title: Дело C-5/11: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 6 януари 2011 г. — Наказателно производство срещу Titus Alexander Jochen Donner

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/14

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 6 януари 2011 г. — Наказателно производство срещу Titus Alexander Jochen Donner
   (Дело C-5/11)
   2011/C 103/24
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

   Titus Alexander Jochen Donner

      Друг участник в производството: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли членове 34 и 36 ДФЕС, които уреждат свободното движение на стоки, да се тълкуват в смисъл, че не допускат произтичащата от прилагането на нормите на националното наказателно право наказуемост на помагачеството за забранено използване с търговска цел на защитени с авторско право произведения, когато при трансгранична продажба на произведение, защитено с авторско право в Германия

               —

               това произведение е въведено в Германия от държава членка на Европейския съюз и фактическата разпоредителна власт върху него е прехвърлена в Германия,

               —

               но собствеността е прехвърлена в другата държава членка, в която не е имало авторскоправна защита за произведението или тази защита не е можело да бъде осъществена?


title: Дело C-4/16: Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 4 януари 2016 г. — J. D./Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/7

         Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 4 януари 2016 г. — J. D./Prezes Urzędu Regulacji Energetyki
   (Дело C-4/16)
   (2016/C 111/09)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: J. D.

      Ответник: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Преюдициални въпроси

   Понятието за водноелектрическа енергия като енергия от възобновяем източник, съдържащо се в член 2, буква а) във връзка с член 5, параграф 3 и съображение 30 от Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (1), трябва ли да се разбира единствено като енергия, произведена от водноелектрически централи, използващи течението на повърхностните води на сушата, в това число течението на реките, или такава е и енергията, произведена във водноелектрически централи (които не са помпено-акумулиращи водноелектрически централи, нито електроцентрали с помпена функция), разположени на мястото на изпускане на промишлените отпадни води на друго предприятие?

      (1)  ОВ L 140, стр. 16.


title: Дело T-315/16: Жалба, подадена на 20 юни 2016 г. — Tamasu Butterfly Europa/EUIPO — adp Gauselmann (Butterfly)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/29

         Жалба, подадена на 20 юни 2016 г. — Tamasu Butterfly Europa/EUIPO — adp Gauselmann (Butterfly)
   (Дело T-315/16)
   (2016/C 287/35)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Tamasu Butterfly Europa GmbH (Мьорс, Германия) (представител: Rechtsanwalt C. Röhl)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: adp Gauselmann GmbH (Eспелкамп, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Butterfly“

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 17 март 2016 г. по преписка R 221/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да измени обжалваното решение така, че възражението да бъде изцяло уважено и заявката за регистрация за марка на Общността № 011757549 да бъде отхвърлена,

               —

               да осъди другата страна да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-367/14: Решение на Съда (трети състав) от 17 септември 2015 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Държавни помощи — Помощи, предоставени на предприятията на територията на Венеция и на Киоджа — Намаления на осигурителни вноски — Невъзстановяване на помощите в предписания срок — Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения — Неизпълнение — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Имуществени санкции — Периодична имуществена санкция — Еднократно платима сума)

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/12

         Решение на Съда (трети състав) от 17 септември 2015 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-367/14) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Помощи, предоставени на предприятията на територията на Венеция и на Киоджа - Намаления на осигурителни вноски - Невъзстановяване на помощите в предписания срок - Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения - Неизпълнение - Член 260, параграф 2 ДФЕС - Имуществени санкции - Периодична имуществена санкция - Еднократно платима сума))
   (2015/C 371/15)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Conte, D. Grespan и B. Stromsky)

      Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Диспозитив

               1)

               Като не е приела към датата на изтичане на срока, определен в официалното уведомително писмо, издадено на 21 ноември 2012 г. от Европейската комисия, всички мерки за изпълнението на решение Комисия/Италия (C-302/09, EU:C:2011:634), Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплаща на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“, считано от деня на обявяване на настоящото решение и до изпълнението на решение Комисия/Италия (C-302/09, EU:C:2011:634), периодична имуществена санкция в размер на 12 милиона евро за всяко шестмесечие закъснение при прилагането на необходимите мерки за съобразяване с посоченото решение Комисия/Италия.

               3)

               Осъжда Италианската република да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ еднократно сумата от 30 милиона евро.

               4)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 395, 10.11.2014 г.


title: Дело C-158/12: Решение на Съда (седми състав) от 11 април 2013 г. — Европейска комисия/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 2008/1/ЕО — Член 5 — Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването — Условия за издаване на разрешително за съществуващи инсталации — Задължение за гарантиране, че подобни инсталации се експлоатират в съответствие с изискванията на посочената директива)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/14

         Решение на Съда (седми състав) от 11 април 2013 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-158/12) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2008/1/ЕО - Член 5 - Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването - Условия за издаване на разрешително за съществуващи инсталации - Задължение за гарантиране, че подобни инсталации се експлоатират в съответствие с изискванията на посочената директива)
   2013/C 156/21
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: С. Петрова и K. Mifsud-Bonnici)

      Ответник: Ирландия (представител: E. Creedon)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 5, параграф 1 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 24, стр. 8) — Условия за издаване на разрешително за съществуващи инсталации — Задължение за гарантиране, че подобни инсталации се експлоатират в съответствие с изискванията на директивата

      Диспозитив

               1.

               Като не е издала разрешителни в съответствие с членове 6 и 8 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, или като не е гарантирала по подходящ начин преразглеждането на условията за издаване на разрешителни и тяхното евентуално актуализиране по отношение на тринадесет съществуващи инсталации за отглеждане на свине и домашни птици и по този начин като не е гарантирала, че всички съществуващи инсталации се експлоатират в съответствие с изискванията на членове 3, 7, 9, 10, 13, член 14, букви а) и б), и член 15, параграф 2 от тази директива, най-късно от 30 октомври 2007 г., Ирландия не е изпълнила задълженията си по силата на разпоредбите на член 5, параграф 1 от посочената директива.

               2.

               Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 174, 16.6.2012 г.


title: Съединени дела C-556/15 и С-22/16: Определение на Съда (пети състав) от 22 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Craiova, Tribunalul Bucureşti — Румъния) — Fondul Proprietatea SA/Complexul Energetic Oltenia SA (C-556/15), SC Hidroelectrica SA (C-22/16) (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2, и член 94 от Процедурния правилник на Съда — Държавни помощи — Участие на дружество с мажоритарно публично участие в увеличението на капитала на дружество, в което държавата е единствен акционер, или във формирането на капитала на държавно търговско дружество — Въпроси от хипотетично естество — Недостатъчно уточнения по отношение на фактите — Явна недопустимост)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/12

         Определение на Съда (пети състав) от 22 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Craiova, Tribunalul Bucureşti — Румъния) — Fondul Proprietatea SA/Complexul Energetic Oltenia SA (C-556/15), SC Hidroelectrica SA (C-22/16)
   (Съединени дела C-556/15 и С-22/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2, и член 94 от Процедурния правилник на Съда - Държавни помощи - Участие на дружество с мажоритарно публично участие в увеличението на капитала на дружество, в което държавата е единствен акционер, или във формирането на капитала на държавно търговско дружество - Въпроси от хипотетично естество - Недостатъчно уточнения по отношение на фактите - Явна недопустимост))
   (2017/C 283/16)
   Език на производството: румънски

      Запитващи юрисдикции

   Curtea de Apel Craiova, Tribunalul Bucureşti

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Fondul Proprietatea SA

      Ответници: Complexul Energetic Oltenia SA (C-556/15), SC Hidroelectrica SA (C-22/16)

      Диспозитив

   Преюдициалните запитвания,отправени от Curtea de Apel Craiova (Апелативен съд, Крайова, Румъния) с акт от 13 октомври 2015 г. и от Tribunalul București (Окръжен съд, Букурещ, Румъния) с акт от 3 юли 2015 г., са явно недопустими.

      (1)  ОВ C 38, 1.2.2016 г.

