title: Дело C-266/14: Решение на Съда (трети състав) от 10 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional — Испания) — Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)/Tyco Integrated Security SL, Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2003/88/ЕО — Защита на безопасността и здравето на работниците — Организация на работното време — Член 2, точка 1 — Понятието „работно време“ — Работници, които нямат фиксирано или обичайно работно място — Време за придвижване от мястото на живеене на работниците до първия клиент и от последния клиент до мястото на живеене на работниците)

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/16

         Решение на Съда (трети състав) от 10 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional — Испания) — Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)/Tyco Integrated Security SL, Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA
   (Дело C-266/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2003/88/ЕО - Защита на безопасността и здравето на работниците - Организация на работното време - Член 2, точка 1 - Понятието „работно време“ - Работници, които нямат фиксирано или обичайно работно място - Време за придвижване от мястото на живеене на работниците до първия клиент и от последния клиент до мястото на живеене на работниците))
   (2015/C 363/18)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Nacional

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)

      Ответници: Tyco Integrated Security SL, Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA

      Диспозитив

   Член 2, точка 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в делото по главното производство, при които работниците нямат фиксирано или обичайно място на работа, времето за придвижване, което тези работници ежедневно прекарват от мястото, където живеят, до определения от техния работодател първи клиент и от определения от същия последен клиент до дома им, представлява „работно време“ по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 282, 25.8.2014 г.


title: Дело F-134/12: Жалба, подадена на 9 ноември 2012 г. — ZZ/Съвет

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/74

         Жалба, подадена на 9 ноември 2012 г. — ZZ/Съвет
   (Дело F-134/12)
   2013/C 26/153
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis, адв. E. Marchal, адв. D. Abreu Caldas и адв. S. Orlandi)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет и описание на спора

   Отмяната, първо, на Решение № 2011/866/ЕС на Съвета от 19 декември 2011 година относно решението да не се приема предложението на Комисията за регламент за годишно адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Съюза, както и второ, на фишовете за заплата на жалбоподателя за януари, февруари и март 2012 г., изготвени в приложение на посоченото решение.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се констатира незаконосъобразността на Решение 2011/866/ЕС на Съвета от 19 декември 2011 г. относно предложението на Комисията за регламент на Съвета за адаптиране, считано от 1 юли 2011 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тях;

               —

               да се отмени писмото, с което се отхвърля административната жалба от 30 юли 2012 г., насочена срещу фишовете за заплата за месеците януари, февруари и март 2012 г., изготвени в приложение на Решение № 2011/866/ЕС на Съвета от 19 декември 2011 г.;

               —

               да се осъди Съветът да заплати на жалбоподателя просрочените вземания за възнаграждения и пенсия, на които той има право считано от 1 юли 2011 г., ведно с лихвите за забава, изчислени от датата на падежа на просрочените вземания, въз основа на лихвения процент, прилаган от ЕЦБ по основните операции за рефинансиране, увеличен с два пункта;

               —

               да се осъди Съветът да заплати на жалбоподателя символичната сума от 1 EUR като обезщетение за неимуществените вреди, понесени в резултат на служебното нарушение, допуснато с приемането на решението (2011/866/ЕС) на Съвета от 19 декември 2011 г.;

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-185/15: Жалба, подадена на 14 април 2015 г. — Buonotourist/Комисия

text:
               8.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 190/27

         Жалба, подадена на 14 април 2015 г. — Buonotourist/Комисия
   (Дело T-185/15)
   (2015/C 190/31)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Buonotourist Srl (Кастел Сан Джорджо, Италия) (представители: G. Capo и L. Visone, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решение на Комисията от 19 януари 2015 г. относно държавна помощ Sa.35843 (2014/c) (ex 2012/NN), съобщено на жалбоподателя на 20 февруари 2015 г., което е изпълнено от Италия;

               —

               Да обяви съгласно членове 263 ДФЕС и 264 ДФЕС, че решението на Европейската комисия от 19 януари 2015 г. относно производството по държавна помощ Sa.35843 (2014/c) (ex 2012/NN) (за 1 1 11  572,00 EUR), е нищожно в неговата цялост що се отнася до сумите, определени като възнаграждение за задължение за публична услуга съгласно Регламент (ЕИО) № 1191/69, предоставяне на възнаграждение съгласно член 11 за тарифно задължение в сектора на местния публичен транспорт, следва да се считат за несъобщена мярка, представляваща несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора;

               —

               Да обяви съгласно членове 263 ДФЕС и 264 ДФЕС, че решението на Европейската комисия от 19 януари 2015 г. относно производството по държавна помощ Sa.35843 (2014/c) (ex 2012/NN) (за 1 1 11  572,00 EUR), е нищожно в неговата цялост що се отнася до разпореждането за оперативни мерки за възстановяване на помощта от страна на италианската държава;

               —

               Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от Buonotourist Srl.

      Правни основания и основни доводи

   С обжалваното по настоящото дело решение Комисията обявява плащанията, направени в полза на Buonotourist както като възнаграждение, така и като обезщетение за вреди за едностранно неправомерно възлагане на задължения за публична услуга (ЗПУ) за периода 1996-2002 г. за несъобщена мярка, представляваща несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора. Вследствие на това тя разпорежда оперативни мерки за възстановяване на помощта.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага осем правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на членове 93, 107, 108 и 263 ДФЕС във връзка с член 17 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 на Съвета от 26 юни 1969 г. година относно действията на държавите членки по задължения, присъщи на концепцията за обществена услуга в железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (ОВ L 156, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр. 25).

                           —

                           В това отношение се изтъква, че съвместимостта с общностното право на компенсационните възнаграждения, предоставени за тарифните ЗПУ съгласно Регламент (ЕИО) 1191/69, е трябвало да бъде преценена с оглед на разпоредбите, предвидени в посочения регламент, а не по отношение на разпоредбите на Договора относно държавните помощи. Следователно Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото, като е действала съгласно разпоредбите на Договора.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на член 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41), във връзка с членове 107 и 108 ДФЕС.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че Комисията е разгледала компенсационните възнаграждения, предоставени на Buonotourist за възложените ЗПУ, като несъобщена мярка. Обратно, плащането на въпросните възнаграждения е извършено след съобщаването на мярката на Комисията. Следователно Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото и процесуално нарушение, като е приела решението за образуване на производството четиринадесет месеца след съобщаването.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на членове 93, 107 и 108 ДФЕС във връзка с член 17 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 и член 9 от Регламент (ЕИО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото поради нарушение на принципите на правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания, тъй като положението се урежда от Регламент (ЕИО) № 1191/69.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на член 1, буква е) във връзка с буква ж) и членове 4, 7 и 15 от Регламент (ЕИО) № 659/1999. Съгласно член 17 от Регламент (ЕИО) № 1191/69.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че възнагражденията, произтичащи от прилагането на посочения регламент, не подлежат на процедурата за предварително уведомление; ето защо предоставените на Buonotourist суми спадат към съществуващите помощи. Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото поради нарушение на член 108, параграф 2 ДФЕС, тъй като не може да разпореди възстановяването на платените суми на основание квалификацията на предоставената помощ като неправомерна.

               5.

               Петото правно основание е изведено от нарушение на член 267 ДФЕС и членове 6 и 13 ЕКЗПЧ, както и на членове 93, 107 и 108 ДФЕС.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че Consiglio di Stato вече е направил преценка на извършил оценка на приложението на разпоредбите на членове 11 и 17 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, като е постановил, че предоставените суми спадат км съществуващите помощи. Комисията е превишила правомощията си, тъй като не може да отменя решения на правораздавателни органи, включително национални, дори когато прилагат общностното право.

               6.

               Шестото правно основание е изведено нарушение на членове 6, 7 и 13 ЕКЗПЧ, на членове 93 — 107 и 108 във връзка с членове 258 и сл. ДФЕС, във връзка с член 101 от Конституцията на Италианската република, както и член 2909 от Италианския граждански кодекс.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че обжалваното решение оказва въздействието върху постановеното от Consiglio di Stato решение по тълкуването и прилагането на общностните норми. Ето защо Комисията отново е превишила правомощията си, тъй като не може да отмени постановеното решение, а следва да действа съгласно член 258 ДФЕС.

               7.

