title: Дело C-481/18: Иск, предявен на 23 юли 2018 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/29

      Иск, предявен на 23 юли 2018 г. — Европейска комисия/Италианска република
      (Дело C-481/18)
      (2018/C 328/38)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представител: A. Szmytkowska, C. Sjödin)

         Ответник: Италианска република

         Искания на ищеца

                  —

                  да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2012/39/ЕС на Комисията от 26 ноември 2012 година за изменение на Директива 2006/17/ЕО по отношение на някои технически изисквания за изследването на човешки тъкани и клетки (1) или във всеки случай като не е съобщила тези разпоредби на Комисията, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 1 от Директива 2012/39/ЕС,

                  —

                  да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      На основание член 2, параграф 1 от Директива 2012/39/ЕС държавите членки е трябвало да въведат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 17 юни 2014 г. Тъй като Италианската република не е приела или не е съобщила на Комисията необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за транспонирането на горепосочената директива, Комисията сезира Съда.

         (1)  ОВ L 327, 2012 г., стр. 24.


title: Дело T-769/17: Определение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — roelliroelli confectionery schweiz/EUIPO — Tanner (ALPRAUSCH) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Отмяна на марката, на която е направено позоваване в производството по възражение — Липса на основание за произнасяне)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/49

      Определение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — roelliroelli confectionery schweiz/EUIPO — Tanner (ALPRAUSCH)
      (Дело T-769/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Отмяна на марката, на която е направено позоваване в производството по възражение - Липса на основание за произнасяне))
      (2018/C 328/67)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: roelliroelli confectionery schweiz GmbH (Сент Гален, Швейцария) (представители: S. Overhage и R. Böhm, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Söder)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: André Tanner (Шинделеги, Швейцария)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 1 август 2017 г. (преписка R 1596/2016-5), постановено в производство по възражение между André Tanner и roelliroelli confectionery schweiz GmbH

         Диспозитив

                  1)

                  Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                  roelliroelli confectionery schweiz GmbH и Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 22, 22.1.2018 г.


title: Дело T-485/18: Жалба, подадена на 9 август 2018 г. — Compañia de Tranvías de la Coruña/Комисия

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/27

      Жалба, подадена на 9 август 2018 г. — Compañia de Tranvías de la Coruña/Комисия
      (Дело T-485/18)
      (2018/C 381/32)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Compañia de Tranvías de la Coruña, SA (Ла Коруня, Испания) (представител: J. Monrabà Bagan, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение C(2018) 3780 окончателен на Европейската комисия от 7 юни 2018 г. относно достъпа да документи,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

                  1.

                  Правото основание е изведено от нарушението на съществени процесуални изисквания.

                              —

                              В решението не са изложени надлежно мотиви за отказа на достъп или за предоставянето само на частичен достъп до документи предвид липсата на връзка между висящите пред Съда производства, на които се прави позоваване (съединени дела C-350/17 Mobit (1) и C-351/17 Autolinee Toscane (2)), и заявлението за достъп до документи.

                              —

                              Надлежното мотивиране е съществено процесуално изискване и Европейската комисия е длъжна да го спазва във всички случаи.

                              —

                              Тъй като не е надлежно мотивирано, обжалваното решение не отговаря на изискванията на член 296, втора алинея ДФЕС и следователно трябва да се обяви за недействително съгласно член 264, първа алинея ДФЕС.

                  2.

                  Второто основание, което е изтъкнато при условията на евентуалност, е изведено от наличието на по-висш обществен интерес от оповестяване на документите, до които е отказан достъп с обжалваното решение.

                              —

                              Документите, до които се иска достъп, са от обществен интерес, тъй като биха помогнали за тълкуването на основни разпоредби от регламенти на Европейския съюз относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт, приложени преди това от Европейската комисия.

                              —

                              Следователно дори Съдът да установи, че е налице връзка между горепосочените съединени дела C-350/17 Mobit и C-351/17 Autolinee Toscane, от една страна, и заявлението за достъп до документи, от друга, член 4, параграф 2, в края, от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (3) позволява достъпа до документи, когато е налице по-висш обществен интерес.

                              —

                              Значението на документите не само за жалбоподателя, но и за всеки органи или акционер, който иска да приложи регламенти на Европейския съюз относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт, представлява по-висш обществен интерес, и следователно обосновава предоставянето на достъп до документите.

         (1)  Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 12 юни 2017 г. — Mobit Soc.cons. a.r.l./Regione Toscana (ОВ C 330, 2017 г., стр. 4).

         (2)  Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 12 юни 2017 г. — Autolinee Toscane SpA/Mobit Soc.cons. a.r.l. (ОВ C 330, 2017 г., стр. 5).

         (3)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-288/17: Определение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Sky/EUIPO — Parrot Drones (Parrot SKYCONTROLLER)

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/31

      Определение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — Sky/EUIPO — Parrot Drones (Parrot SKYCONTROLLER)
      (Дело T-288/17) (1)

      (2018/C 381/39)
      Език на производството: английски
      Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 231, 17.7.2017 г.


title: Дело C-150/18 P: Жалба, подадена на 21 февруари 2018 г. от El Corte Inglés SA срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 5 декември 2017 г. по дело T-212/16 — El Corte Inglés/EUIPO

text:
               29.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/2

      Жалба, подадена на 21 февруари 2018 г. от El Corte Inglés SA срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 5 декември 2017 г. по дело T-212/16 — El Corte Inglés/EUIPO
      (Дело C-150/18 P)
      (2018/C 392/02)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: El Corte Inglés SA (представители: J.L. Rivas Zurdo, abogado)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Elho Business & Sport Vertriebs GmbH
      С определение от 6 септември 2018 г. Съдът (девети състав) обявява жалбата за недопустима.


title: Дело C-524/18: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 10 август 2018 г. — Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co.KG/Queisser Pharma GmbH & Co. KG

text:
               29.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/9

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 10 август 2018 г. — Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co.KG/Queisser Pharma GmbH & Co. KG
      (Дело C-524/18)
      (2018/C 392/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец: Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co. KG

         Ответник: Queisser Pharma GmbH & Co. KG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Счита ли се позоваване на общите, неспецифични здравни ползи за съпроводено по смисъла на член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 (1) от специфични здравни претенции, включени в списъците по член 13 или член 14 от този регламент, когато позоваването се намира на лицевата страна, а разрешените здравни претенции — на обратната страна на външната опаковка, и съгласно търговската практика здравните претенции действително са ясно свързани по съдържание с позоваването, но позоваването не съдържа ясно указание, като например звездичка, което да препраща към претенциите от обратната страна?

                  2)

                  Трябва ли и при позоваване на общите, неспецифични ползи по смисъла на член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 да са налице доказателства по смисъла на член 5, параграф 1 буква а) и член 6, параграф 1 от този регламент?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ L 404, 2006 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244).


title: Дело T-702/16 P: Решение на Общия съд от 18 септември 2018 г. — Barroso Truta и др./Съд на Европейския съюз (Обжалване — Публична служба — Договорно наети служители — Пенсии — Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза на вече придобити по национални схеми пенсионни права — Вреда в резултат на твърдяната недостатъчна информация, предоставена на жалбоподателите от ООСД при предаването на отнасящите се до тях предложенията за бонус към осигурителния стаж — Отхвърляне на иска за обезщетение от първата инстанция — Член 77, четвърта алинея от Статута — Материална вреда)

text:
               29.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/22

      Решение на Общия съд от 18 септември 2018 г. — Barroso Truta и др./Съд на Европейския съюз
      (Дело T-702/16 P) (1)

      ((Обжалване - Публична служба - Договорно наети служители - Пенсии - Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза на вече придобити по национални схеми пенсионни права - Вреда в резултат на твърдяната недостатъчна информация, предоставена на жалбоподателите от ООСД при предаването на отнасящите се до тях предложенията за бонус към осигурителния стаж - Отхвърляне на иска за обезщетение от първата инстанция - Член 77, четвърта алинея от Статута - Материална вреда))
      (2018/C 392/26)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: José Barroso Truta (Боферданж, Люксембург), Marc Forli (Лекси, Франция), Calogero Galante (Екс-сюр-Клоа, Белгия), Bernard Gradel (Конакер, Франция) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocat)

         Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз (представители: J. Inghelram и Á. Almendros Manzano)

         Предмет

      Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 20 юли 2016 г., Barroso Truta и др./Съд на Европейския съюз (F-126/15, EU:F:2016:159), с искане за отмяна на това решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Жалбоподателите понасят една четвърт от направените от тях разноски.

