title: Дело C-576/18: Решение на Съда (шести състав) от 12 март 2020 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Решение на Съда, установяващо неизпълнението на задължение — Неизпълнение — Възстановяване на незаконните помощи, предоставени на хотелиерския сектор в Сардиния — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Финансови санкции — Периодична имуществена санкция и еднократно платима сума)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/11

      Решение на Съда (шести състав) от 12 март 2020 г. — Европейска комисия/Италианска република
      (Дело C-576/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Решение на Съда, установяващо неизпълнението на задължение - Неизпълнение - Възстановяване на незаконните помощи, предоставени на хотелиерския сектор в Сардиния - Член 260, параграф 2 ДФЕС - Финансови санкции - Периодична имуществена санкция и еднократно платима сума)
      (2020/C 215/12)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и D. Recchia)

         Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri, F. Varrone и E. Manzo)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е предприела всички необходими мерки за изпълнението на решение от 29 март 2012 г., Комисия/Италия (C-243/10, непубликувано, EU:C:2012:182), към датата, на която е изтекъл срокът, определен в официалното уведомително писмо, издадено от Европейската комисия на 11 юли 2014 г., Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

                  2)

                  Осъжда Италианската република да заплаща на Европейската комисия периодична имуществена санкция в размер на 80 000 EUR на ден, считано от постановяването на настоящото решение до датата на пълното изпълнение на решението от 29 март 2012 г., Комисия/Италия (C-243/10, непубликувано, EU:C:2012:182).

                  3)

                  Осъжда Италианската република да заплати еднократно на Европейската комисия сумата от 7 500 000 EUR.

                  4)

                  Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.


title: Дело C-583/18: Решение на Съда (девети състав) от 12 март 2020 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Германия) — Verbraucherzentrale Berlin eV/DB Vertrieb GmbH (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 2011/83/EС — Приложно поле — Договор за услуги — Член 2, точка 6 — Договор за услуги за превоз на пътници — Член 3, параграф 3, буква к) — Карти, даващи право на отстъпка от цената при последващо сключване на договори за превоз на пътници — Продажба на такива карти в интернет, без информиране на потребителите относно правото на отказ)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/11

      Решение на Съда (девети състав) от 12 март 2020 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Германия) — Verbraucherzentrale Berlin eV/DB Vertrieb GmbH
      (Дело C-583/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 2011/83/EС - Приложно поле - Договор за услуги - Член 2, точка 6 - Договор за услуги за превоз на пътници - Член 3, параграф 3, буква к) - Карти, даващи право на отстъпка от цената при последващо сключване на договори за превоз на пътници - Продажба на такива карти в интернет, без информиране на потребителите относно правото на отказ)
      (2020/C 215/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Страни в главното производство

         Ищец: Verbraucherzentrale Berlin eV

         Ответник: DB Vertrieb GmbH

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, точка 6 от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета трябва да се тълкува в смисъл че понятието „договор за услуга“ включва договорите, чийто предмет е правото на потребителя да получи отстъпка от цената при сключване в бъдеще на договори за превоз на пътници.

                  2)

                  Член 3, параграф 3, буква к) от Директива 2011/83 трябва да се тълкува в смисъл, че договор, чийто предмет е правото на потребителя да получи отстъпка от цената при сключване в бъдеще на договор за превоз на пътници, не спада към понятието „договор за услуги за превоз на пътници“ и поради това попада в приложното поле на тази директива, включително на нейните разпоредби относно правото на отказ.

         (1)  ОВ C 455, 17.12.2018 г.


title: Дело C-622/18: Решение на Съда (пети състав) от 26 март 2020 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — AR/Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS, Établissements Gabriel Boudier SA (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките — Директива 2008/95/ЕО — Член 5, параграф 1, буква б) — Член 10, параграф 1, първа алинея — Член 12, параграф 1 — Отмяна на марка поради липса на реално използване — Право на притежателя на марката да се позове на нарушение на изключителните му права в резултат на използването от трето лице на идентичен или сходен знак през периода, предхождащ датата, на която отмяната е породила действие)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/12

      Решение на Съда (пети състав) от 26 март 2020 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — AR/Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS, Établissements Gabriel Boudier SA
      (Дело C-622/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките - Директива 2008/95/ЕО - Член 5, параграф 1, буква б) - Член 10, параграф 1, първа алинея - Член 12, параграф 1 - Отмяна на марка поради липса на реално използване - Право на притежателя на марката да се позове на нарушение на изключителните му права в резултат на използването от трето лице на идентичен или сходен знак през периода, предхождащ датата, на която отмяната е породила действие)
      (2020/C 215/14)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AR

         Ответници: Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS, Établissements Gabriel Boudier SA

         Диспозитив

      Член 5, параграф 1, буква б), член 10, параграф 1, първа алинея и член 12, параграф 1, първа алинея от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките във връзка със съображение 6 от същата директива трябва да се тълкуват в смисъл, че оставят на държавите членки възможност да позволят на притежателя на марка, чиито права върху нея са отменени при изтичането на петгодишния период, считано от регистрацията ѝ, поради това че не е използвал реално тази марка в съответната държава членка за стоките или услугите, за които е била регистрирана, да запази правото си да иска обезщетение за вреди, претърпени поради това че преди датата, на която отмяната е породила действие, трето лице е използвало сходен знак за идентични или сходни стоки или услуги, който може да бъде объркан с неговата марка.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело C-156/20: Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединеното кралство), постъпило на 6 април 2020 г. — Zipvit Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/24

      Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединеното кралство), постъпило на 6 април 2020 г. — Zipvit Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (Дело C-156/20)
      (2020/C 215/29)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court of the United Kingdom

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Zipvit Ltd

         Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли въз основа на Директивата (1) да се приеме, че — в случай, при който: i) данъчният орган, доставчикът и търговецът, който е данъчнозадължено лице, са тълкували неправилно европейското законодателство в областта на ДДС и са третирали облагаема със стандартна ставка доставка като освободена от ДДС, ii) в договора между доставчика и търговеца е посочено, че в цената на доставката не е включен ДДС и че, ако такъв се дължи, търговецът трябва да го заплати, iii) доставчикът не е предявявал и вече не може да предяви искане към търговеца да заплати допълнително дължимия ДДС и iv) данъчният орган не може или вече не може (поради изтекла давност) да изиска от доставчика ДДС, който е трябвало да му бъде платен — действително заплатената цена представлява сбор от нетната изискуема сума и начисления върху нея ДДС и че следователно търговецът може да иска на основание член 168, буква а) от Директивата да приспадне този ДДС като фактически „платен“ по тази доставка?

                  2)

                  При условията на евентуалност, може ли при посочените обстоятелства търговецът да иска на основание член 168, буква а) от Директивата да приспадне данъка като „дължим“ по тази доставка?

                  3)

                  Може ли търговецът да иска на основание член 168, буква а) от Директивата да приспадне като платен по получена доставка данъка, когато данъчният орган, доставчикът и търговецът, който е данъчнозадължено лице, са тълкували неправилно европейското законодателство в областта на ДДС и са третирали облагаема със стандартна ставка доставка като освободена от ДДС, поради което търговецът не е могъл да представи на данъчния орган данъчна фактура в съответствие с член 226, параграфи 9 и 10 от Директивата за извършената му доставка?