               Седмото правно основание е изведено от нарушение на членове 11 и 17 от Регламент (ЕИО) № 1191/19691, членове 93, 107 и 108 ДФЕС, както и от съществуване в разглеждания случа на злоупотреба с власт.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че дадена мярка може да бъде квалифицирана като държавна помощ, доколкото оказва реално и конкретно въздействие върху търговията и свободната конкуренция, т.е., че това въздействие трябва да е реално налице и да е действително доказано. Комисията по никакъв начин е доказала това обстоятелство. Освен това в област Campania вътрешния пазар на местния обществен транспорт никога не е било отворен за конкуренцията.

               8.

               Осмото правно основание е изведено от нарушение на членове 1, 11 и 17 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, както и на членове 93, 107 и 108 ДФЕС.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че Комисията е допуснала фактическа грешка, защото е приела, че предоставеното възнаграждение е определено по метод на изчисление, установен ex post. От приложените документи обаче се доказва обратното.


title: Дело T-810/16: Жалба, подадена на 21 ноември 2016 г. — Barmenia Krankenversicherung/EUIPO (Mediline)

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/49

         Жалба, подадена на 21 ноември 2016 г. — Barmenia Krankenversicherung/EUIPO (Mediline)
   (Дело T-810/16)
   (2017/C 022/66)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Barmenia Krankenversicherung a.G. (Вупертал, Германия) (представител: M. Graf, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Mediline“ — заявка за регистрация № 14 655 385

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 8 септември 2016 г. по преписка R 2437/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-540/13: Жалба, подадена на 15 октомври 2013 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз

text:
               7.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 359/6

         Жалба, подадена на 15 октомври 2013 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-540/13)
   2013/C 359/09
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски парламент (представители: F. Drexler, A. Caiola, M. Пенчева)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Съвета от 22 юли 2013 година за определяне на датата на пораждане на действие на Решение 2008/633/ПВР относно достъпа до Визовата информационна система (ВИС) за справки от оправомощени органи на държавите членки и от Европол с цел предотвратяване, разкриване и разследване на терористични действия и други тежки престъпления (1);

               —

               да се запазят правните последици на Решение 2013/392/ЕС на Съвета, до заместването на последното с нов, надлежно приет акт

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Европейският парламент изтъква две основания в подкрепа на жалбата си.
   На първо място Европейският парламент оспорва прилагането от страна на Съвета на неправилна процедура за приемането на Решение 2013/392/UE. Всъщност, в рамките на обикновената законодателна процедура Европейският парламент трябвало да участва в приемането на обжалваното решение. Тъй като не било потърсено неговото участие при приемането на този акт, Европейският парламент счита, че избраната от Комисията процедура за приемане на решение е засегната от съществено процесуално нарушение.
   На второ място Европейският парламент упреква Съвета, че е използвал било правно основание, отменено с влизането в сила на Договора от Лисабон, било правно основание от вторичното право, незаконосъобразно съгласно практиката на Съда.
   На последно място, в случай че Съдът реши да отмени обжалваното решение, Европейският парламент счита, че би било подходящо Съдът да запази правните последици на обжалваното решение, в съответствие с член 264, втора алинея ДФЕС, до заместването на това решение с нов, надлежно приет акт.

      (1)  ОВ L 198, стр. 45.


title: Дело T-334/07: Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. — Denka International/Комисия (Продукти за растителна защита — Активно вещество дихлорвос — Невключване в приложение I към Директива 91/414/ЕИО — Процедура за оценяване — Становище на научна група на ЕОБХ — Възражение за незаконосъобразност — Член 20 от Регламент (ЕО) № 1490/2002 — Представяне на нови изследвания и данни в хода на процедурата за оценяване — Член 8 от Регламент (ЕО) № 451/2000 — Член 28, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002 — Оправдани правни очаквания — Пропорционалност — Равно третиране — Принцип на добра администрация — Право на защита — Принцип на субсидиарност — Член 95, параграф 3 ЕО; член 4, параграф 1 и член 5, параграф 1 от Директива 91/414)

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/23

         Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. — Denka International/Комисия
   (Дело T-334/07) (1)

   (Продукти за растителна защита - Активно вещество дихлорвос - Невключване в приложение I към Директива 91/414/ЕИО - Процедура за оценяване - Становище на научна група на ЕОБХ - Възражение за незаконосъобразност - Член 20 от Регламент (ЕО) № 1490/2002 - Представяне на нови изследвания и данни в хода на процедурата за оценяване - Член 8 от Регламент (ЕО) № 451/2000 - Член 28, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002 - Оправдани правни очаквания - Пропорционалност - Равно третиране - Принцип на добра администрация - Право на защита - Принцип на субсидиарност - Член 95, параграф 3 ЕО; член 4, параграф 1 и член 5, параграф 1 от Директива 91/414)
   2010/C 11/44
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Denka International BV (Barneveld, Нидерландия) (представители: адв. C. Mereu и адв. K. Van Maldegem)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: B. Doherty и L. Parpala)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2007/387/ЕО на Комисията от 6 юни 2007 година за невключване на дихлорвос в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и за оттегляне на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество (ОВ L 145, стр. 16)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Denka International BV понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Комисията на Европейските общности.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело C-378/12: Решение на Съда (втори състав) от 16 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Обединено кралство) — Nnamdi Onuekwere/Secretary of State for the Home Department (Преюдициално запитване — Директива 2004/38/ЕО — Член 16, параграфи 2 и 3 — Право на постоянно пребиваване на граждани на трети страни, членове на семейството на гражданин на Съюза — Отчитане на периодите на лишаване от свобода на тези граждани)

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/6

         Решение на Съда (втори състав) от 16 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Обединено кралство) — Nnamdi Onuekwere/Secretary of State for the Home Department
   (Дело C-378/12) (1)

   (Преюдициално запитване - Директива 2004/38/ЕО - Член 16, параграфи 2 и 3 - Право на постоянно пребиваване на граждани на трети страни, членове на семейството на гражданин на Съюза - Отчитане на периодите на лишаване от свобода на тези граждани)
   2014/C 85/10
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Nnamdi Onuekwere

      Ответник: Secretary of State for the Home Department

      Предмет

   Преюдициално запитване — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Тълкуване на член 16 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56) — Право на постоянно пребиваване — Понятие за законно пребиваване в продължение на пет години на територията на приемащата държава членка — Възможност да се вземе предвид престоят в затвора

      Диспозитив

               1.

               Член 16, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, трябва да бъде тълкуван в смисъл, че периодите, през които в приемащата държава членка е бил лишен от свобода гражданин на трета страна, член на семейството на гражданин на Съюза, придобил през тези периоди право на постоянно пребиваване в същата държава членка, не могат да бъдат взети предвид, за да придобие този гражданин на трета страна право на постоянно пребиваване по смисъла на посочената разпоредба.

               2.

               Член 16, параграфи 2 и 3 от Директива 2004/38 трябва да бъде тълкуван в смисъл, че непрекъснатостта на пребиваването се нарушава от периодите на лишаване от свобода в приемащата държава членка на гражданин на трета страна, член на семейството на гражданин на Съюза, придобил през тези периоди право на постоянно пребиваване в посочената държава членка.

      (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г.


title: Дело T-578/15: Жалба, подадена на 30 септември 2015 г. — Azur Space Solar Power/СХВП (Изображение на слънчева клетка)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/33

         Жалба, подадена на 30 септември 2015 г. — Azur Space Solar Power/СХВП (Изображение на слънчева клетка)
   (Дело T-578/15)
   (2015/C 414/43)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Azur Space Solar Power GmbH (Хайлброн, Германия) (представител: J. Nicodemus, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: Посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка (Изображение на слънчева клетка) — Международна регистрация № 1 201 973

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 27 юли 2015 г. по преписка R 2780/2014–4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени отказа на СХВП,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-480/10: Жалба, подадена на 4 октомври 2010 г. — Département du Gers/Комисия

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/50

         Жалба, подадена на 4 октомври 2010 г. — Département du Gers/Комисия
   (Дело T-480/10)
   ()
   2010/C 346/97
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Département du Gers (Ош, Франция) (представители: S. Mabile и J.-P. Mignard, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение 2010/426/ЕС на Европейската комисия за разрешаване на пускането на пазара на продукти, съдържащи, състоящи се или произведени от генетично модифицирана царевица Bt11xGA21 (SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9), в съответствие с Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета;

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи на жалбоподателя са същите или в по-голямата си част сходни с изложените по дело Т-478/10, Département du Gers/Комисия.


