title: Дело C-369/11: Иск, предявен на 12 юли 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/11

         Иск, предявен на 12 юли 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-369/11)
   2011/C 282/21
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. Montaguti и H. Støvlbæk)

      Ответник: Италианска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с член 6, параграф 3 и с приложение II към Директива 91/440/ЕИО (1), изменена, и с член 4, параграф 2 и член 14, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО (2); с член 4, параграф 1 и член 30, параграф 3 от Директива 2001/14/ЕО; и с член 30, параграф 1 от Директива 2001/14/ЕО, Италианската република не е изпълнила задълженията си по тези разпоредби;

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Формулираните от Комисията спрямо Италианската република упреци се отнасят до независимостта на органа, упражняващ съществените функции в областта на достъпа до инфраструктура, събиране на такси („canone“) за железопътен достъп, както и правомощията и самостоятелността на регулаторния орган в железопътния сектор.
   Преди всичко, според нея режимът, който урежда упражняването от страна на управителя на инфраструктурата на съществените функции в областта на достъпа до инфраструктура, не предоставя достатъчно гаранции, че посоченият управител действа независимо от холдинга на групата, към която принадлежи, който включва и основното железопътно предприятие на пазара.
   Освен това, като се има предвид, че Министерството на транспорта има определени права на достъп до мрежата, докато управителят на инфраструктурата може само да прави предложения в тази област и има само оперативно задължение да изчислява действително дължимите такси от отделно железопътно предприятие, последният би бил лишен от съществен инструмент за управление, в разрез с изискването за независимост на управлението.
   Накрая, не била осигурена необходимата пълна независимост на регулаторния орган от всички железопътни предприятия, тъй като персоналът на регулаторния орган се състои от служители на Министерството на транспорта и последното продължава да упражнява решително влияние върху холдинга на групата, който включва основното италианско железопътно предприятие и следователно, и върху последното.

      (1)  ОВ L 237, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86.

      (2)  ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66.


title: Дело T-538/08: Жалба, подадена на 9 декември 2008 г.  — Rewe-Zentral/СХВП — Kodi Diskontläden (inéa)

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/29

         Жалба, подадена на 9 декември 2008 г. — Rewe-Zentral/СХВП — Kodi Diskontläden (inéa)
   (Дело T-538/08)
   (2009/C 55/55)
   Език на жалбата: немски
   Страни

      Жалбоподател: REWE-Zentral AG (Кьолн, Германия) (представители: M. Kinkeldey и A. Bognár, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Kodi Diskontläden GmbH (Oberhausen, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 6 октомври 2008 г. — жалба № R 744/2008-4 и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка„inéa“ в синьо, розово и бяло за стоки от класове 3, 5 и 16 (Заявка № 4 462 826)

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Kodi Diskontläden GmbH

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: „MINEA“ (Марка № 303 61 428.5) за стоки от класове 8, 9 и 16, като възражението е насочено срещу регистрацията за стоки от класове 16.

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: Отменя решението на отдела по споровете

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като не съществува вероятност от объркване на конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-96/09 P: Решение на Съда (голям състав) от 29 март 2011 г. — Anheuser-Busch, Inc./Budějovický Budvar, národní podnik, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 4 — Заявка за регистрация на словната и фигуративна марка „BUD“ — Възражение — Указание за географски произход „bud“ — Закрила по Лисабонската спогодба и по обвързващите държавите членки двустранни договори — Използване в процеса на търговия — Знак с по-голямо значение от местното)

text:
               21.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/3

         Решение на Съда (голям състав) от 29 март 2011 г. — Anheuser-Busch, Inc./Budějovický Budvar, národní podnik, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-96/09 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 4 - Заявка за регистрация на словната и фигуративна марка „BUD“ - Възражение - Указание за географски произход „bud“ - Закрила по Лисабонската спогодба и по обвързващите държавите членки двустранни договори - Използване в процеса на търговия - Знак с по-голямо значение от местното)
   2011/C 152/04
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Anheuser-Busch, Inc. (представители: V. von Bomhard и B. Goebel, Rechtsanwält)

      Други страни в производството: Budějovický Budvar, národní podnik (представители: F. Fajgenbaum, T. Lachacinski, C. Petsch и S. Sculy-Logotheti, avocats), Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 16 декември 2008 г. по дело Budějovický Budvar/СХВП и Anheuser-Busch (съединени дела T-225/06, T-255/06, T-257/06 и T-309/06), с което Първоинстанционният съд отменя решения R 234/2005-2, R 241/2005-2, R 802/2004-2 и R 305/2005-2 на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП), отхвърлящи жалбите, подадени срещу решенията на отдела по споровете, с които се отхвърля възражението, направено от Budejovický Budvar, národní podnik срещу искането за регистрация на словната марка „BUD“ за стоките класирани в класове 32 и 33 — Нарушение на член 8, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 16 декември 2008 г. по дело Budějovický Budvar/СХВП — Anheuser-Busch (BUD) (T-225/06, T-255/06, T-257/06 и T-309/06), тъй като, що се отнася до тълкуването на член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 422/2004 на Съвета от 19 февруари 2004 година, Първоинстанционният съд е приел погрешно, първо, че значението на разглеждания знак, което следва да бъде по-голямо от местното, трябва да се преценява изключително в зависимост от обхвата на територията на закрила на този знак, без да се вземе предвид използването му на тази територия, по-нататък, че релевантната територия за преценка на използването на посочения знак не е задължително територията на неговата закрила, и накрая, че използването на същия знак не трябва задължително да бъде преди датата на подаване на заявката за регистрация на марка на Общността.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Връща съединени дела T-225/06, T-255/06, T-257/06 и T-309/06 за ново разглеждане от Общия съд на Европейския съюз.

               4.

               Съдът не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 113, 16.5.2009 г.


title: Дело T-224/06: Решение на Първоинстанционния съд от 25 юни 2008 г. — Otto/СХВП — L'Altra Moda (l'Altra Moda) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността l'Altra Moda — По-ранна национална фигуративна марка Alba Moda — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 73 и член 74, параграфи 1 и 2 от Регламент № 40/94)

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/21

         Решение на Първоинстанционния съд от 25 юни 2008 г. — Otto/СХВП — L'Altra Moda (l'Altra Moda)
   (Дело T-224/06) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността l'Altra Moda - По-ранна национална фигуративна марка Alba Moda - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 73 и член 74, параграфи 1 и 2 от Регламент № 40/94)
   (2008/C 197/36)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Otto GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия) (представители: C. Rohnke и M. Munz, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: O. Montalto и P. Bullock)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: L'Altra Moda Spa (Рим, Италия) (представители: A. Masetti Zannini de Concina и M. Bucarelli, avvocati)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на втори апелативен състав на СХВП от 16 юни 2006 г. (преписка № R 793/2005-2) относно процедура по възражение между Otto GmbH & Co. KG и l'Altra Moda SpA
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Otto GmbH & Co. KG да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)(СХВП) и от l'Altra Moda SpA.

      (1)  ОВ C 281, 18.11.2006 г.


title: Дело C-576/12 P: Решение на Съда (първи състав) от 28 ноември 2013 г. — Ivan Jurašinović/Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Достъп до документи на институциите — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Изключения от правото на достъп — Член 4, параграф 1, буква a), първо и трето тире — Обществена сигурност — Международни отношения)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/16

         Решение на Съда (първи състав) от 28 ноември 2013 г. — Ivan Jurašinović/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-576/12 P) (1)

   (Обжалване - Достъп до документи на институциите - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Изключения от правото на достъп - Член 4, параграф 1, буква a), първо и трето тире - Обществена сигурност - Международни отношения)
   2014/C 45/29
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ivan Jurašinović (представител: N. Amara-Lebret, avocate)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: K. Pellinghelli и B. Driessen)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (втори разширен състав) от 3 октомври 2012 г. по дело Jurašinović/Съвет (T-465/09), отхвърлящо искането за отмяна на решението на Съвета от 21 септември 2009 г., с което се предоставя достъп до някои от докладите, изготвени между 1 август и 31 август 1995 г. от наблюдателите на Европейския съюз в Хърватия, област Книн — Заявление за достъп до притежавани от Съвета документи — Нарушаване на правото на справедлив процес — Нарушение на член 4, параграф 1 и член 9 от Регламент № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76) — Доклади на наблюдателите, изпратени в Хърватия от Европейския съюз — Изключения от правото на достъп до документи —Чувствителни документи — Опасност от засягане на защитата на международните отношения — Извършено в полза на ответник предходно оповестяване на тези документи в рамките на наказателно производство, висящо пред Международния наказателен трибунал за бивша Югославия — Застрашаване на правилното протичане на наказателното производство

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Ivan Jurašinović да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело C-47/11: Преюдициално запитване, отправено от Judecătoria Timișoara (Румъния) на 2 февруари 2011 г. — SC Volksbank România SA/Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/7

         Преюдициално запитване, отправено от Judecătoria Timișoara (Румъния) на 2 февруари 2011 г. — SC Volksbank România SA/Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ
   (Дело C-47/11)
   2011/C 113/13
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Judecătoria Timișoara

      Страни в главното производство

      Ищец: SC Volksbank România SA

      Ответник: Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor (CRPC) ARAD TIMIȘ

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 30, параграф 1 от Директива 2008/48 (1) да се тълкува в смисъл, че забранява на държавите членки да предвиждат прилагането на националното законодателство за транспониране на директивата и по отношение на договорите, сключени преди влизане в сила на националната правна уредба?

