title: Дело C-124/17: Преюдициално запитване от Vergabekammer Südbayern (Германия), постъпило на 10 март 2017 г. — Vossloh Laeis GmbH/Stadtwerke München GmbH

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/8

         Преюдициално запитване от Vergabekammer Südbayern (Германия), постъпило на 10 март 2017 г. — Vossloh Laeis GmbH/Stadtwerke München GmbH
   (Дело C-124/17)
   (2017/C 178/09)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Vergabekammer Südbayern

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vossloh Laeis GmbH

      Ответник: Stadtwerke München GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместима ли е с разпоредбите на член 80 от Директива 2014/25/ЕС (1) във връзка с член 57, параграф 6, втора алинея от Директива 2014/24/ЕС (2) правна уредба на държава членка, която за успешното реабилитиране по собствена инициатива на икономически оператор поставя като условие този оператор да изясни изчерпателно фактите и обстоятелствата във връзка с престъплението или нарушението и с причинените от него вреди, като активно съдейства не само на разследващите органи, но и на възлагащия орган?

               2)

               При отрицателен отговор на първи въпрос: трябва ли в този контекст член 57, параграф 6, втора алинея от Директива 2014/24/ЕС да се тълкува в смисъл, че за успешното реабилитиране по собствена инициатива съответният икономически оператор при всички случаи е длъжен да изясни пред възлагащия орган фактите и обстоятелствата, за да може този орган да прецени дали предприетите за реабилитирането мерки (технически, организационни и кадрови, и обезщетяването на вредите) са подходящи и достатъчни?

               3)

               Съгласно член 57, параграф 7 от Директива 2014/24/ЕС за факултативните основания за изключване, уредени в член 57, параграф 4 от Директива 2014/24/ЕС, максималният период, съответно срок за изключване, е три години от съответното събитие. Трябва ли под съответното събитие да се разбира самото осъществяване на посочените в член 57, параграф 4 от Директива 2014/24/ЕС основания за изключване или е релевантен моментът, в който възложителят разполага със сигурни и надеждни данни за наличието на основание за изключване?

               4)

               При осъществяване на фактическия състав за изключване по член 54, параграф 4, буква г) от Директива 2014/24/ЕС чрез участие на икономическия оператор в картел, съответното събитие по смисъла на член 54, параграф 7 от Директива 2014/24/ЕС приключването на участието в картела ли е или получаването от възложителя на сигурни и надеждни данни за участието в картела?

      (1)  Директива 2014/25/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година относно обществените поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги и за отмяна на Директива 2004/17/ЕО (ОВ L 94, стр. 243).

      (2)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, стр. 65).


title: Дело C-252/10 P: Жалба, подадена на 18 май 2010 г. от Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 2 март 2010 г. по дело T-70/05: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Европейска агенция за морска безопасност (ЕАМБ)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/19

         Жалба, подадена на 18 май 2010 г. от Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 2 март 2010 г. по дело T-70/05: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Европейска агенция за морска безопасност (ЕАМБ)
   (Дело C-252/10 P)
   ()
   2010/C 221/31
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (представители: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, Δικηγόροι)

      Друга страна в производството: Европейска агенция за морска безопасност (ЕАМБ)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд,

               —

               да отмени решението на ЕАМБ за отхвърляне на офертата, подадена от жалбоподателя в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка ЕАМБ C-1/01/04 относно обществена поръчка, озаглавена „Валидиране SafeSeaNet и бъдещо развитие“ и възлагане на обществената поръчка на друг оферент и

               —

               да осъди ЕАМБ да заплати съдебните и други разноски, направени от жалбоподателя, включително по първоначалното производство, дори настоящата жалба да бъде отхвърлена, както и направените по настоящото производство, в случай че жалбата бъде уважена.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят поддържа, че обжалваното съдебно решение трябва да се отмени по следните съображения:

               Първо, жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е възприел погрешно тълкуване на Финансовия регламент (1), Правилата за прилагане и Директива 92/50 (2), и по-специално на член 97 от Финансовия регламент, член 138 от Правилата за прилагане и член 17, параграф 1 от Директива 92/50.

               Второ, жалбоподателят поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел в точка 178 от решението си, че тъй като дружество Evropaïki Dynamiki е познавало задълбочено спецификацията, то е било в състояние да направи извод за сравнителните предимства на спечелилата оферта. Изглежда Общият съд мълчаливо признава в решението си, че предоставената от възлагащия орган информация е била ограничена. Вместо да отмени спорното решение обаче, Общият съд дава ново и напълно погрешно тълкуване на задължението за мотивиране, тъй като свързва последното с личните качества на адресата на това решение. Освен това предположението на Общия съд е погрешно, тъй като жалбоподателят не е бил (и все още не е) в състояние да разбере сравнителните предимства (ако съществуват такива) на спечелилата оферта, още повече че Общият съд не е мотивирал в достатъчна степен решението си с оглед на ясното конкретизиране на последните.

               Трето, жалбоподателят счита, че по отношение на правното основание, изведено от наличието на явна грешка в преценката, като е приел, че жалбоподателят е ограничил доводите си до общи твърдения, Общият съд изглежда е допуснал грешка при прилагане на правото, поради което не е посочил дали и по какъв начин твърдяните грешки са се отразили на крайния резултат от оценяването на офертите. Изглежда Общият съд си противоречи като отхвърля правното основание, изведено от непълнотата на мотивите, а същевременно изисква от дружество Evropaïki Dynamiki да обясни „подробно“ по какъв начин твърдяните грешки се проявяват в доклада на комисията по оценяване.

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).

      (2)  Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50).


title: Дело C-483/06: Определение на председателя на Съда от 11 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/33

         Определение на председателя на Съда от 11 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-483/06) (1)

   (2007/C 297/56)

      Език на производството: италиански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 20, 27.1.2007 г.


title: Дело T-515/12: Жалба, подадена на 22 ноември 2012 г. — El Corte Inglés/СХВП — English Cut (The English Cut)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/66

         Жалба, подадена на 22 ноември 2012 г. — El Corte Inglés/СХВП — English Cut (The English Cut)
   (Дело T-515/12)
   2013/C 26/131
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: E. Seijo Veiguela, J. Rivas Zurdo и I. Munilla Muñoz, abogados)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: The English Cut, SL (Малага, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 септември 2012 г. по преписка R 1673/2011-1 и да обяви, че в приложение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 жалбата на подателя на възражението до СХВП е трябвало да бъде уважена и решението на отдела по споровете, с което се удовлетворява изцяло заявката за регистрация на (словната) марка на Общността № 8 868 747„The English Cut“ е трябвало да бъде отменено;

               —

               да осъди страните, които се противопоставят на жалбата, да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: The English Cut, SL.

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „The English Cut“ за стоки от клас 25 — заявка за марка на Общността № 8 868 747.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словните и фигуративни национални марки и марки на Общността „El Corte Inglés“ за стоки от класове 25 и 35.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-255/07: Иск, предявен на 30 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/21

         Иск, предявен на 30 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-255/07)
   (2007/C 183/35)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Alcover San Pedro и D. Kukovec)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. (1) относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки и във всички случаи като не е уведомило Комисията за тези разпоредби, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по посочената директива,

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2004/18/ЕО във вътрешното право е изтекъл на 31 януари 2006 г.

      (1)  ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.


title: Дело C-48/17: Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, заседаващ в Харлем (Нидерландия), постъпило на 3 февруари 2017 г. — X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/24

         Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, заседаващ в Харлем (Нидерландия), постъпило на 3 февруари 2017 г. — X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Дело C-48/17)
   (2017/C 112/34)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Den Haag, заседаващ в Харлем

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: X

      Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли замолената държава членка, отчитайки смисъла, съдържанието и целта на Регламента „Дъблин“ (1) и на Директива 2013/32 (2), да отговори на искането за преразглеждане по член 5, параграф 2 от Регламента за прилагане (3) в рамките на две седмици?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос, следва ли в този случай, при отчитане на член 5, параграф 2, последно изречение от Регламента за прилагане предвидения в член 20, параграф 1, буква б) от Регламент № 343/2003 (4) (понастоящем член 25, параграф 1 от Регламента „Дъблин“) приложимият срок да е максимум един месец?

