title: Дело T-755/18: Жалба, подадена на 22 декември 2018 г. — FL Brüterei M-V и др./Комисия

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/65

      Жалба, подадена на 22 декември 2018 г. — FL Brüterei M-V и др./Комисия
      (Дело T-755/18)
      (2019/C 93/86)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: FL Brüterei M-V GmbH (Финкентал, Германия), Erdegut GmbH (Финкентал), Ökofarm Groß Markow GmbH (Лелкендорф, Германия) (представител: Rechtsanwalt H. Schmidt)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени член 1, параграф 4 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1584 (1) на Комисията от 22 октомври 2018 г., публикуван на 23 октомври 2018 г. под номер L 264/1 на Официален вестник на Европейския съюз, който изменя Регламент (ЕО) № 889/2008 (2) както следва: „ В член 42, буква б) датата „31 декември 2018 г.“ се заменя с датата „31 декември 2020 г.“.,

                  —

                  да осъди ответника да заплати сумата от 2 469 503,44 евро на FL Brüterei M-V GmbH плюс лихви за забава, считано от деня на връчване на жалбата, в размер на осем процентни пункта годишно над основната лихва на Европейската централна банка, както и

                  —

                  да приеме за установено, че ответникът е длъжен да обезщети жалбоподателите за допълнителните вреди, възникнали за тях с това, че с Регламент за изпълнение (ЕС) № 2018/1584 Комисията приела нова двугодишна дерогираща правна уредба, която в случай че не „са налице“ отглеждани по биологичен начин пилета допуска внасянето на отглеждани по небиологичен начин пилета сред ярки, отглеждани по биологичен начин, без — каквото било задължението на Комисията — това изключение съгласно член 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 834/2007 (3) да се „ограничи до минимално необходимото“, т.е. за ползването от дерогиращата правна уредба да е поставила като изискване в радиус до 700 километра от мястото за отглеждане на ярки да няма люпилня, която да предлага отглеждани по биологичен начин пилета, както и неналичието на отглеждани по екологичен начин пилета да се доказва с неуспешното поръчване на три люпилни, известни като доставчици на отглеждани по биологичен начин пилета, а не със запитване до такива, за които е известно, че не предлагат отглеждани по биологичен начин пилета.

         Основания и основни доводи

      В жалбата са изложени следните основания.

                  1.

                  Първо основание: невалидност на юридическия акт с нормативен характер

                              —

                              В рамките на първото основание се твърди, че ответникът е нарушил задължението си да се сведат до минимум изключенията от принципа по член 14, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 834/2007, че в биологичното животновъдство младите животни трябва да се раждат и отглеждат в стопанства с биологично производство.

                              —

                              В тази насока се изтъква, че удължаването на периода на действие на дерогиращата правна уредба с две години нарушава изискването в член 22 от Регламент (ЕО) № 834/2007 изключенията да се сведат до минимум. Според жалбоподателите липсата на качествени условия и ограничения дава възможност за практика, представляваща злоупотреба, като откритата от ответника в Кралство Нидерландия.

                  2.

                  Второ основание: отговорност за незаконосъобразен административен акт съгласно член 340, параграф 2 ДФЕС

                              —

                              В рамките на второто основание се твърди, че ответникът не е успял да накара Нидерландия да спази правилото, залегнало в член 42, буква б) от Регламент (ЕО) № 889/2008.

                              —

                              В тази насока се изтъква, че поради виновното поведение на ответника жалбоподателите загубили доходи, тъй като ответникът не подтикнал нидерландските власти към правомерно поведение във връзка с внасянето на отглеждани по биологичен начин пилета при биологичното отглеждане на ярки.

                  3.

                  Трето основание: отговорност за неправомерно упражняване на изпълнителни правомощия
                  В рамките на третото основание се твърди, че с новото приемане на дерогираща правна уредба, която е само времево ограничена и спрямо която не се прилагат качествени условия и изисквания, ответникът е нарушил предвиденото в член 22 от Регламент (ЕО) № 834/2007 и е действал извън обхвата на предоставените му правомощия.