               2.

               Трябва ли член 22, параграф 1 от Директива 2008/48 да се тълкува в смисъл, че той въвежда максимално хармонизиране в областта на договорите за потребителски кредити, хармонизиране, което не допуска държавите членки:

                           2.1.

                           да разширяват приложното поле на нормите, съдържащи се в Директива 2008/48, и по отношение на някои договори, изрично изключени от нейното приложно поле (като например договорите за ипотечен кредит или

                           2.2.

                           да налагат допълнителни задължения на кредитните институции във връзка с видовете комисиони, които могат да бъдат събирани от тях в договорите за потребителски кредити, попадащи в приложното поле на националната разпоредба за транспониране?

               3.

               В случай, че отговорите на първите два въпроса са отрицателни, доколко принципите на свободното движение на услуги и на свободното движение на капитали трябва да се тълкуват в смисъл, че те не допускат държава членка да налага на кредитните институции мерки, с които в договорите за потребителски кредит се забранява събирането на банкови комисиони, които не фигурират в списъка на допустимите комисиони, без последните да са определени в законодателството на съответната държава?

      (1)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, стр. 66).


title: Съединени дела C-430/08 и C-431/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 14 януари 2010 г. (преюдициални запитвания от VAT and Duties Tribunal, Edinburgh и VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Обединено кралство — Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08), Caterpillar EPG Ltd (C-431/08)/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Регламент (ЕИО) № 2913/92 относно създаване на Митнически кодекс на Общността — Членове 78 и 203 — Регламент (ЕИО) № 2454/93 — Член 865 — Режим активно усъвършенстване — Погрешен код на митнически режим — Възникване на митническо задължение — Поправка на митническа декларация)

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/11

         Решение на Съда (четвърти състав) от 14 януари 2010 г. (преюдициални запитвания от VAT and Duties Tribunal, Edinburgh и VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Обединено кралство — Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08), Caterpillar EPG Ltd (C-431/08)/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Съединени дела C-430/08 и C-431/08) (1)

   (Регламент (ЕИО) № 2913/92 относно създаване на Митнически кодекс на Общността - Членове 78 и 203 - Регламент (ЕИО) № 2454/93 - Член 865 - Режим активно усъвършенстване - Погрешен код на митнически режим - Възникване на митническо задължение - Поправка на митническа декларация)
   2010/C 63/17
   Език на производството: английски

      Запитващи юрисдикции

   VAT and Duties Tribunal, Edinburgh и VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Обединено кралство

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08), Caterpillar EPG Ltd (C-431/08)

      Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Предмет

   Преюдициални запитвания — Edinburgh Tribunal Centre, VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Тълкуване на членове 78, 203 и 239 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) — Тълкуване на член 865 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент № 2913/92 (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) — Стоки, въведени в Европейската общност под режим активно усъвършенстване — Неправилно използване в декларациите, представени при реекспорта на стоките извън Общността, на погрешен код на митнически режим (КМР), обозначаващ посочените стоки като „постоянен износ“ вместо като „реекспорт“ — Възможност за поправяне на декларацията с цел коригиране на КМР и отстраняване на нередностите

      Диспозитив

               1.

               Посочването в разглежданите в главното производство декларации за износ на код на митнически режим 10 00, обозначаващ износа на общностни стоки, вместо на код 31 51, отнасящ се до стоки с отложено плащане по силата на режим активно усъвършенстване, води до възникването на митническо задължение съгласно член 203, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността и съгласно член 865, първа алинея от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент № 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) №1677/98 на Комисията от 29 юли 1998 година.

               2.

               Член 78 от Регламент № 2913/92 позволява да се поправи декларацията за износ на стоките чрез коригиране на дадения им от декларатора код на митнически режим и митническите органи са длъжни, от една страна, да преценят дали разпоредбите, които уреждат съответния митнически режим, са били приложени на основата на неверни или непълни данни и дали целите на режима активно усъвършенстване не са били застрашени, по-конкретно поради това че стоките под посочения митнически режим действително са били реекспортирани, и от друга страна, евентуално да вземат необходимите мерки за отстраняване на нередностите, като отчетат новите данни, с които разполагат.

      (1)  ОВ C 327, 20.12.2008 г.


title: Дело T-139/07: Иск, предявен на 2 май 2007 г. — Pioneer Hi-Bred International/Комисия

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/28

         Иск, предявен на 2 май 2007 г. — Pioneer Hi-Bred International/Комисия
   (Дело T-139/07)
   (2007/C 155/53)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Pioneer Hi-Bred International Inc. (Johnston, САЩ) (представител: J. Temple Lang, Solicitor)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се постанови, че Комисията не е действала в съответствие с член 18 от Директива 2001/18 относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда, като не е представила на Регулаторния комитет проект на мерките, които ще се вземат, съгласно член 5, параграф 2 от Решението на Съвета;

               —

               да се осъди Комисията да заплати направените от ищеца разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът твърди, в съответствие с член 232 ЕО, че Комисията е бездействала, в нарушение на член 18 от Директива 2001/18/ЕО относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда (1), като не е гарантирала приемането на решение във връзка с нотификацията, направена от ищеца за пускане на пазара на генетично модифицирана царевица 1507, устойчива на насекоми.
   Ищецът поддържа, че съгласно процедурата, предвидена в директивата, Комисията е длъжна да гарантира приемането и публикуването на решение във връзка с дадена нотификация, в установения от директивата срок. Той твърди също така, че като не е представила на Регулаторния комитет проект на мерките, които ще се вземат, Комисията не е гарантирала приемането на такова решение, въпреки че всички изисквания, наложени от директивата на ищеца и другите страни, са били изпълнени в съответствие с последната.
   Ищецът твърди освен това, че Комисията е била поканена да се произнесе по смисъла на член 232 ЕО, но тя не го е направила. Според ищеца, това е породило негативни последици за неговото правно положение.

      (1)  Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета (ОВ 2001 L 106, стр. 1).


title: Дело T-104/17: Жалба, подадена на 15 февруари 2017 г. — Apple/EUIPO — Apo International (apo)

text:
               24.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/23

         Жалба, подадена на 15 февруари 2017 г. — Apple/EUIPO — Apo International (apo)
   (Дело T-104/17)
   (2017/C 129/36)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Apple Inc. (Купертино, Калифорния, Съединени щати) (представители: J. Olsen и P. Andreottola, Solicitors, и G. Tritton, Barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Apo International Co. Ltd (Тайпе, Тайван)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „apo“ — заявка за регистрация № 11 293 628

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 1 декември 2016 г. по преписка R 698/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да уважи изцяло жалбата на жалбоподателя срещу обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент № 207/2009,

               —

               обжалваното решение нарушава принципа reformatio in peius;

               —

               апелативният състав е допуснал грешка като приел, че искането по член 8, параграф 4 във връзка с вече използвана марка било неоснователно.


title: Дело C-289/09: Преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство) на 24 юли 2009 г. — Pace plc/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/9

         Преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство) на 24 юли 2009 г. — Pace plc/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-289/09)
   2009/C 256/17
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Pace plc

      Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли set-top модулите с комуникационна функция („STB“) и с твърд диск („HDD“) да се класират в подпозиция 8528 71 13 от Комбинираната номенклатура („КН“) съгласно Регламент (ЕО) № 1549/2006 на Комисията (1) и Регламент (ЕО) № 1214/2007 на Комисията (2) — и двата за изменение на приложение I към Регламент № 2658/87 на Съвета, въпреки Обяснителните бележки към КН („Обяснителните бележки към КН“), приети от Европейската комисия на 7 май 2008 г. (2008/C 112/03), относно подпозиции 8521 90 00 и 8528 71 13 от КН?

               2.

