title: Дело C-122/11: Иск, предявен на 8 март 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               28.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 160/12

         Иск, предявен на 8 март 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-122/11)
   2011/C 160/13
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: V. Kreuschitz и G. Rozet)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като е отменило едва от 1 август 2004 г. условието за пребиваване, което не е допускало индексация на пенсиите на европейските граждани и на гражданите на ЕИП, пребиваващи извън страна, която има сключен договор за взаимност с Белгия, и като не е премахнало дискриминацията, на която те са били подложени през целия период до 1 август 2004 г., като са били лишени от част от пенсията си, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по членове 4 и 7 от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (1), както и на членове 18 и 45 ДФЕС, прогласяващи принципа за забрана на дискриминацията на основание гражданство;

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията изтъква, че националното законодателство създава дискриминация за гражданите на други държави членки, доколкото налага само на тях условието за пребиваване на територията на държава членка или на държава, която има сключен договор за взаимност с Белгия, за да се ползват от индексация на пенсиите си за периода до 1 август 2004 г.
   Комисията твърди, освен това, че Регламент (ЕО) № 883/2004, посочен по-горе, вече не предвижда условие за пребиваване на територията на държава членка, за да се направи позоваване на принципа на равно третиране. Следователно лицата, попадащи в обхвата на Регламента, могат да искат прилагането на този принцип, дори ако пребивават в трета държава. Така, една държава не може вече да запазва индексациите на пенсиите единствено за своите собствени граждани, а тя трябва да ги предоставя и на пенсионерите, пребиваващи в трета държава. Най-накрая, според Комисията, аргументите, на които се позовават белгийските власти, за да оправдаят невъзможността да приложат с обратна сила измененото законодателство, като оправданите правни очаквания, практическите трудности и финансовото въздействие — не биха могли да бъдат приети.

      (1)  ОВ L 166, стp. 1, поправка ОВ L 200, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82.


title: Дело C-4/09 P: Жалба, подадена на 8 януари 2009 г. от Gerasimos Potamianos срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 15 октомври 2008 г. по дело T-160/04, Potamianos/Комисия

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/11

         Жалба, подадена на 8 януари 2009 г. от Gerasimos Potamianos срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 15 октомври 2008 г. по дело T-160/04, Potamianos/Комисия
   (Дело C-4/09 P)
   (2009/C 82/21)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Gerasimos Potamianos (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло решението на Първоинстанционния съд (седми състав), постановено на 15 октомври 2008 г. по дело T-160/04, (Potamianos/Комисия), с което Първоинстанционният съд отхвърля всички искания от жалбата от 26 април 2004 г., подадена срещу решението на органа, оправомощен да сключва договори (ООСД), да не продължи договора на жалбоподателя като срочно нает служител,

               —

               да се отмени решението на ООСД за неподновяване на договора на жалбоподателя като срочно нает служител;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени в производствата пред двете съдебни инстанции

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят формулира четири твърдения за нарушение.
   Съгласно първото твърдение за нарушение тълкуването на Първоинстанционния съд, че неподновяването на договора му като срочно нает служител се основава на причини, свързани с интереса на службата, било неправилно. Всъщност ръководителите на жалбоподателя многократно искали продължаване на неговия договор. Обективни, относими и съгласувани доказателства позволявали да се установи, че напротив, прилагането на правилото за ненатрупване, определящо на шест години максималната продължителност на срочно наемане на служител, представлявало единственото основание на разглежданото решение за неподновяване.
   Като второ твърдение за нарушение жалбоподателят изтъква, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че не бил изготвил формуляр за кандидатстване за съответната длъжност, въпреки че своевременно бил поискал продължаване на своя договор и няколко пъти напомнял за искането си, дори след публикуването на обявлението за свободна длъжност.
   В третото си твърдение за нарушение жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е заключил, че липсва злоупотреба с власт от страна на ООСД. Декларираната цел на ползването на услугите на срочно нает персонал всъщност била да се намали броят на свободните длъжности в Комисията, и по-специално да се намали недостигът на успели кандидати от конкурс.
   Последната цел впрочем по никакъв начин не се постигала чрез отказа за продължаване на договора на жалбоподателя вследствие прилагането на правилото за ненатрупване, тъй като неговата длъжност била обявена преди каквото и да е публикуване на списъците от конкурса. Освен това друг срочно нает служител бил назначен за продължителен срок на тази длъжност, докато договорите на всички останали срочно наети служители, назначени за кратък срок в същата дирекция, били продължени служебно, без предварително обявяване на техните длъжности.
   На последно място, принципът на равенство бил нарушен, тъй като договорите на всички останали срочно наети служители, които били в сходно положение, като се изключи тяхното старшинство, били продължени без обявяване на длъжностите им, за разлика от възприетия в неговия случай подход. В този контекст тежестта на доказване била погрешно обърната в хода на производството пред Първоинстанционния съд, тъй като не жалбоподателят, а ответникът бил длъжен да докаже спазването на установените от самия него правила.


title: Дело T-389/14: Определение на Общия съд от 11 ноември 2015 г. — salesforce.com/СХВП (MARKETINGCLOUD)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/76

         Определение на Общия съд от 11 ноември 2015 г. — salesforce.com/СХВП (MARKETINGCLOUD)
   (Дело T-389/14) (1)

   (2016/C 027/97)
   Език на производството: английски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 329, 22.9.2014 г.


title: Дело T-86/12: Определение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Robert Group/СХВП — Hardford Sweden (Pierre Robert)

text:
               2.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/27

         Определение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Robert Group/СХВП — Hardford Sweden (Pierre Robert)
   (Дело T-86/12) (1)

   2013/C 32/47
   Език на производството: английски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 118, 21.4.2012 г.


title: Дело C-177/09: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 15 май 2009 г. — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, Alix Walsh/Région wallonne

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/30

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 15 май 2009 г. — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, Alix Walsh/Région wallonne
   (Дело C-177/09)
   2009/C 180/51
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État (Белгия)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, Alix Walsh

      Ответник: Région wallonne

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 1, параграф 5 от Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (1) да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното си поле законодателство — като декрета на област Валония от 17 юли 2008 година относно някои разрешителни, за които са налице императивни съображения от обществен интерес — което за предоставянето на разрешителни за градоустройствено планиране, екологични разрешителни и единни разрешителни, свързани с изброени в това законодателство действия и дейности, посочва само, че „са установени императивни съображения от обществен интерес“, и „ратифицира“ разрешителните, за които е посочено, че „са установени императивни съображения от обществен интерес“?

               2)

                           а)

                           Допускат ли членове 1, 5, 6, 7, 8 и 10а от Директива 85/337/ЕИО, изменена с Директива 97/11/ЕО (2) на Съвета и Директива 2003/35/ЕО (3), правен режим, при който правото да се изпълни проект, предмет на оценка на въздействието, е предоставено със законодателен акт, неподлежащ на обжалване пред правораздавателен или друг установен със закон независим и безпристрастен орган, което да даде възможност да се обжалва по същество и от процедурна гледна точка решението за предоставяне на право да се изпълни проектът?

                           б)

                           Трябва ли член 9 от Конвенцията от Орхус за достъпа до информация, участие на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, сключена на 25 юни 1998 г. и одобрена от Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г. (4), да се тълкува в смисъл, че задължава държавите-членки да предвидят възможността за обжалване пред правораздавателен или друг установен със закон независим и безпристрастен орган, за да може да се оспорва законосъобразността — по какъвто и да е въпрос по същество или от процедурна гледна точка, свързан както с материалноправния, така и с процесуалноправния режим по разрешаване на проектите, предмет на оценка на въздействието — на всяко решение, действие или пропуск, спрямо които се прилагат разпоредбите на член 6?

                           в)

                           От гледна точка на Конвенцията от Орхус за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, сключена на 25 юни 1998 г. и одобрена от Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г., трябва ли член 10а от Директива 85/337/ЕИО, изменена с Директива 2003/35/ЕО, да се тълкува в смисъл, че задължава държавите-членки да предвидят възможността за обжалване пред правораздавателен или друг установен със закон независим и безпристрастен орган, за да може да се оспорва законосъобразността на всяко решение, действие или пропуск по какъвто и да е въпрос по същество или от процедурна гледна точка, свързан както с материалноправния, така и с процесуалноправния режим по разрешаване на проектите, предмет на оценка на въздействието?

      (1)  Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).

      (2)  Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година за изменение на Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на определени публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 73, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254).