title: Дело C-407/06: Решение на Съда (седми състав) от 10 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2003/105/ЕО — Закрила на работниците — Опасности, свързани с големи аварии, които включват опасни вещества — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/5

         Решение на Съда (седми състав) от 10 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-407/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2003/105/ЕО - Закрила на работниците - Опасности, свързани с големи аварии, които включват опасни вещества - Липса на транспониране в определения срок)
   (2007/C 140/09)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Schima и J. Hottiaux)

      Ответник: Кралство Белгия (представител: D. Haven)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — В предвидения срок не са приети необходимите мерки за съобразяване с Директива 2003/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2003 г. за изменение на Директива 96/82/ЕО на Съвета относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества (ОВ L 345, стр. 97)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приело, в определения срок, законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2003/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2003 г. за изменение на Директива 96/82/ЕО на Съвета относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               2)

               Кралство Белгия се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 281, 18.11.2006 г.


title: Дело T-706/14: Жалба, подадена на 3 октомври 2014 г.  — Holistic Innovation Institute/REA

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/44

         Жалба, подадена на 3 октомври 2014 г. — Holistic Innovation Institute/REA
   (Дело T-706/14)
   2014/C 421/62
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Holistic Innovation Institute, SLU (Мадрид, Испания) (представител: R. Muñiz García, abogado)

      Ответник: Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, с което жалбоподателят се изключва от проектите INACHUS и ZONeSEC;

               —

               да присъди на жалбоподателя обезщетение и да осъди ответника да плати сумата от 7 81  250 EUR, съответстваща на двата проекта, от които е бил изключен, ведно със законната лихва от настъпването на падежа и

               —

               да присъди на жалбоподателя обезщетение и да осъди ответника да плати сумата, която определи експертът, назначен от Общия съд, за допълнителните вреди, които е претърпял вследствие на изключването му от проектите.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу Решение ARES (2014) 2461172 на Изпълнителната агенция за научни изследвания на Европейската комисия от 24 юли 2014 г., с което се приключват преговорите и се отхвърля участието на жалбоподателя в европейските проекти INACHUS (607522) и ZONeSEC (607292) по Покана за представяне на предложения FP7-SEC-2013-1 на седмата Рамкова програма.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               Решението се счита за явно неоснователно, тъй като съдържа само привидни мотиви.

               2.

               Независимите оценители са представили положителен доклад по проектите с участието на дружеството жалбоподател.

               3.

               След тези доклади ответникът променя критерия като репресивна мярка срещу директора на жалбоподателя, който преди това е започнал процедура срещу Европейската комисия във връзка със спор относно дружеството Rose Visión S.L.

               4.

               Служителите на ответника упражняват преди решението натиск върху други участници в проектите, за да бъде изключен жалбоподателят, като по този начин се избегне приемането на обжалваното решение.

               5.

               Поведението на ответника е причинило вреди и загуби на жалбоподателя.


title: Дело T-268/08: Жалба, подадена на 11 юли 2008 г. — Land Burgenland/Комисия

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/14

         Жалба, подадена на 11 юли 2008 г. — Land Burgenland/Комисия
   (Дело T-268/08)
   (2008/C 247/27)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Land Burgenland (представители: U. Soltész и C. Herbst, Rechtsanwälte)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени изцяло Решение на Комисията C(2008) 1625 окончателен от 30 април 2008 г. (№ C 56/2006, предишен NN 77/2006 — приватизация на Bank Burgenland) съгласно член 231, параграф 1 ЕО,

               —

               Съгласно член 87, параграф 1 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят се оспорва Решение на Комисията C(2008) 1625 окончателен от 30 април 2008 г., с което държавната помощ, предоставена от Австрия в нарушение на член 88, параграф 3 ЕО в полза на застрахователното дружество Grazer Wechselseitige Versicherung AG и на GW Beteiligungserwerbs- und verwaltungs- GmbH във връзка с приватизацията на Hypo Bank Burgenland AG, се обявява за несъвместима с общия пазар.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва следните правни основания:

               —

               погрешно прилагане от Комисията на член 87, параграф 1 ЕО при определянето на пазарната цена, тъй като не е съществувало задължение за провеждане на тръжна процедура,

               —

               погрешно прилагане от Комисията на член 87, параграф 1 ЕО, тъй като Комисията не се е съобразила с досегашната си практика,

               —

               погрешно прилагане от Комисията на член 87, параграф 1 ЕО, тъй като прогнозата на частен прехвърлител относно решението на австрийската служба за финансов надзор по отношение на оферента с най-високата оферта би трябвало също така да бъде отрицателна,

               —

               погрешно прилагане от Комисията на член 87, параграф 1 ЕО, тъй като при решението за възлагане жалбоподателят е можел да вземе предвид поръчителската отговорност [„Ausfallhaftung“] за определени задължения на приватизираната банка,

               —

               погрешно прилагане от Комисията на принципа на частния продавач при условията на пазарна икономика [„private vendor“] при проверката на въздействието на поръчителската отговорност върху решението за продажба,

               —

               погрешно прилагане от Комисията на член 87, параграф 1 ЕО поради неправилната преценка на тежестта на доказване или на задълженията за представяне на доказателства при тръжна процедура,

               —

               погрешно прилагане от Комисията на член 87, параграф 1 ЕО, тъй като цената, предложена от оферента с най-висока оферта, не може да служи за основа при определянето на пазарната цена,

               —

               погрешна оценка на икономическата стойност на емисиите на приватизираната банка от страна на Комисията, както и

               —

               погрешно прилагане от Комисията на член 87, параграф 1 ЕО във връзка с установяване на елемент на помощ.


title: Дело C-608/15 P: Жалба, подадена на 17 ноември 2015 г. от Panasonic Corp. срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 септември 2015 г. по дело T-82/13, Panasonic Corp. и MT Picture Display Co. Ltd/Европейска комисия

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/23

         Жалба, подадена на 17 ноември 2015 г. от Panasonic Corp. срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 септември 2015 г. по дело T-82/13, Panasonic Corp. и MT Picture Display Co. Ltd/Европейска комисия
   (Дело C-608/15 P)
   (2016/C 027/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Panasonic Corp. (представители: R. Gerrits, advocaat, M. Hoskins QC, M. Gray, Barrister)

      Други страни в производството: Европейска комисия, MT Picture Display Co. Ltd

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               Да отмени решението на Общия съд: (i) в частта, в която е прието, че Решение C(2012) 8839 окончателен на Комисията от 5 декември 2012 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.437 — Тръби за телевизионни екрани и компютърни монитори) не е нарушило правото на Panasonic на защита и правото на изслушване в периода преди 10 февруари 2003 г.; и/или (ii) в частта, в която то не отменя изцяло или отчасти констатацията в член 1, параграф 2, букви в) и д) от решението, че Panasonic и MTPD са участвали в нарушението през периода от 1 април 2003 г. до 12 юни 2006 г.;

               —

               да отмени: (i) член 1, параграф 2, буква в) от Решението, доколкото в него се приема, че Panasonic е участвало в картела CPT от 15 юли 1999 г. до 10 февруари 2003 г.; и/или (ii) член 1, параграф 2, букви в) и д) от решението по отношение на периода от 1 април 2003 г. до 12 юни 2006 г.;

               —

               да намали глобата, наложена в член 2, параграф 2, буква е) от решението; и/или да отмени и/или да намали още глобите, наложени на Panasonic и MTPD с член 2, параграф 2, букви з) и и) от решението, като определи, доколкото е удачно, размерите на тези глоби, фиксирани в решението, съответно на 82 826 000 EUR и на 7 530 000 EUR; освен това или при условията на евентуалност

               —

               да върне делото на Общия съд за повторно разглеждане в съответствие с правото;

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски на Panasonic, направени в настоящото обжалване.

      Основания и основни доводи

               1.

               Първо основание: Общият съд неправилно е преценил, че Комисията е изпълнила своето задължение да посочи в изложението на възраженията основните елементи срещу Panasonic, включително основанията, с които твърди, че Panasonic е знаело за целия картел CPT. Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че за Комисията е достатъчно да посочи имплицитно, но задължително, един от основните елементи на нарушението в изложението на възраженията.

               2.