               В случай, че STB с HDD, които имат техническите характеристики на STB-HDD, трябва да се класират в подпозиция 8521 90 00 от КН, незаконосъобразно ли ще е съгласно общностното право прилагането на митническа ставка с положителен размер поради неизпълнение на задълженията на Общността по Споразумението за информационните технологии и член II:1 б) от Общото споразумение за митата и търговията, или класирането в позиция 8521 води до извода, че въпросната стока не попада в приложното поле на съответните разпоредби от Споразумението за информационните технологии?

               3.

               Трябва ли разпоредбата на член 12, параграф 5, буква а), i) [от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността („Митническия кодекс“)] да се тълкува в смисъл, че обвързващата тарифна информация („ОТИ“) от 8 април 2005 г., на която се позовава Pace plc, престава да е валидна след 31 декември 2006 г., тъй като вече не съответства на правилата, въведени с Регламент № 1549/2006? Трябва ли по-конкретно член 12, параграф 5, буква а), i) [от Митническия кодекс] да се тълкува в смисъл, че Регламент № 1549/2006 не попада в обхвата на понятието „регламент“ с оглед на прилагането на тази разпоредба, било защото той представлява годишна актуализация на КН, било защото не е специфичен регламент относно класирането?

               4.

               Трябва ли разпоредбата на член 12, параграф 6 от Митническия кодекс да се тълкува в смисъл, че когато е приета годишна актуализация на КН, в която не се съдържа разпоредба, потвърждаваща обхвата на гратисния период за титулярите на ОТИ, тези титуляри нямат право на гратисен период, или по силата на принципа за защита на оправданите правни очаквания същите трябва да имат право на обичайния шестмесечен гратисен период що се отнася до регламентите на Комисията относно класирането?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1549/2006 на Комисията от 17 октомври 2006 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 301, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 21, стр. 3).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1214/2007 на Комисията от 20 септември 2007 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 286, стр. 1).


title: Дело T-25/08: Определение на Общия съд от 11 ноември 2010 г. — Katjes Fassin/СХВП (Yoghurt-Gums)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/35

         Определение на Общия съд от 11 ноември 2010 г. — Katjes Fassin/СХВП (Yoghurt-Gums)
   (Дело T-25/08) (1)

   ()
   2011/C 13/67
   Език на производството: немски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.


title: Дело C-290/16: Решение на Съда (четвърти състав) от 6 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (Преюдициално запитване — Транспорт — Общи правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Съюза — Регламент (ЕО) № 1008/2008 — Разпоредби относно ценообразуването — Член 22, параграф 1 — Член 23, параграф 1 — Информация, изисквана при представянето на достъпните за масовия потребител въздухоплавателни тарифи — Задължение да се посочи действителният размер на данъците, таксите, допълнителните такси или съответните тарифи — Свобода на ценообразуването — Начисляване на такса за обработка при отмяна на резервацията за полет от пътника или при неявяване за качване на борда — Защита на потребителите)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 6 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Дело C-290/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Транспорт - Общи правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Съюза - Регламент (ЕО) № 1008/2008 - Разпоредби относно ценообразуването - Член 22, параграф 1 - Член 23, параграф 1 - Информация, изисквана при представянето на достъпните за масовия потребител въздухоплавателни тарифи - Задължение да се посочи действителният размер на данъците, таксите, допълнителните такси или съответните тарифи - Свобода на ценообразуването - Начисляване на такса за обработка при отмяна на резервацията за полет от пътника или при неявяване за качване на борда - Защита на потребителите))
   (2017/C 283/13)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

      Ответник: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Диспозитив

               1)

               Член 23, параграф 1, трето изречение от Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността трябва да се тълкува в смисъл, че при публикуването на своите въздухоплавателни тарифи въздушните превозвачи трябва да посочват отделно дължимите от потребителите суми за данъци, летищни такси, други такси, допълнителни такси и съответни тарифи, споменати в член 23, параграф 1, трето изречение, букви б)—г) от този регламент, и следователно не могат да включват, дори и частично, тези елементи във въздухоплавателните тарифи, посочени в член 23, параграф 1, трето изречение, буква а) от този регламент.

               2)

               Член 22, параграф 1 от Регламент № 1008/2008 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска прилагането на национална правна уредба, транспонираща Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, да доведе до обявяването за нищожна на клауза, съдържаща се в общите условия за продажба, която позволява на неявилите се за полет или анулиралите резервацията си потребители да се начислява отделна предварително установена такса за обработване.

      (1)  ОВ C 343, 19.9.2016 г.


title: Дело C-191/13 P: Жалба, подадена на 15 април 2013 г. от Confindustria Venezia, понастоящем Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) и др. срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 29 януари 2013 г. по дело T-273/13, Unindustria и др./Европейска комисия

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/8

         Жалба, подадена на 15 април 2013 г. от Confindustria Venezia, понастоящем Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) и др. срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 29 януари 2013 г. по дело T-273/13, Unindustria и др./Европейска комисия
   (Дело C-191/13 P)
   2013/C 207/13
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Confindustria Venezia, понастоящем Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) и др. (представители: A. Vianello, A. Bortoluzzi и A. Veronese, avvocati)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Siram SpA, Bortoli Ettore Srl, Arsenale Venezia SpA, Италианска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени и/или измени Определението на Общия съд (четвърти състав), постановено по дело T-273/00, и да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на твърденията си жалбоподателите се позовават на грешки при прилагане на правото във връзка с принципите, изведени от Съда в Решение по дело Comitato „Venezia vuole vivere“, от една страна, относно задължението за мотивиране на решенията на Комисията в областта на държавните помощи, а от друга страна, във връзка с разпределянето на тежестта на доказване по отношение на предпоставките съгласно член 107, параграф 1 ДФЕС.
   С определението, предмет на настоящата жалба, Общият съд не се съобразил с положенията, приети от Съда в Решение по дело Comitato „Venezia vuole viverе“ от 9 юни 2011 г., с което се утвърждава, че решението на Комисията „трябва да съдържа всички съществени данни, за да бъде приведено в действие от националните органи“. Макар обаче в решението да липсвали основните елементи за неговото привеждане в действие от националните органи, Общият съд не установил никакви недостатъци в метода, възприет от Комисията в оспорваното решение, в резултат от което била налице грешка при прилагане на правото.
   Въз основа на принципите, установени от Съда с Решение по дело Comitato „Venezia vuole vivere“, при възстановяването държавата членка, а не следователно отделният получател, трябва във всеки случай поотделно да докаже наличието на предпоставките по член 107, параграф 1 ДФЕС. В настоящия случай обаче в оспорваното решение Комисията пропуснала да изясни „подробните правила“ за извършване на такава проверка; следователно, тъй като не разполага с основните елементи, за да докаже при възстановяването дали предоставените предимства представляват държавни помощи за получателите, Италианската република — със Закон № 228 от 24 декември 2012 г. (член 1, параграфи 351 и сл.), решила да прехвърли тежестта на доказване, противно на установеното в общностната съдебна практика. Според италианския законодател не държавата, а отделните предприятия — получатели на предоставените под формата на облекчения помощи, следвало да докажат, че въпросните предимства не нарушават конкуренцията, нито пък засягат търговията между държавите членки; в противен случай се презумира, че предоставеното предимство е годно да наруши конкуренцията и да засегне общностната търговия. Всичко това било в очевиден контраст с принципите, възприети от Съда в Решение по дело Comitato „Venezia vuole vivere“.


title: Дело C-69/14: Преюдициално запитване от Tribunalul Sibiu (Румъния), постъпило на 10 февруари 2014 г.  — Dragoș Constantin Târșia/Румънската държава чрез Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere si Inmatriculare a Autovehiculelor

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/15

         Преюдициално запитване от Tribunalul Sibiu (Румъния), постъпило на 10 февруари 2014 г. — Dragoș Constantin Târșia/Румънската държава чрез Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere si Inmatriculare a Autovehiculelor
   (Дело C-69/14)
   2014/C 142/20
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Sibiu

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Dragoș Constantin Târșia

      Ответници: Румънската държава чрез Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere si Inmatriculare a Autovehiculelor

      Преюдициален въпрос

   Могат ли членове 17, 20, 21 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 6 от Договора за Европейския съюз, член 110 от Договора за функционирането на Европейския съюз и установеният от общностното право и практиката на Съда на ЕС принцип на правна сигурност да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба като член 21, параграф 2 от Закон № 554/2004, която предвижда възможност за отмяна на националните съдебни решения, постановени единствено в сферата на административноправните спорове, в случай че има нарушаване на принципа на предимство на общностното право, и която изключва възможността за отмяна на националните съдебни решения, постановени в сфери, различни от административноправните спорове (граждански, наказателни), в случай че тези съдебни решения нарушават посочения принцип на предимство на общностното право?