                  4)

                  Следва ли, за да се отговори на въпроси 1—3,

                              a)

                              да се провери дали доставчикът би могъл да оспори — на основание на оправдани правни очаквания или на друго основание по вътрешното право или по правото на Съюза — всеки опит на данъчния орган да издаде акт, с който да го задължи да заплати определена сума, представляваща ДДС по доставката?

                              б)

                              да се вземе предвид обстоятелството, че търговецът, също както и данъчният орган и доставчикът, е знаел, че доставката всъщност не е освободена, или пък е имал същата възможност като тях да узнае това и е можел да предложи да заплати дължимия по доставката ДДС (изчислен върху търговската цена на доставката), за да бъде той платен на данъчния орган, но не е сторил това?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-607/17: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Volotea/Комисия (Държавни помощи — Сектор на въздухоплаването — Помощ, отпусната от Италия в полза на летищата в Сардиния — Решение, с което помощта се обявява за отчасти съвместима и отчасти несъвместима с вътрешния пазар — Отговорност на държавата — Възстановяване — Получатели — Предимство за авиокомпаниите съдоговорителки — Принцип на частния оператор в условията на пазарна икономика — Селективност — Засягане на търговията между държавите членки — Нарушаване на конкуренцията — Възстановяване — Оправдани правни очаквания — Задължение за мотивиране)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/26

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Volotea/Комисия
      (Дело T-607/17) (1)

      (Държавни помощи - Сектор на въздухоплаването - Помощ, отпусната от Италия в полза на летищата в Сардиния - Решение, с което помощта се обявява за отчасти съвместима и отчасти несъвместима с вътрешния пазар - Отговорност на държавата - Възстановяване - Получатели - Предимство за авиокомпаниите съдоговорителки - Принцип на частния оператор в условията на пазарна икономика - Селективност - Засягане на търговията между държавите членки - Нарушаване на конкуренцията - Възстановяване - Оправдани правни очаквания - Задължение за мотивиране)
      (2020/C 215/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Volotea, SA (Барселона, Испания) (представители: M. Carpagnano и M. Nordmann, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: D. Recchia, D. Grespan и S. Noë)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2017/1861 на Комисията от 29 юли 2016 година относно държавна помощ SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) — Италия — Компенсация на летищата в Сардиния за задължения за извършване на обществена услуга (услуга от общ икономически интерес — УОИИ) (OВ L 268, 2017 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Volotea, SA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 392, 20.11.2017 г.


title: Дело T-8/18: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. —easyJet Airline/Комисия (Държавни помощи — Сектор на въздухоплаването — Помощ, отпусната от Италия в полза на летищата в Сардиния — Решение, с което помощта се обявява за отчасти съвместима и отчасти несъвместима с вътрешния пазар — Отговорност на държавата — Получатели — Предимство за авиокомпаниите съдоговорителки — Принцип на частния оператор в условията на пазарна икономика — Засягане на търговията между държавите членки — Нарушаване на конкуренцията — Възстановяване — Оправдани правни очаквания — Задължение за мотивиране)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/27

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. —easyJet Airline/Комисия
      (Дело T-8/18) (1)

      (Държавни помощи - Сектор на въздухоплаването - Помощ, отпусната от Италия в полза на летищата в Сардиния - Решение, с което помощта се обявява за отчасти съвместима и отчасти несъвместима с вътрешния пазар - Отговорност на държавата - Получатели - Предимство за авиокомпаниите съдоговорителки - Принцип на частния оператор в условията на пазарна икономика - Засягане на търговията между държавите членки - Нарушаване на конкуренцията - Възстановяване - Оправдани правни очаквания - Задължение за мотивиране)
      (2020/C 215/32)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: easyJet Airline Co. Ltd (Лутън, Обединено кралство) (представители: P. Willis, solicitor, и J. Rivas Andrés, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Armati и S. Noë)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2017/1861 на Комисията от 29 юли 2016 година относно държавна помощ SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) — Италия — Компенсация на летищата в Сардиния за задължения за извършване на обществена услуга (услуга от общ икономически интерес — УОИИ) (OВ L 268, 2017 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда easyJet Airline Co. Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 94, 12.3.2018 г.


title: Дело T-195/18: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Talanton/Комисия (Арбитражна клауза — Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.) — Договор „Perform“ — Допустими разходи — Частично възстановяване на платените суми — Злоупотреба с договорни права — Принцип на добросъвестност — Оправдани правни очаквания — Тежест на доказване — Насрещeн иск)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/28

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Talanton/Комисия
      (Дело T-195/18) (1)

      (Арбитражна клауза - Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.) - Договор „Perform“ - Допустими разходи - Частично възстановяване на платените суми - Злоупотреба с договорни права - Принцип на добросъвестност - Оправдани правни очаквания - Тежест на доказване - Насрещeн иск)
      (2020/C 215/33)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Ищец: Talanton Anonymi Emporiki — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Palaio Faliro, Гърция) (представители: K. Damis и M. Angelopoulos, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal и A. Kyratsou, подмагани от G. Gerapetritis, адвокат)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 272 ДФЕС да се установи, че разходите, декларирани от ищеца по споразумението за отпускане на безвъзмездна помощ № 215952 за реализирането на проект „A sophisticated multi-parametric system for the continuous-effective assessment and monitoring of motor status in parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases“, сключено по линия на Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.), са допустими и че искането на Комисията за връщане на сумите 481 835,56 EUR и 29 694,10 EUR по силата на посоченото споразумение за отпускане на безвъзмездна помощ представлява нарушение на нейните договорни задължения, както и, от друга страна, насрещен иск за осъждането на ищеца заплати сумата от 481 835,56 EUR заедно с лихвите.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда Talanton Anonymi Emporiki — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon да върне на Европейската комисия като недопустими разходи сумата 481 835,56 EUR заедно с лихви за забава в размер на 3,5 %, считано от 26 февруари 2018 г.

                  3)

                  Осъжда Talanton Anonymi Emporiki — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon да заплати на Комисията като еднократно обезщетение сумата 29 694,10 EUR заедно с лихви за забава в размер на 3,5 %, считано от 26 февруари 2018 г.

