title: Дело C-12/08: Преюдициално запитване, отправено от Cour du travail de Liège (Белгия) на 11 януари 2008 г. — Mono Car Styling SA в ликвидация/Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/17

         Преюдициално запитване, отправено от Cour du travail de Liège (Белгия) на 11 януари 2008 г. — Mono Car Styling SA в ликвидация/Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto
   (Дело C-12/08)
   (2008/C 79/30)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Cour du travail de Liège
   Страни в главното производство

      Ищец: Mono Car Styling SA в ликвидация

      Ответници: Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto
   Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 6 от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки в областта на колективните уволнения (1), който гласи, че:
               „Държавите-членки гарантират, че представителите на работниците и/или работниците разполагат със съдебни и/или административни процедури за привеждане в изпълнение на задълженията по настоящата директива“,
               да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба като член 67 от Закона от 13 февруари 1998 г. за създаване на разпоредби относно насърчаване на заетостта, която предвижда, че даден работник ще може да оспорва спазването на процедурата по информиране и консултиране

                           —

                           само на основание, че работодателят не е спазил посочените в член 66, параграф 1, втора алинея от същия закон условия,

                           —

                           и доколкото представителите на персонала в Conseil d'entreprise [Съвет за социално партньорство] или при липсата на такъв, членовете на синдикалното представителство, или при липсата на такова, работниците, които трябва да бъдат информирани или консултирани, са съобщили на работодателя възражения относно спазването на едно или повече от предвидените в член 66, параграф 1, втора алинея условия в срок от 30 дни, считано от датата на предизвестието, посочено в член 66, параграф 2, втора алинея,

                           —

                           и ако уволненият работник е уведомил работодателя с препоръчано писмо по пощата, че оспорва спазването на процедурата по информиране и консултиране и моли да бъде възстановен на работа [и то в срок от 30 дни, считано от датата на уволнението му] или считано от датата, на която уволненията придобиват характер на колективни уволнения?

               2.

               Ако се предположи, че член 6 от Директива 98/59/CE на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки в областта на колективните уволнения може да се тълкува в смисъл, че разрешава на дадена държава-членка да приема национална разпоредба като член 67 от Закона от 13 февруари 1998 г. за създаване на разпоредби относно насърчаване на заетостта, доколкото той предвижда, че уволнен работник ще може да оспорва спазването на процедурата по информиране и консултиране само на основание, че работодателят не е спазил посочените в член 66, параграф 1, втора алинея от същия закон условия и доколкото представителите на персонала в Conseil d'entreprise [Съвет за социално партньорство] или при липсата на такъв, членовете на синдикалното представителство или при липсата на такова, работниците, които трябва да бъдат информирани или консултирани, са съобщили възраженията на работодателя относно спазването на едно или повече от предвидените в член 66, параграф 1, втора алинея условия в срок от 30 дни, считано от датата на предизвестието, посочено в член 66, параграф 2, втора алинея и ако уволненият работник е информирал работодателя с препоръчано писмо по пощата, че оспорва спазването на процедурата по информиране и консултиране и моли да бъде възстановен на работа в срок от 30 дни, считано от датата на уволнението си или считано от датата, на която уволненията придобиват характера на колективни уволнения,
               съвместима ли е такава система с основните права на лицата, които са неразделна част общите принципи на правото, чието спазване се гарантира от общностния съд, и по-специално с член 6 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи?

               3.

               Може ли национална юрисдикция, сезирана със спор между две лица, в конкретния случай работник и негов бивш работодател, да не приложи дадена разпоредба от вътрешното право, която противоречи на разпоредби на директива на Общността, като член 67 от Закона от 13 февруари 1998 г. за създаване на разпоредби относно насърчаване на заетостта, за да приложи други разпоредби на вътрешното право, за които се приема, че транспонират правилно дадена общностна директива като разпоредбите в Колективния трудов договор № 24 от 2 октомври 1975 г., обявен за задължителен с Кралски указ от 21 януари 1976 г., но чието прилагане на практика е изключено от разпоредбата на вътрешното право, която е в противоречие с разпоредбите на дадена общностна директива, в конкретния случай член 67 от Закона от 13 февруари 1998 г.?

               4.

                           1)

                           Трябва ли член 2 от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 г. и по-специално параграфи 1, 2 и 3 от него да се тълкуват в смисъл, че не допускат дадена национална разпоредба като член 66, параграф 1 от Закона от 13 февруари 1998 г. за създаване на разпоредби относно насърчаване на заетостта, който гласи, че за да изпълни задълженията си в рамките на колективно уволнение, работодателят е длъжен само да представи доказателство, че е изпълнил следните условия, т.е.:

                                       1.

                                       представил е на Conseil d'entreprise [Съвет за социално партньорство] или при липса на такъв, на синдикалното представителство, или при липса на такова, на работниците, писмен доклад, в който уведомява за своето намерение да пристъпи към колективно уволнение;

                                       2.

                                       той трябва да може да представи доказателство, че във връзка с намерението си да извърши колективно уволнение, е свикал Conseil d'entreprise [Съвет за социално партньорство] или при липса на такъв, е провел събрание със синдикалното представителство или при липса на такова, с работниците;

                                       3.

                                       трябва да е разрешил на членовете, представляващи персонала в Conseil d'entreprise [Съвет за социално партньорство] или при липса на такъв на членовете на синдикалното представителство, или при липса на такова, на работниците, да поставят въпроси относно предстоящото колективно уволнение и да формулират доводи или да излагат насрещни предложения по темата;

                                       4.

                                       той трябва да разгледа посочените в 3 въпроси, доводи и насрещни предложения и да им отговори.

                           2)

                           Трябва ли същата разпоредба да се разбира в смисъл, че не допуска дадена национална разпоредба като член 67, втора алинея от Закона от 13 февруари 1998 г. за създаване на разпоредби относно насърчаване на заетостта, доколкото тя предвижда, че уволненият работник може да оспорва спазването на процедурата по информиране и консултиране само на основание, че работодателят не е спазил посочените в член 66, параграф 1, втора алинея условия, чиито въпрос в точка 1) по-горе?

      (1)  ОВ L 225, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95.


title: Дело C-96/06: Решение на Съда (трети състав) от 13 март 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Viamex Agrar Handels GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Регламент (ЕО) № 615/98 — Директива 91/628/ЕИО — Възстановявания при износ — Отказ — Неспазване на Директива 91/628/ЕИО — Накърняване на хуманното отношение към животните — Тежест на доказване — Липса на доказателства)

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/3

         Решение на Съда (трети състав) от 13 март 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Viamex Agrar Handels GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Дело C-96/06) (1)

   (Регламент (ЕО) № 615/98 - Директива 91/628/ЕИО - Възстановявания при износ - Отказ - Неспазване на Директива 91/628/ЕИО - Накърняване на хуманното отношение към животните - Тежест на доказване - Липса на доказателства)
   (2008/C 116/05)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Finanzgericht Hamburg
   Страни в главното производство

      Ищец: Viamex Agrar Handels GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Предмет
   Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 615/98 на Комисията от 18 март 1998 година относно особени правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ, що се отнася до хуманното отношение към живите животни от породата на говедата по време на транспорт (ОВ L 82, стp. 19) — Възможност за компетентния орган да откаже предоставянето на възстановявания при износ, когато той прецени „с оглед на […] всякакви други данни, с които разполага“, че не са спазени разпоредбите на Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт, за изменение на Директива 90/425/ЕИО и Директива 91/496/ЕИО (ОВ L 340, стр.17; Специално издание на български език, глава 3, том 10, стp. 182) — Доказателствена тежест — Отказ за възстановявания поради използване на кораб, вписан в списък на кораби, които не отговарят на изискванията на Директива 91/628/ЕИО („негативен списък“) при липсата на сведения, които позволяват да се заключи, че хуманното отношение към животните е било действително накърнено.
   Диспозитив

               1)

               Въпреки представените от износителя документи съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 615/98 на Комисията от 18 март 1998 година относно особени правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ, що се отнася до хуманното отношение към живите животни от породата на говедата по време на транспорт, компетентният орган може в съответствие с член 5, параграф 3 от посочения регламент да прецени, че Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт, за изменение на Директива 90/425/ЕИО и Директива 91/496/ЕИО, изменена с Директива 95/29/ЕО на Съвета от 29 юни 1995 година, не е спазена. Компетентният орган може обаче да достигне до този извод само като се основе на посочените документи в член 5 от Регламент № 615/98 и посочените в член 4 от същия регламент доклади относно здравето на животните и на всякакви други обективни данни, свързани с хуманното отношение към животните, които са от естество да поставят под въпрос представените от износителя документи, като в тежест на последния е при необходимост да докаже в какво се състои неотносимостта на доказателствата, на които се позовава компетентният орган, за да достигне до извода, че не е спазена Директива 91/628, изменена с Директива 95/29.