title: Дело F-53/08: Решение на Съда на публичната служба (пленум) от 5 май 2010 г. — Bouillez и др./Съвет (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура за повишаване за 2007 година — Правен интерес — Решение за повишаване — Списък на повишените длъжностни лица — Съпоставяне на заслугите — Критерий за нивото на изпълняваните отговорности — Искане за отмяна на решенията за повишаване — Баланс на интереси)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/56

         Решение на Съда на публичната служба (пленум) от 5 май 2010 г. — Bouillez и др./Съвет
   (Дело F-53/08) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2007 година - Правен интерес - Решение за повишаване - Списък на повишените длъжностни лица - Съпоставяне на заслугите - Критерий за нивото на изпълняваните отговорности - Искане за отмяна на решенията за повишаване - Баланс на интереси)
   2010/C 234/102
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Vincent Bouillez (Overijse, Белгия) и други (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Встъпили страни: Eliza Niniou и Maria-Béatrice Postiglione Branco, живущи съответно в Schaerbeek (Белгия) и в Kraainem (Белгия), (представители: първоначално T. Bontinck и S. Woog, впоследствие T. Bontinck и S. Greco, avocats)
   и
   Maria De Jesus Cabrita и Marie-France Liegard, длъжностни лица на Съвета на Европейския съюз, живущи в Брюксел (Белгия), (представители: първоначално N. Lhoëst, впоследствие N. Lhoëst и L. Delhaye, avocats)

      Предмет

   Отмяна на решенията на органа по назначаването да не повиши жалбоподателите в степен AST 7 в процедурата за повишаване за 2007 г.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решенията, с които Съветът на Европейския съюз е отказал да повиши г-н Bouillez и г-н Van Neyghem, и г-жа Wagner-Leclercq в степен AST 7 на основание на процедурата за повишаване за 2007 г.

               2.

               Отхвърля останалите искания в жалбата на г-н Bouillez и г-н Van Neyghem, и на г-жа Mme Wagner-Leclerc.

               3.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

               4.

               Встъпилите страни понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г., стр. 35.


title: Дело T-128/12: Жалба, подадена на 21 март 2012 г. — HTTS/Съвет

text:
               2.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 157/8

         Жалба, подадена на 21 март 2012 г. — HTTS/Съвет
   (Дело T-128/12)
   2012/C 157/15
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Хамбург, Германия) (представители: J. Kienzle и M. Schlingmann, Rechtsanwälte)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Решение 2012/35/ОВППС на Съвета от 23 януари 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (1) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 54/2012 на Съвета от 23 януари 2012 година за изпълнение на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (2) да се отменят в частта, в която засягат жалбоподателя,

               —

               да се осъди Съветът да понесе съдебните разноски, и по-специално разходите на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               Първо правно основание, изведено от нарушение на правото на защита на жалбоподателя

                           —

                           В това отношение жалбоподателят изтъква, че Съветът е нарушил правото му на ефективна правна защита, и по-конкретно задължението за мотивиране, тъй като не е изложил достатъчно мотиви за повторното включване на жалбоподателя в списъците на лицата, организациите и образуванията, обект на ограничителни мерки съгласно членове 19 и 20 от Решение 2010/413/ОВППС (3) и член 16 от Регламент (ЕС) № 961/2010 (4).

                           —

                           На следващо място, въпреки направеното от жалбоподателя съответно искане Съветът не преразгледал решението си да включи отново жалбоподателя в списъците на санкционираните субекти.

                           —

                           В допълнение, Съветът нарушил правото на жалбоподателя на изслушване, тъй като не дал на същия възможност предварително да изрази становище относно повторното му включване в списъците на санкционираните субекти и така да принуди Съвета да преразгледа решението си.

               2.

               Второ правно основание, изведено от липсата на правно основание за приемане на обжалвания регламент
               Според жалбоподателя няма правно основание за приемането на обжалвания регламент за изпълнение, тъй като с Решение на Общия съд от 7 декември 2011 г. по дело T-562/10 Регламент № 961/2010 е отменен в частта, в която засяга жалбоподателя; въпреки че действието на последиците на Регламент № 961/2010 било запазено за период от два месеца, по отношение на жалбоподателя този регламент не можел да бъде валидно правно основание за приемането на Регламента за изпълнение.

               3.

               Трето правно основание, изведено от нарушение на член 266 ДФЕС
               На следващо място жалбоподателят твърди, че Съветът не е приел никакви мерки, за да приведе в действие Решение на Общия съд от 7 декември 2011 г. по дело T-562/10; вместо това Съветът отново включил жалбоподателя в списъците на санкционираните субекти, нарушавайки решението на Общия съд.

               4.

               Четвърто правно основание, изведено от липсата на основание за включването на жалбоподателя в списъците на санкционираните субекти
               В допълнение, според жалбоподателя изложените от Съвета съображения за включването на жалбоподателя в списъците на санкционираните субекти са съвсем несъстоятелни и не могат да обосноват включването на жалбоподателя в списъците на санкционираните субекти.

               5.

               Пето правно основание, изведено от нарушението на основното право на жалбоподателя на зачитане на собствеността
               Повторното включване на жалбоподателя в списъците на санкционираните субекти представлявало неоправдано накърняване на основното му право на собственост, тъй като поради недостатъчните мотиви, изложени от Съвета, жалбоподателят не можел да разбере защо е включен в списъците на санкционираните субекти. В допълнение, жалбоподателят бил повторно включен в списъците на санкционираните субекти въз основа на явно неправилна преценка от страна на Съвета на положението на жалбоподателя и на неговите дейности, и освен това посоченото включване било несъразмерно.

      (1)  Решение 2012/35/ОВППС на Съвета от 23 януари 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 19, стр. 22).

      (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 54/2012 на Съвета от 23 януари 2012 година за изпълнение на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 19, стр. 1).

      (3)  2010/413/ОВППС: Решение на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39).

      (4)  Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1).


title: Дело C-369/08: Иск, предявен на 12 август 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/23

         Иск, предявен на 12 август 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-369/08)
   (2008/C 285/37)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa и P. Dejmek)

      Ответник: Федерална република Германия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че точка 2.1 от Приложение VIIIб към германската Наредба за регистрацията на моторни превозни средства (Strassenverkehrszulassungsordnung) нарушава член 43 ЕО във връзка с член 48 ЕО,

