title: Дело C-45/12: Решение на Съда (четвърти състав) от 13 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Cour du travail de Bruxelles — Белгия) — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)/Radia Hadj Ahmed (Социална сигурност на работниците мигранти — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Действие по отношение на лицата — Предоставяне на семейни обезщетения на гражданка на трета държава, която има право да пребивава в държава членка — Регламент (ЕО) № 859/2003 — Директива 2004/38/ЕО — Регламент (ЕИО) № 1612/68 — Условие за продължителност на пребиваването)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/25

         Решение на Съда (четвърти състав) от 13 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Cour du travail de Bruxelles — Белгия) — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)/Radia Hadj Ahmed
   (Дело C-45/12) (1)

   (Социална сигурност на работниците мигранти - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Действие по отношение на лицата - Предоставяне на семейни обезщетения на гражданка на трета държава, която има право да пребивава в държава членка - Регламент (ЕО) № 859/2003 - Директива 2004/38/ЕО - Регламент (ЕИО) № 1612/68 - Условие за продължителност на пребиваването)
   2013/C 225/40
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour du travail de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)

      Ответник: Radia Hadj Ahmed

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour du travail de Bruxelles — Тълкуване на член 1, буква е) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стp. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26) — Тълкуване на член 13, параграф 2 и на член 14 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стp. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56) — Тълкуване на член 18 ДФЕС и на членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Предоставяне на семейни обезщетения на гражданка на трета държава, получила разрешение за пребиваване, за да живее без брак или регистрирано съжителство с гражданин на друга държава членка — Присъствие на друго дете, гражданин на трета страна — Действие на Регламент № 1408/71 по отношение на лицата — Понятие за член на семейството — Национална правна уредба, която налага условие за продължителност на пребиваването с оглед предоставянето на семейни обезщетения — Равно третиране

      Диспозитив

               1.

               Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в изменената му и актуализирана редакция с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) № 1992/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г., трябва да се тълкува в смисъл, че гражданка на трета държава или нейната дъщеря, която също е гражданка на трета държава, когато се намират в следното положение:

                           —

                           гражданката на трета държава е получила преди по малко от пет години разрешение за пребиваване в държава членка, за да живее без брак или регистрирано съжителство с гражданин на друга държава членка, от когото тя има дете, гражданин на последната държава членка,

                           —

                           само гражданинът на друга държава членка има качеството на работник,

                           —

                           съвместното съжителство между посочената гражданка на трета държава и гражданина на друга държава членка междувременно е приключило, и

                           —

                           двете деца са част от домакинството на майка им,

                     не попадат в приложното поле на този регламент, освен ако гражданката на трета държава или дъщеря ѝ могат да бъдат разглеждани, по смисъла на националния закон или за целите на неговото прилагане, като „членове на семейството“ на гражданина на друга държава членка или, в противен случай, ако може да се приеме, че те са „главно на издръжка“ на това лице.

               2.

               Член 13, параграф 2 и член 14 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО във връзка с член 18 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, съгласно която, след като гражданка на трета държава се намира в описаното в точка 1 от диспозитива на настоящото решение положение, за нея се прилага условие за продължителност на пребиваването от пет години с оглед на отпускането на гарантирани семейни обезщетения, при положение че такова условие не е предвидено за гражданите на самата държава членка.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Дело F-73/14: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 28 септември 2015 г. — Kriscak/Европол (Публична служба — Персонал на Европол — Конвенция за Европол — Правилник за персонала на Европол — Приложение 1 към Правилника за персонала на Европол — Списък на длъжностите в получер шрифт, на които могат да бъдат назначавани само лица, наети от компетентните органи по смисъла на член 2, параграф 4 от Конвенцията за Европол — Ограничен брой длъжности — Решение за Европол — Длъжности, на които могат да бъдат назначавани само лица, наети от компетентните органи по смисъла на член 3 от Решението за Европол — Прилагане на УРДС за служителите на Европол — Неподновяване на договор за определен срок на срочно нает служител — Отказ да се сключи договор за неопределено време със срочно нает служител — Жалба за отмяна — Иск за обезщетение)

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/46

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 28 септември 2015 г. — Kriscak/Европол
   (Дело F-73/14) (1)

   ((Публична служба - Персонал на Европол - Конвенция за Европол - Правилник за персонала на Европол - Приложение 1 към Правилника за персонала на Европол - Списък на длъжностите в получер шрифт, на които могат да бъдат назначавани само лица, наети от компетентните органи по смисъла на член 2, параграф 4 от Конвенцията за Европол - Ограничен брой длъжности - Решение за Европол - Длъжности, на които могат да бъдат назначавани само лица, наети от компетентните органи по смисъла на член 3 от Решението за Европол - Прилагане на УРДС за служителите на Европол - Неподновяване на договор за определен срок на срочно нает служител - Отказ да се сключи договор за неопределено време със срочно нает служител - Жалба за отмяна - Иск за обезщетение))
   (2015/C 371/48)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Christiana Kriscak (Хага, Нидерландия) (представител: M. Velardo, адвокат)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол) (представители: D. Neumann, J. Arnould и C. Falmagne)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението да не се подновява договорът на жалбоподателката и за обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които тя твърди, че е претърпяла

      Диспозитив на определението

               1.

               Отхвърля жалбата като явно неоснователна.

               2.

               Осъжда Европейската полицейска служба да понесе направените от нея съдебни разноски и една трета от разноските на г-жа Kriscak.

               3.

               Г-жа Kriscak понася две трети от направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 380, 27.10.2014 г., стр. 27.


title: Дело C-527/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания) на 7 октомври 2013 г. — Lourdes Cachaldora Fernandez/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/17

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания) на 7 октомври 2013 г. — Lourdes Cachaldora Fernandez/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Дело C-527/13)
   2014/C 9/26
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lourdes Cachaldora Fernandez

      Ответници: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Противоречи ли на член 4 от Директива 79/7/ЕИО на Съвета (1) от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване национална правна норма, каквато е допълнителна разпоредба 7, номер 1, правило 3, буква b) от испанския Общ закон за социалното осигуряване, която засяга най-вече лицата от женски пол и съгласно която отчитането на периодите, в които липсва плащане на осигурителни вноски, включени в референтния период за изчисляване на осигурителния доход за зависеща от плащането на вноски пенсия за трайна инвалидност, които периоди следват период на заемане на длъжност при непълно работно време, се осъществява, като се вземе предвид минималният осигурителен доход в сила за съответния момент, намален чрез прилагането на коефициент за заемането на длъжност при непълно работно време през периода, предхождащ този, в който липсва плащане на осигурителни вноски, докато, ако заеманата длъжност е при пълно работно време, минималният осигурителен доход не се намалява?

               2.

               Противоречи ли на клауза 5, параграф 1, буква a) от Директива 97/81/ЕО на Съвета (2) от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време,сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) национална правна норма, каквато е допълнителна разпоредба 7, номер 1, правило 3, буква b) от испанския Общ закон за социалното осигуряване, която засяга най-вече лицата от женски пол и съгласно която отчитането на периодите, в които липсва плащане на осигурителни вноски, включени в референтния период за изчисляване на осигурителния доход за зависеща от плащането на вноски пенсия за трайна инвалидност, които периоди следват период на заемане на длъжност при непълно работно време, се осъществява, като се вземе предвид минималният осигурителен доход в сила за съответния момент, намален чрез прилагането на коефициент за заемането на длъжност при непълно работно време през периода, предхождащ този, в който липсва плащане на осигурителни вноски, докато, ако заеманата длъжност е при пълно работно време, минималният осигурителен доход не се намалява?

      (1)  ОВ L 6, 10.1.1979 г., стр. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 192).