                  3)

                  Съдът на Европейския съюз понася направените от него разноски, както и три четвърти от разноските на жалбоподателите.

         (1)  ОВ C 441, 28.11.2016 г.


title: Дело T-534/18: Жалба, подадена на 7 септември 2018 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek)

text:
               29.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/38

      Жалба, подадена на 7 септември 2018 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek)
      (Дело T-534/18)
      (2018/C 392/46)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Дюселдорф, Германия) (представител: P. Lange, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Хамбург, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител/Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: марка на Европейския съюз Peek’s — заявка за регистрация 1 915 438

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 31 май 2018 г. по преписка R 115/2005-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с член 15, параграф 2 от MarkenG (Закон за марките);

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с член 15, параграф 2 от MarkenG поради предположение за наличие на вероятност от объркване;

                  —

                  Нарушение на член 63 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета във връзка с правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (EО) № 2868/95 на Комисията.


title: Дело C-244/17: Решение на Съда (голям състав) от 4 септември 2018 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Решение (ЕС) 2017/477 — Позиция, която да бъде приета от името на Европейския съюз в рамките на Съвета за сътрудничество, създаден съгласно Споразумението за засилено партньорство и сътрудничество между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Република Казахстан, от друга страна, по отношение на условията на работа на Съвета за сътрудничество, Комитета за сътрудничество и специализираните подкомитети или други органи — Член 218, параграф 9 ДФЕС — Решение за установяване на позициите, които трябва да се заемат от името на Съюза в рамките на орган, създаден с международно споразумение — Споразумение, някои от чиито разпоредби могат да бъдат свързани с общата външна политика и политиката на сигурност (ОВППС) — Правило за гласуване)

text:
               5.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/9

      Решение на Съда (голям състав) от 4 септември 2018 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-244/17) (1)

      ((Жалба за отмяна - Решение (ЕС) 2017/477 - Позиция, която да бъде приета от името на Европейския съюз в рамките на Съвета за сътрудничество, създаден съгласно Споразумението за засилено партньорство и сътрудничество между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Република Казахстан, от друга страна, по отношение на условията на работа на Съвета за сътрудничество, Комитета за сътрудничество и специализираните подкомитети или други органи - Член 218, параграф 9 ДФЕС - Решение за установяване на позициите, които трябва да се заемат от името на Съюза в рамките на орган, създаден с международно споразумение - Споразумение, някои от чиито разпоредби могат да бъдат свързани с общата външна политика и политиката на сигурност (ОВППС) - Правило за гласуване))
      (2018/C 399/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: L. Havas, L. Gussetti и P. Aalto, а впоследствие L. Havas и L. Gussetti)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и P. Mahnič Bruni)

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя Решение (ЕС) 2017/477 на Съвета от 3 март 2017 година относно позицията, която да бъде приета от името на Европейския съюз в рамките на Съвета за сътрудничество, създаден съгласно Споразумението за засилено партньорство и сътрудничество между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Република Казахстан, от друга страна, по отношение на условията на работа на Съвета за сътрудничество, Комитета за сътрудничество и специализираните подкомитети или други органи.

                  2.

                  Запазва правните последици на Решение 2017/477.

                  3.

                  Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 239, 24.7.2017 г.


title: Дело C-35/18 P: Жалба, подадена на 18 януари 2018 г. от Carrera Brands срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 16 ноември 2017 г. по дело T-419/16 — Carrera Brands Ltd/ Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/2

      Жалба, подадена на 18 януари 2018 г. от Carrera Brands срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 16 ноември 2017 г. по дело T-419/16 — Carrera Brands Ltd/ Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-35/18 P)
      (2018/C 427/02)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Carrera Brands Ltd (представител: C. Markowsky, адвокат)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Autec AG
      С определение от 14 юни 2018 г. Съдът на Европейския съюз (шести състав) отхвърля жалбата като явно неоснователна и определя жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-604/18 P: Жалба, подадена на 24 септември 2018 г. от Eleni Pavlikka Bourdouvali и др. срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав) на 13 юли 2018 г. по дело T-789/6/14, Eleni Pavlikka Bourdouvali и др./Съвет и др.

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/28

      Жалба, подадена на 24 септември 2018 г. от Eleni Pavlikka Bourdouvali и др. срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав) на 13 юли 2018 г. по дело T-789/6/14, Eleni Pavlikka Bourdouvali и др./Съвет и др.
      (Дело C-604/18 P)
      (2018/C 427/36)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Eleni Pavlikka Bourdouvali и други (представители: P. Tridimas, Barrister, K. Chrysostomides, адвокати)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Европейска централна банка, Еврогрупа, представлявана от Съвет на Европейския съюз, Европейски съюз, представляван от Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите молят Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд,

                  —

                  да уважи исканията, отправени от жалбоподателите в производството пред Общия съд,

                  —

                  да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски по настоящото производство по обжалване и по производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите считат, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като:

                  (a)

                  е установил, че Еврогрупата не е поискала от Кипър да приеме мерките, които са им причинили вреди, или че тези мерки не са били наложени с акт на Европейския съюз,

                  (б)

                  е счел, че прессъобщението на ЕЦБ от 21 март 2013 г. не е причинило вреди на жалбоподателите,

                  (в)

                  е приел, че ответниците не са поискали от Кипър — с други актове — да продължи да прилага увреждащите мерки и/или не са поискали приемането на увреждащите мерки, въведени чрез измененията на увреждащите декрети от 30 юни 2013 г.,

                  (г)

                  е счел, че не всички увреждащи мерки са били наложени с Решение 2013/236 на Съвета (1),

                  (д)

                  е установил, че не е налице сериозно нарушение на правото на собственост — както е защитено от член 17, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз и от член 1 от Протокол № 1 към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи — на принципа на защита на оправданите правни очаквания и на принципа на недопускане на дискриминация.

            Жалбоподателите твърдят, че увреждащите мерки не отговорят на изискването ограниченията на правото на собственост да бъдат предвидени със закон и на изискването за пропорционалност. Те считат, че поведението на ответниците е породило оправдани правни очаквания, че няма да се приемат мерки за споделяне на загуби („bail-in measures“), водещи до намаляване на техните активи. Те считат, че вложителите, акционерите или облигационерите на Bank of Cyprus и/или Laiki са били дискриминирани, inter alia, в сравнение съответно с вложителите, акционерите или облигационерите на банки в други държави членки от еврозоната, които са се ползвали от финансова помощ, подобна на предоставената на Кипър.

         (1)  Решение на Съвета от 25 април 2013 година отправено до Кипър относно конкретни мерки за възстановяване на финансовата стабилност и устойчивия растеж (ОВ L 141, 2013 г., стр. 32).


title: Дело T-506/18: Жалба, подадена на 24 август 2018 г. — Полша/Комисия

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/78

      Жалба, подадена на 24 август 2018 г. — Полша/Комисия
      (Дело T-506/18)
      (2018/C 427/105)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Република Полша (представител: B. Majczyna)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение C(2018) 3826 окончателен на Комисията от 13 юни 2018 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (1), в частта, в която от финансиране от Европейския съюз се изключват сумите от 1 421 755,79 EUR и 1 436 426,73 EUR, изразходвани от разплащателната агенция, акредитирана от Република Полша, и

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 52, параграф 1 от Регламент № 1306/2013 (2), тъй като финансовата корекция е извършена въз основа на неправилни фактически констатации и неправилно тълкуване на правото.

                              —

                              Република Полша твърди, че сумите, изключени от финансиране от Съюза по силата на обжалваното решение, са били изразходвани в съответствие с правните разпоредби, с които се определят правилата за оказване на специфично подпомагане за тютюневия отрасъл, а именно Регламент № 73/2009 (3), Регламент № 1120/2009 (4) и Регламент № 1122/2009 (5). Начинът за осъществяване на подпомагането от полските власти също съответства на националните правни актове и на т. нар. „Програма за извършваните дейности в Полша“, предоставена на Комисията, в рамките на специфичното подпомагане, предвидено в член 68 от Регламент № 73/2009.