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   По силата на член 43, алинея 1 ЕО се забранява всякаква правна уредба, с която се ограничава свободата на установяване на граждани на държава-членка на територията на друга държава-членка. От член 48 ЕО следва, че разпоредбите от Договора относно свободата на установяване на дружествата със седалище съгласно устройствения акт, с централно управление или с основно място на дейност в рамките на Общността, са тъждествени на онези, които важат за физическите лица граждани на държавите-членки. Според Комисията разпоредбите, свързани с равното третиране, забраняват не само явните прояви на дискриминация, основани на националност, или при дружествата, основани на държавата по седалището, но и всички скрити форми на дискриминация, които в приложение на други разграничителни критерии водят до същия резултат.
   По силата на точка 2.1 от Приложение VIIIб към германската Наредба за регистрацията на моторни превозни средства (Strassenverkehrszulassungsordnung), на контролен орган в Германия може да бъдe признато правото да извършва прегледи за проверка на техническата изправност, съответно прегледи за безопасност, както и да контролира и одобрява превозни средства, само ако той се състои най-малко от 60 специалисти в областта на превозните средства, които са самостоятелно заети и изпълняват на пълно работно време дейност по преглед за проверка на техническата изправност, като в одобрения район е необходимо да са установени най-малко толкова инженери технически специалисти, така че на 100 000 регистрирани там моторни превозни средства или ремаркета да се падат съответно един и най-много 30 инженери технически специалисти.
   Според Комисията това изискване е свързано с недопустимо ограничаване на свободата на установяване, което е несъвместимо с член 43 ЕО, или в случая във връзка с член 48 ЕО. Изискването органът да се състои изключително от минимален брой самостоятелно заети специалисти, които изпълняват на пълно работно време дейност по преглед за проверка на техническата изправност, представлявало качествено ограничение, тъй като по този начин на предприятията, които желаят да упражняват въпросната дейност, била налагана определена структура. По-специално това изискване предполагало изключването на наети лица, които не можели да бъдат членове на такъв контролен орган. Освен това спорната разпоредба представлявала също количествено ограничение, тъй като предвиждала минимален брой членове за тези контролни органи. Тези изисквания за признаване правели невъзможно предлагането на услуги по проверка на техническата изправност в Германия за всеки оператор, надлежно установен в друга държава-членка и с различна правна форма или вътрешна структура. Накрая, изискването в определения одобрен район да са установени такъв брой инженери технически специалисти, че на 100 000 регистрирани в нея моторни превозни средства и ремаркета да се пада един инженер, представлявало ограничение в нарушение на член 43 ЕО (във връзка с член 48 ЕО), доколкото този критерий поставял в по-неблагоприятно положение на първо място юридическите лица, вече установили се в други държави-членки и чиито инженери технически специалисти не са непременно установени в одобрения район.
   В настоящия случай не са релевантни нито член 45 ЕО, нито член 46 ЕО.
   По силата на член 45 ЕО разпоредбите от Договора относно свободата на установяване не се прилагат по отношение на дейности, свързани постоянно или епизодично с упражняването на публична власт. Произтичащите от постоянна съдебна практика критерии за пряко и специфично упражняване на публичната власт в рамките на дейностите на контролните органи, и по-конкретно при осъществяването на прегледи за проверка на техническата изправност, не били спазени. Нито фактът, че контролните органи трябвало да вземат решение относно предоставянето или отнемането на регистрационен талон, нито осъществяваният от държавата над тези органи надзор доказвали, че функциите им са свързани с упражняването на публична власт. На първо място окончателното решение за отказ на регистрационен талон можело да бъде взето изключително от компетентния орган (т.е. от органите по регистрация) на всяка провинция, а не от контролния орган. Контролните органи имали по-скоро подпомагаща и подготвителна роля спрямо органите по регистрация. На второ място от факта, че държавата упражнява надзор над някои органи не можело да се прави извод, че всички дейности, осъществявани от такива органи, субекти на надзор, са свързани с упражняването на публична власт. Дори когато следвало да се счита, че някои дейности на контролния орган представляват упражняване на публична власт, изключването на прегледа за проверка на техническата изправност на превозните средства от приложното поле на свободата на установяване щяло да съставлява твърде разширително тълкуване и щяло да се отклони съществено от целта на предвиденото в член 45 ЕО изключение. Според Комисията прегледът за проверка на техническата изправност на превозните средства е чисто техническа задача, която наистина има публично-правни последици, но която не може да се счита за пряко упражняване на публична власт.
   Що се отнася до член 46 ЕО, който предвижда възможност за специално третиране по съображения за обществен ред, обществена сигурност и обществено здраве, съгласно практиката на Съда позоваване на тези основания следвало да се прави, само когато съществува реална и достатъчно сериозна заплаха по отношение на някои от посочените основни интереси. Доколкото германските органи не били доказали съществуването на такава заплаха, предпоставките за позоваване на уредбата, предвиждаща изключения в член 46 ЕО, не били изпълнени. Комисията е убедена, че преследваната с оспорените мерки цел, а именно съблюдаването на пътната безопасност, може да бъде постигната и с по-малко рестриктивни мерки, каквато например е една подходяща система за контрол за всички инженери технически специалисти и контролни органи в Германия.


title: Дело C-409/16: Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 22 юли 2016 г. — Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton/Maria-Eleni Kalliri

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/6

         Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 22 юли 2016 г. — Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton/Maria-Eleni Kalliri
   (Дело C-409/16)
   (2016/C 392/08)
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Symvoulio tis Epikrateias (Гърция)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton

      Ответник: Maria-Eleni Kalliri

      Преюдициални въпроси

   Съответства ли член 1, параграф 1 от Президентски указ 90/2003, който изменя член 2, параграф 1 от Президентски указ 4/1995 и по смисъла на който цивилните кандидати в школите за офицери и полицейски служители на Полицейската академия, наред с другите изисквания, трябва „да са с ръст (както мъжете, така и жените) поне от 1.70 м“, на разпоредбите на директиви 76/207/ЕИО (1), 2002/73/ЕО (2) и 2006/54/ЕО (3), които забраняват всяка непряка дискриминация, основана на пол, по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и условията на труд в публичния сектор (освен ако това фактически диференцирано третиране се дължи на фактори, обективно обосновани и чужди на всякаква дискриминация, основана на пол, и не надхвърля това, което е подходящо и необходимо за постигане на преследваната с мярката цел)?

      (1)  Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд (ОВ 1976, L 39, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 164).

      (2)  Директива 2002/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 година за изменение на Директива 76/207/ЕИО на Съвета за прилагането на принципа на равно третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионално обучение и повишаване, и условията на труд (ОВ 2002, L 26, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 143).

      (3)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (ОВ 2006, L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).


title: Дело F-141/12: Жалба, подадена на 16 ноември 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/76

         Жалба, подадена на 16 ноември 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-141/12)
   2013/C 26/160
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Искане за отмяна на решението на EPSO да не включи жалбоподателя в списъка на лицата, успешно издържали заключителните изпити от обучителните курсове в рамките на процедурата по сертифициране, както и искане за обезщетение.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Жалбата да бъде обявена за допустима и основателна,

               —

               обжалваният акт да бъде отменен,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 10 000 EUR за претърпените вреди.

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-109/11: Жалба, подадена на 16 февруари 2011 г. — Apollo Tyres/СХВП — Endurance Technologies ( „ENDURACE“ )

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/15

         Жалба, подадена на 16 февруари 2011 г. — Apollo Tyres/СХВП — Endurance Technologies („ENDURACE“)
   (Дело T-109/11)
   2011/C 130/28
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Apollo Tyres AG (Баден, Швейцария) (представител: S. Szilvasi, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Endurance Technologies Pvt Ltd (Aurangabad, Индия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решение на първи апелативен състав на Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 25 ноември 2010 г. по преписка R 625/2010-1,

               —

               да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „ENDURACE“ за стоки от клас 12 и услуги от класове 35 и 37 — Заявка за марка на Общността № 6419824

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация като марка на Общността № 5819149 на фигуративна марка „ENDURACE“ и цветно изображение за стоки от клас 12

      Решение на отдела по споровете: Частично отхвърля заявката за марка на Общността

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата на заявителя и частично уважава жалбата на предявилите възражение лица, подадена на основание член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 216/96 (1), в резултат на което отхвърля частично заявката за марка на Общността.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като апелативният състав погрешно е счел, че е налице вероятност от объркване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 216/96 на Комисията от 5 февруари 1996 година за установяване на процедурни правила за организацията на дейността на апелативните състави към Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), изменен с Регламент (ЕО) № 2082/2004 на Комисията от 6 декември 2004 година


title: Дело T-395/15 P: Решение на Общия съд от 5 октомври 2016 г. — ECDC/CJ (Обжалване — Публична служба — Договорно нает служител — Срочен трудов договор — Едностранно прекратяване — Загуба на доверие — Право на изслушване)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/41

         Решение на Общия съд от 5 октомври 2016 г. — ECDC/CJ
   (Дело T-395/15 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Договорно нает служител - Срочен трудов договор - Едностранно прекратяване - Загуба на доверие - Право на изслушване))
   (2016/C 419/53)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (представители: J. Mannheim и A. Daume, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)

      Друга страна в производството: CJ (Agios Stefanos, Гърция) (представител: V. Kolias, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 29 април 2015 г. CJ/ECDC (F-159/12 и F-161/12, EU:F:2015:38), с която се иска частична отмяна на това решение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 311, 21.9.2015 г.


title: Дело C-118/09: Решение на Съда (четвърти състав) от 22 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Австрия) — производство, започнато от Robert Koller (Понятие за национална юрисдикция по смисъла на член 234 ЕО — Признаване на дипломи — Директива 89/48/ЕИО — Адвокат — Вписване в професионалното сдружение на държава членка, различна от тази, в която дипломата е призната за равностойна)

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/3

         Решение на Съда (четвърти състав) от 22 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Австрия) — производство, започнато от Robert Koller
   (Дело C-118/09) (1)

   (Понятие за национална юрисдикция по смисъла на член 234 ЕО - Признаване на дипломи - Директива 89/48/ЕИО - Адвокат - Вписване в професионалното сдружение на държава членка, различна от тази, в която дипломата е призната за равностойна)
   2011/C 63/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Страна в главното производство

   Robert Koller

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Тълкуване на Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ L 19, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 76) — Приложимост на директивата в случая на австрийски гражданин, който е вписан в регистъра на адвокатите в Испания след признаването на австрийската му диплома и след допълнителен курс на обучение в испански университет с продължителност по-малко от три години и който след като в продължение на три седмици е упражнявал професията си в Испания, иска да бъде допуснат до изпита за правоспособност, за да бъде вписан в регистъра на адвокатите в Австрия, въз основа на издадения в Испания документ за адвокатска правоспособност

      Диспозитив

               1.

