title: Дело C-324/13 P: Жалба, подадена на 14 юни 2013 г. от Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 10 април 2013 г. по дело T-360/11, Fercal — Consultadoria e Serviços/СХВП — Parfums Rochas (Patrizia Rocha)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/22

         Жалба, подадена на 14 юни 2013 г. от Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 10 април 2013 г. по дело T-360/11, Fercal — Consultadoria e Serviços/СХВП — Parfums Rochas (Patrizia Rocha)
   (Дело C-324/13 P)
   2013/C 260/39
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda (представител: A.J. Rodrigues, advogado)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Жалбоподателят иска […] жалбата да бъде обявена за основателна и да се постанови:

                           а)

                           отмяна на решението, постановено на 10 април 2013 г. и съобщено на 11 април 2013 г. от пети състав на [Общия] съд по дело T-360/11 и следователно отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 8 април 2011 г. по преписка […] R 2355/2010-2 и в съответствие с приложимите разпоредби на общностното право,

                           б)

                           марката на жалбоподателя да бъде обявена за действителна и да бъде оставена в сила.

                           в)

                           ответникът да бъде осъден да понесе съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Член 60 от Регламента относно марката на Общността (1) предвижда по отношение на подаването на жалбата и посочване на основанията, че същата трябва да бъде подадена в писмена форма в срок от два месеца и че в срок от четири месеца, считано от датата на нотифициране на решението, трябва да бъде представено писмено изложение на основанията за обжалването, т.е. правните основания на жалбата.

               —

               Основанията за обжалване обаче, макар да са изпратени по пощата на 27 януари 2011 г., са получени на 2 февруари 2011 г., т.е. след срока от четири месеца, предвиден в член 60 от Регламента относно марката на Общността.

               —

               Изчисляването на сроковете и начините за нотифициране са предвидени в Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).

               —

               Когато срокът е изразен в години, месеци, седмици или дни изчисляването започва в деня, следващ деня, в който е направена нотификацията, а именно в момента на физическото получаване на нотифицирания документ съгласно правило 70, параграфи 1 —2 от Регламента.

               —

               Когато срокът е изразен в месеци, както е в разглеждания случай, той изтича в деня със същото число, както деня, в който изтичат четирите месеца съгласно параграф 4 на правило 70.

               —

               Сроковете се спират при настъпването на пречки и непреодолима сила, за която не отговаря никоя от страните.

               —

               Следователно, тъй като решението е съобщено на жалбоподателя на 27 септември 2010 г. и тъй като срокът за представяне на основанията за обжалване е четири месеца, последният започва да тече от 28 септември 2010 г. и изтича четири месеца по-късно в деня със същото число, а именно 28 януари 2011 г.

               —

               Това означава, че жалбоподателят е трябвало да осъществи действието в посочения срок, за да избегне скъсяването на сроковете за упражняване на правото, т.е вместо четири месеца да разполага с по-кратък срок.

               —

               Жалбоподателят изпраща основанията за обжалване/правните основания на жалбата по пощата на 27 януари 2011 г., т.е., един ден преди изтичането на последния ден от срока.

               —

               Пратката е предадена на ответника на 2 февруари 2011 г., тъй като в промеждутъка се падат почивни дни.

               —

               Жалбоподателят е действал съобразно закона и в рамките на установения срок, поради което жалбата е трябвало да бъде приета за допустима.

               —

               Жалбата е подадена в срока от два месеца, предвиден в първата част на член 60 от Регламента относно марката на Общността.

               —

               В срока от четири месеца са представени и основания за обжалване в писмена форма.

               —

               Посочените основания са изпратени по пощата, следователно извън контрола на жалбоподателя.

               —

               „Представянето“, за което се отнася обжалваното решение, по никакъв начин и с дължимото уважение към различните мнения и тълкуване, не може да се приеме като получаване от ответника, освен ако жалбоподателят бездейства в законно предоставения му срок.

               —

               Обратно на възприетото в обжалваното решение тълкуване обаче член 60 от Регламент № 207/2009 действително предвижда, че „[в] срок от четири месеца […] трябва да бъде представено писмено изложение на основанията за обжалването“, но това не може да означава, нито да се разбира в смисъл, че основанията трябва да бъдат получени в този срок, тъй като не винаги документите могат да бъдат представени и получени едновременно.

               —

               Жалбоподателят обаче трябва да изпълни задължението си в срок, задължение, което жалбоподателят е изпълнил, и следователно не може да се направи извод, че именно датата на получаване трябва да бъде взета предвид, тъй като по този начин би се нарушил принципът на равнопоставеност предвид разликата в държавите и обстоятелствата, че не са налични и не са задължителни, тъй като са предвидени като алтернативни, средствата съгласно Регламент № 2868/95.

               —

               Съгласно тълкуването на жалбоподателя в предвидения срок от четири месеца същият трябва да изпрати или предаде, особено като се има предвид, че той предварително е изразил намерението си да подаде жалба, следователно представянето на основанията за обжалване не се явява ново и неочаквано събитие.

               —

               Според жалбоподателя с отхвърлянето на жалбата в нейната цялост в обжалваното решение е допуснато нарушение на член 60 от Регламента относно марката на Общността, както и на правила 61, 62, 63, 64, 65 и 70 от Регламент № 2868/95.

      (1)  Регламент № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело T-586/13: Решение на Общия съд от 16 юни 2015 г. — H.P. Gauff Ingenieure/СХВП — Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW“ — По-ранни национални словни и фигуративни марки и словни и фигуративни марки на Общността „GAUFF“ — Относителни основания за отказ — Частичен отказ за регистрация — Молба за restitutio in integrum — Член 81 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               10.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 262/21

         Решение на Общия съд от 16 юни 2015 г. — H.P. Gauff Ingenieure/СХВП — Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)
   (Дело T-586/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW“ - По-ранни национални словни и фигуративни марки и словни и фигуративни марки на Общността „GAUFF“ - Относителни основания за отказ - Частичен отказ за регистрация - Молба за restitutio in integrum - Член 81 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 262/27)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Нюрнберг, Германия) (представител: G. Schneider-Rothhaar, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Нюрнберг, Германия) (представител: A. Molnar, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 5 септември 2013 г. (преписка R 118/2013-1), свързано с молба за restitutio in integrum.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG да понесе наред със собствените си съдебни разноски и разноските, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

               3)

               Gauff GmbH & Co. Engineering KG понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г.


title: Дело T-844/16: Жалба, подадена на 29 ноември 2016 г. — Alpirsbacher Klosterbräu Glauner/EUIPO (Klosterstoff)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/41

         Жалба, подадена на 29 ноември 2016 г. — Alpirsbacher Klosterbräu Glauner/EUIPO (Klosterstoff)
   (Дело T-844/16)
   (2017/C 038/54)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Alpirsbacher Klosterbräu Glauner GmbH & Co. KG (Алпирсбах, Германия) (представители: W. Göpfert, Rechtsanwalt и S. Hofmann, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Klosterstoff“ — заявка за регистрация № 13 945 944

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 6 октомври 2016 г. по преписка R 2064/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б), в) и ж) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-135/08: Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgerichts (Германия) на 3 април 2008 г. — Janko Rottmann/Freistaat Bayern

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/13

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgerichts (Германия) на 3 април 2008 г. — Janko Rottmann/Freistaat Bayern
   (Дело C-135/08)
   (2008/C 171/22)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesverwaltungsgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: Janko Rottmann

      Ответник: Freistaat Bayern
   Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли общностното право настъпването на правна последица, изразяваща се в загубването на европейското гражданство (и свързаните с него права и основни свободи), което произтича от обстоятелството, че сама по себе си законосъобразната с оглед на приложимото национално (германско) право отмяна на получена с измама натурализация в дадена държава-членка (Германия), води до това, че съответното лице се превръща в апатрид поради факта, че — както в случая на ищеца — съгласно приложимите разпоредби на друга държава-членка (Австрия) неговото първоначално гражданство не се възстановява?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:
               Трябва ли държавата-членка (Германия), която е натурализирала гражданина на Европейския съюз и иска да отмени получената чрез измама натурализация, съобразно общностното право да се въздържи изцяло или временно от отмяна, когато или докато тя би имала описаната в първия въпрос правна последица, изразяваща се в загубването на европейското гражданство (и свързаните с него права и основни свободи), или съобразно общностното право другата държава-членка (Австрия) по предишното гражданство е длъжна да тълкува, прилага или адаптира националното си право по начин, че тази правна последица да не настъпи?


title: Дело F-82/07: Иск, предявен на 6 август 2007 г. — Dittert/Комисия

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/32

         Иск, предявен на 6 август 2007 г. — Dittert/Комисия
   (Дело F-82/07)
   (2007/C 235/59)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Daniel Dittert (Люксембург, Люксембург) (представители: B. Cortese и C. Cortese, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Комисията на Европейските общности за повишаване на ищеца на степен AD 9, а не на степен AD 10 по силата на процедура за повишаване за 2006 г., потвърдено с решение на същата институция от 23 април 2007 г. за отхвърляне на жалба № R/132/07 на ищеца;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът е длъжностно лице от Комисията, което считано от 1 април 2002 г. е повишено на предишна степен А 7 и на 30 април 2004 г. може да бъде повишено на степен А 6. На 1 май 2004 г. Органът по назначаването замества степента А 7 в служебното досие на ищеца с нова степен А*8, посочвайки като причина за промяната „реформа във връзка с кариерата от 1 май 2004 г.“ Впоследствие степента А*8 е преименувана на AD 8, считано от 1 май 2006 г.
   Ищецът изтъква, че някои от повишените длъжностни лица както през 2004 г., така и през 2005 г. и през 2006 г., след влизане в сила на измененията на Правилника, са назначени от предишна степен А 7 на степен А*10/AD 10, докато други, сред които и ищецът, на степен А*9/AD 9. Ищецът се позовава на нарушение на принципите за равно третиране и за развитие в кариерата.