      (2)  ОВ L 14, 20.1.1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).


title: Дело C-427/09: Решение на Съда (втори състав) от 28 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Обединеното кралство) — Generics (UK) Ltd/Synaptech Inc (Патентно право — Лекарствени продукти — Сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти — Регламент (ЕИО) № 1768/92 — Член 2 — Приложно поле)

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/3

         Решение на Съда (втори състав) от 28 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Обединеното кралство) — Generics (UK) Ltd/Synaptech Inc
   (Дело C-427/09) (1)

   (Патентно право - Лекарствени продукти - Сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти - Регламент (ЕИО) № 1768/92 - Член 2 - Приложно поле)
   2011/C 298/04
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Generics (UK) Ltd

      Ответник: Synaptech Inc

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на член 13, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1768/92 на Съвета от 18 юни 1992 година относно създаването на сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 13, том 11, стр. 130) — Понятие за първо разрешително за пускане на пазара — Вземане предвид единствено на разрешителните, издадени в съответствие с Директива 65/65/ЕИО на Съвета от 26 януари 1965 година относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби, свързани с патентованите лекарствени продукти (ОВ L 22, стр. 369) — Разрешително, издадено в съответствие с приложимото в Австрия законодателство преди присъединяването на тази държава към ЕИП

      Диспозитив

   Продукт като разглеждания в главното производство — който като лекарствен продукт за хуманна употреба е пуснат на пазара в Европейската общност, преди за него да е получено разрешително за пускане на пазара, съобразено с Директива 65/65/ЕИО на Съвета от 26 януари 1965 година относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби, свързани с патентованите лекарствени продукти, изменена с Директива 89/341/ЕИО на Съвета от 3 май 1989 г., и по-конкретно без да е преминал проверка за безопасност и за ефикасност — не попада в приложното поле на Регламент (ЕИО) № 1768/92 на Съвета от 18 юни 1992 година относно създаването на сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти, изменен с Акта относно условията за присъединяване на Република Австрия, Република Финландия и Кралство Швеция и промените в договорите, на които се основава Европейският съюз, както то е определено в член 2 от същия регламент, с измененията, и следователно за него не може да бъде издаден сертификат за допълнителна закрила.

      (1)  ОВ C 11, 16.1.2010 г.


title: Дело C-405/07 P: Решение на Съда (втори състав) от 6 ноември 2008 г.  — Кралство Нидерландия/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Член 95, параграф 5 ЕО — Директива 98/69/ЕО — Мерки, които следва да се предприемат срещу замърсяването на въздуха от емисии от моторните превозни средства — Национална разпоредба за дерогация, с която предварително се намаляват общностните пределно допустими стойности на емисиите на прахови частици, причинени от някои нови превозни средства с дизелови двигатели — Отказ на Комисията — Специфичност на проблема — Задължение за полагане на дължимата грижа и за мотивиране)

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/5

         Решение на Съда (втори състав) от 6 ноември 2008 г. — Кралство Нидерландия/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-405/07 P) (1)

   (Обжалване - Член 95, параграф 5 ЕО - Директива 98/69/ЕО - Мерки, които следва да се предприемат срещу замърсяването на въздуха от емисии от моторните превозни средства - Национална разпоредба за дерогация, с която предварително се намаляват общностните пределно допустими стойности на емисиите на прахови частици, причинени от някои нови превозни средства с дизелови двигатели - Отказ на Комисията - Специфичност на проблема - Задължение за полагане на дължимата грижа и за мотивиране)
   (2008/C 327/08)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: D.J.M. de Grave и C.M. Wissels)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: M. Patakia, H. van Vliet и A. Alcover San Pedro)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 27 юни 2007 г. по дело Нидерландия/Комисия (T-182/06), с което Първоинстанционният съд отхвърля искането за отмяна на Решение 2006/372/ЕО на Комисията от 3 май 2006 година относно проект на национални разпоредби, за който Кралство Нидерландия е отправило уведомление съгласно член 95, параграф 5 ЕО и който определя пределни стойности за емисии на прахови частици от превозните средства с дизелов двигател (ОВ L 142, стр. 16)
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 27 юни 2007 г. по дело Нидерландия/Комисия (T-182/06).

               2)

               Отменя Решение 2006/372/ЕО на Комисията от 3 май 2006 година относно проект на национални разпоредби, за който Кралство Нидерландия е отправило уведомление съгласно член 95, параграф 5 ЕО и който определя пределни стойности за емисии на прахови частици от превозните средства с дизелов двигател.

               3)

               Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 296, 10.11.2007 г.


title: Дело C-237/12: Решение на Съда (втори състав) от 4 септември 2014 г. — Европейска комисия/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 91/676/ЕИО — Член 5, параграф 4 — Буква A, точки 1-3 и 5 от приложение II — Параграф 1, точки 1-3 и параграф 2 от приложение III — Опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници — Периоди на разпръскване — Капацитет на местата, предназначени за събиране на отпадни води от животни — Ограничаване на разпръскването — Забрана за разпръскване по земи с остър наклон и върху влажни, наводнени, замръзнали или покрити със сняг почви — Несъответствие на националната правна уредба)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/3

      Решение на Съда (втори състав) от 4 септември 2014 г. — Европейска комисия/Френска република
      (Дело C-237/12) (1)

      ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/676/ЕИО - Член 5, параграф 4 - Буква A, точки 1-3 и 5 от приложение II - Параграф 1, точки 1-3 и параграф 2 от приложение III - Опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници - Периоди на разпръскване - Капацитет на местата, предназначени за събиране на отпадни води от животни - Ограничаване на разпръскването - Забрана за разпръскване по земи с остър наклон и върху влажни, наводнени, замръзнали или покрити със сняг почви - Несъответствие на националната правна уредба))
      (2014/C 395/04)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve, B. Simon и J. Hottiaux)

         Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues, S. Menez и D. Colas)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е приела мерки, необходими за пълното и правилно прилагане на всички изисквания, наложени ѝ с член 5, параграф 4 от Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници във връзка с буква A, точки 1 — 3 и 5 от приложение II и с параграф 1, точки 1 — 3 и параграф 2 от приложение III към тази директива, Френската република не е изпълнила задълженията си по посочената директива, тъй като според приетото за прилагането ѝ национално законодателство:

                              —

                              не са предвидени периоди на забрана за разпръскване на подобряващите почвата вещества от вид I за есенните полски култури и за засетите преди повече от шест месеца пасища,

                              —

                              периодът на забрана за разпръскване на подобряващите почвата вещества от вид I за пролетните полски култури е само през месеците юли и август,

                              —

                              забраната за разпръскване на подобряващите почвата вещества от вид II за есенните полски култури е само в периода между 1 ноември и 15 януари и забраната за разпръскване на подобряващите почвата вещества от вид III за същите култури не продължава след 15 януари,

                              —

                              периодът на забрана за разпръскване на подобряващите почвата вещества от вид II за пролетните полски култури не продължава след 15 януари,

                              —

                              предвиденият период на забрана за разпръскване на подобряващите почвата вещества от вид II за засетите преди повече от шест месеца пасища е само от 15 ноември и забраната за разпръскване на подобряващите почвата вещества от вид III за тези пасища и в планинските области не е продължена до края на м. февруари,

                              —

                              до 1 юли 2016 г. при изчисляването на капацитета за събиране все още ще може да се взима предвид график за забрана на разпръскването, който не отговаря на изискванията на посочената директива,

                              —

                              складирането на полето на компостиран със слама твърд оборски тор е разрешено в продължение на десет месеца,

                              —

                              тази правна уредба не гарантира на земеделските стопани и на контролните органи възможност да изчисляват правилно количеството азот, което може да бъде разпръснато, за да се гарантира балансираното обогатяване на почвата,

                              —

                              за млечните крави стойностите на отделяния азот се определят въз основа на отделеното с екскрементите количество азот, при което не се отчитат различните равнища на производство на мляко, и въз основа на коефициент на изпаряване 30 %,

                              —

                              за другите говеда стойностите на отделяния азот се определят въз основа на коефициент на изпаряване 30 %,

                              —

                              за свинете не са определени стойностите на отделяния азот за твърдите животински отпадъци,

                              —

                              за птиците стойностите на отделяния азот се определят въз основа на неправилен коефициент на изпаряване 60 %,

                              —

                              за овцете стойностите на отделяния азот се определят въз основа на коефициент на изпаряване 30 %,

                              —

                              за козите стойностите на отделяния азот се определят въз основа на коефициент на изпаряване 30 %,

                              —

                              за конете стойностите на отделяния азот се определят въз основа на коефициент на изпаряване 30 %,

                              —

                              за зайците стойностите на отделяния азот се определят въз основа на коефициент на изпаряване 60 %,

                              —

                              в посочената правна уредба няма съобразени с изискванията на принципа на правна сигурност ясни, точни и обективни критерии относно условията за разпръскване на подобряващи почвата вещества върху земи с остър наклон, и

                              —

                              са разрешени разпръскването на подобряващите почвата вещества от видове I и III върху почви, голяма част от които са замръзнали, разпръскването на подобряващите почвата вещества от вид I върху покрити със сняг почви, разпръскването на подобряващи почвата вещества върху почви, замръзнали само на повърхността в резултат на цикъл от замръзване и размразяване в рамките на двадесет и четири часа, както и разпръскването на компостирани със слама животински торове и компост от животински отпадъци, върху почвите, голяма част от които са замръзнали.