               С оглед на достъпа, при условие че положи успешно изпит за правоспособност, до регламентираната адвокатска професия в приемащата държава членка, на разпоредбите на Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години, изменена с Директива 2001/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 май 2001 година, може да се прави позоваване от титуляря на документ за официална квалификация, издаден в тази държава членка и удостоверяващ курс на образование след средното образование с продължителност повече от три години, както и на равностоен документ за официална квалификация, издаден в друга държава членка след допълнително обучение с продължителност по-малко от три години и предоставящ му в последната държава достъп до регламентираната адвокатска професия, която упражнява там ефективно към датата, на която е подал искането да бъде допуснат до изпита за правоспособност.

               2.

               Директива 89/48, изменена с Директива 2001/19, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска възможността компетентните органи на приемащата държава членка да откажат на лице, намиращо се в положение като това на жалбоподателя по главното производство, да го допуснат до изпита за правоспособност за адвокатската професия при липсата на доказателство за полагането на практическия стаж, изискван от правната уредба на тази държава членка.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Съединени дела C-404/15 и C-659/15 PPU: Решение на Съда (голям състав) от 5 април 2016 г. (преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen — Германия) — Изпълнение на европейски заповеди за арест, издадени за Pál Aranyosi (C-404/15), Robert Căldăraru (C-659/15 PPU) (Преюдициално запитване — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2002/584/ПВР — Европейска заповед за арест — Основания за отказване на изпълнението — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 4 — Забрана за нечовешко и унизително отношение — Условия на задържане в издаващата държава членка)

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/21

      Решение на Съда (голям състав) от 5 април 2016 г. (преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen — Германия) — Изпълнение на европейски заповеди за арест, издадени за Pál Aranyosi (C-404/15), Robert Căldăraru (C-659/15 PPU)
      (Съединени дела C-404/15 и C-659/15 PPU) (1)

      ((Преюдициално запитване - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест - Основания за отказване на изпълнението - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 4 - Забрана за нечовешко и унизително отношение - Условия на задържане в издаващата държава членка))
      (2016/C 211/27)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

         Страни в главното производство

      Pál Aranyosi (C-404/15), Robert Căldăraru (C-659/15 PPU)

         Диспозитив

      Член 1, параграф 3, член 5 и член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че когато са налице обективни, достоверни, точни и надлежно актуализирани данни, които сочат за съществуването на системни или общи, засягащи определени групи лица или определени места за задържане недостатъци във връзка с условията на задържане в издаващата държава членка, изпълняващият съдебен орган трябва да направи конкретна и точна проверка дали са налице сериозни и потвърдени основания да се приеме, че поради условията на задържането му в тази държава членка лицето, за което е издадена европейска заповед за арест за целите на провеждането на наказателно производство или на изпълнението на наказание лишаване от свобода, ще е изложено на реална опасност от нечовешко или унизително отношение по смисъла на член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз, в случай че бъде предадено на тази държава членка. За тази цел той трябва да поиска предоставянето на допълнителна информация от издаващия съдебен орган, който, след като при необходимост поиска помощ от централния орган или от един от централните органи на издаващата държава членка по смисъла на член 7 от посоченото Рамково решение, трябва да предостави тази информация в определения в искането срок. Изпълняващият съдебен орган трябва да отложи своето решение относно предаването на заинтересованото лице, докато не получи допълнителната информация, която му позволява да изключи съществуването на такава опасност. Ако съществуването на опасността не може да се изключи в разумен срок, посоченият орган трябва да реши дали да прекрати процедурата по предаване.

         (1)  ОВ C 320, 28.9.2015 г.

         ОВ C 59, 15.2.2016 г.


title: Дело C-234/14: Решение на Съда (първи състав) от 14 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — „Ostas celtnieks“ SIA/Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Директива 2004/18/ЕО — Икономическо и финансово състояние — Технически възможности и/или професионална квалификация — Член 47, параграф 2 и член 48, параграф 3 — Документация за участие, съдържаща задължение за оферента да сключи договор за съдружие или за учредяване на събирателно дружество с образуванията, на чиито възможности той разчита)

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/6

         Решение на Съда (първи състав) от 14 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — „Ostas celtnieks“ SIA/Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs
   (Дело C-234/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Директива 2004/18/ЕО - Икономическо и финансово състояние - Технически възможности и/или професионална квалификация - Член 47, параграф 2 и член 48, параграф 3 - Документация за участие, съдържаща задължение за оферента да сключи договор за съдружие или за учредяване на събирателно дружество с образуванията, на чиито възможности той разчита))
   (2016/C 098/06)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Ostas celtnieks“ SIA

      Ответници: Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs

      Диспозитив

   Член 47, параграф 2 и член 48, параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат възможността с документацията относно възлагането на обществена поръчка възлагащ орган да задължи оферент, който разчита на възможностите на други образувания, да сключи с тях споразумение за партньорство или да учреди с тях събирателно дружество, преди да му бъде възложена посочената поръчка.

      (1)  ОВ C 212, 7.7.2014 г.


title: Съединени дела C-532/15 и С-538/15: Решение на Съда (първи състав) от 8 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot — Испания) — Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA/ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Francesc de Bolós Pi/Urbaser SA (C-538/15) (Преюдициално запитване — Услуги, предоставяни от съдебните довереници — Тарифа — Юрисдикции — Невъзможност за дерогация)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/4

         Решение на Съда (първи състав) от 8 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot — Испания) — Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA/ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Francesc de Bolós Pi/Urbaser SA (C-538/15)
   (Съединени дела C-532/15 и С-538/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Услуги, предоставяни от съдебните довереници - Тарифа - Юрисдикции - Невъзможност за дерогация))
   (2017/C 038/05)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA C-532/15), Francesc de Bolós Pi (C-538/15)

      Ответници: ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Urbaser SA (C-538/15)

      в присъствието на: Consejo General de Procuradores de España (C-532/15)

      Диспозитив

               1)

               Член 101 ДФЕС във връзка с член 4, параграф 3 ДЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национално законодателство като разглежданото по главните производства, съгласно което възнаграждението на съдебните довереници се определя по тарифа, която може да бъде увеличавана или намалявана само с 12 % и чието стриктно прилагане се проверява от националните юрисдикции, които обаче не могат при изключителни обстоятелства да се отклоняват от определените с тази тарифа граници.

               2)

               Съдът на Европейския съюз няма компетентност да отговори на втория и третия въпрос по дело C-532/15, както и на третия до петия въпрос по дело C-538/15, поставени съответно от Audiencia Provincial de Zaragoza (Съд на провинция Сарагоса, Испания) и от Juzgado de Primera Instancia de Olot (Районен съд, Olot, Испания).

      (1)  ОВ C 429, 21.12.2015 г.


title: Дело C-513/10 P: Жалба, подадена на 14 октомври 2010 г. от Dimitris Platis срещу определението на Общия съд (първи състав), постановено на 30 септември 2010 г. по дело T-311/10, Dimitris Platis/Съвет и Гърция

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/10

         Жалба, подадена на 14 октомври 2010 г. от Dimitris Platis срещу определението на Общия съд (първи състав), постановено на 30 септември 2010 г. по дело T-311/10, Dimitris Platis/Съвет и Гърция
   (Дело C-513/10 P)
   2011/C 80/18
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Dimitris Platis (представител: P. Théodoropoulos, avocat)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз и Република Гърция
   С определение от 17 декември 2010 г. Съдът на Европейския съюз (седми състав) постанови, че жалбата следва да се отхвърли, тъй като същата е частично явно неоснователна и частично явно недопустима.


title: Дело T-491/11 P: Определение на Общия съд от 20 ноември 2012 г. — Marcuccio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Продължителност на производството за признаване на частична трайна инвалидност — Вреда, която жалбоподателят твърди, че е претърпял — Възстановяване на разходи, които е било възможно да се избегнат — Отхвърляне на жалбата пред първата инстанция, тъй като е явно лишена от всякакво правно основание — Член 94, буква a) от Процедурния правилник на Съда на публичната служба)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/47

         Определение на Общия съд от 20 ноември 2012 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело T-491/11 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Продължителност на производството за признаване на частична трайна инвалидност - Вреда, която жалбоподателят твърди, че е претърпял - Възстановяване на разходи, които е било възможно да се избегнат - Отхвърляне на жалбата пред първата инстанция, тъй като е явно лишена от всякакво правно основание - Член 94, буква a) от Процедурния правилник на Съда на публичната служба)
   2013/C 26/92
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Del Ferro, avocat)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 30 юни 2011 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-14/10, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяна на това определение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Luigi Marcuccio понася собствените си разноски, както и направените от Комисията разноски за настоящата инстанция.