                              —

                              Що се отнася до частта от основанието, засягаща контрола на място на равнище производител, Република Полша счита, че нито от правото на Съюза, нито от националното право произтича задължение производителят да доставя целия произведен тютюн на първия преработвател. Полската система за контрол на място напълно позволява ефективно да се провери изпълнението на всички условия за получаване на подпомагане.

                              —

                              Що се отнася до частта от основанието, засягаща контрола на място в събирателния пункт, Република Полша счита, че този контрол изцяло гарантира проверката на всички изисквания за качество, на които трябва да отговаря суровия тютюн, за който може да се получи подпомагане, включително по-специално изискванията за влажност и за съдържание на пясък и примеси.

                              —

                              По-нататък, що се отнася до твърдението на Комисията относно липсата на специална система за намаляване и изключване, Република Полша счита, че полската система за санкциониране при специфичното подпомагане за тютюневия отрасъл напълно съответства на член 21, параграф 1 от Регламент № 73/2009. Тази система по-специално е твърде рестриктивна и чрез нея се отстранява всякакъв риск от загуби за фонда.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 52, параграф 2 от Регламент № 1306/2013, тъй като е приложена фиксирана корекция в размер, който е явно прекомерен спрямо евентуалния риск от финансови загуби за бюджета на Съюза.
                  Според Република Полша приложената от Комисията финансова корекция в размер на 5 % е твърде голяма и надхвърля евентуалната максимална загуба, която би могъл да понесе фонда.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на член 296, втора алинея ДФЕС.
                  В това отношение Република Полша се позовава на несъответствията, видни в писмата, изпратени от Комисията в хода на разследването, както и на липсата на изложени от Комисията мотиви към твърдението за нарушение на някои от посочените от нея разпоредби от правото на Съюза.

         (1)  Решение за изпълнение (ЕС) 2018/873 на Комисията (ОВ L 152, 2018 г., стр. 29).

         (2)  Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 549).

         (3)  Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 г. за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (ЕО) № 1290/2005, (ЕО) № 247/2006, (ЕО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003 (ОВ L 30, 2009 г., стр. 16).

         (4)  Регламент (ЕО) № 1120/2009 на Комисията от 29 октомври 2009 година за определяне на подробни правила за прилагането на схемата за единно плащане, предвидена в дял III от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 316, 2009 г., стр. 1).

         (5)  Регламент (ЕО) № 1122/2009 на Комисията от 30 ноември 2009 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета относно кръстосано спазване, модулация и интегрираната система за администриране и контрол по схемите за директно подпомагане на земеделски производители, предвидени за посочения регламент, както и за прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета относно кръстосано спазване по предвидената схема за подпомагане на лозаро-винарския сектор (ОВ L 316, 2009 г., стр. 65).


title: Дело T-128/14: Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Daimler/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи по производство по член 29 от Директива 2007/46/ЕО, който позволява на държава членка да откаже да регистрира превозни средства, които представляват сериозен риск за безопасността по пътищата или вредят сериозно на околната среда или на общественото здраве — Отказ за предоставяне на достъп — Изключение, свързано със защитата на дейностите по инспектиране, разследване и одит — Обща презумпция — Орхуска конвенция — Отказ за предоставяне на достъп до преписката — Член 41 от Хартата на основните права)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/36

      Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Daimler/Комисия
      (Дело T-128/14) (1)

      (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи по производство по член 29 от Директива 2007/46/ЕО, който позволява на държава членка да откаже да регистрира превозни средства, които представляват сериозен риск за безопасността по пътищата или вредят сериозно на околната среда или на общественото здраве - Отказ за предоставяне на достъп - Изключение, свързано със защитата на дейностите по инспектиране, разследване и одит - Обща презумпция - Орхуска конвенция - Отказ за предоставяне на достъп до преписката - Член 41 от Хартата на основните права)
      (2018/C 427/44)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Daimler AG (Щутгарт, Германия) (представители: C. Arhold, B. Schirmer и N. Wimmer, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Clotuche-Duvieusart, впоследствие G. Wilms и F. Clotuche-Duvieusart и накрая H. Krämer и F. Clotuche-Duvieusart, подпомагани първоначално от R. Van der Hout, а впоследствие от R. Van der Hout и C. Wagner, адвокати)

         Встъпилаи странаи в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Simm и A. Jensen), Европейски парламент (представители: N. Görlitz и L. Visaggio)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение Ares(2013) 3715941 на Комисията от 13 декември 2013 г., с което на жалбоподателя е отказан достъп до документите по производството, образувано от Френската република на основание член 29 от Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (ОВ L 263, 2007 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение Ares(2013) 3715941 на Комисията от 13 декември 2013 г., с което на Daimler AG е отказан достъп до документите по производството, образувано от Френската република на основание член 29 от Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива).

                  2)

                  Комисията понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на Daimler AG.

                  3)

                  Съветът на Европейския съюз и Европейският парламент понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 151, 19.5.2014 г.


title: Дело C-595/18 P: Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. от The Goldman Sachs Group Inc. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 юли 2018 г. по дело T-419/14, The Goldman Sachs Group/Европейска комисия

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/6

      Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. от The Goldman Sachs Group Inc. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 юли 2018 г. по дело T-419/14, The Goldman Sachs Group/Европейска комисия
      (Дело C-595/18 P)
      (2018/C 445/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: The Goldman Sachs Group Inc. (представители: A. Mangiaracina, avvocatessa, J. Koponen, advokat)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да отмени изцяло или частично (например считано от май 2007 г. или от ноември 2007 г. нататък, когато GS Group и свързаните с него дружества са притежавали съответно само около 45 % и 26 % от дяловете в Prysmian) членове 1, 2, 3 и 4 от Решение C(2014) 2139 на Комисията (1) от 2 април 2014 г., в частта им относно жалбоподателя, и/или

                  —

                  да намали глобата, наложена на жалбоподателя с член 2 от Решение C(2014) 2139 на Комисията от 2 април 2014 г., и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в производство пред първата инстанция и в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

         Първо основание: Общият съд приложил неправилно член 101 ДФЕС и член 23, параграф 2 от Регламент 1/2003 (2) като приел, че жалбоподателят носи отговорност за нарушението, извършено от Prysmian от 29 юли 2005 г. до 3 май 2007 г. („период преди ППП“).

         Второ основание: В периода от 3 май 2007 г. до 28 януари 2009 г. („период след ППП“) жалбоподателят не е упражнявал решаващо влияние в смисъла, изискван съгласно съдебната практика.

         Трето основание: Искане Съдът да постанови, че всяко намаление на размера на глобата, постановено в полза на Prysmian, се прилага и за жалбоподателя.

         (1)  Решение на Комисията от 2 април 2014 година относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело AT.39610 — Електропроводи).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г. стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-604/18: Жалба, подадена на 9 октомври 2018 г. — Google и Alphabet/Комисия

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/21

      Жалба, подадена на 9 октомври 2018 г. — Google и Alphabet/Комисия
      (Дело T-604/18)
      (2018/C 445/26)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Google LLC (Маунтин Вю, Калифорния, Съединени щати) и Alphabet, Inc. (Маунтин Вю) (представители: N. Levy, Solicitor, P. Stuart, Barrister, J. Schindler и A. Lamadrid de Pablo, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 18 юли 2018 г. по преписка COMP/AT.40099 —Google Andrоid,

                  —

                  при условията на евентуалност, упражнявайки неограничената си юрисдикция, да отмени или да намали наложената на жалбоподателите глоба, и

                  —

                  при всички случаи, да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателите в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба цели отмяната на Решение C(2018) 4761 окончателен на Комисията от 18 юли 2018 година относно производство по член 102 ДФЕС и по член 54 от Споразумението за ЕИП (AT.40099 — Google Android).
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от това, че в обжалваното решение е направена погрешна оценка на определянето на пазара и на наличието на господстващо положение.

                              —

                              В това отношение жалбоподателите твърдят, че в решението погрешно е прието, че Android заема господстващо положение.

                              —

                              Освен това жалбоподателите сочат, че в решението погрешно е прието, че Play заема господстващо положение.

                              —

                              Жалбоподателите също изтъкват, че направеното в обжалваното решение заключение, че Google заема господстващо положение при предоставянето на общи услуги за търсене на ползвателите, е в разрез с неговата теория за злоупотреба с господстващо положение, която се свързва с приложенията за търсене, за които се предоставя лицензия на производителите на оригинално оборудване.