20150731067617172015/C 270/568212014TC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150619424215Дело T-821/14: Определение на Общия съд от 19 юни 2015 г. — Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C./Комисия
 ---documentbreak--- C2702015BG4250120150619BG0056425421Определение на Общия съд от 19 юни 2015 г. — Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C./Комисия
   (Дело T-821/14) (
         1
      )2015/C 270/56Език на производството: италианскиПредседателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 65, 23.2.2015 г.


title: Дело T-2/11: Решение на Общия съд от 7 юни 2013 г. — Португалия/Комисия (ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Разходи, осъществени в рамките на мярка POSEI (за финансовите 2005 г., 2006 г. и 2007 г.)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/65

         Решение на Общия съд от 7 юни 2013 г. — Португалия/Комисия
   (Дело T-2/11) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Разходи, осъществени в рамките на мярка POSEI (за финансовите 2005 г., 2006 г. и 2007 г.)
   2013/C 225/144
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo и J. Saraiva de Almeida)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Guerra e Andrade и P. Rossi)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2010/668/ЕС на Комисията от 4 ноември 2010 г. за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 288, стр. 24), в частта, в която с него се налага финансова корекция на Португалската република в рамките на мярка POSEI за финансовите 2005—2007 г. в размер общо на 743 251,25 EUR

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение 2010/668/ЕС на Комисията от 4 ноември 2010 г. за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 288, стр. 24), в частта, в която налага на Португалската република финансова корекция по отношение на мярката POSEI за финансовите 2006 г. и 2007 г.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 89, 19.3.2011 г.


title: Дело C-366/13: Преюдициално запитване, отправено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 1 юли 2013 г. — Profit Investment SIM SpA, в ликвидация/Stefano Ossi и Commerzbank AG

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/30

         Преюдициално запитване, отправено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 1 юли 2013 г. — Profit Investment SIM SpA, в ликвидация/Stefano Ossi и Commerzbank AG
   (Дело C-366/13)
   2013/C 260/55
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Ищец: Profit Investment SIM SpA, в ликвидация

      Ответници: Stefano Ossi, Commerzbank AG

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли да се счита, че е налице предвидената в член 6, параграф 1 от Регламент № 44/2001 (1) тясна връзка между делата, когато са различни предметът на предявените с исковете претенции и документите, на които се основават правните претенции, без помежду им да съществува отношение на зависимост или на логическа и правна несъвместимост, но при наличие на възможност евентуалното уважаване на единия от тези два иска фактически да се отрази на размера на интереса в защита на който е предявен другият иск?

               2.

               Може ли да се счита, че е изпълнено предвиденото в член 23, параграф 1, буква а) от посочения Регламент изискване за писмена форма на споразумението за специална компетентност, когато клауза с такова съдържание е включена в документ (Information memorandum), който е предварително едностранно изготвен от емитента на облигационен заем, в резултат на което за споровете за валидността на тези облигации, възникнали с всеки техен последващ приобретател, ще се прилага специалната компетентност или ако това не е така, може ли да се смята, че включването на клаузата за специална компетентност в документ, определящ условията на предназначен за трансгранично обращение облигационен заем, отговаря на форма, използвана в международната търговия и съобразена с обичая по смисъла на член 23, параграф 1, буква в) от същия регламент?

               3.

               Трябва ли да се смята, че изразът „свързани с договор“, използван в член 5, параграф 1 от посочения регламент, се отнася единствено до споровете при които се цели установяване по съдебен ред на правоотношението, произтичащо от договора, и до споровете, които са тясно свързани с това правоотношение, или смисълът му трябва да се разшири така, че да включва и споровете, при които ищецът изобщо не се позовава на договора, а оспорва съществуването на валидно от правна страна договорно отношение и цели да му бъде възстановено платеното въз основа на документ, който според него е лишен от каквато и да е правна стойност?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (OB L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело T-344/15 R: Определение на председателя на Общия съд от 1 септември 2015 г. — Франция/Комисия (Обезпечително производство — Достъп до документи на институциите — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, изпратени от френските власти на Комисията в рамките на процедурата, предвидена в Директива 98/34/ЕО — Противопоставяне от Франция на оповестяването на документите — Решение за предоставяне на достъп на трето лице до документите — Молба за спиране на изпълнението — Неотложност — Fumus boni juris — Претегляне на интереси“)

text:
               19.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/30

         Определение на председателя на Общия съд от 1 септември 2015 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-344/15 R)
   ((Обезпечително производство - Достъп до документи на институциите - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, изпратени от френските власти на Комисията в рамките на процедурата, предвидена в Директива 98/34/ЕО - Противопоставяне от Франция на оповестяването на документите - Решение за предоставяне на достъп на трето лице до документите - Молба за спиране на изпълнението - Неотложност - Fumus boni juris - Претегляне на интереси“))
   (2015/C 346/36)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas и F. Fize)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и F. Clotuche-Duvieusart)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Решение GESTDEM 2014/6064 от 21 април 2015 г. по потвърдително заявление за достъп до документи на основание Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76), с което Комисията предоставя достъп до два документа, издадени от френските власти, които са ѝ изпратени в рамките на процедурата, предвидена в Директива 98/34/EО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество (ОВ L 204, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207).

      Диспозитив

               1)

               Спира изпълнението на Решение GESTDEM 2014/6064 на Европейската комисия от 21 април 2015 г. по потвърдително заявление за достъп до документи на основание Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, с което Комисията предоставя достъп до два документа, издадени от френските власти, които са ѝ изпратени в рамките на процедурата, предвидена в Директива 98/34/EО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-360/07 P: Жалба, подадена на 19 септември 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу решение, постановено на 5 юли 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-24/06, Abarca Montiel и др./Комисия

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/31

         Жалба, подадена на 19 септември 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу решение, постановено на 5 юли 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-24/06, Abarca Montiel и др./Комисия
   (Дело T-360/07 P)
   (2007/C 283/58)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: D. Martin и L. Lozano Palacios)

      Други страни в производството: S. Abarca Montiel (Wauthier-Braine, Белгия), K. Adams (Wavre, Белгия), M. Alvarez y Bejerano (Sint-Pieters-Leeuw, Белгия), C. Baesens (Брюксел, Белгия), C. Blancke (Брюксел, Белгия), V. Bruneel (Kampenhout, Белгия), G. Butera (Rebecq, Белгия), C. Clarie (Denderhoutem, Белгия), G. Gallo (Zellik-Asse, Белгия), C. Gilis (Ganshoren, Белгия), I. Gillard (Gingelom, Белгия), C. Kremer (Laeken, Белгия), D. Maris (Schaerbeek, Белгия), M. Menacho y Sanchez (Zellik-Asse, Белгия), R. Thiry (Herstal, Белгия), S. Timmermans (Брюксел, Белгия), R. Tuts (Boutersem, Белгия), E. Tzikas (Андерлехт, Белгия), C. Van Droogenbroeck (Eghezee, Белгия), C. Willems (Liernu, Белгия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Съда на публичната служба от 5 юли 2007 г. по дело F-24/06,

               —

               да се препрати делото на Съда на публичната служба,

               —

               да не се произнася по съдебните разноски,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на Съда на публичната служба от 5 юли 2007 г. по дело F-24/06 и като се произнесе по същество по спора да уважи исканията на ответника, предявени пред първата инстанция, и следователно да отхвърли иска по дело F-24/06; да осъди ответната страна по жалбата да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С Решение от 5 юли 2007 г., постановено по дело F-24/06 Abarca Montiel и др./Комисия, Съдът на публичната служба (СПС) отменя решенията, с които Комисията определя класирането и заплатите на ищците по това дело в качеството им на договорно наети служители. Ищците по дело F-24/06 са бивши работници, наети по белгийското право като детегледачки в резултат на промяна в Условията за работа на другите служители на Европейските общности.
   Първото основание, на което се позовава Комисията в подкрепа на жалбата си, е грешка в прилагането на правото, доколкото Съдът на публичната служба не е преценил правилно обхвата на действие на принципа за равно третиране при тълкуването на приложимите разпоредби, по-специално във връзка с твърдението на Комисията, че семейните надбавки се включват в понятието за заплата.
   Второто основание е нарушение на принципа за мотивиране, доколкото Съдът на публичната служба не се е произнесъл относно понятието за заплата.