               3)

               При отрицателен отговор и на първия и на втория въпрос, разполага ли замолената държава членка — с оглед на използваното понятие beijvert (стреми се, полага усилия) [в текста на нидерландски] на член 5, параграф 2 от Регламента за прилагане — с разумен срок за отговор на искането за преразглеждане?

               4)

               Ако замолената държава членка в действителност трябва на основание на член 5, параграф 2 от Регламента за прилагане да отговори в разумен срок на искането за преразглеждане, следва ли да се смята, че когато са изтекли седем седмици и половина, какъвто е конкретният случай, е все още налице „разумен срок“? При отрицателен отговор на този въпрос, кой срок при това положение следва да се счита за разумен?

               5)

               Каква е последицата от обстоятелството, че замолената държава членка не е отговорила на искане за преразглеждане в рамките на две седмици или в определен разумен срок? В този случай молещата държава членка компетентна ли е да разгледа по същество подадената от чужденеца молба за убежище, или за това е компетентна замолената държава членка?

               6)

               Ако се приеме, че замолената държава членка е компетентна да разгледа по същество молбата за убежище, тъй като тя не е отговорила своевременно на искането за преразглеждане по член 5, параграф 2 от Регламента за прилагане, в какъв срок молещата държава членка, в конкретния случай ответникът, следва да съобщи това на чужденеца?

      (1)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31).

      (2)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60).

      (3)  Регламент (ЕО) № 1560/2003 на Комисията от 2 септември 2003 година за определяне условията за прилагане на Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, която е компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна (ОВ L 222, 2003 г., стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 140).

      (4)  Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна (ОВ L 50, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 56).


title: Дело T-340/16: Жалба, подадена на 28 юни 2016 г. — Flatworld Solutions/EUIPO — Outsource2India („Outsource 2 India“)

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/47

         Жалба, подадена на 28 юни 2016 г. — Flatworld Solutions/EUIPO — Outsource2India („Outsource 2 India“)
   (Дело T-340/16)
   (2016/C 305/63)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Flatworld Solutions Pvt. Ltd (Бангалор, Индия) (представители: S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes, J. Schumacher, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Outsource2India Ltd (Фридрихсхафен, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „Outsource 2 India“ — заявка за регистрация № 6 035 547

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 април 2016 г. по преписка R 611/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение изцяло,

               —

               да потвърди решението на отдела по отмяна от 3 февруари 2015 г.,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително и тези на жалбоподателя.

      Изложено основание

               —

               нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-263/08: Жалба, подадена на 7 юли 2008 г. — Becker Flugfunkwerk/СХВП — Harman Becker Automotive Systems (BECKER AVIONIC SYSTEMS)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/55

         Жалба, подадена на 7 юли 2008 г. — Becker Flugfunkwerk/СХВП — Harman Becker Automotive Systems (BECKER AVIONIC SYSTEMS)
   (Дело T-263/08)
   (2008/C 223/98)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Becker Flugfunkwerk GmbH (Rheinmünster, Германия) (представител: O. Griebenow, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Harman Becker Automotive Systems GmbH (Karlsbad, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 10 април 2008 г. по преписка R 398/2007-1; и

               —

               Да се отхвърли възражение № B 484 503 срещу заявка за регистрация на марка на Общността № 1 829 563.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „BECKER AVIONIC SYSTEMS“ за стоки от клас 9, заявка за регистрация № 1 829 563

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация в Обединеното кралство № 1 258 929 на словната марка „BECKER“ за стоки от клас 9; регистрация в Германия № 1 039 843 на фигуративната марка „BECKER“ за стоки от клас 9; регистрация в Германия № 1 016 927 на фигуративната марка„BECKER“ за стоки от клас 37; регистрация във Финландия № 116 880 на словната марка „BECKER“ за стоки от клас 9; регистрация в Гърция № 82339 на словната марка „BECKER“ за стоки от клас 9; международна регистрация № 473 178 на словната марка „BECKER“ за стоки от клас 9

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението по отношение на всички спорни стоки

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1 от Регламент № 40/94, тъй като липсва вероятност от объркване между конфликтвните марки.


title: Дело T-684/14: Жалба, подадена на 19 септември 2014 г. — Krka/Комисия

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/34

         Жалба, подадена на 19 септември 2014 г. — Krka/Комисия
   (Дело T-684/14)
   (2014/C 431/57)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Krka Tovarna Zdravil d.d. (Ново Место, Словения) (представители: T. Ilešič и M. Kocmut, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. по преписка AT.39612 — Perindopril (Servier), връчено на жалбоподателя на 11 юли 2014 г., доколкото то засяга жалбоподателя, по-специално членове 4, 7, параграф 4, буква a), 8 и 9;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните и други разноски на жалбоподателя във връзка с настоящото производство и

               —

               да постанови други подобни мерки, каквито намери за необходимо.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага шест правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от липсата на правилен анализ на правния, фактически и икономически контекст на положението на жалбоподателя.

               2.

               Второто правно основание е изведено от погрешния извод на Комисията, че жалбоподателят и Servier са били действителни или потенциални конкуренти съгласно член 101 ДФЕС.

               3.

               Третото правно основание е изведено от факта, че погрешният извод на Комисията, че сключеното между жалбоподателя и Servier патентно споразумение ограничава конкуренцията чрез своята цел по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС, почива на погрешен фактически и правен анализ, както и на неправилно прилагане на установените принципи относно ограниченията поради целта.

               4.

               Четвърто правно основание е изведено от нарушаването на правото на защита на жалбоподателя поради непоследователната преценка на споразумението за цесия и лиценз и погрешния извод, че споразумението за цесия и лиценз представлява ограничаване на конкуренцията поради своята цел, съгласно член 101, параграф 1 ДФЕС.

               5.

               Пето правно основание е изведено от погрешния извод на Комисията, че сключените между жалбоподателя и Servier споразумения ограничават конкуренцията чрез резултата си по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС.

               6.

               Шесто правно основание, състоящо се в неточна преценка на доводите на жалбоподателя по член 101, параграф 3 ДФЕС.


title: Дело T-579/10: Решение на Общия съд от 7 май 2013 г. — macros consult/СХВП — MIP Metro (makro) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Общността „makro“ — Търговска фирма macros consult GmbH — Права, които са придобити преди подаването на заявка за регистрация на марка на Общността и дават на притежателя си правото да забрани използването на заявената марка на Общността — Нерегистрирани знаци, които се ползват със защита в германското право — Член 5 от Markengesetz — Член 8, параграф 4, член 53, параграф 1, буква в) и член 65 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               22.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/8

         Решение на Общия съд от 7 май 2013 г. — macros consult/СХВП — MIP Metro (makro)
   (Дело T-579/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „makro“ - Търговска фирма macros consult GmbH - Права, които са придобити преди подаването на заявка за регистрация на марка на Общността и дават на притежателя си правото да забрани използването на заявената марка на Общността - Нерегистрирани знаци, които се ползват със защита в германското право - Член 5 от Markengesetz - Член 8, параграф 4, член 53, параграф 1, буква в) и член 65 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 178/13
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: macros consult GmbH — Unternehmensberatung für Wirtschafts — und Finanztechnologie (Ottobrunn, Германия) (представители: първоначално T. Raible, впоследствие M. Daubenmerkl, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално R. Manea, впоследствие G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: J.-C. Plate и R. Kaase, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 октомври 2010 г. (преписка R 339/2009-4) относно производство за обявяване на недействителност между macros consult GmbH — Unternehmensberatung für Wirtschafts- und Finanztechnologie и MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда macros consult GmbH — Unternehmensberatung für Wirtschafts- und Finanztechnologie да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 55, 19.2.2011 г.


title: Дело C-386/13: Иск, предявен на 5 юли 2013 г. — Европейска комисия/Република Кипър

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/34

         Иск, предявен на 5 юли 2013 г. — Европейска комисия/Република Кипър
   (Дело C-386/13)
   2013/C 260/63
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, K. Herrmann и M. Patakia)

      Ответник: Република Кипър

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2009/28/ЕО (1) за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО (2) и 2003/30/ЕО (3) и при всички случаи като не е уведомила Комисията за това, Република Кипър не е изпълнила задълженията си по член 27, параграф 1 от посочената директива,

               —

               на основание член 260, параграф 3 ДФЕС да се осъди Република Кипър да заплати периодична имуществена санкция в размер на 11 404,80 EUR дневно, считано от датата на обявяване на решението на Съда,

               —

               да се осъди Република Кипър да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (наричана по-нататък: „Директива 2009/28/ЕО“). В член 1 от директивата се установява обща рамка за насърчаването на енергията от възобновяеми източници. С нея се задават задължителни национални цели за общия дял на енергия от възобновяеми източници в брутното крайно потребление на енергия, както и за дела на енергията от възобновяеми източници в транспорта. Тя установява правила относно статистическите прехвърляния между държави членки, съвместните проекти между държави членки и с трети държави, гаранциите за произход, административните процедури, информацията и обучението и достъпа до електроенергийната мрежа за енергията от възобновяеми източници. В нея са установени и критерии за устойчивост на биогоривата и течните горива от биомаса.