                  2.

                  Второто основание е изведено от това, че обжалваното решение погрешно обявява за незаконни условията за предварително инсталиране на съдържание, които се включват в договорите за дистрибуция на мобилни приложения на Google.

                              —

                              В това отношение жалбоподателите твърдят, че в обжалваното решение не е доказана вероятността, че оспорваните условия за предварително инсталиране могат да изключат напълно конкуренцията.

                              —

                              Жалбоподателите твърдят по-нататък, че в обжалваното решение погрешно не е взет предвид факта, че условията за предварително инсталиране са обективно обосновани, доколкото позволяват на Google да предоставя безплатно платформата Android.

                  3.

                  Третото основание е изведено от това, че в обжалваното решение е допусната грешка с обявяването за незаконно на условието относно ексклузивното предварително инсталиране на съдържание, съдържащо се в догорите за подялба на приходи в съответствие с портфейла на Google.

                  4.

                  Четвъртото основание е изведено от това, че в обжалваното решение погрешно е прието, че Google е допуснало злоупотреба като е поставило предоставянето на лицензия върху приложенията на Play и Google Search в зависимост от изпълнението на задължения с предмет избягване на посоченото фрагментиране, съдържащи се в договорите срещу фрагментирането.

                              —

                              В това отношение жалбоподателите твърдят, че в обжалваното решение погрешно е прието, че е вероятно задълженията с предмет избягване на фрагментирането, да ограничат конкуренцията.

                              —

                              Жалбоподателите твърдят още, че в обжалваното решение не е взето предвид това, че задълженията с предмет избягване на фрагментиране са обективно обосновани, защото те осигуряват съвместимост.

                  5.

                  Петото основание е изведено от това, че обжалваното решение нарушава правото на защита на жалбоподателите.

                              —

                              В тази връзка жалбоподателите твърдят, че Комисията не е действала правомерно като им съобщила анализа си относно ефективния в еднаква степен конкурент в писменото изложение на фактите и им е отказала да ги изслуша.

                              —

                              Жалбоподателите още твърдят, че Комисията е нарушила правата им на достъп до преписката.

                  6.

                  Шестото основание е изведено от това, че в обжалваното решение е допусната грешка при налагането на глобата и при нейното изчисляване.

                              —

                              В тази връзка жалбоподателите твърдят, че глобата е незаконна, доколкото с нея не е взета предвид неумишлеността или небрежността на Google.

                              —

                              Освен това жалбоподателите твърдят, че глобата е незаконна, доколкото не спазва принципа на пропорционалност.

                              —

                              При условията на евентуалност жалбоподателите изтъкват и, че в обжалваното решение глобата е изчислена неправилно.


title: Дело C-605/18: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Австрия), постъпило на 25 септември 2018 г. — Adler Real Estate AG и др.

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/7

      Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Австрия), постъпило на 25 септември 2018 г. — Adler Real Estate AG и др.
      (Дело C-605/18)
      (2018/C 445/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, TZ

         Ответник: Finanzmarktaufsichtsbehörde

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 3, параграф 1а, четвърта алинея, подточка iii) от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2004 година относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, и за изменение на Директива 2001/34/ЕО (1), последно изменена с Директива 2013/50/ЕС на Европейския парламент и на Съвета, да се тълкува в смисъл, че условие за допустимостта на „по-строги изисквания“ за „притежатели на акции или [з]а физически лица [или юридически лица]“ е върху „законовите, подзаконовите и административните разпоредби“, в които са предвидени по-строги изисквания относно публичността на дяловите участия, да се „упражнява[…] надзор“ от орган, определен от държавата членка съгласно член 4 от Директива 2004/25/ЕО (2) […] относно предложенията за поглъщане, и упражняването на надзор да обхваща спазването на по-строгите изисквания за публичността на дяловите участия по смисъла на Директива 2004/109/ЕО?

                  2)

                  Допуска ли член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз национална практика, съгласно която влязло в сила решение на надзорен орган по член 4 от Директива 2004/25/ЕО, с което е установено извършено от дадено лице нарушение на приети за транспонирането на Директива 2004/25/ЕО национални разпоредби, има обвързващо действие и в рамките на водено срещу същото лице наказателно производство за нарушение на свързаните с него национални норми, транспониращи Директива 2004/109/ЕО (Директива за прозрачността), така че това лице е възпрепятствано да оспори от правна и фактическа страна правонарушението, установено с вече влязлото в сила решение?

         (1)  ОВ L 390, 2004, стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7 стр. 172.

         (2)  Директива 2004/25/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане (ОВ. L 142, 2004 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 44).


title: Дело T-609/18: Жалба, подадена на 5 октомври 2018 г. — Fujifilm Recording Media/EUIPO — iTernity (d:ternity)

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/22

      Жалба, подадена на 5 октомври 2018 г. — Fujifilm Recording Media/EUIPO — iTernity (d:ternity)
      (Дело T-609/18)
      (2018/C 445/27)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Fujifilm Recording Media GmbH (Клеве, Германия) (представители: R. Härer, C. Schulze, C. Weber, H. Ranzinger и C. Gehweiler, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: iTernity GmbH (Фрайбург, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „d:ternity“ — марка на Европейския съюз № 11 152 154

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 25 юли 2018 г. по преписка R 2324/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  при условията на евентуалност, да установи, че няма основание за произнасяне по жалбата,

                  —

                  да осъди EUIPO и другите страни в производството пред Общия съд и апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на членове 18 и 64 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-624/18: Жалба, подадена на 18 октомври 2018 г. — Gres de Aragón/EUIPO (GRES ARAGÓN)

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/23

      Жалба, подадена на 18 октомври 2018 г. — Gres de Aragón/EUIPO (GRES ARAGÓN)
      (Дело T-624/18)
      (2018/C 445/28)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Gres de Aragón, SA (Alcalñiz, Испания) (представител: J. Learte Álvarez, abogado)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „GRES ARAGÓN“— заявка за регистрация № 16 311 938

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 16 август 2018 г. по преписка R 2269/2017-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, доколкото с него се отхвърля заявка № 16 311 938 за регистрация на марката на Европейския съюз „GRES ARAGÓN“ за част от заявените в нея стоки/услуги,

                  —

                  да разреши по-нататъшното предвижване на заявката за всички заявени в първоначалната заявка стоки и услуги,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

      Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в), и на член 7, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-629/18: Жалба, подадена на 18 октомври 2018 г. — mobile.de/EUIPO (Изображение на кола в диалогов балон)

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/23

      Жалба, подадена на 18 октомври 2018 г. — mobile.de/EUIPO (Изображение на кола в диалогов балон)
      (Дело T-629/18)
      (2018/C 445/29)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: mobile.de GmbH (Драйлинден, Германия) (представител: T. Lührig, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на кола в диалогов балон) — заявка за регистрация № 15 598 931

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 август 2018 г. по преписка R 2653/2017-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 49, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 71, параграф 1, второ изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 68, параграф 1, четвърто изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с член 23, параграф 1, буква г) от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията,

                  —

                  Нарушение на член 68, параграф 1, четвърто изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с член 23, параграф 1, буква д) и член 22, параграф 1, буква б) от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията.


title: Дело C-638/18: Иск, предявен на 12 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Румъния

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/11

      Иск, предявен на 12 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Румъния
      (Дело C-638/18)
      (2018/C 445/14)
      Език на производството: румънски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: L. Nicolae, K. Petersen)

         Ответник: Румъния

         Искания на ищеца

                  —

                  да се установи, че като от 2007 година системно и постоянно не спазва дневните пределно допустими стойности на концентрациите на ПЧ10 и като не е спазвала системно и постоянно от 2007 година до 2014 година включително, с изключение на 2013 година, годишните пределно допустими стойности на концентрациите на ПЧ10 в зона RO32101 Букурещ, Румъния не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 13, параграф 1, във връзка с приложение XI към Директива 2008/50/ЕО (1);

                  —

                  да се установи по отношение на зона RO32101 Букурещ, че Румъния не изпълнява от 11 юни 2010 г. задълженията си, предвидени в член 23, параграф 1 във връзка с приложение XV, раздел A към Директива 2008/50/ЕО, и по-конкретно задължението си, предвидено във втория параграф, да гарантира, че периодът на превишаване на пределните стойности на ПЧ10 ще бъде възможно най-кратък;