                  2)

                  Отхвърля иска в останалата част.

                  3)

                  Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 217, 21.7.2012 г.


title: Дело T-203/07: Определение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2008 г. — Cemex Polska/Комисия (Жалба за отмяна — Директива 2003/87/ЕО — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Национален план на Полша за разпределяне на квоти за емисии за периода 2008-2012 г. — Решение на Комисията при определени условия да не повдига възражения — Компетентност на държавите-членки за индивидуално разпределяне на квотите за емисии — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/39

         Определение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2008 г. — Cemex Polska/Комисия
   (Дело T-203/07) (1)

   (Жалба за отмяна - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Национален план на Полша за разпределяне на квоти за емисии за периода 2008-2012 г. - Решение на Комисията при определени условия да не повдига възражения - Компетентност на държавите-членки за индивидуално разпределяне на квотите за емисии - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
   (2008/C 301/66)
   Език на производството: полски
   Страни

      Жалбоподател: Cemex Polska sp. z o.o. (Варшава, Полша) (представители: F. Puel и M. Szpunar, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker и K. Herrmann)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение С(2007) 1295 окончателен на Комисията от 26 март 2007 година относно националния план за разпределяне на квоти за емисии за периода 2008-2012 г., за който Полската република уведомява Комисията съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).
   Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Cemex Polska sp. z o.o. понася направените от него съдебни разноски, както и разноските на Комисията.

      (1)  ОВ C 170, 21.7.2007 г.


title: Дело T-10/17: Жалба, подадена на 9 януари 2017 г. — Proof IT/EIGE

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/35

         Жалба, подадена на 9 януари 2017 г. — Proof IT/EIGE
   (Дело T-10/17)
   (2017/C 078/49)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Proof IT SIA (Рига, Латвия) (представители: J. Jerņeva и D. Pāvila, lawyers)

      Ответник: Европейски институт за равенство между половете (EIGE)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейския институт за равенство между половете — прието в рамките на процедура по възлагане на обществена поръчка за възлагането на „Рамков договор за онлайн услуги“ EIGE/2016/OPER/03-Лот 1 — за което жалбоподателят е уведомен с писмо от 28 октомври 2016 г. и с което офертата на жалбоподателя е класирана на второ място, а рамковият договор за лот 1 е възложен на трето предприятие,

               —

               да присъди на жалбоподателя обезщетение в размер на 72 270 EUR за пропусната възможност и/или за пропускането на самия договор;

               —

               да осъди ответника за заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първо основание, в рамките на което се изтъква нарушение на принципите за равно третиране и прозрачност поради неточните критерии за възлагането на поръчката и липсата на прозрачност в процедурата по оценка, като по този начин на ответника е била предоставена неограничена свобода на избор при възлагането на въпросния договор.

               2.

               Второ основание, в рамките на което се твърди, че ответникът е допуснал явни грешки в преценката при оценката на офертата на жалбоподателя, която след като е била поправена, е трябвало да доведе до различен резултат от процедурата по възлагане на обществената поръчка, т.е. офертата на жалбоподателя е трябвало да се класира на първо място и рамковият договор е трябвало да се възложи на жалбоподателя.

               3.

               Трето основание, в рамките на което се твърди нарушение на принципа за равно третиране, тъй като критериите за възлагане са тълкувани по такъв начин, че въпросното трето предприятие се е ползвало с предимство поради познанията, придобити при изпълнението на предишен подобен договор с EIGE.


title: Дело C-298/09: Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma (Република Унгария) на 29 юли 2009 г. — RANI Slovakia s.r.o./Hankook Tire Magyarország Kft.

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/32

         Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma (Република Унгария) на 29 юли 2009 г. — RANI Slovakia s.r.o./Hankook Tire Magyarország Kft.
   (Дело C-298/09)
   2009/C 267/58
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma

      Страни в главното производство

      Ищец: RANI Slovakia s.r.o.

      Ответник: Hankook Tire Magyarország Kft.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Като се имат предвид член 3, буква в) и член 59 от Договора от Рим възможно ли е съображение 19 от Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (1) да се тълкува в смисъл, че що се отнася до дейността на предприятията за временна работа националното право на държава членка може свободно да определи условията, при които работодателят (предприятието) може да получи разрешение да извършва подобна дейност на територията на въпросната държава членка и в този смисъл може ли националното право да запази упражняването на дейността като предприятие за временна работа за установените на националната територия предприятия?

               2)

               Възможно ли е член 1, параграф 4 от Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета да се тълкува в смисъл, че във връзка с разрешението за извършване на тази дейност предприятие, установено във въпросната държава членка, може да се ползва от по-благоприятно третиране в сравнение с предприятие, установено в друга държава членка?

               3)

               Възможно ли е разпоредбите на член 59 от Договора от Рим във връзка с членове 62 и 63 от него да се тълкуват в смисъл, че съществуващите към момента на присъединяването към Европейския съюз ограничения могат да бъдат запазени без да се считат за противоречащи на общностното право, докато Съветът не приеме програма, в която да определи условията за либерализирането на този тип услуги, или директивите, необходими за изпълнението на тази програма?

               4)

               Ако отговорът на предходните въпроси е отрицателен, съществува ли общ интерес, който да обоснове ограничението, според което дейността като предприятие за временна работа може да се упражнява само от предприятия, установени и регистрирани на територията на въпросната държава членка, и по този начин да позволи това ограничение да се счита за съвместимо с разпоредбите на членове 59 и 65 от Договора от Рим?

      (1)  ОВ L 18 от 21.1.1997 г.; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29.


title: Дело T-318/07: Иск, предявен на 28 август 2007 г. — National Association of Licensed Opencast Operators/Комисия

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/36

         Иск, предявен на 28 август 2007 г. — National Association of Licensed Opencast Operators/Комисия
   (Дело T-318/07)
   (2007/C 247/60)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: The National Association of Licensed Opencast Operators (Chester-le-Street, Обединеното кралство) (представители: H. Bracegirdle, Solicitor, M. Hoskins и C. West, Barristers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решението на Комисията от 18 юни 2007 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът иска отмяна на Решението на Комисията от 18 юни 2007 г., прието по преписка COMP/35.821, с което Комисията отхвърля жалбата на ищеца, подадена през 1990 г., в която се посочва, че членовете на асоциацията били пострадали от ценова дискриминация, тъй като цената, платена от Central Electricity Generating Board („CEGB“) между 1984 г. и 1990 г. за произведените от членовете на асоциацията въглища, била по-ниска от цената, платена от CEGB за произведените от British Coal Corporation („BCC“) въглища, като не било налице никакво обективно основание за тази разлика в третирането.
   В оспорваното решение Комисията установява, че е налице разлика в цената, платена от CEGB на членовете на асоцияцията, и тази, платена на BCC, но поддържа, че BCC и членовете на асоциацията не доставят въглища при сходни условия. Ето защо е оправдано, че CEGB плаща по-висока цена за въглищата на BCC, за да гарантира, че ще изпълни законовото си задължение да достави електричеството, необходимо в Обединеното кралство.
   В подкрепа на иска си ищецът твърди, че изводът на Комисията, че BCC и членовете на асоциацията не доставяли въглища при сходни условия не бил подкрепен от доказателствата, на които Комисията основала решението си.
   В допълнение, ищецът твърди, че заплащането на висока цена за въглищата на BCC представлявало държавна помощ, която не била нотифицирана, поради което била незаконосъобразна.
   Освен това ищецът поддържа, че изводите на Комисията били непоследователни спрямо предходно решение на Комисията от 1991 г. по същата жалба.
   Що се отнася до отхвърлянето на жалбата на ищеца от страна на Комисията по отношение на периода от 1984 г. до 1986 г. поради недопустимост и липса на интерес за Общността, ищецът твърди, че:

               —

               Комисията погрешно заключила, че вече няма изключителна компетентност по силата на Договора за ЕОВС, за да се произнася относно наличието на дискриминация през посочения период,

               —

               Комисията погрешно заключила, че членовете на асоциацията могат да предявят претенциите си пред националните съдилища по отношение на посочения период, и

               —

               разрешаването на въпросите, повдигнати от ищеца в жалбата от 1990 г., било забавено поради предходни грешки при прилагане на правото, допуснати от Комисията.


title: Дело C-128/16 P: Жалба, подадена на 29 февруари 2016 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 17 декември 2015 г. по съединени дела T-515/13 и T-719/13, Испания и др./Комисия

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/31

         Жалба, подадена на 29 февруари 2016 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 17 декември 2015 г. по съединени дела T-515/13 и T-719/13, Испания и др./Комисия
   (Дело C-128/16 P)
   (2016/C 156/41)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, É. Gippini Fournier и P. Němečková)

      Други страни в производството: Кралство Испания, Lico Leasing, S.A.U. и Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 17 декември 2015 г. по съединени дела T-515/13 и T-719/13,

               —

               да се върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

               —

               да се осъдят жалбоподателите в първоинстанционното производство да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               Общият съд допуснал грешки при прилагане на правото, тълкувайки и прилагайки член 107, параграф 1 от Договора във връзка с понятията за предприятие и за селективно предимство, както и тълкувайки и прилагайки задължението за мотивиране, както и изопачил спорното решение, що се отнася до селективността.

                           —

                           Общият съд допуснал грешки при прилагане на правото и изопачил решението, като изтълкувал неправилно селективния характер на данъчно предимство, запазено за предприятия, развиващи определена икономическа дейност, които се състоят от ОИИ и техните съдружници, както и като погрешно квалифицирал мотивите.

                           —

                           Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото в анализа на селективното предимство, произтичащо от дискреционните правомощия на националните данъчни органи.

                           —

                           Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, тълкувайки понятието за селективност, като изключил наличието на селективност при мярка, запазена за правни субекти, които правят някои инвестиции.

               2.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото и изопачил спорното решение при тълкуването и прилагането на задължението за мотивиране, що се отнася до засягането на конкуренцията и въздействието върху търговията във връзка с член 107, параграф 1 от Договора.


title: Дело T-279/08: Жалба, подадена на 17 юли 2008 г. — Communauté d'Agglomération du Douaisis/Комисия

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/15

         Жалба, подадена на 17 юли 2008 г. — Communauté d'Agglomération du Douaisis/Комисия
   (Дело T-279/08)
   (2008/C 247/29)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Communauté d'Agglomération du Douaisis (представител: M.-Y. Benjamin, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение № С 38/2007 на Комисията от 2 април 2008 година.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят иска отмяната на Решение С(2008) 1089 — окончателен на Комисията на Европейските общности от 2 април 2008 година, с което Комисията обявява за несъвместима с общия пазар държавната помощ, предоставена от жалбоподателя и от Région Nord Pas de Calais в полза на Arbel Fauvet Rail SA под формата на аванси, подлежащи на възстановяване при годишен лихвен процент от 4,08 %, съответстващ на общностния референтен процент, приложим към момента на предоставянето. Комисията счита, че предвид финансовото положение на Arbel Fauvet Rail SA последното не би могло да си достави средства на финансовия пазар при толкова изгодни условия.
   Изтъкнатите от жалбоподателя правни основания и основни доводи са сходни с изтъкнатите по дело Т-267/08, Région Nord Pas de Calais/Комисия.


title: Дело C-215/14: Решение на Съда (първи състав) от 16 септември 2015 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Société de Produits Nestlé SA/Cadbury UK Ltd (Преюдициално запитване — Марки — Директива 2008/95/ЕО — Член 3, параграф 3 — Понятие „отличителен характер, придобит чрез използване“ — Триизмерна марка — Шоколадено вафлено блокче с четири надлъжни парчета „Kit Kat“ — Член 3, параграф 1, буква д) — Знак, който се състои едновременно от форма, която произтича от естеството на самата стока, и от форма на стоката, която е нужна за постигането на технически резултат — Производствен процес, включен в техническия резултат)

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/10

         Решение на Съда (първи състав) от 16 септември 2015 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Société de Produits Nestlé SA/Cadbury UK Ltd
   (Дело C-215/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Марки - Директива 2008/95/ЕО - Член 3, параграф 3 - Понятие „отличителен характер, придобит чрез използване“ - Триизмерна марка - Шоколадено вафлено блокче с четири надлъжни парчета „Kit Kat“ - Член 3, параграф 1, буква д) - Знак, който се състои едновременно от форма, която произтича от естеството на самата стока, и от форма на стоката, която е нужна за постигането на технически резултат - Производствен процес, включен в техническия резултат))
   (2015/C 371/12)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Société de Produits Nestlé SA

      Ответник: Cadbury UK Ltd

      Диспозитив

               1)

               Член 3, параграф 1, буква д) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска регистрацията като марка на знак, състоящ се от формата на стоката, когато тази форма съдържа три основни характеристики, една от които произтича от естеството на самите стоки, а другите две са нужни за постигането на технически резултат, при условие обаче че поне едно от основанията за отказ, посочени в тази разпоредба, се прилага изцяло към съответната форма.

               2)

               Член 3, параграф 1, буква д), подточка ii) от Директива 2008/95, който позволява да се откаже регистрацията на знаци, състоящи се изключително от формата на стоката, която е нужна за постигане на технически резултат, трябва да се тълкува в смисъл, че той се отнася до начина, по който функционира разглежданата стока, и не се прилага към начина, по който тя се произвежда.

               3)

               За да се регистрира марка, придобила отличителен характер след използването ѝ по смисъла на член 3, параграф 3 от Директива 2008/95 като част от друга регистрирана марка или пък в съчетание с такава марка, заявителят на марката трябва да докаже, че заинтересованият кръг потребители възприема стоката или услугата, обозначена само с тази марка, като произхождаща от определено предприятие, за разлика от всяка друга евентуално съществуваща марка.

      (1)  ОВ C 235, 21.7.2014 г.


title: Дело T-662/11: Решение на Общия съд от 29 януари 2013 г. — Müller/СХВП — Loncar (Sunless) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „Sunless“ — По-ранни словни марки на Общността „SUNLESS“ и „LONCAR-SUNLESS“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/18

         Решение на Общия съд от 29 януари 2013 г. — Müller/СХВП — Loncar (Sunless)
   (Дело T-662/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Sunless“ - По-ранни словни марки на Общността „SUNLESS“ и „LONCAR-SUNLESS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 71/27
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Thomas Müller (Гютерсло, Германия) (представител: J. Schmidt, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Loncar, SL (Сабадел, Испания)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 27 септември 2011 г. (по преписка R 2508/2010-2) относно производство по възражение между Loncar, SL и M. Thomas Müller.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Thomas Müller да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 49, 18.2.2012 г.


title: Дело T-762/14: Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Philips и Philips France/Комисия (Конкуренция — Картели — Чипове за смарт карти — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Обмен на чувствителна търговска информация — Нарушение с оглед на целта — Едно-единствено продължено нарушение — Принципа на добрата администрация — Дължима грижа — Доказване — Известие относно сътрудничеството от 2006 г. — Известие относно производството за постигане на споразумение — Погасителна давност — Насоки от 2006 година относно метода за определяне на глобите — Стойност на продажбите)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/26

         Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Philips и Philips France/Комисия
   (Дело T-762/14) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Чипове за смарт карти - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Обмен на чувствителна търговска информация - Нарушение с оглед на целта - Едно-единствено продължено нарушение - Принципа на добрата администрация - Дължима грижа - Доказване - Известие относно сътрудничеството от 2006 г. - Известие относно производството за постигане на споразумение - Погасителна давност - Насоки от 2006 година относно метода за определяне на глобите - Стойност на продажбите))
   (2017/C 038/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Koninklijke Philips NV (Айндховен, Нидерландия) и Philips France (Сюрен, Франция) (представители: J. de Pree, S. Molin, A. ter Haar и T. M. Snoep, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Biolan, A. Dawes, J. Norris-Usher и P. Van Nuffel)