               2)

               Съгласно член 5, параграф 3 от Регламент № 615/98 компетентният орган може да откаже възстановяване при износ поради неспазване на разпоредбите на Директива 91/628, изменена с Директива 95/29, относно здравето на животните, въпреки че нито едно обстоятелство не позволява да се установи, че хуманното отношение към транспортираните животни е било конкретно накърнено.

      (1)  ОВ C 96 от 22.4.2006 г.


title: Дело C-92/12: Решение на Съда (втори състав) от 26 април 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Ireland — Irlande) — Health Service Executive/SC, AC (Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност — Регламент (ЕО) № 2201/2003 — Ненавършило пълнолетие дете, което има обичайно пребиваване в Ирландия, където е било настанявано многократно — Агресивно и опасно поведение за самото дете — Решение за настаняване на детето в специализирана институция от затворен тип в Англия — Материален обхват на регламента — Член 56 — Процедури за консултиране и даване на съгласие — Задължение за признаване или за обявяване на изпълняемостта на решението за настаняване на детето в специализирана институция от затворен тип — Временни мерки — Спешно преюдициално производств)

text:
               30.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/5

         Решение на Съда (втори състав) от 26 април 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Ireland — Irlande) — Health Service Executive/SC, AC
   (Дело C-92/12) (1)

   (Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност - Регламент (ЕО) № 2201/2003 - Ненавършило пълнолетие дете, което има обичайно пребиваване в Ирландия, където е било настанявано многократно - Агресивно и опасно поведение за самото дете - Решение за настаняване на детето в специализирана институция от затворен тип в Англия - Материален обхват на регламента - Член 56 - Процедури за консултиране и даване на съгласие - Задължение за признаване или за обявяване на изпълняемостта на решението за настаняване на детето в специализирана институция от затворен тип - Временни мерки - Спешно преюдициално производств)
   2012/C 194/08
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Ireland

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Health Service Executive

      Ответник: SC, AC

      в присъствието на: Attorney General

      Предмет

   Преюдициално запитване — High Court of Ireland — Тълкуване на член 56 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (ОВ L 338, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183) — Материален обхват — Решение на ирландска юрисдикция дете, което има обичайно пребиваване в Ирландия, да бъде задържано с цел закрила в предоставяща терапевтични и образователни грижи институция в Обединеното кралство — Процедури за консултиране и даване на съгласие за осигурявне на ефективната закрила на детето — Задължение решението за задържане на детето с цел закрила да бъде признато и/или обявено за изпълняемо преди настаняването.

      Диспозитив

               1.

               Решение на юрисдикция на държава членка, което предвижда настаняването на дете в предоставяща терапевтични и образователни грижи институция от затворен тип в друга държава членка, когато настаняването предполага лишаване от свобода за определено време с цел закрила, попада в материалния обхват на Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000.

               2.

               Съгласието по член 56, параграф 2 от Регламент № 2201/2003 трябва да бъде дадено от компетентен орган, който попада в приложното поле на публичното право, преди приемането на решението за настаняване на дете. Не е достатъчно институцията, в която трябва да бъде настанено детето, да даде своето съгласие. При обстоятелства като тези в делото по главното производство, при които юрисдикцията на държавата членка, взела решение за настаняването, изпитва съмнения относно това дали определено съгласие е дадено надлежно в замолената държава членка, тъй като не е било възможно да се установи със сигурност кой е бил компетентният орган в последната посочена държава, нередовността може да бъде отстранена, с цел да се гарантира, че изискването за даване на съгласие по член 56 от Регламент № 2201/2003 е спазено изцяло.

               3.

               Регламент № 2201/2003 трябва да се тълкува в смисъл, че решение на юрисдикция на държава членка, с което се разпорежда принудителното настаняване на дете в специализирана институция от затворен тип в друга държава членка, трябва — преди да бъде приведено в изпълнение в замолената държава членка — да бъде обявено за изпълняемо в тази държава членка. За да не се лишава от полезно действие този регламент, решението на юрисдикцията на замолената държава членка по молбата за издаване на декларация за изпълняемост трябва да бъде взето особено бързо, без жалбите, подадени срещу подобно решение на юрисдикцията на замолената държава членка, да могат да имат суспензивен ефект.

               4.

               Когато е дадено за определено време, съгласието за настаняване на основание член 56, параграф 2 от Регламент № 2201/2003 не се прилага спрямо решенията, които имат за предмет удължаване на срока на настаняването. При такива обстоятелства трябва да бъде поискано ново съгласие. Решение за настаняване, прието в държава членка, което е обявено за изпълняемо в друга държава членка, може да бъде приведено в изпълнение в последната държава членка само за периода, посочен в решението за настаняване.

      (1)  ОВ C 133, 5.5.2012 г.


title: Дело T-495/11: Жалба, подадена на 19 септември 2011 г. — Streng/СХВП — Gismondi (PARAMETRICA)

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/37

         Жалба, подадена на 19 септември 2011 г. — Streng/СХВП — Gismondi (PARAMETRICA)
   (Дело T-495/11)
   2011/C 347/67
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Michael Streng (Erding, Германия) (представител: A. Pappert, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Fulvio Gismondi (Рим, Италия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 юли 2011 г. по преписка R 1348/2010-4 като се върне преписката на четвърти апелативен състав; и

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „PARAMETRICA“ за услуги от класове 36 и 42 — заявка за марка на Общността № 6048433

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: регистрираната в Германия под № 30311096 словна марка „parameta“ за услуги от класове 35, 38, 41 и 42

      Решение на отдела по споровете: уважава изцяло възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля възражението.

      Изложени правни основания: нарушение на Правило 19, параграфи 2 и 3 във връзка с Правило 98, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията, доколкото апелативният състав погрешно приел, че представените документи, съдържащи кодове WIPO INID, не са съставени на езика на производството и/или разглеждани заедно с представения на 3 ноември 2008 г. превод не представляват „превод“ по смисъла на Правило 98, параграф 1 от този регламент.


title: Дело T-735/15: Решение на Общия съд от 6 декември 2016 г. — The Art Company B & S/EUIPO — Manifatture Daddato и Laurora (SHOP ART) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „SHOP ART“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „art“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/31

         Решение на Общия съд от 6 декември 2016 г. — The Art Company B & S/EUIPO — Manifatture Daddato и Laurora (SHOP ART)
   (Дело T-735/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „SHOP ART“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „art“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 022/41)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Art Company B & S, SA (Кел, Испания) (представители: L. Sánchez Calderón и J. Villamor Muguerza, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Manifatture Daddato SpA (Барлета, Италия) (представител: D. Russo, адвокат)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Sabina Laurora (Трани, Италия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 8 октомври 2015 г. (преписка R 3050/2014-1), постановено в производство по възражение със страни The Art Company B & S, от една страна, и Manifatture Daddato и г-жа Laurora, от друга страна

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 8 октомври 2015 г. (преписка R 3050/2014-1).

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 68, 22.2.2016 г.


title: Дело C-95/15 P: Жалба, подадена на 24 февруари 2015 г. от H & R ChemPharm GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 12 декември 2014 г. по дело T-551/08, H & R ChemPharm GmbH/Европейска комисия

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/43

         Жалба, подадена на 24 февруари 2015 г. от H & R ChemPharm GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 12 декември 2014 г. по дело T-551/08, H & R ChemPharm GmbH/Европейска комисия
   (Дело C-95/15 P)
   (2015/C 138/57)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: H & R ChemPharm GmbH (представители: M. Klusmann и S. Thomas, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се изцяло отмени решението на Общия съд (трети състав) от 12 декември 2014 г. по дело T-551/08, доколкото засяга жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност, да се намали в подходяща степен глобата от 22 милиона евро, наложена на жалбоподателя в член 2 от обжалваното решение на Комисията от 1 октомври 2008 г.,

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното, делото да се върне на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане,

               —

               да се отмени възлагането на съдебните разходи в размер на 10  000 EUR съгласно член 90, буква а) от Процедурния правилник на Общия съд,

               —

               ответникът да се осъди да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   С жалбата се атакува решението на Общия съд (трети състав) от 12 декември 2014 г. (рег. № 651533) по дело T-551/08, H&R ChemPharm GmbH/Комисия, с което Общият съд отхвърля жалбата за отмяна на Решение № C(2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 г. (преписка COMP/39181 — Восъци за свещи) в частта, която засяга жалбоподателя.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят пред Съда (и жалбоподател в първоинстанционното производство) излага следните основания:

               1.

               С първото основание жалбоподателят по-специално твърди нарушение на член 81 ЕО [101 ДФЕС] поради противоречие и непълнота в мотивите на съдебното решение относно структурата на предприятието на жалбоподателя и отговорността му, с които Общият съд констатира, че жалбоподателят е нарушил член 81 ЕО. Основното противоречие се състояло в това, че за целите на вменяването на отговорност за нарушението Общият съд третирал жалбоподателя и несвързаното с него предприятие Tudapetrol като един субект, но при налагането на глобата изхождал от постановката за наличие на две отделни предприятия. Доколкото от мотивите към решението на Общия съд не следвало дали жалбоподателят и Tudapetrol образуват едно-единствено предприятие или са две предприятия, жалбоподателят твърди и неизпълнение на задължението за мотивиране (член 296 ДФЕС), както и на признатото му като основно право на защита.