      (3)  Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда, и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета — Декларация на Комисията (ОВ L 156, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 8).

      (4)  Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 година за сключване от името на Европейската общност на Конвенцията за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).


title: Дело C-1/16: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de A Coruña (Испания), постъпило на 4 януари 2016 г. — Abanca Corporación Bancaria S.A./María Isabel Vázquez Rosende

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/22

         Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de A Coruña (Испания), постъпило на 4 януари 2016 г. — Abanca Corporación Bancaria S.A./María Isabel Vázquez Rosende
   (Дело C-1/16)
   (2016/C 098/29)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de A Coruña

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Abanca Corporación Bancaria S.A.

      Ответник: María Isabel Vázquez Rosende

      Преюдициални въпроси

               1)

               Могат ли членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 (1) година относно неравноправните клаузи в потребителските договори да се тълкуват в смисъл, че е допустимо реституционните последици от обявяването на неравноправна клауза за долен праг в потребителски договор за недействителна да не настъпват с обратно действие, считано от датата на сключване на договора, а от по-късен момент?

               2)

               Представлява ли самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво от всички държави членки, критерият за добросъвестност на заинтересованите среди, който е основание за ограничаване на обратното действие на обявяването на неравноправна клауза за недействителна?

               3)

               При положителен отговор на предходния въпрос, какви обстоятелства трябва да се вземат предвид, за да се прецени добросъвестността на заинтересованите среди?

               4)

               При всички положения, съответства ли на членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. тълкуване на понятието за добросъвестност на заинтересованите среди, което може да доведе до извод, че е добросъвестно поведението на продавач или доставчик, което е в основата на липсата на прозрачност при сключване на договора, довела до приемане на клаузата за неравноправна?

               5)

               Съответства ли на членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. тълкуване на понятието за добросъвестност на заинтересованите среди в смисъл, че добросъвестността на продавача или доставчика може да бъде преценявана абстрактно, или напротив — същата трябва да се преценява с оглед на поведението на продавача или доставчика в хипотезата на конкретния договор?

               6)

               Представлява ли самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво от всички държави членки, критерият за риск от сериозни смущения, който е основание за ограничаването на обратното действие, произтичащо от неравноправния характер на дадена клауза?

               7)

               При положителен отговор на предходния въпрос, какви критерии трябва да се вземат предвид?

               8)

               При всички положения, съответства ли на членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година при преценката на риска от сериозни смущения да се взема предвид само рискът за продавача или доставчика или трябва да се отчитат и загубите на потребителите вследствие на невъзстановяване в пълен размер на сумите, платени по силата на клаузата за долен праг?

               9)

               При предявен от потребител индивидуален иск, съвместимо ли е с членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година преценката за наличието на риск от сериозни смущения на обществения ред в сферата на икономиката да се основава на конкретното отражение на този иск върху икономиката или напротив — преценката трябва да се основава на икономическите последици от евентуалното предявяване на индивидуални искове от голям брой потребители?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273; Поправка в ОВ L 293, 2014 г., стр. 59.


title: Дело T-200/14: Решение на Общия съд от 14 април 2016 г. — Ben Ali/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис — Замразяване на средства — Правно основание — Вписване на името на жалбоподателя, основано на нови мотиви след отмяната на преди наложено замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Право на собственост — Пропорционалност — Фактическа грешка — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Злоупотреба с власт — Право на живот — Право на зачитане на семейния живот — Извъндоговорна отговорност)

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/23

         Решение на Общия съд от 14 април 2016 г. — Ben Ali/Съвет
   (Дело T-200/14) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис - Замразяване на средства - Правно основание - Вписване на името на жалбоподателя, основано на нови мотиви след отмяната на преди наложено замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Право на собственост - Пропорционалност - Фактическа грешка - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Злоупотреба с власт - Право на живот - Право на зачитане на семейния живот - Извъндоговорна отговорност))
   (2016/C 191/29)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Сент Етиен дю Рувре, Франция) (представител: A. de Saint Remy, адвокат)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Étienne и A. de Elera-San Miguel Hurtado)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2014/49/ОВППС на Съвета от 30 януари 2014 година за изменение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 28, стр. 38), и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 81/2014 на Съвета от 30 януари 2014 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 101/2011 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Тунис (ОВ L 28, стр. 2), в частта, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя, и от друга страна искане за обезщетение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali понася направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от Съвета на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 202, 30.6.2014 г.


title: Дело F-2/14: Жалба, подадена на 9 януари 2014 г. — ZZ и ZZ/Сметна палата

text:
               1.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/22

         Жалба, подадена на 9 януари 2014 г. — ZZ и ZZ/Сметна палата
   (Дело F-2/14)
   2014/C 61/39
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и ZZ (представители: D. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, avocats)

      Ответник: Европейска Сметна палата

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Сметната палата, с което отказва да разгледа последиците от оплакването на жалбоподателите срещу двама от техните колеги в резултат на тяхна обща клеветническа декларация и приема, че не е било необходимо да се вземат мерките, които налага изпълнението на задължението й за оказване на съдействие.

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението от 13 декември 2012 г. на Сметната палата да прекрати производството по искането на жалбоподателите по член 24 срещу двама от техните колеги, без да го разгледа;

               —

               да се осъди Сметната палата да заплати на жалбоподателите временно обезщетение в размер на едно евро, за морални вреди, оценени на сто хиляди евро;

               —

               да се осъди Сметната палата да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-575/10: Иск, предявен на 9 декември 2010 г. — Европейска комисия/Република Унгария

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/6

         Иск, предявен на 9 декември 2010 г. — Европейска комисия/Република Унгария
   (Дело C-575/10)
   2011/C 72/09
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Kukovec и A. Sipos)

      Ответник: Република Унгария

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като не е гарантирала за икономическите оператори възможност в процедурите по възлагане на обществени поръчки евентуално да се основат на капацитета на други субекти, независимо от правното естество на връзката им с тях, Република Унгария не е изпълнила задълженията си по член 47, параграф 2 и член 48, параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО (1), както и по член 54, параграфи 5 и 6 от Директива 2004/17/ЕО (2).

               —

               Да се осъди Унгарската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Както Директива 2004/17, така и Директива 2004/18 предоставят на оферентите в процедури за възлагане на обществени поръчки възможността да се позоват на капацитета на други субекти, независимо от правното естество на връзките между тях, за да докажат своята годност и удовлетворяването на критериите за подбор.
   Комисията счита за противоречаща на съответните разпоредби на посочените директиви унгарска правна уредба, която по отношение на определени критерии за годност позволява на оферентите да използват ресурсите на други субекти, които не участват пряко в изпълнението на договора, само ако притежават мажоритарно участие в посочените субекти, позволяващо им да оказват влияние върху тях. По този начин когато става въпрос за субекти, които не участват като подизпълнители в изпълнението на договора, оспорваната национална правна уредба налага допълнително изискване, за да може оферентът да се основе на капацитета на такива субекти в процедурата по възлагане на обществена поръчка.
   Разпоредбите на директивите са недвусмислени: те не изискват субектите, които предоставят ресурсите, да участват пряко в изпълнението на договора, но налагат националната правна уредба да гарантира възможност да се посочи, че ще се използват ресурсите на посочените субекти, независимо от правното естество на връзката между оферента и тези субекти. Единственото изискване е оферентът да може да докаже на възлагащия орган, че действително ще разполага с ресурсите, необходими за изпълнение на договора.
   По-нататък Комисията отбелязва, че въпреки това оспорваната унгарска правна уредба ограничава възможностите на оферентите, на които не остава друг избор освен да включат в изпълнението на договора като подизпълнители субектите, осигуряващи посочените ресурси, ако още от самото начало не притежават в тези субекти мажоритарно участие, позволяващо им да упражняват влияние върху тях.
   Комисията твърди, че оспорваната национална правна уредба не може да бъде обоснована с целта за ограничаване на практиките на заобикаляне на нормите в областта на обществените поръчки, тъй като не е възможно позоваване на такава цел за обосноваване на правна уредба, която противоречи на правната уредба на Съюза относно обществените поръчки и ограничава непропорционално процесуалните права и задължения, произтичащи от директивите. Естествено държавите членки имат възможност в установените от директивите граници да определят как оферентите трябва да докажат, че действително ще разполагат с ресурсите на други субекти, но при това не трябва да създават разграничение, основано на правното естество на връзката с такива субекти.
   Комисията не приема тезата на Унгарската република, че субект, който не участва в изпълнението на договора, не може да докаже, че отговаря на минималните критерии за избор, а именно, че към момента на изпълнение на договора ще е в състояние действително да предостави на разположение необходимите ресурси. В това отношение Комисията подчертава, че член 48, параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО изрично предвижда, че оферентът може да докаже, че ще разполага с ресурсите на друг субект „чрез представянето на доказателство за ангажимента, поет от тези образувания за поставяне на необходимите ресурси на разположение на икономическия оператор“. От това следва, че субектът, който предоставя ресурсите си, може да докаже, че притежава ресурсите, които трябва да предостави на разположение към момента на изпълнение на договора, без да е необходимо да участва пряко в изпълнението на договора.
   На последно място Комисията сочи, че оспорваната национална правна уредба може да има дискриминационно действие спрямо чуждите оференти. Макар да се прилага за всички оференти, унгарската правна уредба фактически ограничава възможността за участие в процедурите по възлагане на обществени поръчки по-специално за чуждите оференти, тъй като последните по правило не разполагат с всички необходими за изпълнението на договора ресурси на мястото на изпълнението му, поради което във връзка с процедурите по възлагане на обществени поръчки по-често в сравнение с унгарските оференти се оказват принудени да се позоват на капацитета на независими от тях местни икономически оператори.