                  4)

                  Осъжда Talanton Anonymi Emporiki — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 211, 18.6.2018 г.


title: Дело T-290/18: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Agmin Italy/Комисия (Финансов регламент — Изключване от участие в процедурите за възлагане на обществени поръчки и за отпускане на безвъзмездна помощ, финансирани от общия бюджет на Съюза и от Европейския фонд за развитие, за срок от три години — Принцип на безпристрастност — Право на защита — Грешка в преценката — Явна грешка в преценката — Пропорционалност)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/29

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Agmin Italy/Комисия
      (Дело T-290/18) (1)

      (Финансов регламент - Изключване от участие в процедурите за възлагане на обществени поръчки и за отпускане на безвъзмездна помощ, финансирани от общия бюджет на Съюза и от Европейския фонд за развитие, за срок от три години - Принцип на безпристрастност - Право на защита - Грешка в преценката - Явна грешка в преценката - Пропорционалност)
      (2020/C 215/34)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Agmin Italy SpA (Верона, Италия) (представител: F. Guardascione, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: F. Dintilhac и F. Moro)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 7 март 2018 г. да изключи жалбоподателя за срок от три години от участие в процедурите за възлагане на обществени поръчки и за отпускане на безвъзмездна помощ, финансирани от общия бюджет на Европейския съюз, и от участие в процедурите за отпускане на средства от Европейския фонд за развитие (ЕФР), както и да публикува информация за изключването му

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Agmin Italy SpA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 231, 2.7.2018 г.


title: Дело T-443/18: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Vogue Peek & Cloppenburg“ — По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Съвместно съществуване на националното търговско наименование и заявената марка — Споразумение за определяне на границите — Прилагане на националното право от EUIPO — Спиране на административното производство — Член 70 от Регламент 2017/1001 — Правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 71, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625) — Явна грешка в преценката)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/29

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)
      (Дело T-443/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Vogue Peek & Cloppenburg“ - По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Съвместно съществуване на националното търговско наименование и заявената марка - Споразумение за определяне на границите - Прилагане на националното право от EUIPO - Спиране на административното производство - Член 70 от Регламент 2017/1001 - Правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 71, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625) - Явна грешка в преценката)
      (2020/C 215/35)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG (Дюселдорф, Германия) (представител: P. Lange, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Peek & Cloppenburg KG (Хамбург, Германия) (представители: A. Renck, M. Petersenn и C. Stöber, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решение на първи апелативен състав на EUIPO от 20 април 2018 г. (преписка R 1362/2005-1), постановено в производство по възражение между Peek & Cloppenburg (Хамбург) и Peek & Cloppenburg (Дюселдорф).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Peek & Cloppenburg KG (Дюселдорф) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 311, 3.9.2018 г.


title: Дело T-444/18: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност и за отмяна — Словна марка на Европейския съюз „Peek & Cloppenburg“ — По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 и член 60, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Съвместно съществуване на националното търговско наименование и марката на Европейския съюз — Споразумение за определяне на границите — Прилагане на националното право от EUIPO — Спиране на административното производство — Член 70 от Регламент 2017/1001 — Правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 71, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625) — Явна грешка в преценката)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/30

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Дело T-444/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност и за отмяна - Словна марка на Европейския съюз „Peek & Cloppenburg“ - По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 и член 60, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Съвместно съществуване на националното търговско наименование и марката на Европейския съюз - Споразумение за определяне на границите - Прилагане на националното право от EUIPO - Спиране на административното производство - Член 70 от Регламент 2017/1001 - Правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 71, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625) - Явна грешка в преценката)
      (2020/C 215/36)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG (Дюселдорф, Германия) (представител: P. Lange, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Peek & Cloppenburg KG (Хамбург, Германия) (представители: A. Renck, M. Petersenn и C. Stöber, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 20 април 2018 г. (преписка R 522/2006-1), постановено в производство за обявяване на недействителност и за отмяна със страни Peek & Cloppenburg (Хамбург) и Peek & Cloppenburg (Дюселдорф)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 311, 3.9.2018 г.


title: Дело T-445/18: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Peek & Cloppenburg“ — По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Съвместно съществуване на националното търговско наименование и заявената марка — Споразумение за определяне на границите — Прилагане на националното право от EUIPO — Спиране на административното производство — Член 70 от Регламент 2017/1001 — Правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 71, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625) — Явна грешка в преценката)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/31

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Дело T-445/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Peek & Cloppenburg“ - По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Съвместно съществуване на националното търговско наименование и заявената марка - Споразумение за определяне на границите - Прилагане на националното право от EUIPO - Спиране на административното производство - Член 70 от Регламент 2017/1001 - Правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 71, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625) - Явна грешка в преценката)
      (2020/C 215/37)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG (Дюселдорф, Германия) (представител: P. Lange, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Peek & Cloppenburg KG (Хамбург, Германия) (представители: A. Renck, M. Petersenn и C. Stöber, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 24 януари 2018 г. (преписка R 1270/2007-1), постановено в производство по възражение със страни Peek & Cloppenburg (Хамбург) и Peek & Cloppenburg (Дюселдорф)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 311, 3.9.2018 г.


title: Дело T-446/18: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Peek & Cloppenburg“ — По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Съвместно съществуване на националното търговско наименование и заявената марка — Споразумение за определяне на границите — Прилагане на националното право от EUIPO — Спиране на административното производство — Член 70 от Регламент 2017/1001 — Правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 71, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625) — Явна грешка в преценката)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/32

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Дело T-446/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Peek & Cloppenburg“ - По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Съвместно съществуване на националното търговско наименование и заявената марка - Споразумение за определяне на границите - Прилагане на националното право от EUIPO - Спиране на административното производство - Член 70 от Регламент 2017/1001 - Правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 71, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625) - Явна грешка в преценката)
      (2020/C 215/38)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG (Дюселдорф, Германия) (представител: P. Lange, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Peek & Cloppenburg KG (Хамбург, Германия) (представители: A. Renck, M. Petersenn и C. Stöber, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 20 април 2018 г. (преписка R 1589/2007-1), постановено в производство по възражение със страни Peek & Cloppenburg (Хамбург) и Peek & Cloppenburg (Дюселдорф)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 311, 3.9.2018 г.


title: Дело T-534/18: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Peek“ — По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Съвместно съществуване на националното търговско наименование и заявената марка — Споразумение за определяне на границите — Прилагане на националното право от EUIPO — Спиране на административното производство — Член 70 от Регламент 2017/1001 — Правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 71, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625) — Явна грешка в преценката)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/32

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek)
      (Дело T-534/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Peek“ - По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Съвместно съществуване на националното търговско наименование и заявената марка - Споразумение за определяне на границите - Прилагане на националното право от EUIPO - Спиране на административното производство - Член 70 от Регламент 2017/1001 - Правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 71, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625) - Явна грешка в преценката)
      (2020/C 215/39)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG (Дюселдорф, Германия) (представител: P. Lange, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Peek & Cloppenburg KG (Хамбург, Германия) (представители: A. Renck, M. Petersenn и C. Stöber, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 31 май 2018 г. (преписка R 115/2005-1), постановено в производство по възражение със страни Peek & Cloppenburg (Хамбург) и Peek & Cloppenburg (Дюселдорф)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 392, 29.10.2018 г.


title: Дело T-535/18: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek’s) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Peek’s“ — По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Съвместно съществуване на националното търговско наименование и заявената марка — Споразумение за определяне на границите — Прилагане на националното право от EUIPO — Спиране на административното производство — Член 70 от Регламент 2017/1001 — Правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 71, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625) — Явна грешка в преценката)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/33