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1584 на Комисията от 22 октомври 2018 година за изменение на Регламент (ЕО) № 889/2008 за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти по отношение на биологичното производство, етикетирането и контрола (ОВ. L 264, 23.10.2018, стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 889/2008 на Комисията от 5 септември 2008 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти по отношение на биологичното производство, етикетирането и контрола (ОВ. L 250, 18.9.2008, стр. 1).

         (3)  Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета от 28 юни 2007 година относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 2092/91 (ОВ. L 189, 20.7.2007, стр. 1).


title: Дело T-756/18: Жалба, подадена на 28 декември 2018 г. — AG/Европол

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/67

      Жалба, подадена на 28 декември 2018 г. — AG/Европол
      (Дело T-756/18)
      (2019/C 93/87)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: AG (представител: C. Abrar, адвокат)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз в областта на правоприлагането

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени мълчаливия отказ на ответника по жалбата на жалбоподателя от 2 юли 2018 г.,

                  —

                  да възложи на ответника да постанови по отношение на жалбоподателя надлежно обосновано и законосъобразно решение относно претенцията на последния относно част от пенсионния фонд на Европол,

                  —

                  да осъди ответника да поеме всички разноски, свързани с правния спор.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните основания.

                  1.

                  Първо основание: Общо нарушение на задължението за мотивиране

                              —

                              В рамките на първото основание се посочва, че по искането на жалбоподателя относно (i) връчване на административен акт, с който ответникът прилага спрямо него Решение (ЕС) 2015/1889 (1) и (ii) на мотивите на този административен акт, заедно с обяснение защо съществена част от активите на пенсионния фонд са били предадени на държавите членки, е бил постановен мълчалив отказ.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че ответникът е нарушил задълженията си, произтичащи от принципите на добрата европейска административна практика и от член 296 ДФЕС. Жалбоподателят имал правен интерес от защита, тъй като само мотивирано решение относно неговите права спрямо пенсионния фонд на Европол биха му позволили преценка на законосъбразността на разпределението и реализацията на евентуални по-нататъшни претенции.

                  2.

                  Второ основание: Инцидентен контрол на Решение (ЕС) 2015/1889

                              —

                              В рамките на второто основание се посочва, че освен това в рамките на правния преглед можело да се окаже, че вероятното основание на липсващото решение било опорочено от грешка в преценката и поради това незаконосъобразно. В това отношение имало специална нужда от пояснения защо съществени части от пенсионния фонд на Европол са били прехвърлени на държавите членки.

                              —

                              Освен това се посочва, че с оглед на процесуалната икономия и за избягване на евентуални по-нататъшни съдебни производства Общият съд можел да даде на ответника насоки относно незаконосъобразността на Решение (ЕС) 2015/1889, тъй като при липсата на мотивирано решение не можел да се извърши инцидентният контрол на посоченото решение.

         (1)  Решение (ЕС) 2015/1889 на Съвета от 8 октомври 2015 година относно закриването на пенсионния фонд на Европол (ОВ L 276, 2015 г., стр. 60).


title: Дело T-760/18: Жалба, подадена на 20 декември 2018 г. — Intercontinental Exchange Holdings/EUIPO — New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/68

      Жалба, подадена на 20 декември 2018 г. — Intercontinental Exchange Holdings/EUIPO — New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)
      (Дело T-760/18)
      (2019/C 93/88)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Intercontinental Exchange Holdings, Inc. (Атланта, Джорджия, Съединени щати) (представители: R. Hoy, Solicitor, и J. Bowhill, QC)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: New York Mercantile Exchange, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „NYMEX BRENT“ — заявка за регистрация № 15 333 891