               2.

               С второто основание жалбоподателят твърди неправилно вменяване на отговорност за поведението на служител, успоредно зает с разнообразни задачи в различни юридически самостоятелни предприятия. Жалбоподателят възразява срещу търсенето от него на отговорност за поведението на този служител, без Общият съд да е установил дали този сътрудник в крайна сметка е предприел процесните действия и за жалбоподателя. Правното становище на Общия съд по този въпрос нарушавало член 81 ЕО. Освен това Общият съд нарушил принципа на справедлив процес, тъй като отхвърлил искането на жалбоподателя да приведе доказателства за фактическите задачи на съответния служител с правно неиздържана обосновка (нарушение на член 6 от ЕКПЧ).

               3.

               С третото си основание жалбоподателят твърди наличие на повлияли върху решението грешки при тълкуването на член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 (1) с оглед на оборота, въз основа на който се определя паричната глоба. Тези грешки се състояли в това, че при изчисляването на глобата Общият съд приел включването на продажби на трето предприятие, въпреки че това предприятие безспорно не било участвало в нарушението и не образувало стопанска единица с жалбоподателя. В допълнение, в съдебното решение нямало никаква правна обосновка защо при определянето на паричната глоба се включват обороти на трети лица независимо от липсата на стопанска единица. Ето защо изложеното от Общия съд било в разрез не само с член 23 , параграф 3 от Регламент № 1/2003, но и с изискванията на съдебната практика за надлежно мотивиране (член 296 ДФЕС).

               4.

               С четвъртото основание на първо място се твърди, че при определянето на паричната глоба Общият съд взел предвид обороти на дружества, които били придобити едва в края на периода, до който се отнася твърдяното нарушение, и тези обороти били екстраполирани върху целия твърдян период на участие. Това противоречало на подхода на Общия съд в паралелното решение по дело Esso (2). В решение Esso същият съд по същата преписка постановил по същия въпрос, че съответният подход на Комисията води до изкуствено увеличаване на оборота, въз основа на който се изчислява паричната глоба. Това неравно третиране представлявало нарушение на член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003. Доколкото Общият съд не взел отношение по оплакванията на жалбоподателя, обжалваното съдебно решение страдало и от порок в мотивите (член 296 ДФЕС). Жалбоподателят също така твърди, че Общият съд е допуснал грешки при изчисляването на оборота, които довели до двойно отчитане на обороти, представляващо нарушение на член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003.

               5.

               С петото си основание жалбоподателят твърди няколко грешки при прилагане на правото, допуснати при определянето на паричната глоба, сред които по-специално несъразмерност на наложената на жалбоподателя глоба в сравнение с наложените на други, участвали в твърдените нарушения предприятия (нарушение на член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003). Жалбоподателят се оплаква, че Общият съд не отчел разлики в степента на приноса на жалбоподателя за нарушението в сравнение с други участвали предприятия, както и че е налице непропорционално отчитане на размера на предприятието.

               6.

               С шестото основание жалбоподателят твърди грешки при прилагане на правото, допуснати при определянето от Общия съд на разходите, с оглед на възлагането в тежест на процесуалните разходи — за които не била изложена по-подробна обосновка и за които се твърди, че са допълнителни — направени от Общия съд (нарушение на член 90, буква а) от Процедурния правилник на Общия съд, на член 296 ДФЕС и на член 6 от ЕКПЧ). Такива разходи не били извършени, нито пък жалбоподателят бил изслушан преди да бъде постановено решението относно разходите.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      (2)  T-540/08, EU:T:2014:630.


title: Дело T-245/13: Решение на Общия съд от 4 септември 2015 г. — Обединено кралство/Комисия (ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Схема на единно плащане — Ключови проверки — Вторични проверки — Членове 51, 53, 73 и 73а от Регламент (ЕО) № 796/2004)

text:
               19.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/22

         Решение на Общия съд от 4 септември 2015 г. — Обединено кралство/Комисия
   (Дело T-245/13) (1)

   ((ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Схема на единно плащане - Ключови проверки - Вторични проверки - Членове 51, 53, 73 и 73а от Регламент (ЕО) № 796/2004))
   (2015/C 346/24)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално C. Murrell, M. Holt и E. Jenkinson, впоследствие M. Holt, подпомагани от D. Wyatt, QC, и от V. Wakefield, barrister)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Rossi и K. Skelly)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение за изпълнение 2013/123/ЕС на Комисията от 26 февруари 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 67, стр. 20), в частта, в която се отнася до позицията в приложение 1 към него, предвиждаща екстраполирана корекция от 5,19 % за осъществени в Северна Ирландия (Обединено кралство) разходи през финансовата 2010 г. в размер на 16 513 582,57 EUR.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 189, 29.6.2013 г.


title: Дело T-364/15 R: Определение на председателя на Общия съд от 7 април 2016 г. — ADR Center/Комисия (Обезпечително производство — Арбитражна клауза — Споразумения, сключени за изпълнение на проекти, финансирани от Съюза в рамките на програмата „Гражданско правосъдие“ — Решение на Комисията, имащо изпълнителна сила, да се пристъпи към събиране на платените суми — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/31

         Определение на председателя на Общия съд от 7 април 2016 г. — ADR Center/Комисия
   (Дело T-364/15 R)
   ((Обезпечително производство - Арбитражна клауза - Споразумения, сключени за изпълнение на проекти, финансирани от Съюза в рамките на програмата „Гражданско правосъдие“ - Решение на Комисията, имащо изпълнителна сила, да се пристъпи към събиране на платените суми - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2016/C 191/41)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ADR Center Srl (Рим, Италия) (представител: L. Tantalo, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Cappelletti и J. Estrada de Solà)

      Предмет

   Молба за спиране на принудителното изпълнение на Решение C (2015) 3117 окончателен на Комисията от 4 май 2015 г. относно възстановяването на сумата от 432 637,97 EUR, ведно с лихвите, дължима от ADR Center Srl във връзка с дебитни известия № 3241408192 и № 3241409206, отнасящи се съответно до 155 507,97 EUR и 277 130 EUR.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.

               2)

               Отменя определението от 22 януари 2016 г., в частта му, която се отнася до дело T-364/15 R.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-407/07: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 5 септември 2007 г. — Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing/Staatssecretaris van Financiën

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/13

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 5 септември 2007 г. — Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-407/07)
   (2007/C 283/24)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden.
   Страни в главното производство

      Ищец: Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën
   Преюдициални въпроси
   Трябва ли член 13, А, параграф 1, буква е) от Шеста директива (1) да се тълкува в смисъл, че в обхвата му се включват и услуги, предоставяни от посочените в тази разпоредба обединения от лица на техните членове, като тези услуги са пряко необходими за извършване от последните на освободени от данъчно облагане доставки или на доставки, които не подлежат на облагане с данък върху добавената стойност, и с оглед заплащането на тези услуги се изисква само възстановяване на разходите по тях, ако те се предоставят само на един или на няколко от членовете?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело C-311/12: Определение на председателя на Съда от 7 февруари 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Arbeitsgericht Nienburg — Германия) — Heinz Kassner/Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/19

         Определение на председателя на Съда от 7 февруари 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Arbeitsgericht Nienburg — Германия) — Heinz Kassner/Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG
   (Дело C-311/12) (1)

   2013/C 108/48
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 287, 22.9.2012 г.


title: Дело C-312/10: Преюдициално запитване, отправено от Landesarbeitsgericht Köln (Германия) на 29 юни 2010 г. — Land Nordrhein-Westfalen/Melanie Klinz

text:
               9.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/3

         Преюдициално запитване, отправено от Landesarbeitsgericht Köln (Германия) на 29 юни 2010 г. — Land Nordrhein-Westfalen/Melanie Klinz
   (Дело C-312/10)
   ()
   2010/C 274/04
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landesarbeitsgericht Köln

      Страни в главното производство

      Ищец: Land Nordrhein-Westfalen

      Ответник: Melanie Klinz

      Преюдициални въпроси

      Въпрос 1

               а)

               Когато се прави правна преценка дали подновяването на срочен трудов договор в конкретния случай е оправдано от обективни причини по смисъла на клауза 5, точка 1, буква а) от Рамковото споразумение относно срочната работа, приложено към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година (1), съвместимо ли е със смисъла и целта на клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение да се взима предвид единствено положението към момента на сключване на договора за подновяване, без да се отчита колко срочни договори са предхождали този договор, или

               б)

               смисълът и целта на клауза 5, точка 1, буква а) от Рамковото споразумение, да се предотвратят злоупотребите с използването на последователни срочни трудови договори, налагат ли предвиждането на по-строги изисквания във връзка с „обективните причини“ при по-голям брой последователни срочни трудови договори, които вече са предхождали договора, предмет на преценка, или при по-дълъг период, през който съответният работник вече е бил нает въз основа на последователни срочни трудови договори?