      ОВ C 118, 4.4.2016 г.


title: Дело T-274/15: Жалба, подадена на 29 май 2015 г. — Alcogroup и Alcodis/Комисия

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/38

         Жалба, подадена на 29 май 2015 г. — Alcogroup и Alcodis/Комисия
   (Дело T-274/15)
   (2015/C 279/47)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Alcogroup (Брюксел, Белгия) и Alcodis (Брюксел) (представители: P. de Bandt, J. Dewispelaere и J. Probst, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваните решения,

               —

               да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите изтъкват едно-единствено основание на жалбата, а именно че с приемането и изпълнението на обжалваните решения Комисията е нарушила правото им на защита и това на неприкосновеност на жилището, както и принципите на добра администрация и пропорционалност.


title: Дело C-109/06: Определение на Съда (четвърти състав) от 1 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/27

         Определение на Съда (четвърти състав) от 1 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-109/06) (1)

   (2007/C 82/56)

      Език на производството: немски

   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 108, 6.5.2006 г.


title: Дело C-523/10: Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 10 ноември 2010 г. — Wintersteiger AG/Products 4U Sondermaschinenbau GmbH

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/19

         Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 10 ноември 2010 г. — Wintersteiger AG/Products 4U Sondermaschinenbau GmbH
   (Дело C-523/10)
   ()
   2011/C 30/32
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Wintersteiger AG

      Ответник: Products 4U Sondermaschinenbau GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

               Когато се твърди, че установено в друга държава членка лице е извършило нарушение на правата върху марка, регистрирана в държавата на сезирания съд, тъй като това лице използва идентична на тази марка ключова дума (AdWord) в интернет търсачка, която предлага съответните услуги на различни национални домейни от първо ниво, следва ли изразът „място […], където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие“ по член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) 44/2001 (Регламент „Брюксел I“) (1) да се тълкува в смисъл,

                           1.1.

                           че компетентността се учредява единствено тогава, когато ключовата дума се използва в съответната интернет търсачка, чийто домейн от първо ниво е в държавата на сезирания съд;

                           1.2.

                           че компетентността се учредява единствено тогава, когато в уебсайтът на интернет търсачката, в който се използва конкретната ключова дума, е достъпен от държавата на сезирания съд;

                           1.3.

                           че учредяването на компетентност зависи освен от наличието на достъп до съответния уебсайт и от други условия?

               2.

               При утвърдителен отговор на въпрос 1.3.:
               Какви са критериите, въз основа на които следва да се определи дали се учредява компетентност по член 5, параграф 3 от Регламент „Брюксел I“ в случай на използване на национална марка на държавата на сезирания съд като AdWord в уебсайт на интернет търсачка, чийто национален домейн от първо ниво е различен от този на държавата на сезирания съд?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


title: Дело C-515/09: Иск, предявен на 11 декември 2009 г. — Европейска комисия/Република Естония

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/25

         Иск, предявен на 11 декември 2009 г. — Европейска комисия/Република Естония
   (Дело C-515/09)
   2010/C 63/40
   Език на производството: естонски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Marghelis и K. Saaremäel-Stoilov)

      Ответник: Република Естония

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за транспонирането на Директива 2006/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година (1) (относно управлението на отпадъците от миннодобивните индустрии и за изменение на Директива 2004/35/ЕО), и във всеки случай, като не е съобщила тези разпоредби на Комисията, Република Естония не е изпълнила задълженията си по тази директива,

               —

               да се осъди Република Естония да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директивата във вътрешното законодателство е изтекъл на 1 май 2008 г.

      (1)  ОВ L 102, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 3.


title: Дело C-316/09: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 10 август 2009 г. — MSD Sharp & Dohme GmbH/Merckle GmbH

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/35

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 10 август 2009 г. — MSD Sharp & Dohme GmbH/Merckle GmbH
   (Дело C-316/09)
   2009/C 267/66
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: MSD Sharp & Dohme GmbH

      Ответник: Merckle GmbH

      Преюдициален въпрос

   Съдът на Европейските общности е сезиран със следния преюдициален въпрос относно тълкуването на Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (1), последно изменена с Директива 2008/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 г. (2):
   Прилага ли се член 88, параграф 1, буква а) от Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба и по отношение на реклама сред населението на отпускан по лекарско предписание лекарствен продукт, когато тя включва само данни, предоставени на компетентния орган в рамките на процедурата по издаване на разрешение за търговия и които при всички случаи са достъпни за всяко закупуващо продукта лице, също когато тези данни не са достъпни за заинтересованото лице, без то да ги потърси, а достъп до тях имат единствено лицата, които сами ги потърсят в Интернет?

      (1)  ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3

      (2)  ОВ L 81, стр. 51


title: Дело C-469/09 P: Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-30/01 — T-32/01 и T-86/02 — T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava y otros/Комисия на Европейските общности

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/8

         Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-30/01 — T-32/01 и T-86/02 — T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava y otros/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-469/09 P)
   2010/C 37/11
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, abogados)

      Други страни в производството: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Комисия на Европейските общности и Comunidad Autónoma de la Rioja

      Искания на жалбоподателя

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               да се уважи подадената в първоинстанционното производство жалба, по-специално член 3 от разглежданото решение,

               —

               при условията на евентуалност, да се върне делото на Първоинстанционния съд със задължителното указание да обсъди отхвърленото доказателство,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство, както и тези по настоящото производство и да се осъди встъпилата страна Comunidad Autónoma de la Rioja да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Грешка при прилагане на правото, доколкото Първоинстанционният съд е приел, че приключването на процедура по предварително разглеждане относно разглежданите данъчни мерки преди влизането в сила на Регламент (ЕО) № 659/1999 (1) изисква наличието на изрично решение на Комисията в този смисъл (отправено към държавата членка).

               2.

               Изопачаване на решението от 28 ноември 2000 година, доколкото Първоинстанционният съд е приел, че въпросното решение слага край на процедура по предварително разглеждане относно разглежданите данъчни мерки, която води началото си от оплакване, заведено през април 1994 г. Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд не е приел, че преразглеждането на данъчните мерки през 2000 г. се е извършило в рамките на процедурата, установена за съществуващите помощи.

               3.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд не е спазил процесуалните норми за тежест и преценка на доказателствата, по-специално признаването на писменото доказателствено средство, каквото представлява решението от 28 ноември 2000 г. (вярата, която може да му се даде и доказателствената сила). Нарушение на правото на справедлив съдебен процес.

               4.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е нарушил процесуалните норми за преценка и тежест на доказателствата във връзка с обективни, релевантни, съвпадащи и непротиворечиви индиции, които са представени пред него и които доказват, че преди 28 ноември 2000 г. Комисията е разгледала предварително данъчните мерки и е приключила това разглеждане. Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд не е приел, че преразглеждането на данъчните мерки през 2000 г. се е извършило в рамките на процедурата, установена за съществуващите помощи.

               5.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд потвърждава преценката за разглежданите данъчни мерки, приети през 1993 г., като оперативни помощи посредством прилагането на определението за помощ в противоречие с Насоките за регионална помощ от 1998 г. Нарушаване на принципа на правната сигурност и по-специално на принципа за забрана на обратното действие.

               6.

               Грешка при прилагането на правото относно концепцията за „относимата информация“ във връзка с предварителното разглеждане на данъчен режим в рамките на държавните помощи, която води Първоинстанционния съд до преценката, че продължителността на предварителното разглеждане е неразумна.

               7.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е преценил, че срок от 79 месеца в анализирания случай не е неразумна продължителност за процедура по предварително разглеждане на данъчните мерки и поради това е направил извода, че не е нарушен член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 във връзка с принципа на правна сигурност.

               8.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е преценил, че срок от 79 месеца в анализирания случай не е неразумна продължителност за процедура по предварително разглеждане на данъчните мерки и поради това е направил извода, че не е нарушен член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 във връзка с принципа на добра администрация.

               9.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е преценил, че в конкретния случай не са налице изключителни обстоятелства, обосноваващи оправдани правни очаквания за правомерността на данъчните мерки, които да налагат да се разпореди възстановяването на помощите в съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999. Изопачаване на решението.

               10.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е преценил, че в конкретния случай не е нарушен принципът на равно третиране, което да наложи да се разпореди възстановяването на помощите в съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999.

               11.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд не е спазил процесуалните норми в областта на събирането на доказателства, като е решил да не даде вяра на доказателството на жалбоподателя относно представянето на определени документи от Комисията, които в светлината на доводите на Първоинстанционния съд да не уважи исканията на жалбоподателя, се оказват съществени за защита на неговите интереси. Нарушение на правото на справедлив процес, на принципа на равни процесуални възможности и на правото на защита.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело T-512/12: Жалба, подадена на 19 ноември 2012 г. — Front Polisario/Съвет

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/14

         Жалба, подадена на 19 ноември 2012 г. — Front Polisario/Съвет
   (Дело T-512/12)
   2013/C 55/26
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (Laâyoune) (представител: C.-E. Hafiz, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалвания акт и като последица от това — всички актове по неговото прилагане.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква пет правни основания в подкрепа на жалбата си срещу i) Решение 2012/497/ЕС на Съвета от 8 март 2012 година за сключване на Споразумение под формата на размяна на писма между Европейския съюз и Кралство Мароко за реципрочни мерки за либерализация по отношение на селскостопански продукти, преработени селскостопански продукти, риба и рибни продукти, за замяна на протоколи № 1, № 2 и № 3 и приложенията към тях и за изменение на Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Кралство Мароко, от друга страна (ОВ L 241, стp. 2), както и срещу ii) Регламент за изпълнение (ЕС) № 812/2012 на Комисията от 12 септември 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) № 747/2001 на Съвета по отношение на тарифните квоти на Съюза за някои селскостопански и преработени селскостопански продукти с произход от Мароко (ОВ L 247, стp. 7).
   Жалбоподателят счита, че в качеството си на представител на народа сахрави е пряко и лично засегнат от тези актове.