                  —

                  да се осъди Румъния да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      От 2007 г. в зона RO32101 Букурещ са превишавани системно и постоянно дневните пределни стойности на концентрациите на ПЧ10. Също така от 2007 до 2014 година включително, с изключение на 2013 година, в същата зона са превишавани годишните пределни стойности на концентрациите на ПЧ10. Тези превишавания са достатъчни, за да се установи нарушение на разпоредбите на член 13, параграф 1 от Директива 2008/50/ЕО във връзка с разпоредбите на Приложение XI към нея.
      Въпреки това превишаване Румъния не е изготвила планове за тази зона, които да бъдат съобразени с разпоредбите на член 23, параграф 1 от директивата, по-конкретно задължението да гарантира, че периодът на превишаване на пределните стойности на ПЧ10 ще бъде възможно най-кратък. Това нарушение произтича от продължителния период, през който са регистрирани превишавания, от дългите срокове, предвидени за преустановяване на превишаванията, от липсата на някои от данните, предвидени в приложение XV, раздел A от директивата, от обстоятелството, че плановете не обхващат всички основни причини за превишаване на пределните стойности и не предвиждат достатъчно задължителни мерки, за да осигурят спазването на пределните стойности.

         (1)  ОВ L 152, 2008 г., стр. 1.


title: Дело C-614/18: Жалба, подадена на 28 септември 2018 г. — Европейска комисия/Словашка република

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/8

      Жалба, подадена на 28 септември 2018 г. — Европейска комисия/Словашка република
      (Дело C-614/18)
      (2018/C 445/10)
      Език на производството: словашки

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: A. Tokár и C. Cattabriga)

         Ответник: Словашка република

         Искания на ищеца

                  —

                  да се установи, че като не дава на граждани на трети страни, които не са членове на семейството на граждани на Европейския съюз и чието заявление за виза е било отхвърлено или чиято виза е била анулирана или отменена, право на обжалване пред съд, както е определено в правото на Съюза, Словашката република не е изпълнила задълженията си по смисъла на член 19, параграф 1 от Договора за Европейски съюз и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 32, параграф 3, член 34, параграф 7 и член 35, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 810/2009 (1) (Визов кодекс),

                  —

                  да се осъди Словашката република да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска си Комисията поддържа, че спорните правни въпроси в главното производство са разрешени ясно от Съда с решение C-403/16, El Hassani, в което последният постановява, че член 32, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕС) № 610/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. (2), във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз следва да се тълкува в смисъл, че задължава държавите членки да предвидят производство за обжалване на решенията за отказ за издаване на виза, условията и редът за което се уреждат от правния ред на всяка държава членка при спазване на принципите на равностойност и ефективност. На определен етап в това производство трябва да се гарантира възможността за съдебно обжалване.
      Ето защо Комисията заключава, че доводите на Словашката република, изложени в хода на досъдебното производство по настоящото дело, не могат да бъдат уважени и потвърждава позицията си, че Словашката република не е изпълнила задълженията си, посочени в исковата молба.

         (1)  Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) (ОВ L 243, 2009 г., стр. 1 и поправка в ОВ L 284, 2018 г., стр. 38).

         (2)  Регламент (ЕС) № 610/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за изменение на Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници), Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген, регламенти (ЕО) № 1683/95 и (ЕО) № 539/2001 на Съвета и регламенти (ЕО) № 767/2008 и (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 182, 2013 г., стр. 1 и поправки в OB L 50, 2014 г., стр. 37; OB L 225, 30.7.2014 г., стр. 91).


title: Дело C-442/18 P: Жалба, подадена на 5 юли 2018 г. от Европейската централна банка срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 26 април 2018 г. по дело T-251/15, Espírito Santo Financial (Португалия)/Европейска централна банка

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/2

      Жалба, подадена на 5 юли 2018 г. от Европейската централна банка срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 26 април 2018 г. по дело T-251/15, Espírito Santo Financial (Португалия)/Европейска централна банка
      (Дело C-442/18 P)
      (2018/C 445/02)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска централна банка (представители: F. Malfrère, M. Ioannidis, H.-G. Kamman, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Espírito Santo Financial (Португалия), SGPS, SA

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да отмени точка 1 от диспозитива на решението на Общия съд от 26 април 2018 г., Espírito Santo Financial (Португалия), SGPS, SA/ЕЦБ, T-251/15, EU:T:2018:234;

                  —

                  да отхвърли жалбата в първоинстанционното производство и в частта ѝ относно отказа на ЕЦБ да разкрие размера на кредита, включен в извадките от протокола, в който е отбелязано решението на Управителния съвет на ЕЦБ от 28 юли 2014 г.;

                  —

                  при условията на евентуалност на предходното искане, да върне делото за ново разглеждане от Общия съд на Европейския съюз;

                  —

                  да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство и ответник да заплати две трети (2/3), а ЕЦБ да заплати една трета (1/3) от разноските в производството.

         Основания и основни доводи

      Първо и единствено основание за обжалване: нарушение на член 10.4 от Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка (наричан по-нататък „Устава“) и на член 4, параграф 1, буква a), първо тире от Решение 2004/258 (1)

      ЕЦБ твърди, че Общият съд тълкувал и приложил неправилно член 10.4 от Устава и член 4, параграф 1, буква a), първо тире от Решение 2004/258, когато постановил в обжалваното решение, и по-конкретно в точки 55, 75—81, както и в точки 124 и 161, че що се отнася до оповестяването на неговите протоколи Управителният съвет„трябва да упражнява правото си на преценка в съответствие с условията и границите, предвидени в Решение 2004/258“ (точка 80), което означава, че в конкретния случай ЕЦБ трябва да представи мотиви, които да обясняват как оповестяването на информация, съдържаща се в протоколите от заседанията на Управителния съвет — в които са вписани решенията на Управителния съвет — конкретно и реално накърнява обществения интерес от поверителност на заседанията на органите на ЕЦБ за вземане на решения.
      Член 10.4 от Устава установява презумпцията, че информацията от заседанията на Управителния съвет трябва да остане поверителна, за да се защитят независимостта и ефективността на ЕЦБ. Тази норма, която е част от първичното право, и от която вторичното право не може да се отклонява, се прилага и за части от протоколите, съдържащи решения на Управителния съвет. Тя е потвърдена и в член 4, параграф 1, буква a), първо тире от Решение 2004/258. От общия принцип на поверителност на заседанията на Управителния съвет, включително и на решенията, предвиден в член 10.4 Устава е видно, че ЕЦБ не е длъжна да прилага за решенията си да не публикува резултатите от своите заседания материалноправните и процесуалните правила от Решение 2004/258. В частност, не е необходимо да обяснява защо оповестяването на такива протоколи на Управителния съвет конкретно и реално накърнява обществения интерес от поверителност на заседанията на Управителния съвет.

         (1)  Решение 2004/258/ЕО на Европейската централна банка от 4 март 2004 година относно публичния достъп до документите на Европейската централна банка (ОВ L 80, 2004 г., стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 10, том 5, стр. 229).


title: Дело T-631/18: Жалба, подадена на 17 октомври 2018 г. — Herholz Vertrieb/EUIPO (#)

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/24

      Жалба, подадена на 17 октомври 2018 г. — Herholz Vertrieb/EUIPO (#)
      (Дело T-631/18)
      (2018/C 445/30)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Herholz Vertrieb GmbH & Co. KG (Ахаус, Германия) (представител: D. Sprenger, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „#“ — заявка за регистрация № 16 967 267

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 22 август 2018 г. по преписка R 445/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да измени обжалваното решение, така че да се регистрира заявената марка на Европейския съюз,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-642/18: Иск, предявен на 12 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Кралство Испания

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/12

      Иск, предявен на 12 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
      (Дело C-642/18)
      (2018/C 445/15)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán, E. Sanfrutos Cano и F. Thiran)

         Ответник: Кралство Испания

         Искания на ищеца

                  —

                  да се установи на основание член 258, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, че

                              —

                              като не е приело планове за управление на отпадъците съгласно изискванията на Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (1) или като не е ревизирало посочените планове съгласно Директива 2008/98/ЕО по отношение на автономните области Арагон, Балеарски острови, Канарски острови, Мадрид и автономния град Сеута, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 28, параграф 1 и член 30, параграф 1 от Директива 2008/98/ЕО,

                              —

                              като не е уведомило официално Комисията за приемането или ревизирането на планове за управление на отпадъците по отношение на автономните области Арагон, Балеарски острови, Канарски острови, Мадрид и автономния град Сеута, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 33, параграф 1 от Директива 2008/98ЕО.