title: Дело C-287/12 P: Решение на Съда (втори състав) от 13 юни 2013 г. — Ryanair Ltd/Европейска комисия, Италианска република, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA (Обжалване — Държавни помощи — Заем, предоставен от Италианската република на авиокомпания Alitalia — Решение, което обявява помощта за неправомерна и несъвместима — Продажба на активите на Alitalia — Решение, което след началната фаза на разследването установява липсата на помощ — Жалба за отмяна — Процесуална легитимация — Заинтересована страна — Допустимост — Сериозни затруднения — Компетентност — Задължение за мотивиране)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/36

         Решение на Съда (втори състав) от 13 юни 2013 г. — Ryanair Ltd/Европейска комисия, Италианска република, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA
   (Дело C-287/12 P) (1)

   (Обжалване - Държавни помощи - Заем, предоставен от Италианската република на авиокомпания Alitalia - Решение, което обявява помощта за неправомерна и несъвместима - Продажба на активите на Alitalia - Решение, което след началната фаза на разследването установява липсата на помощ - Жалба за отмяна - Процесуална легитимация - Заинтересована страна - Допустимост - Сериозни затруднения - Компетентност - Задължение за мотивиране)
   2013/C 225/61
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ryanair Ltd (представители: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maragkidis, dikigoros)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: L. Flynn и D. Grespan), Италианска република (представители: G. Palmieri и P. Gentili, avvocato dello Stato), Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA (представител: G. Bellitti, avvocato)

      Предмет

   Жалба срещу Решение от 28 март 2012 г. на Общия съд (пети състав) по дело Ryanair/Комисия (T-123/09), с което Общият съд отхвърля жалба за частична отмяна на Решение на Комисията C(2008) 6743 от 12 ноември 2008 година относно заема в размер на 300 милиона евро, предоставен от Италия на авиокомпания Alitalia [преписка за държавна помощ C-26/08 (ex NN 31/08)] (ОВ L 52, 2009 г., стр. 3), доколкото с него не се разпорежда възстановяване на помощта от правоприемниците на Alitalia, както и, от друга страна, за отмяна на Решение на Комисията C(2008) 6745, окончателен, от 12 ноември 2008 г., с което се обявява, че производството по продажба на активите на Alitalia — в рамките на производството по извънредно управление, целящо ликвидацията на тази авиационна компания — не представлява държавна помощ, ако италианските власти спазят задължението си да гарантират, че сделките ще се осъществят по пазарни цени (преписка за държавна помощ N 510/2008, ОВ C 46, стр. 6)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Ryanair Ltd да понесе освен направените от него съдебни разноски и тези, които са направени от Европейската комисия и от Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA.

               3.

               Италианската република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 303, 6.10.2012 г.


title: Дело T-694/14: Жалба, подадена на 22 септември 2014 г.  — EREF/Комисия

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/56

         Жалба, подадена на 22 септември 2014 г. — EREF/Комисия
   (Дело T-694/14)
   2014/C 409/77
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: European Renewable Energies Federation (EREF) (Брюксел, Белгия) (представител: U. Prall, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени разпоредбите от Съобщение на Комисията — Насоки относно държавната помощ за опазване на околната среда и за енергетика за периода 2014-2020 г. от 28 юни 2014 г. (ОВ C 200, стр. 1) относно оценката на съвместимостта съгласно член 107, параграф 3, буква в) от Договора в глава 3.3.2., озаглавена „Оперативна помощ, предоставена за енергия от възобновяеми източници“, и отнасяща се до съставянето на схемите за подпомагане на енергията от възобновяеми източници,

               —

               да осъди Европейската комисия за заплати съдебните разноски, включително тези на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата, жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е свързано с липса на компетентност.

                           —

                           Комисията не е била компетентна да приеме Насоките, тъй като европейският законодател има ограничени правомощия в областта на енергетиката. Съгласно член 194 ДФЕС технологично неутралните схеми за подпомагане на енергията от възобновяеми източници не могат да бъдат налагани на държавите членки, тъй като засягат техните суверенни права в сферата на енергетиката. Европейската Комисия не е законодателят на Съюза и не може да използва насоки, за да приема „квази законодателство“, противоречащо на разпоредбите на вторичното право на Съюза, тоест на Директива 2009/28/ЕО за енергията от възобновяеми източници.

               2.

               Второто правно основание е свързано с нарушение на задължението за мотивиране.

                           —

                           С приемането на Насоките Комисията е нарушила задължението за мотивиране и следователно съществено процесуално изискване. Нито в самите Насоки, нито в оценката на въздействието може да се намери достатъчна обосновка за избора на политиката да се изисква от всички държави членки по принцип да възприемат технологично неутрална система на конкурентни тръжни процедури в подкрепа на енергията от възобновяеми източници.

               3.

               Третото правно основание е свързано с нарушение на принципа на пропорционалност.

                           —

                           С Насоките Комисията освен това нарушава принципа на пропорционалност, тъй като Насоките предлагат инструменти, които не са подходящи за постигане на обявените цели за насърчаване на производството на енергия от възобновяеми източници в ЕС при същевременно намаляване на нарушаващите ефекти. Тези инструменти не са пропорционални и създават прекомерна тежест както за държавите членки, почти всички от които ще трябва да реформират своите схеми за подпомагане на енергията от възобновяеми източници, така и за лицата, които ще трябва да понесат допълнителна административна тежест, предизвикана от участието в конкурентни тръжни процедури.

               4.

               Четвъртото правно основание е свързано със злоупотреба с власт.

                           —

                           Приемането на Насоките представлява злоупотреба с власт от страна на Комисията. С тях Комисията, изглежда, се опитва да законодателства в области, където законодателят на Съюза не е компетентен, като внушава, че мерки, които поради естеството си целят хармонизиране в ЕС на подпомагането в областта на енергията от възобновяеми източници, служат за гарантиране на съвместимостта на някои мерки за държавна помощ с вътрешния пазар.


title: Дело T-169/08: Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — DEI/Комисия (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Гръцки пазари за доставка на лигнитни въглища и на електроенергия на едро — Решение, с което се установява нарушение на член 86, параграф 1 ЕО във връзка с член 82 ЕО — Предоставяне или запазване в сила на права за експлоатация на находища на лигнитни въглища, публична собственост, в полза на публично предприятие — Определяне на разглежданите пазари — Наличие на неравенство във възможностите — Задължение за мотивиране — Оправдани правни очаквания — Злоупотреба с власт — Пропорционалност)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/21

         Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — DEI/Комисия
   (Дело T-169/08) (1)

   ((Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Гръцки пазари за доставка на лигнитни въглища и на електроенергия на едро - Решение, с което се установява нарушение на член 86, параграф 1 ЕО във връзка с член 82 ЕО - Предоставяне или запазване в сила на права за експлоатация на находища на лигнитни въглища, публична собственост, в полза на публично предприятие - Определяне на разглежданите пазари - Наличие на неравенство във възможностите - Задължение за мотивиране - Оправдани правни очаквания - Злоупотреба с власт - Пропорционалност))
   (2017/C 038/28)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Атина, Гърция) (представител: P. Anestis, адвокат)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Република Гърция (представители: P. Mylonopoulos и K. Boskovits)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Christoforou, подпомаган от A. Oikonomou, адвокат)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Elpedison Paragogi Ilektrikis Energeias AE (Elpedison Energeiaki), по-рано Energeiaki Thessalonikis AE (Маруси, Гърция) и Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & D SA) (Кифисиа, Гърция) (представители: P. Skouris и E. Trova, адвокати) и Mytilinaios AE (Атина), Protergia AE (Атина) и Alouminion tis Ellados VEAE, по-рано Alouminion AE (Атина) (представители: N. Korogiannakis, I. Zarzoura, D. Diakopoulos и E. Chrisafis, адвокати)

      Предмет

   Искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2008) 824 окончателен на Комисията от 5 март 2008 г. относно предоставянето или запазването в сила от страна на Република Гърция на права за добив на лигнитни въглища в полза на DEI

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) да понесе, освен направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия, на Elpedison Paragogi Ilektrikis Energeias AE (Elpedison Energeiaki), на Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & D SA), на Mytilinaios AE, на Protergia AE и на Alouminion tis Ellados VEAE.

               3)

               Република Гърция понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело C-467/10: Преюдициално запитване, отправено от Landgerichts Gießen (Германия) на 28 септември 2010 г. — Наказателно производство срещу Strafverfahren/Baris Akyüz

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/18

         Преюдициално запитване, отправено от Landgerichts Gießen (Германия) на 28 септември 2010 г. — Наказателно производство срещу Strafverfahren/Baris Akyüz
   (Дело C-467/10)
   ()
   2010/C 328/33
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Gießen

      Страна в главното производство

   Baris Akyüz

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли

               а)

               член 1, параграф 2 във връзка с член 8, параграф 4, втора алинея от Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (1),

               б)

               член 2, параграф 1 във връзка с член 11, параграф 4 от Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства (преработена) (2),

         да се тълкуват в смисъл:

               1.

               че не допускат държавата членка (приемащата държава) да откаже да признае на територията си свидетелство за управление, издадено от друга държава членка (държавата на издаване), когато придобиването на свидетелството за управление в държавата на издаването му се предхожда от отказ да се издаде такова свидетелство в приемащата държава, тъй като физическите и психологическите изисквания за безопасно управление на моторно превозно средство не са изпълнени;

               2.