      Предмет

   Главно искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2014) 6250 окончателен на Комисията от 3 септември 2014 г. относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT.39574 — Чипове за смарт карти) и евентуално искане за отмяна или намаляване на размера на наложената глоба на жалбоподателите.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Koninklijke Philips NV и Philips France понасят собствените си съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 73, 2.3.2015 г.


title: Дело T-497/10: Определение на Общия съд от 14 януари 2013 г. — Divandari/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Заличаване от списъка на засегнатите лица — Липса на основание за произнасяне)

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/20

         Определение на Общия съд от 14 януари 2013 г. — Divandari/Съвет
   (Дело T-497/10) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Заличаване от списъка на засегнатите лица - Липса на основание за произнасяне)
   2013/C 71/32
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ali Divandari (Техеран, Иран) (представители: първоначално S. Gadhia и S. Ashley, solicitors, D. Wyatt, QC, и R. Blakeley, barrister, впоследствие R. Blakeley, S. Zaiwalla и F. Zaiwalla, solicitors, и M. Brindle, QC)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и A. Vitro)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: S. Boelaert и M. Konstantinidis)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39, поправка ОВ L 197, 2010 г., стр. 19), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 195, стр. 25), на Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 281, стр. 81), на Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент № 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1), на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 319, стр. 71), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент № 961/2010 (ОВ L 319, стр. 11) и на Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1, поправка ОВ L 332, 2012 г., стр. 31), доколкото посочените актове се отнасят до жалбоподателя.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне.

               2.

               Освен собствените съдебни разноски, Съветът на Европейския съюз понася и направените от г-н Ali Divandari.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


title: Дело T-565/12: Жалба, подадена на 27 декември 2012 г. — National Iranian Tanker Company/Съвет

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/22

         Жалба, подадена на 27 декември 2012 г. — National Iranian Tanker Company/Съвет
   (Дело T-565/12)
   2013/C 55/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: National Iranian Tanker Company (Техеран, Иран) (представители: R. Chandrasekera, S. Ashley, C. Murphy, Solicitors, и M. Lester, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година (1) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 година (2) в частите, в които му се налагат ограничителни мерки,

               —

               да постанови, че отмяната има незабавно, а не отложено във времето действие,

               —

               да осъди ответника да плати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от твърдението, че нито един от правните критерии за включването на жалбоподателя в списъка не е изпълнен, че Съветът е допуснал явна грешка, като е приел, че някой от тези критерии е изпълнен, и че няма валидно правно или фактическо основание за посочването му в списъка.

               2.

               Второто основание е изведено от твърдението, че Съветът не е мотивирал съответно или надлежно приемането на обжалваните мерки срещу жалбоподателя.

               3.

               Третото основание е изведено от твърдението, че Съветът не е гарантирал правото на защита и правото на ефективен съдебен контрол на жалбоподателя.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от твърдението, че решението на Съвета да посочи жалбоподателя в списъка необосновано и непропорционално нарушава основните му права, в това число и правото му на защита на собствеността, на стопанската дейност и на доброто му име.

      (1)  Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 282, стр. 58).

      (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 282, стр. 16).


title: Съединени дела C-325/13 Р и С-326/13 Р: Решение на Съда (девети състав) от 10 юли 2014 г.  — Peek & Cloppenburg KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Peek & Cloppenburg KG (Обжалване — Марка на Общността — Словна марка Peek & Cloppenburg — Възражение на другия притежател на търговското наименование „Peek & Cloppenburg“  — Отказ на регистрация)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/18

         Решение на Съда (девети състав) от 10 юли 2014 г. — Peek & Cloppenburg KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Peek & Cloppenburg KG
   (Съединени дела C-325/13 Р и С-326/13 Р) (1)

   ((Обжалване - Марка на Общността - Словна марка Peek & Cloppenburg - Възражение на другия притежател на търговското наименование „Peek & Cloppenburg“ - Отказ на регистрация))
   2014/C 315/25
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG (представител: P. Langue, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider.), Peek & Cloppenburg KG (представител: A. Renck, Rechtsanwalt)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда Peek & Cloppenburg KG, установено в Дюселдорф (Германия) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 245, 24.8.2013 г.


title: Дело T-190/05: Решение на Първоинстанционния съд от 12 юни 2007 г. — Sherwin Williams/СХВП (TWIST & POUR) ( Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността TWIST & POUR — Абсолютни основания за отказ на регистрация — Марка, лишена от отличителни белези — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 )

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/23

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 юни 2007 г. — Sherwin Williams/СХВП (TWIST & POUR)
   (Дело T-190/05) (1)

   („Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността TWIST & POUR - Абсолютни основания за отказ на регистрация - Марка, лишена от отличителни белези - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94“)
   (2007/C 170/43)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Sherwin Williams Company (Cleveland, Ohio, Съединени американски щати) (представители: E. Armijo Chávarri и A. Castán Pérez-Gómez, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: Ó. Mondéjar)
   Предмет
   Иск срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 22 февруари 2005 г. (дело R 755/2004-2) относно регистрацията на знака TWIST & POUR като марка на Общността
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Sherwin-Williams Company се осъжда да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 171, 9.7.2005 г.


title: Дело T-321/09: Решение на Общия съд от 2 февруари 2012 г. — skytron energy/СХВП (arraybox) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „arraybox“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               17.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/16

         Решение на Общия съд от 2 февруари 2012 г. — skytron energy/СХВП (arraybox)
   (Дело T-321/09) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „arraybox“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 80/24
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: skytron energy GmbH & Co. KG (Берлин, Германия) (представители: H.J. Omsels и C. Danziger, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Schäffner)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 4 юни 2009 г. (преписка R 1680/2008-1), свързано със заявка за регистрацията на словния знак „arraybox“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда skytron energy GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело T-158/13: Жалба, подадена на 15 март 2013 г. — Iralco/Съвет

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/24

         Жалба, подадена на 15 март 2013 г. — Iralco/Съвет
   (Дело T-158/13)
   2013/C 147/43
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Iranian Aluminum Co. (Iralco) (Техеран, Иран) (представители: S. Millar и S. Ashley, Solicitors, и M. Lester, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран, както и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран, в частта, в която оспорваните актове се отнасят до жалбоподателя, и

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               По първото правно основание той твърди, че Съветът не е изложил надлежно и в достатъчна степен мотивите си за включването на жалбоподателя в списъка.

               2.

               По второто правно основание се твърди, че Съветът не е спазил правото на защита на жалбоподателя и правото му на ефективни средства за съдебна защита.

               3.

               По третото правно основание се твърди, че Съветът е допуснал явна грешка, когато е приел, че са изпълнени отделните критерии за включване в списъка.

               4.

               По четвъртото правно основание се твърди, че с включването на жалбоподателя в списъка Съветът е нарушил основните права на жалбоподателя, включително правото му на защита на собствеността, стопанската дейност и доброто име, и че тази мярка се явява необоснована или несъразмерна.


title: Дело T-500/04: Решение на Първоинстанционния съд от 22 май 2007 г. — Комисия/IIC ( Арбитражна клауза — Компетентност на Първоинстанционния съд — Връщане на авансовата сума, платена от Общността за проекти, финансирани в областта на трансевропейските телекомуникационни мрежи — Погасяване по давност — Дължимост на твърдяните разходи )

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/21

         Решение на Първоинстанционния съд от 22 май 2007 г. — Комисия/IIC
   (Дело T-500/04) (1)

   („Арбитражна клауза - Компетентност на Първоинстанционния съд - Връщане на авансовата сума, платена от Общността за проекти, финансирани в областта на трансевропейските телекомуникационни мрежи - Погасяване по давност - Дължимост на твърдяните разходи“)
   (2007/C 155/40)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Braun, W. Wils и N. Knittlmayer)

      Ответник: IIC Informations-Industrie Consulting GmbH (Königswinter, Германия) (представители: E. Rott и J. Wolff, avocats)
   Предмет
   Искане по член 238 ЕО за осъждане на ответника да върне част от авансовата сума, платена от Общността в изпълнение на два договора за финансиране в рамките на културни програми.
   Диспозитив

               1)

               IIC Informations-Industrie Consulting GmbH се осъжда да заплати на Общността сумата от 179 337 еуро главница, както и мораторни лихви в размер на 4 % годишно, считано от 1 ноември 1998 г. до пълното изплащане на дължимите суми.

