title: Дело T-77/10: Жалба, подадена на 18 февруари 2010 г. — Certmedica International/СХВП — Lehning Entreprise (L112)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/53

         Жалба, подадена на 18 февруари 2010 г. — Certmedica International/СХВП — Lehning Entreprise (L112)
   (Дело T-77/10)
   2010/C 113/85
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Certmedica International GmbH (Aschaffenburg, Германия) (представител: P. Pfortner, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Lehning Entreprise SARL (Sainte Barbe, Франция)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 9 декември 2009 г. (преписка № R 934/2009-2), връчено на 21 декември 2009 г., доколкото с него се обявява за недействителна марка на Общността „L112“ (EU 002349728) във връзка със стоки „Фармацевтични и ветеринарни препарати; медицински продукти за вътрешна употреба; хранителни добавки за медицински цели“ от клас 5;
               при условията на евентуалност, да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 9 декември 2009 г. (преписка № R 934/2009-2), връчено на 21 декември 2009 г., доколкото с него се обявява за недействителна марка на Общността „L112“ (EU 002349728) във връзка със стоки „Медицински продукти за вътрешна употреба; хранителни добавки за медицински цели“ от клас 5;
               при условията на евентуалност спрямо предходното, да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 9 декември 2009 г. (преписка № R 934/2009-2), връчено на 21 декември 2009 г., доколкото с него се обявява за недействителна марка на Общността „L112“ (EU 002349728) във връзка със стоки „Медицински продукти за вътрешна употреба“ от клас 5;

               —

               да се отхвърли изцяло искането, основано на френската марка „L.114“ (F 1 312 700), марка на Общността „L112“ (EU 002349728) да се обяви за недействителна, и да се допусне регистрацията на марка на Общността „L112“ за следните стоки:

                  „клас 5:
                  Фармацевтични, ветеринарни и хигиенни препарати; медицински продукти за вътрешна употреба; хранителни добавки за медицински цели; диетични хранителни концентрати на основата на водни животни с черупка (като хитозан)
                  клас 29:
                  Хранителни концентрати на основата на водни животни с черупка (като хитозан)“;

               при условията на евентуалност, да се отхвърли искането, основано на френската марка „L.114“ (F 1 312 700), марка на Общността „L112“ (EU 002349728) да се обяви за недействителна, доколкото неговата цел е да се обяви за недействителна марка „L112“ от клас 5 за стоки „Медицински продукти за вътрешна употреба; хранителни добавки за медицински цели“, и да се допусне регистрацията на марка на Общността „L112“ за следните стоки:

                  „клас 5:
                  Хигиенни препарати; медицински продукти за вътрешна употреба; хранителни добавки за медицински цели; диетични хранителни концентрати на основата на водни животни с черупка (като хитозан)
                  клас 29:
                  Хранителни концентрати на основата на водни животни с черупка (като хитозан)“;

               при условията на евентуалност спрямо предходното, да се отхвърли искането, основано на френската марка „L.114“ (F 1 312 700), марка на Общността „L112“ (EU 002349728) да се обяви за недействителна, доколкото неговата цел е да се обяви за недействителна марка на Общността „L112“ от клас 5 за стоките „Медицински продукти за вътрешна употреба“, и да се допусне регистрацията на марка на Общността „L112“ за следните стоки:

                  „клас 5:
                  Хигиенни препарати; медицински продукти за вътрешна употреба; диетични хранителни концентрати на основата на водни животни с черупка (като хитозан)
                  клас 29:
                  Хранителни концентрати на основата на водни животни с черупка (като хитозан)“;

               —

               да се осъди лицето, подало искането за обявяване на недействителност, да заплати всички разходи, направени от жалбоподателя в производството за обявяване на недействителност и в производството пред апелативния състав;
               при условията на евентуалност, да се осъди лицето, подало искането за обявяване на недействителност, да заплати разходите, направени в производството за обявяване на недействителност, само доколкото марка „L112“ (EU 002349728) е обявена за недействителна за стоки „Фармацевтични препарати“ (20 %);
               при условията на евентуалност спрямо предходното, да се осъди лицето, подало искането за обявяване на недействителност, да заплати разходите, направени в производството за обявяване на недействителност, само доколкото марка „L112“ (EU 002349728) е обявена за недействителна за стоки „Фармацевтични препарати; хранителни добавки за медицински цели“ (30 %).

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словна марка на Общността № 2 349 728 за стоки от класове 5 и 29

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Лице, което иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Lehning Enterprise SARL

      Право върху марката на лицето, което иска обявяване на недействителността: френската словна марка „L.114“ (марка № 1 312 700), въпреки че искането за обявяване на недействителност се отнася само до някои стоки от клас 5

      Решение на отдела по отмяна: уважава искането за обявяване на недействителност и обявява съответната марка на Общността за частично недействителна.

      Решение на апелативния състав: частично уважава жалбата на жалбоподателя.
   Изложени правни основания:

               —

               не е доказано, че подалото искането за обявяване на недействителност лице използва френската марка „L.114“;

               —

               липсва сходство на стоките от клас 5;

               —

               апелативният състав е допуснал грешка при прилагането на правото, когато преценява сходството на знаците.


title: Дело T-164/16: Определение на Общия съд от 17 май 2017 г. — Piper Verlag/EUIPO (THE TRAVEL EPISODES) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „THE TRAVEL EPISODES“ — Абсолютно основание за отказ — Искане за изменяне — Действие, което не може да бъде извършено от апелативния състав — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/23

         Определение на Общия съд от 17 май 2017 г. — Piper Verlag/EUIPO (THE TRAVEL EPISODES)
   (Дело T-164/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „THE TRAVEL EPISODES“ - Абсолютно основание за отказ - Искане за изменяне - Действие, което не може да бъде извършено от апелативния състав - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост))
   (2017/C 231/28)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Piper Verlag GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: F. Oster, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. Kunz)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 февруари 2016 г. (преписка R 1099/2015-4) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „THE TRAVEL EPISODES“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Piper Verlag GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 200, 6.6.2016 г.


title: Съединени дела C-159/10 и C-160/10: Решение на Съда (втори състав) от 21 юли 2011 г. (преюдициални запитвания от Verwaltungsgericht Frankfurt am Main, Германия) — Gerhard Fuchs (C-159/10), Peter Köhler (C-160/10)/Land Hessen (Директива 2000/78/ЕО — Член 6, параграф 1 — Забрана на дискриминацията, основана на възраст — Задължително пенсиониране на прокурорите, навършили 65-годишна възраст — Законосъобразни цели, оправдаващи разлика в третирането, основана на възраст — Съгласуваност на законодателството)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/14

         Решение на Съда (втори състав) от 21 юли 2011 г. (преюдициални запитвания от Verwaltungsgericht Frankfurt am Main, Германия) — Gerhard Fuchs (C-159/10), Peter Köhler (C-160/10)/Land Hessen
   (Съединени дела C-159/10 и C-160/10) (1)

   (Директива 2000/78/ЕО - Член 6, параграф 1 - Забрана на дискриминацията, основана на възраст - Задължително пенсиониране на прокурорите, навършили 65-годишна възраст - Законосъобразни цели, оправдаващи разлика в третирането, основана на възраст - Съгласуваност на законодателството)
   2011/C 269/21
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Gerhard Fuchs (C-159/10), Peter Köhler (C-160/10)

      Ответник: Land Hessen

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Тълкуване на член 6 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стp. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7) — Забрана на дискриминацията, основана на възраст — Национална правна уредба, която предвижда задължително пенсиониране на длъжностно лице, навършило 65-годишна възраст — Законосъобразни цели, оправдаващи разликите в третирането, основани на възраст

      Диспозитив

               1.

               Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите допуска закон като Закона за публичната служба на Land Hessen (Hessisches Beamtengesetz), изменен със Закона от 14 декември 2009 г., който предвижда задължителното пенсиониране на длъжностните лица на пожизнена служба, в конкретния случай прокурорите, когато те навършат 65-годишна възраст, като същевременно им позволява да продължат да работят, ако интересът на работата изисква това, до максималната възраст от 68 години, доколкото този закон има за цел установяване на балансирана възрастова структура, за да се благоприятства наемането на работа и повишаването на младите, да се оптимизира управлението на персонала и следователно да се предотвратяват евентуалните съдебни спорове относно способността на заетото лице да упражнява своята дейност над определена възраст, и доколкото законът позволява постигане на тази цел с подходящи и необходими средства.

               2.

               За да бъде доказан подходящият и необходим характер на съответната мярка, тя не трябва да изглежда неразумна с оглед на преследваната цел и трябва да се основава на данни, преценката на чиято доказателствена стойност е от компетентност на националния съд.

               3.