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Peek & Cloppenburg/EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek’s)
      (Дело T-535/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Peek’s“ - По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Съвместно съществуване на националното търговско наименование и заявената марка - Споразумение за определяне на границите - Прилагане на националното право от EUIPO - Спиране на административното производство - Член 70 от Регламент 2017/1001 - Правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 71, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625) - Явна грешка в преценката)
      (2020/C 215/40)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG (Дюселдорф, Германия) (представител: P. Lange, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Peek & Cloppenburg KG (Хамбург, Германия) (представители: A. Renck, M. Petersenn и C. Stöber, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 31 май 2018 г. (преписка R 60/2007-1), постановено в производство по възражение със страни Peek & Cloppenburg (Хамбург) и Peek & Cloppenburg (Дюселдорф)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 392, 29.10.2018 г.


title: Дело T-640/18: Решение на Общия съд от 29 април 2020 г. — Intercontact Budapest/CdT (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Предоставяне на услуги за превод на текстове във финансовата и в данъчната област от английски на унгарски език — Класиране на оферент в каскадната процедура — Член 113, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 — Задължение за мотивиране — Цена на офертата на най-добре класираните изпълнители — Отказ за оповестяване)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/34

      Решение на Общия съд от 29 април 2020 г. — Intercontact Budapest/CdT
      (Дело T-640/18) (1)

      (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Предоставяне на услуги за превод на текстове във финансовата и в данъчната област от английски на унгарски език - Класиране на оферент в каскадната процедура - Член 113, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 - Задължение за мотивиране - Цена на офертата на най-добре класираните изпълнители - Отказ за оповестяване)
      (2020/C 215/41)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) (Будапеща, Унгария) (представител: É. Subasicz, avocate)

         Ответник: Център за преводи за органите на Европейския съюз (CdT) (представител: M. Garnier)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна по същество на решението на CdT от 29 август 2018 г., с което офертата на жалбоподателя е класирана на пето място в класирането на избраните оференти съобразно с каскадния механизъм относно партида № 12 от обявление за обществена поръчка FL/FIN 17

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Центъра за преводи за органите на Европейския съюз (CdT) от 29 август 2018 г., с което офертата на Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) е класирана на пето място в класирането на избраните оференти съобразно с каскадния механизъм относно партида № 12 от обявление за обществена поръчка FL/FIN 17.

                  2)

                  Отхвърля останалите искания в жалбата.

                  3)

                  Осъжда CdT да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 4, 7.1.2019 г.


title: Дело T-5/19: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Clatronic International/EUIPO (PROFI CARE) (Марка на Европейския съюз — Посочваща Европейския съюз международна регистрация — Фигуративна марка „PROFI CARE“ — Абсолютни основания за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 — Задължение за мотивиране)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/35

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Clatronic International/EUIPO (PROFI CARE)
      (Дело T-5/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Посочваща Европейския съюз международна регистрация - Фигуративна марка „PROFI CARE“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 - Задължение за мотивиране)
      (2020/C 215/42)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Clatronic International GmbH (Кемпен, Германия) (представител: O. Löffel, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и H. O’Neill)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 15 октомври 2018 г. (преписка R 504/2018-1), която се отнася до посочващата Европейския съюз международна регистрация на фигуративната марка „PROFI CARE“.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Clatronic International GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 82, 4.3.2019 г.


title: Дело T-49/19: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — View/EUIPO (CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS (Марка на Европейския съюз — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS“ — Марка, състояща се от рекламен лозунг — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/35

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — View/EUIPO (CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS
      (Дело T-49/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS“ - Марка, състояща се от рекламен лозунг - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 215/43)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: View, Inc. (Милпитас, Делауер, Съединени щати) (представител: G. Tritton, barrister)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: H. O’Neill и V. Ruzek)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 27 ноември 2018 г. (преписка R 1625/2018-2) относно посочващата Европейския съюз международна регистрация на словната марка „CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS“

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда View, Inc. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 103, 18.3.2019 г.


title: Дело T-63/19: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (РОШЕН) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Фигуративна марка „РОШЕН“ — По-ранна международна фигуративна марка „ромашки“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/36

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (РОШЕН)
      (Дело T-63/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка „РОШЕН“ - По-ранна международна фигуративна марка „ромашки“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 215/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Rot Front OAO (Москва, Русия) (представители: M. Geitz и J. Stock, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Fischer и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (Киев, Украйна) (представител: I. Lukauskienė, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 16 ноември 2018 г. (преписка R 1872/2018-2) относно производство по възражение между Rot Front и Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 16 ноември 2018 г. (преписка R 1872/2018-2).

                  2)

                  EUIPO понася, наред с направените от нея съдебни разноски, тези на Rot Front OAO.

                  3)

                  Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“ понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 122, 1.4.2019 г.


title: Дело T-86/19: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — SolNova/EUIPO — Canina Pharma (BIO-INSECT Shocker) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „BIO-INSECT Shocker“ — Абсолютно основание за отказ — Марка от естество да въведе в заблуждение обществеността — Член 7, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/37

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — SolNova/EUIPO — Canina Pharma (BIO-INSECT Shocker)
      (Дело T-86/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „BIO-INSECT Shocker“ - Абсолютно основание за отказ - Марка от естество да въведе в заблуждение обществеността - Член 7, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
      (2020/C 215/46)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: SolNova AG (Цолликон, Швейцария) (представител: P. Lee, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Söder)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Canina Pharma GmbH (Хам, Германия) (представител: O. Bischof, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 11 декември 2018 г. (преписка R 276/2018-2), прието в производство за обявяване на недействителност между SolNova и Canina Pharma

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 11 декември 2018 г. (преписка R 276/2018-2) в частта, в която се отнася до „[б]иоциди, предназначени за производството; химични препарати, предназначени за производството на биоциди; химични добавки за инсектициди“ от клас 1 и „[д]езинфектанти; препарати за унищожаване на паразити; паразитициди; бактериологични препарати за медицински или ветеринарни цели; медицински спрейове; антибактериални спрейове; инсектициди; примамки за насекоми; репелентни спрейове; репеленти за насекоми; инсектицидни препарати; регулатори на растежа на насекомите; кърпички, напоени с репеленти за насекоми; противопаразитни пудри; противопазаритни спрейове; противопазаритни нашийници; противопазаритни препарати; противопазаритни нашийници за животни; противопаразитни пудри за животни; биоциди; репелентни препарати за отблъскване на животни; ветеринарни препарати; ветеринарни ваксини; хигиенни препарати за ветеринарни цели“ от клас 5.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Canina Pharma GmbH понася, наред с направените от него съдебни разноски, половината от съдебните разноски, направени от SolNova AG пред Общия съд, както и необходимите разходи, направени от него за целите на производството пред апелативния състав на EUIPO.

                  4)

                  SolNova понася половината от направените от него съдебни разноски пред Общия съд.

