника фактура за административната такса била необоснована, тъй като последната била наложена на жалбоподателя вследствие на неправилно проведена процедура. Административната такса не почивала на надлежно правно основание и била непропорционална.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (Специално издание на български език, 2007, глава 13, том 60, стр. 3).

      (2)  Регламент (ЕО) № 340/2008 на Комисията от 16 април 2008 година относно таксите и плащанията, дължими на Европейската агенция по химикалите в съответствие с Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) (ОВ, L 107, стр. 6).


title: Дело F-84/12: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 16 септември 2013 г. — CN/Съвет (Публична служба — Член 78 от Правилника — Комисия по инвалидност — Медицинско заключение — Медицински данни от психиатричен или психологически характер — Медицинска тайна — Достъп — Жалба за отмяна — Иск за обезщетение)

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/33

      Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 16 септември 2013 г. — CN/Съвет
      (Дело F-84/12) (1)

      (Публична служба - Член 78 от Правилника - Комисия по инвалидност - Медицинско заключение - Медицински данни от психиатричен или психологически характер - Медицинска тайна - Достъп - Жалба за отмяна - Иск за обезщетение)
      (2014/C 71/64)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: CN (Brumath, Франция) (представител: M. Velardo, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J. Herrmann и M. Bauer)

         Предмет

      Жалба за отмяна на решението за отказ да се предостави пряк достъп на жалбоподателя до окончателния доклад с изводите на комисията по инвалидност и достъп до диагнозата на третия лекар от тази комисия

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда CN да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Съвета на Европейския съюз.

         (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г., стр. 35.


title: Дело C-201/09 P: Жалба, подадена на 8 юни 2009 г. от ArcelorMittal Luxembourg SA срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 31 март 2009 г. по дело T-405/06, ArcelorMittal Luxembourg и др./Комисия

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/19

         Жалба, подадена на 8 юни 2009 г. от ArcelorMittal Luxembourg SA срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 31 март 2009 г. по дело T-405/06, ArcelorMittal Luxembourg и др./Комисия
   (Дело C-201/09 P)
   2009/C 205/33
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ArcelorMittal Luxembourg SA, по-рано известно като Arcelor Luxembourg SA (представител: A. Vandencasteele, avocat)

      Други страни в производството: Комисия на Европейските общности, ArcelorMittal Belval & Differdange, по-рано известно като Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International, по-рано известно като Arcelor International SA

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Първоинстанционния съд по дело T-405/06, доколкото с него се потвърждава по отношение на ArcelorMittal Luxembourg SA Решение C (2006) 5342 на Комисията от 8 ноември 2006 година относно производство съгласно член 65 [ВС] във връзка със споразумения и съгласувани практики, в които участват европейските производители на греди (преписка COMP/F/38.907 — Стоманени греди);