               Закон като Закона за публичната служба на Land Hessen, изменен със Закона от 14 декември 2009 г., който предвижда задължително пенсиониране на прокурорите при навършване на 65-годишна възраст, не разкрива несъгласуваност единствено поради факта че им позволява в определени случаи да работят до 68-годишна възраст, че освен това съдържа разпоредби, предназначени да затрудняват пенсионирането преди 65-годишна възраст, и че други законови разпоредби на съответната държава членка предвиждат запазването на служба на определени длъжностни лица, по-специално определени избрани лица, след тази възраст, както и постепенно повишаване на пенсионната възраст от 65 на 67 години.

      (1)  ОВ C 161, 19.6.2010 г.


title: Дело C-30/09: Решение на Съда (шести състав) от 15 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 96/82/ЕО — Член 11 — Планове за извънредни ситуации извън предприятието)

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/16

         Решение на Съда (шести състав) от 15 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-30/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 96/82/ЕО - Член 11 - Планове за извънредни ситуации извън предприятието)
   2009/C 297/19
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Sipos и P. Guerra e Andrade)

      Ответник: Португалска република (представител: L. Inez Fernandes)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 11 от Директива 96/82/ЕО на Съвета от 9 декември 1996 година относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества (ОВ L 10, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 8), изменена с Директива 2003/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 345, стр. 97; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 20) — Неизготвяне за някои предприятия на планове за извънредни ситуации извън предприятието

      Диспозитив

               1.

               Като не е осигурила прилагането на мерките, предвидени в член 11 от Директива 96/82/ЕО на Съвета от 9 декември 1996 година относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества, изменена с Директива 2003/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2003 година, Португалската република не е изпълнила задълженията си по този член.

               2.

               Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82, 4.4.2009 г.


title: Дело T-678/13: Жалба, подадена на 13 декември 2013 г. — AEMN/Парламент

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/20

         Жалба, подадена на 13 декември 2013 г. — AEMN/Парламент
   (Дело T-678/13)
   2014/C 85/35
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Alliance européenne des mouvements nationaux (AEMN) (Matzenheim, Франция) (представител: J.-P. Le Moigne, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение № 110655 от 14 октомври 2013 г., с което се определя окончателен размер от 186 292,12 EUR на субсидията, отпусната от Европейския парламент на Alliance Européenne des Mouvements Nationaux за 2012 г., и се разпорежда Alliance Européenne des Mouvements Nationaux да възстанови сумата от 45 476,00 EUR, тъй като на сдружението ответник вече е била разпределена сума от 231 412,80 EUR,

               —

               да осъди Европейския парламент да заплати всички съдебни разноски и да заплати на Alliance Européenne des Mouvements Nationaux сума от 20 000,00 EUR на това основание.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е некомпетентност на автора на акта, тъй като подписалото го лице не разполагало с пълномощия за вземане, подписване или съобщаване на обжалваното решение.

               2.

               Второто правно основание е съществено процесуално нарушение, тъй като Европейският парламент не предоставил на жалбоподателя възможност да изрази становището си по установените нередности.

               3.

               Третото правно основание е нарушение на правните норми, той като:

                           —

                           непаричните вноски били законосъобразно средство за финансиране,

                           —

                           жалбоподателят бил претърпял дискриминационно третиране на неговия бюджет в сравнение с другите европейски политически партии,

                           —

                           не било зачетено правото на изслушване преди приемане на индивидуална мярка с неблагоприятни последици.

               4.

               Четвъртото правно основаниe е злоупотреба с власт, тъй като Европейският парламент използвал финансов натиск, за да ограничи възможностите за действие на политическа партия, чиито идеали не се споделяли от част от членовете му.


title: Дело F-22/07: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 4 септември 2008 г. — Lafili/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Влизане в сила на Регламент (ЕИО, Евратом) № 723/2004 — Членове 44 и 46 от Правилника — Член 7 от Приложение XIII към Правилника — Повишение — Класиране — Коефициент)

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/56

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 4 септември 2008 г. — Lafili/Комисия
   (Дело F-22/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Влизане в сила на Регламент (ЕИО, Евратом) № 723/2004 - Членове 44 и 46 от Правилника - Член 7 от Приложение XIII към Правилника - Повишение - Класиране - Коефициент)
   (2008/C 313/100)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Paul Lafili (Genk, Белгия) (представители: G. Vandersanden и L. Levi, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall, H. Kraemer и г-жа K. Herrmann)
   Предмет
   Отмяна на решението за класиране на жалбоподателя в степен AD 13, стъпка 5, съдържащо се в нота на DG ADMIN (Генерална дирекция „Администрация“) от 11 май 2006 г. и във фиша за заплата за месец юни 2006 г., и в последващите фишове за заплата, тъй като това решение нарушава член 44 и член 46 от Правилника за длъжностните лица и член 7 от приложение XIII към него
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението от 11 май 2006 г. на началника на отдела A 6 „Структура на кариерата, оценяване и повишение“ на генерална дирекция „Персонал и администрация“ на Комисията на Европейските общности.

               2)

               M. Lafili понася половината от направените от него съдебни разноски.

               3)

               Комисията на Европейските общности понася направените от нея съдебни разноски и половината от съдебните разноски, направени от г-н Lafili.

      (1)  ОВ C 95, 28.4.2007 г., стр. 59.


title: Дело C-191/09 P: Жалба, подадена на 29 май 2009 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (втори състав) на 10 март 2009 г. по дело T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), по-рано Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), по-рано Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT/Съвет на Европейския съюз

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/7

         Жалба, подадена на 29 май 2009 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (втори състав) на 10 март 2009 г. по дело T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), по-рано Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), по-рано Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-191/09 P)
   2009/C 193/07
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, G. Berrisch, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), по-рано Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), по-рано Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 10 март 2009 г., доколкото Първоинстанционният съд: 1) отменя член 1 от спорния регламент, тъй като антидъмпинговото мито, определено за износа за Европейската общност на произведените от жалбоподателите продукти, надвишава митото, което е щяло да се приложи, ако не е била направена корекция на експортната цена във връзка с комисиона, когато продажбите са били осъществени с посредничеството на свързан търговец, а именно Sepco SA (точка 1 от диспозитива на обжалваното съдебно решение) и 2) осъжда Съвета да понесе направените от него съдебни разноски, както и една четвърт от тези на жалбоподателите (точка 3 от диспозитива на обжалваното съдебно решение),

               —

               да се разреши окончателно спорът и да се отхвърли първоначалната жалба в нейната цялост,

               —

               да се осъдят жалбоподателите по първоинстанционното производство да понесат съдебните разноски във връзка с обжалването и с производството пред Първоинстанционния съд.

      Правни основания и основни доводи

   Съветът твърди, че Първоинстанционният съд:

               —

               е допуснал грешка при прилагане на правото, когато е приложил по аналогия съдебната практика относно понятието за единен стопански субект към член 2, параграф 10, буква и) от основния антидъмпингов регламент (1), тъй като не е отчел, че изчисляването на нормалната стойност, изчисляването на експортната цена и въпросът дали се прилагат корекции се уреждат от самостоятелни правила. В това отношение Първоинстанционният съд не е изпълнил и задължението за мотивиране,

               —

               е допуснал грешка при прилагане на правото при тълкуване на тежестта на доказване на институциите, когато извършват корекция съгласно член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, като не е приложил обичайната за антидъмпинговите дела тежест на доказване и следователно е допуснал грешка при прилагане на правото, като не е приложил правилните норми за съдебен контрол по отношение на икономическата оценка от институциите,

               —

               е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приложил неправилен правен критерий при преценката на решението на институциите да направят корекцията по член 2, параграф 10, буква и), тъй като е разгледал това решение, като се е основал на предположението, че понятието за единен стопански субект се прилага за сравнението на нормалната стойност и експортната цена,

               —

               е допуснал грешка при прилагане на правото, когато е постановил, че институциите са допуснали явна грешка в преценката, като са приложили член 2, параграф 10, първа алинея от основния регламент,

               —

               е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приложил твърде стриктно тълкуване на задължението за предоставяне на информация,

               —

               е допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като не е приложил правилно правния критерий за нарушение на правото на защита, чието наличие (правилно) е установил,

               —

               е допуснал грешка при прилагане на правото, когато е преценил последиците от твърдяното процесуално нарушение, тъй като се е позовал на погрешни от правна гледна точка изводи относно законосъобразността на корекцията по член 2, параграф 10, буква и).