      Въпрос 2

   Клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение относно срочната работа допуска ли прилагането на норма от националното право като член 14, параграф 1, второ изречение, точка 7 от Закона за работата на непълно работно време и за срочните трудови договори (Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge, наричан по-нататък „TzBfG“), съгласно която сключването на последователни срочни трудови договори е оправдано само в обществения сектор поради „обективната причина“, че възнаграждението на работника се изплаща с бюджетни средства, предвидени за срочна заетост, докато при работодателите в частния сектор такива икономически причини не се признават за „обективни причини“?

      Въпрос 3

               а)

               Цитираната във въпрос 2 норма относно срочните трудови договори (член 14, параграф 1, второ изречение, точка 7 от TzBfG) съвместима ли е с Рамковото споразумение, ако посоченото в член 14, параграф 1, второ изречение, точка 7 от TzBfG бюджетно правило има достатъчно конкретна цел, която обосновава използването на срочни трудови договори и е свързана преди всичко с разглежданата дейност и условията за нейното упражняване (вж. точка 2 от резюмето на Решение от 4 юли 2006 г. по дело C-212/04, Adeneler)?

         При утвърдителен отговор на въпрос 3, буква а):

               б)

               Налице ли е такава достатъчно конкретна цел, ако бюджетното правило, както в случая член 7, параграф 3 от Gesetz über die Feststellung der Haushaltspläne des Landes Nordrhein-Westfalen (Закон за бюджета на провинция Северен Рейн-Вестфалия, „HG NRW 2004/05“), предвижда само, че бюджетните средства са предвидени за срочна заетост като „временно нает персонал“?

         При утвърдителен отговор на въпрос 3, буква б):

               в)

               Това важи ли и в случаите, когато дейност на „временно нает персонал“ в този смисъл означава не само дейност, с която трябва да се отговори на временно нарастване на обема на работа или на необходимостта от заместване на временно отсъстващ ключов служител, но и когато понятието „временно нает персонал“ се прилага също ако възнаграждението на работника се изплаща с бюджетни средства, предоставени на разположение поради временното отсъствие на ключов служител, работещ в същия отдел, въпреки че на „временно наетия персонал“ са възложени задачи, които са част от обичайната и постоянна за работодателя дейност и по същество не са свързани с дейността на отсъстващия ключов служител, или

               г)

               Описаното във въпрос 3, буква в) тълкуване на понятието „временно нает персонал“ противоречи ли на смисъла и целта на Рамковото споразумение относно срочната работа, да се предотвратят злоупотребите с използването на последователни срочни трудови договори, и на установения в Решение по дело Angelidaki (точка 2 от резюмето на Решение от 23 април 2009 г. по съединени дела C-378/07 — C-380/07) принцип, че клауза 5, точка 1, буква а) от Рамковото споразумение относно срочната работа не допуска прилагането на национална правна уредба „така, че подновяването на последователни срочни трудови договори в обществения сектор да се разглежда като оправдано от „обективни причини“ по смисъла на посочената клауза само поради това че тези договори се основават на законови разпоредби, които допускат подновяването им за задоволяване на някои временни нужди, макар че в действителност посочените нужди са устойчиви и дълготрайни“?

      Въпрос 4

   Нарушава ли държавата членка клауза 8, точка 3 от Рамковото споразумение относно срочната работа, ако в закона за транспониране на Директива 1999/70/ЕО в националното право въведе основание за използването на срочни трудови договори, каквото представлява описаното във въпрос 2 бюджетно правило, общо приложимо за целия обществен сектор, при положение че преди да бъде приета Директива 1999/70/ЕО това правило се е прилагало по подобен начин само за малка част от обществения сектор (висше образование)? Води ли такова нарушение до невъзможност националната разпоредба да се прилага занапред?

      (1)  ОВ L 175, 10.7.1999 г., стp. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129.


title: Дело C-571/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Bolzano (Италия) на 7 декември 2010 г. — Kamberaj Servet/Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Автономна провинция Bolzano

text:
               12.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/7

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Bolzano (Италия) на 7 декември 2010 г. — Kamberaj Servet/Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Автономна провинция Bolzano
   (Дело C-571/10)
   2011/C 46/11
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bolzano

      Страни в главното производство

      Ищец: Kamberaj Servet

      Ответници: Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Автономна провинция Bolzano

      Преюдициални въпроси

               1.

               Принципът на предимство (principe de primauté) на правото на Европейския съюз налага ли на националния съд да осигури пълното и незабавно изпълнение на нормите на Съюза, които имат непосредствено действие, като остави без приложение разпоредби на вътрешното право, които противоречат на правото на Съюза, дори последните да са приети в изпълнение на основни принципи на конституционната уредба на държавата членка.

               2.

               При противоречие между разпоредба на вътрешното право и ЕКЗПЧ извършената в член 6 от Договора за ЕС препратка към ЕКЗПЧ налага ли на националния съд да осигури прякото приложение на член 14 и на член 1 от Допълнителен протокол № 12, като остави без приложение несъвместимия източник на вътрешното право, без да се налага националният конституционен съд предварително да бъде сезиран с въпрос за конституционосъобразност.

               3.

               Правото на Европейския съюз и по-конкретно членове 2 и 6 от Договора за ЕС, членове 21 и 34 от Хартата и Директиви 2000/43/ЕО и 2003/109/ЕО допускат ли национална правна уредба (по-точно: правна уредба на провинция), като съдържащата се в разпоредбите на член 15, алинея 3° от УПР № 670/1972, на членове 1 и 5 от П.З. № 13 от 1998 г., както и в Решение № 1865 на Giunta provinciale от 20 юли 2009 г., в частта, в която за предоставяне на разглежданите облаги и по-конкретно за предоставянето на т.нар. „жилищна субсидия“ се отдава значение на гражданството, като дългосрочно пребиваващите работници, които не са граждани на Европейския съюз или са апатриди се третират по-неблагоприятно от пребиваващите общностни граждани (независимо дали са италиански граждани или не).

         При положителен отговор на предходните въпроси:

               4.

               При нарушение на общите принципи на правото на Европейския съюз като забраната за допускане на дискриминация и изискването за правна сигурност, при наличие на национална правна уредба за транспониране, която позволява на съда да „разпореди преустановяване на вредоносното поведение и да приеме всички други надлежни разпоредби в зависимост от обстоятелствата и последиците от дискриминацията“, а така също му налага „да разпореди преустановяване на дискриминационните действия, поведение или акт, които все още са налице, както и заличаване на последиците им“ и му позволява да постанови „план за заличаване на установените дискриминационни действия с оглед да се предотврати повторното им извършване в определен от разпоредбите срок“, трябва ли член 15 от Директива 2000/43/ЕО, в частта, в която предвижда, че санкциите трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи, да се тълкува в смисъл, че обхваща сред установените дискриминационни действия и последиците, които трябва да се заличат, както и — с цел да се избегне необоснована обратна дискриминация — всички инцидентни нарушения по отношение на адресати на дискриминацията, дори те да не са страни в спора

         При утвърдителен отговор на предходния въпрос:

               5.

               Правото на Европейския съюз и по-конкретно членове 2 и 6 от Договора за ЕС, членове 21 и 34 от Хартата и Директиви 2000/43/ЕО и 2003/109/ЕО, допускат ли национална правна уредба (по-точно: правна уредба на провинция), която за предоставяне на жилищната субсидия изисква от подалите искане лица да са пребивавали на територията на провинцията над 5 години, а от гражданите единствено на държави, които не са членки на Европейския съюз, но не и от общностните граждани (независимо дали са италиански граждани или не) изисква освен това да са работили в продължение на 3 години.

               6.

               Правото на Европейския съюз и по-конкретно членове 2 и 6 от Договора за ЕС и членове 18, 45, 49 ДФЕС във връзка с членове 1, 21, 34 от Хартата допускат ли национална правна уредба (по-точно: правна уредба на провинция), която за предоставяне на жилищната субсидия задължава общностните граждани (независимо дали са италиански граждани или не) да направят етническа декларация или присъединяване към една от трите езикови групи, представени в Alto Adige/Südtirol.

               7.

               Правото на Европейския съюз и по-конкретно членове 2 и 6 от Договора за ЕС и членове 18, 45, 49 ДФЕС във връзка с членове 21 и 34 от Хартата допускат ли национална правна уредба (по-точно: правна уредба на провинция), която за предоставяне на жилищната субсидия налага на общностните граждани (независимо дали са италиански граждани или не) задължението да са пребивавали или работили на територията на провинцията най-малко 5 години.


title: Дело C-198/07 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 22 декември 2008 г.  — Donal Gordan/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Доклад за развитие на кариерата — Жалба за отмяна — Правен интерес — Длъжностно лице, което страда от пълна и трайна инвалидност)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 22 декември 2008 г. — Donal Gordan/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-198/07 P) (1)

   (Обжалване - Доклад за развитие на кариерата - Жалба за отмяна - Правен интерес - Длъжностно лице, което страда от пълна и трайна инвалидност)
   (2009/C 44/16)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Donal Gordan (представители: J. Sambon, P.-P. Van Gehuchten и Ph. Reyniers, avocats)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и H. Krämer)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (трети състав) от 7 февруари 2007 г. по дело Gordon/Комисия (T-175/04) — Жалба за отмяна на доклада за развитие на кариерата на жалбоподателя за процедурата за оценяване за 2001-2002 г. — Правен интерес — Длъжностно лице, пенсионирано поради трайна и пълна инвалидност по време на процедурата
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 7 февруари 2007 г. по дело Gordon/Комисия (T-175/04) в частта, в която Първоинстанционният съд обявява, че няма основание за постановяване на съдебно решение по същество по подадената от г-н Gordon жалба.