               Второ основание: Общият съд трябва да предостави на Panasonic и MTPD същото намаление на глобата, като това, което би било предоставено на Toshiba Corporation („Toshiba“) в случай на жалба, подадена от последното за периода, за който Toshiba е прието за солидарно отговорно с Panasonic и MTPD. В решението по дело T-104/13 Toshiba/Комисия Общият съд е приел, че всяка отмяна или изменение на решението във връзка с приписване на отговорността за неправомерното поведение на съвместното предприятие MTPD на Panasonic са приложими и към Toshiba. Като последица от това Panasonic счита, че ако Toshiba получи от Съда отмяната на решението на Общия съд, доколкото с него не е отменено решението на Комисията и/или не е отменена или намалена глобата във връзка с периода от време, за който е прието, че Toshiba е солидарно отговорно за нарушението с Panasonic и MTPD, следва да се обяви и че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като не е предоставил на Panasonic и MTPD същото намаление, което е трябвало да предостави на Toshiba.


title: Дело T-605/15: Жалба, подадена на 23 октомври 2015 г. — Wirtschaftsvereinigung Stahl и др./Комисия

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/63

         Жалба, подадена на 23 октомври 2015 г. — Wirtschaftsvereinigung Stahl и др./Комисия
   (Дело T-605/15)
   (2016/C 027/80)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Wirtschaftsvereinigung Stahl (Дюселдорф, Германия), Benteler Steel/Tube GmbH (Падерборн, Германия), BGH Edelstahl Freital GmbH (Фрайтал, Германия), BGH Edelstahl Lippendorf GmbH (Липендорф, Германия), BGH Edelstahl Siegen GmbH (Зиген, Германия), Buderus Edelstahl GmbH (Вецлар, Германия), ESF Elbe-Stahlwerke Feralpi GmbH (Риза, Германия), Friedr. Lohmann GmbH Werk für Spezial- & Edelstähle (Витен, Германия), Outokumpu Nirosta GmbH (Крефелд, Германия), Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Дилинген, Германия), Zentralkokerei Saar GmbH (Дилинген), Drahtwerk St. Ingbert GmbH (Занкт Ингберт, Германия), Ilsenburger Grobblech GmbH (Изенбург, Германия), ThyssenKrupp Electrical Steel GmbH (Гелзенкирхен, Германия), ThyssenKrupp Federn und Stabilisatoren GmbH (Хаген, Германия), ThyssenKrupp Gerlach GmbH (Хомбург, Германия), ThyssenKrupp Rasselstein GmbH (Андернах, Германия) и Emscher Aufbereitung GmbH (Мюлхайм ан дер Рур, Германия) (представител: H. Janssen, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателите искат отмяна на Решение (ЕС) 2015/1585 на Комисията от 25 ноември 2014 година относно схема за помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) приведена в действие от Германия за подкрепа на електроенергия от възобновяеми източници и на енергоемки потребители (нотифицирано под номер C(2014) 8786) (1).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания, които по същество са идентични или сходни с посочените по дело T-319/15, Deutsche Edelstahlwerke/Комисия (2).

      (1)  ОВ L 250, стр. 122.

      (2)  ОВ C 302, стр. 60.


title: Дело T-167/05: Решение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2007 г. — Grether/СХВП — Crisgo (FENNEL) ( Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността FENNEL — По-ранна словна марка на Общността FENNEL — Относителни основания за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б), член 73, второ изречение и член 74, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 40/94 )

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/22

         Решение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2007 г. — Grether/СХВП — Crisgo (FENNEL)
   (Дело T-167/05) (1)

   („Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността FENNEL - По-ранна словна марка на Общността FENNEL - Относителни основания за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б), член 73, второ изречение и член 74, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 40/94“)
   (2007/C 170/42)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Grether AG (Binningen, Швейцария) (представители: първоначално V. von Bomhard, A. Pohlmann и A. Renck, впоследствие V. von Bomhard, A. Pohlmann и T. Dolde, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Crisgo (Thailand) Co., Ltd (Samutsakom, Тайланд) (представители: A. Bensoussan, M. Haas и L. Tellier-Loniewski, avocats)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 14 октомври 2004 г. (преписка R 250/2002-4), относно процедура по възражение между Grether AG и Crisgo (Thailand) Co., Ltd
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Ищецът се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 182 от 23.7.2005 г.


title: Дело C-90/12: Решение на Съда (девети състав) от 7 ноември 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава членка — Въздушен транспорт — Споразумения относно въздухоплавателните услуги между държавите членки и трети страни — Задължение на държавите членки да разпределят правата на трафик между съответните въздушни превозвачи от Европейския съюз въз основа на недискриминационна и прозрачна процедура и да уведомят незабавно Комисията за тази процедура)

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/7

         Решение на Съда (девети състав) от 7 ноември 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-90/12) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Въздушен транспорт - Споразумения относно въздухоплавателните услуги между държавите членки и трети страни - Задължение на държавите членки да разпределят правата на трафик между съответните въздушни превозвачи от Европейския съюз въз основа на недискриминационна и прозрачна процедура и да уведомят незабавно Комисията за тази процедура)
   2014/C 9/09
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: K. Simonsson и M. Owsiany-Hornung)

      Ответник: Република Полша (представители: B. Majczyna и M. Szpunar)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 5 и 6 от Регламент (ЕО) № 847/2004 на Европейския парламент и на съвета от 29 април 2004 година за преговорите и прилагането на споразуменията относно въздухоплавателните услуги между държавите членки и трети страни (ОВ L 157, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 14, стр. 36) — Задължение на държавите членки да разпределят правата на трафик между съответните въздушни превозвачи от Общността въз основа на недискриминационна и прозрачна процедура и да уведомят незабавно Комисията за тази процедура.

      Диспозитив

               1.

               Като не е взела необходимите мерки, за да се съобрази с членове 5 и 6 от Регламент (ЕО) № 847/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за преговорите и прилагането на споразуменията относно въздухоплавателните услуги между държавите членки и трети страни, Република Полша не е изпълнила задълженията си по тези разпоредби.

               2.

               Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 126, 28.4.2012 г.


title: Дело T-602/17: Жалба, подадена на 4 септември 2017 г. — Испания/Комисия

text:
               23.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/27

         Жалба, подадена на 4 септември 2017 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-602/17)
   (2017/C 357/37)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: M. Sampol Pucurull и A. Gavela Llopis)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:
   Да обяви недействителността на Решение за изпълнение C (2017) 4136 окончателен на Комисията от 26 юни 2017 г. за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), сектор плодове и зеленчуци, оперативни програми, що се отнася до Кралство Испания.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание, изведено от нарушение на член 26, параграф 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (1).

                           —

                           В това отношение се изтъква, че Комисията е допуснала явна грешка, като е приела, че е налице липса на контрол върху критерия на признаване на основната дейност на организацията на производителите, тъй като посоченият контрол се гарантира чрез съответна проверка на стойността на търгуваната продукция.

                           —

                           Също така се изтъква, че Комисията е нарушила принципа на оправданите правни очаквания, тъй като изводът на Комисията не съвпада с направения при разследване FV/2010/004.

               2.

               Второто основание, изведено от нарушение на член 104, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕС) № 543/2011 и на принципа за оправданите прави очаквания.

                           —

                           Твърди се, че Комисията е допуснала явна грешка по отношение на това понятие, като е приела, че са налице пропуски в контрола на критерия за последователност и техническо качество на инвестициите в съответствие с исканията за изменение на оперативната програма, предвиден в посочената разпоредба. В това отношение се уточнява, че посоченият член не задължава извършването на анализ, обвързан с търговската стратегия на дадена организация на производителите.

                           —

                           Също така се изтъква, че Комисията е нарушила принципа на оправданите правни очаквания, тъй като изводът на Комисията не съвпада с направения при разследване FV/2010/004.

               3.

               Третото основание, изведено от нарушение на член 59, буква в), точка iv), на член 60, параграфи 2, 5 и 65 от Регламент (ЕС) № 543/2011 и на принципа на оправданите правни очаквания

                           —

                           Твърди се, че Комисията е допуснала явна грешка, като е приела, че са налице пропуски в контрола на допустимостта на оперативната програма и, че посоченият регламент не предвижда забрана за прехвърляне на разходи, произтичащи от инвестиции към друга година в рамките на същата оперативна програма.

                           —

                           Също така Комисията е нарушила принципа на оправданите правни очаквания, тъй като изводът на Комисията не съвпада с отговорът на генералния директор на Генерална дирекция „Земеделие“ на Европейската комисия от 19 ноември 2013 г. на запитване на испанските власти във връзка с прилагането на член 65 от посочения регламент.

               4.