      (1)  Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, стр. 1—20; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).


title: Дело C-404/08: Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Naumburg (Германия) на 18 септември 2008 г.  — Investitionsbank Sachsen-Anhalt — Anstalt der Norddeutschen Landesbank — Girozentrale/Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/10

         Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Naumburg (Германия) на 18 септември 2008 г. — Investitionsbank Sachsen-Anhalt — Anstalt der Norddeutschen Landesbank — Girozentrale/Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt
   (Дело C-404/08)
   (2008/C 327/16)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Oberlandesgericht Naumburg
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Investitionsbank Sachsen-Anhalt — Anstalt der Norddeutschen Landesbank — Girozentrale

      Ответник: Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 86, параграф 1 ЕО във връзка с член 81, параграф 1, букви a) и г), както и с член 81, параграф 2 ЕО да се тълкува в смисъл, че освобождаването от заплащане на съдебните разходи и такси, предоставено съгласно § 6, първа алинея от Investitionsbank-Begleitgesetz от 18 декември 2003 г. (Gesetz- und Verordnungsblatt на провинция Саксония-Анхалт, № 47/2003, стр. 371) от провинция Саксония-Анхалт на учредената от нея инвестиционна банка, е нищожно?

               2)

               В случай на отрицателен отговор на първия въпрос: съгласно член 86, параграф 2, първо изречение ЕО трябва ли правилата на общностното право в областта на конкуренцията да се тълкуват в смисъл, че Investitionsbank има право на освобождаване от съдебни разходи и съдебни такси като провинция Саксония-Анхалт само когато изпълнява функции на публична власт съгласно § 6 от Verordnung über die Errichtung der Investitionsbank Sachsen-Anhalt [Наредба за учредяване на Investitionsbank Sachsen-Anhalt] от 30 декември 2003 г. (GVBl. LSA 2004, стр. 20), изменена с Наредба за изменение от 2 декември 2006 г. (GVBl. LSA, стр. 534)?


title: Дело C-90/08 P: Определение на Съда (осми състав) от 5 март 2009 г. — K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões, Marly Lima Jatobá (Обжалване — Марка на Общността — Заявка за регистрация на фигуративната марка на Общността CORPO LIVRE — Възражение на притежателя на по-ранните национални и международни словни марки LIVRE — Късно представяне на доказателства за използване на по-ранни марки — Отхвърляне на възражението)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/21

         Определение на Съда (осми състав) от 5 март 2009 г. — K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões, Marly Lima Jatobá
   (Дело C-90/08 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Заявка за регистрация на фигуративната марка на Общността „CORPO LIVRE“ - Възражение на притежателя на по-ранните национални и международни словни марки „LIVRE“ - Късно представяне на доказателства за използване на по-ранни марки - Отхвърляне на възражението)
   2009/C 141/37
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (представител: D. Spohn, Rechtsanwältin)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider), Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões, Marly Lima Jatobá

      Предмет

   Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (втори състав) от 12 декември 2007 г. по дело K & L Ruppert Stiftung/СХВП — Lopes de Almeida Cunha, Couto Simões, Lima Jatobá (T-86/05), с което Първоинстанционният съд отхвърля подадената от притежателя на националните и международни словни марки „LIVRE“ за стоки от клас 25 жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 7 декември 2004 г., с което се отхвърля жалбата срещу решението на отдела по споровете да остави без уважение възражението му срещу регистрацията на фигуративната марка на Общността „CORPO LIVRE“ за стоки от класове 18 и 25 — Процедура по възражение — Отхвърляне на възражението, основано на късно представяне на доказателства за използване на по-ранни марки

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г.


title: Дело T-33/12: Решение на Общия съд от 8 февруари 2013 г. — Piotrowski/СХВП (Марка на Общността — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Словна марка „MEDIGYM“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Право на изслушване — Член 75, второ изречение от Регламент № 207/2009)

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/17

         Решение на Общия съд от 8 февруари 2013 г. — Piotrowski/СХВП
   (Дело T-33/12) (1)

   (Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка „MEDIGYM“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Право на изслушване - Член 75, второ изречение от Регламент № 207/2009)
   2013/C 101/37
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Elke Piotrowski (Viernheim, Германия) (представител: адв. J. Albrecht)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: M. Lenz и G. Schneider)

      Предмет

   Марка срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 ноември 2011 г. (преписка R 734/2011-4) относно международната регистрация, посочваща Европейската общност, на словния знак „MEDIGYM“

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-жа Elke Piotrowski да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 80, 17.3.2012 г.


title: Дело C-115/16: Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 25 февруари 2016 г. — N Luxembourg 1/Skatteministeriet

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/17

         Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 25 февруари 2016 г. — N Luxembourg 1/Skatteministeriet
   (Дело C-115/16)
   (2016/C 270/28)
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Østre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: N Luxembourg 1

      Ответник: Skatteministeriet

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 1, параграф 1 във връзка с член 1, параграф 4 от Директива 2003/49/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че местно за държава членка дружество, което попада в обхвата на член 3 от Директивата и при обстоятелства като разглежданите в случая получава лихви от дъщерно дружество в друга държава членка, е „бенефициер“ на съответните лихви по смисъла на Директивата?

                           1.1.

                           Трябва ли понятието „бенефициер“ по член 1, параграф 1 във връзка с член 1, параграф 4 от Директива 2003/49/ЕО да се тълкува в съответствие с аналогичното понятие по член 11 от модела на данъчна спогодба на ОИСР от 1977 г.?

                           1.2.

                           При утвърдителен отговор на въпрос 1.1, трябва ли понятието да се тълкува единствено с оглед на коментарите към член 11 от модела на данъчна спогодба от 1977 г. (точка 8), или може да се вземат предвид и по-късни коментари, включително допълненията от 2003 г. относно „дружествата за насочване на дохода“ (точка 8.1, понастоящем точка 10.1) и допълненията от 2014 г. относно „договорните или законовите задължения“ (точка 10.2)?

                           1.3.

                           Ако коментарите от 2003 г. могат да бъдат взети предвид при тълкуването, констатацията, че дружеството не е „бенефициер“ по смисъла на Директива 2003/49/ЕО, зависи ли от условието да е налице действително насочване на доход към лицата, които са „бенефициерите“ на въпросните лихви според държавата, на която платецът на лихвите е местно лице, и ако е така, има ли и допълнително условие за това — действителното насочване на дохода да е извършено скоро след плащането на лихвите и/или да е извършено под формата на лихвено плащане?

                                       1.3.1.

                                       Какво значение има в това отношение дали за заема е използван собствен капитал, дали въпросните лихви се начисляват към главницата („капитализират се“), дали получателят на лихвите впоследствие извършва вътрешногрупово плащане към дружеството майка в същата държава, така че да ползва възможността за адаптиране на данъчния финансов резултат съгласно действащата данъчна уредба в тази държава, дали въпросните лихви след това се преобразуват в собствен капитал в дружеството заемополучател, дали получателят на лихвите има договорно или законово задължение да прехвърли лихвите на друго лице и дали повечето от лицата, които са „бенефициери“ на лихвите според държавата, на която платецът на лихвите е местно лице, са местни лица на друга държава членка или на други държави, с които Дания има спогодби за избягване на двойното данъчно облагане, така че съгласно датското данъчно законодателство не би имало основание за удържане на данък при източника, ако тези лица бяха заемодателите и съответно директно получаваха лихвите?

                           1.4.

                           За преценката на въпроса трябва ли получателят на лихвите да се смята за „бенефициер“ по смисъла на Директивата, какво значение има обстоятелството, че след преценка на фактите по случая запитващата юрисдикция стига до извода, че получателят — без да е имал договорно или законово задължение да прехвърли получената лихва на друго лице — не е имал „пълно“ право да „използва и да се разпорежда“ с лихвите по смисъла на коментарите от 2014 г. по модела на данъчна спогодба от 1977 г.?

               2)

               За да може държава членка да се позове на член 5, параграф 1 от Директивата относно прилагането на националните разпоредби за предотвратяване на измамите и злоупотребите или на член 5, параграф 2 от Директивата, изисква ли се тази държава членка да е приела специални национални разпоредби за прилагане на член 5 от Директивата или националното право да съдържа общи разпоредби или принципи относно измамите, злоупотребите и избягването на данъци, които да могат да се тълкуват в съответствие с член 5?

                           2.1.

                           Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен, може ли член 2, параграф 2, буква d) от Закона за корпоративното подоходно облагане, който предвижда, че ограниченото данъчно задължение за доходите от лихви не се отнася до „лихвите, които са освободени от облагане […] на основание на Директива 2003/49/ЕО относно общата система на данъчно облагане на плащания на лихви и роялти между свързани дружества от различни държави членки“, да се смята за специална разпоредба на националното право по смисъла на член 5 от Директивата?

               3)

               Разпоредба, която се съдържа в спогодба за избягване на двойното данъчно облагане между две държави членки, съставена в съответствие с модела на данъчна спогодба на ОИСР, и която предвижда, че облагането на лихвите зависи от това дали получателят на лихвите трябва да се смята за бенефициер на тези лихви, представлява ли базирана на споразумение разпоредба за предотвратяване на злоупотребите по смисъла на член 5 от Директивата?