               2)

               Отхвърля жалбата като недопустима в частта, в която се оспорва отхвърлянето на искането за обезщетение в споменатото решение на Първоинстанционния съд.

               3)

               Отменя решението на Комисията на Европейските общности от 11 декември 2003 г., с което се отхвърля жалбата на г-н Gordon срещу решението от 28 април 2003 г. за потвърждаване на неговия доклад за развитие на кариерата за периода от 1 юли 2001 г. до 31 декември 2002 г.

               4)

               Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски, направени от г-н Gordon пред Съда на Европейските общности и пред Първоинстанционния съд на Европейските общности.

      (1)  ОВ C 129, 9.6.2007 г.


title: Дело C-229/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Cível da Comarca do Porto (Португалия) на 10 май 2010 г. — Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira/Companhia de Seguros Tranquilidade SA

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/12

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Cível da Comarca do Porto (Португалия) на 10 май 2010 г. — Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira/Companhia de Seguros Tranquilidade SA
   (Дело C-229/10)
   2010/C 195/17
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Cível da Comarca do Porto

      Страни в главното производство

      Ищци: Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira

      Ответник: Companhia de Seguros Tranquilidade SA

      Преюдициални въпроси

               1.

               Дали тълкуването на член 505 от Código Civil [португалския граждански кодекс], съгласно което в случай на произшествие, причинено единствено от поведението на пешеходеца, се изключва отговорността за риск, произтичащ от използването на моторно превозно средства, съответства на европейските директиви относно задължителното автомобилно застраховане — 72/166/ЕИО (1), 84/5/ЕИО (2), 90/232/ЕИО (3), 2000/26/ЕО (4) и 2005/14/ЕО (5) и по-специално на член 1а от Директива 90/232/ЕИО?

               2.

               Дали съответства на посочените директиви тълкуването на член 570 от Código Civil, според което обезщетението може да се намали или изключи в зависимост от степента на вината на двете страни, когато виновно поведение на жертвата е допринесло за вредата или я е утежнило?

               3.

               При утвърдителен отговор, дали тези директиви не допускат тълкуване, което позволява ограничаване или намаляване на обезщетението, като се отчита, от една страна, вината на пешеходеца, а от друга страна — рискът, произтичащ от моторното превозно средства, при причиняването на произшествието?

      (1)  Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10).

      (2)  Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104)

      (3)  Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240).

      (4)  Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 май 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховане на гражданската отговорност във връзка с използването на моторни превозни средства и за изменение на Директиви 73/239/ЕИО и 88/357/ЕИО на Съвета (Четвърта директива за автомобилното застраховане) (ОВ L 181, стр. 65; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 3).

      (5)  Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година за изменение на Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО, 88/357/ЕИО и 90/232/ЕИО на Съвета и Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на застраховка „Гражданска отговорност“ относно използването на моторни превозни средства (ОВ L 149, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 212).


title: Дело C-145/09: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия) на 24 април 2009 г. — Провинция Baden-Württemberg/Panagiotis Tsakouridis

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/26

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия) на 24 април 2009 г. — Провинция Baden-Württemberg/Panagiotis Tsakouridis
   (Дело C-145/09)
   2009/C 153/48
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Страни в главното производство

      Ищец: Провинция Baden-Württemberg

      Ответник: Panagiotis Tsakouridis

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли използваното в член 28, параграф 3 от Директива 2004/38/ЕО от 29 април 2004 година (1) понятие „императивни основания, свързани с обществената сигурност“ да се тълкува в смисъл, че само безспорни заплахи за външната или вътрешната сигурност на държавата-членка могат да оправдаят експулсирането и към тях принадлежат само съществуването на държавата с нейните съществени институции, тяхната годност да функционират, запазването на живота на населението, както и външните отношения и мирното съжителство на народите?

               2)

               При какви предпоставки се стига до ново отпадане на достигнатото след 10-годишен престой в приемащата държава високо ниво на защита срещу експулсиране по член 28, параграф 3, буква а) от Директива 2004/38/ЕО? В тази връзка следва ли да се приложи съответно условието за загубване на правото на постоянно пребиваване, предвидено в член 16, параграф 4 от Директива 2004/38/ЕО?

               3)

               При утвърдителен отговор на точка 2 от въпроса и на въпроса относно съответното приложение на член 16, параграф 4 от Директивата: Отпада ли високото ниво на защита срещу експулсиране само в резултат на изтичането на срока, независимо от причините за отсъствието?

               4)

               Също така при утвърдителен отговор на точка 2 от въпроса и на въпроса относно съответното приложение на член 16, параграф 4 от Директивата: Принудителното връщане в приемащата държава в рамките на наказателно преследване преди изтичането на двугодишния срок в състояние ли е да запази високото ниво на защита, дори и когато след връщането основните свободи не могат да бъдат упражнявани през продължителен период от време?

      (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите–членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 158 от 30.4.2004, стр. 77-123; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56; както и поправки в ОВ L 229 от 29.6.2004 г., стр. 35-48 и ОВ L 204 от 4.8.2007 г., стр. 28).


title: Дело C-3/14: Решение на Съда (трети състав) от 16 април 2015 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o./T-Mobile Polska SA, по-рано Polska Telefonia Cyfrowa SA (Преюдициално запитване — Електронни съобщителни мрежи и услуги — Директива 2002/21/ЕО — Членове 7 и 20 — Решаване на спорове между предприятия, предоставящи електронни съобщителни мрежи или услуги — Задължение за прилагане на процедурата по член 7, параграф 3 — Мярка, която би могла да засегне търговията между държавите членки — Директива 2002/19/ЕО — Член 5 — Правомощия и отговорности на националните регулаторни органи във връзка с достъпа и взаимосвързаността — Директива 2002/22/ЕО — Член 28 — Негеографски номера)

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/10

         Решение на Съда (трети състав) от 16 април 2015 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o./T-Mobile Polska SA, по-рано Polska Telefonia Cyfrowa SA
   (Дело C-3/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Електронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/21/ЕО - Членове 7 и 20 - Решаване на спорове между предприятия, предоставящи електронни съобщителни мрежи или услуги - Задължение за прилагане на процедурата по член 7, параграф 3 - Мярка, която би могла да засегне търговията между държавите членки - Директива 2002/19/ЕО - Член 5 - Правомощия и отговорности на националните регулаторни органи във връзка с достъпа и взаимосвързаността - Директива 2002/22/ЕО - Член 28 - Негеографски номера))
   (2015/C 198/13)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Najwyższy

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o.

      Ответник: T-Mobile Polska SA, по-рано Polska Telefonia Cyfrowa SA

      Диспозитив

               1)

               Член 7, параграф 3 и член 20 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) трябва да се тълкуват в смисъл, че националният регулаторен орган е длъжен да прилага процедурата, предвидена в първата от тези разпоредби, когато за целите на решаването на спор между предприятия, предоставящи електронни съобщителни мрежи или услуги в една държава членка, той възнамерява да наложи задължения за осигуряване на достъп до негеографски номера в съответствие с член 28 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга), а тези задължения биха могли да засегнат търговията между държавите членки.

               2)

               Член 7, параграф 3 от Директива 2002/21 трябва да се тълкува в смисъл, че мярката, която националният регулаторен орган взема с цел да гарантира достъпа на крайните потребители до негеографски номера в съответствие с член 28 от Директива 2002/22, засяга търговията между държавите членки по смисъла на упоменатата разпоредба, ако би могла да упражни — и то не незначително — пряко или непряко, действително или потенциално въздействие върху тази търговия, което запитващата юрисдикция следва да провери.