               Четвъртото основание, изведено от нарушение на член 52, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (2) и на Указания за изчисляване на финансовите последици, съдържащи се в Документ VI/5530/97.

                           —

                           Също така Комисията е нарушила принципа на оправданите правни очаквания, тъй като изводът на Комисията не съвпада с отговорът на генералния директор на Генерална дирекция „Земеделие“ на Европейската комисия от 19 ноември 2013 г. на запитване на испанските власти във връзка с прилагането на член 65 от посочения регламент.

      (1)  ОВ L 157, 2011 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 347, 2013 г., стр. 549.


title: Дело T-690/15: Решение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — Marcas Costa Brava/EUIPO — Excellent Brands JMI (Cremcaffé) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Cremcaffé“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „café crem“ — Относително основание за отказ — Липса на реално използване на по-ранната марка — Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/28

         Решение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — Marcas Costa Brava/EUIPO — Excellent Brands JMI (Cremcaffé)
   (Дело T-690/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Cremcaffé“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „café crem“ - Относително основание за отказ - Липса на реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 078/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Marcas Costa Brava, SL (Силс, Испания) (представители: E. Manresa Medina и J. Manresa Medina, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Excellent Brands JMI Ltd (Баар, Швейцария) (представител: D. Majer, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 29 септември 2015 г. (преписка R 2586/2014-5) относно производство по възражение между Marcas Costa Brava и Excellent Brands JMI

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Marcas Costa Brava, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 48, 8.2.2016 г.


title: Дело T-104/10: Жалба, подадена на 3 март 2010 г. — Германия/Комисия

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/37

         Жалба, подадена на 3 март 2010 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-104/10)
   2010/C 134/65
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: J. Möller и адв. C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение C(2009) 10561 на Комисията от 18 декември 2009 година, с което се намалява размера на финансовата помощ от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), предоставена с Решение C(95) 2529 на Комисията от 27 ноември 1995 г. и впоследствие с Решение C(1999) 3557 на Комисията от 15 ноември 1999 г. за оперативна програма Resider II (1994—1999 г.) за Saarland, във Федерална република Германия;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С обжалваното решение Комисията е намалила общия размер на финансовата помощ, предоставена от ЕФРР за програмата RESIDER II SAARLAND (1994—1999 г.) във Федерална република Германия.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква пет правни основания.
   С първото си правно основание жалбоподателят посочва, че не съществува правна основа за общото определяне на размера и за екстраполацията на финансовите корекции за програмния период 1994—1999 г.
   На второ място, с обжалваното решение се нарушавал член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 4253/88 (1), тъй като не били налице предпоставките за намаляване. Жалбоподателят по-конкретно изтъква, че в тази връзка Комисията преценила неправилно понятието за нередовност. Освен това Комисията не била установила, че националните органи, компетентни за управлението на структурните фондове, нарушили задълженията си съгласно член 23 от Регламент № 4253/88. Не била налице достатъчно точна дефиниция на системи за администриране и контрол, така че да бъде уважено твърдението за системни нередовности. Нещо повече, според жалбоподателя твърденията за системни грешки при администрирането и контрола се основавали на погрешно установяване на факти. Той посочва също, че съществени елементи от фактическото положение били определяни и преценявани погрешно.
   При условията на евентуалност, с третото си правно основание жалбоподателят изтъква, че размерът на корекциите, определен с обжалваното решение, бил непропорционален. В тази връзка той посочва, че Комисията не е извършила преценката, която е компетентна да извърши съгласно член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88. По-нататък, прилаганите финансови корекции превишавали (потенциалния) риск от настъпване на вреди за бюджета на Общността. Според жалбоподателя размерът на корекциите бил образуван чрез кумулиране, без да бъде проверен резултата във всеки отделен случай съгласно принципа на пропорционалност. Жалбоподателят счита също, че извършената от Комисията екстраполация на грешките била непропорционална, тъй като специфични грешки не можели да бъдат отнасяни към един разнороден сбор.
   Като четвърто правно основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение не е достатъчно мотивирано. В това отношение той посочва, че от обжалваното решение не можели да се изведат начина и мотивите относно извършеното общо определяне на размера от страна на Комисията. Освен това не можело да се установи, че Комисията е взела предвид в достатъчна степен представените от немските органи фактически обстоятелства. По-нататък, от установените слабости при проверките по проекта, извършени от външни одитори, Комисията не направила никакви заключения относно значението на тези констатации.
   Накрая, като пето правно основание жалбоподателят изтъква, че ответникът е нарушил принципа на партньорство, като понастоящем се позовавал на „фишове за допустимостта на разходите“, изготвени едва по време на текущия програмен период. Нещо повече, Комисията основала обжалваното решение на систематични недостатъци в системата за администриране и контрол, макар че още в програмния период тя била потвърдила капацитета за функциониране на системата за администриране и контрол.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година относно разпоредби по прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88 относно координирането на помощите от различните структурни фондове, от една страна, и между тях и помощите от Европейската инвестиционна банка и другите съществуващи финансови инструменти, от друга страна (ОВ L 374, стр. 1).


title: Дело T-139/04: Определение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2008 г.  — Stephens/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Междинно решение — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/24

         Определение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2008 г. — Stephens/Комисия
   (Дело T-139/04) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Междинно решение - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   (2008/C 327/44)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Kelvin William Stephens (Брюксел, Белгия) (представител: N. Lhoëst, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и H. Krämer, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
   Предмет
   От една страна, искане за отмяна на Решение на Комисията от 14 април 2003 г., с което се променя класирането на жалбоподателя в степен, доколкото с него се определя класирането му в стъпка към датата на неговото назначаване в степен А6, първа стъпка, доколкото определя 5 октомври 1995 г. като дата на настъпване на финансовите последици от него и доколкото не възстановява степента на жалбоподателя, и искане за отмяна на решението, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя и, от друга страна, искане за обезщетение на вредите, които той твърди, че произтичат от това решение.
   Диспозитив

               1)

                  Основанието за постановяване на решение по същество по настоящата жалба е отпаднало.

               2)

               Комисията следва да понесе всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 168 от 26.6.2004 г.


title: Дело T-313/10: Решение на Общия съд от 10 ноември 2011 г. — Three-N-Products Private/СХВП — Shah (AYUURI NATURAL) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „AYUURI NATURAL“ — По-ранни словна и фигуративна марки на Общността „AYUR“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               17.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 370/24

         Решение на Общия съд от 10 ноември 2011 г. — Three-N-Products Private/СХВП — Shah (AYUURI NATURAL)
   (Дело T-313/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „AYUURI NATURAL“ - По-ранни словна и фигуративна марки на Общността „AYUR“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 370/40
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Three-N-Products Private Ltd (Ню Делхи, Индия) (представител: C. Jäger, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)

      Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпили в производството пред Общия съд: Sheilesh Shah (Уембли, Обединено кралство) и Akhil Shah (Уембли) (представител: M. Chapple, barrister)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 юни 2010 г. (преписка R 1005/2009-4) относно производство по възражение между Three-N-Products Private Ltd и S. Shah и A. Shah, M. M. Shah

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 1 юни 2010 г. (преписка R 1005/2009-4).

               2.

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Three-N-Products Private Ltd.

               3.

               Sheleish Shah и Akhil Shah понасят направените от тях съдебни разноски, както и необходимите разноски, направени от Three-N-Products Private Ltd за целите на производството пред четвърти апелативен състав.

      (1)  ОВ C 260, 25.9.2010 г.


title: Дело T-245/11: Решение на Общия съд от 23 септември 2015 г. — ClientEarth и International Chemical Secretariat/ECHA (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, с които разполага ECHA — Документи, изхождащи от трето лице — Срок за отговор на искане за предоставяне на достъп — Отказ за предоставяне на достъп — Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трето лице — Изключение, свързано със защитата на процеса на вземане на решение — По-висш обществен интерес — Информация за околната среда — Емисии в околната среда)

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/20

         Решение на Общия съд от 23 септември 2015 г. — ClientEarth и International Chemical Secretariat/ECHA
   (Дело T-245/11) (1)

   ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, с които разполага ECHA - Документи, изхождащи от трето лице - Срок за отговор на искане за предоставяне на достъп - Отказ за предоставяне на достъп - Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трето лице - Изключение, свързано със защитата на процеса на вземане на решение - По-висш обществен интерес - Информация за околната среда - Емисии в околната среда))
   (2015/C 371/22)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: ClientEarth (Лондон, Обединено кралство) и The International Chemical Secretariat (Гьотеборг, Швеция) (представител: P. Kirch, адвокат)

      Ответник: Eвропейска агенция по химикалите (ECHA) (представители: M. Heikkilä, A. Iber и T. Zbihlej, подпомагани от D. Abrahams, barrister)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално E. Manhaeve, P. Oliver и C. ten Dam, впоследствие E. Manhaeve, P. Oliver и F. Clotuche-Duvieusart, и накрая E. Manhaeve, F. Clotuche-Duvieusart и J. Tomkim) и European Chemical Industry Council (Cefic) (Брюксел, Белгия) (представители: M. Bronckers и Y. van Gerven, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на ECHA от 4 март 2011 г. за отказване на достъп до информация, представена в рамките на процедурата по регистриране на определени химични вещества.