                  5)

                  EUIPO понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 122, 1.4.2019 г.


title: Дело T-156/19: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Koenig & Bauer/EUIPO (we’re on it) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „we’re on it“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Марка, която се състои от рекламен лозунг — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Задължение за мотивиране — Член 94 от Регламент 2017/1001)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/38

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Koenig & Bauer/EUIPO (we’re on it)
      (Дело T-156/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „we’re on it“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Марка, която се състои от рекламен лозунг - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Задължение за мотивиране - Член 94 от Регламент 2017/1001)
      (2020/C 215/47)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Koenig & Bauer AG (Вюрцбург, Германия) (представители: B. Reinisch, B. Sorg и M. Ringer, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Graul и A. Söder)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 16 януари 2019 г. (преписка R 1027/2018-1) относно заявка за регистрация на словния знак „we’re on it“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Koenig & Bauer AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 148, 29.4.2019 г.


title: Дело T-172/19: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Cognac Ferrand/EUIPO (Форма на оплетка върху бутилка) (Марка на Европейския съюз — Заявка за триизмерна марка на Европейския съюз — Форма на оплетка върху бутилка — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/39

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Cognac Ferrand/EUIPO (Форма на оплетка върху бутилка)
      (Дело T-172/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за триизмерна марка на Европейския съюз - Форма на оплетка върху бутилка - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 215/48)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Cognac Ferrand (Париж, Франция) (представител: D. Régnier, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Folliard-Monguiral и V. Ruzek)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 7 януари 2019 г. (преписка R 1640/2018-2), постановено по заявка за регистрация на триизмерен знак във формата на оплетка върху бутилка като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Cognac Ferrand да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Дело T-284/19: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Wonder Line/EUIPO — De Longhi Benelux (KENWELL) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „KENWELL“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „KENWOOD“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/39

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Wonder Line/EUIPO — De Longhi Benelux (KENWELL)
      (Дело T-284/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „KENWELL“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „KENWOOD“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 215/49)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Wonder Line, SL (Барселона, Испания) (представители: E. Manresa Medina и J. Manresa Medina, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: K. Kompari)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: De Longhi Benelux SA (Люксембург, Люксембург)

         Предмет

      Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 11 февруари 2019 г. (преписка R 1351/2018-2) в производство по възражение между De Longhi Benelux и Wonder Line.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Wonder Line, SL да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 238, 15.7.2019 г.


title: Дело T-288/19: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Divaro/EUIPO — Grendene (IPANEMA) (Марка на Европейския съюз — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „IPANEMA“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Ipanema“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/40

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Divaro/EUIPO — Grendene (IPANEMA)
      (Дело T-288/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „IPANEMA“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Ipanema“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 215/50)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Divaro, SA (Овиедо, Испания) (представители: M. Santos Quintana и M. A. Fernández Munárriz, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Grendene, SA (Собрал, Бразилия)

         Предмет

      Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 22 февруари 2019 г. (преписка R 1785/2018-2), постановено в производство по възражение със страни Grendene и Divaro.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 22 февруари 2019 г. (преписка R 1785/2018-2) в частта, с която жалбата, подадена от Divaro, SA пред апелативния състав, е отхвърлена за „предпазни очила“ от клас 9.

                  2)

                  Отхвърля възражението за всички стоки, посочени в заявката за регистрация, с изключение на „очила (оптика)“, „рамки за последните (стъкла)“ и „очила за спорт“ от клас 9.

                  3)

                  Отхвърля жалбата в останалата част.

                  4)

                  Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 213, 24.6.2019 г.


title: Дело T-381/19: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — adp Gauselmann/EUIPO — Gameloft (City Mania) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „City Mania“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „City Lights“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/41

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — adp Gauselmann/EUIPO — Gameloft (City Mania)
      (Дело T-381/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „City Mania“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „City Lights“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 215/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Германия) (представител: P. Koch Moreno, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Gameloft SE (Париж, Франция)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 11 април 2019 г. (преписка R 976/2018-2) относно производство по възражение между adp Gauselmann и Gameloft.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда adp Gauselmann GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 270, 12.8.2019 г.


title: Дело T-503/19: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Global Brand Holdings/EUIPO (XOXO) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „XOXO“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/41

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — Global Brand Holdings/EUIPO (XOXO)
      (Дело T-503/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „XOXO“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 215/52)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Global Brand Holdings, LLC (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представител: D. de Marion de Glatigny, avocate)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 11 април 2019 г. (преписка R 1413/2018-1) относно заявка за регистрация на словния знак „XOXO“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Global Brand Holdings, LLC да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 288, 26.8.2019 г.


title: Дело T-532/19: Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (pantys) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „pantys“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Липса на отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/42

      Решение на Общия съд от 13 май 2020 г. — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (pantys)
      (Дело T-532/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „pantys“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Липса на отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001)
      (2020/C 215/53)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral Ltda (Sorocaba, Бразилия) (представители: B. Bittner и U. Heinrich, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 22 май 2019 г. (преписка R 314/2019-5) относно заявка за регистрация на фигуративната марка „pantys“ като марка на Европейския съюз.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral Ltda да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 312, 16.9.2019 г.


title: Дело T-233/20: Жалба, подадена на 28 април 2020 г. — Rochem Group/EUIPO — Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/43

      Жалба, подадена на 28 април 2020 г. — Rochem Group/EUIPO — Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)
      (Дело T-233/20)
      (2020/C 215/54)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Rochem Group AG (Цуг, Швейцария) (представител: K. Guridi Sedlak, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Rochem Marine Srl (Генуа, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „R.T.S. ROCHEM Technical Services“ — марка на Европейския съюз № 12 326 609

         Производство пред EUIPO: производство за обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 20 февруари 2020 г. по преписка R 1544/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да разпореди на EUIPO да постанови ново решение, като отхвърли искането за обявяване на недействителност, направено във връзка с марка на ЕС № 12 326 609, включително за класове 11 и 40,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително платените от жалбоподателя такси и разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 18 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 64, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-241/20: Жалба, подадена на 27 април 2020 г. — Susta/Парламент

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/46

      Жалба, подадена на 27 април 2020 г. — Susta/Парламент
      (Дело T-241/20)
      (2020/C 215/57)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Gianluca Susta (Биела, Италия) (представители: A. Schmitt и A. Grosjean, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:
      да постанови решение, с което,

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима;

                  —

                  ако е необходимо, като процесуално-организационни действия или като действия по събиране на доказателства по делото, да се осъди Европейският парламент да представи становищата, издадени от Правната служба на Европейския парламент, които са били приети на 16 юли 2018 г. и на 3 декември 2018 г., без оглед на точната дата, но във всички случаи преди приемането на 10 декември 2018 г. на решението на Бюрото на Парламента за изменение на Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент (2018/C 466/02, ОВ C 466, 2018 г., стр. 8);

                  —

                  да отмени на основание член 263 ДФЕС обжалваното индивидуално решение, връчено на жалбоподателя от Отдела за възнагражденията и социалните права на членовете на ЕП към генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент, относно допълнителната (доброволна) пенсия в частта, в която с това решение се предвижда увеличаване на възрастта, на която възниква правото на получаване на дължимата на жалбоподателя допълнителна (доброволна) пенсия, от 63 г. на 65 г., считано от 1 януари 2019 г., така както е определено в горепосоченото решение на Бюрото от 10 декември 2018 г.;

                  —

                  да отмени на основание член 277 ДФЕС горепосоченото решение на Бюрото на Парламента от 10 декември 2018 г. или да го обяви за неприложимо в частта, в която с него се променя член 76 относно мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент, и по-специално в частта, в която с него се увеличава възрастта, на която възниква правото на допълнителна (доброволна) пенсия, изискуемо след 1 януари 2019 г.,

                  —

                  да осъди Парламента да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е липсата на компетентност ratione materiae на Бюрото.