      (1)  ОВ C 102, 7.4.2014 г.


title: Дело C-296/09: Решение на Съда (четвърти състав) от 9 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België, Белгия) — Vlaamse Gemeenschap/Maurits Baesen (Социално осигуряване — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Член 13, параграф 2, буква г) — Понятие за „приравнен“ на държавните служители персонал — Трудов договор, сключен с публичен орган)

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/11

         Решение на Съда (четвърти състав) от 9 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België, Белгия) — Vlaamse Gemeenschap/Maurits Baesen
   (Дело C-296/09) (1)

   (Социално осигуряване - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Член 13, параграф 2, буква г) - Понятие за „приравнен“ на държавните служители персонал - Трудов договор, сключен с публичен орган)
   2011/C 55/17
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Cassatie van België

      Страни в главното производство

      Ищец: Vlaamse Gemeenschap

      Ответник: Maurits Baesen

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van Cassatie van België — Тълкуване на член 13, параграф 2, букви а) и г) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схемите за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26) — Държавни служители и приравнени на тях лица — Понятие — Лице, сключило трудов договор с публичен орган

      Диспозитив

   Това, което трябва да се разбира под „държавни служители“ и „приравнен на тях персонал“ по смисъла на член 13, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен с Регламент (ЕИО) № 1390/81 на Съвета от 12 май 1981 година, се определя единствено съгласно националното законодателство на държавата членка, на която се подчинява администрацията, която ги е наела, и лице в положението на ответника в главното производство, което в дадена държава членка е включено отчасти в схемата за социално осигуряване на държавните служители и отчасти в тази на заетите лица, може да бъде субект съгласно член 13, параграф 2, буква г) от този регламент само на законодателството на държавата членка, на която се подчинява администрацията, която го е наела.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело F-71/13: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 12 февруари 2014 г.  — CL/AEE (Публична служба — Срочно назначен служител — Задължение за съдействие — Член 24 от Правилника за длъжностните лица — Психически тормоз от началник — Отхвърляне на искането за образуване на административно разследване — Явно недопустима жалба)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/56

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 12 февруари 2014 г. — CL/AEE
   (Дело F-71/13) (1)

   ((Публична служба - Срочно назначен служител - Задължение за съдействие - Член 24 от Правилника за длъжностните лица - Психически тормоз от началник - Отхвърляне на искането за образуване на административно разследване - Явно недопустима жалба))
   2014/C 421/79
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: CL (представители: S. Orlandi, J.-N. Louis и D. Abreu Caldas, avocats)

      Ответник: Eвропейска агенция за околната среда (представители: O. Cornu, B. Wägenbaur, avocat)

      Предмет

   Отмяна на отказа във връзка с искането на жалбоподателя за образуване на административно разследване за установяване или изясняване на случай на тормоз.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда CL направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Eвропейската агенция за околната среда.

      (1)  ОВ C 274 от 21.9.2013, стр. 32.


title: Дело C-48/14: Жалба, подадена на 30 януари 2014 г.  — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/21

         Жалба, подадена на 30 януари 2014 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-48/14)
   2014/C 102/30
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски парламент (представители: L. Visaggio и J. Rodrigues)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Директива 2013/51/Евратом на Съвета от 22 октомври 2013 година за определяне на изисквания за защита на здравето на населението по отношение на радиоактивни вещества във водата, предназначена за консумация от човека (1);

               —

               да се осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Парламентът повдига три основания в подкрепа на жалбата си.
   На първо място Парламентът поддържа, че изборът на правно основание от Съвета е погрешен, тъй като мерките — предмет на обжалваната директива, попадат в предоставената компетентност на Съюза в областта на защитата на околната среда, посочена в член 192 ДФЕС. Следователно тези мерки е трябвало да бъдат постановени въз основа на този член, съобразно обикновената законодателна процедура, а не въз основа на членове 31 и 32 EA.
   На второ място Парламентът изтъква, че обжалваната директива накърнява правната сигурност, доколкото установява правила за контрол и анализ, които се наслагват върху вече действащите такива по силата на Директива 98/83/ЕО (2).
   На последно място Парламентът счита, че с приемането на обжалваната директива Съветът е нарушил принципа на лоялно сътрудничество между институциите, посочен в член 13, параграф 2 ДЕС.

      (1)  ОВ L 296, стр. 12.

      (2)  Директива 98/83/ЕО на Съвета от 3 ноември 1998 г., за качеството на водите, предназначени за консумация от човека (OВ L 330, стp. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 255).


title: Дело C-260/08: Решение на Съда (трети състав) от 10 декември 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof, Германия) — Bundesfinanzdirektion West/Heko Industrieerzeugnisse GmbH (Митнически кодекс на Общността — Член 24 — Непреференциален произход на стоките — Понятие съществена обработка или преработка — Критерий за промяна в тарифната позиция — Стоманени въжета, произведени в Северна Корея, от стоманени кабели с произход от Китай)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/8

         Решение на Съда (трети състав) от 10 декември 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof, Германия) — Bundesfinanzdirektion West/Heko Industrieerzeugnisse GmbH
   (Дело C-260/08) (1)

   (Митнически кодекс на Общността - Член 24 - Непреференциален произход на стоките - Понятие „съществена обработка или преработка“ - Критерий за промяна в тарифната позиция - Стоманени въжета, произведени в Северна Корея, от стоманени кабели с произход от Китай)
   2010/C 24/11
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Ищец: Bundesfinanzdirektion West

      Ответник: Heko Industrieerzeugnisse GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 24 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) — Определяне на произхода на стоманени въжета, произведени в Северна Корея посредством операция по сглобяване на стоманени кабели с произход от Китай — Критерии, които трябва да се вземат предвид, за да се приеме определен стадий от производството за обосноваващ непреференциалния произход на стока — Евентуално значение на липсата на промяна в тарифната позиция в резултат на посочената преработка

      Диспозитив

   Що се отнася до стоките, класирани в позиция 7312 от Комбинираната номенклатура, представляваща приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменена с Регламент (ЕО) № 1719/2005 на Комисията от 27 октомври 2005 година, по смисъла на член 24 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, съществените обработки или преработки могат да включват не само тези, които водят до класирането на стоката, претърпяла операция по преработка или обработка, в друга позиция по Комбинираната номенклатура, но и тези, които при липсата на подобна промяна в позицията водят до създаването на стока със специфични собствени качества и състав, които тази стока не е притежавала преди посочената операция.

      (1)  ОВ C 247, 27.9.2008 г.


title: Дело T-396/09 R: Определение на председателя на Общия съд от 17 декември 2009 г. — Vereniging Milieudefensie и Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Комисия (Обезпечително производство — Задължение на държавите членки за опазване и подобряване на качеството на атмосферния въздух — Освобождаване, предоставено на държава членка — Отказ на Комисията да извърши преразглеждане — Молба за спиране на изпълнението и за постановяване на временни мерки — Недопустимост)

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/38

         Определение на председателя на Общия съд от 17 декември 2009 г. — Vereniging Milieudefensie и Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Комисия
   (Дело T-396/09 R)
   (Обезпечително производство - Задължение на държавите членки за опазване и подобряване на качеството на атмосферния въздух - Освобождаване, предоставено на държава членка - Отказ на Комисията да извърши преразглеждане - Молба за спиране на изпълнението и за постановяване на временни мерки - Недопустимост)
   2010/C 37/53
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: Vereniging Mileudefensie (Амстердам, Нидерландия) и Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Утрехт, Нидерландия) (представител: A.van den Biesen, advocaat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Oliver, W. Roels и A. Alcover San Pedro)

      Предмет

   Молба, от една страна, за спиране на изпълнението на Решение C (2009) 6121 от 28 юли 2009 г., с което се обявява за недопустимо искането на жалбоподателите Комисията да преразгледа своето Решение C (2009) 2560 окончателен от 7 април 2009 г., с което Кралство Нидерландия временно се освобождава от задълженията си в областта на борбата срещу замърсяването на атмосферния въздух и, от друга страна, за постановяване на временни мерки, които да накарат Кралство Нидерландия да спази задълженията си възможно най-скоро.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-187/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Италия) на 12 април 2013 г. — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti и др.

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/7

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Италия) на 12 април 2013 г. — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti и др.
   (Дело C-187/13)
   2013/C 207/12
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) и др.

      Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti и др.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Защитата на свободата на конкуренцията, свободното движение на предприятията, свободата на установяване и на предоставяне на услуги (съгласно член 4, параграф 3 ДЕС, член 101 ДФЕС, членове 49, 56 и 96 ДФЕС) съвместима ли е и в каква степен с националните разпоредби на държавите членки на Съюза, предвиждащи минимални експлоатационни разходи в сектора на автомобилния транспорт, които предполагат наложено отвън определяне на съставен елемент от възнаграждението на услугата и следователно на договорната цена?

               2.

               Основателни ли са и при какви условия ограниченията на посочените принципи от съображения за гарантиране на обществения интерес за безопасност на движението по пътищата и и тази цел може ли да обоснове определянето на минимални експлоатационни разходи съгласно предвиденото в уредбата, съдържаща се в член 83а от Законодателен декрет № 112/2008, изменен и допълнен?

               3.