               2)

               Искът се отхвърля в останалата му част.

               3)

               Искането на IIC Informations-Industrie Consulting GmbH да й бъде предоставена защита срещу принудително изпълнение на настоящото решение се отхвърля.

               4)

               IIC Informations-Industrie Consulting GmbH се осъжда да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82, 2.4.2005 г.


title: Дело C-341/13: Преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия) на 24 юни 2013 г. — Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/25

         Преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия) на 24 юни 2013 г. — Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)
   (Дело C-341/13)
   2013/C 260/44
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Cruz & Companhia Lda

      Ответник: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Единствено в отношенията между Европейската общност и ответника в качеството му на орган, който изплаща помощи от Общността, ли се прилага давностният срок за процедурите, предвиден в член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) № 2988/95 (1) на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности, или този срок се прилага и в отношенията между ответника в качеството му на орган, който изплаща помощи от Общността, и жалбоподателя в качеството му на получател на изплатени помощи, за които е прието, че са недължимо предоставени?

               2.

               Ако се приеме, че срокът, предвиден в член 3, параграф 1 от Регламента, е приложим и в отношенията между органа, който изплаща помощите от Общността, и получателя на изплатени помощи, за които е прието, че са недължимо предоставени, трябва ли да се счита, че посоченият срок е приложим само за административните санкции по смисъла на член 5 от Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г. или също при „административни мерки“ по смисъла на член 4, параграф 1 от същия Регламент — конкретно при връщането на недължимо получените суми?

      (1)  ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166.


title: Дело T-434/10: Решение на Общия съд от 15 ноември 2011 г. — Hrbek/СХВП — Outdoor Group (ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT“ — По-ранна фигуративна марка на Общността „alpine“ — Злоупотреба с власт — Член 65, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009)

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/14

         Решение на Общия съд от 15 ноември 2011 г. — Hrbek/СХВП — Outdoor Group (ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT)
   (Дело T-434/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „alpine“ - Злоупотреба с власт - Член 65, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009)
   2012/C 6/25
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Václav Hrbek (Augustinova, Чешка република) (представител: C. Jäger, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Schäffner)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: The Outdoor Group Ltd (Northampton, Обединено кралство) (представител: S. Malynicz, barrister)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 8 юли 2010 г. (преписка R 1441/2009-2) относно производство по възражение между The Outdoor Group Ltd и г-н Václav Hrbek.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Václav Hrbek да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


title: Дело T-472/07: Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Enercon/СХВП — Hasbro (ENERCON)

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/28

         Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Enercon/СХВП — Hasbro (ENERCON)
   (Дело T-472/07)
   (2008/C 79/55)
   Език, на който е изготвена жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Enercon GmbH (Aurich, Германия) (представител: R. Böhm, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Hasbro Inc. (Pawtucket, Съединени щати)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 25 октомври 2007 г. по преписка R 959/2006-4, доколкото то отхвърля жалбата на Enercon GmbH срещу решението на отдела по споровете от 26 май 2006 г. по възражение № В 763 666,

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) да заплати собствените си разноски, както и разноските, направени от жалбоподателя.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка на Общността „ENERCON“ за стоки от класове 16, 18, 24, 25, 28 и 32 — заявка № 3 326 031

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Hasbro Inc.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка на Общността „TRANSFORMERS ENERGON“ за стоки от класове 16, 18, 24, 25, 28, 30 и 32 — заявка № 3 152 121, както и по-ранните нерегистрирани марки „TRANSFORMERS ENERGON“ и „ENERGON“

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението в неговата цялост

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността


title: Дело T-293/13: Жалба, подадена на 24 май 2013 г. — Theophilou/Комисия и ЕЦБ

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/18

         Жалба, подадена на 24 май 2013 г. — Theophilou/Комисия и ЕЦБ
   (Дело T-293/13)
   (2013/C 226/25)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Christos Theophilou (Никозия, Кипър) и Eleni Theophilou (Никозия) (представители: C. Paschalides, Solicitor, и A. Paschalides, lawyer)

      Ответници: Европейска централна банка и Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да им присъди обезщетение за вреди в размер на 1 583 479,00 EUR поради това, че условията по точки 1.23—1.27 от Меморандума за разбирателство от 26 април 2013 г. между Кипър и ответниците налагат изисквания, които съставляват грубо нарушение на норми от по-висш ранг, установени с цел защита на частноправните субекти, а именно член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 1 от Протокол № 1 към Европейската конвенция за правата на човека,

               —

               да обяви тези условия за недействителни и да разпореди спешно преразглеждане на актовете за финансова помощ по членове 14—18 от Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност (наричан по-нататък „Договорът за ЕМС“) на основание член 19 от същия договор с оглед съобразяването им с решението на Общия съд, и

               —

               доколкото поисканото по-горе обезщетение не е свързано с факта, че съответните условия евентуално ще бъдат отменени, да присъди обезщетение за вреди поради нарушение на член 263 ДФЕС.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат пет правни основания.

               1.

               По първото правно основание се твърди, че съответните условия от Меморандума за разбирателство налагат изисквания, които съставляват „грубо нарушение на норми от по-висш ранг, установени с цел защита на частноправните субекти“ (1), като се има предвид следното:

                           —

                           посочените правни норми са от по-висш ранг, защото са закрепени в Хартата и в ЕКПЧ,

                           —

                           член 51, параграф 1 от Хартата и член 6, параграф 2 ДЕС задължават ответниците да зачитат и спазват основните права, гарантирани с Хартата и с ЕКПЧ, и

                           —

                           банковите влогове са собственост по смисъла на член 17 от Хартата и член 1 от Протокол № 1 към ЕКПЧ.

               2.

               По второто правно основание се твърди, че взети заедно, следните нарушения са дотолкова съществени, че следва да се разглеждат като грубо нарушение на норми от по-висш ранг:

                           —

                           към момента, в който са отнети банковите влогове на жалбоподателите, в достиженията на правото на Съюза не е имало „предвидени със закон случаи“, в които да се допуска отнемане на банкови влогове, което иначе е забранено с Хартата и Протокола,

                           —

                           влоговете на жалбоподателите са им отнети без „справедливо и своевременно обезщетение“ в противоречие с член 17 от Хартата и член 1 от Протокола,

                           —

                           отнемането на влогове е prima facie незаконосъобразно, освен ако „[п]ри спазване на принципа на пропорционалност […] [е] необходим[о] и ако действително отговар[я] на признати от Съюза цели от общ интерес или на необходимостта да се защитят правата и свободите на други хора“ (2),

                           —

                           противоположният обществен интерес за избягване на паника и масово теглене на влогове от банките в краткосрочен и средносрочен план не е бил отчетен при преценката на обществения интерес по член 17 от Хартата и член 1 от Протокола,

                           —

                           целта е не да се ощети или накаже Кипър, а да му се помогне, на него и на еврозоната, чрез осигуряването на подкрепа за стабилност и съответно чрез подпомагане, а не дестабилизиране на финансовите му институции и икономическата му жизнеспособност, и

                           —

                           взетата мярка не е пропорционална на легитимна цел, тъй като съгласно член 3 от Договора за ЕМС същинската цел е „мобилизирането на финансови средства и предоставянето при строго обвързване с условия […] на подкрепа за стабилност на неговите членове, които изпитват или има опасност да изпитат сериозни проблеми във връзка с финансирането, ако това е абсолютно необходимо, за да се гарантира финансовата стабилност на еврозоната като цяло и на държавите членки в нея“, а не парализирането на икономиката им.

               3.

               По третото правно основание се твърди, че отнемането на влоговете на жалбоподателите не е необходимо, нито пропорционално.

               4.

               По четвъртото правно основание се твърди, че ответниците са причина за отнемането на банковите влогове на жалбоподателите, тъй като ако не беше допуснатото от тях грубо нарушение, банковите влогове на жалбоподателите щяха да бъдат защитени предвид правата по Хартата и Протокола, и че поради това причинените на жалбоподателите вреди са преки и са били предвидими.

               5.