      (1)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116)

      (2)  Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 134, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3)


title: Дело C-110/15: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 2 март 2015 г. — Nokia Italia SpA и др./Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) и др.

text:
               1.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/7

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 2 март 2015 г. — Nokia Italia SpA и др./Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) и др.
   (Дело C-110/15)
   (2015/C 178/07)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

      Ответници: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), в ликвидация, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли общностната правна уредба — по-специално съображение 31 и член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29/ЕО (1) — национална правна уредба (по-специално член 71-sexies от италианския LDA [legge sul diritto d’autore (Закон за авторското право)] във връзка с член 4 от Декрет от 30 декември 2009 г.), която предвижда, че по отношение на носители и устройства, придобити за цели, явно различни от копиране за лично ползване, тоест единствено за професионално ползване, определянето на критериите за предварително освобождаване от такса да бъде предмет на договаряне между частноправни субекти — или „свободно договаряне“ — по-специално на „протоколи за приложения“ съгласно посочения член 4, при липсата на общи разпоредби и без никакви гаранции за равно третиране между SIAE [Италианско дружество на авторите и издателите] и субектите, задължени да плащат обезщетение, или техните професионални организации?

               2)

               Допуска ли общностната правна уредба — по-специално съображение 31 и член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29/ЕО — национална правна уредба (по-специално член 71-sexies от италианския LDA във връзка с член 4 от Декрет от 30 декември 2009 г. и указанията на SIAE за възстановяване на такси), която предвижда, че по отношение на носители и устройства за цели, явно различни от тези за копиране за лично ползване, тоест единствено за професионално ползване, възстановяването на таксата може да се изисква само от крайния ползвател, но не и от производителя на носители и устройства?

      (1)  Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).


title: Дело C-122/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Ordinario di Firenze (Италия) на 15 март 2013 г. — Paola C/Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/15

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Ordinario di Firenze (Италия) на 15 март 2013 г. — Paola C/Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Дело C-122/13)
   2013/C 141/28
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Ordinario di Firenze [Общ съд, Фиренце]

      Страни в главното производство

      Ищец: Paola C

      Ответник: Presidenza del Consiglio dei Ministri [администрация на председателя на Министерски съвет]

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли член 12 от Директива 2004/80/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че позволява на държавите членки да предвиждат обезщетение за пострадалите от някои категории умишлени или включващи принуда престъпления, или задължава държавите членки, в изпълнение на посочената директива, да въведат механизъм за обезщетяването на пострадалите от всички умишлени или включващи принуда престъпления?

      (1)  Директива 2004/80/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно обезщетението на жертвите на престъпления (ОВ L 261, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 31).


title: Дело T-188/12: Решение на Общия съд от 27 февруари 2015 г. — Breyer/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Писмени становища, представени от Република Австрия в производство за неизпълнение на задължения пред Съда — Отказ за предоставяне на достъп)

text:
               20.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 127/19

         Решение на Общия съд от 27 февруари 2015 г. — Breyer/Комисия
   (Дело T-188/12) (1)

   ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Писмени становища, представени от Република Австрия в производство за неизпълнение на задължения пред Съда - Отказ за предоставяне на достъп))
   (2015/C 127/26)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Patrick Breyer (Wald-Michelbach, Германия) (представител: M. Starostik, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално P. Costa de Oliveira и H. Krämer, впоследствие H. Krämer и M. Konstantinidis, подпомагани първоначално от A. Krämer и R. Van der Hout, впоследствие от R. Van der Hout, адвокати)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Република Финландия (представители: J. Heliskoski и S. Hartikainen) и Кралство Швеция (представители: първоначално A. Falk, C. Meyer-Seitz, C. Stege, S. Johannesson, U. Persson, K. Ahlstrand-Oxhamre и H. Karlsson, впоследствие A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, L. Swedenborg, N. Otte Widgren, E. Karlsson и F. Sjövall)

      Предмет

   Искане за отмяна, от една страна, на решение от 16 март 2012 г. на Комисията, с което се отхвърля искане на жалбоподателя за получаване на достъп до нейното правно становище относно Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/EО (ОВ L 105, стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 51), и от друга страна, за отмяна на решение от 3 април 2012 г. на Комисията за отказ да се предостави пълен достъп на жалбоподателя до документите относно транспонирането от Република Австрия на Директива 2006/24 и до документите, свързани с делото, по което е постановено решение на Съда от 29 юли 2010 г., Комисия/Австрия (C-189/09, EU:C:2010:455), доколкото с това съдебно решение е отказан достъпът до представените от Република Австрия писмени становища по посоченото дело.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение от 3 април 2012 г. на Европейската комисия за отказ да се предостави пълен достъп на г-н Patrick Breyer до документите относно транспонирането от Република Австрия на Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/EО, и достъп до документите, свързани с делото, по което е постановено решение на Съда от 29 юли 2010 г., Комисия/Австрия (C-189/09), доколкото с това съдебно решение е отказан достъпът до представените от Република Австрия писмени становища по посоченото дело.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по искането за отмяна на решението на Комисията от 16 март 2012 г., с което се отхвърля искане на г-н Breyer за получаване на достъп до нейното правно становище относно Директива 2006/24.

               3)

               Комисията понася освен направените от нея съдебни разноски и половината от тези, направени от г-н Breyer.

               4)

               Република Финландия и Кралство Швеция понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 194, 30.6.2012 г.


title: Дело T-804/14: Жалба, подадена на 4 декември 2014 г.  — Ogrodnik/СХВП — Aviário Tropical (Tropical)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/39

         Жалба, подадена на 4 декември 2014 г. — Ogrodnik/СХВП — Aviário Tropical (Tropical)
   (Дело T-804/14)
   (2015/C 065/54)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Полша) (представители: A. von Mühlendahl и H. Hartwig, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Aviário Tropical, SA (Loures, Португалия)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка в черно и бяло, съдържаща словния елемент „Tropical“ — Марка на Общността № 3 4 35  773

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 22 септември 2014 г. по преписка R 1948/2013-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди СХВП и другата страна в производството, в случай, че тя встъпи в него, да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) във връзка с член 53, параграф 1, буква a) и член 75 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-349/09: Жалба, подадена на 3 септември 2009 г. — PAGO International/СХВП — Tirol Milch (Pago)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/76

         Жалба, подадена на 3 септември 2009 г. — PAGO International/СХВП — Tirol Milch (Pago)
   (Дело T-349/09)
   2009/C 267/136
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: PAGO International GmbH (Klagenfurt, Австрия) (представители: C. Hauer и C. Schumacher, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck (Инсбрук, Австрия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се измени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 юли 2009 г. относно производство по заличаване № 2025 C (Марка на Общността № 915 488) така, че подадената от Tirol Milch registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung жалба срещу решението на отдела по отмяна от 4 август 2008 г. да бъде отхвърлена както и Tirol Milch registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung да бъде осъдено да заплати съдебните разноски в производството по обжалване,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на четвърти апелативен състав и делото да се върне на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) за ново разглеждане.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Цветна фигуративна марка „Pago“ за стоки от клас 32 (Марка на Общността № 915 488)

      Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Tirol Milch registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung

      Решение на отдела по отмяна: частично обявяване на марката на Общността за отменена

      Решение на апелативния състав: частична отмяна на решението на отдела по отмяна и обявяване на марката на Общността за отменена
   Изложени правни основания:

               —

               Нарушение на член 51 във връзка с член 15, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като използването на марката, което е от естество да осигури запазване на правата върху марката, предмет на настоящото производство, неправилно не е прието за доказано.