               2.

               Съгласно член 27 от Директива 2009/28/ЕО държавите членки въвеждат в сила националните разпоредби, необходими, за да се съобразят с Директивата до 5 декември 2010 г. и съобщават на Комисията приетите мерки; това съобщаване е неразделна част от задължението за транспониране на директивите на ЕС във вътрешното право и от задължението за лоялно сътрудничество, като това намира отражение и в член 260, параграф 3 ДФЕС.

               3.

               Въз основа на кореспонденцията на кипърските органи и нотифицираните национални мерки в хода на досъдебната процедура и преди да вземе решение за предявяване на настоящия иск, Комисията констатира, че Република Кипър не е приела всички необходими законови, подзаконови и административни мерки за пълно привеждане в съответствие на национална правна уредба с разпоредбите на Директива 2009/28/ЕО и реши да предяви настоящия иск на основание член 258 във връзка с член 260, параграф 3 ДФЕС, с който се иска от Съда да обяви, че Република Кипър не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 27, параграф 1 от посочената директива.

      (1)  ОВ L 140, 5.6.2009 г., стр. 16.

      (2)  ОВ L 283, 27.10.2001 г., стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 36.

      (3)  ОВ L 123, 17.5.2003 г., стр. 46; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 39, стр. 170.


title: Дело C-427/12: Жалба, подадена на 19 септември 2012 г. — Европейска комисия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/12

         Жалба, подадена на 19 септември 2012 г. — Европейска комисия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-427/12)
   2012/C 355/20
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Smulders, C. Zadra, E. Manhaeve)

      Ответници: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени член 80, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (1), доколкото предвижда приемане на мерки, които установяват такси, дължими на Европейска агенция по химикали (ECHA), чрез акт за изпълнение по смисъла на член 291 ДФЕС, а не чрез делегиран акт съгласно член 290 ДФЕС;

               —

               да се запазят правните последици на отменената разпоредба, както и на всеки акт, приет на основание на тази разпоредба, до влизането в сила, в разумен срок, на нова заместваща я разпоредба;

               —

               да се осъдят ответниците да заплатят съдебните разноски.

         При условията на евентуалност, ако Съдът реши, че настоящото искане за частична отмяна е недопустимо,

               —

               да се отмени посоченият регламент изцяло;

               —

               да се запазят правните последици на горепосочения регламент, както и на всеки акт, приет на основание на този регламент, до влизането в сила, в разумен срок, на нова заместваща го правна уредба;

               —

               да се осъдят ответниците да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията изтъква едно единствено правно основание в подкрепа на жалбата си, изведено от нарушение на Договора и по-специално на системата за разпределяне на регулаторните правомощия, които законодателят на Съюза може да предостави на Комисията съгласно член 290 ДФЕС и член 291 ДФЕС.
   Комисията поддържа, че Съветът и Европейският парламент неправилно са решили да ѝ предоставят изпълнителни правомощия на основание член 291 ДФЕС, за да установи таксите, дължими на Европейска агенция по химикали. Според Комисията актът, който тя трябва да приеме на основание член 81, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 528/2012, всъщност представлявал делегиран акт по смисъла на член 290 ДФЕС, тъй като има за цел да допълни определени несъществени елементи от законодателния акт. С оглед на естеството на предоставянето на правомощия на Комисията, както и на предмета на акта, който трябва да бъде приет въз основа на тези правомощия, този акт следователно трябвало да бъде приет съгласно процедурата, предвидена в член 290 ДФЕС, а не по процедурите, предвидени в член 291 ДФЕС.

      (1)  ОВ L 167, стр. 1.


title: Дело T-122/07: Иск, предявен на 17 април 2007 г. — Siemens и VA TECH Transmission & Distribution/Комисия

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/31

         Иск, предявен на 17 април 2007 г. — Siemens и VA TECH Transmission & Distribution/Комисия
   (Дело T-122/07)
   (2007/C 140/52)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищци: Siemens Aktiengesellschaft Österreich (Виена, Австрия) и VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG (Виена, Австрия) [представители: H. Wollmann и F. Urlesberger, Rechtsanwälte]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищците

               —

               да се отмени член 1 от оспорваното Решение, доколкото според него ищците са извършили нарушение по член 81 ЕО и/или на член 53 от Споразумението за създаване на Европейско икономическо пространство в периодите от 20 септември 1988 г. до 13 декември 2000 г., от 1 април 2002 г. до 9 октомври 2002 г. и от 21 януари до 11 май 2004 г.,

               —

               да се отмени член 2 от оспорваното Решение, доколкото засяга ищците,

               —

               субсидирано, да се намали наложената на ищците в точка 2(1) от решението глоба за сума, която не надвишава 1 980 000 EUR,

               —

               да се осъди Комисия на Европейските общности да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищците оспорват Решение на Комисията К (2006) 6762 окончателен от 24 януари 2007 година по преписка COMP/F/38.899 — Комутационна апаратура с газова изолация. С оспорваното Решение е наложена глоба на ищците и на други предприятия за нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за създаване не Европейско икономическо пространство. По мнение на Комисията, ищците са участвали в серия от споразумения и съгласувани практики в сектора на комутационните апаратури с газова изолация.
   В подкрепа на иска си ищците изтъкват нарушение на член 81, параграф 1 ЕО, както и на член 23 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (1). В тази връзка ищците възразяват, че наложената на VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG глоба е несъразмерно висока спрямо глобите, наложени на други предприятия. Освен това, по начина, по който Комисията се опитва да разпредели обща сума на глоба между различни предприятия, се нарушава принципът non bis in idem.. В допълнение, ищците изтъкват, че Комисията погрешно е определила продължителността на нарушението, извършено от тях. При това, за периода преди 16 юли 1998 година е изтекла погасителната давност. По-нататък, Комисията е установила, без да представи убедителни доказателства, че до 13 декември 2000 година твърдяното нарушение е имало за цел или резултат ограничаване на конкуренцията в Общността. Най-накрая, в рамките на първото основание се изтъква, че при определянето на глобата погрешно не са взети в предвид нито смекчаващите обстоятелства, нито сътрудничеството, което може да бъде основание за намаляване или освобождаване от отговорност.
   На второ място, ищците изтъкват, че Комисията е нарушила основни процесуални изисквания. В тази връзка те посочват нарушаване на правото им на защита.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 на Договора (ОВ L 1, стр. 1).


title: Дело T-554/10: Жалба, подадена на 26 ноември 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Frontex

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/54

         Жалба, подадена на 26 ноември 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Frontex
   (Дело T-554/10)
   ()
   2011/C 30/95
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и M. Dermitzakis, lawyers)

      Ответник: Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници (FRONTEX)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на FRONTEX, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя, подадена във връзка с открита процедура за възлагане на обществена поръчка Frontex/OP/98/2010 — голям пилотен проект по EOROSUR (ОВ 2010, S 90-134098), както и на всички следващи свързани с това решения на FRONTEX, включително решението, с което обществената поръчка се възлага на избрания за изпълнител оферент,

               —

               да се отмени решението на FRONTEX, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя по партида 1 и по партида 6 от открита процедура за възлагане на обществена поръчка Frontex/OP/87/2010 — рамков договор (ОВ 2010, S 66-098323), както и на всички следващи свързани с това решения на FRONTEX, включително решението, с което обществената поръчка се възлага на избраните за изпълнители оференти,

               —

               да се осъди FRONTEX да заплати на жалбоподателя сумата от 9 358 915 EUR за вредите, претърпени в резултат от посочената процедура за възлагане на обществена поръчка,

               —

               да се осъди FRONTEX да заплати на жалбоподателя сумата от 935 891 EUR за вредите, претърпени в резултат от пропуснати ползи и уронване на доброто име на жалбоподателя и доверието към него, и

               —

               да се осъди FRONTEX да заплати съдебните и други разноски, направени от жалбоподателя в настоящото производство по обжалване, включително ако жалбата бъде отхвърлена.