               при утвърдителен отговор на първия въпрос — че не допускат държавата членка (приемащата държава) да откаже да признае на територията си свидетелство за управление, издадено от друга държава членка (държавата на издаване), когато придобиването на свидетелството за управление в държавата на издаването му се предхожда от отказ да се издаде такова свидетелство в приемащата държава, тъй като физическите и психологическите изисквания за безопасно управление на моторно превозно средство не са изпълнени, и когато се установи — въз основа на посоченото в свидетелството за управление, на друга неоспорима информация, произхождаща от държавата на издаване, или въз основа на други [ориг. 3] безспорни сведения, по-специално евентуална информация от самия притежател на свидетелството за управление или други сигурни сведения, известни на приемащата държава — че е налице нарушение на изискването за обичайно пребиваване по член 7, параграф 1, буква б) от Директива 91/439/ЕИО, съответно по член 7, параграф 1, буква д) от Директива 2006/126/ЕО,

                           —

                           а ако другите неоспорими сведения, по-специално евентуалната информация от самия притежател на свидетелството за управление или другите сигурни сведения, известни на приемащата държава, не са достатъчни, то произхожда ли информацията от държавата на издаване по смисъла на практиката на Съда, когато е съобщена не пряко, а опосредено, под формата на основано на такава информация съобщение от другиго, по-специално от посолството на приемащата държава в държавата на издаване;

               3.

               че не допускат държавата членка (приемащата държава) да откаже да признае на територията си свидетелство за управление, издадено от друга държава членка (държавата на издаване), когато е установено, че макар да са изпълнени формалните изисквания за придобиване на свидетелство за управление в държавата на издаването му, престоят в тази държава е осъществен с единствената цел да се придобие свидетелство за управление, а не с цел, която е защитена от правото на ЕС, по-специално от основните свободи съгласно ДФЕС и от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи („туризъм за свидетелства за управление“)?

      (1)  ОВ L 237, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 62.

      (2)  ОВ L 403, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 17, стр. 216.


title: Дело T-186/12: Решение на Общия съд от 25 юни 2015 г. — Copernicus-Trademarks/СХВП — Maquet (LUCEA LED) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „LUCEA LED“ — По-ранна словна марка на Общността „LUCEO“ — Липса на предходност — Претенция за приоритет — Дата на приоритета, вписана в регистъра — Документи за приоритет — Служебна проверка — Право на защита)

text:
               10.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 262/16

         Решение на Общия съд от 25 юни 2015 г. — Copernicus-Trademarks/СХВП — Maquet (LUCEA LED)
   (Дело T-186/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „LUCEA LED“ - По-ранна словна марка на Общността „LUCEO“ - Липса на предходност - Претенция за приоритет - Дата на приоритета, вписана в регистъра - Документи за приоритет - Служебна проверка - Право на защита))
   (2015/C 262/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Copernicus-Trademarks Ltd (Боръмуд, Обединено кралство), допуснато да замести „Верус“ ЕООД (представители: първоначално S. Vykydal, впоследствие F. Henkel, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Maquet SAS (Ардон, Франция) (представител: N. Hebeis, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 13 февруари 2012 г. (преписка R 67/2011-4) относно производство по възражение между „Капелла“ ЕООД и Maquet SAS.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Copernicus-Trademarks Ltd понася направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и от Maquet SAS.

      (1)  ОВ C 200, 7.7.2012 г.


title: Дело C-306/07: Решение на Съда (първи състав) от 18 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Ruben Andersen/Kommunernes Landsforening som mandatar for Slagelse Kommune (tidl. Skælskør Kommune) (Информиране на работниците и служителите — Директива 91/533/ЕИО — Член 8, параграфи 1 и 2 — Приложно поле — Работници и служители, обхванати от колективен трудов договор — Понятие за временен трудов договор или за временно правоотношение)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/13

         Решение на Съда (първи състав) от 18 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Ruben Andersen/Kommunernes Landsforening som mandatar for Slagelse Kommune (tidl. Skælskør Kommune)
   (Дело C-306/07) (1)

   (Информиране на работниците и служителите - Директива 91/533/ЕИО - Член 8, параграфи 1 и 2 - Приложно поле - Работници и служители, „обхванати“ от колективен трудов договор - Понятие за „временен“ трудов договор или за „временно“ правоотношение)
   (2009/C 44/21)
   Език на производството: датски
   Препращаща юрисдикция
   Højesteret
   Страни в главното производство

      Ищец: Ruben Andersen

      Ответник: Kommunernes Landsforening som mandatar for Slagelse Kommune (tidl. Skælskør Kommune)
   Предмет
   Преюдициално запитване — Højesteret — Тълкуване на член 8, параграфи 1 и 2 от Директива 91/533/ЕИО на Съвета от 14 октомври 1991 година относно задължението на работодателя да информира работниците или служителите за условията на трудовия договор или на трудовото правоотношение (ОВ L 288, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 174) — Приложимост на колективен трудов договор, целящ транспонирането на нейните разпоредби, по отношение на работник, който не е член на една от синдикалните организации, подписали съответния договор — Право на работниците или служителите, които смятат, че са ощетени поради неизпълнението на задълженията, произтичащи от директивата
   Диспозитив

               1.

               Член 8, параграф 1 от Директива 91/533/ЕИО на Съвета от 14 октомври 1991 година относно задължението на работодателя да информира работниците или служителите за условията на трудовия договор или на трудовото правоотношение, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда, че колективен трудов договор, осигуряващ транспонирането на тази директива в националното право, се прилага по отношение на работник или служител, дори когато той не е член на нито една от синдикалните организации, подписали такъв колективен трудов договор.

               2.

               Член 8, параграф 2, втора алинея от Директива 91/533 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска възможността работник или служител, който не е член на синдикална организация, подписала колективния трудов договор, уреждащ неговото трудово правоотношение, да се счита за „обхванат“ от този договор по смисъла на посочената разпоредба.

               3.

               Използваните в член 8, параграф 2, втора алинея от Директива 91/533 понятия „срочен [да се чете: „временен“] трудов договор или […] срочно [да се чете: „временно“] трудово правоотношение“ трябва да се тълкуват в смисъл, че се отнасят до краткосрочните трудови договори и правоотношения. При липсата на норма, приета за тази цел в законодателството на държава-членка, националните юрисдикции трябва да определят този срок за всеки отделен случай и в зависимост от особеностите на определени сектори или на определени занятия и дейности. Посоченият срок обаче трябва да се определи по начин, осигуряващ ефективна закрила на правата, които работниците и служителите притежават по силата на посочената директива.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело T-19/07: Иск, предявен на 25 януари 2007 г. — Systran SA и Systran Luxembourg/Комисия

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/21

         Иск, предявен на 25 януари 2007 г. — Systran SA и Systran Luxembourg/Комисия
   (Дело T-19/07)
   (2007/C 69/49)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищци: Systran SA и Systran Luxembourg [представители: J.-P. Spitzer и E.de Boissieu, адвокати]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищците

               —

               да се постанови незабавно да бъде прекратено нарушението на правата на интелектуална собственост и действията по разкриване от Европейската общност в лицето на Комисията;

               —

               да се постанови изземване на всички държани от Комисията и дружество GOSSELIES материали с нанесените от GOSSELIES информационни промени върху тях, за основа на които, при незачитане на правата на SYSTRAN, са ползвани версиите EC-SYSTRAN и Unix SYSTRAN Unix, както и възстановяването на тези права на SYSTRAN, или поне унищожаване на материалите под контрола на служител на министерството;

               —

               да се осъди Европейската общност в лицето на Комисията да заплати обезщетение за поправяне на вредите, претърпени от ищците в резултат на нарушението, извършено от Комисията и по-специално от DGT (Генерална дирекция „Писмени преводи“) при изпълнение на функциите ѝ;

               —

               размерът на обезщетението възлиза на:

                           —

                           за SYSTRAN Luxembourg — 1 531 000 еуро;

                           —

                           за SYSTRAN SA — 47 014 000 еуро — временно определена сума, и 2 000 000 еуро за претърпени неимуществени вреди;

               —

               да се постанови публикуване, за сметка на Комисията, на бъдещото решение на Първоинстанционния съд в специализираните вестници, в специализираните списания и в специализираните Интернет страници по избор на SYSTRAN;