               1.

               Първото правно основание е изведено, от една страна, от неспазване на принципа за мотивиране, доколкото мотивирането е било изключително необходимо с оглед на юридическата обстановка и, от друга страна, от нарушаване на правото на изслушване, доколкото не са проведени консултации с Front Polisario.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на основните права, предмет на защита съгласно член 67 ДФЕС, член 6 ДЕС и на установените в съдебната практика принципи чрез нарушаване на правото на самоопределяне на народа сахрави и насърчаване на политиката на аниксиране, провеждана от Кралство Мароко, което според жалбоподателя представлява окупационна сила. По-нататък жалбоподателят се позовава на нарушаване на принципа на съгласуваност, предвиден в член 7 ДФЕС, посредством неспазване на принципа на суверенитета, както и нарушаване на ценностите, на които се основава Европейският съюз и на ръководните принципи за външната му дейност в противоречие с член 2 ДЕС, член 3, параграф 5 ДЕС, член 21 ДЕС и член 205 ДФЕС.

               3.

               С третото правно основание се твърди нарушение на сключените от Европейския съюз международни споразумения и по-специално на Споразумението за асоцииране, сключено между Европейския съюз и Кралство Мароко, както и на Конвенцията на Организацията на Обединените нации по морско право.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на редица норми на международното право, сред които правото на самоопределяне, относителното действие на Договорите и съществените разпоредби на международното хуманитарно право.

               5.

               С петото правно основание се твърди, че обжалваните актове са незаконосъобразни, доколкото незаконосъобразният характер на дейността на Европейския съюз по силата на международното право води до незаконосъобразността на тези актове.


title: Дело C-503/07 P: Жалба, подадена на 19 ноември 2007 г. от Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH срещу Определението, постановено на 11 септември 2007 г. от Първоинстанционния съд (трети състав) по дело T-28/07, Fels-Werke GmbH, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG/Комисия на Европейските общности

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/15

         Жалба, подадена на 19 ноември 2007 г. от Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH срещу Определението, постановено на 11 септември 2007 г. от Първоинстанционния съд (трети състав) по дело T-28/07, Fels-Werke GmbH, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-503/07 P)
   (2008/C 64/24)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (представители: H. Posser и S. Altenschmidt, Rechtsanwälte.)

      Други страни в производството: Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Определение на трети състав на Първоинстанционния съд от 11 септември 2007 г. по дело Т-28/07 (Fels-Werke и др./Комисия на Европейските общности) в частта, която засяга жалбоподателя,

               —

               да се отмени член 1, точка 2 от Решението на Комисията от 29 ноември 2006 г. относно Националния план за разпределение на разрешителни за емисии на парникови газове, предоставен от Германия съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (номерът на документа не е публикуван), доколкото с този член се определят като несъвместими с Директива 2003/87/ЕО гарантираните квоти за първия период на търговия, посочени в Глава 6.2 от Националния план на Германия за разпределение в рубриката „Разпределение съгласно § 8 от ZuG 2007 [Закон за разпределение на квоти]“,

               —

               да се отмени член 2, точка 2 от Решението, доколкото с този член на Федерална република Германия се поставят изисквания за прилагането на гарантираните за първия период на търговия квоти, посочени в Глава 6.2 от Националния план на Германия за разпределение в рубриката „Разпределение съгласно § 8 от ZuG 2007 [Закон за разпределение на квоти]“, и така се налагат същите фактори за изпълнение, приложими към други сравними инсталации,

               —

               при условията на евентуалност да се отмени точка 1 от въпросното Определение и да се препрати делото на Първоинстанционния съд,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С обжалваното Определение Първоинстанционният съд отрича жалбоподателите да са засегнати лично и поради това отхвърля жалбата им за частична отмяна на Решение на Комисията от 29 ноември 2006 г. относно националния план за разпределение на разрешителни за емисии на парникови газове като недопустима.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква нарушение на процесуалните права за защита на интересите му, както и на разпоредбата на член 230, четвърти параграф ЕО от материалното общностно право.
   На първо място по негово мнение Първоинстанционният съд е нарушил принципа на справедлив процес, както и изискването за изслушване. По същество Първоинстанционният съд обосновал това, че жалбоподателите не са засегнати лично от решението на Комисията с факта, че твърдяната от тях принадлежност към затворен кръг от предприятия, не е била доказана, и по-специално, че не е бил представен никакъв списък от предприятия, които могат да се ползват от приложението на § 8, алинея 1 от ZuG 2007. Според жалбоподателя Първоинстанционният съд не е изискал в никой момент в хода на производството от жалбоподателите да предоставят списък на включените в гарантираната квота предприятия. Според жалбоподателя релевантността от представянето на такъв списък не се налагала дори поради други причини, тъй като ограничеността и затвореността на включените в гаранционната квота кръгове от предприятия следвали от представената на Първоинстанционния съд задължителна правна структура на ZuG 2007. Поради тази причина според жалбоподателя изискването на Първоинстанционния съд за предоставяне на такъв списък всъщност е фактически невъзможно.
   Освен това Първоинстанционният съд е нарушил член 230, четвърти параграф ЕО, като неправилно е отхвърлил факта, че жалбоподателят е засегнат лично от решението на Комисията. Кръгът от лица, за които обжалваното решение действа, се установява по-специално не само, както Първоинстанционният съд е приел „малко или много точно“, а е по право въз основа на минали събития окончателно определен и следователно не подлежи на разширяване. Във връзка с попадащите в гарантираната квота по § 8 от ZuG 2007 предприятия можело освен това обжалваното решение да се изтълкува като сбор от индивидуални решения, тъй като за всяко едно от тях се забранява поддържането на гарантираната квота.


title: Дело C-413/13: Решение на Съда (първи състав) от 4 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te 's-Gravenhage — Нидерландия) — FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden (Преюдициално запитване — Конкуренция — Член 101 ДФЕС — Материален обхват — Колективен трудов договор — Разпоредба, предвиждаща минимални възнаграждения за доставчиците на услуги на свободна практика — Понятието „предприятие“  — Понятието „работник“ )

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/11

         Решение на Съда (първи състав) от 4 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te 's-Gravenhage — Нидерландия) — FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden
   (Дело C-413/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Конкуренция - Член 101 ДФЕС - Материален обхват - Колективен трудов договор - Разпоредба, предвиждаща минимални възнаграждения за доставчиците на услуги на свободна практика - Понятието „предприятие“ - Понятието „работник“))
   (2015/C 046/14)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof te 's-Gravenhage

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: FNV Kunsten Informatie en Media

      Ответник: Staat der Nederlanden

      Диспозитив

   Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че разпоредба на колективен трудов договор като разглежданата в главното производство, предвиждаща минимални възнаграждения за доставчиците на услуги на свободна практика, които членуват в една от договарящите организации на работници и служители и по силата на договор за предоставяне на услуги извършват за съответния работодател същата работа като назначените от него по трудово правоотношение работници и служители, се изключва от приложното поле на член 101, параграф 1 ДФЕС единствено ако тези доставчици на услуги само фиктивно са на свободна практика, тоест са в сходно положение с това на посочените работници и служители. Тази преценка е от компетентността на запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 325, 9.11.2013 г.


title: Дело T-413/16: Жалба, подадена на 31 юли 2016 г. — Cham/Съвет

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/19

      Жалба, подадена на 31 юли 2016 г. — Cham/Съвет
      (Дело T-413/16)
      (2016/C 364/17)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Cham Holding (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да приеме, че жалбата му е допустима и основателна,

                  —

                  поради това да отмени Решение (ОВППС) 2016/850 от 27 май 2016 година и приетите във основа на него актове за изпълнение, доколкото се отнасят до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати разноските за производството.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания, които в основната си част са идентични или сходни на изложените по дело T-410/16, Makhlouf/Съвет.