      Правни основания и основни доводи

   В конкретния случай жалбоподателят иска отмяна на решенията на ответника от 16 септември 2010 г. и от 20 октомври 2010 г., с които съответно се отхвърлят подадените от жалбоподателя оферти в открита процедура за възлагане на обществена поръчка Frontex/OP/98/2010 — голям пилотен проект по EOROSUR (ОВ 2010, S 90-134098) и по партида 1 и по партида 6 от открита процедура за възлагане на обществена поръчка Frontex/OP/87/2010 — рамков договор (ОВ 2010, S 66-098323), както и на всички следващи свързани с тези решения на FRONTEX, включително решението, с което съответните обществени поръчки се възлагат на избраните за изпълнители оференти. Освен това жалбоподателят иска обезщетение за вредите, които твърди, че е претъпял в резултат от процедурата за възлагане на обществената поръчка.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква следните правни основания.
   Първо, жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила член 100, параграф 2 от Финансовия регламент (1), задължението за мотивиране, тъй като FRONTEX не е обосновала надлежно решенията си или не е дала достатъчно пояснения на жалбоподателя.
   Освен това жалбоподателят твърди, че ответникът е допуснал различни и сериозни грешки в преценката, нарушил е принципа на недопускане на дискриминация и не е спазил основанията за отстраняване от участие на кандидатите в процедурата, като така е допуснал нарушение на член 93, параграф 1, буква е) и на член 94 от Финансовия регламент.
   На последно място жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил принципа на добра администрация, тъй като неправомерно е смесил критериите за избор и критериите за възлагане.

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, 2002 г., стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).


title: Дело T-557/17: Жалба, подадена на 17 август 2017 г. — Liaño Reig/ЕСП

text:
               23.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/24

         Жалба, подадена на 17 август 2017 г. — Liaño Reig/ЕСП
   (Дело T-557/17)
   (2017/C 357/32)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Carmen Liaño Reig (Alcobendas, Испания) (представител: F. López Antón, abogado)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               въз основа на изложеното в основания 3.1 — 3.4 от настоящата жалба, да отмени като недопустим и противоречащ на Регламента и на Хартата на основните права на Европейския съюз предвидения в член 6, параграф 1, буква г) от решението инструмент за преструктуриране, състоящ се в конвертирането в новоемитирани акции на Banco Popular Español, S.A. на капиталовия инструмент от клас 2 относно подчинените облигации на BPE Financiaciones, S.A. с код ISIN XS0550098569, идентифицирани като #4;

               —

               ако формулираната в предходния параграф претенция бъде уважена, с оглед на предвиденото в съображение 91 и член 85, параграф 4, последна алинея от Директивата, отмяната на решението на орган за преструктуриране не засяга административните актове и последващите действия, които са основани на отмененото решение, в съответствие с предвиденото в този член, да осъди ЕСП съгласно член 87, параграф 3 от Регламента да обезщети жалбоподателя за загубите, претърпени вследствие на отмяната на решението, посочено в предходния параграф;
               за тази цел понесената от жалбоподателя загуба съответства на актуалната стойност към датата на плащането на сумата от 50 000 EUR равна на номиналната стойност на облигацията с падеж 22 октомври 2020 г., емитирана от BPE Financiaciones, S.A. с код ISIN XS0550098569, на която жалбоподателят е бил титуляр към датата на решението, заедно с актуалната стойност към датата на плащането на лихвите с фиксиран процент от 6,873 % годишно, които би натрупала посочената облигация в периода от 7 юни 2017 г. (дата на решението) до 22 октомври 2020 г. (дата на падежа на облигацията);

               —

               при условията на субсидиарност спрямо съдържащите се в предходните параграфи претенции, и по силата на изложеното в основание 3.5 от настоящата жалба, да осъди ЕСП да обезщети жалбоподателя със сума, равна на тази, която жалбоподателят е щял да получи като титуляр на облигация с код ISIN XS0550098569, емитирана от BPE Financiaciones, S.A., ако това дружество беше ликвидирано към датата на решението по реда на обикновено производство по несъстоятелност, като се има предвид, че жалбоподателят не е получил никаква компенсация или насрещно плащане нито след конвертирането в новоемитирани акции на Banco Popular Español, S.A. на посочената облигация, на която е бил титуляр, нито при прехвърлянето на тези акции на Banco Santander, S.A.;

               —

               в случай, че по отношение на BPE Financiaciones S.A. не са налице (както счита жалбоподателят) условията, предвидени в испанското законодателство, за да се започне обикновено производство по несъстоятелност спрямо това дружество, което да приключи с ликвидацията му към датата на решението, да се определи на 50 000 EUR сумата, която да получи жалбоподателят като обезщетение, съответстваща на номиналната стойност на посочената облигация, емитирана от посоченото дружество, на която той е бил титуляр;

               —

               в случай, че спрямо BPE Financiaciones, S.A. са налице предвидените в испанското законодателство условия за започване на обикновено производство по несъстоятелност спрямо това дружество, което да приключи с неговата ликвидация към датата на решението, сумата на търсеното обезщетение ще бъде резултат от оценката, която следва да се извърши в съответствие с предвиденото в член 20, параграфи 16-18 от Регламента;

               —

               при условията на евентуалност спрямо претенциите, изложени в предходните параграфи, и по силата на изложеното в основание 3.6 от настоящата жалба, да осъди ЕСП да обезщети жалбоподателя с пропорционална сума, на която би имал право в случай, че бяха конвертирани в акции на Banco Popular Español, S.A. всички подчинени облигации, емитирани от Banco Popular Español, S.A., съществуващи към датата на решението, които не са били конвертирани в акции на тази институция в съответствие с предвиденото в член 6, параграф 1, буква е) от Решението.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са подобни на изтъкнатите по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране, T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


title: Дело C-59/14: Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 7 февруари 2014 г.  — Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/13

         Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 7 февруари 2014 г. — Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Дело C-59/14)
   2014/C 142/17
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Преюдициални въпроси

               1)

               Когато нарушението на разпоредба на правото на Общността е разкрито едва след настъпване на вреда, изисква ли дефинираната в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 (1) нередност, необходима за да започне да тече давностният срок по член 3, параграф 1 от същия регламент, кумулативно наред с действие или бездействие на икономическия оператор, да е налице и причинена вреда на общия бюджет на Съюза или на управляваните от него бюджети, така че давностният срок започва да тече едва от настъпване на вредата, или този давностен срок започва да тече независимо от момента на настъпване на вредата още с действието или бездействието на икономическия оператор, което представлява нарушение на разпоредба на правото на Общността?

               2)

               Ако отговорът на въпрос 1 е, че давностният срок започва да тече едва с настъпване на вредата:
               във връзка с връщането на окончателното възстановяване при износ налице ли е вреда по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 още от момента, в който на износител е заплатена сума, равна на възстановяването при износ, по смисъла на член 5, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 565/80, преди още да е освободено обезпечението по член 6 от Регламент (ЕИО) № 565/80, или вредата възниква едва в момента на освобождаване на обезпечението, съответно, на окончателното възстановяване при износ?