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 октомври 2018 г. по преписка R 102/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело T-6/19: Жалба, подадена на 4 януари 2019 г. — Irish Wind Farmers’ Association и др./Комисия

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/69

      Жалба, подадена на 4 януари 2019 г. — Irish Wind Farmers’ Association и др./Комисия
      (Дело T-6/19)
      (2019/C 93/89)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Килкени, Ирландия), Carrons Windfarm Ltd (Шанаголдън, Ирландия), Foyle Windfarm Ltd (Дъблин, Ирландия) и Greenoge Windfarm Ltd (Банклоди, Ирландия) (представители: M. Segura Catalán и M. Clayton, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени писмото на Европейската комисия от 25 октомври 2018 г. по преписка SA.44671 Ireland — Държавна помощ, за която се твърди, че е незаконосъобразна и която е предоставена в сектора на изкопаемите горива под формата на намалени ставки на данък сгради,

                  —

                  да осъди Комисията да плати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват само едно основание, а именно, че Комисията не е започнала официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС и член 4, параграф 4 от Регламент № 2015/1589, (1) въпреки съмненията за наличие на държавна помощ, като по този начин е лишила жалбоподателите от техните процесуални права. Това основание има две части:

                  1.

                  Първа част: Комисията е трябвало да приеме формално решение. Комисията не е разгледала надлежно жалбата, както това се изисква от нейните собствени правила и оспорваният акт е бил приет в нарушение на разпоредбите на Регламент № 2015/1589.

                  2.

                  Комисията е трябвало да има сериозни съмнения относно класифицирането на мярката като държавна помощ и съответно да започне официалната процедура по разследване съгласно член 4, параграф 4 от Регламент № 2015/1589, по-специално и inter alia тъй като Комисията неправилно е разбрала обхвата на оплакването, не е разгледала адекватно в контекста на жалбата цялата информация, представена от подалия жалбата, не е разгледала надлежно мярката, е възприела погрешния подход при оценката на селективността и не е разгледала другите изисквания, установени в член 107 ДФЕС.

         (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело T-10/19: Жалба, подадена на 4 януари 2019 г. — United States Seafoods/EUIPO (UNITED STATES SEAFOODS)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/69

      Жалба, подадена на 4 януари 2019 г. — United States Seafoods/EUIPO (UNITED STATES SEAFOODS)
      (Дело T-10/19)
      (2019/C 93/90)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: United States Seafoods LLC (Сиатъл, Вашингтон, Съединени щати) (представители: C. Spintig, S. Pietzcker и M. Prasse, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративния знак „UNITED STATES SEAFOODS“ — заявка за регистрация № 1 365 398

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 11 октомври 2018 г. по преписка R 817/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело T-17/19: Жалба, подадена на 11 януари 2019 г. — Giulia Moi/Парламент

text:
                  11.3.2019

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  C 93/70

         Жалба, подадена на 11 януари 2019 г. — Giulia Moi/Парламент
         (Дело T-17/19)
         (2019/C 93/91)
         Език на производството: италиански

            Страни

            Жалбоподател: Giulia Moi ( XX (*1), Италия) (представител: M. Contini, avvocato)

            Ответник: Европейски парламент

            Искания на жалбоподателя

         Жалбоподателят иска от Общия съд:

                     —

                     Като главно искане, да отмени решението на Европейския парламент от 12 ноември 2018 г., с който се потвърждава решението на председателя на Европейския парламент от 2 октомври 2018 г. , с което се налага на Giulia Moi санкция, водеща до загуба на правото на надбавка за дневни разходи в продължение на 12 дни поради психическия тормоз, който тя упражнила по отношение на двама свои парламентарни сътрудници.

                     —

                     При условията на евентуалност, в спорния и невероятен случай, ако не бъдат уважени главните искания, като това не засяга правото на евентуално обжалване по съдебен ред, да установи, че наложената дисциплинарна санкция е прекомерна/непропорционална, и вследствие на това, да я смекчи, като я замени със санкцията, предвидена в член 166, буква а) от Правилника за дейността на Европейския парламент.