               —

               да се осъди ответната страна по жалбата да заплати съдебните разноски по настоящото производство и по производството пред Първоинстанционния съд.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква четири правни основания.
   С първото си правно основание, което се състои от две части, жалбоподателят изтъква, от една страна, че Първоинстанционният съд е нарушил член 97 ВС и е допуснал злоупотреба с власт като е наложил прилагането на член 65 ВС след изтичане на срока на действие на Договора за ЕОВС на 23 юли 2002 г. Задължението на институциите да развият непротиворечиво тълкуване на различните договори обаче в никакъв случай не обосновавало запазването в общностния правен ред на разпоредби от договор след неговия краен срок.
   В рамките на втората част от същото правно основание жалбоподателят поддържа, от друга страна, че Първоинстанционният съд е нарушил Регламент №1/2003 (1) и е допуснал злоупотреба с власт като е основал компетентността на Комисията за приемане на решение за прилагането на член 65 ВС върху регламент, с който са ѝ възложени единствено правомощия по изпълнението на членове 81 и 82 ЕО. Приет след изтичането на срока на действие на Договора за ЕОВС единствено по силата на Договора за ЕО, посоченият регламент всъщност не би могъл да възложи на Комисията никаква компетентност за санкциониране на нарушение на член 65 ВС, без същевременно да наруши Договора за ЕОВС и правилата за йерархия на нормите.
   С второто си правно основание, което се състои от три части жалбоподателят изтъква нарушение от Първоинстанционния съд на принципа за индивидуализиране на наказанията и санкциите, на практиката на Съда в областта на вменимостта, на силата на пресъдено нещо и на правилото за йерархия на нормите, доколкото тази юрисдикция признавала на Комисията правото да вмени на дружество отговорността за антиконкурентна практика на друго дружество от групата, без първото да е участвало в нея. Нито обстоятелството, че тъй като принадлежат към една и съща група различните разглеждани дружества представляват едно-единствено икономическо образувание, нито обстоятелството, че дружеството майка контролира изцяло своето дъщерно дружество, автор на неправомерното поведение, нито дори решаващото влияние на дружеството майка върху неговото дъщерно дружество, не били достатъчни да докажат участието на жалбоподателя в нарушението и следователно не можели да обосноват вменяването на поведението на дъщерното дружество на дружеството майка.
   С третото си правно основание жалбоподателят изтъква погрешното прилагане от Първоинстанционния съд на правилата относно погасяване по давност на преследването и нарушението на принципа на пресъдено нещо, доколкото в своето решение Първоинстанционният съд му противопоставил прекъсващи давността действия, а от първоначалното решение на Комисията, прието през 1994 г., ясно произтичало, че жалбоподателят бил изрично посочен като неучаствал в нарушението.
   Накрая, с четвъртото си правно основание жалбоподателят изтъква, че решението на Първоинстанционния съд е нарушило неговото право на защита, тъй като то е опорочено от липса на мотиви относно особено голямата продължителност на производството, довела до неговата невъзможност да представи още доказателства, необходими за оборването на презумпцията за отговорност, възприета спрямо него. Нещо повече, решението на Първоинстанционния съд нарушавало силата на пресъдено нещо, с която се ползвало Решението от 2 октомври 2003 г. (C-176/99 P, ARBED/Комисия), което налагало отмяната на решението на Комисията в частта му, отнасяща се до жалбоподателя.

      (1)  Регламент № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 [ЕО] и 82 [ЕО]от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-341/10: Определение на Общия съд от 16 април 2012 г. — F91 Diddeléng и др./Комисия (Жалба за отмяна — Оставяне на жалба без разглеждане — Незапочване на производство за установяване на неизпълнение на задължения — Липса на обжалваем акт — Недопустимост)

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/23

         Определение на Общия съд от 16 април 2012 г. — F91 Diddeléng и др./Комисия
   (Дело T-341/10) (1)

   (Жалба за отмяна - Оставяне на жалба без разглеждане - Незапочване на производство за установяване на неизпълнение на задължения - Липса на обжалваем акт - Недопустимост)
   2012/C 174/38
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: F91 Diddeléng (Dudelange, Люксембург); Julien Bonnetaud (Yutz, Франция); Thomas Gruszczynski (Amnéville, Франция); Rainer Hauck (Maxdorf, Германия); Stéphane Martine (Esch-sur-Alzette, Люксембург); Grégory Molnar (Moyeuvre-Grande, Франция); и Yann Thibout (Algrange, Франция) (представители: L. Misson, C. Delrée и G. Ernes, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Rozet и P. Van Nuffel)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Fédération Luxembourgeoise de Football (FLF) (Mondercange, Люксембург) (представители: първоначално K. Daly, solicitor, и D. Keane, SC, впоследствие K. Daly)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията от 3 юни 2010 г. да остави без разглеждане жалбата, подадена от жалбоподателите срещу Fédération Luxembourgeoise de Football (FLF), искане за отмяна на правилниците на FLF, нарушаващи членове 39 ЕО и 81 ЕО, както и искане за налагане на „необходимите санкции“.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               F91 Diddeléng, Julien Bonnetaud, Thomas Gruszczynski, Rainer Hauck, Stéphane Martine, Grégory Molnar и Yann Thibout понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

               3.

               Fédération luxembourgeoise de football (FLF) понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.