      Диспозитив

               1)

               Не е налице вече основание за произнасяне по жалбата за отмяна на решението от 4 март 2011 г. на Европейската агенция по химикалите (ECHA), доколкото с нея се отказва разкриването на данните, предявени в точка 1 от искането за информация, тъй като става дума за имена и данни на 6  611 дружества, достъпни в интернет към 23 април 2014 г.

               2)

               Отменя решението на ECHA от 4 март 2011 г. в частта, с която се отхвърля разкриването на данните, предявени в точка 1 от искането за информация, тъй като се отнася до данни, все още наразкрити към 23 април 2014 г.

               3)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4)

               Всяка от страните, включително Европейската комисия и European Chemical Industry Council (Cefic), понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 194, 2.7.2011 г.


title: Дело T-76/09: Решение на Общия съд от 22 юни 2011 г. — Mundipharma/СХВП — Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI“ — По-ранна фигуративна марка на Общността „mundipharma“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/26

         Решение на Общия съд от 22 юни 2011 г. — Mundipharma/СХВП — Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)
   (Дело T-76/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „mundipharma“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 226/52
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mundipharma GmbH (Лимбург на Лан, Германия) (представител: F. Nielsen)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: W. Verburg)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Asociación Farmaceuticos Mundi (Алфафар, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 1 декември 2008 г. (преписка R 852/2008-2) в производство по възражение със страни Mundipharma GmbH и l’Asociación Farmaceuticos Mundi.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Mundipharma GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 102 от 1.5.2009 г.


title: Дело C-370/11: Иск, предявен на 12 юли 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               1.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 290/2

         Иск, предявен на 12 юли 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-370/11)
   2011/C 290/02
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: W. Mölls)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

   Европейската комисия иска Съдът:

               —

               да приеме за установено, че като оставя в сила норми, съгласно които не се облагат печалбите, реализирани при изкупуването на акции на предприятия за колективно инвестиране, които нямат разрешение в съответствие с Директива 85/611/ЕИО (1), когато тези предприятия са установени в Белгия, но се облагат печалбите, реализирани при изкупуването на акции на установени в Норвегия или Исландия такива предприятия, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по членове 36 и 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство;

               —

               да осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията оспорва разглежданите разпоредби от националното законодателство, тъй като с тях се разубеждават пребиваващите в Белгия лица да инвестират в установените в Норвегия или Исландия предприятия за колективно инвестиране, доколкото печалбите, реализирани при изкупуването на техни акции не се ползват от освобождаването от данъци, приложимо към печалбите, реализирани при изкупуването на акции на установени в Белгия предприятия за колективно инвестиране.
   Според Комисията подобна разлика в третирането ограничава гарантираното от член 40 от Споразумението за ЕИО свободно движение на капитали. Също така тя препятства свободното предоставяне на услуги, което е нарушение на член 36 от Споразумението за ЕИО.
   В отговор на направените от белгийските власти възражения Комисията посочва на първо място, че не е предмет на настоящия иск разграничението, което белгийското законодателство прави в рамките на категорията на установените в Европейския съюз предприятия за колективно инвестиране, а именно в зависимост от това дали са получили или не са получили разрешение в съответствие с Директива 85/611/ЕИО. На второ и трето място Комисията се противопоставя на доводите, съгласно които горепосочените мерки са обосновани от съображения, свързани с ефикасността на данъчния контрол или с липсата на механизми за обмен на информация. В този контекст Комисията посочва, че Белгия, Норвегия и Исландия са ратифицирали изработената под егидата на ОИСР и на Съвета на Европа Конвенция за административно сътрудничество по данъчни въпроси, и че сключените между Белгия и съответно Норвегия и Исландия споразумения за избягване на двойното данъчно облагане предвиждат механизми за обмен на информация между тези страни.

      (1)  Директива 85/611/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (ОВ L 375, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 138).


               15.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 338/12

         Дело, заведено на 2 март 2016 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия
   (Дело E-4/16)
   (2016/C 338/14)
   На 2 март 2016 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Кралство Норвегия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler, Clémence Perrin и Marlene Lie Hakkebo, в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, който се намира на следния адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си съгласно член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, тъй като до датата на изтичане на срока, посочен в мотивираното становище, изпратено на Кралство Норвегия съгласно член 31, параграф 2 от това споразумение, Кралство Норвегия не е въвело необходимите мерки за изпълнение на решението на Съда от 2 декември 2013 г. по дело Е-13/13 (Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия).

               2.

               Да нареди на ответника да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Кралство Норвегия в срок до 8 септември 2015 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 8 юли 2015 г., отнасящо се до неизпълнението на задълженията на тази държава съгласно член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, да въведе необходимите мерки за изпълнение на решението на Съда от 2 декември 2013 г. по дело Е-13/13, Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия.

               —

               Дело Е-13/13 се отнасяше до спазването от страна на Кралство Норвегия на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 г. за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм („Директивата срещу изпирането на пари“).


title: Дело T-47/15: Решение на Общия съд от 10 май 2016 г. — Германия/Комисия (Държавни помощи — Енергия от възобновяеми източници — Помощи, предоставяни с определени разпоредби от германския закон за възобновяемите енергийни източници, с изменения (Закон EEG от 2012 г.) — Помощ за производството на електроенергията от възобновяеми енергийни източници и допълнителна такса по Закона EEG за енергоемки потребители в намален размер — Решение, с което помощите се обявяват за отчасти несъвместими с вътрешния пазар — Понятие за държавна помощ — Предимство — Държавни ресурси)

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/16

         Решение на Общия съд от 10 май 2016 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-47/15) (1)

   ((Държавни помощи - Енергия от възобновяеми източници - Помощи, предоставяни с определени разпоредби от германския закон за възобновяемите енергийни източници, с изменения (Закон EEG от 2012 г.) - Помощ за производството на електроенергията от възобновяеми енергийни източници и допълнителна такса по Закона EEG за енергоемки потребители в намален размер - Решение, с което помощите се обявяват за отчасти несъвместими с вътрешния пазар - Понятие за държавна помощ - Предимство - Държавни ресурси))
   (2016/C 222/18)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: първоначално T. Henze и K. Petersen, впоследствие T. Henze и K. Stranz, подпомагани от T. Lübbig, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално T. Maxian Rusche и R. Sauer, впоследствие T. Maxian Rusche и K. Herrmann)

      Предмет

   Жалба на основание на член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2015/1585 на Комисията от 25 ноември 2014 година относно схема за помощ SA 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) [приведена в действие от Германия за подкрепа на електроенергия от възобновяеми източници и на енергоемки потребители] (ОВ L 250, 2015 г., стр. 122).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 127, 20.4.2015 г.


title: Дело T-235/15 R: Определение на председателя на Общия съд от 1 септември 2015 г. — Pari Pharma/ЕМА (Обезпечително производство — Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, държани от EMA във връзка с информация, представена от предприятие, по повод заявление за разрешение за търговия за лекарствен продукт — Решение за предоставяне на достъп до документите на трето лице — Молба за спиране на изпълнението — Неотложност — Fumus boni juris — Претегляне на интереси)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/42

         Определение на председателя на Общия съд от 1 септември 2015 г. — Pari Pharma/ЕМА
   (Дело T-235/15 R)
   ((Обезпечително производство - Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, държани от EMA във връзка с информация, представена от предприятие, по повод заявление за разрешение за търговия за лекарствен продукт - Решение за предоставяне на достъп до документите на трето лице - Молба за спиране на изпълнението - Неотложност - Fumus boni juris - Претегляне на интереси))
   (2015/C 381/50)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pari Pharma GmbH (Щарнберг, Германия) (представители: M. Epping и W. Rehmann, адвокати)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата (ЕМА) (представители: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, A. Rusanov и S. Marino)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Обединено кралство) (представител: C. Schoonderbeek, адвокат)

      Предмет

   Молба, с която по същество се иска спирането на изпълнението на Решение EMA/242513/2015 на EMA от 24 април 2015 г., с което по силата на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76), с което се предоставя на трето лице достъп до определени документи, съдържащи информация, предоставена по повод заявление за разрешение за търговия за лекарствения продукт Vantobra

      Диспозитив

               1)

               Спира изпълнението на Решение EMA/271043/2015 на Европейска агенция по лекарствата (EMA) от 24 април 2015 г., с което по силата на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията в частта, в която на трето лице се предоставя достъп до доклада за оценка (EMA/CHMP/702525/2014) за сходството на Vantobra с Cayston и TOBI Podhaler и до доклада за оценка (EMA/CHMP/778270/2014) за клиничното превъзходство на Vantobra по отношение на TOBI Podhaler.