                     —

                     При условията на евентуалност спрямо горното, да осъди институцията ответник да ѝ заплати обезщетение, което Общият съд да определи по справедливост, изразяващо се в сума, изчислена на стойност от 50 000 евро — или всяка друга по-голяма или по-малка сума, която прецени за справедлива — и да задължи председателя да оповести публично тази информация на пленарно заседание на Европейския парламент.

                     —

                     Да се произнесе по разноските в нейна полза.

            Основания и основни доводи

         В подкрепа на своята жалба жалбоподателката изтъква нарушение на принципа на състезателност, на процесуалните правила и на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                     1.

                     Изтъква се, че оспорваната дисциплинарна санкция, обоснована с припомняне и позоваване на доклада на Консултативния комитет, който на свой ред и без да излага мотиви, квалифицира действията на жалбоподателката като „психически тормоз“ без никакво доказателство.

                     2.

                     Безспорно било, че Бюрото е упражнило своето правомощие по явно неправилен начин и че е налице явна злоупотреба с власт, доколкото фактите, представени от асистентите, за които се твърди, че са били обект на психически тормоз, не могат да бъдат квалифицирани като психически тормоз по смисъла на член 12а от Правилника.

                     3.

                     Бюрото на Европейския парламент от своя страна допуснало грешка и изопачило фактите, за които се отнася решението, от гледна точка на определението за „психически тормоз“, съдържащо се в член 12а от Правилника. „Психически тормоз“ означава всяко непристойно поведение, осъществявано през определен период от време, многократно или систематично, и изразено чрез физически действия, писмено или устно, с жестове или други действия, извършени умишлено, които могат да уронят личността, достойнството или накърнят физическата или психологическата цялост на друго лице.

                     4.

                     С оглед на това уточняване на понятието за „психически тормоз“ , от данните по делото произтичало, че поведението, възприето жалбоподателката, не попада в нито един от случаите на „тормоз“ и че немногобройните твърдения, които също така/всъщност са ограничени до един много кратък период и са свързани с изпълнението на задачи, които следва да се извършват от асистентите, както и с присъствието им в офиса, са резултат от отмъщение срещу жалбоподателката, която е виновна, че е поискала уволнението им.

                     5.

                     Нещо повече, никой външен наблюдател, който е нормално чувствителен и познава специфичната професионална среда на членовете на Парламента и на преките им сътрудници, не може да направи извода, че действията, в които е упреквана жалбоподателката, са били прекомерни и укорими и от естество да уронят личността, достойнството, или да накърнят физическата или психическата неприкосновеност на съответните асистенти, както и с оглед на заплащаното им от Парламента възнаграждение.

            (*1)  Информацията е заличена или заменена в съответствие с правната рамка относно личните данни и/или поверителността.


title: Дело T-21/19: Жалба, подадена на 11 януари 2019 г. — Pablosky/EUIPO — docPrice (mediFLEX easystep)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/71

      Жалба, подадена на 11 януари 2019 г. — Pablosky/EUIPO — docPrice (mediFLEX easystep)
      (Дело T-21/19)
      (2019/C 93/92)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pablosky, SL (Мадрид, Испания) (представител: A. Tarí Lázaro, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: docPrice GmbH (Кобленц, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „mediFLEX easystep“ — Заявка за регистрация № 15 730 898

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 ноември 2018 г. по преписка R 76/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да откаже регистрацията по заявка № 15 730 898 в нейната цялост по отношение на стоки от класове 10 и 25,

                  —

                  да постанови решение относно съдебните разноски в полза на жалбоподателя.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-23/19: Жалба, подадена на 14 януари 2019 г. — Limango/EUIPO — Consolidated Artists (limango)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/72