               —

               Нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009 и на гарантираните с общностния провопорядък основни права, в частност на правото на справедлив процес.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността
   (ОВ 2009, L 78, стр. 1).


title: Дело T-273/17: Жалба, подадена на 8 май 2017 г. — Quadri di Cardano/Комисия

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/35

         Жалба, подадена на 8 май 2017 г. — Quadri di Cardano/Комисия
   (Дело T-273/17)
   (2017/C 221/50)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Alessandro Quadri di Cardano (Schaerbeek, Белгия) (представители: N. De Montigny и J.-N. Louis, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:
   да обяви,

               —

               отмяната на Решението от 19 юли 2016 г. на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO), с което се определят неговите индивидуални права при постъпването му на служба в Изпълнителната агенция за иновации и мрежи (INEA), в частта му, в която му се отказва отпускането на надбавката за експатриране от 16 % в приложение на член 4 от Приложение VII към Правилника, и което води до неотпускане на свързаните с това плащания, по-конкретно на годишните пътни разноски;

               —

               осъждането на ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от незачитане на разискванията и преговорите, свързани с периода, предшестващ реформата на Правилника за длъжностните лица и по-конкретно от нарушението на правните очаквания, на принципите на оправданите правни очаквания и на правна сигурност на жалбоподателя, както и на придобитите от него права поради неочакван обрат в анализа на неговите индивидуални права.

               2.

               Второто основание е свързано с договора чрез агенции за временна заетост по белгийското право, който Комисията изтъква, за да оправдае установяването на местопребиваването на жалбоподателя в Белгия по време на заетост при частен работодател. Това основание се разделя на три части.

                           —

                           Първа част, изведена от злоупотреба с право и от злоупотреба със служебно положение, които Комисията допуснала като се опитала да изключи всякакво отношение на подчинение между нея и жалбоподателя през периода на заетост чрез агенция, за да се освободи от наличието на заетост в полза на международна организация, което по принцип отменя анализа на условията по член 4 от Приложение VII към Правилника;

                           —

                           втора част, изведена от грешка при прилагане на правото, от нарушение на разпоредбите на белгийското право в областта на договорите чрез агенции за временна заетост, както и от заобикалянето на закона, което Комисията допуснала;

                           —

                           трета част, изведена от явна грешка в преценката, от нарушение на принципа на пропорционалност и на принципа на добра администрация.


title: Дело F-87/12 RENV: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 21 април 2015 г. — Alsteens/Комисия (Публична служба — Връщане на делото за ново разглеждане след отмяна — Срочно нает служител — Подновяване на договор — Правило за шестте години)

text:
               8.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 190/32

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 21 април 2015 г. — Alsteens/Комисия
   (Дело F-87/12 RENV)
   ((Публична служба - Връщане на делото за ново разглеждане след отмяна - Срочно нает служител - Подновяване на договор - Правило за шестте години))
   (2015/C 190/36)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Geoffroy Alsteens (Марсинел, Белгия) (представител: S. Orlandi, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представител: J. Currall)

      Предмет

   Връщане на делото за ново разглеждане след отмяна — Публична служба — Искане за отмяна на решението на Комисията, с което периодът на продължаване на договора на жалбоподателя се ограничава.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Alsteens понася направените от него съдебни разноски съответно по дела F-87/12, T-373/13 P и F-87/12 RENV, както и съдебните разноски на Европейската комисия по дело F-87/12.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски по дела T-373/13 P и F-87/12 RENV.


title: Дела T-362/05 и 363/05: Решение на Първоинстанционния съд от 2 декември 2008 г.  — Nuova Agricast и Cofra/Комисия (Извъндоговорна отговорност на Общността — Схема за помощи, предвидена от италианското законодателство — Схема, обявена за съвместима с общия пазар — Преходна мярка — Изключване на някои предприятия — Принцип на защита на оправданите правни очаквания — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Липса)

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/24

         Решение на Първоинстанционния съд от 2 декември 2008 г. — Nuova Agricast и Cofra/Комисия
   (Дела T-362/05 и 363/05) (1)

   (Извъндоговорна отговорност на Общността - Схема за помощи, предвидена от италианското законодателство - Схема, обявена за съвместима с общия пазар - Преходна мярка - Изключване на някои предприятия - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Липса)
   (2009/C 19/44)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищци: Nuova Agricast Srl (Cerignola, Италия) и Cofra Srl (Barletta, Италия) (представител: M.A. Calabrese, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: V. Di Bucci и E. Righini)
   Предмет
   Искане за поправяне на вредите, които ищците твърдят, че са претърпели в резултат на приемането от Комисията на решението от 12 юли 2000 г., с което се обявява за съвместима с общия пазар схема за подпомагане на инвестициите в по-малко облагодетелстваните райони на Италия (Държавна помощ N 715/99 — Италия (SG 2000 D/105754) и в резултат на действията на Комисията по време на предхождащата приемането на това решение процедура.
   Диспозитив

               1)

               Съединява дело T-362/05 и дело T-363/05 за целите на съдебното решение.

               2)

               Отхвърля исковете.

               3)

               Осъжда Nuova Agricast Srl да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Комисията по дело T-362/05.

               4)

               Осъжда Cofra Srl да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Комисията по дело T-363/05.

      (1)  ОВ C 296, 26.11.2005 г.


title: Дело T-105/10: Жалба, подадена на 1 март 2010 г. — BASF/Комисия

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/70

         Жалба, подадена на 1 март 2010 г. — BASF/Комисия
   (Дело T-105/10)
   2010/C 113/104
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Германия) (представители: F. Montag, J. Blockx и T. Wilson, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска да се отмени Решение C(2009) 10568 на Комисията от 18 декември 2009 г. по дело № COMP/M.5355 — BASF/Ciba, с което се отхвърля предложението от 6 ноември 2009 г. за одобряване на Roquette Frères като купувач на Divestment Business SDA и с което се отхвърля искането за изменение на ангажиментите, в съответствие с които Комисията обявява в своето Решение C(2009) 1961 от 12 март 2009 г. за съвместима с общия пазар операцията, с която жалбоподателят придобива пълния контрол върху CIBA Holding AG („Ciba“).
   Жалбоподателят изтъква следните правни основания в подкрепа на своята жалба за отмяна.
   На първо място, той твърди, че като отхвърля предложения купувач ответникът е нарушил член 6, параграф 2 от Регламент № 139/2004 (1), параграфи 418 и 419 от решението за одобряване на придобиването на Ciba от BASF, член 4, букви а) и б), членове 13, 14 и 34 и Приложение Б от приложените към него ангажименти и параграфи 31, 48, 73 и 102 от Известието относно приемливите средства за защита (2).
   В частност жалбоподателят твърди, че ответникът е основал своето отхвърляне на предложения купувач на погрешни факти и е допуснал явна грешка в преценката по отношение на подбудите на Roquette Frères да поддържа и развива Divestment Business. Освен това жалбоподателят твърди, че ответникът се е основал на погрешни факти и е допуснал явна грешка в преценката що се отнася до искането на жалбоподателя за изменение на ангажиментите в съответствие с клаузата за преразглеждане на същите.
   Второ, жалбоподателят твърди, че оспорваното решение нарушава принципа на пропорционалност, доколкото според него отхвърлянето на неговото предложение не било необходимо за изпълнението на целта на ангажиментите да се избегнат създаването или засилването на господстващо положение.
   Трето, жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил принципа на добра администрация и член 296 ДФЕС като не го е изслушал преди да приеме обжалваното решение и като не е мотивирал надлежно обжалваното решение.

      (1)  Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (регламент за сливанията на ЕО) (ОВ L 24, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201).

      (2)  Регламент (ЕО) № 802/2004 на Комисията от 7 април 2004 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета за контрола върху концентрациите между предприятията (ОВ L 133, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 2, стр. 3).


title: Дело C-74/14: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 10 февруари 2014 г.  — UAB Eturas и др./Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/16

         Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 10 февруари 2014 г. — UAB Eturas и др./Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba
   (Дело C-74/14)
   2014/C 142/22
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: UAB Eturas и др.