               —

               при всички случаи да се осъди Комисията да заплати всички разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Съгласно лицензионни договори за използване на софтуера за машинен превод SYSTRAN, сключени между дружествата, чиито правоприемници са ищците, от една страна, и Комисията от друга, последната получава правото да използва софтуера както за свои нужди, така и за нуждите на европейската администрация. Според ищците договорите изобщо не предвиждат прехвърляне на правата на интелектуална собственост върху софтуера SYSTRAN на Комисията. От 1999 г. до 2002 г. SYSTRAN осигурява, посредством свое дъщерно дружество SYSTRAN Luxembourg, процеса на преминаване към новата система. Сключеният с тази цел договор предвижда, че цялата система за превод остава собственост на Комисията, „без обаче това да засяга вече съществуващите права на интелектуална или индустриална собственост“.
   През октомври 2003 г. Комисията публикува покана за представяне на оферти за възлагане на обществена поръчка, свързана с „поддръжката и лингвистичното подобряване на службата за машинен превод на Европейската комисия, както и предоставяне на свързани с това услуги“ (1). Ищците не вземат участие в тази процедура. При все това дружеството SYSTRAN изразява резерви относно предмета на поканата за оферти и бъдещия договор, като според последното договорът може да засегне правата му на интелектуална собственост върху софтуера.
   В настоящия иск ищците твърдят, че възлагане на поръчката на дружество, различно от SYSTRAN, само по себе си нарушавало правата им на интелектуална собственост и би довело до разкриване на тяхното ноу-хау на лицето, на което е възложена поръчката. Те твърдят, че изпълнението на предвидените в поканата за представяне на оферти задачи, се състои, освен друго, и в изменения и приспособяване на първоначално създадената от SYSTRAN система, и поради това се изисквало поне предварително съгласие на последното дружество. Във връзка с това те твърдят, че след като никога не поискала такова съгласие, Комисията била виновна за нарушаване правото на интелектуална собственост върху системата SYSTRAN и следователно, за разкриване на ноу-хауто на ищците в нарушение на член 4 от Директива 91/250/ЕИО (2), както е транспонирана в националните правни системи.
   Ищците претендират, че неправомерното използване на софтуера SYSTRAN и разкриването на ноу-хауто представлявало виновно действие, което обвързвало отговорността на Общността по силата на членове 235 и 288, алинея втора ЕО. Те считат още, че в резултат на това виновно действие са настъпили вреди, които трябва да бъдат възстановени от Комисията.

      (1)  Покана за представяне на оферти № 2003/S 191-171556 (ОВ S 191).

      (2)  Директива 91/250/ЕИО на Съвета от 14 май 1991 година относно правната защита на компютърните програми, ОВ L 122, стр. 42.


title: Дело C-580/14: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 16 декември 2014 г.  — Rechtsanwältin Sandra Bitter, в качеството ѝ на синдик на Ziegelwerk Höxter GmbH/Bundesrepublik Deutschland

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/2

         Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 16 декември 2014 г. — Rechtsanwältin Sandra Bitter, в качеството ѝ на синдик на Ziegelwerk Höxter GmbH/Bundesrepublik Deutschland
   (Дело C-580/14)
   (2015/C 096/03)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Berlin

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Rechtsanwältin Sandra Bitter, в качеството ѝ на синдик на Ziegelwerk Höxter GmbH

      Ответник: Bundesrepublik Deutschland

      Преюдициални въпроси

   Нарушава ли се принципът на пропорционалност от разпоредбата на член 16, параграф 3, второ изречение от Директива 2003/87 (1), съгласно която глобата за извънредно количество емисии е в размер на 100 EUR за всеки отделен тон еквивалент на въглероден диоксид, за който операторът или операторът на въздухоплавателно средство не е върнал квоти?

      (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).


title: Дело T-3/08: Жалба, подадена на 2 януари 2008 г. — Coedo Suarez/Съвет

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/54

         Жалба, подадена на 2 януари 2008 г. — Coedo Suarez/Съвет
   (Дело T-3/08)
   (2008/C 64/87)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Coedo Suarez (Брюксел, Белгия) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на жалбоподателя:

               —

               да бъде приета настоящата жалба за допустима,

               —

               да бъде отменено решението на Съвета от 30 октомври 2007 г. в частта, в която на жалбоподателя е отказан поискания достъп до няколко документа на Съветаq свързани с и последвали инцидент между жалбоподателя и едната от неговите колежки на 19 февруари 2004 г. (протоколи от вътрешни събрания, заключение от разследване и доклад на службата за сигурност),

               —

               да бъде осъден ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба, жалбоподателят иска отмяна на решението от 30 октомври 2007 г. на Генералната дирекция „F“ на Генералния секретариат на Съвета, с което е отхвърлено потвърдителното му заявление за достъп до документите, свързани с инцидент между жалбоподателя и една от неговите колежки.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи две правни основания.
   Първото правно основание е изведено от нарушаването на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 (1) и нарушаването на задължението за излагане на мотиви при прилагането на тази разпоредба.
   Второто правно основание е изведено от нарушаването на член 5 от Регламент № 45/2001 (2) и от явна грешка при прилагането на този регламент.

      (1)  Регламент (EО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OВ L 145, стp. 43, Специално издание на български език 2007, глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент (EО) № 45/2001 Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (OВ L 8, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г. глава 13, том 30, стр. 142).


title: Дело C-270/12: Решение на Съда (голям състав) от 22 януари 2014 г. — Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз (Регламент (ЕС) № 236/2012 — Къси продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение — Член 28 — Валидност — Правно основание — Правомощия на Европейския орган за ценни книжа и пазари за намеса при извънредни обстоятелства)

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/4

         Решение на Съда (голям състав) от 22 януари 2014 г. — Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-270/12) (1)

   (Регламент (ЕС) № 236/2012 - Къси продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение - Член 28 - Валидност - Правно основание - Правомощия на Европейския орган за ценни книжа и пазари за намеса при извънредни обстоятелства)
   2014/C 85/06
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: A. Robinson, подпомаган от J. Stratford QC, и от A. Henshaw, barrister)

      Ответници: Европейски парламент (представители: A. Neergaard, R. Van de Westelaken, D. Gauci и A. Грос-Чорбаджийска), Съвет на Европейския съюз (представители: H. Legal, A. De Elera и E. Dumitriu-Segnana)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: A. Rubio González), Френска република (представители: G. de Bergues, D. Colas и E. Ranaivoson), Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от F. Urbani Neri, avvocato dello Stato), Европейска комисия (представители: T. van Rijn, B. Smulders, C. Zadra и Р. Василева)

      Предмет

   Жалба за отмяна — Валидност на член 28 от Регламент (ЕС) № 236/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2012 година относно късите продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение (ОВ L 86, стр. 1) — Равновесие между институциите — Нарушение на условията, установени от практиката на Съда за делегирането на правомощия на агенциите — Нарушение на членове 290 ДФЕС и 291 ДФЕС — Нарушение на член 114 ДФЕС — Възлагане на правомощия за намеса на Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) — Свобода на преценка, предоставена на ЕОЦКП, що се отнася до необходимостта от неговата намеса и до мерките, които да се приемат — Характер на мерките, които могат да бъдат приети от ЕОЦКП

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Кралство Испания, Френската република, Италианската република и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 273, 8.9.2012 г.


title: Дело C-568/11: Преюдициално запитване, отправено от Vestre Landsret (Дания) на 14 ноември 2011 г. — Agroferm A/S/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/35

      Преюдициално запитване, отправено от Vestre Landsret (Дания) на 14 ноември 2011 г. — Agroferm A/S/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri
      (Дело C-568/11)
      (2012/C 25/67)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Vestre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Agroferm A/S

         Ответник: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  В коя позиция — 2309, 2922 или 3824 от Комбинираната номенклатура, във версията ѝ съгласно приложение I към Регламент (ЕО) № 1719/2005 (1) на Комисията от 27 октомври 2005 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, попада продукт, който е произведен от захар, ферментирала с помощта на бактерията Corynebacterium glutamicum, и който — както с повече подробности е посочено в приложение 1 към акта за преюдициално запитване — се състои от 65 % лизинов сулфат, към който се добавят примеси от производствения процес (непроменени суровини, използвани в производствения процес реактиви и вторични продукти)?
                  От значение в тази връзка ли е дали примесите са нарочно запазени с цел продуктът да се направи особено подходящ или да се подобри неговата годност за производството на храни за животни, или дали примесите са били запазени защото не е необходимо или целесъобразно тяхното отстраняване? Какви насоки следва да се използват за преценката на този въпрос във всеки конкретен случай?
                  От значение за отговора на въпроса ли е обстоятелството, че е възможно производството на други продукти, съдържащи лизин, включително „чист“ лизин (> 98 %) и лизин HCl, които имат по-високо съдържание на лизин от описания по-горе продукт лизинов сулфат, както и от значение ли е в тази връзка обстоятелството, че количеството лизинов сулфат и други примеси в описания по-горе продукт лизинов сулфат отговаря на съдържащото се в продуктите лизинов сулфат на други производители? Какви насоки следва да се използват за преценката на този въпрос във всеки конкретен случай?

                  2.

                  Ако се приеме, че в съответствие с принципа на законосъобразност производството не е попадало в рамките на схемата за възстановявания, в нарушение на правото на Европейския съюз ли биха били действията на националните власти, които съгласно националните принципи на правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания се въздържат в случай като настоящия да поискат възстановяване на сумите на възстановяванията, приети добросъвестно от производителя?

                  3.

                  Ако се приеме, че в съответствие с принципа на законосъобразност производството не е попадало в рамките на схемата за възстановявания, в нарушение на правото на Европейския съюз ли биха били действията на националните власти, които съгласно националните принципи на правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания спазват в случай като настоящия поетите задължения (сертификати за възстановявания), които са били предмет на времеви ограничения и които са приети добросъвестно от производителя?