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото от 10 декември 2018 г. (наричано по-нататък „решението на Бюрото“) е било прието в нарушение на Устава на членовете на Европейския парламент, приет с решение на Европейския парламент от 28 септември 2005 година, 2005/684/ЕО, Евратом (ОВ L 262, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 6, стр. 28) (наричан по-нататък „Уставът“). Решението на Бюрото противоречи по-специално на член 27 от Устава, който предвижда запазване на „придобитите права“ и на „правата в процес на придобиване“.

                              —

                              от друга страна, с решението на Бюрото се въвежда данък, като се предвижда специален данък в размер на 5 % от номиналната стойност на пенсията, при положение че въвеждането на данък не е сред правомощията на Бюрото съгласно член 223, параграф 2 ДФЕС.

                  2.

                  Второто основание е съществено процесуално нарушение.

                              —

                              от една страна, жалбоподателят упреква Бюрото, че е приело обжалвания акт, без да се съобрази с правилата, наложени с член 223 ДФЕС.

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото не е мотивирано в достатъчна степен и по този начин нарушава задължението за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  3.

                  Третото основание е нарушение на придобитите права и права в процес на придобиване, и на принципа на оправданите правни очаквания.

                              —

                              от една страна, с решението на Бюрото се нарушават придобитите права и права в процес на придобиване, които произтичат както от общите принципи на правото, така и от Устава, който въвежда изрично задължението те да се запазят „изцяло“ (член 27).

                              —

                              от друга страна, с решенето на Бюрото се нарушава принципът на оправданите правни очаквания.

                  4.

                  Четвъртото основание е нарушение на принципите на пропорционалност, на равно третиране и на недопускане на дискриминация.

                              —

                              от една страна, нарушенията на правата на жалбоподателя са несъразмерни по отношение на целите, които се преследват с решението на Бюрото.

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото трябва да се отмени поради нарушение на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация.

                  5.

                  Петото основание е нарушение на принципа на правна сигурност и липса на преходни мерки.

                              —

                              от една страна, с решението на Бюрото се нарушава принципът на правна сигурност, тъй като то съдържа незаконосъобразни разпоредби с обратно действие.

                              —

                              от друга страна, с решението на Бюрото се нарушава принципът на правна сигурност, тъй като в него не са предвидени преходни мерки.


title: Дело T-242/20: Жалба, подадена на 27 април 2020 г. — Frutos Gama/Парламент

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/48

      Жалба, подадена на 27 април 2020 г. — Frutos Gama/Парламент
      (Дело T-242/20)
      (2020/C 215/58)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Manuela Frutos Gama (Валверде де Мерида, Испания) (представители: A. Schmitt и A. Grosjean, avocats)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да приеме жалбата за допустима,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да представи — при необходимост за процесуално-организационните действия или за събирането на доказателства по настоящото дело — становищата на правната служба на Европейския парламент от 16 юли 2018 г. и от 3 декември 2018 г., като не се твърди, че са точно от тези дати, но че във всички случаи са от преди приемането на Решение на Бюрото на Европейския парламент от 10 декември 2018 г. за изменение на Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент (ОВ C 466, 2018 г., стр. 8),

                  —

                  да отмени на основание на член 263 ДФЕС обжалваното индивидуално решение, съобщено на жалбоподателя от Отдела за възнагражденията и социалните права на членовете на ЕП към Генерална дирекция по финанси на Европейския парламент, относно правата на жалбоподателя на допълнителна (доброволна) пенсия, тъй като в него се прилага увеличаване на възрастта за придобиване от жалбоподателя на право на допълнителна (доброволна) пенсия от 63 на 65 години, считано от 1 януари 2019 г., съгласно посоченото решение на Бюрото от 10 декември 2018 г.,

                  —

                  да отмени или да обяви за неприложимо посоченото решение на Бюрото на Европейския парламент от 10 декември 2018 г. на основание на член 277 ДФЕС, изменен с член 76 от Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент, по-специално в частта, в която се увеличава възрастта за придобиване на право на допълнителна (доброволна) пенсия, считано от 1 януари 2019 г., и

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: липса на компетентност ratione materiae на Бюрото:

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото от 10 декември 2018 г. (наричано по-нататък „решението на Бюрото“) нарушава Устава на членовете на Европейския парламент, приет с Решение 2005/684/ЕО, Евратом на Европейския парламент от 28 септември 2005 г. (ОВ L 262, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 6, стр. 28) (наричан по-нататък „Уставът“). Решението на Бюрото противоречи по-специално на член 27 от Устава, съгласно който „придобитите права и правни очаквания“ се запазват, и

                              —

                              от друга страна, Бюрото създава с решението си данък, като предвижда специален налог от 5 % от номиналната стойност на пенсията, без да има компетентност да прави това съгласно член 223, параграф 2 ДФЕС.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на съществените процесуални правила:

                              —

                              от една страна, Бюрото е допуснало нарушение, като е приело решението си, без да се съобрази с правилата по член 223 ДФЕС, и

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото не излага достатъчно мотиви и не отговаря на задължението за мотивиране по член 296, втора алинея ДФЕС и по член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на придобитите права, правните очаквания и принципа на защита на оправданите правни очаквания:

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото нарушава придобитите права и правните очаквания, породени както от общите принципи, така и от правото, което Уставът налага, те да се запазят „изцяло“ (член 27), и

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото нарушава принципа на оправдани правни очаквания.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа на пропорционалност и принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация:

                              —

                              от една страна, правата на жалбоподателя се засягат непропорционално на целите, които се преследват с решението на Бюрото, и

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото трябва да се обяви за неприложимо поради нарушение на принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа на правна сигурност и липса на преходни мерки:

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото нарушава принципа на правна сигурност, тъй като неправомерно се прилага с обратна сила, и

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото нарушава принципа на правна сигурност, тъй като не предвижда преходни мерки.


title: Дело T-243/20: Жалба, подадена на 29 април 2020 г. — Galeote/Парламент

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/49

      Жалба, подадена на 29 април 2020 г. — Galeote/Парламент
      (Дело T-243/20)
      (2020/C 215/59)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Gerardo Galeote (Мадрид, Испания) (представители: A. Schmitt и A. Grosjean, avocats)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд
      да постанови следното:

                  —

                  жалбата по настоящото дело е допустима,

                  —

                  доколкото е необходимо и в рамките на процесуално-организационните действия или действията по събиране на доказателства по настоящото дело, разпорежда на Европейския парламент да представи становищата на правната му служба, издадени вероятно на 16 юли 2018 г. и 3 декември 2018 г., независимо от точната дата, но при всички случаи преди приемането на Решение на Бюрото на Парламента от 10 декември 2018 година за изменение на Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент (2018/C 466/02, Официален вестник от 28 декември 2018 г., C 466/8),