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166)


title: Дело C-463/10 и C-475/10 P: Решение на Съда (трети състав) от 13 октомври 2011 г. — Deutsche Post AG, Федерална република Германия/Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Член 10, параграф 3 — Решение, съдържащо разпореждане за предоставяне на информация — Обжалваем акт по смисъла на член 263 ДФЕС)

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/7

         Решение на Съда (трети състав) от 13 октомври 2011 г. — Deutsche Post AG, Федерална република Германия/Европейска комисия
   (Дело C-463/10 и C-475/10 P) (1)

   (Обжалване - Държавни помощи - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Член 10, параграф 3 - Решение, съдържащо разпореждане за предоставяне на информация - Обжалваем акт по смисъла на член 263 ДФЕС)
   2011/C 355/10
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Deutsche Post AG (представители: J. Sedemund и T. Lübbig, Rechtsanwälte), Федерална република Германия (представители: T. Henze, J. Möller и N. Graf Vitzthum)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B. Martenczuk и T. Maxian Rusche)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Общия съд (първи състав) от 14 юли 2010 г. по дело Deutsche Post/Комисия (T-570/08), с което Общият съд уважава направеното от Комисията възражение за недопустимост и така отхвърля като недопустима жалбата за отмяна на решението, съдържащо се в писмото на Комисията от 30 октомври 2008 г., за разпореждане за представяне на информация в производството относно държавна помощ в полза на Deutsche Post AG — Неправилно тълкуване на понятието „обжалваем акт“ по смисъла на член 230 ЕО — Неотчитане на естеството и на правните последици на обжалвания акт — Нарушение на принципа на ефективна съдебна защита

      Диспозитив

               1.

               Отменя Определение на Общия съд на Европейския съюз от 14 юли 2010 г. по дело Deutsche Post/Комисия (T-570/08) и Определение на Общия съд на Европейския съюз от 14 юли 2010 г. по дело Германия/Комисия (T-571/08).

               2.

               Отхвърля възраженията за недопустимост, повдигнати от Европейската комисия пред Общия съд на Европейския съюз.

               3.

               Връща делата за ново разглеждане от Общия съд на Европейския съюз, за да се произнесе по исканията на Deutsche Post AG (T-570/08) и на Федерална република Германия (T-571/08) за отмяна на решението на Комисията от 30 октомври 2008 г. относно разпореждане за предоставяне на информация от Федерална република Германия в производство за държавна помощ в полза на Deutsche Post AG.

               4.

               Съдът не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/1

         (2009/C 44/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 32, 7.2.2009 г.

   Предишни публикации

      ОВ C 19, 24.1.2009 г.

      ОВ C 6, 10.1.2009 г.

      ОВ C 327, 20.12.2008 г.

      ОВ C 313, 6.12.2008 г.

      ОВ C 301, 22.11.2008 г.

      ОВ C 285, 8.11.2008 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело C-192/17: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 13 април 2017 г. — Cobra SpA/Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/7

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 13 април 2017 г. — Cobra SpA/Ministero dello Sviluppo Economico
   (Дело C-192/17)
   (2017/C 231/09)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Cobra SpA

      Ответник: Ministero dello Sviluppo Economico

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли Директива 1999/5/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че производителят — който прилага предвидената в параграф 2 от приложение III към Директивата процедура при наличието на хармонизирани стандарти, определящи набора от съществени радиоизпитвания, които следва да се извършат — следва да се обърне към нотифициран орган и следователно да добави към маркировката CE (удостоверяваща съответствието на предвидените в Директивата основни изисквания) идентификационния номер на този орган?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли производителят — след като е приложил предвидената в параграф 2 от приложение III процедура при наличието на хармонизирани стандарти, определящи набора от съществени радиоизпитвания, които следва да се извършат, и след като по своя воля се е обърнал към нотифициран орган с молба да потвърди списъка на посочените изпитвания — да добави към маркировката CE (удостоверяваща съответствието на предвидените в Директива 1999/5/ЕО основни изисквания) идентификационния номер на нотифицирания орган?

               3)

               При утвърдителен отговор на втория въпрос, трябва ли производителят — след като е приложил предвидената в параграф 2 от приложение III процедура при наличието на хармонизирани стандарти, определящи набора от съществени радиоизпитвания, които следва да се извършат, и след като впоследствие по своя воля се е обърнал към нотифициран орган с молба да потвърди списъка на посочените изпитвания и по своя воля е приложил към продукта идентификационния номер на органа, към който се е обърнал — да постави идентификационния номер на органа както върху продукта, така и върху съответната опаковка?

      (1)  Директива 1999/5/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 1999 година относно радионавигационното оборудване и далекосъобщителното крайно оборудване и взаимното признаване на тяхното съответствие (ОВ L 91, 1999 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 26, стр. 73).


title: Дело T-381/09: Жалба, подадена на 25 септември 2009 г. — RWE Transgas/Комисия

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/22

         Жалба, подадена на 25 септември 2009 г. — RWE Transgas/Комисия
   (Дело T-381/09)
   2009/C 297/33
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: RWE Transgas a.s. (Прага, Чешка република) (представители: W. Deselaers, D. Seeliger и S. Einhaus, Rechtsanwälte)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени точка 89, буква a), изречение 3 от Решение C (2009) 4694 на Комисията от 12 юни 2009 година, доколкото съгласно тази разпоредба заявките на жалбоподателя и на Gazprom трябва да се разглеждат съвместно и като цяло не трябва да надвишават 50 %, предвид това, че между тях са сключени дългосрочни и съществени споразумения за доставка на газ;

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението в неговата цялост, и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят, вносител на газ в Чешката република, оспорва писмо от 12 юни 2009 г., отправено от Комисията до германския орган по енергийно регулиране, Bundesnetzagentur, с което Комисията иска от Bundesnetzagentur да промени някои аспекти от решението за дерогация, предоставена от него съгласно член 22 от Директива 2003/55/ЕО (1) по отношение на проекта за газопровод Ostseepipeline-Anbindungsleitung (наричано по-нататък „OPAL“). Жалбоподателят твърди, че едно от наложените от Комисията условия има за последица ограничаване, съответно възпрепятстване на достъпа на жалбоподателя до транспортния и изходящ капацитет на OPAL в Чешката република.
   Като основание на жалбата си на първо място жалбоподателят изтъква, че ответникът е нарушил правото му на изслушване, като не му е предоставил възможност да изложи позицията си във връзка с наложеното му условие, по-конкретно преди постановяването на неговото решение.
   На второ място жалбоподателят посочва, че ответникът е нарушил правото му на достъп до документите, като не му е дал възможност да се запознае с материалите по производството.
   Накрая жалбоподателят изтъква, че ответникът е приложил погрешно член 22, параграф 4 от Директива 2003/55/ЕО, както и че е нарушил принципа на пропорционалност, принципа на равенство, както и задължението за мотивиране (член 253 ЕО).

      (1)  Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (ОВ L 176, стp. 57; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80).


title: Дело T-243/09: Жалба, подадена на 18 юни 2009 г. — Fedecom/Комисия

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/43

         Жалба, подадена на 18 юни 2009 г. — Fedecom/Комисия
   (Дело T-243/09)
   2009/C 205/78
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Fédération de l’Organisation Economique Fruits et Légumes (Fedecom) (Париж, Франция) (представител: C. Galvez, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение въз основа на член 230, алинея 4 от Договора за ЕО;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2009) 203 окончателен на Комисията от 28 януари 2009 г. (1), с което Комисията е обявила за несъвместими с общия пазар държавните помощи, отпуснати от Френската република на производителите на плодове и зеленчуци в рамките на „планове за действие в извънредни ситуации“ с цел улесняване на търгуването на земеделски продукти, произведени във Франция, и е наложила на Френската република да си възстанови въпросните помощи.
   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква три правни основания, изведени:

               —

               от погрешно тълкуване на понятието за държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО, доколкото Комисията била приела, че доброволните вноски, изплащани от производителите в рамките на плановете за действие в извънредни ситуации (браншовите дялове), представляват държавни ресурси;

               —

               от погрешно тълкуване на разпоредбите на член 87, параграф 3 ЕО, доколкото Комисията била приела, че мерките, приложени в рамките на плановете за действие в извънредни ситуации, не били съвместими с общия пазар, без да направи задълбочен анализ на всеки план;

               —

               от нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания, доколкото бездействието на Комисията през период от десет години, когато тя е трябвало задължително да знае за съществуването на плановете за действие в извънредни ситуации, е могло да породи оправдани очаквания у производителите за редовността на плановете.