title: Дело C-373/14 P: Решение на Съда (втори състав) от 20 януари 2016 г. — Toshiba Corporation/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Член 101, параграф 1 ДФЕС — Пазар на електрическите трансформатори — Устно споразумение за разпределяне на пазарите („джентълменско споразумение“) — Ограничение на конкуренцията „с оглед на целта“ — Пречки за навлизане на пазара — Презумпция за участие в незаконен картел — Глоби — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите (2006 г.) — Точка 18)

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/9

         Решение на Съда (втори състав) от 20 януари 2016 г. — Toshiba Corporation/Европейска комисия
   (Дело C-373/14 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Член 101, параграф 1 ДФЕС - Пазар на електрическите трансформатори - Устно споразумение за разпределяне на пазарите („джентълменско споразумение“) - Ограничение на конкуренцията „с оглед на целта“ - Пречки за навлизане на пазара - Презумпция за участие в незаконен картел - Глоби - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите (2006 г.) - Точка 18))
   (2016/C 098/10)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Toshiba Corporation (представители: J. F. MacLennan, solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, J. Jourdan и P. Berghe, адвокати)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: F. Ronkes Agerbeek, J. Norris-Usher и K. Mojzesowicz)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Toshiba Corporation да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 339, 29.9.2014 г.


title: Дело F-126/15: Жалба, подадена на 25 септември 2015 г. — ZZ и др./Съд

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/42

         Жалба, подадена на 25 септември 2015 г. — ZZ и др./Съд
   (Дело F-126/15)
   (2015/C 414/53)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

      Ответник: Съд на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Обезщетяване на жалбоподателите за имуществената вреда, която са претърпели поради загубата на придобитите по националната схема пенсионни права при прехвърлянето на същите към пенсионната схема на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се осъди Съдът да внесе посочените в жалбата суми във фонд или по осигурителна сметка на името на жалбоподателите,

               —

               при условията на евентуалност да се осъди Съдът да заплати сумата от 61  121,08 EUR на ZZ, сумата от 1 29  440,98 EUR на [друг жалбоподател], сумата от 76  324,29 EUR на [друг жалбоподател], сумата от 99  565,13 EUR на [друг жалбоподател], заедно със сложна лихва върху тези суми от 3,1 % годишно, считано от датата на прехвърляне на пенсионните им права в ПСИЕС,

               —

               отново при условията на евентуалност, да се признае за установено, че Съдът е допуснал грешка при прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателите,

               —

               да се осъди Съдът да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-246/08 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 27 август 2008 г. — Melli Bank/Съвет (Обезпечително производство — Регламент (ЕО) № 423/2007 — Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран — Решение на Съвета — Мярка за замразяване на средства и икономически ресурси — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност — Липса на значителна и непоправима вреда)

text:
               11.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/13

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 27 август 2008 г. — Melli Bank/Съвет
   (Дело T-246/08 R)
   (Обезпечително производство - Регламент (ЕО) № 423/2007 - Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран - Решение на Съвета - Мярка за замразяване на средства и икономически ресурси - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност - Липса на значителна и непоправима вреда)
   (2008/C 260/23)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Melli Bank plc (Лондон, Обединено кралство) (представители: R. Gordon, QC, J. Stratford, M. Hoskins, barristers, R. Gwynne и T. Din, solicitors)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и E. Finnegan)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: V. Jackson, подпомаган от S. Lee, barrister) и Френската република (представители: E. Belliard, G. de Bergues и L. Butel)
   Предмет
   Молба за спиране на изпълнението на точка 4 от раздел В от приложението към Решение 2008/475/ЕО на Съвета от 23 юни 2008 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителните мерки срещу Иран (ОВ L 163, стр. 29), доколкото Melli Bank plc е включена в списъка на юридическите лица, на организациите и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси са замразени.
   Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-583/08 P: Решение на Съда (първи състав) от 20 май 2010 г. — Christos Gogos/Европейска комисия (Обжалване — Длъжностни лица — Вътрешен конкурс за преминаване от една в друга категория — Назначаване — Класиране в степен — Член 31, параграф 2 от Правилника — Неограничена компетентност — Спор от финансов характер — Продължителност на производството пред Общия съд — Разумен срок — Искане за справедливо обезщетение)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/8

         Решение на Съда (първи състав) от 20 май 2010 г. — Christos Gogos/Европейска комисия
   (Дело C-583/08 P) (1)

   (Обжалване - Длъжностни лица - Вътрешен конкурс за преминаване от една в друга категория - Назначаване - Класиране в степен - Член 31, параграф 2 от Правилника - Неограничена компетентност - Спор от финансов характер - Продължителност на производството пред Общия съд - Разумен срок - Искане за справедливо обезщетение)
   2010/C 179/12
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Christos Gogos (представители: N. Korogiannakis и P. Katsimani, dikigoroi)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall, както и P. Anestis, dikigoros)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (седми състав) от 15 октомври 2008 г. по дело Gogos/Комисия (T-66/04), с което този съд отхвърля жалбата за отмяна на решението на Комисията да класира жалбоподателя в степен A 7 при назначаването му

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Gogos и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г.


title: Дело F-87/14: Определение на Съда на публичната служба от 30 юни 2015 г. — EI/Съвет

text:
               10.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 262/44

         Определение на Съда на публичната служба от 30 юни 2015 г. — EI/Съвет
   (Дело F-87/14) (1)

   (2015/C 262/62)
   Език на производството: френски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 431, 1.12.2014 г., стр. 49.


title: Дело C-518/15: Преюдициално запитване от Cour du travail de Bruxelles (Белгия), постъпило на 28 септември 2015 г. — Ville de Nivelles/Rudy Matzak

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/21

         Преюдициално запитване от Cour du travail de Bruxelles (Белгия), постъпило на 28 септември 2015 г. — Ville de Nivelles/Rudy Matzak
   (Дело C-518/15)
   (2015/C 414/26)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour du travail de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Въззивник: Ville de Nivelles

      Въззиваем: Rudy Matzak

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 17, параграф 3, буква в), подточка iii) от Директива 2003/88 (1) относно някои аспекти на организацията на работното време да се тълкува в смисъл, че разрешава на държавите членки да изключат прилагането на всички разпоредби, транспониращи тази директива, включително разпоредбата, която определя понятията „работно време“ и „почивка“, по отношение на пожарникарите от обществените противопожарни служби?

               2)

               Трябва ли, доколкото определя само минимални изисквания, Директива 2003/88 относно някои аспекти на организацията на работното време да се тълкува в смисъл, че не е пречка за това националният законодател да остави в сила или да приеме определение на понятието „работно време“, което да не е толкова тясно?

               3)

               Трябва ли, като се имат предвид член 153, параграф 5 ДФЕС и целите на Директива 2003/88 относно някои аспекти на организацията на работното време, член 2 от тази директива, който определя основните използвани в нея понятия, и по-специално „работно време“ и „почивка“, да се тълкува в смисъл, че не се прилага по отношение на понятието за работно време, с оглед на което се определят възнагражденията, дължими при домашни дежурства?

               4)

               Пречка ли е Директива 2003/88 относно някои аспекти на организацията на работното време за това да се приеме за работно времето на домашно дежурство, когато, въпреки че работникът дава това дежурство в дома си, задълженията му по време на дежурството (като например задължението да се отзове на повикване от работодателя в рамките на 8 минути) чувствително ограничават възможността за други занимания?

      (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (OB L 299, 18.11.2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело C-337/12 P: Жалба, подадена на 16 юли 2012 г. от Pi-Design AG, Bodum France и Bodum Logistics A/S срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 8 май 2012 г. по дело T-331/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/19

         Жалба, подадена на 16 юли 2012 г. от Pi-Design AG, Bodum France и Bodum Logistics A/S срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 8 май 2012 г. по дело T-331/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-337/12 P)
   2012/C 295/33
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Pi-Design AG, Bodum France, и Bodum Logistics A/S (представител: H. Pernez, Advocate)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и Yoshida Metal Industry Co. Ltd

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд

               —

               да обяви недействителността на марката на Общността № 1 371 244

         Допълнителни искания

               —

               ако последното решение бъде отменено, да върне делото на Общия като му даде задължителни указания да върне преписката на апелативния състав за ново разглеждане.