         (1)  ОВ L 286, стр. 1.


title: Дело C-403/07: Решение на Съда (седми състав) от 27 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Metherma GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Düsseldorf (Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране — Позиции 8101 и 8102 — Счупване и начупване на пръти от волфрам или от молибден, получени само чрез синтероване — Необработен волфрам и молибден, включително прътите, получени само чрез синтероване — Отпадъци и отломки)

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/8

         Решение на Съда (седми състав) от 27 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Metherma GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Дело C-403/07) (1)

   (Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Позиции 8101 и 8102 - Счупване и начупване на пръти от волфрам или от молибден, „получени само чрез синтероване“ - Необработен волфрам и молибден, включително прътите, получени само чрез синтероване - Отпадъци и отломки)
   (2009/C 19/12)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesfinanzhof
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Metherma GmbH & Co. KG

      Ответник: Hauptzollamt Düsseldorf
   Предмет
   Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3) — Промяна на тарифна позиция на пръти от волфрам или от молибден, получени чрез синтероване, когато прътите са счупени
   Диспозитив
   Комбинираната номенклатура, намираща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в нейната приложима през 2001 г. редакция, а именно произтичащата от Регламент (ЕО) № 2388/2000 на Комисията от 13 октомври 2000 година за изменение на приложение I към Регламент № 2658/87, трябва да се тълкува в смисъл, че прътите от волфрам или от молибден, „получени само чрез синтероване“, попадат съответно в подпозиции 8101 91 10 и 8102 91 10 от нея. Такива пръти, спадащи към необработената форма на въпросните метали, а не към изделията от тях, не могат да бъдат преработени чрез начупване или счупване в отломки, попадащи съответно в подпозиции 8101 91 90 и 8102 91 90 от посочената Комбинирана номенклатура.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


20150731037616952015/C 270/503472015TC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150618404121Дело T-347/15: Жалба, подадена на 18 юни 2015 г. — Uganda Commercial Impex/Съвет
 ---documentbreak--- C2702015BG4010120150618BG0050401412Жалба, подадена на 18 юни 2015 г. — Uganda Commercial Impex/Съвет
   (Дело T-347/15)2015/C 270/50Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Uganda Commercial Impex (UCI) Ltd (Кампала, Уганда) (представители: A. Meskarian, S. Zaiwalla, P. Reddy, K. Mittal, Solicitors, и R. Blakeley, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени Решение (ОВППС) 2015/620 на Съвета (
                  1
               ) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/614 на Съвета (
                  2
               ), доколкото се отнасят до UCI (включително посочването на UCI в точка б) 9 от приложението към Решението и към Регламента),

            —

            доколкото е необходимо да обяви, че член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 на Съвета от 18 юли 2005 г. (изменен) не се прилага спрямо UCI, и

            —

            да осъди Съвета да заплати направените от UCI съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.

            1.

            Първото правно основание е изведено от твърдението, че Съветът не е извършил независима преценка или най-малкото не е извършил подходяща независима преценка за посочването на UCI, въпреки че е бил длъжен да го направи.

            2.

            Второто правно основание е изведено от твърдението, че във всички случаи Съветът е допуснал явна грешка в преценката и/или че посочването на UCI е незаконосъобразно, тъй като в случая с UCI не са изпълнени критериите за посочване.

            3.

            Третото правно основание е изведено от твърдението, че процесуалните права на UCI, по-специално правото му на защита и правото му на ефективна съдебна защита, са нарушени, и че Съветът не е изложил надлежно мотиви.

            4.

            Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че във всички случаи посочването на UCI е в нарушение на основните му права и на принципа на пропорционалност.

      (
         1
      )	Решение (ОВППС) 2015/620 на Съвета от 20 април 2015 година за изменение на Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 102, стр. 43).
   (
         2
      )	Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/614 на Съвета от 20 април 2015 година за прилагане на член 9, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 102, стр. 10).


title: Дело T-716/13: Жалба, подадена на 27 декември 2013 г.  — Harry’s New York Bar/СХВП — Harrys Pubar (HARRY’S BAR)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/38

         Жалба, подадена на 27 декември 2013 г. — Harry’s New York Bar/СХВП — Harrys Pubar (HARRY’S BAR)
   (Дело T-716/13)
   2014/C 112/50
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател : Harry’s New York Bar SA (Париж, Франция) (представител: S. Arnaud, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Harrys Pubar AB (Гьотеборг, Швеция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд :

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 октомври 2013 г., постановено по съединени дела R 946/2012-1 и R 995/2012-1.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „HARRY’S BAR“ за стоки и услуги от класове 25, 29, 30, 32, 33 и 43 — заявка за регистрация на марка на Общността № 3 378 031

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: шведски марки, регистрирани под номера 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513-1066 за стоки и услуги от класове 25 и 42

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението частично

      Решение на апелативния състав: уважава жалбата по дело R 995/2012-1 частично и отхвърля жалбата по дело R 946/2012-1

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 4 от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-334/14: Жалба, подадена на 14 май 2014 г.  — Roca Sanitario/СХВП — Villeroy & Boch (Батерии за чешми)

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/26

         Жалба, подадена на 14 май 2014 г. — Roca Sanitario/СХВП — Villeroy & Boch (Батерии за чешми)
   (Дело T-334/14)
   2014/C 261/49
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Roca Sanitario, SA (Барселона, Испания) (представител: R. Guerras Mazón, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Villeroy & Boch AG (Метлах, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 февруари 2014 г. по преписка R 812/2012-3,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски, както и евентуално встъпилата страна, ако се противопостави на тази жалба.

      Правни основания и основни доводи

      Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: дизайн на батерия за чешма — Регистриран промишлен дизайн на Общността № 264 568-0004

      Притежател на промишления дизайн на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: Villeroy & Boch AG

      Основание на искането за обявяване на недействителност: липса на новост и оригиналност в сравнение със собствения дизайн на батерия за чешма (№ 00 584 560-0004)

      Решение на отдела по обявяване на недействителност: уважава искането за обявяване на недействителност

      Решение на апелативната комисия: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 6 от Регламент № 6/2002 във връзка с член 25, параграф 1, буква б) от същия регламент


title: Дело C-558/13: Определение на председателя на Съда от 4 юни 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Krajský súd v Prešove — Словакия) — CD Consulting s. r. o./Marián Vasko

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/20

         Определение на председателя на Съда от 4 юни 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Krajský súd v Prešove — Словакия) — CD Consulting s. r. o./Marián Vasko
   (Дело C-558/13) (1)

   2014/C 261/36
   Език на производството: словашки
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 45, 15.2.2014 г.


20150731053617062015/C 270/352082015TC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150424282811Дело T-208/15: Иск, предявен на 24 април 2015 г. — Universiteit Antwerpen/REA
 ---documentbreak--- C2702015BG2810120150424BG0035281281Иск, предявен на 24 април 2015 г. — Universiteit Antwerpen/REA
   (Дело T-208/15)2015/C 270/35Език на производството: английски
      Страни

      Ищец: Universiteit Antwerpen (Антверпен, Белгия) (представители: P. Teerlinck и P. de Bandt, lawyers)

      Ответник: Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA)

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

            —

            да установи, че споразумението за отпускане на безвъзмездни средства № 238214 „C7“ (Cerebellar-Cortical Control: Cells, Circuits, Computation, and Clinic) и споразумението за отпускане на безвъзмездни средства № 238686 „CEREBNET“ (Timing and plasticity in the olivo-cerebellar system), сключени въз основа на седмата рамкова програма (FP7-PEOPLE-ITN-2008) за подкрепа на обучението и кариерното развитие на изследователите и за мрежите за първоначалното им обучение, не могат да се тълкуват в смисъл, че налагат задължение за бенефициентите да осигурят в собствени помещения обучението на младите изследователи, както и с оглед на това да потвърди, че REA не може въз основа на това тълкуване да отхвърли като недопустими част от свързаните с обучението на младите изследователи разходи,

            —

            да осъди REA да заплати разходите, свързани с обучението на младите изследователи, представени от жалбоподателя в контекста на споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства „C7“ и „CEREBNET“, заедно със съответните лихви, считано от момента на възникване на задължението за плащането им, и

            —

            да осъди REA да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага две основания.

            1.

            Първото основание е че позицията на REA била основана на погрешно тълкуване на споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства „C7“ и „CEREBNET“. Това първо основание се разделяло на три части: изискването обучението да се извършва само в помещенията на бенефициента било в противоречие с целите на седмата рамкова програма, Програма „Хора“, PWP 2008 и Европейската харта за изследователи (първа част); от споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства и от наръчника за кандидатите следвало, че задължението на бенефициентите за предоставяне на обучение можело да се изпълни и извън техните помещения (втора част); и споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства или други приложими за държавата/държавите актове не съдържали разпоредба/разпоредби, че обучението трябва да се предоставя единствено в помещенията на бенефициента (трета част).

            2.