               4)

               Налице ли е злоупотреба и пр. по смисъла на Директива 2003/49/ЕО, ако в държавата членка, на която платецът на лихвите е местно лице, се разрешава приспадане на лихвите за данъчни цели, а те не се облагат в държавата членка, на която е местно лице получателят на лихвите?

               5)

               Държавата членка, която не иска да признае дружество от друга държава членка за бенефициер на лихвите и смята, че дружеството от другата държава членка е т.нар. изкуствено дружество за насочване на дохода, длъжна ли е съгласно Директива 2003/49/ЕО или член 10 ЕО да посочи кой според нея е бенефициерът в такъв случай?

               6)

               Ако се констатира, че местно за дадена държава членка дружество (дружество майка) всъщност не е освободено съгласно Директива 2003/49/ЕО от данък при източника за доходите от лихви, които получава от дружество в друга държава членка (дъщерно дружество), и дружеството майка във втората държава членка има ограничено данъчно задължение за съответните лихви в тази държава членка, допуска ли член 43 ЕО във връзка с член 48 ЕО правна уредба, съгласно която втората държава членка изисква от задълженото да удържи данък при източника дружество (дъщерното дружество) да плати лихва за просрочие при късно внасяне на данъка при източника по по-висок лихвен процент от процента на лихвата за просрочие, който тази държава членка е предвидила при задължения за корпоративен данък (включително за доходи от лихви) на местни за нея дружества?

               7)

               Ако се констатира, че местно за дадена държава членка дружество (дружество майка) всъщност не е освободено съгласно Директива 2003/49/ЕО от данък при източника за доходите от лихви, които получава от дружество в друга държава членка (дъщерно дружество), и дружеството майка във втората държава членка има ограничено данъчно задължение за съответните лихви в тази държава членка, допуска ли член 43 ЕО във връзка с член 48 ЕО (евентуално член 56 ЕО), разглеждани заедно или поотделно, правна уредба, съгласно която:

                           а)

                           втората държава членка изисква платецът на лихвите да удържи данък при източника върху лихвите и го задължава да внесе евентуално неудържания при източника данък в бюджета, при положение че не е налице такова задължение за удържане на данък при източника, когато получателят на лихвите е местно лице на втората държава членка?

                           б)

                           дружество майка във втората държава членка не би било длъжно да внася авансово корпоративен данък през първите две данъчни години, а би започнало да плаща корпоративен данък към доста по-късен момент от този, в който става изискуем данъкът при източника?

                     Запитващата юрисдикция моли Съда на ЕС да отговори на шестия въпрос заедно с отговора по седмия.

      (1)  Директива 2003/49/ЕО на Съвета от 3 юни 2003 година относно общата система на данъчно облагане на плащания на лихви и роялти между свързани дружества от различни държави членки (OB L 157, стр. 49; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 75).


title: Дело T-614/13: Жалба, подадена на 26 ноември 2013 г. — Romonta/Комисия

text:
               1.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 31/13

         Жалба, подадена на 26 ноември 2013 г. — Romonta/Комисия
   (Дело T-614/13)
   2014/C 31/24
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Romonta GmbH (Зеегебит Мансфелдър Ланд, Германия) (представители: I. Zenke, M. Vollmer, C. Telschow и A. Schulze, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени Решение 2013/448/ЕС на Европейската комисия от 5 септември 2013 година относно националните марки за изпълнение на за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/EG на Европейския парламент и на Съвета, доколкото в него на жалбоподателя се отказва допълнително разпределяне квоти за третия период от търговията с емисии на парникови газове за периода от 2013 г. до 2020 г. при крайно затруднено положение на основание член 9, параграф 5 от германския Закон за търговия с емисии на парникови газови,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност
               Според жалбоподателя обжалваното решение нарушава принципа на пропорционалност, тъй като забраната за разпределяне на квоти за емисии при крайно затруднено положение е порочна по отношение на формулираната от ответника цел и напълно непропорционална на вредата, която възниква за жалбоподателя. При условията на евентуалност се посочва, че Решение 2011/278/ЕС (1) противоречало на европейското право и подлежало на отмяна.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на принципа на субсидиарност
               В рамките на това правно основание жалбоподателят посочва, че обжалваното решение нарушава принципа на субсидиарност, според който действията на Европейския съюз трябва да се ограничат до необходимото. Противно на твърдяното от ответника държавите членки имали право (макар и ограничено) да създават правила за разпределяне на квоти. Към правилата от компетентността на държавите членки спадали правилата при крайно тежко положение, като тези по член 9, параграф 5 от германския Закон за търговия с емисии на парникови газови.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на основните права
               Жалбоподателят посочва, че обжалваното решение накърнява основните му права, в частност свободата на стопанска инициатива, правото на свободно упражняване на професията и правото на собственост, без това накърняване да е обосновано нито от признатите от Европейския съюз цели от обществен интерес, нито от защитата на правата и свободите на трети лица.

      (1)  2011/278/ЕС: Решение на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (нотифицирано под номер C(2011) 2772) (ОВ L 130, стр. 1).


title: Дело F-56/14: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 14 юли 2016 г. — Dominguez Perez/Комисия (Публична служба — Пенсии — Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника — Пенсионни права, придобити по национална пенсионна схема преди постъпване на служба в Съюза — Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза — Предложение за бонус за осигурителен стаж за пенсия, основано на нови общи разпоредби за изпълнение, което е прието от заинтересованото лице — Акт, който не е увреждащ — Правна сигурност — Оправдани правни очаквания — Равно третиране — Член 81 от Процедурния правилник)

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/34

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 14 юли 2016 г. — Dominguez Perez/Комисия
   (Дело F-56/14) (1)

   ((Публична служба - Пенсии - Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника - Пенсионни права, придобити по национална пенсионна схема преди постъпване на служба в Съюза - Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза - Предложение за бонус за осигурителен стаж за пенсия, основано на нови общи разпоредби за изпълнение, което е прието от заинтересованото лице - Акт, който не е увреждащ - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания - Равно третиране - Член 81 от Процедурния правилник))
   (2016/C 326/58)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Dolores Dominguez Perez (Брюксел, Белгия) (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и G. Gattinara, впоследствие G. Gattinara, и накрая G. Gattinara и F. Simonetti)

      Предмет

   Искане за отмяна на две предложения за изчисляване във връзка с прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателката към пенсионната схема на Съюза, в които се прилагат новите ОРИ относно членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като частично явно недопустима и частично явно неоснователна.

               2)

               Осъжда г-жа Dolores Dominguez Perez да понесе направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 253, 4.8.2014 г., стр. 70.


title: Дело F-34/16: Жалба, подадена на 7 юли 2016 г. — ZZ/Парламент

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/35

         Жалба, подадена на 7 юли 2016 г. — ZZ/Парламент
   (Дело F-34/16)
   (2016/C 326/60)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: C. Bernard-Glanz, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за връщане на сумите, които се твърди, че са недължимо платени на жалбоподателя като надбавка за образование и като надбавка за дете на издръжка, и на решенията, с които се приема, че жалбоподателят вече няма право на някои надбавки.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени новото решение за връщане на сумите „perçu par ailleurs“,

               —

               да се отмени решението, с което се приема, че жалбоподателят вече няма права, в частта, в която се определя като дата, от която жалбоподателят няма право на надбавка за образование за XX и YY, 1 юли 2015 г., вместо 1 октомври 2015 г. и в частта, в която се определя като дата, от която няма право на надбавка за жилищни нужди, 1 август 2015 г. вместо 1 октомври 2015 г.,

               —

               да се отмени, доколкото е необходимо, решението, с което се отхвърля жалбата по административен ред,

               —

               да бъде осъден ответникът да заплати на жалбоподателя лихва за забава върху сумите, които са били неправилно задържани или върнати, в размера, определен от Европейската централна банка за основните операции на рефинансиране и приложим за съответния период, увеличен с два пункта, считано от датата, на която е трябвало да му бъдат изплатени,

               —

               да бъде осъден ответникът да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-40/09: Решение на Съда (трети състав) от 29 юли 2010 г. (преюдициално запитване от VAT and Duties Tribunal, Манчестър, Обединеното кралство) — Astra Zeneca UK Limited/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs (Шеста директива ДДС — Член 2, точка 1 — Понятие за възмездни доставки на услуги — Ваучери за покупка, предоставяни от дружество на неговите служители като част от тяхното възнаграждение)

text:
               11.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/4

         Решение на Съда (трети състав) от 29 юли 2010 г. (преюдициално запитване от VAT and Duties Tribunal, Манчестър, Обединеното кралство) — Astra Zeneca UK Limited/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Дело C-40/09) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 2, точка 1 - Понятие за възмездни доставки на услуги - Ваучери за покупка, предоставяни от дружество на неговите служители като част от тяхното възнаграждение)
   2010/C 246/06
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   VAT and Duties Tribunal, Манчестър