               —

               да осъди YOSHIDA METAL INDUSTRY CO. LTD. да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите твърдят, че обжалваното съдебно решение трябва да бъде отменено, тъй Общият съд нарушил член 7, параграф 1, буква д), точка ii) от Регламента относно марката на Общността като приложил неправилен критерий за определяне на съществените характеристики на спорния знак и изопачил представените му доказателства.


title: Дело C-494/09: Решение на Съда (трети състав) от 17 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria — Италия) — Bolton Alimentari SpA/Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria (Преюдициално запитване — Допустимост — Митническо право — Тарифна квота — Митнически кодекс — Член 239 — Регламент (ЕИО) № 2454/93 — Членове 308а, 308б и 905 — Регламент (ЕО) № 975/2003 — Риба тон — Изчерпване на квотата — Дата на откриване — Неделя)

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/6

         Решение на Съда (трети състав) от 17 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria — Италия) — Bolton Alimentari SpA/Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria
   (Дело C-494/09) (1)

   (Преюдициално запитване - Допустимост - Митническо право - Тарифна квота - Митнически кодекс - Член 239 - Регламент (ЕИО) № 2454/93 - Членове 308а, 308б и 905 - Регламент (ЕО) № 975/2003 - Риба тон - Изчерпване на квотата - Дата на откриване - Неделя)
   2011/C 103/09
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Bolton Alimentari SpA

      Ответник: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

      Предмет

   Преюдициално запитване — Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria — Тълкуване на член 239 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр.1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 02, том 5, стр. 58) — Тълкуване на членове 308а, 308б—308в, 899, втора алинея и 905, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр.102; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) — Възстановяване или опрощаване на вносни мита — Възможност самата държава членка да се произнесе по молба за възстановяване — Понятие „особена ситуация“ по смисъла на член 239, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Общностен вносител, изключен от тарифна квота, открита в неделя, неработен ден за националните митнически учреждения

      Диспозитив

               1.

               Членове 308а—308в от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 214/2007 на Комисията от 28 февруари 2007 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат възможността Европейската комисия да вземе решение за изключването на оператор от тарифна квота поради нейното изчерпване още в деня на откриването ѝ, когато това е неделя, неработен ден за митническите учреждения в държавата членка на установяване на съответния оператор.

               2.

               Членове 308а—308в от Регламент № 2454/93, изменен с Регламент № 214/2007, трябва да се тълкуват в смисъл, че не задължават държава членка да поиска от Европейската комисия спирането на тарифна квота за осигуряване на справедливото и недискриминационно третиране на вносителите, когато тарифната квота е открита в неделя, неработен ден за митническите учреждения в съответната държава членка, и когато има опасност споменатата квота да бъде изчерпана още в деня на откриването ѝ, като се има предвид, че в други държави членки митническите учреждения работят в неделя.

               3.

               В случаи извън посочените в член 899, параграф 1 от Регламент № 2454/93, изменен с Регламент № 214/2007, митническият орган на държава членка е компетентен сам да се произнесе по молбата за възстановяване по член 239, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 година, когато този орган счита, че Европейската комисия не може да носи отговорност за каквато и да било нередност и разглежданата молба не попада в никоя от останалите хипотези на член 905, параграф 1 от споменатия Регламент № 2454/93.

               4.

               Член 239 от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 1791/2006, трябва да се тълкува в смисъл, че може да се отнася до изключването на вносител от Европейския съюз от тарифна квота, чиято дата на откриване е в неделя, тъй като тя е почивен ден за митническите учреждения на държавата членка по установяване на вносителя.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело C-31/11: Решение на Съда (втори състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Marianne Scheunemann/Finanzamt Bremerhaven (Свобода на установяване — Свободно движение на капитали — Пряко данъчно облагане — Данък върху наследството — Правила за изчисляване на данъка — Наследяване на дялово участие в еднолично капиталово дружество със седалище в трета държава — Национално законодателство, което изключва данъчни облекчения за дялово участие в такива дружества)

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/6

         Решение на Съда (втори състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Marianne Scheunemann/Finanzamt Bremerhaven
   (Дело C-31/11) (1)

   (Свобода на установяване - Свободно движение на капитали - Пряко данъчно облагане - Данък върху наследството - Правила за изчисляване на данъка - Наследяване на дялово участие в еднолично капиталово дружество със седалище в трета държава - Национално законодателство, което изключва данъчни облекчения за дялово участие в такива дружества)
   2012/C 295/09
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Marianne Scheunemann

      Ответник: Finanzamt Bremerhaven

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на членове 56 ЕО и 58 ЕО — Придобиване по наследство на дялово участие в еднолично капиталово дружество, установено в трета държава и принадлежащо към имуществото на починалото лице — Данък върху наследствата — Национална правна уредба, която предвижда данъчни облекчения за дружествата със седалище или основно място на дейност на територията на страната.

      Диспозитив

   Законодателство на държава членка като разглежданото в главното производство, което за целите на изчисляването на данъка върху наследствата изключва прилагането на някои данъчни облекчения при наследяване на дялово участие в установено в трета държава капиталово дружество, въпреки че предоставя същите облекчения при наследяване на дялово участие в дружество, което е със седалище в някоя от държавите членки, засяга главно упражняването на свободата на установяване по смисъла на член 49 и сл. ДФЕС, при положение че това участие позволява на притежателя си да упражнява безспорно влияние върху решенията на дружеството и да определя дейността му. Тези членове не следва да се прилагат към случаи, при които става дума за дялово участие в дружество със седалище в трета държава.

      (1)  ОВ C 113, 9.4.2011 г.


title: Дело C-146/08 P: Жалба, подадена на 3 април 2008 г. от Efkon AG срещу определението на Първоинстанционния съд (пети състав) от 22 януари 2008 г. по дело T-298/04 — Efkon AG/Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/14

         Жалба, подадена на 3 април 2008 г. от Efkon AG срещу определението на Първоинстанционния съд (пети състав) от 22 януари 2008 г. по дело T-298/04 — Efkon AG/Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-146/08 P)
   (2008/C 171/25)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Efkon AG (представител: M. Novak, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз, Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Съдът на Европейските общности да постанови решение и да отмени като незаконсъобразно обжалваното определение на Първоинстанционния съд от 22 януари 2008 г. (T-298/04) и да разпореди на същия да проведе редовно производство и да постанови решение по същество;

               —

               Съдът да отмени обжалваната разпоредба от директивата като лишена от правна валидност и да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски;

               —

               Съдът да установи по-нататък, че определението от 22 януари 2008 г., постановено по подадена на 21 юли 2004 г. жалба, представлява нарушение на член 6 от EMRK поради прекалено дългата продължителност на производството и това е основание за предоставяне на правна закрила на жалбоподателя.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят обосновава своята жалба срещу посоченото определение на Първоинстанционния съд с неправилно тълкуване на член 230, четвърта алинея EО и с допусната в хода на производството правна грешка.
   Първоинстанционният съд бил отхвърлил жалбата като недопустима на основание на това, че жалбоподателят не бил засегнат пряко и лично от обжалвания акт по смисъла на член 230, четвърта алинея EО.
   Това правно становище било погрешно. Първоинстанционният съд не бил преценил, че посегателството в областта на интелектуалната собственост само по себе си представлява лично и пряко засягане, което води до лично и пряко засягане по смисъла на член 230, четвърта алинея EО. Същността на патента се състояла в това, че на определен правен субект се предоставяло изключително, ограничено във времето право. Такова право логично можело да бъде учредено само на един правен субект. Никой друг не разполагал с тези права, поради което посегателството над това право чрез общностен правен акт непременно водело до възникване на лично и пряко засягане.
   Доводът на Първоинстанционния съд, според който освен жалбоподателя съществуват и други лица, предлагащи електронни системи за пътно таксуване, които евентуално са засегнати по същия начин като жалбоподателя и поради това налице не е пряко и лично засягане, не бил основателен. Не можело да се изключи съществуването на пряко и лично засягане по смисъла на член 230, четвърта алинея EО въз основа на това, че имало и други засегнати от обжалвания правен акт лица, когато те дори не притежавали патент.
   Отхвърлянето на уведомлението на жалбоподателя, от което ставало ясно, че той разработва ISO-CALM-инфрачервен стандарт и поради това е получил държавно отличие, се изтъква като нарушение на правото на участие на страната в производството. Накрая продължаването на производството за период от четири години също не можело да бъде прието и само по себе си представлявало тежко нарушение на процесуални правила.


title: Дело T-491/15: Решение на Общия съд от 14 юли 2016 г. — Volkswagen/EUIPO (ConnectedWork) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „ConnectedWork“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) и член 75 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Задължение за мотивиране)

text:
               29.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 314/23