      Ответник: Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

      Заинтересовани лица: UAB Aviaeuropa, UAB Grand Voyage, UAB Kalnų upė, UAB Keliautojų klubas, UAB Smaragdas travel, UAB 700LT, UAB Aljus ir Ko, UAB Gustus vitae, UAB Tropikai, UAB Vipauta, UAB Vistus

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 101, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че когато икономическите оператори ползват обща компютризирана информационна система като разглежданата в случая и Съветът по конкуренцията е доказал, че в системата е поместено системно съобщение за ограничаване на отстъпките и е въведено техническо ограничение за процента на отстъпките, може да се приеме, че тези икономически оператори са знаели или е трябвало да знаят за системното съобщение, поместено в компютризираната информационна система, и че — след като не са възразили срещу прилагането на подобно ограничение за отстъпките — са изразили мълчаливо одобрение за ограничаването на ценовите отстъпки, поради което носят отговорност за участие в съгласувани практики по член 101, параграф 1 ДФЕС?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос: какви фактори трябва да се вземат предвид, за да се определи дали при обстоятелства като разглежданите в главното производство икономическите оператори, ползващи обща компютризирана информационна система, са участвали в съгласувани практики по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС?


title: Дело T-106/13: Иск, предявен на 20 февруари 2013 г. — Synergy Hellas/Комисия

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/21

         Иск, предявен на 20 февруари 2013 г. — Synergy Hellas/Комисия
   (Дело T-106/13)
   2013/C 141/38
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Атина, Гърция) (представители: M. Angelopoulos и Κ. Damis, δικηγόροι)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да установи, че извършеното от страна на Комисията изключване на дружеството от участие в програмата „ΑRTreat“ представлява нарушение на договорните задължения на последната в светлината на принципите на пропорционалност и на оправданите правни очаквания и да осъди Комисията да заплати на ищеца сумата 343 828,88 EUR на основание дължимите от нея плащания в изпълнение на договора с наименование „ΑRTreat“, както и лихвите от деня на предявяване на настоящия иск,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати на ищеца сумата 89 933,16 EUR като обезщетение за имуществените вреди и увреждането на професионалната му репутация, претърпени от ищеца поради злоупотребата с власт и поради нарушаване на професионалната тайна, както и компенсаторни лихви, считано от 14 юни 2012 г. до постановяването на решението по настоящото дело и мораторни лихви от постановяването на решението по настоящия спор до пълното изпълнение, и

               —

               да осъди Комисията да заплати направените от ищеца съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата искова молба ищецът кумулира два иска.

               1.

               На първо място, иск на основание отговорност на Комисията по договор № FP7 224297 за изпълнение на договор с наименование „Multi-level patient — specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and vitual hand-on training (ARTreat)“ по смисъла на член 272 ДФЕС. Ищецът по-специално поддържа, че макар той да бил изпълнил изцяло и правилно собствените си договорни задължения, Комисията неправомерно и в нарушение на посочения договор и на принципите на оправданите правни очаквания и на пропорционалност е спряла плащанията в негова полза.

               2.

               На второ място, иск на основание извъндоговорна отговорност на Комисията по смисъла на член 340, втора алинея ДФЕС. По-специално ищецът твърди, че със своето неправомерно поведение Комисията е увредила професионалната репутация на ищеца.


title: Дело T-349/12: Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Leiner/СХВП — Recaro (REVARO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „REVARO“ — По-ранна словна международна марка „RECARO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/19

         Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Leiner/СХВП — Recaro (REVARO)
   (Дело T-349/12) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „REVARO“ - По-ранна словна международна марка „RECARO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 304/33
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Rudolf Leiner GmbH (Санкт Пьолтен, Австрия) (представители: W. Emberger, I. Rudnay и L. Emberger, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Recaro Holding GmbH, с предишна фирма Recaro Beteiligungs-GmbH (Щутгарт, Германия) (представител: J. Weiser, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 16 май 2012 г. (преписка R 482/2011 1), постановено в производство по възражение със страни Recaro Beteiligungs-GmbH и Rudolf Leiner GmbH.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Rudolf Leiner GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 287, 22.9.2012 г.


title: Дело C-106/11: Решение на Съда (осми състав) от 7 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — M. J. Bakker/Minister van Financiën (Социално осигуряване на работниците мигранти — Приложимо законодателство — Нидерландски гражданин, който работи по трудов договор с работодател със седалище в Нидерландия на борда на кораби драги, плаващи под нидерландски флаг извън територията на Европейския съюз — Пребиваване на територията на друга държава членка — Осигуряване съгласно нидерландската схема за социално осигуряване)

text:
               21.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/4

         Решение на Съда (осми състав) от 7 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — M. J. Bakker/Minister van Financiën
   (Дело C-106/11) (1)

   (Социално осигуряване на работниците мигранти - Приложимо законодателство - Нидерландски гражданин, който работи по трудов договор с работодател със седалище в Нидерландия на борда на кораби драги, плаващи под нидерландски флаг извън територията на Европейския съюз - Пребиваване на територията на друга държава членка - Осигуряване съгласно нидерландската схема за социално осигуряване)
   2012/C 217/07
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: M. J. Bakker

      Ответник: Minister van Financiën

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 1, буква а), член 2 и член 13, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26) — Нидерландски гражданин, който работи по трудов договор с работодател със седалище в Нидерландия на борда на кораби драги, плаващи под нидерландски флаг извън територията на Европейския съюз — Работник с местожителство на територията на друга държава членка — Липса на осигуряване съгласно нидерландската схема за социално осигуряване

      Диспозитив

   Член 13, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в изменената му и актуализирана редакция съгласно Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, изменен с Регламент (ЕО) № 307/1999 на Съвета от 8 февруари 1999 година, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска законодателен акт на държава членка, съгласно който схемата за социално осигуряване на тази държава членка не се прилага по отношение на лице, намиращо се в положение като това на жалбоподателя в главното производство, който е гражданин на въпросната държава, но не живее в нея и е нает на работа на кораб драга, плаващ под неин флаг и извършващ дейността си извън територията на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 160, 28.5.2011 г.


title: Дело C-558/08: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 17 декември 2008 г.  — Portakabin Limited и Portakabin BV/Primakabin BV

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/10

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 17 декември 2008 г. — Portakabin Limited и Portakabin BV/Primakabin BV
   (Дело C-558/08)
   (2009/C 55/17)
   Език на производството: нидерландски
   Запитваща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия)
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Portakabin Limited и Portakabin BV

      Ответник: Primakabin BV
   Преюдициални въпроси

               1.

                           а)

                           Налице ли е използване от страна на автора на рекламата на регистрираната марка по смисъла на член 5, параграф 1, буква a) от Директива 89/104/EИО (1), ако търговец, който пуска в продажба определени стоки или услуги (наричан по-нататък „автор на рекламата“) използва възможността да регистрира пред доставчик на Интернет търсачка adword [При рекламиране по Интернет съществува възможност за използване срещу заплащане в търсачки като Google на определени ключови думи, наречени adwords. При въвеждането в търсачка на такъв adword се появява връзка към уебсайта на автора на рекламата било в списъка на намерените страници, било под формата на реклама на страницата с намерени резултати, със заглавие „платени връзки“], който е идентичен с марка, регистрирана от друг оператор (наричан по-нататък „притежателят на марката“) за подобни стоки или услуги, като този регистриран adword — без това да се вижда от ползувателя на търсачката — има за последица това, че ползувателят на Интернет, който въведе тази дума, намира в списъка с резултати връзка към уебсайта на автора на рекламата?

                           б)

                           Съществува ли разлика в това отношение дали тази връзка се появява:

                                       —

                                       в общия списък на намерените страници, или

                                       —

                                       в рекламен сектор, обявен като такъв?

                           в)

                           Съществува ли освен това разлика според това дали:

                                       —

                                       дори при препратка към връзка, която се появява на уебсайта на доставчика на търсачката, авторът на рекламата действително предлага стоки и услуги, идентични на стоките и услугите, за които е регистрирана марката, или

                                       —

                                       всъщност авторът на рекламата предлага стоки и услуги, идентични на стоките и услугите, за които е регистрирана марката, на свой собствен уебсайт, към който може да бъде препратен ползувателят на Интернет (споменат във въпрос 1, буква a), ако той„кликне“ върху връзката със страницата на доставчика на търсачката („hyperlinking“)?

               2.