      (1)  ОВ L 127, стр. 11.


title: Дело C-390/09: Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 2 октомври 2009 г. — Reti Televisive Italiane SpA (RTI)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/20

         Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 2 октомври 2009 г. — Reti Televisive Italiane SpA (RTI)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
   (Дело C-390/09)
   2009/C 312/32
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Ищец: Reti Televisive Italiane SpA (RTI)

      Ответник: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли членове 18 и 18а от Директива 89/552/ЕО (1), изменена с Директива 97/36/ЕО (2), да се считат за достатъчно ясни и безусловни разпоредби, така че след изтичането на срока за транспониране да могат да имат предимство пред противоречащите им разпоредби от вътрешното право, да допълват, според правилното тълкуване на член 249, трета алинея от Договора, релевантните национални норми, и да бъдат прилагани от административен орган като AGCOM, на когото е възложена нормотворческа компетентност съгласно националния закон?

               2.

               Трябва ли членове 18 и 18а от Директива 89/552/ЕО, изменена с Директива 97/36/ЕО, да се тълкуват в смисъл, че с оглед задължителната минимална продължителност от 15 минути на прозорците за телевизионен пазар, всякаква друга форма на телевизионен пазар, включително с продължителност над три, но по-малко от петнадесет минути, трябва да се квалифицира като „пазарен спот“, който се подчинява на часовите ограничения, приложими за рекламните спотове?

               3.

               Трябва ли член 1, буква в), член 10, член 11 и член 18, параграф 3 от Директива 89/552/ЕО, изменена с Директива 97/36/ЕО, да се тълкуват в смисъл, че съобщенията на даден телевизионен оператор във връзка с неговите собствени програми, излъчвани без заплащане, се включват в понятието за реклама за целите на прилагането на условията за разграничаване на рекламното съобщение от другите части на програмата и включване на рекламата в телевизионните предавания?

               4.

               Трябва ли член 1, буква в), член 10, член 11 и член 18, параграф 3 от Директива 89/552/ЕО, изменена с Директива 97/36/ЕО, да се тълкуват в смисъл, че институционалните информационни и комуникационни дейности, посочени в италианския Закон № 150 от 7 юни 2000 г., включително съобщенията със социално значение и от обществен интерес, се включват в понятието за реклама за целите на прилагането на условията за разграничаване на рекламното съобщение от другите части на програмата и включване на рекламата в телевизионните предавания?

      (1)  ОВ L 298, 1989 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215.

      (2)  ОВ L 265, 2001 г., стр. 42;. Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 232.


title: Дело T-86/15: Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. — Aston Martin Lagonda/СХВП (Изображение на решетка, поставена върху предната страна на автомобил)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/58

         Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. — Aston Martin Lagonda/СХВП (Изображение на решетка, поставена върху предната страна на автомобил)
   (Дело T-86/15)
   (2015/C 138/75)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Обединено кралство) (представител: D. Farnsworth, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: Марка на Общността, която съдържа означението „друг“, изобразяваща решетка, поставена върху предната страна на автомобил — заявка за регистрация № 1 2 2 18  418

      Обжалвано решение: Решение на втори апелативен състав на СХВП от 18 декември 2014 г. по преписка R 1795/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в частта, в която потвърждава извода на проверителя относно липсата, на пръв поглед, на отличителен характер на заявената марка, що се отнася до въпросните стоки и услуги;

               —

               да разреши публикуването на заявката за марка на Общността № 12 218 418 и

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело T-416/06: Определение на Общия съд от 21 януари 2011 г. — Sumitomo Chemical Agro Europe/Комисия

text:
               19.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/27

         Определение на Общия съд от 21 януари 2011 г. — Sumitomo Chemical Agro Europe/Комисия
   (Дело T-416/06) (1)

   2011/C 89/53
   Език на производството: английски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 42, 24.2.2007 г.


title: Дело T-435/05: Решение на Първоинстанционния съд от 30 юни 2009 г. — Danjaq/СХВП — Mission Productions (Dr. No) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността Dr. No — Възражение на притежателя на нерегистрираните словни марки и на знаците Dr. No и Dr. NO — Неизпълнение на условието за по-ранни марки — Липса на отличителен знак, използван в процеса на търговия — Член 8, параграф 1, букви а) и б), параграф 2, буква в) и параграф 4 от Регламент (ЕО) № 40/94 [впоследствие член 8, параграф 1, букви а) и б), параграф 2, буква в) и параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009] — Задължение за мотивиране — Член 73 от Регламент № 40/94 [впоследствие член 75 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/16

         Решение на Първоинстанционния съд от 30 юни 2009 г. — Danjaq/СХВП — Mission Productions (Dr. No)
   (Дело T-435/05) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността Dr. No - Възражение на притежателя на нерегистрираните словни марки и на знаците Dr. No и Dr. NO - Неизпълнение на условието за по-ранни марки - Липса на отличителен знак, използван в процеса на търговия - Член 8, параграф 1, букви а) и б), параграф 2, буква в) и параграф 4 от Регламент (ЕО) № 40/94 [впоследствие член 8, параграф 1, букви а) и б), параграф 2, буква в) и параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009] - Задължение за мотивиране - Член 73 от Регламент № 40/94 [впоследствие член 75 от Регламент (ЕО) № 207/2009])
   2009/C 193/22
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Danjaq, LLC (Санта Моника, Калифорния, Съединени американски щати) (представители: G. Hobbs, QC, G. Hollingworth, barrister, S. Skrein и L. Berg, solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Mission Productions Gesellschaft für Film-, Fernseh- und Veranstaltungsproduktion mbH (Мюнхен, Германия) (представител: K. Lewinsky, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 21 септември 2005 г. (преписка R 1118/2004-1) относно производство по възражение между Danjaq, LLC и Mission Productions Gesellschaft für Film-, Fernseh- und Veranstaltungsproduktion mbH.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Danjaq, LLC да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 60, 11.3.2006 г.


title: Дело C-517/13: Решение на Съда (трети състав) от 17 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Namur — Белгия) — Proximus SA,по-рано Belgacom SA, встъпило в правата на Belgacom Mobile SA/Province de Namur (Преюдициално запитване — Eлектронни съобщителни мрежи и услуги — Директива 97/13/ЕО — Членове 4 и 11 — Директива 2002/20/ЕО — Член 6 — Условия, свързани с общото разрешение и правата за използване на радиочестоти и номера, и специфични задължения — Член 13 — Такса за предоставяне на права за изграждане на инфраструктура — Приложно поле — Правна уредба на провинция — Данък за пилони и/или излъчватели и приемници за мобилна далекосъобщителна мрежа)

text:
               22.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/3

         Решение на Съда (трети състав) от 17 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Namur — Белгия) — Proximus SA,по-рано Belgacom SA, встъпило в правата на Belgacom Mobile SA/Province de Namur
   (Дело C-517/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Eлектронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 97/13/ЕО - Членове 4 и 11 - Директива 2002/20/ЕО - Член 6 - Условия, свързани с общото разрешение и правата за използване на радиочестоти и номера, и специфични задължения - Член 13 - Такса за предоставяне на права за изграждане на инфраструктура - Приложно поле - Правна уредба на провинция - Данък за пилони и/или излъчватели и приемници за мобилна далекосъобщителна мрежа))
   (2016/C 068/03)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Namur

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Proximus SA, по-рано Belgacom SA, встъпило в правата на Belgacom Mobile SA

      Ответник: Province de Namur

      Диспозитив

   Членове 6 и 13 от Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат налагането на данък като разглеждания в главното производство на физическо или юридическо лице, което използва пилон и/или излъчвател и приемник за мобилна далекосъобщителна мрежа.

      (1)  ОВ C 352, 30.11.2013 г.


title: Дело C-617/13 P: Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. от Repsol Lubricantes y Especialidades и др. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-496/07, Repsol Lubricantes y Especialidades и др./Комисия

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/16

         Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. от Repsol Lubricantes y Especialidades и др. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-496/07, Repsol Lubricantes y Especialidades и др./Комисия
   (Дело C-617/13 P)
   2014/C 24/28
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A., Repsol Petróleo, S.A. и Repsol, S. A. (представители: L. Ortiz Blanco, J.L. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan, Á. Givaja Sanz и A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               1.

               Да се отмени обжалваното съдебно решение, доколкото с него:

                           —

                           Repsol Petróleo, S.A. и Repsol YPF, S.A. (понастоящем Repsol, S.A.) се обявяват за солидарно отговорни за извършването на нарушението,

                           —

                           за целите на изчисляване на глобата неправилно се взема предвид периодът 1998-2002 г.,

                           —

                           Общият съд неправилно приема основния размер на определената от Комисията глоба, като не упражнява пълен съдебен контрол и нарушава принципа на пропорционалност.