      Жалба, подадена на 14 януари 2019 г. — Limango/EUIPO — Consolidated Artists (limango)
      (Дело T-23/19)
      (2019/C 93/93)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Limango GmbH (Мюнхен, Германия) (представители: C. Hauss-Löhde, и M. Mette, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Consolidated Artists BV (Ротердам, Нидерландия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „limango“ — заявка за регистрация № 6 943 096

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: Решение на първи апелативен състав на EUIPO от 3 октомври 2018 г. по свързани преписки R 1844/2017-1 и R 2093/2017-1

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отхвърли възражението изцяло и

                  —

                  да осъди ответника и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-24/19: Жалба, подадена на 11 януари 2019 г. — INC and Consorzio Stabile Sis/Комисия

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/73

      Жалба, подадена на 11 януари 2019 г. — INC and Consorzio Stabile Sis/Комисия
      (Дело T-24/19)
      (2019/C 93/94)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: INC SpA (Торино, Италия) и Consorzio Stabile Sis SCpA (Торино) (представители: H.-G. Kamann, F. Louis и G. Tzifa, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение C(2018) 2435 окончателен на Комисията от 27 април 2018 г. по дела SA.49335 (2017/N) и SA.49336 (2017/N), (1).

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват едно основание за всеки един от двата отделни случая на твърдяна държавна помощ.

                  1.

                  Основанието по дело SA.49336 (2017/N) е изведено от твърдението, че като е приела обжалваното решение, Комисията не е открила официалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС и член 4, параграф 4 и член 6 от Регламент (ЕС) 2015/1589 (2), независимо от съществуването на значителни затруднения, които са настъпили по време на процедурата за предварителен контрол относно съвместимостта с вътрешния пазар на индивидуалната държавна помощ, за която е отправено уведомление, предоставена на оператор на автомагистрала, за която се заплаща такса, (Autostrade per l'Italia SpA). Жалбоподателите твърдят, че по този начин Комисията е нарушила член 108, параграф 3 ДФЕС и член 4, параграф 3 от Регламент № 2015/1589.

                  2.

                  Основанието по дело SA.49335 (2017/N) е изведено от твърдението, че като е приела обжалваното решение, Комисията не е открила официалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС и член 4, параграф 4 и член 6 от Регламент (ЕС) 2015/1589, независимо от съществуването на значителни затруднения, които са настъпили по време на процедурата за предварителен контрол относно съвместимостта с вътрешния пазар на индивидуалната държавна помощ, за която е отправено уведомление, предоставена на втори оператор на автомагистрала, за която се заплаща такса, (Società Iniziative Autostradali e Servizi Spa). Жалбоподателите твърдят, че по този начин Комисията е нарушила член 108, параграф 3 ДФЕС и член 4, параграф 3 от Регламент № 2015/1589.

         (1)  ОВ C 379, 2018 г., стр. 3

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г. стр. 9).


title: Дело T-29/19: Жалба, подадена на 15 януари 2019 г. — Idea Groupe/EUIPO — The Logistical Approach (Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/73

      Жалба, подадена на 15 януари 2019 г. — Idea Groupe/EUIPO — The Logistical Approach (Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there)
      (Дело T-29/19)
      (2019/C 93/95)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Idea Groupe (Монтоар дьо Бретан, Франция) (представител: P. Langlais, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: The Logistical Approach BV (Уден, Нидерландия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there“ в черно, бяло и нюанси на синьото — Заявка за регистрация № 14 567 184

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти състав на EUIPO от 12 ноември 2018 г., по преписка R 2064/2017-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати разноските.