         Решение на Общия съд от 14 юли 2016 г. — Volkswagen/EUIPO (ConnectedWork)
   (Дело T-491/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „ConnectedWork“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) и член 75 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Задължение за мотивиране))
   (2016/C 314/31)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Volkswagen AG (Волфсбург, Германия) (представител: U. Sander, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Eberl и A. Schifko)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 29 юни 2015 г. (преписка R 160/2015-5) относно заявка за регистрация на словния знак „ConnectedWork“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Volkswagen AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело C-633/11 P: Жалба, подадена на 8 декември 2011 г. от Grand Hotel Abi d’Oru SpA срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 септември 2011 г. по съединени дела T-394/08, T-408/08, T-453/08 и T-454/08, Regione autonoma della Sardegna и др./Комисия

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/10

         Жалба, подадена на 8 декември 2011 г. от Grand Hotel Abi d’Oru SpA срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 септември 2011 г. по съединени дела T-394/08, T-408/08, T-453/08 и T-454/08, Regione autonoma della Sardegna и др./Комисия
   (Дело C-633/11 P)
   2012/C 118/15
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Grand Hotel Abi d’Oru SpA (представители: D. Dodaro и R. F. Masuri, avvocati)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Regione autonoma della Sardegna, Selene di Alessandra Cannas Sas и др.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решението на Общия съд на Европейския съюз от 20 септември 2011 г. по съединени дела T-394/08, T-408/08, T-453/08 и T-454/08, в частта, в която:

                           а)

                           се отхвърля оплакването на жалбоподателя, изведено от нарушение на задължението за уведомяване на решението за коригиране съгласно член 254, параграф 3 ЕО и член 20, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/99 (1) (точки 103—112 от съдебното решение),

                           б)

                           се отхвърля оплакването на жалбоподателя, изведено от липсата на мотиви относно преценката на стимулиращия ефект на спорните помощи (точки 136—145 и 218—228 от съдебното решение),

                     поради изопачаване на правните основания на жалбата и поради грешка при прилагане на правото и нелогичност и противоречивост на мотивите,

               —

               да се отмени Решение 2008/854/ЕО на Европейската комисия от 2 юли 2008 година относно схема за държавна помощ C1/04 (ex NN 158/03 и CP 15/2003): злоупотреба с мярка за помощ N 272/98, Регионален закон № 9 от 1998 г. (ОВ L 302, стр. 9),

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство и производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното съдебно решение било опорочени от неправилното прилагане на член 254 ЕО, както и на Регламент (ЕО) № 659/99 и от нелогичността и противоречивостта на мотивите, в частта, която се приема, че „адресат на решението за коригиране е била изключително Италианската република, а не получателите на спорната схема. Следователно член 254, параграф 3 ЕО не е задължавал Комисията да изпраща уведомление за решението за коригиране до Grand Hotel Abi d’Oru“ (точка 107 от съдебното решение). Според жалбоподателя тези мотиви са в противоречие с точки 71 и 72 от самото съдебно решение.
   По-нататък съдебното решение не позволявало да се признае функционална квалификация на решението за коригиране различна от тази на решението за започване на официалната процедура по разследване, чиято принадлежност към вече започналата процедура налага, според жалбоподателя, задължението да се вземат предвид страните, които вече участват конкретно в тази процедура. Грешката, която допускал Общият съд като приравнявал решението за коригиране на решение за започване на официалната процедура по разследване, предполагала неправилна преценка на приложното поле на член 20, параграф 1 от Регламент № 659/1999.
   Обжалваното съдебно решение било опорочено и от изопачаване на правните основания на жалбата, от грешка при прилагане на правото и от нелогичност и противоречивост на мотивите, тъй като Общият съд не бил мотивирал, дори имплицитно, причините за отхвърляне на оплакването, изведено от допуснатата от Комисията явна грешка в преценката на стимулиращия ефект на помощта.
   Накрая, както Комисията в обжалваното решение, така и Общият съд в обжалваното съдебно решение изопачавали намерението на жалбоподателя, приемайки че той има за цел да прехвърли на индивидуална плоскост решение, което се основава на общ режим, и поради това неправилно отказвали да преценят влиянието, което представените от жалбоподателя доказателствата са могли да окажат върху преценката на обхвата на схемата за помощ по принцип.

      (1)  ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр.41.


title: Дело T-357/12: Жалба, подадена на 7 август 2012 г. — Sachi Premium-Outdoor Furniture/СХВП — Gandia Blasco (кресла)

text:
               13.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/13

         Жалба, подадена на 7 август 2012 г. — Sachi Premium-Outdoor Furniture/СХВП — Gandia Blasco (кресла)
   (Дело T-357/12)
   2012/C 311/17
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sachi Premium — Outdoor Furniture, Lda (Естарежа, Португалия) (представител: M. Oehen Mendes, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Gandia Blasco, SA (Валенсия, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на трети апелативен състав от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 27 април 2012 г. (R 969/2011-3);

               —

               да обяви за недействителен промишлен дизайн на Общността № 1512633-0003 и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искането за обявяване на недействителност: промишлен дизайн за „кресла, фотьойли“ — регистрация на промишлен дизайн на Общността № 1512633-0003

      Притежател на промишления дизайн на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн: другата страна в производството пред апелативния състав

      Основание на искането за обявяване на недействителност: другата страна в производството пред апелативния състав оспорва недействителността на регистриран промишлен дизайн на Общността на основание на членове 4—9 от Регламент на Съвета № 6/2002; регистрирация на промишлен дизайн на Общността № 1512633-0001, за „кресла“.

      Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.

      Решение на апелативния състав: отменя оспорваното решение и обявява за недействителен оспорвания регистриран промишлен дизайн на Общността.

      Изложени правни основания: нарушение на членове 4—9 от Регламент на Съвета № 6/2002.


title: Дело F-46/08: Жалба, подадена на 6 май 2008 г. — Thoss/Сметна палата

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/51

         Жалба, подадена на 6 май 2008 г. — Thoss/Сметна палата
   (Дело F-46/08)
   (2008/C 171/103)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Nicole Thoss (Dommeldange, Велико херцогство Люксембург) (представител: P. Goergen, avocat)

      Ответник: Европейска сметна палата
   Предмет на производството
   Отмяна на решението на Сметната палата от 20 март 2006 г., с което на жалбоподателката се отказва отпускане на наследствена пенсия след смъртта на съпруга й.
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Сметната палата от 20 март 2006 г., с което на жалбоподателя се отказва отпускане на наследствената пенсия, предвидена в член 16, параграф 1 от Регламент 2290/77, и последващото решение от 28 септември 2006 г.,

               —

               да се разпореди на Европейската сметна палата да отпусне на жалбоподателя предвидената в член 16, параграф 1 от Регламент 2290/77 наследствена пенсия с обратно действие, считано от 1 декември 2003 г.,

               —

               да се осъди Европейската сметна палата да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-456/15: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 28 август 2015 г. — BASF SE/Федерална република Германия

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/16

         Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 28 август 2015 г. — BASF SE/Федерална република Германия
   (Дело C-456/15)
   (2015/C 389/18)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Berlin

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: BASF SE

      Ответник: Федерална република Германия

      Преюдициални въпроси

               1.

               Невалидно ли е Решение 2013/448/EС (1) и нарушава ли целите, преследвани с Директива 2003/87/EО, доколкото с него единният междусекторен коефициент за корекция се определя по такъв начин, че при определянето на максималното годишно количество квоти по член 10a, параграф 5 от Директива 2003/87/EО (максималното количество за промишлеността) не се включват емисиите на отпадните газове, използвани за производство на електрическа енергия, и емисиите, отделени от инсталации за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия?

               2.

               Невалидно ли е Решение 2013/448/EС и нарушава ли целите, преследвани с Директива 2003/87/EО, доколкото с него се създава дисбаланс, тъй като емисиите, отделени при изгарянето на отпадни газове и при производството на топлинна енергия от инсталациите за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия, се изключват от основата за целите на изчисляването по член 10a, параграф 5, второ тире, букви a) и б), при положение че съгласно член 10а, параграф 1 и член 10a, параграф 4 от Директива 2003/87/EО и съгласно Решение 2011/278 EС (2) на инсталациите, които не попадат в обхвата на член 10a, параграф 3 от Директива 2003/87/EО, следва безплатно да бъдат разпределени квоти?

               3.