                  —

                  отменя на основание член 263 ДФЕС обжалваното индивидуално решение относно правото на жалбоподателя на допълнителна (доброволна) пенсия, за което той е уведомен от отдел „Възнаграждения и социалноосигурителни права на членовете на Европейския парламент“ към генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент, доколкото с това решение се прилага увеличението на възрастта за придобиване на право на допълнителна (доброволна) пенсия, дължима на жалбоподателя за периода от навършване на 63 години до навършване на 65 години, считано от 1 януари 2019 г., както е предвидено в посоченото по-горе решение на Бюрото от 10 декември 2018 г.,

                  —

                  отменя или обявява за неприложимо на основание член 277 ДФЕС посоченото по-горе решение на Бюрото на Парламента от 10 декември 2018 г., доколкото с него се изменя член 76 от Мерките по прилагане на Устава, и по-специално се увеличава възрастта за придобиване на право на допълнителна (доброволна) пенсия, дължима от 1 януари 2019 г.,

                  —

                  осъжда Парламента да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: липса на компетентност ratione materiae на Бюрото

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото от 10 декември 2018 г. (наричано по-нататък „решението на Бюрото“) е прието в нарушение на Устава на членовете на Европейския парламент, приет с Решение 2005/684/ЕО, Евратом на Европейския парламент от 28 септември 2005 г (ОВ L 262, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 6, стр. 28) (наричан по-нататък „Уставът“). Решението на Бюрото по-специално е в противоречие с разпоредбите на член 27 от Устава, който предвижда запазването на „придобитите права“ и „правните очаквания“,

                              —

                              от друга страна, с решението на Бюрото се създава налог, като се установява специален данък в размер на 5 % от номиналната стойност на пенсията, при положение че Бюрото няма компетентност да създава налози съгласно член 223, параграф 2 ДФЕС.

                  2.

                  Второ основание: съществено процесуално нарушение

                              —

                              от една страна, Бюрото е упрекнато в това, че е приело решението, без да спази правилата, предвидени в член 223 ДФЕС,

                              —

                              от друга страна, мотивите на решението на Бюрото са непълни и поради това не е изпълнено задължението за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на придобитите права и правните очаквания, както и на принципа на оправданите правни очаквания

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото нарушава придобитите права и правните очаквания, произтичащи както от общите принципи на правото, така и от Устава, който изрично предвижда те да бъдат „изцяло“ запазени (член 27),

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото нарушава принципа на оправданите правни очаквания.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа на пропорционалност и на принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация

                              —

                              от една страна, посегателствата срещу правата на жалбоподателя са несъразмерни спрямо преследваните с решението на Бюрото цели,

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото трябва да бъде обявено за неприложимо поради нарушение на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа на правната сигурност и липса на преходни мерки

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото нарушава принципа на правната сигурност, тъй като неправомерно поражда обратно действие,

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото нарушава принципа на правната сигурност, тъй като не предвижда преходни мерки.


title: Дело T-244/20: Жалба, подадена на 29 април 2020 г. — Marques/Парламент

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/51

      Жалба, подадена на 29 април 2020 г. — Marques/Парламент
      (Дело T-244/20)
      (2020/C 215/60)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Mário Sérgio Marques (Фуншал, Португалия) (представители: A. Schmitt и A. Grosjean, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима,

                  —

                  ако е необходимо, като процесуално-организационни действия или действия по събиране на доказателства по настоящото дело, да задължи Европейския парламент да представи становищата на правната служба на Европейския парламент, дадени на 16 юли 2018 г. и на 3 декември 2018 г., без значение на точната дата, но при всяко положение преди Бюрото на Парламента да вземе на 10 декември 2018 г. решението за изменение на Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент (2018/C 466/02, Официален вестник 28 декември 2018 г., C 466/8),

                  —

                  да отмени на основание член 263 ДФЕС обжалваното индивидуално решение, връчено на жалбоподателя от отдел „Възнаграждения и социалноосигурителни права на членовете на Европейския парламент“ на генерална дирекция по финанси на Европейския парламент, отнасящо се до правата на жалбоподателя по допълнителната (доброволна) пенсионна схема, тъй като с това решение спрямо жалбоподателя се прилага приетото с упоменатото по-горе решение на Бюрото от 10 декември 2018 г. увеличение, считано от 1 януари 2019 г., на възрастта за придобиване на право на пенсия по посочената схема от 63 на 65 години,

                  —

                  да отмени или евентуално да обяви за неприложимо на основание член 277 ДФЕС упоменатото по-горе решение на Бюрото на Парламента от 10 декември 2018 г., доколкото със същото се изменя член 76 от Мерките по прилагане на Устава, и в частност се увеличава изискуемата възраст за придобиване на право на пенсия по допълнителната (доброволна) пенсионна схема, считано от 1 януари 2019 г.,

                  —

                  да осъди Парламента да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: некомпетентност ratione materiae на Бюрото

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото от 10 декември 2018 г. (наричано по-нататък „решението на Бюрото“) е взето в нарушение на Устава на членовете на Европейския парламент, приет с решение на Европейския парламент от 28 септември 2005 г., 2005/684/ЕО, Евратом (ОВ L 262, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 6, стр. 28) (наричан по-нататък „Уставът“). Решението на Бюрото е по-конкретно в противоречие с разпоредбите на член 27 от Устава, съгласно който „придобитите права“ и „правните очаквания“ се запазват.

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото установява данък, като въвежда специална удръжка от 5 % от номиналната стойност на пенсията, въпреки че установяването на данък не е от компетентността на Бюрото съгласно член 223, параграф 2 ДФЕС.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на съществени процесуални правила

                              —

                              от една страна, Бюрото е взело решението си, без да спази правилата, предвидени с член 223 ДФЕС.

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото е недостатъчно мотивирано и съответно е налице неизпълнение на задължението за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на придобити права и правни очаквания и на принципа на оправданите правни очаквания

                              —

                              от една страна, с решението на Бюрото са нарушени придобитите права и правните очаквания, произтичащи както от общите принципи на правото, така и от Устава, който изрично изисква те да бъдат запазени „изцяло“ (член 27).

                              —

                              от друга страна, с решението на Бюрото е нарушен принципът на оправданите правни очаквания.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа на пропорционалност и на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация

                              —

                              от една страна, посегателствата върху правата на жалбоподателя не са пропорционални на целите, преследвани с решението на Бюрото.

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото трябва да се обяви за неприложимо поради нарушение на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа на правната сигурност и липса на преходни мерки

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото е в нарушение на принципа на правната сигурност, доколкото незаконосъобразно му е придадено обратно действие.