               При положителен отговор на въпрос 1, могат ли разпоредбите на член 6 от директивата и по-конкретно разпоредбите на параграф 1, букви б) и в) от нея да означават, че притежателят на марката не може да забрани посоченото във въпрос 1 използване и ако случаят е такъв, то при какви обстоятелства?

               3.

               При положителен отговор на въпрос 1, прилага ли се член 7 от директивата, когато офертата на автора на рекламата, посочена във въпрос 1, се отнася до стоки, които се пускат в продажба в Общността от притежателя на марката, споменат във въпрос 1 или с негово съгласие?

               4.

               Важат ли отговорите на предходните въпроси и за adwords, споменати във въпрос 1, регистрирани от автора на рекламата, когато марката е възпроизведена съзнателно с малки правописни грешки, така че възможностите за търсене от потребителите, ползващи Интернет, да бъдат по-ефективни, имайки предвид, че на уебсайта на автора на рекламата марката е възпроизведена правилно?

               5.

               Ако и доколкото отговорите на предходните въпроси означават, че марката не е предмет на използване по смисъла на член 5, параграф 1 от директивата, могат ли държавите-членки просто да предоставят по отношение на adwords като разглежданите по настоящия спор закрила — на основание на член 5, параграф 5 от директивата, съгласно приложимите в тези държави-членки разпоредби относно закрилата срещу използването на знак за цели, различни от тази за разграничаване на стоки или услуги — срещу използването на този знак, което според преценката на съдилищата на тези държави-членки води до извличането без основателна причина на несправедливо облагодетелстване от отличителния характер или от добрата репутация на марката или до увреждането им или по отношение на националните съдии трябва да се прилагат ограниченията на общностното право, свързани с отговорите на предходните въпроси?

      (1)  Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ L 40, 1989 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92).


title: Дело C-326/07: Иск, предявен на 13 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/3

         Иск, предявен на 13 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-326/07)
   (2007/C 247/05)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Pignataro-Nolin и H. Støvlbæk)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 43 и 56 EО, като е добавила разпоредби в член 1.2 от Декрет на Председателя на Съвета на министрите от 10 юни 2004 г. относно определяне на критериите за упражняване на особените пълномощия по смисъла на член 2 от Законодателен декрет № 332 от 31 май 1994 г., променен с изменения в Закон № 474 от 30 юли 1994 г., в изменената му с член 4, параграф 227, букви. a), б) и в) от Закона за бюджета № 350/2004 редакция,

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията изтъква, че критериите по член 1.2 от Декрета от 10 юни 2004 г. относно упражняване на предвидените в член 4, параграф 227, букви a), б) и в) от Закон № 350/2004 особени правомощия, не са достатъчно конкретни и точни, за да позволят на даден инвеститор от друга държава-членка да разпознае кога тези особени правомощия по смисъла на горепосочения член могат да бъдат упражнени.
   Особените правомощия по член 4, параграф 227, букви a), б) и в) са: възражение срещу придобиване от инвеститора на съответни дялове в размер на най-малко 5 % от правата на глас или от определения от Министерството на икономиката и финансите минимален процент, възражение срещу сключването на съглашения и споразумения между акционери, представляващи повече от 5 % от правата на глас или от определения от Министерството на икономиката и финансите минимален процент и право на вето по отношение на приемането на решения за прекратяване на дружеството, за прехвърляне на предприятието, за сливане или разделяне на дружеството, за преместване на седалището в чужбина или за промяна на предмета на дейността на дружеството. Тези критерии засягат посочените в член 4, параграф 227, алинея 1 от Закон № 350/2004 стопански отрасли (отбрана, транспорт, телекомуникации, енергийни източници и други обществени услуги).
   Ищецът счита, че с оглед на практиката на Съда (Комисия/Испания, C-463/00, Комисия/Франция, C-483/99, Kомисия/Белгия, C-503/99, и Комисия/Нидерландия, C-282/04 и C-293/04) разглежданата правна уредба надхвърля пределите на необходимото с цел зачитане на обществения интерес по смисъла на член 1.2 от Декрета от 10 юли 2004 г. и следователно нарушава членове 56 и 43 EО. По отношение на регулираните стопански отрасли като електроенергия, газ и телекомуникации, целта за закрила на жизненоважните интереси на държавата, според ищеца, не може да се постигне с по-слабо ограничителни мерки за регламентиране като предвидените в Директиви 2003/54/EО (1), 2003/55/EО (2), 2002/21/EО (3), 2002/19/EО (4), 2002/20/EО (5), 2002/22/EО (6) и 2002/58/EО (7). Комисията счита, че подобна правна уредба гарантира минимално снабдяване на национално равнище, и че не съществува причинна връзка между изискването да се гарантира електроснабдяване, предоставянето на обществени услуги и контрола върху отношенията на собственост или на управление на предприятието.

      (1)  OB L 176, стр. 37.

      (2)  OB L 176, стр. 57.

      (3)  OB L 108, стр. 33.

      (4)  OB L 108, стр. 7.

      (5)  OB L 108, стр. 21.

      (6)  OB L 108, стр. 51.

      (7)  OB L 201, стр. 37.


title: Дело T-12/10 P: Жалба, подадена на 15 януари 2010 г. от Luigi Marcuccio срещу Определение на Съда на публичната служба от 29 октомври 2009 г. по дело Marcuccio/Комисия, F-94/08

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/49

         Жалба, подадена на 15 януари 2010 г. от Luigi Marcuccio срещу Определение на Съда на публичната служба от 29 октомври 2009 г. по дело Marcuccio/Комисия, F-94/08
   (Дело T-12/10 P)
   2010/C 63/86
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               във всички случаи: да се отмени изцяло и без никакво изключение обжалваното определение,

               —

               да се обяви за напълно допустима като цяло и без никакво изключение първоинстанционната жалба във връзка, с която е издадено обжалваното определение,

               —

               като главно искане: да се уважат изцяло и без никакво изключение исканията на жалбоподателя, съдържащи се в първоинстанционната жалба,

               —

               да се осъди ответника да заплати на жалбоподателя всички съдебни разноски, разходи и хонорари, понесени от последния в производствата пред всички досегашни инстанции по настоящото дело,

               —

               при условията на евентуалност: да се върне делото на Съда на публичната служба, който да се произнесе отново, в друг състав, по съществото на същото.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу Определение на Съда на публичната служба (СПС) от 29 октомври 2009 г., постановено по дело F-94/08. С това Определение се отхвърля, като явно недопустима жалба, с предмет отмяната на докладна записка от 28 март 2008 г., с която Европейската комисия уведомява жалбоподателя за намерението си да направи удръжка от пенсията му за инвалидност, за да покрие направените в предходно производство съдебни разноски.
   В подкрепа на исканията си, жалбоподателят изтъква изопачаването и преиначаването на фактите, извършено с обжалваното определение, пълна липса на мотиви, както и неправилно прилагане и тълкуване на принципа tempus regis actum и на понятието за увреждащ акт.


title: Дело C-19/11: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 14 януари 2011 г. — Markus Geltl/Daimler AG

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/3

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 14 януари 2011 г. — Markus Geltl/Daimler AG
   (Дело C-19/11)
   2011/C 113/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Markus Geltl

      Ответник: Daimler AG

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли за целите на прилагането на член 1, първа алинея от Директива 2003/6/ЕО (1) и на член 1, параграф 1 от Директива 2003/124/ЕО (2) при продължителен процес, който след няколко междинни стъпки би довел до осъществяването на определено обстоятелство или на определено събитие, да се вземе предвид единствено дали това бъдещо обстоятелство или бъдещо събитие трябва да се счита за точна информация по смисъла на тези разпоредби на директивите и съответно да се провери дали може да се очаква, че бъдещото обстоятелство или бъдещото събитие ще настъпи, или при такъв продължителен процес междинните стъпки, които вече съществуват или са настъпили и които са свързани с осъществяването на бъдещото обстоятелство или на бъдещото събитие, също могат да съставляват точна информация по смисъла на посочените разпоредби на директивите?

               2.

               Изразът „може да се очаква“ по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 2003/124/ЕО изисква ли преценка на вероятността с извод за наличие на убедителна или висока вероятност, или под обстоятелства или събития, за които може да се очаква, че ще настъпят, следва да се разбира, че изискваната степен на вероятност зависи от значимостта на последиците за емитента и че ако възможността за влияние върху цената на акциите е голяма, достатъчно е настъпването на бъдещото обстоятелство или на бъдещото събитие да е несигурно, стига да не е невероятно?

      (1)  Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (ОВ L 96, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 5, стр. 210).