               В този контекст определянето на минимални експлоатационни разходи може ли да бъде предоставено на доброволното договаряне между съответните категории оператори и, евентуално, на органи, чийто състав се характеризира със засилено присъствие на представители на частните икономически оператори от сектора при липсата на предварително определени критерии на законодателно равнище?


title: Дело T-413/07: Решение на Първоинстанционния съд от 11 февруари 2009 г.  — Bayern Innovativ/СХВП — Life Sciences Partners Perstock (LifeScience) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността LifeScience — По-ранна фигуративна марка на Общността Life Sciences Partners — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/37

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 февруари 2009 г. — Bayern Innovativ/СХВП — Life Sciences Partners Perstock (LifeScience)
   (Дело T-413/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността LifeScience - По-ранна фигуративна марка на Общността Life Sciences Partners - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2009/C 69/85)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Bayern Innovativ — Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH (Нюрнберг, Германия) (представители: A. Beschorner, B. Glaser, C. Thomas, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Life Sciences Partners Perstock NV (Амстердам, Нидерландия)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 2 август 2007 г. (преписка R 1545/2006-1) относно процедура по възражение между Life Sciences Partners Perstock NV и Bayern Innovativ — Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Bayern Innovativ — Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 8, 12.1.2008 г.


title: Дело C-524/13: Решение на Съда (втори състав) от 3 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Karlsruhe — Германия) — Eycke Braun/Land Baden-Württemberg (Преюдициално запитване — Данъчно облагане — Директива 69/335/ЕИО — Косвени данъци върху набирането на капитал — Член 10, буква в) — Преобразуване на капиталово дружество в друг вид капиталово дружество, което не води до увеличаване на капитала — Такси, дължими за съставянето на нотариалния акт, удостоверяващ това преобразуване)

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/10

         Решение на Съда (втори състав) от 3 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Karlsruhe — Германия) — Eycke Braun/Land Baden-Württemberg
   (Дело C-524/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчно облагане - Директива 69/335/ЕИО - Косвени данъци върху набирането на капитал - Член 10, буква в) - Преобразуване на капиталово дружество в друг вид капиталово дружество, което не води до увеличаване на капитала - Такси, дължими за съставянето на нотариалния акт, удостоверяващ това преобразуване))
   2014/C 292/12
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Karlsruhe

      Страни в главното производство

      Молител: Eycke Braun

      Ответник: Land Baden-Württemberg

      Диспозитив

   Член 10, буква в) от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху набирането на капитал трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда, че в държавния бюджет се внася част от таксите, събирани от нотариус — държавен служител, при нотариалното удостоверяване на правна сделка, която има за предмет преобразуването на капиталово дружество в друг вид капиталово дружество, което не води до увеличаване на капитала на приемащото или на преобразуваното дружество.

      (1)  ОВ C 367, 14.12.2013 г.


title: Дело T-210/15: Решение на Общия съд от 28 март 2017 г. — Deutsche Telekom/Комисия (Достъп до документи — Регламент (CE) № 1049/2001 — Документи в производство по прилагане на правилата на конкуренцията — Отказ за предоставяне на достъп — Задължение за мотивиране — Изключение във връзка със защитата на търговските интереси на трето лице — Изключение във връзка със защитата на целите на дейностите по инспектиране, разследване и одит — По-висш обществен интерес — Консултиране на трети лица — Прозрачност — Липса на отговор на потвърдително заявление в определения срок)

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/29

         Решение на Общия съд от 28 март 2017 г. — Deutsche Telekom/Комисия
   (Дело T-210/15) (1)

   ((Достъп до документи - Регламент (CE) № 1049/2001 - Документи в производство по прилагане на правилата на конкуренцията - Отказ за предоставяне на достъп - Задължение за мотивиране - Изключение във връзка със защитата на търговските интереси на трето лице - Изключение във връзка със защитата на целите на дейностите по инспектиране, разследване и одит - По-висш обществен интерес - Консултиране на трети лица - Прозрачност - Липса на отговор на потвърдително заявление в определения срок))
   (2017/C 151/36)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Telekom AG (Бон, Германия) (представители: A. Rosenfeld и O. Corzilius, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Vondung и A. Buchet, а впоследствие F. Erlbacher, P. Van Nuffel и A. Dawes)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяната на Решение на Комисията от 17 февруари 2015 г., съдържащо отказ да се предостави на жалбоподателя достъп до документите в производство за злоупотреба с господстващо положение с референтен номер COMP/AT.40089 — Deutsche Telekom

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Deutsche Telekom AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 270, 17.8.2015 г.


title: Дело C-193/08: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 14 януари 2008 г. — Дело в областта на селското стопанство със страни в главното производство: Hermann Fischer, Rolf Schlatter и Regierungspräsidium Freiburg

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/13

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 14 януари 2008 г. — Дело в областта на селското стопанство със страни в главното производство: Hermann Fischer, Rolf Schlatter и Regierungspräsidium Freiburg
   (Дело C-193/08)
   (2008/C 183/26)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesgerichtshof
   Страни в главното производство
   Hermann Fischer, Rolf Schlatter и Regierungspräsidium Freiburg
   Преюдициален въпрос
   Дали член 15, параграф 1 от приложение I към Споразумението между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, за свободно движение на хора, изисква, що се отнася до достъпа до дейност като самостоятелно заето лице и нейното упражняване, единствено на самостоятелно заети лица по смисъла на член 12, параграф 1 от приложение I към Споразумението в приемащата държава да се предостави третиране, не по-малко благоприятно от това, което е предоставено на собствените ѝ граждани, или това важи и за самостоятелно заетите погранични работници по смисъла на член 13, параграф 1 от приложение I към Споразумението (1)?

      (1)  ОВ L 114, стр. 6.


title: Дело C-475/14: Преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Литва), постъпило на 17 октомври 2014 г.  — AAS Gjensidige Baltic, действащо чрез AAS Gjensidige Baltic Lietuvos filialas/UAB DK PZU Lietuva

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/15

         Преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Литва), постъпило на 17 октомври 2014 г. — AAS Gjensidige Baltic, действащо чрез AAS Gjensidige Baltic Lietuvos filialas/UAB DK PZU Lietuva
   (Дело C-475/14)
   (2015/C 007/20)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Страни в главното производство

      Касатор: AAS Gjensidige Baltic, действащо чрез AAS Gjensidige Baltic Lietuvos filialas

      Ответник по касационната жалба: UAB DK PZU Lietuva

      Преюдициални въпроси

               1)

               Установява ли член 14, буква б) oт Директива 2009/103/EО (1) стълкновително правило, което ratione personae би трябвало да се приложи не само спрямо увредените лица от пътнотранспортни произшествия, но също и спрямо застрахователите на превозното средство, отговорно за причинените по време на произшествието вреди, с оглед на определянето на приложимото право към отношенията между тях, и представлява ли тази разпоредба специално правило по отношение на правилата относно приложимото право, установени в Регламентите „Рим I“ (2) и „Рим II“ (3)[?]

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, важно е да се установи дали правоотношенията между застрахователите по настоящото дело попадат в обхвата на понятието „договорни задължения“ по смисъла на член 1, параграф 1 от Регламент „Рим I“. Ако правоотношенията между застрахователите попадат в обхвата на понятието „договорни задължения“, въпросът, който е от значение, е дали тези отношения са от категорията на застрахователните договори (правоотношения) и приложимото към тях право би трябвало да се определи в съответствие с член 7 oт Регламента „Рим I“.

               3)

               Ако отговорите на първите два въпроса са отрицателни, важно е да се установи дали в случая на иск за възстановяване на част платеното обезщетение правоотношенията между застрахователите на съставни превозни средства попадат в обхвата понятието „извъндоговорни задължения“ по смисъла на Регламента „Рим II“ и дали тези отношения следва да се разглеждат като правоотношения, които са резултат от пътнотранспортно произшествие (деликт) при определянето на приложимото право в съответствие с член 4, параграф 1 от Регламента „Рим II“. В случай като този по настоящото дело, трябва ли застрахователите на съставни превозни средства да се третират като няколко длъжници на основание едно и също отношение по смисъла на член 20 oт Регламента „Рим II“, и трябва ли приложимото право спрямо отношенията между тях да се определи в съответствие с това правило [?]“.

      (1)  Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката Гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (OВ 2009 L 263, стp. 11).

      (2)  Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) (OВ L 177, стp. 6).