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Astra Zeneca UK Limited

      Ответник: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Предмет

   Преюдициално запитване — VAT and Duties Tribunal, Манчестър — Тълкуване на член 2, точка 1, член 6, параграф 2, буква б) и член 17, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Понятие за възмездни доставки на услуги — Ваучери за покупка, предоставяни на работник или служител по силата на трудовия му договор и квалифицирани за част от стойността им като заплата

      Диспозитив

   Член 2, точка 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 95/7/ЕО на Съвета от 10 април 1995 година, трябва да се тълкува в смисъл, че предоставянето на ваучер за покупка от дружество, което е придобило този ваучер на цена, включваща данък върху добавената стойност, на неговите служители в замяна на отказ от тяхна страна от част от паричното им възнаграждение представлява възмездна доставка на услуги по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 90, 18.4.2009 г.


title: Дело C-393/08: Решение на Съда (първи състав) от 1 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio, Италия) — Emanuela Sbarigia/Azienda USL RM/A, Comune di Roma, Assiprofar — Associazione Sindacale Proprietari Farmacia, Ordine dei Farmacisti della Provincia di Roma (Национална правна уредба относно работното време и почивните дни на аптеките — Освобождаване — Правомощие на компетентните органи за вземане на решение)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/6

         Решение на Съда (първи състав) от 1 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio, Италия) — Emanuela Sbarigia/Azienda USL RM/A, Comune di Roma, Assiprofar — Associazione Sindacale Proprietari Farmacia, Ordine dei Farmacisti della Provincia di Roma
   (Дело C-393/08) (1)

   (Национална правна уредба относно работното време и почивните дни на аптеките - Освобождаване - Правомощие на компетентните органи за вземане на решение)
   2010/C 234/08
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Emanuela Sbarigia

      Ответници: Azienda USL RM/A, Comune di Roma, Assiprofar — Associazione Sindacale Proprietari Farmacia, Ordine dei Farmacisti della Provincia di Roma

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Тълкуване на членове 49, 81—86, 152 и 153 ЕО — Национално законодателство, уреждащо работното време и почивните дни на аптеките — Забрана за отказ от годишен почивен период и за надхвърляне на предвидената максимална продължителност на работното време

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Tribunale amministrativo regionale per il Lazio с акт от 21 май 2008 г., е недопустимо.

      (1)  ОВ C 285, 8.11.2008 г.


title: Дело C-558/07: Решение на Съда (голям състав) от 7 юли 2009 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Queen's Bench Division) — Обединено кралство) — The Queen, S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Ltd, Hercules Inc./Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs (Регламент (ЕО) № 1907/2006 — Химикали — Регистрация, оценка, разрешаване на тези химикали и приложими по отношение на тях ограничения (REACH) — Понятие за мономерни вещества — Валидност — Пропорционалност — Равно третиране)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/6

         Решение на Съда (голям състав) от 7 юли 2009 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Queen's Bench Division) — Обединено кралство) — The Queen, S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Ltd, Hercules Inc./Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs
   (Дело C-558/07) (1)

   (Регламент (ЕО) № 1907/2006 - Химикали - Регистрация, оценка, разрешаване на тези химикали и приложими по отношение на тях ограничения (REACH) - Понятие за „мономерни вещества“ - Валидност - Пропорционалност - Равно третиране)
   2009/C 205/08
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Queen's Bench Division)

      Страни в главното производство

      Ищци: The Queen, S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Ltd, Hercules Inc.

      Ответник: Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

      Предмет

   Преюдициално запитване — High Court of Justice, Queen's Bench Division — Тълкуване и действителност на член 6, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стp. 1) — Понятие за „мономерни вещества“

      Диспозитив

               1.

               Понятието „мономерно вещество“, съдържащо се в член 6, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията, се отнася само до съдържащите се в състава на полимерите мономери в реагирала форма.

               2.

               При разглеждането на втория въпрос не са установени никакви обстоятелства, засягащи валидността на член 6, параграф 3 от Регламент № 1907/2006.

      (1)  ОВ C 51, 23.02.2008 г.


title: Дело C-75/09: Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria (Италия) на 20 февруари 2009 г. — Agra Srl/Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/13

         Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria (Италия) на 20 февруари 2009 г. — Agra Srl/Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria
   (Дело C-75/09)
   2009/C 102/20
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria

      Страни в главното производство

      Ищец: Agra Srl

      Ответник: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

      Преюдициален въпрос

   Предвид разпоредбите на член 11 от Законодателен декрет № 374/2000 във връзка с член 221, параграф 3 и параграф 4 от Регламент (ЕО) № 2913/1992 и с оглед на член 84, параграф 3 от TULD [Единен текст на законовите разпоредби в митническата област ] (Указ на президента на републиката № 43/1973), погасено и/или преклудирано ли е правото на митническите органи да извършат проверка на установяването с изтичането на три години от датата на митническата декларация, т.е. може ли посоченият срок да бъде прекратен и/или спрян в хода на висящо наказателно производство във връзка с нарушение на митните сборове, предмет на установяването.


title: Дело C-194/09 P: Жалба, подадена на 1 юни 2009 г. от Alcoa Trasformazioni Srl срещу Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 25 март 2009 г. по дело T-332/06, Alcoa Trasformazioni Srl/Комисия на Европейските общности

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/8

         Жалба, подадена на 1 юни 2009 г. от Alcoa Trasformazioni Srl срещу Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 25 март 2009 г. по дело T-332/06, Alcoa Trasformazioni Srl/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-194/09 P)
   2009/C 193/09
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Alcoa Trasformazioni Srl (представители: г-н M. Siragusa, г-н T. Müller-Ibold, г-н T. Graf и г-н F. Salerno, attorneys-at-law)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 25 март 2009 г. по дело T-332/06, Alcoa Trasformazioni Srl/Комисия на Европейските общности,

               —

               да се отмени Решение 2006/C 214/03 на Комисията, за което Италианската република е уведомена на 19 юли 2006 г., доколкото това решение се отнася до тарифите за доставяне на електроенергия, приложими към заводите за алуминий, собственост на Alcoa Trasformazioni.

         При условията на евентуалност,

               —

               делото да бъде върнато на Първоинстанционния съд за ново разглеждане в съответствие с решението на Съда.

         Като в двата случая,

               —

               Комисията бъде осъдена да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в съответствие с член 69 от Процедурния правилник на Съда, включително да възстанови сумите, които са ѝ изплатени като разноски във връзка с първоинстанционното производство.

      Правни основания и основни доводи

   Предвид предходния извод на Комисията, че тарифите за доставяне на електроенергия, приложими към енергоемките отрасли в Италия, не представлява държавна помощ, възниква въпросът каква степен на разследване и мотивиране следва да приложи Комисията при такива обстоятелства, преди да започне официална процедура. Според Alcoa когато Комисията по-рано приема, че дадена мярка не съставлява държавна помощ, тя може да започне такава процедура, ако първо проведе подробно предварително разследване, за да докаже защо предходният извод вече не се подкрепя. Освен това Комисията трябва да изложи доводите си по достатъчно ясен начин в своето решение за откриване на официална процедура. Alcoa твърди, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, приемайки, че Комисията е можела да започне официална процедура, без да проверява дали първоначалният анализ на решението от 1996 г. е станал невалиден. Предходният извод на Комисията, че мярката не представлява помощ, също повдига въпроса коя процедура следва да се приложи в случай, че Комисията реши да преразгледа въпроса и да започне официална процедура срещу въпросната мярка. От приложимите процесуални норми, както и от основните принципи на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания следва, че при такива обстоятелства трябва да се приложи процедурата по разглеждане на съществуващи помощи. Посочено е, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че при разследване на тарифите на Alcoa Комисията правилно се е основала на процедурата за нови помощи.