               2.

               Да се отмени оспорваното в същия смисъл решение на Комисията.

               3.

               По силата на пълната си юрисдикция Съдът да намали глобата до размер, който счита за подходящ.

               4.

               Да се обяви, че продължителността на съдебното производство пред Общия съд е прекомерна и необоснована в нарушение на правото на ефективна съдебна защита и на правото на провеждане на справедлив съдебен процес в разумни срокове (член 47 от Хартата на основните на права на Европейския съюз и член 6 от Европейската конвенция за правата на човека).

               5.

               Комисията да бъде съдена да понесе съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               На първо място Repsol изтъква грешка при прилагане на правото що се отнася до използваната в обжалваното решение методология за преценка на доказателствата, представени в подкрепа на пълната и действителна търговска самостоятелност на дъщерното дружество Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A., а при условията на евентуалност, липса на мотиви.

               2.

               На второ място Repsol счита, че в съдебното решение е дадено неправилно тълкуване на Известието относно освобождаване от санкции и намаляване на техния размер от 2002 г.

               3.

               На трето място Repsol счита, че съдебното решение нарушава член 261 ДФЕС и принципа на пропорционалност, тъй като Общият съд не е изпълнил задължението си за упражняване на пълен съдебен контрол по отношение на санкциите в областта на конкуренцията.

               4.

               На последно място Repsol изтъква нарушение от страна на Общия съд на член 47 от Хартата на основните на права на Европейския съюз (1) и на член 6 от Европейската конвенция за правата на човека, тъй като не е постановил решението си в разумен срок.

      (1)  ОВ C 364, 2000 г., стр. 1


title: Дело T-155/12: Жалба, подадена на 2 април 2012 г. — Schulze/СХВП — NKL (Klassiklotterie)

text:
               9.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/31

         Жалба, подадена на 2 април 2012 г. — Schulze/СХВП — NKL (Klassiklotterie)
   (Дело T-155/12)
   2012/C 165/52
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Hans Gerd Schulze (Хамбург, Германия) (представител: K. Lodigkeit, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie (Хамбург)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 30 януари 2012 г. (преписка R 600/2011-4), доколкото с него се отхвърля заявката за регистрация на марката „Klassiklotterie“,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Klassiklotterie“ за стоки и услуги от класове Klassen 28, 35 и 41 (заявка № 8 554 354)

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска словна марка „NKL-Klassiklotterie“ за стоки и услуги от класове 16, 35 и 41 (марка № 2 904 650)

      Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като няма вероятност от объркване на конфликтните марки.


title: Дело C-98/08: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil n o 7 de Madrid (Испания) на 4 март 2008 г. — Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) и Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes — Sociedad de Gestión de España (AIE)/Sogecable, S.A. и Canal Satélite Digital S.L.

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/22

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil no 7 de Madrid (Испания) на 4 март 2008 г. — Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) и Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes — Sociedad de Gestión de España (AIE)/Sogecable, S.A. и Canal Satélite Digital S.L.
   (Дело C-98/08)
   (2008/C 128/39)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Juzgado de lo Mercantil no 7 de Madrid
   Страни в главното производство

      Ищци: Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) и Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes — Sociedad de Gestión de España (AIE)

      Ответници: Sogecable, S.A. и Canal Satélite Digital S.L.
   Преюдициален въпрос
   Допуска ли общностното право, и по-конкретно Директива 92/100/ЕИО (1) на Съвета от 19 ноември 1992 година относно правото на отдаване под наем и в заем и относно някои права, сродни на авторското право в областта на интелектуалната собственост, държавите-членки да приемат разпоредба, подобна на член 109.1 от Ley 22/1987, de 11 de noviembre, de Propiedad Intelectual [Закон 22/1987 за интелектуалната собственост от 11 ноември 1987 г.], която признава изключително право на продуцентите на звукозаписи, публикувани с търговска цел, да разрешават съобщаването на публиката на тези звукозаписи и техните копия?

      (1)  ОВ L 346, стр. 61; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 120.


title: Дело C-336/10: Определение на Съда (пети състав) от 8 април 2011 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Craiova — Румъния) — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Victor Vinel Ijac (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Вътрешно данъчно облагане — Член 110 ДФЕС — Налагане на такса за замърсяване при първата регистрация на моторни превозни средства)

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/8

         Определение на Съда (пети състав) от 8 април 2011 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Craiova — Румъния) — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Victor Vinel Ijac
   (Дело C-336/10) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Вътрешно данъчно облагане - Член 110 ДФЕС - Налагане на такса за замърсяване при първата регистрация на моторни превозни средства)
   2011/C 211/13
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Craiova

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      Ответник: Victor Vinel Ijac

      Предмет

   Преюдициално запитване — Curtea de Apel Craiova — Регистрация на употребявани превозни средства, регистрирани по-рано в други държави членки — Екологичен данък върху моторните превозни средства при първата им регистрация в определена държава членка — Съвместимост на националната правна уредба с член 110 ДФЕС

      Диспозитив

   Член 110 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държава членка да въвежда такса за замърсяване за моторни превозни средства при първата им регистрация в тази държава членка, ако тази данъчна мярка е организирана по такъв начин, че възпира пускането в движение в посочената държава членка на употребявани превозни средства, закупени в други държави членки, без обаче да възпира покупката на употребявани превозни средства на същата възраст и със същото овехтяване на националния пазар.

      (1)  ОВ C 274, 9.10.2010 г.


title: Дело C-371/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Tivoli (Италия) на 3 август 2012 г. — Enrico Petillo и Carlo Petillo/Unipol

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/24

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Tivoli (Италия) на 3 август 2012 г. — Enrico Petillo и Carlo Petillo/Unipol
   (Дело C-371/12)
   2012/C 295/44
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Tivoli

      Страни в главното производство

      Ищци: Enrico Petillo, Carlo Petillo

      Ответник: Unipol

      Преюдициален въпрос

   Разрешено ли е с оглед на Директиви 72/166/ЕИО (1), 84/5/ЕИО (2), 90/232/ЕИО (3) и 2009/103/ЕО (4), уреждащи задължителната застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства, вътрешното законодателство на държава членка да предвижда — чрез задължително изчисляване по силата на закона само на размера на вредите, настъпили в резултат на пътнотранспортни злополуки — възможност за фактическо ограничаване (от гледна точка на изчисляването) на отговорността за неимуществени вреди, които са за сметка на правните субекти (застрахователните дружества), задължени по смисъла на същите директиви да гарантират задължителната застраховка за вреди, причинени от използването на моторни превозни средства?

      (1)  Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10).

      (2)  Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104).

      (3)  Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240).

      (4)  Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 263, стр. 11).


title: Дело C-331/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunalul Sibiu (Румъния) на 18 юни 2013 г. — Ilie Nicolae Nicula/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/23

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunalul Sibiu (Румъния) на 18 юни 2013 г. — Ilie Nicolae Nicula/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Дело C-331/13)
   2013/C 260/40
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Sibiu

      Страни в главното производство

      Ищец: Ilie Nicolae Nicula

      Ответници: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      Преюдициален въпрос

   Може ли разпоредбите на член 6 от Договора за Европейския съюз, на членове 17, 20, 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на член 110 ДФЕС, както и принципът на правната сигурност и принципът non reformatio in peius, като и двата принципа са изведени от общностното право и от практиката на Съда [на ЕС] (1), да се тълкуват в смисъл, че те не допускат правна уредба като съдържащата се в OUG № 9/2013?

      (1)  Решение по дело C-381/97, Belgocodex и Решение по дело C-10/78, Belbouab.


title: Дело T-542/08: Определение на Общия съд от 17 май 2011 г. — Evropaïki Dynamiki/ECHA

text:
               23.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/21

         Определение на Общия съд от 17 май 2011 г. — Evropaïki Dynamiki/ECHA
   (Дело T-542/08) (1)

   2011/C 219/33
   Език на производството: английски
   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г.