                  —

                  да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Комисията счита, че Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по посочените членове и параграфи от Директива 2008/98/ЕО, тъй като не е приело необходимите мерки преди 14 септември 2017 г., определеният в мотивирано становище от 14 юли 2017 г. срок.

         (1)  ОВ L 312, 2008 г., стр. 3.


title: Дело C-506/18 P: Жалба, подадена на 1 август 2018 г. от Европейския парламент срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 17 май 2018 г. по дело T-566/16, Josefsson/Европейски парламент

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/3

      Жалба, подадена на 1 август 2018 г. от Европейския парламент срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 17 май 2018 г. по дело T-566/16, Josefsson/Европейски парламент
      (Дело C-506/18 P)
      (2018/C 445/03)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейски парламент (представители: Í. Ní Riagáin Düro, V. Montebello-Demogeot)

         Друга страна в производството: Erik Josefsson

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени обжалваното съдебно решение,

                  —

                  съответно да се отхвърли първоинстанционната жалба,

                  —

                  страните да бъдат осъдени да заплатят направените от тях съдебни разноски по настоящото производство,

                  —

                  г-н Josefsson да бъде осъден да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство.

         Основания и основни доводи

      В жалбата си Парламентът изтъква следните основания:

                  (i)

                  грешка при прилагането на правото, изопачаване на фактите и непълнота на мотивите във връзка с констатацията, че изискването за юридическо образование е причината за уволнението на жалбоподателя;

                  (ii)

                  грешка при прилагането на правото във връзка с констатацията, че приемането на органиграма и на решенията за нея и за характеристиките на посочените в нея длъжности трябва да предполага спазване на правото на жалбоподателя на изслушване;

                  (iii)

                  изопачаване на фактите, явна грешка в преценката и непълнота на мотивите във връзка с извода, че ако жалбоподателят е бил изслушан по въпроса дали има юридическо образование, е щяло да има реална възможност това да промени крайното решение по случая.


title: Дело T-477/16: Решение на Общия съд от 24 октомври 2018 г. — Epsilon International/Комисия (Арбитражна клауза — Договори, сключени в рамките на Седмата рамкова програма за научни изследвания и технологично развитие за периода 2007 — 2013 г. — Правен интерес — Допустими разходи — Спиране на плащанията — Жалба за отмяна — Решение за включване на ищеца в централната база данни на системата за ранно откриване и отстраняване (EDES) — Акт, който не подлежи на обжалване — Недопустимост)

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/15

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2018 г. — Epsilon International/Комисия
      (Дело T-477/16) (1)

      ((Арбитражна клауза - Договори, сключени в рамките на Седмата рамкова програма за научни изследвания и технологично развитие за периода 2007 — 2013 г. - Правен интерес - Допустими разходи - Спиране на плащанията - Жалба за отмяна - Решение за включване на ищеца в централната база данни на системата за ранно откриване и отстраняване (EDES) - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост))
      (2018/C 445/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Epsilon International SA (Маруси, Гърция) (представители: D. Bogaert и A. Guillerme, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà, A Katsimerou и A. Kyratsou)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 272 ДФЕС да се установи, първо, че сумите, платени от Комисията по силата на споразуменията за безвъзмездно предоставяне на средства BRISEIDE, i-SCOPE и SMART-ISLANDS, са допустими разходи, второ, че решенията на Комисията да спре плащанията по проекти i-Locate, eENV-Plus, GeoSmartCity и c-Space са неоснователни, и трето, че незаконосъобразните действия на Комисията са причинили вреда на ищеца, и, от друга страна, искане, на основание, първо, на член 263 ДФЕС и насочено към отмяна на Решение Ares(2016) 2835215 на Комисията от 17 юни 2016 година, с което Epsilon е включено в базата данни на системата за ранно откриване и отстраняване (EDES), и второ, искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение на вредата, за която ищецът твърди, че му е причинена в резултат от този акт.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда Epsilon International SA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 402, 31.10.2016 г.


title: Дело C-527/18: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 13 август 2018 г. — Gesamtverband Autoteile-Handel e.V./KIA Motors Corporation

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/4

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 13 август 2018 г. — Gesamtverband Autoteile-Handel e.V./KIA Motors Corporation
      (Дело C-527/18)
      (2018/C 445/04)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gesamtverband Autoteile-Handel e.V.

         Ответник: KIA Motors Corporation

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли производителят да предоставя във форма, позволяваща по-нататъшна електронна обработка, информацията, която съгласно член 6, параграф 1, първо изречение от Регламент (ЕО) № 715/2007 (1) следва да се осигурява на независимите оператори?

                  2)

                  Налице ли е забранена по член 6, параграф 1, първо изречение от Регламент (ЕО) № 715/2007 дискриминация на независими оператори, ако даден производител открие допълнителен информационен канал за дистрибуцията на оригинални резервни части от оторизирани търговци и сервизи чрез участие на доставчик на информационни услуги?

         (1)  Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства (ОВ L 171, 2007 г., стр. 1).


title: Дело T-63/17: Решение на Общия съд от 24 октомври 2018 г. — Grupo Orenes/EUIPO — Akamon Entertainment Millenium (Bingo VIVA! Slots) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Bingo VIVA! Slots“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „vive bingo“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Предмет на спора)

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/16

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2018 г. — Grupo Orenes/EUIPO — Akamon Entertainment Millenium (Bingo VIVA! Slots)
      (Дело T-63/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Bingo VIVA! Slots“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „vive bingo“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Предмет на спора))
      (2018/C 445/20)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Grupo Orenes, SL (Мурсия, Испания) (представител: M. J. Sanmartín Sanmartín, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Akamon Entertainment Millenium, SL (Барселона, Испания)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 7 ноември 2016 г. (преписка R 453/2016-2) относно производство по възражение между Grupo Orenes и Akamon Entertainment Millenium

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Grupo Orenes, SL да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 95, 27.3.2017 г.


title: Дело C-528/18 P: Жалба, подадена на 13 август 2018 г. от Outsource Professional Services Ltd срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 31 май 2018 г. по дело T-340/16 — Flatworld Solutions Pvt Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/4

      Жалба, подадена на 13 август 2018 г. от Outsource Professional Services Ltd срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 31 май 2018 г. по дело T-340/16 — Flatworld Solutions Pvt Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      (Дело C-528/18 P)
      (2018/C 445/05)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Outsource Professional Services Ltd (представител: A. Kempter, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Flatworld Solutions Pvt. Ltd

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд (седми състав) от 31 май 2018 г. по дело T-340/16,

                  —

                  да потвърди решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 април 2016 г. по преписка R 611/2015-4,

                  —

                  да осъди Flatworld Solutions Pvt. Ltd да заплати съдебните разноски на притежателя/приемника/заявителя на марката на Европейския съюз.

         Основания и основни доводи

      В жалбата се твърди, че Общият съд нарушил правото на Европейския съюз, и по-специално член 52, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (1), последно изменен с Регламент 2015/2424 (2).
      Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че притежателят/предишният притежател на марката на Европейския съюз действал недобросъвестно, когато подал заявление за регистрация на марка № 006035547. Общият съд тълкувал погрешно понятието за недобросъвестност. Нямало нищо нечестно или неетично в използването на описателна формулировка за представяне на стопанска дейност. Следователно регистрацията като търговска марка не била недобросъвестна.