title: Решение на Съда от 27 юни 2014 година по дело E-26/13 — Исландска държава/Atli Gunnarsson (Свободно движение на хора — член 28 от Споразумението за ЕИП — Директива 2004/38/ЕО — Директива 90/365/ЕИО — Право на пребиваване — Право на преместване от родната държава — По-неблагоприятно данъчно третиране)

text:
               26.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/3

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 27 юни 2014 година
   по дело E-26/13
   Исландска държава/Atli Gunnarsson
   (Свободно движение на хора — член 28 от Споразумението за ЕИП — Директива 2004/38/ЕО — Директива 90/365/ЕИО — Право на пребиваване — Право на преместване от родната държава — По-неблагоприятно данъчно третиране)
   (2015/C 68/03)
   По дело E-26/13, Исландска държава/Atli Gunnarsson – ИСКАНЕ, отправено до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд от Върховния съд на Исландия (Hæstiréttur Íslands) относно тълкуването на член 28 от Споразумението за ЕИП и член 7 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 27 юни 2014 г. решение, чийто диспозитив гласи:
   Несъвместимо е с член 1 от Директива 90/365/ЕИО и с член 7, параграф 1, букви б) и г) от Директива 2004/38/ЕО държава от ЕИП да не дава на съпрузи, които са се преместили в друга държава от ЕИП, възможност да обединят личните си данъчни кредити за целите на изчисляването на подоходния данък в ситуация, при която единият от тях получава пенсия от родната държава и пенсията представлява целия или почти целия доход на това лице, а другият съпруг няма доходи, при положение че съпрузите имат възможност да обединят личните си данъчни кредити, ако живеят в родната си държава.


title: Дело T-214/10: Жалба, подадена на 7 май 2010 г. — Moselland/СХВП — Renta Siete (DIVINUS)

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/23

         Жалба, подадена на 7 май 2010 г. — Moselland/СХВП — Renta Siete (DIVINUS)
   (Дело T-214/10)
   2010/C 195/37
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Moselland eG — Winzergenossenschaft (Bernkastel-Kues, Германия) (представител: Rechtsanwalt M. Dippelhofer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Renta Siete, SL (Albacete, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), постановено на 22 февруари 2010 г. по преписка R 1204/2009-2;

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати разноските.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността:: Renta Siete, SL

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „DIVINUS“ за стоки и услуги от класове 30, 33 и 35

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателя

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: националната фигуративна марка, съдържаща словните елементи „Moselland Divinum“, за стоки от клас 33.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля възражението.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), както и на правило 19, параграф 2 и правило 20, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95 (2), тъй като апелативният състав не е отчел надлежно или е отчел в недостатъчна степен доказателството, че съществуват по-ранни права; нарушение на член 76, параграф 1, второ изречение от Регламент (ЕО) № 207/2009, доколкото апелативният състав не се е ограничил до разглеждане на представените от жалбоподателя доказателства; нарушение на член 78, параграфи 1, 3 и 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 поради непълна преценка на доказателствата, тъй като апелативният състав, макар вече да е разполагал с доказателство, което опровергава получената информация, се е задоволил само с искане за информация; също и нарушение на член 75, второ изречение от Регламент (ЕО) № 207/2009, тъй като апелативният състав не е дал на жалбоподателя възможност да вземе отношение по установените служебно фактически обстоятелства; нарушение на правило 50, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че представеното уведомление за получаване не е достатъчно доказателство за депозиране на документ в определения срок; нарушение на правило 50, параграф 1, трето изречение от Регламент (ЕО) № 2868/95 поради злоупотреба с власт и накрая, нарушение на правило 51, буква б) от Регламент (ЕО) № 2868/95, тъй като апелативният състав неправилно не е разпоредил възстановяването на таксата за обжалването.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1).

      (2)  Регламент на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-241/08: Иск, предявен на 2 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френската република

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/15

         Иск, предявен на 2 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френската република
   (Дело C-241/08)
   (2008/C 197/25)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: г-жа D. Recchia и г-н J.-B. Laignelot)

      Ответник: Френската република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е взела всички необходими законови и подзаконови мерки за правилното транспониране на член 6, параграфи 2 и 3 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (1), Френската република не е изпълнила задълженията си по силата на тази директива;

               —

               да се осъди Френската република да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията повдига две твърдения за нарушение в подкрепа на своя иск, изведени съответно от нарушение на член 6, параграфи 2 и 3 от Директива 92/43/ЕИО (директива „местообитания“).
   С първото си твърдение за нарушение ищецът набляга на изричния характер на член 6, параграф 2 от директивата „местообитания“, който забранява всяко влошаване на състоянието на защитените местообитания. Въвеждането в националното законодателство на понятието „значително въздействие“ за ограничаване на прилагането на цитираната по-горе разпоредба, било необосновано. Също така националният законодател не можел да прави категорични твърдения за „необезпокояващия“ характер на определени дейности, като например лова или риболова, на териториите на „Natura 2000“, дори и те да се упражняват временно или в рамките на действащата национална уредба.
   С второто си правно основание Комисията изтъква първо, че разпоредбата на член 6, параграф 3 от директивата „местообитания“ изисква всички планове или проекти, които не са непосредствено свързани с управлението на територията или не са необходими за него, да бъдат подлагани на съответната проверка, освен в случаите на стриктно тълкуване. Законодателството на ответника поставяло проблем от гледна точка на общностното право, доколкото то системно освобождавало от процедурата на проверка отражението върху околната среда на строителните работи, строежите или дейностите по благоустрояване, предвидени в договорите на „Natura 2000“.
   Комисията изтъква след това, че във френското право съществуват проекти, които не изискват нито разрешение, нито административно одобрение и които вследствие на това са освободени от процедурата на проверка. А някои от тези проекти имали значително въздействие на териториите на „Natura 2000“ от гледна точка на целите за защита на видовете.
   Според Комисията националното законодателство на последно място трябвало да наложи на жалбоподателите ясно задължение да предвидят алтернативни решения в случаите на отрицателна оценка на отражението на един проект или на план за управлението на такава територия.

      (1)  ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109.


title: Дело F-29/08: Жалба, подадена на 3 март 2008 г. — Y/Комисия

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/35

         Жалба, подадена на 3 март 2008 г. — Y/Комисия
   (Дело F-29/08)
   (2008/C 116/69)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Y (Брюксел, Белгия) (представител: N. Lhoëst, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на Решение от 24 май 2007 г. на органа, оправомощен да сключва договори за уволнение на жалбоподателя като договорно нает служител в резултат на твърдяното негово незадоволително поведение в службата и обезщетение на имуществените и неимуществените вреди.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решението на органа, оправомощен да сключва договори, прието на 24 май 2007 г. за уволнение на жалбоподателя като договорно нает служител,

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени изричното решение на Комисията от 16 ноември 2007 г. за отхвърляне на жалбата, подадена от жалбоподателя по член 90, параграф 2 от Правилника на 31 август 2007 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя заплатата, която той би продължил да получава, ако органът по назначаването не бе прекратил преждевременно и незаконосъобразно неговия договор, както и всички допълнителни плащания, за които той може да претендира,

               —

               да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя обезщетение, възлизащо на 500 000 EUR за неимуществени вреди, под условие за увеличаване в хода на производството,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-268/13: Решение на Общия съд от 21 октомври 2014 г. — Италия/Комисия (Неизпълнение на решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения — Периодична имуществена санкция — Решение за определяне на размера на периодичната имуществена санкция — Задължение за събиране — Предприятия в производство по несъстоятелност — Предмет на въпросните производства по несъстоятелност — Дължима грижа — Доказателствена тежест)

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/19

         Решение на Общия съд от 21 октомври 2014 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-268/13) (1)

   ((Неизпълнение на решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения - Периодична имуществена санкция - Решение за определяне на размера на периодичната имуществена санкция - Задължение за събиране - Предприятия в производство по несъстоятелност - Предмет на въпросните производства по несъстоятелност - Дължима грижа - Доказателствена тежест))
   (2014/C 431/32)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, G. Conte и B. Stromsky)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2013) 1264 на Комисията окончателен от 7 март 2013 г., с което се налага на Италианската република плащане на периодична имуществена санкция в размер на 1 6 5 33  000 EUR по сметката „Собствени ресурси на Европейския съюз“.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело C-215/09: Решение на Съда (трети състав) от 22 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Markkinaoikeus — Финландия) — Mehiläinen Oy, Terveystalo Healthcare Oy, по-рано Suomen Terveystalo Oyj/Oulun kaupunki (Обществени поръчки за услуги — Директива 2004/18/ЕО — Смесен договор — Договор, сключен между възлагащ орган и независимо от него частно предприятие — Създаване на съвместно предприятие с равно дялово участие за предоставяне на здравни услуги — Задължение на партньорите да получават през четиригодишен преходен период здравни услуги от съвместното предприятие в полза на своите работници и служители)

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/4

         Решение на Съда (трети състав) от 22 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Markkinaoikeus — Финландия) — Mehiläinen Oy, Terveystalo Healthcare Oy, по-рано Suomen Terveystalo Oyj/Oulun kaupunki
   (Дело C-215/09) (1)

   (Обществени поръчки за услуги - Директива 2004/18/ЕО - Смесен договор - Договор, сключен между възлагащ орган и независимо от него частно предприятие - Създаване на съвместно предприятие с равно дялово участие за предоставяне на здравни услуги - Задължение на партньорите да получават през четиригодишен преходен период здравни услуги от съвместното предприятие в полза на своите работници и служители)
   2011/C 63/07
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Markkinaoikeus