               Невалидно ли е Решение 2013/448/EС и нарушава ли целите, преследвани с Директива 2003/87/EО, доколкото с него единният междусекторен коефициент за корекция се определя по такъв начин, че при определянето на максималното годишно количество емисии по член 10a, параграф 5 от Директива 2003/87/EО (максималното количество за промишлеността) не се вземат предвид емисии, отделени от инсталации, които е следвало да бъдат включени в схемата за търговия с емисии едва през втория период на търговия, а също и емисии, отделени от инсталации, които са били включени в схемата за търговия с емисии по тяхно искане?

               4.

               Невалидно ли е Решение 2013/448/EС и нарушава ли целите, преследвани с Директива 2003/87/EО, доколкото с него единният междусекторен коефициент за корекция се определя по такъв начин, че при определянето на максималното годишно количество емисии по член 10a, параграф 5 от Директива 2003/87/EО (максималното количество за промишлеността) се вземат предвид като подлежащи на приспадане емисиите, отделени от инсталации, които са били затворени преди 30 юни 2011 г., при положение че за целите на изчисленията не се включват емисиите, отделени от инсталациите, пуснати в експлоатация едва през втория период на търговия?

               5.

               Невалидно ли е Решение 2013/448/EС и нарушава ли характерните за правовата държава принципи на добро управление, установените в член 298 ДФЕС и в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, доколкото, когато с това решение се определя единният междусекторен коефициент за корекция, не е публично оповестен начинът на изчисляване на същия коефициент за корекция?

      (1)  2013/448/ЕС: Решение на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 240, стр. 27).

      (2)  2011/278/ЕС: Решение на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (нотифицирано под номер C(2011) 2772) (OB L 130, 17.5.2011 г., стр. 1).


title: Дело C-165/08: Иск, предявен на 17 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/11

         Иск, предявен на 17 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-165/08)
   (2008/C 183/20)
   Език на производството: полски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Doherty и A. Szmytkowska)

      Ответник: Република Полша
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като е въвела забраната за свободно движение на семена от генетично модифицирани сортове растения, както и като забранява вписването на генетично модифицирани сортове растения в националния каталог на сортовете, Република Полша не е изпълнила задълженията си по Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) в нейната цялост и по-специално по членове 22 и 23 от нея, както и по Директива 2002/53/ЕО на Съвета (2) и по-специално по член 4, параграф 4 и член 16 от нея;

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Националната правна уредба, по смисъла на която „семената от генетично модифицирани сортове растения не могат да се допускат до разпространение на територията на Република Полша“, не съответства на Директива 2001/18/ЕО, която установява принципа за допускането до разпространение на генетично модифицирани организми. Член 22 от тази директива забранява на държавите-членки да поставят допълнителни изисквания във връзка с пускането на пазара на организми, които са разрешени на общностно равнище, докато член 23 от същата директива предвижда единствено възможността за ограничения или забрани, приложими към отделни генетично модифицирани организми и в специфични обстоятелства. Никоя разпоредба на директивата не позволява на държава-членка да забранява по общ начин и без представяне на мотиви разпространението на нейна територия на цяла една категория генетично модифицирани организми, в конкретния случай видове семена. Посочената разпоредба не съответства също на Директива 2002/53/ЕО и по-специално на член 16 от нея, доколкото въвежда ограничение за достъпа до пазара на семена от сортове растения, включени в общия каталог на сортовете земеделски растителни видове.
   Националната разпоредба, която предвижда, че „генетично модифицираните сортове растения не се включват в националния регистър“, не съответства на Директива 2002/53/ЕО. Член 4, параграф 4 от тази директива не позволява на държавите-членки да забраняват по общ начин включването в националния регистър на генетично модифицираните сортове растения, а само им възлага задължението при включването на такива сортове в националния регистър да гарантират, че всеки от тези сортове е признат за намиращ се в съответствие с общностната правна уредба, приложима към генетично модифицираните организми.

      (1)  ОВ L 106, 17.4.2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75.

      (2)  ОВ L 193, 20.7.2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 43, стр. 139.


title: Дело T-681/14: Жалба, подадена на 18 септември 2014 г. — El-Qaddafi/Съвет

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/31

         Жалба, подадена на 18 септември 2014 г. — El-Qaddafi/Съвет
   (Дело T-681/14)
   (2014/C 431/54)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi (Маскат, Оман) (представител: J. Jones, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателката иска от Общия съд:

               —

               да приеме процесуално-организационни действия по член 64 oт Процедурния си правилник, като изиска от Съвета да разкрие цялата информация в подкрепа на включването на жалбоподателката в обжалваните мерки;

               —

               да отмени изцяло или частично Решение 2011/137/ОВППС на Съвета относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия, изменено с Решение 2014/380/ОВППС на Съвета от 23 юни 2014 година, доколкото засяга жалбоподателката;

               —

               да отмени изцяло или отчасти Регламент (ЕС) № 204/2011 oт 2 март 2011 година, изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 689/2014 на Съвета от 23 юни 2014 година за изпълнение на член 16, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 204/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия, доколкото засяга жалбоподателката;

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателката.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателката излага пет правни основания.

               1.

               Първо правно основание, състоящо се в твърдението, че Общият съд е компетентен да упражни контрол за законосъобразност над ограничителните мерки, наложени по отношение на жалбоподателката от Съвета на Европейския съюз, които са били приети с цел привеждане в изпълнение на режима на санкции, наложен от Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации във връзка с Либия. Жалбоподателката твърди, че мерките на ЕС за привеждане в изпълнение на взетото на международно ниво решение за налагане на ограничителни мерки не се ползват с имунитет по отношение на съдебен контрол поради това, че изпълняват резолюции, приети от Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации по глава VII oт Хартата на Организацията на обединените нации.

               2.

               Второ правно основание, състоящо се в твърдението, че Общият съд е компетентен да извърши пълен контрол за законосъобразност по същество спрямо обжалваните мерки на ЕС, с които се привеждат в изпълнение резолюциите на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации за налагане на ограничителни мерки по отношение на жалбоподателката. Това включва и преценката дали изложените съображения на Съвета в решението за потвърждаване на вписването на жалбоподателката почиват на надлежно основание и дали са достатъчно подробни и конкретни.

               3.

               Трето правно основание, състоящо се в твърдението, че обжалваните мерки на ЕС нарушават правото на защита на жалбоподателката и правото ѝ на ефективна съдебна защита. Жалбоподателката твърди, че Съветът не ѝ е предоставил съображения или конкретни доказателства, обосноваващи продължаването на вписването ѝ.

               4.

               Четвърто правно основание, състоящо се в твърдението, че обжалваните мерки на ЕС нарушават принципа на пропорционалност и основните права на жалбоподателката, включително и правото ѝ на собственост и на зачитане на личния и семейния живот.

               5.

               Пето правно основание, състоящо се в твърдението, че вписването на жалбоподателката е неоснователно, неточно, необосновано и недостатъчно подробно мотивирано, тъй като тя не представлява никаква опасност за международния мир и сигурност. Жалбоподателката твърди, че продължаването на вписването ѝ единствено поради семейната ѝ връзка с покойния лидер на сваления режим на Кадафи, противоречи на правото на ЕС. Жалбоподателката по-нататък твърди, че не е била участник в никакво събитията в Либия, представляващо заплаха за международния мир и сигурност.


title: Дело C-225/16: Решение на Съда (втори състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Наказателно производство срещу Mossa Ouhrami (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни — Директива 2008/115/ЕО — Член 11, параграф 2 — Решение за забрана за влизане, което е прието преди влизане в сила на тази директива и се отнася за срок, по-дълъг от предвидения в същата директива — Начален момент на срока на действие на забраната за влизане)

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/12

         Решение на Съда (втори състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Наказателно производство срещу Mossa Ouhrami
   (Дело C-225/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни - Директива 2008/115/ЕО - Член 11, параграф 2 - Решение за забрана за влизане, което е прието преди влизане в сила на тази директива и се отнася за срок, по-дълъг от предвидения в същата директива - Начален момент на срока на действие на забраната за влизане))
   (2017/C 309/15)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страна в главното производство

   Mossa Ouhrami

      Диспозитив

   Член 11, параграф 2 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, трябва да бъде тълкуван в смисъл, че предвидената в тази разпоредба продължителност на забраната за влизане, която по принцип не надвишава пет години, трябва да се изчислява от датата, на която заинтересованото лице действително е напуснало територията на държавите членки.

      (1)  ОВ C 232, 27.6.2016 г.


title: Дело C-577/13: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство) на 14 ноември 2013 г. — Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd/Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

text:
               1.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 31/2

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство) на 14 ноември 2013 г. — Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd/Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG
   (Дело C-577/13)
   2014/C 31/03
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division), Patents Court

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd

      Ответник: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

      Преюдициални въпроси

               1.