      (1)  ОВ C 331, 12.11.2011 г.


title: Дело T-16/04: Решение на Общия съд от 2 март 2010 г. — Arcelor/Парламент и Съвет (Околна среда — Директива 2003/87/ЕО — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Искане за отмяна — Липса на пряко и лично засягане — Искане за поправяне на вреди — Допустимост — Достатъчно сериозно нарушение на правна норма от по-висок ранг, предоставяща права на частноправните субекти — Право на собственост — Свобода на упражняване на професионална дейност — Пропорционалност — Равно третиране — Свобода на установяване — Правна сигурност)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/35

         Решение на Общия съд от 2 март 2010 г. — Arcelor/Парламент и Съвет
   (Дело T-16/04) (1)

   (Околна среда - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Искане за отмяна - Липса на пряко и лично засягане - Искане за поправяне на вреди - Допустимост - Достатъчно сериозно нарушение на правна норма от по-висок ранг, предоставяща права на частноправните субекти - Право на собственост - Свобода на упражняване на професионална дейност - Пропорционалност - Равно третиране - Свобода на установяване - Правна сигурност)
   2010/C 100/52
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Arcelor SA (Люксембург, Люксембург) (представители: първоначално W. Deselaers, B. Meyring и B. Schmitt-Rady, впоследствие W. Deselaers и B. Meyring, avocats)

      Ответници: Европейски парламент (представители: първоначално K. Bradley и M. Moore, впоследствие L. Visaggio и I. Anagnostopoulou) и Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално B. Hoff-Nielsen и M. Bishop, впоследствие E. Karlsson и A. Westerhof Löfflerova, впоследствие от A. Westerhof Löfflerova и K. Michoel)

      Встъпила страна в подкрепа на ответниците: Европейска комисия (представител: U. Wölker)

      Предмет

   От една страна, искане за частична отмяна на Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стp. 32, Специално издание на български език 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78), и от друга страна, искане за поправяне на вредата, претърпяна от жалбоподателя в резултат на приемането на посочената директива

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Arcelor SA да понесе собствените си съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на Европейския парламент и на Съвета на Европейския съюз.

               3.

               Европейската комисия понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 71, 20.3.2004 г.


title: Дело T-1/08: Решение на Общия съд от 17 май 2011 г. — Buczek Automotive/Комисия (Държавни помощи — Преструктуриране на полската стоманодобивна индустрия — Събиране на публични вземания — Решение, с което помощите се обявяват за отчасти несъвместими с общия пазар и се разпорежда възстановяването им — Жалба за отмяна — Правен интерес — Допустимост — Понятие за държавна помощ — Критерий за частния кредитор)

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/18

         Решение на Общия съд от 17 май 2011 г. — Buczek Automotive/Комисия
   (Дело T-1/08) (1)

   (Държавни помощи - Преструктуриране на полската стоманодобивна индустрия - Събиране на публични вземания - Решение, с което помощите се обявяват за отчасти несъвместими с общия пазар и се разпорежда възстановяването им - Жалба за отмяна - Правен интерес - Допустимост - Понятие за държавна помощ - Критерий за частния кредитор)
   2011/C 186/32
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Buczek Automotive sp. z o.o. (Sosnowiec, Полша) (представители: първоначално T. Gackowski, впоследствие D. Szlachetko-Reiter и накрая J. Jurczyk, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално K. Gross, M. Kaduczak, A. Stobiecka-Kuik и K. Herrmann, впоследствие A. Stobiecka-Kuik, K. Herrmann и T. Maxian Rusche)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Република Полша (представители: M. Niechciała, впоследствие M. Krasnodębska-Tomkiel и M. Rzotkiewicz

      Предмет

   Частична отмяна на Решение 2008/344/ЕО на Комисията от 23 октомври 2007 година относно държавна помощ C-23/06 (ex NN 35/06), приведена в действие от Полша в полза на групата Technologie Buczek, производител на стомана (ОВ L 116, 2008 г., стр. 26)

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 1 от Решение 2008/344/ЕО на Комисията от 23 октомври 2007 година относно държавна помощ C-23/06 (ex NN 35/06), приведена в действие от Полша в полза на групата Technologie Buczek, производител на стомана.

               2.

               Отменя член 3, параграфи 1 и 3 и членове 4 и 5 от Решение 2008/344/ЕО в частта, в която се отнасят до Buczek Automotive ѕр. z o.o.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на Buczek Automotive, включително и тези, свързани с обезпечителното производство.

               4.

               Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.


title: Дело C-618/10: Решение на Съда (първи състав) от 14 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — Banco Español de Crédito, SA/Joaquín Calderón Camino (Директива 93/13/ЕИО — Потребителски договори — Неравноправна клауза за мораторни лихви — Заповедно производство — Правомощия на националния съд)

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/5

         Решение на Съда (първи състав) от 14 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — Banco Español de Crédito, SA/Joaquín Calderón Camino
   (Дело C-618/10) (1)

   (Директива 93/13/ЕИО - Потребителски договори - Неравноправна клауза за мораторни лихви - Заповедно производство - Правомощия на националния съд)
   2012/C 227/06
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Banco Español de Crédito, SA

      Ответник: Joaquín Calderón Camino

      Предмет

   Преюдицално запитване — Audiencia Provincial de Barcelona — Тълкуване на член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (OB L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273), на член 11, параграф 2 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (OB L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260), на член 5, член 6, параграф 2 и членове 7 и 10 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, стр. 66, поправки в OB L 207, 11.8.2009 г., стр. 14, и OB L 199, 31.7.2010 г., стр. 40) и на член 2 от Директива 2009/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно исковете за преустановяване на нарушения с цел защита на интересите на потребителите (ОВ L 110, стр. 30) — Потребителски кредит — Лихвен процент, приложим при забава за плащане — Неравноправни клаузи — Заповедно производство — Правомощия на националния съд

      Диспозитив

               1.

               Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която не дава възможност на съда в заповедното производство, макар да е установил наличието на всички необходими за това правни и фактически обстоятелства, да преценява служебно in limine litis или на който и да е друг етап от производството неравноправния характер на клауза за мораторни лихви в договор между продавач или доставчик и потребител, ако последният не подаде възражение.

               2.

               Член 6, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като член 83 от Кралски законодателен декрет 1/2007 от 16 ноември 2007 г. за преработване на общия закон за защита на потребителите и ползвателите и на някои допълнителни закони (Real Decreto Legislativo 1/2007 por el que se aprueba el texto refundido de la Ley General para la Defensa de los Consumidores y Usuarios y otras leyes complementarias), която дава възможност на националния съд, когато констатира нищожността на неравноправна клауза в договор между продавач или доставчик и потребител, да допълни договора, като измени съдържанието на тази клауза.

      (1)  ОВ C 95, 26.3.2011 г.


title: Дело C-519/15 P: Решение на Съда (шести състав) от 14 септември 2016 г. — Trafilerie Meridionali SpA/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Европейски пазар на стоманата за предварително напрягане — Глоби — Изчисляване на размера на глобите — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Точка 35 — Правомощие за пълен съдебен контрол — Задължение за мотивиране — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на ефективни правни средства за защита в разумен срок)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/24

         Решение на Съда (шести състав) от 14 септември 2016 г. — Trafilerie Meridionali SpA/Европейска комисия
   (Дело C-519/15 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на стоманата за предварително напрягане - Глоби - Изчисляване на размера на глобите - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Точка 35 - Правомощие за пълен съдебен контрол - Задължение за мотивиране - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 - Право на ефективни правни средства за защита в разумен срок))
   (2016/C 419/31)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Trafilerie Meridionali SpA (представители: P. Ferrari и G. Lamicela, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: V. Bottka, G. Conte и P. Rossi)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Trafilerie Meridionali SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 406, 7.12.2015 г.


               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/1

         (2007/C 235/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 223, 22.9.2007 г.

   Предишни публикации

      ОВ C 211, 8.9.2007 г.

      ОВ C 183, 4.8.2007 г.

      ОВ C 170, 21.7.2007 г.

      ОВ C 155, 7.7.2007 г.

      ОВ C 140, 23.6.2007 г.