         (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/2424 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2015 година за изменение на Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета относно марката на Общността и Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността и за отмяна на Регламент (ЕО) № 2869/95 на Комисията относно таксите, събирани от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайн) (ОВ L 341, 2015 г., стр. 21 и поправки в ОВ L 71, 2016 г., стр. 322, ОВ L 110, 2016 г., стр. 4 и ОВ L 267, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-664/18: Иск, предявен на 23 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/12

      Иск, предявен на 23 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
      (Дело C-664/18)
      (2018/C 445/16)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: J. Norris-Usher, K. Petersen)

         Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

         Ищецът иска от Съда

                  —

                  да установи, че като продължава да превишава на годишните пределно допустими стойности за NO2 в следните зони: UK0001 (Greater London Urban Area); UK0002 (West Midlands Urban Area); UK0003 (Greater Manchester Urban Area); UK 0004 (West Yorkshire Urban Area); UK 0013 (Teesside Urban Area); UK0014 (The Potteries); UK0018 (Kingston upon Hull); UK0019 (Southampton Urban Area); UK0024 (Glasgow Urban Area); UK0029 (Eastern); UK0031 (South East); UK0032 (East Midlands); UK0033 (North West & Merseyside); UK0034 (Yorkshire & Humberside); UK0035 (West Midlands) и UK0036 (North East), както и почасовите пределно допустими стойности за NO2 в зона UK0001 (Greater London Urban Area), след като тези пределно допустими стойности влизат в сила на 1 януари 2010 г., Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си по член 13, параграф 1 от Директива 2008/50/EО (1) във връзка с приложение XI към тази директива;

                  —

                  да установи, че считано от 11 юни 2010 г. Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия не изпълнява по отношение на посочените зони задълженията си по член 23, параграф 1 от Директива 2008/50/EО във връзка с приложение XV към тази директива, и по-специално задължението си по член 23, параграф 1, втора алинея от същата директива да се съкрати колкото се може повече продължителността на периода на такова превишаване;

                  —

                  да осъди Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      От 2010 г. годишните пределно допустими стойности за NO2 са превишавани в 16 зони и агломерации, а почасовите пределно допустими стойности за NO2 са превишени в една зона. Тези превишавания съставляват сами по себе си нарушение на член 13, параграф 1 от Директива 2008/50/EО от 21 май 2008 г. относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа във връзка с приложение XI към тази директива.
      Въпреки това продължително нарушение на член 13, параграф 1 във връзка с приложение XI към тази директива, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия не изпълнява задължението си да приеме планове за качеството на атмосферния въздух, които предвиждат подходящи мерки за максималното намаляване на периода на превишаване. Доказателство, че предвидените от Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия мерки са недостатъчни е продължителността на периода на превишаване на пределно допустимите стойности, сериозността на тези превишавания и тенденцията за несъобразяване с изискванията на Директивата, както и подробният анализ на всеки от плановете за качеството на атмосферния въздух в съответните 16 зони и агломерации, които са обект на настоящия иск.

         (1)  Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа (ОВ L 152, 2008 г., стр. 1).


title: Дело C-584/18: Преюдициално запитване от Eparchiako Dikastirio Larnakas (Кипър), постъпило на 19 септември 2018 г. — D. Z./Blue Air — Airline Management Solutions S.R.L.

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/5

      Преюдициално запитване от Eparchiako Dikastirio Larnakas (Кипър), постъпило на 19 септември 2018 г. — D. Z./Blue Air — Airline Management Solutions S.R.L.
      (Дело C-584/18)
      (2018/C 445/06)
      Език на производството: гръцки

         Запитваща юрисдикция

      Eparchiako Dikastirio Larnakas

         Страни в главното производство

         Ищец: D. Z.

         Ответник: Blue Air — Airline Management Solutions S.R.L.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Правилно ли е тълкуването, че Решение № 565/2014/ЕС (1) произвежда пряко правни последици под формата, от една страна, на права на граждани на трети страни да не подлежат на изискването за виза за влизането им в държавата членка на дестинация, и от друга страна, на задължение за въпросната държава членка на дестинация да не изисква такава виза, ако те притежават виза или разрешение за пребиваване, включени в списъка на онези, за които важи взаимното признаване въз основа на Решение № 565/2014/ЕС, което държавата членка на дестинация е поела задължението да прилага?

                  2)

                  Ако въздушен превозвач на летището на държавата членка на заминаване, пряко или/и чрез своите упълномощени представители и агенти, откаже достъп на борда на пътник, позовавайки се на отказа на органите на държавата членка на дестинация да разрешат влизането му в тази държава поради твърдяна липса на входна виза (visa), може ли да се счита, че въздушният превозвач изпълнява функцията и действа като еманация на съответната държава (emanation of State), така че претърпелият вреди пътник да може да му противопостави Решение № 565/2014/ЕС пред съда на държавата членка на дестинация, за да докаже, че е имал правото да влезе без допълнителна виза и да поиска парично обезщетение за нарушаването на това право, и следователно за нарушаването на договора му за превоз?

                  3)

                  Може ли въздушен превозвач, пряко или/и чрез своите упълномощени представители и агенти, да откаже достъп на борда на гражданин на трета страна въз основа на решение на органите на държавата членка на дестинация да се откаже влизане на територията на тази държава членка, без преди това да е било издадено или/и предадено на горепосочения гражданин аргументирано решение в писмен вид за отказа за влизане (вж. член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 2016/399 (2), предишен член 13 от Регламент (ЕО) № 562/2006, предвиждащ издаването на аргументирано решение за отказа за влизане), за да бъде гарантирано спазването на основните права, и по-специално на съдебната защита на правата на претърпелия вреди пътник (вж. член 4 от същия регламент)?

                  4)

                  Трябва ли член 2, [буква] й) от Регламент (ЕО) № 261/2004 (3) да се тълкува в смисъл, че от приложното му поле се изключва случаят на отказан достъп на борда на пътник всеки път, когато въздушният превозвач вземе подобно решение въз основа на твърдени „неподходящи документи за пътуване“? Правилно ли е тълкуването, че отказаният достъп на борда попада в приложното поле на Регламента, ако въз основа на конкретните обстоятелства във всеки отделен случай бъде постановено съдебно решение, че документите за пътуване са били подходящи и отказаният достъп на борда е бил неоснователен или неправомерен поради нарушаване на европейското право?

                  5)

                  Може ли пътник да бъде лишен от правото на обезщетение, предвидено в член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004, чрез позоваване на клауза за освобождаване от отговорност или за ограничаване на отговорността на въздушния превозвач в случай на твърдени неподходящи документи за пътуване, когато такава клауза съществува в обичайните и предварително публикувани условия за упражняване или/и предоставяне на услуги от въздушен превозвач? Допуска ли член 15 във връзка с член 14 от същия регламент прилагането на такива рестриктивни клаузи и/или клаузи за освобождаване от отговорност на въздушния превозвач?

         (1)  Решение № 565/2014/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за въвеждане на опростен режим за контрола на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на България, Хърватия, Кипър и Румъния на определени документи за равностойни на националните им визи за транзитно преминаване или планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, и за отмяна на Решения № 895/2006/EО и № 582/2008/EО (ОВ L 157, 2014 г., стр. 23).

         (2)  Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (ОВ L 77, 2016 г., стр. 1).

         (3)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело T-162/17 RENV: Решение на Общия съд от 24 октомври 2018 г. — Fernández González/Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — Член 2, буква в) от УРДС — Обявление за свободна длъжност за срочно нает служител по член 2, буква б) от УРДС — Отхвърляне на кандидатура — Възражение за незаконосъобразност — Член 8 от УРДС — Отговорност — Загуба на възможност)

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/16

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2018 г. — Fernández González/Комисия
      (Дело T-162/17 RENV) (1)

      ((Публична служба - Срочно наети служители - Член 2, буква в) от УРДС - Обявление за свободна длъжност за срочно нает служител по член 2, буква б) от УРДС - Отхвърляне на кандидатура - Възражение за незаконосъобразност - Член 8 от УРДС - Отговорност - Загуба на възможност))
      (2018/C 445/21)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Elia Fernández González (Брюксел, Белгия) (представители: M. Casado García-Hirschfeld и É. Boigelot, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и L. Radu Bouyon, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)

         Предмет

      Жалба на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на Европейската комисия от 14 ноември 2014 г. за отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателката за длъжността на срочно нает служител по обявление за свободна длъжност COM/2014/2036, както и на решението от 22 май 2015 г. за отхвърляне на жалбата ѝ по административен ред, и от друга страна, искане за обезщетение на имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателката твърди, че е претърпяла

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Европейската комисия от 14 ноември 2014 г. за отхвърляне на кандидатурата на г-жа Elia Fernández González за длъжността на срочно нает служител по обявление за свободна длъжност COM/2014/2036.