                           а)

                           Ако при издаването си патент не съдържа претенция, в която изрично се посочват две активни съставки в комбинация, но има възможност за изменение на патента, така че да включва такава претенция, може ли съгласно член 3, буква а) от Регламент (ЕО) № 469/2009 (1) (наричан по-нататък „Регламентът“), независимо от наличието на такова изменение, да се прави позоваване на този патент като „основен патент, който е в сила“ за продукт, който включва комбинация от тези съставки?

                           б)

                           Може ли да се прави позоваване на патент, изменен след издаването си и (i) преди и/или (ii) след издаването на сертификата за допълнителна закрила (наричан по-нататък „СДЗ“), като „основен патент, който е в сила“, за да е изпълнено условието на член 3, буква а) от Регламента?

                           в)

                           Когато заявител прави заявка за СДЗ за продукт, включващ активни съставки А и Б, в обстоятелства, при които:

                                       i)

                                       след датата на заявката за СДЗ, но преди издаването на СДЗ, основният патент, който е в сила и който представлява европейски патент (Обединено кралство) (наричан по-нататък „патента“), е изменен така, че да включва претенция, изрично посочваща А и Б;
                                       и

                                       ii)

                                       съгласно националното законодателство се приема, че изменението е било в сила без прекъсване от издаването на патента,

                                 заявителят на СДЗ има ли право да се позовава на изменения патент с оглед изпълнение на условието по член 3, буква а)?

               2.

               С оглед на установяване дали към датата на заявката за СДЗ за продукт, включващ комбинация от активните съставки А и Б, са изпълнени условията по член 3, когато (i) основният патент, който е в сила, включва претенция за продукт, включващ активна съставка A, и друга претенция за продукт, включващ комбинацията от активни съставки А и Б, и (ii) вече е налице СДЗ за продукт, включващ активна съставка А (наричан по-нататък „продукт X“), необходимо ли е да се отчете дали комбинацията от активните съставки А и Б представлява изобретение, различно и отделно от A?

               3.

               Когато съгласно член 3, буква а) основният патент, който е в сила, „защитава“:

                           а)

                           продукт, включващ активна съставка А (наричан по-нататък „продукт X“); и

                           б)

                           продукт, включващ комбинация от активна съставка А и активна съставка Б (наричан по-нататък „продукт Y“),
                           и когато:

                           в)

                           има предоставено разрешение за пускане на продукт X на пазара като лекарствен продукт;

                           г)

                           има предоставен СДЗ по отношение на продукт X; и

                           д)

                           впоследствие е предоставено отделно разрешение за пускане на продукт Y на пазара като лекарствен продукт,

                     Регламентът и по-специално член 3, буква в), член 3, буква г) и/или член 13, параграф 1 от него изключва ли възможността в полза на патентопритежателя да се издаде СДЗ по отношение на продукт Y? При условията на евентуалност, ако по отношение на продукт Y може да се издаде СДЗ, срокът му на действие въз основа на датата на издаване на разрешение за продукт X или за продукт Y следва да се определи?

               4.

               Ако отговорът на въпрос 1, буква а) е отрицателен, на въпрос l, буква б), подточка (i) е утвърдителен и на въпрос l, буква б), подточка (ii) е отрицателен, то при обстоятелства, когато:

                           i)

                           в съответствие с член 7, параграф 1 [от] Регламента е подадена заявка за СДЗ за продукт в срок от шест месеца от датата на издаване на валидно разрешение за пускане на този продукт на пазара като медицински продукт в съответствие с Директива 2001/83/ЕО (2) или Директива 2001/82/ЕО (3);

                           ii)

                           след подаването на заявката за СДЗ компетентната служба по индустриална собственост повдигне потенциално възражение срещу издаването на СДЗ по член 3, буква а) от Регламента;

                           iii)

                           в отговор на споменатото потенциално възражение от страна на компетентната служба по индустриална собственост е подадена и уважена заявка за изменение на основния патент, който е в сила и на който се позовава заявителят на СДЗ;

                           iv)

                           след като основният патент, който е в сила, е изменен, той съответства на член 3, буква а),

                     Регламентът за СДЗ изключва ли възможността компетентната служба по индустриална собственост да приложи националните процесуални разпоредби, за да може а) да бъде спряна процедурата по разглеждане на заявката за СДЗ, така че заявителят на СДЗ да заяви изменение на основния патент, и б) на по-късна дата процедурата по разглеждане на тази заявка да се възобнови, след като изменението бъде одобрено, като датата на възобновяване е:

                           —

                           след повече от шест месеца от датата, на която е предоставено валидно разрешение за пускане на продукта на пазара като лекарствен продукт, но

                           —

                           до шест месеца след датата, на която е уважена заявката за изменение на основния патент, който е в сила?

      (1)  Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, стр. 1).

      (2)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).

      (3)  Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (ОВ L 311, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 31, стр. 200).


title: Дело C-447/13 P: Жалба, подадена на 6 август 2013 г. от Riccardo Nencini срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 4 юни 2013 г. по дело T-431/10 — Nencini/Европейски парламент

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/7

         Жалба, подадена на 6 август 2013 г. от Riccardo Nencini срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 4 юни 2013 г. по дело T-431/10 — Nencini/Европейски парламент
   (Дело C-447/13 P)
   2013/C 304/13
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Riccardo Nencini (представител: M. Chiti, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени, след установяване, ако е необходимо, на недействителността/незаконосъобразността на член 85б от Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 (1) на Комисията от 23 декември 2002 година, и на член 73а от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 (2) на Съвета от 25 юни 2002 година, решението на Общия съд на Европейския съюз от 4 юни 2013 г. по съединени дела T-431/10 и T-560/10, Nencini/Европейски парламент, и да се обяви, с изменение на същото решение, при уважаване на правните основания за обжалване пред Общия съд на Европейския съюз, незаконосъобразността на обжалваните пред първата инстанция актове,

               —

               при условията на евентуалност, в случай че оспорената хипотеза на осъждане на г-н Nencini да възстанови оспорените суми бъде потвърдена, да се определи отново — след отмяна и изменение на обжалваното решение — по справедливост размерът на сумите или да се изпрати преписката на Генералния секретар на Европейския парламент, който да определи нов размер на оспорената сума по справедливост,

               —

               да се отмени решението в частта му относно съдебните разноски и след това да бъде изменено, като се възложат на Парламента съдебните разноски по дело T-431/10, както и като се възложат на Парламента съдебните разноски по дело T-560/10 или във всеки случай като се разпореди те да бъдат компенсирани,

               —

               във всички случаи, да се осъди Европейският парламент да заплати съдебните разноски през настоящата инстанция.

      Правни основания и основни доводи

   На първо място, жалбоподателят изтъква нарушение на правната уредба относно давността, и на принципите на правна сигурност, ефективност и разумност. Общия съд е отхвърлил оплакванията на жалбоподателя, приемайки, че давностните срокове започват да текат от нотифицирането на решението за възстановяване и на дебитното известие, тоест единадесет години след прекратяването на парламентарните функции на г-н Nencini.
   На второ място, жалбоподателят изтъква грешка при прилагане на правото, що се отнася до нарушението на принципите на състезателност и на ефективна защита, тъй като елементите в подкрепа на решението се различават отчасти от оспорените.
   На трето място, той се позовава на погрешно прилагане на правната уредба относно разноските и надбавките на членовете на Европейския парламент както по отношение на оспорените суми за пътни разноски, така и относно оспорените суми за секретарски услуги. По-конкретно се изтъква, от една страна, неправилното тълкуване на понятието „местоживеене“, което не може да съвпада с понятието за формално „пребиваване“, и от друга страна, липсата на незаконосъобразност от различни гледни точки, както и противоречивостта на това непосочването на имената на всички получатели на надбавки за секретарски услуги да се счита за обикновена „формална нередовност“, но тя да се приеме за непоправима в светлината на обърканата нормативна уредба, съществувала през съответния период.
   На четвърто място, жалбата се основава на нарушение на принципа на пропорционалност при определяне на сумата, предмет на възстановяване. Осъждането за заплащане на цялата получена сума би било абсурдно.
   Накрая, жалбоподателят критикува грешката при определянето на съдебните разноски по делото за сметка на г-н Nencini. Направените съдебни разноски по жалбата срещу първото решение, впоследствие оттеглена, се дължали на погрешно поведение на насрещната страна, която впрочем е признала тази нередност, като е заменила — след нотифицирането на първата жалба — решението с друго такова на италиански език.

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).

      (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).