      ОВ C 129, 9.6.2007 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело T-104/07: Иск, предявен на 6 април 2007 г. — BVGD/Комисия

text:
               9.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/18

         Иск, предявен на 6 април 2007 г. — BVGD/Комисия
   (Дело T-104/07)
   (2007/C 129/32)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Belgische Vereniging van handelaars in- en uitvoerders geslepen diamant (Антверпен, Белгия) (представители: G. Vandersanden, L. Levi и C. Ronzi, адвокати)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Европейската комисия от 26 януари 2007 г., с което се отхвърля подадената от BVGD жалба поради липса на достатъчно основания за предприемане на действия по нея (Дело COMP/39.221/B-2-BVGD/De Beers);

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати всички разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът оспорва решението на Комисията от 29 януари 2007 г. по дела за конкуренция COMP/39.221/B-2 — BVGD/De Beers, с което Комисията е отхвърлила жалбата на ищеца относно нарушения на член 81 и член 82 ЕС във връзка с прилаганата от De Beers Group система „Supplier of Choice “за разпространение на необработени диаманти, поради липса на достатъчен интерес на Общността за продължаване на действията по жалбата на ищеца.
   Ищецът твърди, че De Beers — производител на необработени диаманти, който, според ищеца, се занимава главно с продажби на необработени диаманти нагоре по веригата — чрез своята система „Supplier of Choice “се опитва да разшири своето влияние на пазара и да покрие цялостния път на диамантите от мината до потребителя, т. е. също и пазарите надолу по веригата.
   В подкрепа на иска си на първо място ищецът твърди, че са нарушени неговите процесуални права на жалбоподател. Ищецът поддържа, i) че Комисията му е попречила да упражни, съгласно член 8, параграф 1 от Регламент № 773/2004 (1), правото си на достъп до документите, на които тя е основала временното си решение, ii) че Комисията е оказала незаконен натиск при определяне на сроковете по делото, iii) че в кореспонденцията си с ищеца Комисията е създала объркване относно етапа на производството и, iv) че Комисията не е дала възможност на ищеца да вземе активно участие в производството.
   На второ място ищецът твърди, че Комисията не е приложила правилно понятието за интерес на Общността и е извършила явна грешка в преценката, грешка в правото и не е изпълнила задължението за мотивиране.

      (1)  Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно член 81 и 82 от Договора за ЕО (OВ 2004 L 123, стр. 18).


title: Дело C-71/14: Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Information Rights) (Обединено кралство), постъпило на 10 февруари 2014 г.  — East Sussex County Council/Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/25

         Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Information Rights) (Обединено кралство), постъпило на 10 февруари 2014 г. — East Sussex County Council/Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association
   (Дело C-71/14)
   2014/C 102/34
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   First-tier Tribunal (Information Rights)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: East Sussex County Council

      Ответници: Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association

      Преюдициални въпроси

               1)

               Как трябва да се тълкува член 5, параграф 2 от Директива 2003/4/ЕО (1), и по-специално може ли разумният размер на таксата за предоставяне на определен тип информация за околната среда да включва:

                           a)

                           част от разходите за поддържане на база данни, използвана от публичния орган за обработването на заявления за информация от този тип;

                           б)

                           непреките разходи, които могат да се отнесат към отделеното от служителите време, надлежно отчитано при определянето на таксата?

               2)

               Член 5, параграф 2 и член 6 от Директивата допускат ли държава членка да предвиди в законодателството си, че за предоставянето на информация за околната среда публичният орган може да събира такса, която „не надхвърля размера, който по преценка на публичния орган е разумен“, ако решението на публичния орган по въпроса какъв е „разумният размер“ подлежи на обжалване по административен и съдебен ред съгласно английското право?

      (1)  Директива 2003/4/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета (ОВ L 41, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 200).


title: Дело T-386/13: Определение на Общия съд от 3 септември 2014 г.  — Kėdainių rajono Okainių и др./Съвет и Комисия (Жалба за отмяна — Обща селскостопанска политика — Схеми за пряко подпомагане на земеделски стопани — Разрешаване на допълнителни национални директни плащания в Литва за 2012 г. — Срок за обжалване — Начален момент — Недопустимост — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               27.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 380/13

         Определение на Общия съд от 3 септември 2014 г. — Kėdainių rajono Okainių и др./Съвет и Комисия
   (Дело T-386/13) (1)

   ((Жалба за отмяна - Обща селскостопанска политика - Схеми за пряко подпомагане на земеделски стопани - Разрешаване на допълнителни национални директни плащания в Литва за 2012 г. - Срок за обжалване - Начален момент - Недопустимост - Възражение за незаконосъобразност))
   2014/C 380/17
   Език на производството: литовски

      Страни

      Жалбоподател: Kėdainių rajono Okainių ŽŪB (Okainiai, Литва) (представител: I. Vėgėlė, адвокат)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: J. Vaičiukaitė и E. Karlsson) и Европейска комисия (представители: H. Kranenborg и A. Steiblytė)

      Страна, встъпила в подкрепа на жалбоподателите: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas, K. Vainienė, A. Karbauskas, R. Makelis и K. Anužis)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на Решение за изпълнение C (2012) 4391 окончателен на Комисията от 2 юли 2012 г. за разрешаване на допълнителни национални директни плащания в Литва за 2012 г. и от друга страна, искане за установяване на частична незаконосъобразност на Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) № 1290/2005, (EО) № 247/2006, (EО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003 (ОВ L 30, стр. 16).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Kėdainių rajono Okainių ŽŪB и другите 134 жалбоподатели, посочени в приложението, понасят направените от тях разноски и разноските, направени от Съвета на Европейския съюз и от Европейската комисия.

               3)

               Република Литва понася направените от нея разноски.

      (1)  ОВ C 313, 26.10.2013 г.


title: Решение на Съда от 28 септември 2015 година по дело E-6/15 — Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия (Неизпълнение на задължения от държава — членка на ЕАСТ — Свобода на предоставяне на услуги — Директива 2006/123/ЕО относно услугите на вътрешния пазар — Изискване за местно разрешение за строителство)

text:
               17.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 422/7

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 28 септември 2015 година
   по дело E-6/15
   Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия
   (Неизпълнение на задължения от държава — членка на ЕАСТ — Свобода на предоставяне на услуги — Директива 2006/123/ЕО относно услугите на вътрешния пазар — Изискване за местно разрешение за строителство)
   (2016/C 422/06)
   По дело E-6/15 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия — ИСКАНЕ за обявяване, че Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си по член 16 от акта, посочен в точка 1 на приложение X към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар), или, като алтернатива, член 36 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, като е оставило в сила раздел 20-1, параграф 2, и раздел 22-3 от Закона за планиране и строителство, във връзка с раздели от 9-1 до 9-4 и 11-1 от Правилата за строителство, според които дружествата, извършващи строителни работи, следва да получат разрешение от местните общини преди започване на своята дейност, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия докладчик), съдии, излезе с решение на 28 септември 2015 г., чийто диспозитив е, както следва:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си съгласно член 16 от акта, посочен в точка 1 на приложение X към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар), като е оставило в сила раздел 20-1, параграф 2, и раздел 22-3 от Закона за планиране и строителство, във връзка с раздели от 9-1 до 9-4 и 11-1 от Правилата за строителство, според които дружествата, извършващи строителни работи, следва да получат разрешение от местните общини преди започване на своята дейност.

               2.

               Осъжда Кралство Норвегия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-459/12: Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hamburg (Германия) на 11 октомври 2012 г. — Werner Krieger/ERGO Lebensversicherung AG

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/30

         Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hamburg (Германия) на 11 октомври 2012 г. — Werner Krieger/ERGO Lebensversicherung AG
   (Дело C-459/12)
   2013/C 9/50
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Werner Krieger

      Ответник: ERGO Lebensversicherung AG

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 15, параграф 1, първо изречение от Втора директива 90/619/ЕИО на Съвета от 8 ноември 1990 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане, относно предвиждането на разпоредби за улесняване на ефективното осъществяване на свободно предоставяне на услуги и за изменение на Директива 79/267/ЕИО (Втора директива за животозастраховането) (1), с оглед на член 31, параграф 1 от Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане и за изменение на Директиви 79/267/ЕИО и 90/619/ЕИО (Трета директива за животозастраховането) (2), да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба като член 5а, параграф 2, четвърто изречение от VVG, в редакцията му с Drittes Gesetz zur Durchführung versicherungsrechtlicher Richtlinien des Rates der Europäischen Gemeinschaften vom 21. Juli 1994 (Drittes Durchführungsgesetz/EWG zum VAG), съгласно която правото на отказ или на възражение се погасява не по-късно от една година след плащането на първата застрахователна премия, дори ако застрахованият не е бил уведомен за правото на отказ или на възражение?

      (1)  ОВ L 330, стр. 50.

      (2)  ОВ L 360, стр. 1.