      (2)  Директива 2003/124/ЕО на Комисията от 22 декември 2003 година за прилагане на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно определението и публичното оповестяване на вътрешна информация и относно определението за манипулиране на пазара (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 339, стр. 70; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 5, стр. 243).


title: Дело T-542/14: Жалба, подадена на 21 юли 2014 г.  — Grupo Bimbo/СХВП (Форма на питка за сандвич)

text:
               29.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 339/21

         Жалба, подадена на 21 юли 2014 г. — Grupo Bimbo/СХВП (Форма на питка за сандвич)
   (Дело T-542/14)
   2014/C 339/25
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Grupo Bimbo, SAB de CV (Мексико, Мексико) (представител: N. Fernández Fernández-Pacheco, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 май 2014 г. по преписка R 1911/2013-4, тъй като е незаконосъобразно и не е в съответствие с уреждащите марката на Общността законови разпоредби, и да постанови решение съобразно исканията, съдържащи се в настоящата жалба, било поради присъщата отличителност на заявената триизмерна марка, било поради придобитата в резултат на употреба отличителност, като уважи настоящата жалба и разпореди да бъде регистрирана заявената триизмерна марка на Общността № 1 1 7 47  987, за стоки от клас 30 от Международната класификация, доколкото е в съответствие с правната уредба и съдебната практика,

               —

               в случай, че настоящата жалба бъде уважена и посочената марка бъде регистрирана, да осъди страната, която оспорва настоящата жалба, да заплати разноските, направени в съдебното производство и в производството пред СХВП.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Триизмерна марка във формата на питка за сандвич, за стоки от клас 30 — Заявка за марка на Общността № 1 1 7 47  987

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-187/16: Иск, предявен на 4 април 2016 г. — Европейска комисия/Република Австрия

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/22

         Иск, предявен на 4 април 2016 г. — Европейска комисия/Република Австрия
   (Дело C-187/16)
   (2016/C 191/27)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представлявана от: A. Tokár, B.-R. Killmann, представители)

      Ответник: Република Австрия

      Искания на ищеца

   Ищецът моли да се установи, че:

               1.

               Република Австрия не е изпълнила своите задължения по членове 49 и 56 ДФЕС, съответно по член 4 във връзка с членове 11 — 37 от Директива 92/50/ЕИО (1), както и по членове 14, 20 и 23 — 55 от Директива 2004/18/EО (2), тъй като:

                           —

                           е възложила пряко на Österreichische Staatsdruckerei GmbH поръчки за услуги по изготвянето на определени документи като задгранични паспорти с чипове, временни паспорти, разрешения за пребиваване, лични карти, свидетелства за правоспособност за употреба на пиротехнически изделия, свидетелства за правоуправление с формат на банкова карта, както и разрешения с формат на банкова карта под и над действащите прагове по Директиви 92/50/ЕИО и 2004/18/EО в периода преди и след транспонирането на Директива 2004/18/EО, и

                           —

                           запазва в сила национални разпоредби, по-специално член 2, параграф 3 от Федералния закон за преуредба на правоотношенията на австрийската държавна печатница (Bundesgesetz zur Neuordnung der Rechtsverhältnisse der Österreichischen Staatsdruckerei), съгласно които възлагащите органи са длъжни да възлагат такива поръчки за услуги само на Österreichische Staatsdruckerei GmbH;

               2.

               Република Австрия понася съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът изтъква следното:
   Österreichische Staatsdruckerei GmbH е частно предприятие.
   Съгласно австрийското право се изисква изготвянето на всички документи, по отношение на които е необходимо да се спазва поверителност или да се спазват разпоредби за сигурност, да се възлага само на Österreichische Staatsdruckerei GmbH.
   По тази причина австрийските възлагащи органи били длъжни да възлагат направо на Österreichische Staatsdruckerei GmbH поръчки за услуги по изготвянето на задгранични паспорти с чипове, временни паспорти, разрешения за пребиваване, лични карти, свидетелства за правоуправление с формат на банкова карта, разрешения с формат на банкова карта и свидетелства за правоспособност за употреба на пиротехнически изделия.
   Австрийските възлагащи органи обаче трябвало да възлагат изготвянето на посочените документи на предприятия, избрани в рамките на процедури по възлагане на обществени поръчки, които отговарят на изискванията по Директива 92/50/EИО или по Директива 2004/18/ЕО или са достатъчно публични съгласно ДФЕС.
   Тъй като австрийските възлагащи органи са възлагали изготвянето на посочените документи на Österreichischen Staatsdruckerei GmbH без провеждането на процедури по възлагане на обществени поръчки и съгласно националното право са били длъжни да възлагат изготвянето на посочените документи само на Österreichische Staatsdruckerei GmbH, Австрия не е изпълнила своите задължения, които произтичат от правото на Съюза.

      (1)  Директива 92/50 ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50).

      (2)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116; поправка OВ 2008 г., L 182, стр. 282).


title: Дело C-51/14: Преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Германия), постъпило на 4 февруари 2014 г.  — Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/11

         Преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Германия), постъпило на 4 февруари 2014 г. — Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Дело C-51/14)
   2014/C 142/14
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Ответник: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Преюдициални въпроси

               1)

               Урежда ли окончателно член 14, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 1998/78 (1) заместването на захар, що се отнася до компенсирането на разходите за складиране, и може ли да се приеме, че тази разпоредба не изисква заместващата захар да е произведена от друг производител, установен на територията на същата държава членка?

               2)

               При утвърдителен отговор: член 14, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 1998/78 предвижда ли, че за да се претендира възстановяването на разходи за складиране е необходимо захарта В, която трябва да бъде заместена, да бъде „физически заменена“ при производителя на захар?

               3)

               Ако член 2, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2670/81 (2) е приложим при заместването на захар: член 2, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2670/81 предвижда ли, че за да се претендира възстановяването на разходи за складиране е необходимо захарта В, която трябва да бъде заместена, да бъде „физически заменена“ при производителя на захар?

               4)

               Субсидиарно: невалидна ли е разпоредбата на член 2, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2670/81, доколкото изисква заместващата захар да „е произведена от друг производител, установен на територията на същата държава членка“?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1998/78 на Комисията от 18 август 1978 година за установяване на подробни правила за компенсиране на разходите за складиране на захар; ОВ L 231, стр. 5.

      (2)  Регламент (ЕИО) № 2670/81 на Комисията от 14 септември 1981 година относно определяне на подробни правила за прилагане по отношение на производството на захар при надвишаване на квотата; ОВ L 262, стр. 14.


title: Дело C-312/15 P: Жалба, подадена на 24 юни 2015 г. от SolarWorld AG срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 14 април 2015 г. по дело T-393/13, SolarWorld AG/Европейска комисия

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/19

         Жалба, подадена на 24 юни 2015 г. от SolarWorld AG срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 14 април 2015 г. по дело T-393/13, SolarWorld AG/Европейска комисия
   (Дело C-312/15 P)
   (2015/C 302/24)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: SolarWorld AG (представители: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, Solicitor)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Solsonica SpA

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени определението на Общия съд по дело T-393/13, доколкото с него Общият съд приема, че е отпаднало основанието за произнасяне по предявените от жалбоподателя искания за отмяна и за обезщетение,

               —

               да постанови, че жалбата за отмяна и искането за обезщетение, предмет на дело T-393/13, са допустими, и

               —

               да върне делото на Общия съд за произнасяне по съществото на исканията на жалбоподателя за отмяна и за обезщетение.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят сочи доводи за явна неправилност на извода на Общия съд, че е отпаднало основанието за произнасяне по жалбата за отмяна и искането за обезщетение.


title: Дело T-324/12: Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — Knauf Insulation Technology/СХВП — Saint Gobain Cristalería (ECOSE TECHNOLOGY) (Марка на Общността — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Фигуративна марка „ECOSE TECHNOLOGY“ — По-ранна национална словна марка „ECOSEC FACHADAS“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/42

         Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — Knauf Insulation Technology/СХВП — Saint Gobain Cristalería (ECOSE TECHNOLOGY)
   (Дело T-324/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Фигуративна марка „ECOSE TECHNOLOGY“ - По-ранна национална словна марка „ECOSEC FACHADAS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 302/53)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Knauf Insulation Technology (Визе, Белгия) (представител: K. Manhaeve, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Saint Gobain Cristalería, SL (Мадрид, Испания) (представители: M. Montañá, S. Sebé и I. Carulla, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решение на пети апелативен състав на СХВП от 4 май 2012 г. (преписки R 1193/2011-5 и R 1426/2011-5) относно производство по възражение между Saint Gobain Cristalería, SL и Knauf Insulation Technologies.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 4 май 2012 г. (преписки R 1193/2011-5 и R 1426/2011-5), в частта, в която апелативният състав, от една страна, отхвърля жалбата на Knauf Insulation Technology, и от друга страна, отменя решението на отдела по споровете.