               По петото правно основание се твърди, че ако изложените по-горе твърдения се приемат за основателни, съответните условия трябва да бъдат обявени за недействителни, независимо че са адресирани към Кипър, тъй като засягат пряко и лично всеки от жалбоподателите, доколкото самите условия и начинът на прилагането им са в противоречие с Договора и/или нормите за прилагането му и/или — ако се приеме, че отнемането на банковите влогове на жалбоподателите застрашава началата на правовата държава в разрез с член 6, параграф 1 ДЕС — съставляват злоупотреба с власт.

      (1)  Вж. Решение от 2 декември 1971 г. по дело Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Съвет, 5/71, Recueil, стр. 975.

      (2)  Член 52, параграф 1 от Хартата.


title: Дело T-323/16: Жалба, подадена на 24 юни 2016 г. — Banco Cooperativo Español/ЕСП

text:
               16.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 296/30

         Жалба, подадена на 24 юни 2016 г. — Banco Cooperativo Español/ЕСП
   (Дело T-323/16)
   (2016/C 296/39)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Banco Cooperativo Español, SA (Мадрид, Испания) (представител: D. Sarmiento Ramirez-Escudero, адвокат)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви член 5, параграф 1 от Делегиран регламент 2015/63 за неприложим и

               —

               да отмени решението за плащане на предварителната вноска за 2016 г., което е прието от Единния съвет за преструктуриране и чийто адресат е Banco Cooperativo Español.

      Основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят оспорва решението за предварителна вноска в Единния фонд за преструктуриране за 2016 г., прието от Единния съвет за преструктуриране и съобщено чрез испанския изпълнителен орган по преструктуриране [Autoridad de Resolución Ejecutiva española (FROB)] на 26 април 2016 г. в съответствие с член 6 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/81 на Съвета от 19 декември 2014 година за определяне на еднообразни условия за прилагане на Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране (ОВ L 13, 2015 г., стр. 1).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Във връзка с първото основание се повдига съгласно член 277 ДФЕС възражение за незаконосъобразност, с което се иска от Общия съд да обяви за неприложим член 5, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44). В това отношение се твърди, че с посочения член от делегирания регламент:

                           —

                           се нарушава член 103, параграф 7 от Директива 2014/59, доколкото се установява система на изчисляване, по силата на която институция с консервативен рисков профил дължи предварителна вноска като тази на институциите с много висок рисков профил,

                           —

                           се нарушава член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз, доколкото неоправдано се ограничава основно право на жалбоподателя, а именно свободата му на стопанска инициатива,

                           —

                           се нарушава принципът на пропорционалност, доколкото не е взето предвид двойното отчитане на някои задължения на жалбоподателя, което създава очевидно неоправдано, ненужно и несъразмерно ограничение.

               2.

               Второ основание — нарушение на член 103, параграф 2, втора алинея от Директива 2014/59 и на член 70 от Регламент 806/2014, тълкувани в светлината на член 16 от Хартата и принципа на пропорционалност.

         В това отношение се твърди, че основанията за неприложимостта на член 5, параграф 1 от Делегиран регламент 2015/63 ясно сочат необходимостта рисковият профил на жалбоподателя да се коригира с оглед на функционалните особености на кооперативната мрежа, която той оглавява, както изискват споменатите по-горе членове. Поради това, и доколкото по своето съдържание обжалваното решение представлява строго и буквално прилагане на норма, която не отчита посочения рисков профил на жалбоподателя, то трябва да се приеме за противоречащо на член 103, параграф 2, втора алинея от Директива 2014/59, и в частност на Регламент 806/2014, чийто член 70, отнасящ се до предварителните вноски, препраща към Директива 2014/59 и приетата въз основа на нея правна уредба.


title: Дело C-364/14: Преюдициално запитване от Amtsgericht Rüsselsheim (Германия), постъпило на 28 юли 2014 г.  — Annette Lorch, Kurt Lorch/Condor Flugdienst GmbH

text:
               29.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 339/14

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Rüsselsheim (Германия), постъпило на 28 юли 2014 г. — Annette Lorch, Kurt Lorch/Condor Flugdienst GmbH
   (Дело C-364/14)
   2014/C 339/17
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Страни в главното производство

      Ищци: Annette Lorch, Kurt Lorch

      Ответник: Condor Flugdienst GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли извънредното обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламента (1) да се отнася пряко за резервирания полет?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос, какъв следва да е броят на предходните курсове, които могат да бъдат извършени с определения за планирания полет самолет, за да може да се вземе предвид настъпило извънредно обстоятелство? Съществува ли ограничение във времето, в рамките на което да може да се вземат предвид извънредните обстоятелства, настъпили при осъществяване на предходните курсове с този самолет? Ако това е така, как следва да се изчислява това ограничение?

               3)

               В случай че извънредни обстоятелства, които са настъпили при осъществяване на предходните курсове, са от значение също и за по-късно осъществявания полет със същия самолет, трябва ли необходимите мерки, които следва да се вземат от осъществяващия полета въздушен превозвач по член 5, параграф 3 от Регламента, да бъдат насочени единствено към предотвратяването на извънредните обстоятелства или също и към избягването на по-голямото закъснение?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-307/16: Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 30 май 2016 г. — Stanisław Pieńkowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/32

         Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 30 май 2016 г. — Stanisław Pieńkowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie
   (Дело C-307/16)
   (2016/C 335/42)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Stanisław Pieńkowski

      Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie [директор на Данъчна дирекция Люблин]

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 146, параграф 1, буква б), член 147, както и членове 131 и 273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, изключваща прилагането на освобождаване по отношение на данъчнозадължено лице, което не отговаря на условието за достигане на съответна прагова стойност на оборота за изминалата данъчна година, а няма и сключен договор с оправомощен да възстановява данъка на пътниците субект?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-30/14: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 22 януари 2014 г.  — Ryanair Ltd/PR Aviation BV

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/18

         Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 22 януари 2014 г. — Ryanair Ltd/PR Aviation BV
   (Дело C-30/14)
   2014/C 135/20
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ryanair Ltd

      Ответник: PR Aviation BV

      Преюдициален въпрос

   Действието на [Директивата за базите данни] (1) обхваща ли и онлайн бази данни, които не са защитени нито с авторско право въз основа на глава II от Директивата, нито с право sui generis въз основа на глава III, и то в смисъл, че свободата да се използват такива бази данни не може, в приложение (по аналогия или не по аналогия) на член 6, параграф 1 и член 8 във връзка с член 15 от [Директивата за базите данни], да бъде ограничавана с договор?

      (1)  Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни (ОВ L 77, стр. 20; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 102).


title: Дело C-329/08: Иск, предявен на 18 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/8

         Иск, предявен на 18 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-329/08)
   (2008/C 272/11)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker и G. Rozet)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети (1), Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 19 от тази директива,

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспонирането на Директива 2004/35/ЕО е изтекъл на 30 април 2007 г. Към датата на предявяване на настоящия иск обаче ответникът все още не е приел всички необходими мерки за транспониране на директивата по отношение на регион Брюксел-столица.

      (1)  ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 168.


title: Решение на Съда от 31 март 2017 година по дело E-14/16 — Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Неспазване — Директива 95/50/ЕО относно единните процедури за проверка на автомобилния превоз на опасни товари)

text:
               13.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 224/17

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 31 март 2017 година
   по дело E-14/16
   Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия

      (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Неспазване — Директива 95/50/ЕО относно единните процедури за проверка на автомобилния превоз на опасни товари)

   (2017/C 224/08)
   По дело E-14/16, Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия — ИСК за постановяване, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 17 г. от приложение XIII към Споразумението за Европейско икономическо пространство (Директива 95/50/ЕО на Съвета от 6 октомври 1995 г. относно единните процедури за проверка на автомобилния превоз на опасни товари), както е адаптиран към Споразумението в неговия протокол 1, като не се е съобразила с член 3, параграф 1, член 4, параграфи 1—5, член 5, член 6, параграф 1 и член 9, параграф 1 от акта, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 31 март 2017 г. решение, чийто диспозитив гласи:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 17 г. от приложение XIII към Споразумението за ЕИП (Директива 95/50/ЕО на Съвета от 6 октомври 1995 г. относно единните процедури за проверка на автомобилния превоз на опасни товари), както е адаптиран към Споразумението в неговия протокол 1, като в рамките на изисквания срок не е изпълнила член 3, параграф 1, член 4, параграфи 1—5, член 5, и член 9, параграф 1 от акта.