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото е в разрез с принципа на правната сигурност, доколкото не предвижда преходни мерки.


title: Дело T-245/20: Жалба, подадена на 29 април 2020 г. — Watson/Парламент

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/53

      Жалба, подадена на 29 април 2020 г. — Watson/Парламент
      (Дело T-245/20)
      (2020/C 215/61)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Graham R. Watson (Единбург, Обединено кралство) (представители: A. Schmitt и A. Grosjean, avocats)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да приеме жалбата за допустима

                  —

                  да осъди Европейския парламент да представи — при необходимост за процесуално-организационните действия или за събирането на доказателства по настоящото дело — становищата на правната служба на Европейския парламент от 16 юли 2018 г. и от 3 декември 2018 г., като не се твърди, че са точно от тези дати, но че във всички случаи са от преди приемането на Решение на Бюрото на Европейския парламент от 10 декември 2018 г. за изменение на Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент (ОВ C 466, 2018 г., стр. 8),,

                  —

                  да отмени на основание на член 263 ДФЕС обжалваното индивидуално решение, съобщено на жалбоподателя от Отдела за възнагражденията и социалните права на членовете на ЕП към Генерална дирекция по финанси на Европейския парламент, относно правата на жалбоподателя на допълнителна (доброволна) пенсия, тъй като в него се прилага увеличаване на възрастта за придобиване от жалбоподателя на право допълнителна (доброволна) пенсия от 63 на 65 години, считано от 1 януари 2019 г., съгласно посоченото решение на Бюрото от 10 декември 2018 г.,

                  —

                  да отмени или да обяви за неприложимо посоченото решение на Бюрото на Европейския парламент от 10 декември 2018 г. на основание на член 277 ДФЕС, изменен с член 76 от Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент, по-специално в частта, в която се увеличава възрастта за придобиване на право на допълнителна (доброволна) пенсия, считано от 1 януари 2019 г., и

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: липса на компетентност ratione materiae на Бюрото:

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото от 10 декември 2018 г. (наричано по-нататък „решението на Бюрото“) нарушава Устава на членовете на Европейския парламент, приет с Решение 2005/684/ЕО, Евратом на Европейския парламент от 28 септември 2005 г. (ОВ L 262, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 6, стр. 28) (наричан по-нататък „Уставът“). Решението на Бюрото противоречи по-специално на член 27 от Устава, съгласно който „придобитите права и правни очаквания“ се запазват, и

                              —

                              от друга страна, Бюрото създава с решението си данък, като предвижда специален налог от 5 % от номиналната стойност на пенсията, без да има компетентност да прави това съгласно член 223, параграф 2 ДФЕС.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на съществените процесуални правила:

                              —

                              от една страна, Бюрото е допуснало нарушение, като е приело решението си, без да се съобрази с правилата по член 223 ДФЕС, и

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото не излага достатъчно мотиви и не отговаря на задължението за мотивиране по член 296, втора алинея ДФЕС и по член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на придобитите права, правните очаквания и принципа на защита на оправданите правни очаквания:

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото нарушава придобитите права и правните очаквания, породени както от общите принципи, така и от правото, което Уставът налага, те да се запазят „изцяло“ (член 27), и

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото нарушава принципа на оправдани правни очаквания.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа на пропорционалност и принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация:

                              —

                              от една страна, правата на жалбоподателя се засягат непропорционално на целите, които се преследват с решението на Бюрото, и

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото трябва да се обяви за неприложимо поради нарушение на принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа на правна сигурност и липса на преходни мерки:

                              —

                              от една страна, решението на Бюрото нарушава принципа на правна сигурност, тъй като неправомерно се прилага с обратна сила, и

                              —

                              от друга страна, решението на Бюрото нарушава принципа на правна сигурност, тъй като не предвижда преходни мерки.


title: Дело T-246/20: Жалба, подадена на 27 април 2020 г. — Aerospinning Master Franchising/EUIPO — Mad Dogg Athletics (SPINNING)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/54

      Жалба, подадена на 27 април 2020 г. — Aerospinning Master Franchising/EUIPO — Mad Dogg Athletics (SPINNING)
      (Дело T-246/20)
      (2020/C 215/62)
      Език на жалбата: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Aerospinning Master Franchising s. r. o. (Прага, Чешка република) (представител: K. Labalestra, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Mad Dogg Athletics, Inc. (Венис, Калифорния, Съединени американски щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „SPINNING“ — марка на Европейския съюз № 175 117

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 26 февруари 2020 г. по преписка R 369/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 58, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 41, параграф 2, буква a) от Хартата на основните права на Европейския съюз,

                  —

                  Нарушение на член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.


title: Дело T-249/20: Жалба, подадена на 28 април 2020 г. — Sabra/Съвет

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/55

      Жалба, подадена на 28 април 2020 г. — Sabra/Съвет
      (Дело T-249/20)
      (2020/C 215/63)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Abdelkader Sabra (Бейрут, Ливан) (представители: M. Lester, QC, и A. Bradshaw, Solicitor)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени оспорваните мерки, доколкото те се отнасят до него;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят иска отмяната на Решение за изпълнение (ОВППС) 2020/212 на Съвета от 17 февруари 2020 година за прилагане на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (1) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/211 на Съвета от 17 февруари 2020 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (2).
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че неговото включване в оспорваните мерки е резултат от явни грешки в преценката на Съвета. По-специално той твърди, че:

                  —

                  не е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия по смисъла на член 15, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 г. (3);

                  —

                  не е свързан с режима в Сирия, не упражнява влияние върху него и не представлява риск от заобикаляне по смисъла на член 15, параграф 1, буква б) от Регламент № 36/2012 на Съвета, и

                  —

                  не подкрепя, нито получава ползи от режима в Сирия.

         (1)  ОВ L 43I, 2020 г., стр. 6.

         (2)  ОВ L 43I, 2020 г., стр. 1.

         (3)  Регламент (ЕС) № 36/2012 от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент (ЕС) № 442/2011 (ОВ L 16, 2012 г., стр. 1).


title: Дело T-252/20: Жалба, подадена на 23 април 2020 г. — JU и др./Съвет

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/56

      Жалба, подадена на 23 април 2020 г. — JU и др./Съвет
      (Дело T-252/20)
      (2020/C 215/64)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: JU, JV, JW, JY, JZ, KA, KB (представители: P. Tridimas, Barrister, A. von Westernhagen, и D. Harrison, Solicitors)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  Да отмени Решение (ЕС) 2020/135 на Съвета от 30 януари 2020 година относно сключването на Споразумението за оттегляне на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия от Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия (1), в частта му, в която ги лишава, без тяхно съгласие и без провеждане на надлежна законова процедура, от техния статут на граждани на Съюза и от правата, които те черпят от този статут;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите твърдят, че като ги лишава от техния статут на граждани на Съюза и от основните им права, произтичащи от него, Съветът е нарушил членове 20 и 23 ДФЕС, член 50 ДЕС, членове 7, 19, 39, 40, 45 и 46 от Хартата, принципите на пропорционалност, равно третиране и оправдани правни очаквания.
      Вследствие на това жалбоподателите твърдят, че гражданството на Съюза е основен статут на гражданите на ЕС. В това си качество този статут има личен характер и веднъж предоставен, не може да се отнеме автоматично с оттеглянето на Обединеното кралство. Жалбоподателите твърдят, че никой не може да бъде лишен произволно от статута на гражданин на Съюза и от произтичащите от него права.

         (1)  Решение (ЕС) 2020/135 на Съвета от 30 януари 2020 година относно сключването на Споразумението за оттегляне на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия от Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия (OB L 29, 2020 г., стр. 1).