               2)

               Разпорежда на EMA да не оповестява двата доклада, посочени в точка 1.

               3)

               Отхвърля заявлението на Novartis Europharm Ltd за получаване на пълен достъп до преписката по делото.

               4)

               Общият съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-503/11: Жалба, подадена на 27 септември 2011 г. — Al-Aqsa/Съвет

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/38

         Жалба, подадена на 27 септември 2011 г. — Al-Aqsa/Съвет
   (Дело T-503/11)
   2011/C 347/69
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Stichting Al-Aqsa (Хеерлен, Нидерландия) (представител: A. van Eik)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 687/2011 на Съвета в частта, в която се отнася до жалбоподателя,

               —

               да установи, че Регламент № 2580/2001 не се прилага по отношение на жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага десет правни основания.

               1.

               Първо правно основание: в частта, в която се отнася до жалбоподателя, Регламент за изпълнение № 687/2011 (1) е в разрез с изискванията за добро правораздаване и с принципа на процесуална икономия, като се има предвид образуваното пред Съда дело по жалба срещу Решение на Общия съд от 9 септември 2010 г. [Al-Aqsa/Съвет, T-348/07], което още е висящо, и като се има предвид решението на нидерландския министър на външните работи от 18 април 2011 г. за прилагането на Sanctieregeling Terrorisme 2007-II (постановлението за санкции в областта на тероризма) спрямо жалбоподателя.

               2.

               Второ правно основание: Общата позиция (2) не се прилага за жалбоподателя.

               3.

               Трето правно основание: не е взето решение от компетентните органи по смисъла на член 1, параграф 4 от Общата позиция. Нито определението за обезпечителни мерки от 3 юни 2003 г., нито решението на министъра от 18 април 2011 г., съгласно което Sanctieregeling Terrorisme 2007-II следва да се прилага за жалбоподателя, могат да се разглеждат като решения на компетентни органи.

               4.

               Четвърто правно основание: според жалбоподателя не е доказано, че е налице „знание“ по смисъла на член 1, параграф 3, буква к) от Общата позиция.

               5.

               Пето правно основание: за жалбоподателя не би могло да се приеме, че (отново) е съдействал за извършването на терористични действия, тъй като подобен извод не следва нито от определението за обезпечителните мерки от 3 юни 2003 г., нито от решението на нидерландския министър на външните работи от 18 април 2011 г. за прилагането на Sanctieregeling Terrorisme 2007-II спрямо жалбоподателя.

               6.

               Шесто правно основание: нарушение на съществени процесуални правила и превишаване на пределите на оперативната самостоятелност. Според жалбоподателя Съветът е допуснал нарушение, като не е извършил нова проверка и не е посочил доказателствата, които е в негова тежест да представи, когато взема решение за ново прилагане.

               7.

               Седмо правно основание: нарушение на принципа на пропорционалност.

               8.

               Осмо правно основание: нарушение на член 1 от Първия допълнителен протокол към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и на член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, доколкото с Регламента за изпълнение непропорционално се накърнява неприкосновеността на собствеността.

               9.

               Девето правно основание: нарушение на член 296 ДФЕС.

               10.

               Десето правно основание: [нарушение на] правото на ефективни средства за правна защита и на принципа за правото на защита, доколкото Съветът не е предоставил достатъчно конкретно и точно обяснение защо е необходимо да се запази списъкът.

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 687/2011 на Съвета за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на регламенти за изпълнение (ЕС) № 610/2010 и (ЕС) № 83/2011 (ОВ L 188, стр. 2).

      (2)  Обща позиция на Съвета от 27 декември 2001 година за прилагането на специални мерки за борба с тероризма (ОВ L 344, стр. 93; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 1, стр. 179).


title: Дело T-583/15: Жалба, подадена на 5 октомври 2015 г. — Monster Energy/СХВП (Изображение на символ за мир)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/33

         Жалба, подадена на 5 октомври 2015 г. — Monster Energy/СХВП (Изображение на символ за мир)
   (Дело T-583/15)
   (2015/C 414/44)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Monster Energy Company (Корона, Съединени американски щати) (представител: P. Brownlow, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността (Изображение на символ за мир) — заявка за регистрация № 11 363 611

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 17 юли 2015 г. по преписка R 2788/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да върне делото, образувано по жалба на жалбоподателя, на втори апелативен състав за постановяване на решение по същество по искането за restitutio in integrum във връзка с решението на първи апелативен състав от 11 декември 2013 г. по преписка R 1285/2013-1,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложенени основания

               —

               нарушение на член 58, член 65, параграф 5, член 75, член 81, параграф 1 и член 81, параграф 4 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на правило 65 от Регламент № 2868/95.


title: Дело T-325/05: Определение на Първоинстанционния съд от 22 март 2007 г. — TUI/СХВП

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/38

         Определение на Първоинстанционния съд от 22 март 2007 г. — TUI/СХВП
   (Дело T-325/05) (1)

   (2007/C 96/79)

      Език на производството: немски

   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 257, 15.10.2005 г.


title: Дело C-312/12: Определение на Съда (шести състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Huy — Белгия) — Agim Ajdini/État belge (Процедурен правилник — Член 53, параграф 2, член 93, буква а) и член 99 — Преюдициално запитване — Проверка за съответствието на национален закон както с правото на Съюза, така и с националната конституция — Национална правна уредба, която осигурява приоритет на производство за инцидентен контрол за конституционност — Харта на основните права на Европейския съюз — Неприлагане на правото на Съюза — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/12

         Определение на Съда (шести състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Huy — Белгия) — Agim Ajdini/État belge
   (Дело C-312/12) (1)

   (Процедурен правилник - Член 53, параграф 2, член 93, буква а) и член 99 - Преюдициално запитване - Проверка за съответствието на национален закон както с правото на Съюза, така и с националната конституция - Национална правна уредба, която осигурява приоритет на производство за инцидентен контрол за конституционност - Харта на основните права на Европейския съюз - Неприлагане на правото на Съюза - Явна липса на компетентност на Съда)
   2013/C 108/23
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal du travail de Huy

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Agim Ajdini

      Ответник: État belge

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal du Travail de Huy — Тълкуване на членове 20, 21 и 26 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на член 234 ЕО — Основни права — Принцип на недопускане на дискриминация — Сръбски гражданин, страдащ от увреждания — Допустимост на национална правна уредба, която изключва определени лица от получаване на помощи за лица с увреждания поради тяхното гражданство — Гражданин на трета държава, която официално е кандидат за присъединяване към Европейския съюз — Възможност за запитващата юрисдикция да сезира Съда на ЕС — Допустимост на национална правна уредба, налагаща на националния съд първо да сезира конституционния съд

      Диспозитив

   Съдът на Европейския съюз явно не разполага с компетентност да отговори на въпросите, поставени от Tribunal du travail de Huy (Белгия).