               2.

               Отхвърля иска по отношение на неспазването на член 6, параграф 1 от акта.

               3.

               Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-637/16: Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 9 декември 2016 г. — Florian Hanig/Société Air France SA

text:
               20.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/8

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 9 декември 2016 г. — Florian Hanig/Société Air France SA
   (Дело C-637/16)
   (2017/C 086/10)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Florian Hanig

      Ответник: Société Air France SA

      Преюдициални въпроси

   Следва ли член 7, параграф 1, първо изречение, буква б) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (1) да бъде тълкуван в смисъл, че понятието „на територията на Общността“ обхваща и онези области, които съгласно приложение II към Договора за функционирането на Европейския съюз са така наречените „отвъдморски страни и територии“, по отношение на които се прилага единствено уреденият в част четвърта от ДФЕС особен режим за асоцииране?

      (1)  ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело T-54/08: Жалба, подадена на 4 февруари 2008 г. — Република Кипър/Комисия

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/34

         Жалба, подадена на 4 февруари 2008 г. — Република Кипър/Комисия
   (Дело T-54/08)
   (2008/C 79/65)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподатeл: Република Кипър (представител: P. Kliridis, dikigoros)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обявление № EuropeAid/125051/D/SUP/CY за възлагане на обществена поръчка с наименование „Upgrading the Management of the Energy Sector — Energy Metering and Reactive Power Compensation“, публикувана само на английски език на интернет страницата http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ на 24 ноември 2007 г. или около тази дата и да се отменят членове 5 и 23 от това обявление,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят твърди, че оспорваното обявление е незаконосъобразно по следните причини:

               —

               първо, тъй като Комисията е издала обявлението като е превишила правомощията си и/или в нарушение на тяхното правно основание, а именно Регламент (ЕО) № 389/2006 на Съвета от 27 февруари 2006 година за създаване на инструмент за финансова подкрепа с цел насърчаване на икономическото развитие на общността на кипърските турци и за изменение на Регламент (ЕО) № 2667/2000 на Съвета относно Европейската агенция за възстановяване (1),

               —

               второ, тъй като обявлението противоречи на и/или е несъвместимо с член 299 от ЕО, изменен с член 19 от Акта относно условията за присъединяване на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република (Акта за присъединяване от 2003 г.) и Протокол № 10 за Кипър към Акта за присъединяване от 2003 г., и

               —

               трето, тъй като обявлението противоречи на и/или е несъвместимо със задълженията, произтичащи от императивните норми на международното право и на Резолюции 541(1983) и 550 (1984) на Съвета за сигурност на ООН.

      (1)  ОВ 2006 L 65, стр.5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 45, стр. 147.


title: Дело T-357/17: Жалба, подадена на 6 юни 2017 г. — Aide et Action France/Комисия

text:
               14.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/28

         Жалба, подадена на 6 юни 2017 г. — Aide et Action France/Комисия
   (Дело T-357/17)
   (2017/C 269/40)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Aide et Action France (Париж, Франция) (представител: A. Le Mière, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решенето от 6 април 2017 г. на Европейската комисия и дебитното известие № 3241607987, получено на 8 август 2016 г., като изведе всички правни последици от това,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати на Aide et Action France сумата от 8 000 EUR на основание член 134 от Процедурния правилник на Общия съд на Европейския съюз.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е за наличие на правен интерес и процесуална легитимация на жалбоподателя, тъй като решението от 6 април 2017 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) пораждало правни последици по отношение на него.

               2.

               Второто основание е за непълнота на мотивите на обжалваното решение, тъй като:

                           —

                           нарушавало член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“) и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“),

                           —

                           не излагало каквито и да било ясни и безспорни фактически и правни доводи,

                           —

                           в него Комисията само отбелязвала наличието на неизпълнение на договора, без обаче да посочи конкретната позволяваща да се установи това обстоятелство договорна разпоредба, като освен това не разкривала на какво основание определила размера на твърдяното задължение,

                           —

                           мотивите на решението не били съобразени със самия му контекст,

                           —

                           разследванията и краткото изложение на фактите на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) не позволявали на жалбоподателя да установи обхвата на наложената му мярка.

               3.

               Третото основание е за отказ на достъп до окончателния доклад, който OLAF изпратил до Европейската комисия, тъй като:

                           —

                           обжалваното решение нарушавало член 15, параграф 3 ДФЕС, член 42 от Хартата и Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията,

                           —

                           след издаването на дебитното известие и приемането на решението за събиране на задължението чрез прихващане на жалбоподателя трябвало да се предостави достъп до окончателния доклад на OLAF, за да може да се ползва в пълна степен от правото си на защита,

                           —

                           Комисията трябвало да се съобрази с предвидените в националното право условия за достъп до представляващи основание за неблагоприятно решение документи,

                           —

                           принципът, че докладите за разследванията и проверките на Комисията следва да се съобщават, бил установен със споразумението за отпускане на безвъзмездни средства,

                           —

                           при всички положения Комисията можела да съобщи документ, като закрие някои негови пасажи.

               4.

               Четвъртото основание е за пълна необоснованост на обжалваното решение и оттам за нарушение на ДФЕС, тъй като:

                           —

                           обжалваното решение нарушавало член 209 ДФЕС, Регламент № 966/2012 от 25 октомври 2012 г. и Регламент № 1268/2012 от 29 октомври 2012 г.,

                           —

                           обжалваното решение не било прието въз основа на установено безспорно, ликвидно и изискуемо задължение,

                           —

                           всички получени от жалбоподателя средства били изцяло използвани за нуждите на програмата, за която били отпуснати, в съответствие с член 14 от приложение 2 към споразумението за отпускане на безвъзмездни средства „Grant Contract“.


title: Дело C-8/09: Иск, предявен на 9 януари 2009 г.  — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/25

         Иск, предявен на 9 януари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-8/09)
   (2009/C 69/45)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Cattabriga и J. Sénéchal)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2006/17/ЕО на Комисията oт 8 февруари 2006 година за прилагане на Директива 2004/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за определени технически изисквания по отношение на даряването, доставянето и контрола на човешки тъкани и клетки (1) или във всеки случай, като не ги е съобщило на Комисията, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2006/17/EО е изтекъл на 1 ноември 2006 г. Към момента на предявяване на настоящия иск обаче ответникът все още не е приел необходимите мерки за транспониране на директивата или, във всеки случай, не ги е съобщил на Комисията.

      (1)  ОВ L 38, стр. 40.


title: Дело C-399/09: Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšším správním soudem (Чешка република) на 16 октомври 2009 г. — Marie Landtová/Česká správa sociálního zabezpečení

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/19

         Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšším správním soudem (Чешка република) на 16 октомври 2009 г. — Marie Landtová/Česká správa sociálního zabezpečení
   (Дело C-399/09)
   2010/C 24/31
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Marie Landtová

      Ответник: Česká správa sociálního zabezpečení

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли точка 6 от част А в Приложение III във връзка с член 7, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (1), съгласно която следва да се запази критерият за определяне на държавата правоприемник, която е компетентна да вземе предвид осигурителния период, завършил за заетите лица до 31 декември 1992 г., по социалноосигурителната система на предишната Чешка и Словашка федерална република, да се тълкува, че не допуска прилагането на национална правна норма, съгласно която при възникването на правото на обезщетение и определянето на неговия размер чешката социалноосигурителна институция следва да вземе предвид целия осигурителен период, който е завършил на територията на предишната Чешка и Словашка федерална република до 31 декември 1992 г., макар дори съгласно посочения по-горе критерии социалноосигурителна институция на Словашката република да е компетентна да го вземе предвид?

               2.

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, следва ли член 12 от Договора за ЕО във връзка с член 3, параграф 1, член 10 и член 46 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността да се тълкува, че не допуска осигурителен период, завършил при социалноосигурителната система на предишната Чешка и Словашка република да 31 декември 1992 г., който веднъж вече бил взет предвид в същата степен за целите на обезщетяването по социалноосигурителната система на Словашката република или съгласно посочената по-горе национална правна норма да бъде взет изцяло предвид при правото на обезщетение и определяне на неговия размер, само по отношение на граждани на Чешката република, които пребивават на нейна територия?

      (1)  ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26.