               10.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/10

         Дело, заведено на 3 август 2016 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-10/16)
   (2016/C 413/09)
   На 3 август 2016 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler, Øyvind Bø и Marlene Lie Hakkebo в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 6a и точка 6д от глава VIII на приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2014/68/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за хармонизиране на законодателствата на държавите членки за предоставяне на пазара на съоръжения под налягане), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението, като не е приела мерките, необходими за транспонирането на член 13 в предвидения срок, или във всеки случай като не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ за тях.

               2.

               Да осъди Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 13 март 2016 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 13 януари 2016 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2014/68/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за хармонизиране на законодателствата на държавите членки за предоставяне на пазара на съоръжения под налягане, посочена в точка 6а и точка 6д от глава VIII на приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него („актът“).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело C-495/10: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 15 октомври 2010 г. — Centre hospitalier universitaire de Besançon/Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/14

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 15 октомври 2010 г. — Centre hospitalier universitaire de Besançon/Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura
   (Дело C-495/10)
   ()
   2011/C 30/21
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в касационното производство: Centre hospitalier universitaire de Besançon

      Ответник в касационното производство: Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura

      Преюдициални въпроси

               1.

               Позволява ли Директива 85/374/ЕИО от 25 юли 1985 година (1) — като се имат предвид разпоредбите на член 13 от нея — прилагането на режим на отговорност, основан на особеното положение на пациентите на обществените здравни заведения, доколкото по-специално същият им признава правото да получат от тези заведения, дори и при липсата на нарушение от страна на последните, обезщетение за вредите, причинени поради техническа неизправност на използваните стоки и съоръжения, без с това да се засяга възможността заведението да предяви иск за обезщетение срещу производителя?

               2.

               Ограничава ли директивата възможността държавите членки да определят отговорността на лицата, които използват дефектни съоръжения или стоки в рамките на предоставяне на услуги и по този начин причиняват вреди на получателя на услугата?

      (1)  Директива 85/374/ЕИО от 25 юли 1985 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока (ОВ L 210, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 183).


title: Дело C-175/15: Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Румъния), постъпило на 20 април 2015 г. — Taser International Inc./SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/24

         Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Румъния), постъпило на 20 април 2015 г. — Taser International Inc./SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu
   (Дело C-175/15)
   (2015/C 236/33)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Taser International Inc.

      Ответник: SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

      Преюдициални въпроси

   Следва ли член 24 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че в хипотезата на „компетентност[…], която произтича от други разпоредби на настоящия регламент“, попада и положението, в което страните по договор за прехвърляне на правата върху марка, регистрирана в държава — членка на Европейския съюз, са се договорили недвусмислено и безспорно да възложат компетентността за решаване на споровете във връзка с изпълнението на договорните задължения на съдилища от държава, която не е членка на Европейския съюз, и в която е местоживеенето (седалището) на ищеца, когато ищецът е сезирал съд от друга държава — членка на Европейския съюз, на територията на която е местоживеенето (седалището) на ответника?
   При утвърдителен отговор:
   Следва ли член 23, параграф 5 от същия регламент да се тълкува в смисъл, че не се отнася до клауза за учредяване на компетентност в полза на съдилища на държава, която не е членка на Европейския съюз, така че сезираният на основание член 2 от регламента съд следва да определи дали е компетентен да разреши спора в съответствие с нормите на международното частно право, уредени в неговото национално законодателство?
   Може ли да се приеме, че спор с предмет изпълнение по съдебен ред на задължението за прехвърляне на правата върху регистрирана марка в държава членка на Европейския съюз — задължение, поето по силата на договори, сключени между страните по този спор — се отнася до право, „за ко[е]то се изисква да бъде депозиран[о] или регистриран[о]“ по смисъла на член 22, точка 4 от регламента, като се има предвид обстоятелството, че според законодателството на държавата, в която е регистрирана марката, прехвърлянето на правата върху дадена марка подлежи на вписване в Регистъра на марките и на публикуване в Официалния бюлетин за индустриална собственост?
   Ако отговорът е отрицателен, допуска ли член 24 от регламента в положение като представеното в горния преюдициален въпрос съдът, сезиран на основание член 2 от регламента, да установи, че не е компетентен да реши спора, дори и ответникът да се е явил пред този съд, включително и в последната фаза на производството, без да оспори неговата компетентност?

      (1)  ОВ L 12, стр. 1, Специално издание на български език, глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело C-155/09: Иск, предявен на 4 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/4

         Иск, предявен на 4 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-155/09)
   2009/C 167/07
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal, и D. Triantafyllou)

      Ответник: Република Гърция

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 18 ЕО, 39 ЕО и 43 ЕО, разгледани в светлината на член 12 ЕО (и по членове 28, 31 и 4 от Споразумението за ЕИП), тъй като възпрепятства упражняването на произтичащите от тези разпоредби основни свободи, като:

                           —

                           предоставя освобождаване от данък при прехвърляне на недвижим имот само на лицата, който вече са постоянно установени в Гърция, но не и лицата, които имат намерение да се установят в тази страна в бъдеще;

                           —

                           предоставя, при определени условия, освобождаване от данък при прехвърляне на недвижим имот в Гърция единствено на гръцките граждани при придобиването на първото им жилище там и по този начин явно дискриминира пребиваващите в чужбина лица, които не са гръцки граждани;

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Освобождаването от данък при прехвърляне на недвижим имот облагодетелства преди всичко гръцките граждани. Изключването от освобождаването на граждани на Общността, които все още не пребивават в Гърция, представяла дискриминация, основана на гражданство, която усложнява и възпрепятства придобиването на първо жилище в тази държава от страна на гражданите на други държави-членки. Тази дискриминационна пречка се потвърждава и засилва от изричното ограничаване на освобождаването единствено до гръцките граждани, пребиваващи в чужбина.
   В отсъствието на съответстващи задължения, свързани с използването на недвижимия имот, тази мярка не можело да улесни достъпа на пребиваващите в страната до придобиване на собственост върху тяхното жилище. Освен това мярката била несъразмерна, тъй като действителното място на пребиваване би можело да бъде установено с декларации на купувачите, придружени от вписвания в регистри, и с различни видове контрол.
   Що се отнася до изричното ограничаване на освобождаването до гръцките граждани в чужбина, то не можело да бъде обосновано с целта те да бъдат привлечени обратно в родината, тъй като тя противоречи на принципа на свободното движение.


title: Дело T-467/12: Жалба, подадена на 25 октомври 2012 г. — Tridium/СХВП — q-bus Mediatektur (SEDONA FRAMEWORK)

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/38

         Жалба, подадена на 25 октомври 2012 г. — Tridium/СХВП — q-bus Mediatektur (SEDONA FRAMEWORK)
   (Дело T-467/12)
   2013/C 9/70
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tridium, Inc. (Ричмънд, Съединени щати) (представител: M. Nentwig, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: q-bus Mediatektur GmbH (Берлин, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 2 август 2012 г. по преписка R 1943/2011-2, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „SEDONA FRAMEWORK“ за стоки от клас 9 — заявка за марка на Общността № 9067372.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна фигуративна марка „~sedna“, регистрирана под № 934023 за стоки от клас 9.

      Решение на отдела по споровете: уважава изцяло възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело T-110/15: Жалба, подадена на 2 март 2015 г. — International Management Group/Комисия

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/65

         Жалба, подадена на 2 март 2015 г. — International Management Group/Комисия
   (Дело T-110/15)
   (2015/C 138/84)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: International Management Group (Брюксел, Белгия) (представители: M. Burgstaller, Solicitor и E. Wright, Barrister)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение THOR/C4/LL/el/(S)(2015)4287 на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) oт 6 февруари 2015 г., с което се отказва да се предостави достъп до определени документи съгласно Регламент (EО) № 1049/2001 относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията; и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати разноските.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е неизпълнение на задължението на ответника да посочи мотиви при отказа на достъп до поисканите документи, като се позове на общата презумпция за приложимост на защитата на целите на дейностите по инспектиране, разследване и одит.

               2.

               Второто правно основание е наличието на по-висш обществен интерес от оповестяването на документите.

               3.

               Третото правно основание е липса на обяснение от страна на ответника защо защитата на частния живот и личната неприкосновеност на физически лица не допуска частичен достъп до поисканите документи.

               4.

               Четвъртото правно основание е нарушение от страна на ответника на правото на жалбоподателя на добра администрация.