      Страни в главното производство

      Ищци: Mehiläinen Oy, Terveystalo Healthcare Oy, по-рано Suomen Terveystalo Oyj

      Ответник: Oulun kaupunki

      Предмет

   Преюдициално запитване — Markkinaoikeus — Тълкуване на член 1, параграф 2, букви a) и г) от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116) — Договор между община и независимо частно дружество, с който се предвижда учредяването на съвместно предприятие, в което те участват в еднаква степен и на което са прехвърлени съответните им дейности в областта на здравеопазването и доброто състояние на служителите — Договор, по силата на който общината и частното дружество се задължават пред новото съвместно предприятие да получават услугите в областта на здравеопазването и доброто състояние за съответните си работници или служители

      Диспозитив

   Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки трябва да се тълкува в смисъл, че когато възлагащ орган сключва с независимо от него предприятие договор, предвиждащ създаването на съвместно предприятие под формата на акционерно дружество с предмет предоставяне на услуги, свързани със здравето и благосъстоянието на работното място, възлагането от съответния възлагащ орган на поръчката за услугите, предназначени за собствените му работници и служители, чиято стойност надхвърля предвидения в Директивата праг, и която е отделима от учредителния договор на това дружество, трябва да се извършва при спазване на разпоредбите от Директивата, приложими към услугите, включени в приложение II Б от нея.

      (1)  ОВ C 193 от 15.8.2009 г.


title: Дело C-27/16: Определение на Съда (осми състав) от 8 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — (България) — Ангел Маринков/Председател на Държавна агенция за българите в чужбина (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Директиви 2000/78/ЕО и 2006/54/ЕО — Приложно поле — Явна недопустимост — Харта на основните права на Европейския съюз — Изпълнение на правото на Съюза — Липса — Явна липса на компетентност)

text:
               20.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/2

         Определение на Съда (осми състав) от 8 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — (България) — Ангел Маринков/Председател на Държавна агенция за българите в чужбина
   (Дело C-27/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Директиви 2000/78/ЕО и 2006/54/ЕО - Приложно поле - Явна недопустимост - Харта на основните права на Европейския съюз - Изпълнение на правото на Съюза - Липса - Явна липса на компетентност))
   (2017/C 086/02)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ангел Маринков

      Ответник: Председател на Държавна агенция за българите в чужбина

      Диспозитив

   Отправеното от Административен съд София-град (България) с акт от 28 декември 2015 г. преюдициално запитване е явно недопустимо в частта, която се отнася до Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите и Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите.
   Явно липсва компетентност на Съда на Европейския съюз да отговори на поставените въпроси в частта им, която се отнася до членове 30 и 47, както и до член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 111, 29.3.2016 г.


title: Дело T-194/12: Определение на Общия съд от 27 март 2013 г. — Advance Magazine Publishers/СХВП — Bauer Consumer Media (GOLF WORLD)

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/26

         Определение на Общия съд от 27 март 2013 г. — Advance Magazine Publishers/СХВП — Bauer Consumer Media (GOLF WORLD)
   (Дело T-194/12) (1)

   2013/C 141/50
   Език на производството: английски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 209, 14.7.2012 г.


title: Дело C-371/11: Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Gent (Белгия) на 13 юли 2011 г. — Punch Graphix Prepress Belgium NV/Belgische Staat

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/11

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Gent (Белгия) на 13 юли 2011 г. — Punch Graphix Prepress Belgium NV/Belgische Staat
   (Дело C-371/11)
   2011/C 282/22
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Beroep te Gent

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Punch Graphix Prepress Belgium NV

      Ответник: Belgische Staat

      Преюдициален въпрос

   Могат ли националните данъчни органи да изключат прилагането на член 4, параграф 1 от Директива 90/435/ЕИО (1) на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки, на основание на съдържащото се в тази разпоредба изключение, според което тя не се прилага при ликвидация на дъщерното дружество, като във връзка с това се позовават на конкретна вътрешноправна разпоредба (в настоящия случай — член 210 от Wetboek op de inkomstenbelastingen 1992 (Кодекс за данъка върху доходите от 1992 г.), приравняваща сливането чрез придобиване, при което на практика не се провежда производство по ликвидация, на сливане, при което се провежда такова производство по ликвидация на дъщерното дружество?

      (1)  ОВ L 225, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97.


title: Определение на председателя от 7 октомври 2015 година по съединени дела E-8/15 и Е-9/15, Financial Services and Compensation Scheme Limited срещу Гаранционен фонд за вложителите и инвеститорите (ГФВИ) и De Nederlandse Bank N.V. срещу Гаранционен фонд за вложителите и инвеститорите (ГФВИ)

text:
               8.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 457/12

         ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ПРЕДСЕДАТЕЛЯ
   от 7 октомври 2015 година
   по съединени дела E-8/15 и Е-9/15,
   Financial Services and Compensation Scheme Limited срещу Гаранционен фонд за вложителите и инвеститорите (ГФВИ) и De Nederlandse Bank N.V. срещу Гаранционен фонд за вложителите и инвеститорите (ГФВИ)
   (2016/C 457/09)
   Искания до Съда от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районния съд на Рейкявик) за консултативни становища съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд — председателят на Съда издаде определение от 7 октомври 2015 г., чийто диспозитив е, както следва:
   Съединени дела E-8/15 и E-9/15 се заличават от регистъра.


title: Дело C-661/16: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 21 декември 2016 г. — Finanzamt Göppingen/Erich Wirtl

text:
               20.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/13

         Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 21 декември 2016 г. — Finanzamt Göppingen/Erich Wirtl
   (Дело C-661/16)
   (2017/C 086/16)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Finanzamt Göppingen

      Ответник: Erich Wirtl

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съгласно решение на Съда на Европейския съюз от 13 март 2014 г. по дело Фирин C-107/13 (1), не може да се извърши приспадане на данъка по авансово плащане, когато се окаже, че към момента на това плащане е несигурно настъпването на данъчното събитие. Следва ли посоченото изискване да се преценява обективно, или това трябва да бъде направено от гледната точка на платеца на авансовата сума в зависимост от обстоятелствата, които са могли обективно да му бъдат известни?

               2.

               Следва ли решение на Съда на Европейския съюз по дело Фирин (EU:C:2014:151, диспозитив и т. 58) да се тълкува в смисъл, че съгласно правото на Европейския съюз, за да се направи корекция на подлежащия на приспадане данък от лице, платило авансово данък, начислен в издадена с оглед на доставката на стоки фактура за предстоящо авансово плащане, не е необходимо да бъде върната авансово платената сума, когато в крайна сметка тази доставка не е извършена?

               3.

               При утвърдителен отговор на предходния въпрос, член 186 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (наричана по-нататък „Директивата за ДДС“) (2), който позволява на държавите членки да определят подробните правила за извършването на корекцията по член 185 от Директивата за ДДС, оправомощава ли държавата членка Федерална република Германия да предвиди в националното си право, че облагаемата основа може да бъде намалява единствено след връщане на авансово платения данък, като вследствие на това дължимият данък върху оборота и подлежащият на приспадане данък следва да бъдат коригирани едновременно и при едни и същи условия?

      (1)  ECLI:EU:C:2014:151

      (2)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-300/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal da Relação de Guimarães (Португалия) на 17 юни 2010 г. — Vítor Hugo Marques Almeida/Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA, Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/26

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal da Relação de Guimarães (Португалия) на 17 юни 2010 г. — Vítor Hugo Marques Almeida/Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA, Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel
   (Дело C-300/10)
   ()
   2010/C 234/42
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Страни в главното производство

      Ищец: Vítor Hugo Marques Almeida

      Ответници: Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA, Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли разпоредбите на член 3, параграф 1 от Първа директива (72/166/ЕИО) (1)), на член 2, параграф 1 от Втора директива (84/5/ЕИО) (2) и на членове 1 и 1а от Трета директива (90/232/ЕИО) (3)) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално гражданско право (в частност член 503, параграф 1 и членове 504, 505 и 570 от Гражданския кодекс) да предвижда, че когато при сблъсък между две моторни превозни средства е причинена телесна повреда на пътника в едно от тези моторни превозни средства (пострадалото лице, което иска обезщетение) и нито един от водачите не носи отговорност за произшествието поради виновното си поведение, исканото от този пътник обезщетение следва да бъде отказано или намалено по съображение, че този пътник е допринесъл за настъпването на вредите, тъй като е пътувал в автомобила на седалката до водача, без да сложи своя предпазен колан, както изисква националното законодателство,

               2.

               като се има предвид, че е доказано, че в момента на сблъсъка между участвалите в произшествието моторни превозни средства този пътник, пътуващ без предпазен колан, е ударил силно с главата си предното стъкло на автомобила и го е счупил, което му е причинило дълбоки наранявания по главата и лицето;

               3.