                  2)

                  Осъжда Комисията да заплати на г-жа Fernández González сумата от 12 000 EUR, заедно с мораторни лихви, считано от датата на произнасяне на настоящото решение до датата на действителното плащане, при годишен лихвен процент, равен на определения от Европейската централна банка (ЕЦБ) за операциите ѝ по рефинансиране, увеличен с 2 пункта.

                  3)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  4)

                  Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 354, 26.10.2015 г. (делото първоначално е заведено пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-121/15, а впоследствие на 1 септември 2016 г. е прехвърлено в Общия съд на Европейския съюз).


title: Дело C-615/18: Преюдициално запитване от Amtsgericht Kehl (Германия), постъпило на 28 септември 2018 г. — Strafverfahren/UY

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/9

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Kehl (Германия), постъпило на 28 септември 2018 г. — Strafverfahren/UY
      (Дело C-615/18)
      (2018/C 445/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Kehl

         Страни в главното производство

      Staatsanwaltschaft Offenburg
      срещу
      UY

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли правото на Европейския съюз, по-специално Директива 2012/13 (1) и членове 21 ДФЕС, 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка, която позволява в наказателно производство, единствено поради това че обвиняемият няма местожителство в страната, а в друга държава членка, да му се разпорежда да посочи съдебен адрес за връчване на адресирано до него наказателно определение с последицата, че наказателното определение влиза в сила и с това създава правна предпоставка за наказуемост на последващо деяние на обвиняемия (съставомерен факт), дори когато обвиняемият в действителност не знае за наказателното определение и не може да бъде установено по същия начин както при връчване на наказателното определение, ако обвиняемият имаше местожителство в тази държава членка, че обвиняемият действително е узнал за наказателното определение?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос: трябва ли правото на Европейския съюз, по-специално Директива 2012/13 и членове 21 ДФЕС, 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка, която позволява в наказателно производство, единствено поради това че обвиняемият няма местожителство в страната, а в друга държава членка, да му се разпорежда да посочи съдебен адрес за връчване на адресирано до него наказателно определение с последицата, че наказателното определение влиза в сила и с това създава правна предпоставка за наказуемост на последващо деяние на обвиняемия (съставомерен факт) и при преследването на това престъпление в субективно отношение на обвиняемия се възлагат по-големи задължения да положи усилия действително да се осведоми за наказателното определение, отколкото би имал, ако имаше местожителство в тази държава членка, така че става възможно наказателно преследване на обвиняемия за непредпазливо деяние?

         (1)  Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство (OB L 142, 2012г., стр. 1).


title: Дело T-261/17: Решение на Общия съд от 24 октомври 2018 г. — Bayer/EUIPO — Uni-Pharma (SALOSPIR) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейска съюз „SALOSPIR“ — По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз, представляващи цветни ленти, и по-ранни национални марки „Aspirin“ — Относителни основания за отказ — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Репутация — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001) — Използване в процеса на търговия на знак с по-голям от местен обхват — Член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001)

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/17

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2018 г. — Bayer/EUIPO — Uni-Pharma (SALOSPIR)
      (Дело T-261/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейска съюз „SALOSPIR“ - По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз, представляващи цветни ленти, и по-ранни национални марки „Aspirin“ - Относителни основания за отказ - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Репутация - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001) - Използване в процеса на търговия на знак с по-голям от местен обхват - Член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент 2017/1001))
      (2018/C 445/22)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Bayer AG (Леверкузен, Германия) (представители: V. von Bomhard и J. Fuhrmann, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Folliard-Monguiral, S. Pétrequin и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Uni-Pharma Kleon Tsetis, Farmakeutika Ergastiria AVEE (Кифисия, Гърция) (представители: C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia и A. Vasilogamvrou, адвокати)

         Предмет

      Жалба против решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 17 февруари 2017 г. (преписка R 2444/2015-4), постановено във връзка с производство по възражение между Bayer и Uni-Pharma Kleon Tsetis, Farmakeutika Ergastiria

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Bayer AG да понесе освен собствените си съдебни разноски и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и на Uni-Pharma Kleon Tsetis, Farmakeutika Ergastiria AVEE в производството пред Общия съд.

         (1)  ОВ C 221, 10.7.2017 г.


title: Дело C-621/18: Преюдициално запитване от Court of Session, Edinburgh (Обединено кралство), постъпило на 3 октомври 2018 г. — Andy Wightman и др./Secretary of State for Exiting the European Union

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/10

      Преюдициално запитване от Court of Session, Edinburgh (Обединено кралство), постъпило на 3 октомври 2018 г. — Andy Wightman и др./Secretary of State for Exiting the European Union
      (Дело C-621/18)
      (2018/C 445/12)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Court of Session, Edinburgh

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Andy Wightman, Ross Greer, Alyn Smith, David Martin, Catherine Stihler, Jolyon Maugham, Joanna Cherry

         Ответник: Secretary of State for Exiting the European Union

         Други участващи лица: Chris Leslie, Tom Brake

         Преюдициален въпрос

      Когато, в съответствие с член 50 от Договора за Европейския съюз, държава членка е нотифицирала Европейския съвет за намерението си да се оттегли от Европейския съюз, допуска ли правото на Европейския съюз тази нотификация да бъде едностранно оттеглена от нотифициращата държава членка, и ако е така — при какви условия и с какви последици относно оставането на държавата членка в рамките на Европейския съюз?


title: Дело T-435/12: Решение на Общия съд от 24 октомври 2018 г. — Bacardi/EUIPO — Palírna U zeleného stromu (42 BELOW) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „42 BELOW“ — По-ранна нерегистрирана национална фигуративна марка „VODKA 42“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Използване в процеса на търговия — Прилагане на националното право от EUIPO)

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/14

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2018 г. — Bacardi/EUIPO — Palírna U zeleného stromu (42 BELOW)
      (Дело T-435/12) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „42 BELOW“ - По-ранна нерегистрирана национална фигуративна марка „VODKA 42“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Използване в процеса на търговия - Прилагане на националното право от EUIPO))
      (2018/C 445/17)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Bacardi Co. Ltd (Вадуц, Лихтенщайн) (представители: първоначално M. Reinisch, впоследствие A. Parassina, L. Rigas и L. Lorenc, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално P. Geroulakos, впоследствие D. Gája и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Palírna U zeleného stromu a. s., по-рано Granette & Starorežná Distilleries a.s. (Усти над Лабем, Чешка република) (представител: T. Chleboun, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 9 юли 2012 г. (преписка R 2100/2011-2) относно производство по възражение между Granette & Starorežná Distilleries и Bacardi

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Bacardi Co. Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 379, 8.12.2012 г.


title: Дело T-400/17: Решение на Общия съд от 24 октомври 2018 г. — Deza/Комисия (Околна среда и защита на здравето на човека — Регламент (ЕО) № 1272/2008 — Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества — Регламент (ЕС) 2017/776 — Класификация на антрахинона — Вещество, за което се предполага, че е потенциално канцерогенно — Явна грешка в преценката — Правна сигурност — Право на собственост)

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/18

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2018 г. — Deza/Комисия
      (Дело T-400/17) (1)

      ((Околна среда и защита на здравето на човека - Регламент (ЕО) № 1272/2008 - Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества - Регламент (ЕС) 2017/776 - Класификация на антрахинона - Вещество, за което се предполага, че е потенциално канцерогенно - Явна грешка в преценката - Правна сигурност - Право на собственост))
      (2018/C 445/23)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Чешка република) (представител: P. Dejl, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: Z. Malůšková, K. Mifsud-Bonnici и R. Lindenthal)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Финландия (представител: S. Hartikainen), Кралство Швеция (представители: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Zettergren и A. Alriksson), Европейска агенция по химикалите (представители: M. Heikkilä, W. Broere и A. Hautamäki)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент (ЕС) 2017/776 на Комисията от 4 май 2017 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ 2017, L 116, стр. 1), в частта, в която класифицира антрахинона като вещество, за което се предполага, че е потенциално канцерогенно за човека.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Deza, a.s. да понесе собствените си съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

                  3)

                  Република Финландия, Кралство Швеция и Европейската агенция по химикалите (ECHA) понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 293, 4.9.2017 г.