            Второто основание е че тълкуването на REA нарушавало принципите на правна сигурност, на защита на оправданите правни очаквания и на пропорционалност.


title: Дело T-37/17: Иск, предявен на 23 януари 2017 г. — Bank Tejarat/Съвет

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/52

         Иск, предявен на 23 януари 2017 г. — Bank Tejarat/Съвет
   (Дело T-37/17)
   (2017/C 104/73)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Bank Tejarat (Техеран, Иран) (представители: S. Zaiwalla, P. Reddy, K. Mittal, A. Meskarian, Solicitors, T. Otty, R. Blakeley, V. Zaiwalla и H. Leith, Barristers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да осъди Съвета да заплати на ищеца обезщетение за вредите, които е претърпял поради ограничителните мерки, наложени от Съвета със следните актове относно ограничителни мерки срещу Иран: Решение 2012/35/ОВППС на Съвета от 23 януари 2012 година (ОВ L 19, 2012 г., стр. 22), Регламент за изпълнение (ЕС) № 54/2012 на Съвета от 23 януари 2012 година (ОВ L 19, 2012 г., стр. 1), Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година (ОВ L 88, 2012 г., стр. 1), Регламент за изпълнение (ЕС) № 709/2012 на Съвета от 2 август 2012 година (ОВ L 208, 2012 г., стр. 2), Решение (ОВППС) 2015/556 на Съвета от 7 април 2015 година (ОВ L 92, 2015 г., стр. 101) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 2015/549 на Съвета от 7 април 2015 година (ОВ L 92, 2015 г., стр. 12); като ищецът иска да получи обезщетение в размер на 1 494 050 000 USD за имуществени вреди и 1 000 000 EUR за неимуществени вреди, заедно с лихви върху тези суми,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага едно основание.
   Ищецът твърди, налагането на ограничителни мерки спрямо него от страна на Съвета представлява достатъчно сериозно нарушение на задълженията за предоставяне на права на частноправни субекти, което ангажира извъндоговорната отговорност на Европейския съюз. Това нарушение водело непосредствено до значителни имуществени и неимуществени вреди за ищеца, за които той имал право на обезщетение.


title: Дело C-528/16: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 17 октомври 2016 г. — Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif Vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33, Fédération Nature et Progrès/Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt

text:
               16.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 14/23

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 17 октомври 2016 г. — Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif Vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33, Fédération Nature et Progrès/Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt
   (Дело C-528/16)
   (2017/C 014/29)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d’État

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33, Fédération Nature et Progrès

      Ответници: Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt [Министър-председател, Министър на земеделието, храните и горското стопанство]

      Преюдициални въпроси

               1)

               Представляват ли получените чрез мутагенеза организми генетично модифицирани организми по смисъла на член 2 от Директива 2001/18/ЕО от 12 март 2001 г. (1), въпреки че по силата на член 3 и приложение I Б към Директивата са освободени от задълженията във връзка с освобождаването и пускането на пазара на генетично модифицираните организми? По-специално, могат ли техниките на мутагенеза, и по-конкретно новите техники на насочена мутагенеза, използващи практики на генното инженерство, да се разглеждат като техники, изброени в приложение I A, към което препраща член 2? Оттук, трябва ли членове 2 и 3 и приложения I A и I Б към Директива 2001/18 от 12 март 2001 година да се тълкуват в смисъл, че освобождават от предпазни мерки, от оценка на въздействието и от проследимост всички генетично модифицирани организми и семена, получени чрез мутагенеза, или само организмите, получени чрез конвенционалните методи на произволна мутагенеза чрез йонизиращо лъчение или излагане на химични мутагени, съществуващи преди приемането на тези текстове?

               2)

               Представляват ли получените чрез мутагенеза сортове генетично модифицирани сортове по смисъла на член 4 от Директива 2002/53/ЕО от 13 юни 2002 година относно общия каталог на сортовете от земеделски растителни видове (2), които не са освободени от задълженията, предвидени в тази директива? В противен случай, еднакво ли е приложното поле на тази директива с определеното от членове 2 и 3 от приложение I Б към Директивата от 12 март 2001 г., и освобождава ли то и сортовете, получени чрез мутагенеза, от задълженията, предвидени в Директивата от 13 юни 2002 г. за целите на вписването на генетично модифицираните сортове в общия каталог на сортовете от земеделски растителни видове?

               3)

               Представляват ли членове 2 и 3 и приложение I Б към Директива 2001/18/ЕО от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда, доколкото изключват мутагенезата от приложното поле на предвидените в Директивата задължения, мярка за пълна хармонизация, забраняваща на държавите членки да подлагат организмите, получени чрез мутагенеза, на всички или на част от задълженията, предвидени от Директивата или на каквото и да било друго задължение, или при транспонирането им държавите членки разполагат със свобода на преценка при определяне на правилата, които могат да се прилагат към организмите, получени чрез мутагенеза?

               4)

               Може ли — с оглед на развитието на техниките на генното инженерство, появяването на нови сортове растения, получени благодарение на тези техники, и съществуващата понастоящем научна неяснота относно въздействието им и потенциалните рискове, произтичащи от тях за околната среда и здравето на човека и животните — да се оспори валидността на членове 2 и 3 и на приложения I A и I Б към Директива 2001/18/ЕО от 12 март 2001 г. от гледна точка на принципа на предпазните мерки, гарантиран от член 191-2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, доколкото тези разпоредби не подлагат генетично модифицираните организми, получени чрез мутагенеза, на предпазни мерки, оценка на въздействието и проследимост?

      (1)  Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета [– Декларация на Комисията] (OB L 106, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75).

      (2)  Директива 2002/53/ЕО на Съвета от 13 юни 2002 година относно общия каталог на сортовете от земеделски растителни видове (OВ L 193, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 43, стр. 139).


title: Дело T-526/15: Жалба, подадена на 7 септември 2015 г. — HK Intertrade/Съвет

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/36

         Жалба, подадена на 7 септември 2015 г. — HK Intertrade/Съвет
   (Дело T-526/15)
   (2015/C 371/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: HK Intertrade Co. Ltd (Wanchai, Хонконг) (представители: J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey и D. Rovetta, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2015/1008 на Съвета от 25 юни 2015 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 161, стр. 19) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1001 на Съвета от 25 юни 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 161, стр. 1), доколкото в тези актове жалбоподателят е посочен в категорията на лицата и образуванията, за които са наложени ограничителни мерки,

               —

               да отмени решението на Съвета, съдържащо се в изпратеното на 26 юни 2015 г. до адвокатите на жалбоподателя писмо и отнасящо се до преразглеждане на списъка на лицата и образуванията в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС и в приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012, доколкото с това решение се отказва заличаването на жалбоподателя в списъка на лицата и образуванията, за които са наложени ограничителни мерки,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първо основание — непълнота на мотивите

                           —

                           С решението от 26 юни 2015 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение, прието в производството по преразглеждане“) също така се съобщавало за Решение (ОВППС) 2015/1008 на Съвета и за Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1001 на Съвета (наричани по-нататък „обжалваните актове“), но в него не били изложени мотиви за приемането на обжалваните актове. Освен това изложените от Съвета мотиви не отговаряли на установените в съдебната практика изисквания.

               2.

               Второ основание — явна грешка в преценката

                           —

                           Макар да бил притежаван от NIOC, жалбоподателят бил отделен правен субект, установен в Хонконг и осъществяващ дейност на азиатския пазар, който бил отделен пазар далеч извън обхвата на какъвто и да било твърдян контрол от страна на NIOC върху дейността на жалбоподателя.

               3.

               Трето основание — нарушение на правото на защита

                           —

                           Като позволил на една-единствена, неустановена държава членка на практика да го принуди да приеме решение без проверка на каквито и да било релевантни и подкрепящи това решение документи или доказателства, Съветът едностранно въвел нова процедура за приемане на решения, която не се основавала на член 215 ДФЕС или на друга разпоредба от Договорите. С подобни действия се нарушавало равновесието между правомощията на Съвета за разследване и за приемане на решения и правото на жалбоподателя на съдебна защита.

               4.

               Четвърто основание — нарушение на основното право на собственост

                           —

                           Съветът ни най-малко не изложил реални мотиви за наложените на жалбоподателя ограничения. Включването в списъка на жалбоподателя — установено в Хонконг дружество, осъществяващо дейност на азиатския пазар, по никакъв начин не можело да допринесе за поддържането на международния мир и сигурност и Съветът не можел да докаже противното.


title: Дело C-162/08: Преюдициално запитване, отправено от Първоинстанционен съд (едноличен състав) в Ретимно (Гърция) на 17 април 2008 г. — Geórgios K. Lagoudakis/Kéntro Anoiktis Prostasias Hlikiomenon Dimou Rethymnis

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/19

         Преюдициално запитване, отправено от Първоинстанционен съд (едноличен състав) в Ретимно (Гърция) на 17 април 2008 г. — Geórgios K. Lagoudakis/Kéntro Anoiktis Prostasias Hlikiomenon Dimou Rethymnis
   (Дело C-162/08)
   (2008/C 171/32)
   Език на производството: гръцки
   Препращаща юрисдикция
   Първоинстанционен съд (едноличен състав) в Ретимно
   Страни в главното производство

      Ищец: Geórgios K. Lagoudakis

      Ответник: Kéntro Anoiktis Prostasias Hlikiomenon Dimou Rethymnis
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали клауза 5 и клаузи 8.1 и 8.3 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено между CES [Европейската конфедерация на профсъюзите], UNICE [Съюза на индустриалците в Европейската общност] и CEEP [Европейския център на предприятията с държавно участие], което представлява неразделна част от Директива 1999/70/ЕО на Съвета (ОВ L 175, 10.7.1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129), следва да се тълкуват в смисъл, че общностното право не позволява на държава-членка, като се позовава на изискването за прилагане на това Рамково споразумение, да приема разпоредби, когато: а) в националната правна уредба отпреди влизането в сила на директивата вече съществуват еквивалентни правни мерки по смисъла на клауза 5.1 от рамковото споразумение, и б) когато с приетите за прилагане на Рамковото споразумение разпоредби в националната правна уредба се намалява общото ниво на закрила, предоставена на работниците на срочни трудови договори?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос, дали намаляването на предвидената закрила за работниците на срочни трудови договори в случаи не на многократни и последователни срочни трудови договори, а на самостоятелен и единствен договор, който обаче всъщност има за цел предоставянето от страна на работника на услуги за задоволяването не на временни, извънредни или спешни, а на „устойчиви и дълготрайни“ нужди, е свързано с прилагането на посоченото Рамково споразумение и на посочената директива и съответно дали такова намаляване на закрилата е забранено или позволено от гледна точка на общностното право?