      (3)  Регламент (ЕО) № 864/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 година относно приложимото право към извъндоговорни задължения (Рим II) (OВ L 199, стp. 40).


title: Дело T-785/14: Жалба, подадена на 29 ноември 2014 г.  — El Corte Inglés/СХВП — STD Tekstil (MOTORTOWN)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/41

         Жалба, подадена на 29 ноември 2014 г. — El Corte Inglés/СХВП — STD Tekstil (MOTORTOWN)
   (Дело T-785/14)
   (2015/C 034/49)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: J. L. Rivas Zurdo, abogado, и M. Toro Gordillo, abogada)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: STD Tekstil Limited Sirketi (Истанбул, Турция)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: Жалбоподателят

      Спорна марка: Фигуративна марка на Общността, включваща словния елемент „MOTORTOWN“ — Заявка за регистрация № 1 0 3 51  931

      Производство пред СХВП: Производство по възражение

      Обжалвано решение: Решение на втори апелативен състав на СХВП от 8 септември 2014 г. по преписка R 1960/2013-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото като отхвърля жалбата на заявителя, потвърждава решението на отдела по споровете, с което частично е уважено възражение B 1 9 51  774 и е отказана регистрацията на фигуративна марка на Общността по заявка № 1 0 3 51  931„MOTORTOWN“, и

               —

               да осъди противната/противните страни, която/които оспори/оспорят жалбата, да заплати/заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-102/09: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Firenze (Италия) на 13 март 2009 г. — Camar Srl/Председателят на Министерски съвет

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/7

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Firenze (Италия) на 13 март 2009 г. — Camar Srl/Председателят на Министерски съвет
   (Дело C-102/09)
   2009/C 129/12
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Firenze

      Страни в главното производство

      Ищец: Camar Srl

      Ответник: Председателят на Министерски съвет

      Преюдициални въпроси

               1)

               Представлявал ли е член 14 от Първата конвенция от Яунде пречка за въвеждането от страна на държава-членка на вътрешен данък върху бананите с произход от Сомалия, който на практика не е бил приложим спрямо банани местно производство (чието производство е било изцяло несъществуващо или незначително), нито спрямо какъвто и да било друг вид плодове местно производство?
               В случай на утвърдителен отговор на предходния въпрос:

               2)

               Представлявал ли е Протоколът „Банани“, приложен към Конвенцията от Ломе, в сила към съответния момент, пречка за събирането на данък, несъвместим с член 14 от Първата конвенция от Яунде, върху вноса в Италия на сомалийски банани, извършен през 1990 г., като се имат предвид разпоредбите на посочения протокол във връзка с аналогичните разпоредби на протоколите, приложени към предходните конвенции от Ломе, както и с член 5 от Втората конвенция от Яунде?
               В случай на отрицателен отговор:

               3)

               Трябва ли да се счита, че протоколите относно бананите, приложени към конвенциите от Ломе, са представлявали пречка данък, като италианския данък върху потреблението на бананите с произход от Сомалия, да бъде увеличен след 1 април 1976 г., независимо от конкретните последици на това увеличение върху износа на спомените банани?


title: Дело C-553/09: Определение на председателя на Съда от 21 април 2010 г. BCS SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Deere & Company, Deere & Company

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/16

         Определение на председателя на Съда от 21 април 2010 г. BCS SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Deere & Company, Deere & Company
   (Дело C-553/09) (1)

   2010/C 195/25

      Език на производството: английски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 51 от 27.2.2010 г.


title: Дело C-586/11 P: Определение на Съда (осми състав) от 9 юли 2013 г. — Regione Puglia/Италианска република, Европейска комисия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — ЕФРР — Решение за намаляване на финансова помощ — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Регионално образувание — Акт, който засяга пряко това образувание — Недопустимост)

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/2

         Определение на Съда (осми състав) от 9 юли 2013 г. — Regione Puglia/Италианска република, Европейска комисия
   (Дело C-586/11 P) (1)

   (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - ЕФРР - Решение за намаляване на финансова помощ - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Регионално образувание - Акт, който засяга пряко това образувание - Недопустимост)
   2013/C 304/03
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Regione Puglia (представители: F. Brunelli и A. Aloia, avvocati)

      Други страни в производството: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от P. Gentili, avvocato dello Stato), Европейска комисия (представители: L. Prete и A. Steiblytė)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Общия съд (първи състав) от 14 септември 2011 г. по дело Regione Puglia/Комисия (T-84/10), с което Общия съд отхвърля искане за частична отмяна на Решение C(2009) 10350 на Комисията от 22 декември 2009 г. за спиране на част от помощта от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), предоставена в изпълнение на Решение C(2000) 2349 на Комисията от 8 август 2000 г. за одобрение на оперативна програма POR Puglia за периода 2000 г.—2006 г., попадаща в цел № 1 — Липса на устна фаза на производството — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Липса на пряко засягане — Недопустимост — Непълнота на мотивите

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Regione Puglia да заплати съдебните разноски.

               3.

               Италианската република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г.


title: Дело T-275/13: Жалба, подадена на 23 май 2013 г. — Италия/Комисия

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/49

         Жалба, подадена на 23 май 2013 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-275/13)
   2013/C 207/81
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: P. Gentili, avvocati dello Stato и G. Palmieri)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обявлението за конкурс на общо основание EPSO/AD/249/13 за съставяне на два списъка с резерви, съответно от 37 и 27 места за назначаване на администратори (AD 7) в областите „макроикономика“ и „финансова икономика“,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу обявлението за конкурс на общо основание EPSO/AD/249/13 за съставяне на два списъка с резерви съответно от 37 и 27 места за назначаване на администратори (AD 7) в областите „макроикономика“ и „финансова икономика“.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем правни основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на членове 263 ДФЕС, 264 ДФЕС, 266 ДФЕС

                           —

                           Според жалбоподателя Комисията е нарушила Решение на Съда по дело C-566/10 P, което обявява за незаконосъобразни обявленията, съгласно които кандидатите в конкурси на общо основание на Съюза могат да изберат само английски, френски или немски език като език 2.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на член 342 ДФЕС и на членове 1 и 6 от Регламент № 1/58.

                           —

                           В това отношение се твърди, че като е ограничила до три езиците, които могат да бъдат избрани от кандидатите като език 2 в конкурсите на общо основание на Съюза, Комисията на практика е установила нов езиков режим на институциите, нарушавайки изключителната компетентност на Съвета в тази област.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на член 12 ЕО (понастоящем член 18 ДФЕС), на член 22 от Хартата на основните права на Съюза, на член 6, параграф 3 ЕС, на член 1, параграфи 2 и 3 от приложение III към Правилника за длъжностните лица, на членове 1 и 6 от Регламент № 1/58, на член 1г, параграфи 1 и 6, член 27, параграф 2, член 28, буква е) от Правилника за длъжностните лица.

                           —

                           В това отношение се твърди, че извършеното от Комисията ограничаване на езиковия режим е дискриминационно, тъй като посочените норми забраняват на европейските граждани и на самите длъжностни лица на институциите да се налагат ограничения в езиковия режим, които не са предвидени общо и обективно от вътрешните правилници на институциите, както е предвидено във вече посочения член 6 от Регламент № 1/58, каквито понастоящем не са приети, както и забраняват въвеждането на подобни ограничения, освен ако те не са обосновани от специфичните интереси на службата.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение на член 6, параграф 3 ЕС в частта, в която установява принципа на защита на оправданите правни очаквания като основен принцип на правото, произтичащ от общите конституционни традиции на държавите членки.

                           —

                           В това отношение се твърди, че Комисията е нарушила оправданите очаквания на гражданите да могат да изберат като език 2 който и да е език на Съюза, както е било до 2007 г. и както авторитетно е посочено в Решение на Съда по дело C-566/10 P.

               5.

               Петото основание е изведено от злоупотреба с власт и от нарушение на съществени норми относно естеството и целта на обявленията за конкурси.

                           —

                           В това отношение се твърди че като е ограничила предварително и общо до три езиците, които могат да бъдат избрани като език 2, Комисията на практика е преценила езиковите способности на кандидатите предварително, на фазата на обявлението и на допускането, а не както би трябвало — по време на конкурса. По този начин в решаващ фактор се превръщат езиковите, а не професионалните познания на кандидатите.

               6.

               Шестото основание е изведено от нарушение на член 18 и член 24, параграф 4 ДФЕС, на член 22 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на член 2 от Регламент № 1/58 и на член 1г, параграфи 1 и 6 от Правилника за длъжностните лица.

                           —

                           В това отношение се твърди, че като е предвидено, че формулярите за участие задължително трябва да бъдат подадени на английски, френски или немски език, и че EPSO трябва да изпраща на кандидатите всяко съобщение свързано с движението на конкурса на един от тези три езика, е нарушено правото на европейските граждани да общуват с институциите на собствения си език, и е установена последваща дискриминация в ущърб на лицата, които не владеят задълбочено един от тези три езика.

               7.

               Седмото основание е изведено от нарушение на членове 1 и 6 от Регламент № 1/58, на член 1г, параграфи 1 и 6 и член 28, буква е) от Правилника за длъжностните лица, на член 1, параграф 1, буква е) от приложение III към Правилника за длъжностните лица, на член 296, параграф 2 ДФЕС (липса на мотиви), и на принципа на пропорционалност, както и от изопачаване на фактите.

                           —

                           В това отношение се твърди, че Комисията е мотивирала ограничението за използване на три езика с изискването новоназначените лица да могат да веднага общуват в рамките на институциите. Тези мотиви изопачават фактите, тъй като тези три езика не са най-използваните за общуване между различните езикови групи в рамките на институциите; това е непропорционално ограничение на основно право като това да не се налага дискриминация на езикова основа.


title: Дело T-714/15: Определение на Общия съд от 14 септември 2016 г. — Makhlouf/Съвет

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/36

         Определение на Общия съд от 14 септември 2016 г. — Makhlouf/Съвет
   (Дело T-714/15) (1)

   (2016/C 410/65)
   Език на производството: френски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 59, 15.2.2016 г.