               2)

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски, направени от Knauf Insulation Technology.

               3)

               Saint Gobain Cristalería, SL понася направените от него съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски, направени от Knauf Insulation Technology.

      (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г.


title: Дело F-49/14: Жалба, подадена на 22 май 2014 г. — ZZ и др./Парламент

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/62

         Жалба, подадена на 22 май 2014 г. — ZZ и др./Парламент
   (Дело F-49/14)
   2014/C 292/80
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ и др. (представител: M. C. García-Hirschfeld, avocаt)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Искане за отмяна на решението, с което е определено лице като първи атестиращ на жалбоподателите във връзка с процедурата по атестиране за 2013 г.

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда на публичната служба:

               —

               да отмени решението от 4 март 2013 г., потвърдено с писмо от 8 април 2014 г., с което жалбоподателите са уведомени за определянето на г-н X като първи атестиращ,

               —

               при необходимост да разпореди спиране на производството във връзка с атестационните доклади за 2013 г.,

               —

               незабавно да разпореди отстраняването на г-жа Х от всичките ѝ функции,

               —

               да осъди Парламента да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-26/15 P: Решение на Съда (седми състав) от 3 март 2016 г. — Кралство Испания/Европейска комисия (Обжалване — Регламент (ЕО) № 1234/2007 — Обща организация на селскостопанските пазари — Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 — Приложение I, част Б 2, точка VI, Г, пето тире — Сектори на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци — Цитрусови плодове — Стандарти за търговия — Разпоредби относно маркировката — Посочване на консервантите или на други химични вещества, използвани при третиране след прибиране на реколтата)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/12

         Решение на Съда (седми състав) от 3 март 2016 г. — Кралство Испания/Европейска комисия
   (Дело C-26/15 P) (1)

   ((Обжалване - Регламент (ЕО) № 1234/2007 - Обща организация на селскостопанските пазари - Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 - Приложение I, част Б 2, точка VI, Г, пето тире - Сектори на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци - Цитрусови плодове - Стандарти за търговия - Разпоредби относно маркировката - Посочване на консервантите или на други химични вещества, използвани при третиране след прибиране на реколтата))
   (2016/C 156/16)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B. Schima, I. Galindo Martín и K. Skelly)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 89, 16.3.2015 г.


title: Дело T-578/12: Решение на Общия съд от 16 юли 2014 г.  — National Iranian Oil Company/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Жалба за отмяна — Субдържавно образувание — Процесуална легитимация и правен интерес — Допустимост — Задължение за мотивиране — Посочване и избор на правно основание — Компетентност на Съвета — Принцип на предвидимост на актовете на Съюза — Понятие за подкрепа във връзка с разпространението на ядрено оръжие — Явна грешка в преценката — Право на защита и на ефективна съдебна защита — Пропорционалност — Право на собственост)

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/39

         Решение на Общия съд от 16 юли 2014 г. — National Iranian Oil Company/Съвет
   (Дело T-578/12) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Субдържавно образувание - Процесуална легитимация и правен интерес - Допустимост - Задължение за мотивиране - Посочване и избор на правно основание - Компетентност на Съвета - Принцип на предвидимост на актовете на Съюза - Понятие за подкрепа във връзка с разпространението на ядрено оръжие - Явна грешка в преценката - Право на защита и на ефективна съдебна защита - Пропорционалност - Право на собственост))
   2014/C 292/47
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: National Iranian Oil Company (Техеран, Иран) (представител: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: V. Piessevaux и M. Bishop)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: A. Aresu и M. Konstantinidis)

      Предмет

   Искане за отмяна, от една страна, на Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВL 282, стр. 58) и, от друга страна, на Регламент за изпълнение (ЕС) № 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 282, стр. 16)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               National Iranian Oil Company понася освен собствените си съдебни разноски и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Европейската комисия понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 79, 16.3.2013 г.


title: Дело T-441/07: Иск, предявен на 29 ноември 2007 г. — Ryanair/Комисия

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/27

         Иск, предявен на 29 ноември 2007 г. — Ryanair/Комисия
   (Дело T-441/07)
   (2008/C 37/43)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Ryanair Ltd (Дъблин, Ирландия) [представител: E. Vahida, lawyer]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               на основание на член 232 ЕО да се установи, че Комисията е допуснала неправомерно бездействие, като не се е произнесла по жалбата на ищеца, подадена пред Комисията на 3 ноември 2005 г. и последвана от писмена покана за представяне на становище от 2 август 2007 г.,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати всички съдебни разноски, включително разноските на ищеца по настоящото производство, дори в случай че след предявяването на иска Комисията предприеме действия, които по преценка на Съда премахват необходимостта от постановяване на решение, или в случай че Съдът отхвърли иска като недопустим, и

               —

               Съдът да предприеме други подходящи действия по своя преценка.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът изтъква в главното си правно основание, че Комисията неправомерно е пропуснала да извърши надлежна и безпристрастна проверка на подадената от ищеца жалба, според която италианската държава е отпуснала незаконна помощ на Volare под формата на предимства, предоставени чрез опрощаването на около 20 милиона евро дългове на Volare към италиански летища и чрез отстъпки в летищните такси и в разходите за гориво. Като евентуално правно основание ищецът изтъква, че Комисията неправомерно е пропуснала да се произнесе по жалбата на ищеца, твърдяща наличието на антиконкурентна дискриминация и следователно на нарушение на член 82 ЕО.
   Ищецът твърди, че мерките, предмет на жалбата му, представляват държавна помощ, тъй като изпълняват всички условия по член 87, параграф 1 ЕО. Освен това ищецът поддържа, че ако Съдът установи, че някои от предоставените на Volare предимства не са предоставени от държавата, тъй като италианските летища могат самостоятелно да определят своите такси, подобни предимства биха представлявали антиконкурентна дискриминация, която не може да бъде обоснована с обективни причини и следователно нарушава член 82 ЕО.
   По-нататък ищецът изтъква, че Комисията е била длъжна съгласно разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (1) и Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията (2) внимателно да разгледа фактическите и правни доказателства, предложени на вниманието й от жалбоподателя, и в разумен срок да вземе решение дали да образува производство за установяване на нарушение или да отхвърли жалбата. Комисията не взема никакво решение след получаването на жалбата, нито за потвърждаване на нарушението, нито за отхвърляне на жалбата след информиране на ищеца съгласно член 7 от Регламент (ЕО) № 773/2004, нито накрая издава напълно мотивирано решение да не предприема действия по жалбата поради липса на интерес за Общността.
   В резултат ищецът твърди, че е налице prima facie нарушение на правото в областта на конкуренцията и че Комисията е трябвало да успее да стигне до този извод и съответно да образува производство за по-малко от 21 месеца. Продължителността на бездействието на Комисията следователно надхвърля разумните срокове.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      (2)  Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО (ОВ L 123, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 242).


title: Дело C-285/15: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 11 юни 2015 г. — Beca Engineering Srl/Ministero dell’Interno

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/15

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 11 юни 2015 г. — Beca Engineering Srl/Ministero dell’Interno
   (Дело C-285/15)
   (2015/C 302/19)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Beca Engineering Srl

      Ответник: Ministero dell’Interno

      Преюдициални въпроси

   Допуска ли Директива 89/106/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби на държавите членки по отношение на строителните продукти (1), изменена с Регламент (ЕО) № 1882 от 2003 г. на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 г. (2), изискването комините да „бъдат изградени с невъзпламеняеми материали“, предвидено в разпоредбите на приложение IX към дял пети, част II от Законодателен декрет № 152 от 3 април 2006 г. относно „Обществените отоплителни инсталации“, които не са нотифицирани?

      (1)  ОВ L 40, стр. 12.

      (2)  Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 година за адаптиране към Решение 1999/468/ЕО на Съвета на разпоредбите относно комитетите, които подпомагат Комисията при упражняването на изпълнителните ѝ правомощия, определени в актовете, които подлежат на процедурата, посочена в член 251 от Договора за Европейската общност (ОВ L 284, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 213).