               3)

               При положителен отговор на първия въпрос, в случай че в националната правна уредба при влизането в сила на Директива 1999/70/ЕО вече съществуват еквивалентни правни мерки по смисъла на клауза 5.1 от Рамковото споразумение, като член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920, за който става въпрос в делото по главното производство, дали представлява непозволено намаляване на общото ниво на закрила на работниците на срочни трудови договори в националната правна уредба по смисъла на клаузи 8.1 и 8.3 от Рамковото споразумение приемането на нормативна разпоредба, обоснована с изискването за прилагане на Рамковото споразумение, като член 11 от Президентски указ № 164/2004, за който става въпрос в делото по главното производство:

                           а)

                           когато в приложното поле на споменатата нормативна разпоредба, насочена към прилагането на Рамковото споразумение, са обхванати единствено случаите на многократни последователни срочни трудови договори или правоотношения, а не са включени случаите на работници, които са сключили самостоятелен и единствен срочен трудов договор (а не многократни и последователни договори) с оглед задоволяването от страна на работника на „устойчиви и дълготрайни“ нужди на работодателя, докато предшестващата еквивалентна правна мярка се отнася до всички случаи на срочни трудови договори, включително случаите, при които работникът е сключил само един срочен трудов договор, който обаче в действителност има за цел предоставянето от страна на работника на услуги, насочени към задоволяването не на временни, извънредни или спешни, а на „устойчиви и дълготрайни“ нужди;

                           б)

                           когато въпросната национална правна мярка, насочена към прилагането на Рамковото споразумение, предвижда като правна последица във връзка със закрилата на работниците на срочни трудови договори и предотвратяването на злоупотреба по смисъла на Рамковото споразумение за срочната работа квалифицирането на срочните трудови договори като договори с неопределена продължителност с действие занапред (ex nunc), докато предшестващите еквивалентни правни мерки предвиждат квалифицирането на срочните трудови договори като договори с неопределена продължителност с действие от момента на първоначалното им сключване (ex tunc)?

               4)

               При положителен отговор на първия въпрос, в случай че в националната правна уредба при влизането в сила на Директива 1999/70/ЕО вече съществуват еквивалентни правни мерки по смисъла на клауза 5.1 от Рамковото споразумение за срочната работа, което представлява неразделна част от тази директива, като член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920, за който става въпрос в делото по главното производство, дали представлява непозволено намаляване на общото ниво на закрила на работниците на срочни трудови договори в националната правна уредба по смисъла на клаузи 8.1 и 8.3 от Рамковото споразумение направеният от гръцкия законодател при транспонирането на посочената директива в гръцката правна уредба избор, изразяващ се, от една страна, в това да бъдат изключени от обхвата на закрилата на споменатия по-горе Президентски указ № 164/2004 посочените случаи на злоупотреба, при които работникът е сключил самостоятелен и единствен срочен трудов договор, който обаче в действителност има за цел предоставянето на услуги от страна на работника, насочени към задоволяването не на временни, извънредни или спешни, а на „устойчиви и дълготрайни“ нужди, и, от друга страна, в това да не се приеме аналогична, специфична за конкретния случай и ефикасна разпоредба, която има за правна последица закрила на работниците по отношение на този специфичен случай на злоупотреба, в допълнение към общата закрила, която е стандартно предвидена от общото гръцко трудово право при всеки случай на полагане на труд въз основа на недействителен договор, независимо от съществуването на злоупотреба по смисъла на Рамковото споразумение, и която включва претенция от страна на работника за заплащане на възнаграждението и на обезщетението за уволнение, независимо дали той е работил по действителен или недействителен трудов договор, като се отчита фактът, че:

                           а)

                           задължението за заплащане на възнаграждението и на обезщетението за уволнение е предвидено от националното право във всеки случай на трудово правоотношение и не е специално насочено към предотвратяване на злоупотреба по смисъла на Рамковото споразумение и

                           б)

                           прилагането на предшестващата еквивалентна правна мярка има за правна последица признаването на (самостоятелния и единствен) срочен трудов договор за договор с неопределена продължителност?

               5)

               При положителен отговор на предишните въпроси, дали националният съд при тълкуване на своето национално право в съответствие с Директива 1999/70/ЕО следва да остави без приложение несъответстващите на тази директива разпоредби, съдържащи се в законовата уредба, приета с позоваване на изискването за прилагане на Рамковото споразумение, която обаче предвижда намаляване на общото ниво на закрила на работниците на срочни трудови договори във вътрешната правна уредба, като разпоредбите на Президентски указ № 164/2004, които мълчаливо и непряко, но ясно изключват съответна закрила в случаите на злоупотреба, при които работникът е сключил самостоятелен и единствен срочен трудов договор, който обаче в действителност има за цел предоставянето на услуги от страна на работника, насочени към задоволяването не на временни, извънредни или спешни, а на „устойчиви и дълготрайни“ нужди, и да приложи вместо тях разпоредбите, съдържащи се в еквивалентната национална уредба, предшестваща влизането в сила на директивата, като разпоредбите на член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920?

               6)

               В случай, че националният съд възприеме по принцип за приложима по дело, отнасящо се до срочната работа, разпоредба (в конкретния случай член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920), която представлява еквивалентна правна мярка по смисъла на клауза 5.1 от Рамковото споразумение за срочната работа, представляващо неразделна част от Директива 1999/70/ЕО, и — въз основа на тази разпоредба — констатацията, че дори ако само един трудов договор е сключен като срочен трудов договор без обективна причина, свързана с естеството, с вида и с всички характеристики на предоставяната дейност, това води след себе си признаването, че този договор е трудов договор с неопределена продължителност:

                           а)

                           дали е съвместимо с общностното право тълкуване и прилагане на националното право от страна на националния съд, съгласно което във всеки случай представлява обективна причина за сключването на срочни трудови договори обстоятелството, че като правно основание за сключването им е използвана разпоредба относно работата по срочни трудови договори за задоволяването на обществени нужди със сезонен, периодичен, временен, извънреден или допълнителен характер (в конкретния случай разпоредбите на Закон № 3250/2004, FEK A' 124/7-7-2004), дори и в действителност задоволяваните нужди да са устойчиви и дълготрайни;

                           б)

                           дали е съвместимо с общностното право тълкуване и прилагане на националното право от страна на националния съд, съгласно което разпоредба, забраняваща преобразуването на срочни трудови договори в обществения сектор в трудови договори с неопределена продължителност, следва да се тълкува в смисъл, че в обществения сектор във всички случаи съществува абсолютна забрана за преобразуването на срочен трудов договор или правоотношение в договор или правоотношение с неопределена продължителност, даже в случай, че противозаконно е сключен като срочен договор, доколкото в действителност задоволяваните нужди са устойчиви и дълготрайни, и на националния съд не е оставена възможността в такива случаи да прогласи действителния характер на разглежданото трудово правоотношение и неговата правилна квалификация като договор с неопределена продължителност; или тази забрана следва да се ограничи единствено до срочните трудови договори, които действително са сключени за задоволяването на временни, непредвидими, спешни, извънредни или други подобни нужди, а не и в случай, при който всъщност са сключени за задоволяването на устойчиви и дълготрайни нужди?


title: Дело T-302/06: Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2008 г. — Hartmann/СХВП (E) ( Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността Е — Абсолютни основания за отказ — Липса на отличителни белези — Грешка при прилагане на правото — Липса на конкретна преценка — Член 7, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 )

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/48

         Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2008 г. — Hartmann/СХВП (E)
   (Дело T-302/06) (1)

   („Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността Е - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителни белези - Грешка при прилагане на правото - Липса на конкретна преценка - Член 7, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94“)
   (2008/C 209/83)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Германия) (представител: K. Gründig-Schnelle, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider, agent)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу Решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 5 септември 2006 г. (преписка R 805/2006-4) относно заявка за регистрация на словна марка на Общността Е като марка на Общността.
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 5 септември 2006 г. (преписка R 805/2006-4).

               2)

               Осъжда СХВП да понесе, направените от нея собствени разноски, както и тези на Paul Hartmann AG.

      (1)  ОВ C 310 от 16.12.2006 г.