               и като се има предвид, че тъй като към датата на злополуката за едното от участвалите в произшествието моторни превозни средства не е била сключена валидна и действаща застраховка с някой застраховател, искът се насочва, освен срещу застрахователя на другото участвало в произшествието моторно превозно средство, и срещу собственика на незастрахования автомобил, неговия водач и Fundo de Garantia Automóvel, които, доколкото е налице обективна отговорност, са солидарно отговорни за плащането на посоченото обезщетение?

      (1)  Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10).

      (2)  Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104).

      (3)  Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240).


title: Дело T-598/14: Определение на Общия съд от 15 септември 2015 г. — Almashreq Investment Fund/Съвет

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/60

         Определение на Общия съд от 15 септември 2015 г. — Almashreq Investment Fund/Съвет
   (Дело T-598/14) (1)

   (2015/C 381/79)
   Език на производството: френски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 361, 13.10.2014 г.


title: Дело F-29/12: Жалба, подадена на 5 март 2012 г. — ZZ и др./Комисия

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/31

         Жалба, подадена на 5 март 2012 г. — ZZ и др./Комисия
   (Дело F-29/12)
   2012/C 133/62
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и други (представители: адв. D. Abreu Caldas, адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. É. Marchal)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решенията за прехвърляне на пенсионните права, придобити преди постъпването на служба в Комисията, въз основа на предложеното от Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO) преизчисление

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се обяви за незаконосъобразен член 9 от Общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към Правилника за длъжностните лица,

               —

               да се отменят решенията, с които се отменят и заменят предложенията за бонус на пенсионните права на жалбоподателите,

               —

               да се отменят решенията, по силата на които към исканията за прехвърляне на пенсионни права на жалбоподателите се прилагат параметрите, посочени в Общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към Правилника, приети на 3 март 2011 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-245/15: Решение на Съда (десети състав) от 2 март 2017 г. (преюдициално запитване от Judecătoria Balş — Judeţul Olt — Румъния) — SC Casa Noastră SA/Ministerul Transporturilor — Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier ISCTR (Преюдициално запитване — Автомобилен транспорт — Социални разпоредби — Дерогации — Регламент (ЕО) № 561/2006 — Член 3, буква а) — Регламент (ЕО) № 1073/2009 — Член 2, точка 3 — Редовни превози на пътници — Понятие — Безплатни превози, организирани от икономически оператор за неговите работници до работното място и обратно с коли, които са негова собственост и са управлявани от негови работници)

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/2

         Решение на Съда (десети състав) от 2 март 2017 г. (преюдициално запитване от Judecătoria Balş — Judeţul Olt — Румъния) — SC Casa Noastră SA/Ministerul Transporturilor — Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier ISCTR
   (Дело C-245/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Автомобилен транспорт - Социални разпоредби - Дерогации - Регламент (ЕО) № 561/2006 - Член 3, буква а) - Регламент (ЕО) № 1073/2009 - Член 2, точка 3 - Редовни превози на пътници - Понятие - Безплатни превози, организирани от икономически оператор за неговите работници до работното място и обратно с коли, които са негова собственост и са управлявани от негови работници))
   (2017/C 121/02)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Judecătoria Balş — Judeţul Olt

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC Casa Noastră SA

      Ответник: Ministerul Transporturilor — Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier ISCTR

      Диспозитив

   Член 3, буква а) от Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета, както и член 2, точка 3 от Регламент (ЕО) № 1073/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно общите правила за достъп до международния пазар на автобусни превози и за изменение на Регламент (ЕО) № 561/2006 трябва да се тълкуват в смисъл, че организираните от работодателя превози на работници до местоработата и обратно, маршрутът на които не надвишава 50 km, попадат в приложното поле на дерогацията, предвидена в член 3, буква а) от Регламент № 561/2006, съгласно която посоченият регламент не се прилага по отношение на този вид превози.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело F-101/09: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 13 септември 2011 г. — AA/Комисия (Публична служба — Назначаване — Назначаване на срочно наети служители като длъжностни лица — Класиране в степен — Изпълнение на влязло в сила решение — Загуба на възможност)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/36

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 13 септември 2011 г. — AA/Комисия
   (Дело F-101/09) (1)

   (Публична служба - Назначаване - Назначаване на срочно наети служители като длъжностни лица - Класиране в степен - Изпълнение на влязло в сила решение - Загуба на възможност)
   2011/C 340/72
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: AA (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално представляван от K. Van Maldegem и C. Mereu, avocats, впоследствие от K. Van Maldegem, C. Mereu и M. Velardo, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и J. Baquero Cruz)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението да се класира жалбоподателят в степен AD6, стъпка 2 и за осъждане на ответника да поправи причинени на жалбоподателя вреди.

      Диспозитив

               1.

               Осъжда Европейската комисия да заплати на жалбоподателя като обезщетение за претърпените до постановяване на настоящото решение имуществени вреди, сума, равняваща се на разликата между, от една страна, нетното възнаграждение, което би получавал след приспадане на удръжките за социално осигуряване и данъци, ако беше назначен като длъжностно лице с междинна степен A*6 от 1 август 2004 г. и впоследствие кариерното му развитие се беше осъществило в съответствие с израстването в стъпка, предвидено в Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и със средната продължителност на периода, през който степента на длъжностното лице не се променя, така както е предвидено приложение I, буква б) от Правилника и, от друга страна, нетното възнаграждение, което е получил след приспадане на удръжките за социално осигуряване и данъци между 1 август 2004 г. и датата на постановяване на настоящото решение, първо като национален експерт, след това, считано от 15 март 2009 г., като длъжностно лице на Европейския съюз, по отношение на която разлика следва да се приложи коефициент от 0,8.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати на жалбоподателя сумата от 120 000 EUR като обезщетение за претърпените от него имуществени вреди след датата на постановяване на настоящото решение.

               3.

               Осъжда Европейската комисия да заплати на жалбоподателя сумите, които вече са дължими по силата на настоящото решение, ведно с мораторната лихва, изчислена считано от датите, на които съответните суми са били дължими и, ако тези дати са преди 15 март 2009 г., считано от тази дата. Лихвите следва да се начислят до датата на действителното плащане, в размера определен от Централната европейска банка за основните операции по рефинансиране и приложим за съответния период, увеличен с два пункта.

               4.

               Осъжда Европейската комисия да заплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 2 000 EUR за претърпените от него неимуществени вреди.

               5.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               6.

               Европейската комисия понася собствените си разноски и следва да заплати 2/3 от разноските на жалбоподателя.

               7.

               Жалбоподателят понася 1/3 от собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 63, 13.3.2010 г., стр. 52.


title: Дело F-54/11: Жалба, подадена на 4 май 2011 г. — ZZ/Европейски омбудсман

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/30

         Жалба, подадена на 4 май 2011 г. — ZZ/Европейски омбудсман
   (Дело F-54/11)
   2011/C 204/55
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi и A. Blot, avocats)

      Ответник: Европейски омбудсман

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за налагане на ищеца на наказанието освобождаване от длъжност без намаление на пенсията. Вследствие на това, главно искане ищецът да бъде възстановен на заеманата от него длъжност и, при условията на евентуалност, присъждане на сума, съответстваща на възнаграждението, което би получавал от датата на ефективното му освобождаване до тази, на която ще достигне пенсионна възраст. При всички случаи, искане за присъждане на сума за претърпени неимуществени вреди

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени дисциплинарното решение на Европейския омбудсман от 20 юли 2010 г. за налагане на ищеца на наказанието освобождаване от длъжност без намаление на пенсията,

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени решението от 18 януари 2011 г., с което се отхвърля изрично жалбата по административен ред,

         Доколкото е необходимо:

               —

               като главно искане, да се констатира, че отмяната на решението за освобождаване от длъжност има за последица възстановяването на ищеца с обратна сила, към датата на влизане в сила на решението за освобождаване от длъжност, на заеманата от него длъжност администратор в степен A5, стъпка 2, както и изплащането на дължимите му за целия период парични плащания, ведно с лихвите за забава при лихвения процент на Европейската централна банка, увеличен с 2 пункта,

               —

               при условията на евентуалност, ответникът да бъде осъден да заплати сума, съответстваща на възнаграждението, което ищецът би получил от датата на ефективното му освобождаване от длъжност през август 2010 г. до месеца, когато ще достигне пенсионна възраст, през юли 2040 г., и съответно да уреди пенсионните права на ищеца,

               —

               при всички случаи, ответникът да бъде осъден да заплати сумата от 65 000 EUR за претърпени от ищеца неимуществени вреди,

               —

               да се осъди Европейският омбудсман да заплати съдебните разноски.