      (1)  ОВ C 287, 22.9.2012 г.


title: Дело T-221/12: Жалба, подадена на 25 май 2012 г. — Sunrider/СХВП — Nannerl (SUN FRESH)

text:
               21.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/26

         Жалба, подадена на 25 май 2012 г. — Sunrider/СХВП — Nannerl (SUN FRESH)
   (Дело T-221/12)
   2012/C 217/56
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Sunrider Corp. (САЩ) (представители: N. Dontas и E. Markakis, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Nannerl GmbH & Co. KG (Anthering bei Salzburg, Австрия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви настоящата жалба за допустима;

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 26 март 2012 г. по преписка R 2401/2010-4;

               —

               да се осъди СХВП да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски в хода на настоящото производство пред Общия съд; и

               —

               да се осъди СХВП да заплати направените от жалбоподателя необходими разноски в хода на предходното производство пред четвърти апелативен състав.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „SUN FRESH“ за стоки от клас 32 — заявка за регистрация като марка на Общността № 6171433

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация като марка на Общността № 605014 на словната марка „SUNNY FRESH“ за стоки от клас 5; регистрация като марка на Обединеното кралство № 2016689 на фигуративната марка в черно и бяло „SUNRIDER SUNNY FRESH“ за стоки от клас 32; регистрация като ирландска марка № 169766 на фигуративната марка в черно и бяло „SUNRIDER SUNNY FRESH“ за стоки от клас 32; регистрация като унгарска марка № 144500 на словната марка „SUNNYFRESH“ за стоки от клас 5; регистрация като марка на Бенелюкс № 574389 на фигуративната марка в черно и бяло „SUNRIDER SUNNY FRESH“ за стоки от класове 5, 29 и 32

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението и отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността

      Решение на апелативния състав: отменя оспореното решение и отхвърля възражението

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 на Съвета

               —

               нарушение на член 75, второ изречение и на член 76, параграф 1, второ изречение от Регламент № 207/2009 на Съвета

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело T-91/13: Решение на Общия съд от 9 септември 2015 г. — LG Electronics/Комисия (Конкуренция — Картели — Световен пазар на катодни тръби за телевизионни екрани и компютърни монитори — Решение, с което се констатира нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Споразумения и съгласувани практики в областта на цени, подялба на пазари и производствен капацитет — Едно-единствено продължено нарушение — Отговорност на дружеството майка за извършеното нарушение от общото предприятие — Равно третиране — Метод за изчисляване на размера на глобата — Отчитане на стойността на продажбите на катодни тръби посредством преработени изделия — Давностен срок — Пропорционалност — Продължителност на административното производство)

text:
               19.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/19

         Решение на Общия съд от 9 септември 2015 г. — LG Electronics/Комисия
   (Дело T-91/13) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Световен пазар на катодни тръби за телевизионни екрани и компютърни монитори - Решение, с което се констатира нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Споразумения и съгласувани практики в областта на цени, подялба на пазари и производствен капацитет - Едно-единствено продължено нарушение - Отговорност на дружеството майка за извършеното нарушение от общото предприятие - Равно третиране - Метод за изчисляване на размера на глобата - Отчитане на стойността на продажбите на катодни тръби посредством преработени изделия - Давностен срок - Пропорционалност - Продължителност на административното производство))
   (2015/C 346/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: LG Electronics Inc. (Сеул, Южна Корея) (представители: G. van Gerven и T. Franchoo, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. Hödlmayr, M. Kellerbauer и P. Van Nuffel, впоследствие M. Kellerbauer, P. Van Nuffel и A. Biolan)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C (2012) 8839 окончателен на Комисията от 5 декември 2012 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.437 — Тръби за телевизионни екрани и компютърни монитори) и искане за намаляване на глобите, наложени на жалбоподателя.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда LG Electronics, Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 108, 13.4.2013 г.


title: Дело T-645/16: Жалба, подадена на 7 септември 2016 г. — Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/ЕСП

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/55

         Жалба, подадена на 7 септември 2016 г. — Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/ЕСП
   (Дело T-645/16)
   (2016/C 402/65)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Брегенц, Австрия) (представител: G. Eisenberger, Rechtsanwalt)

      Ответник: Einheitlicher Abwicklungsausschuss (ЕСП)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да се отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 15 април 2016 г. поне, доколкото се отнася жалбоподателя,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: флагрантно нарушение на съществени процесуални изисквания поради липса на (пълно) известяване на оспорваното решение,

               2.

               Второ основание: флагрантно нарушение на съществени процесуални изисквания поради липса на мотиви към оспорваното решение.


title: Дело C-671/13: Решение на Съда (втори състав) от 25 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — в производства, образувани по жалби на „Indėlių ir investicijų draudimas“ VI, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas (Преюдициално запитване — Директиви 94/19/ЕО и 97/9/ЕО — Схеми за гарантиране на депозитите и обезщетяване на инвеститорите — Спестовни и инвестиционни инструменти — Финансов инструмент по смисъла на Директива 2004/39/ЕО — Изключване от режима на гарантиране — Директен ефект — Условия, за да се ползват лицата от предвиденото от Директива 97/9/ЕО)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/10

         Решение на Съда (втори състав) от 25 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — в производства, образувани по жалби на „Indėlių ir investicijų draudimas“ VI, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas
   (Дело C-671/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директиви 94/19/ЕО и 97/9/ЕО - Схеми за гарантиране на депозитите и обезщетяване на инвеститорите - Спестовни и инвестиционни инструменти - Финансов инструмент по смисъла на Директива 2004/39/ЕО - Изключване от режима на гарантиране - Директен ефект - Условия, за да се ползват лицата от предвиденото от Директива 97/9/ЕО))
   (2015/C 279/11)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Страни в главното производство

   „Indėlių ir investicijų draudimas“ VI, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas

      В присъствието на: Vitoldas Guliavičius, bankas „Snoras“ AB, в ликвидация

      Диспозитив

               1)

               Член 7, параграф 2 от Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 година относно схемите за гарантиране на депозити, изменена с Директива 2009/14/ЕО на Европейския парламента и на Съвета от 11 март 2009 г., и точка 12 от приложение I към нея трябва да се тълкуват в смисъл, че държавите членки могат да изключат от режима на гарантиране, предвиден от тази директива, депозитните сертификати, издадени от кредитна институция, ако тези сертификати са прехвърлими ценни книжа — което следва да се провери от запитващия съд — без да е необходимо да се уверят, че тези сертификати разкриват всички характеристики на финансов инструмент по смисъла на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета.

               2)

               Директива 94/19, изменена с Директива 2009/14, и Директива 97/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 март 1997 година относно схемите за обезщетение на инвеститорите трябва да се тълкуват в смисъл, че когато вземания към кредитна институция може да бъдат определени едновременно като „депозити“ по смисъла на тази Директива 94/19 и като „инструменти“ по смисъла на Директива 97/9, но националният законодател се е възползвал от предоставената с точка 12 от приложение I към посочената Директива 94/19 възможност да изключи тези вземания от предвидената от последната директива схема за гарантиране, това изключване не може да води до изключване на вземанията и от схемата за защита, предвидена от Директива 97/9, ако не са налице условията по член 4, параграф 2 от последната.

               3)

               Член 2, параграф 2 и член 4, параграф 2 от Директива 97/9 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като разглежданата в главните производства, според която схемата за обезщетяване, предвидена от тази директива, може да се ползва само ако съответната кредитна институция е прехвърлила или използвала съответните парични средства или ценни книжа без съгласието на инвеститора.

               4)

               Директива 97/9 трябва да се тълкува в смисъл, че ако счита, че в главните производства тази директива се изтъква срещу организация, която отговаря на необходимите условия, за да ѝ бъдат противопоставими разпоредбите на посочената директива, запитващата юрисдикция е длъжна да не приложи национална правна уредба като разглежданата в главните производства, според която предвидената от същата директива схема за обезщетяване може да се ползва само ако съответната кредитна институция е прехвърлила или използвала въпросните парични средства или ценни книжа без съгласието на инвеститора.

      (1)  ОВ C 71, 8.3.2014 г.


title: Дело F-43/06: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 19 септември 2007 г. — Tuomo Tavela/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Оценяване — Доклад за развитието на кариерата — Процедура по оценяване за 2004 година — Право на защита — Задължение за мотивиране на доклада — Административно разследване)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/68

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 19 септември 2007 г. — Tuomo Tavela/Комисия
   (Дело F-43/06) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Оценяване - Доклад за развитието на кариерата - Процедура по оценяване за 2004 година - Право на защита - Задължение за мотивиране на доклада - Административно разследване)
   (2007/C 269/123)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Tuomo Tavela (Осло, Норвегия) (представител: É. Boigelot, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители): G. Berscheid и M. Velardo)
   Предмет
   Публична служба — от една страна, отмяна на доклада за развитието на кариерата на ищцата за 2004 година, и от друга страна — искане за обезщетение за вреди.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Всяка от страните поема собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 143, 17.6.2006 г., стр. 38.