                  —

                  да осъди дружеството The Logistical Approach B.V да заплати съдебните разноски, свързани с неговото встъпване, ако то встъпи в производството.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-35/19: Жалба, подадена на 17 януари 2019 г. — Benavides Torres/Съвет

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/74

      Жалба, подадена на 17 януари 2019 г. — Benavides Torres/Съвет
      (Дело T-35/19)
      (2019/C 93/96)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Antonio José Benavides Torres (Каракас, Венесуела) (представители: L. Giuliano и F. Di Gianni, адвокати)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2018/1656 на Съвета (1) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1653 на Съвета (2) в засягащите го части и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно основание: допусната от ответника явна грешка в преценката, тъй като приел че името на жалбоподателя трябва да бъде оставено в списъците в приложение I към Решение (ОВППС) 2017/2074 на Съвета (3) и приложение IV към Регламент (ЕС) 2017/2063 на Съвета (4), въпреки че той вече не изпълнявал никаква функция във политически или военни органи на Венесуела и не бил свързан с тях.

         (1)  Решение (ОВППС) 2018/1656 на Съвета от 6 ноември 2018 година за изменение на Решение (ОВППС) 2017/2074 относно ограничителни мерки с оглед на положението във Венесуела (ОВ L 276, 7.11.2018 г., стр. 10).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1653 на Съвета от 6 ноември 2018 година за прилагане на Регламент (ЕС) 2017/2063 относно ограничителни мерки с оглед на положението във Венесуела (ОВ L 276, 7.11.2018 г., стр. 1).

         (3)  Решение (ОВППС) 2017/2074 на Съвета от 13 ноември 2017 година относно ограничителни мерки с оглед на положението във Венесуела (ОВ L 295, 14.11.2017 г., стр. 60).

         (4)  Регламент (ЕС) 2017/2063 на Съвета от 13 ноември 2017 година относно ограничителни мерки с оглед на положението във Венесуела (ОВ L 295, 14.11.2017 г., стр. 21).


title: Дело T-36/19: Жалба, подадена на 18 януари 2019 г. — PE Digital/EUIPO — Spark Networks Services (ElitePartner)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/75

      Жалба, подадена на 18 януари 2019 г. — PE Digital/EUIPO — Spark Networks Services (ElitePartner)
      (Дело T-36/19)
      (2019/C 93/97)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: PE Digital GmbH (Хамбург, Германия) (представители: V. von Bomhard и J. Fuhrmann, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Spark Networks Services GmbH (Берлин, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: Фигуративна марка на Съюза „ElitePartner“ — марка на Европейския съюз № 5 996 351

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 25 октомври 2018 г. по преписка R 614/2017-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да измени обжалваното решение в смисъл, че основанието за недействителност по член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 не се противопоставя на спорната марка на Съюза,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди ответника, а в случай на встъпване в това производство — и другите участници в производството пред апелативния състав, да заплатят свързаните с производството разноски, включително тези на жалбоподателя.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1, първо изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-40/19: Жалба, подадена на 21 януари 2019 г. — Amigüitos pets & life/EUIPO — Société des produits Nestlé (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/76

      Жалба, подадена на 21 януари 2019 г. — Amigüitos pets & life/EUIPO — Société des produits Nestlé (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)
      (Дело T-40/19)
      (2019/C 93/98)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Amigüitos pets & life, SA (Лорка, Испания) (представители: N. Fernández Fernández-Pacheco, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Société des produits Nestlé SA (Вьове, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect“ в бяло, червено и черно — заявка за регистрация № 15 385 719

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 ноември 2018 г. по преписка R 272/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, доколкото с него се приема възражението срещу заявка за регистрация на марка на Европейския съюз № 15 385 719 за стоки от класове 5 и 31,

                  —

                  да разпореди на EUIPO да потвърди регистрацията по заявка за регистрация на марка на Европейския съюз № 15 385 719 за всички стоки, за които се иска защита с посочената марка,

                  —

                  да осъди встъпилата страна, и евентуално ответника, да понесат разноските за производствата пред EUIPO и Общия съд.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-44/19: Жалба, подадена на 23 януари 2019 г. — Globalia Corporación Empresarial/EUIPO — Touring Club Italiano (TC Touring Club)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/77

      Жалба, подадена на 23 януари 2019 г. — Globalia Corporación Empresarial/EUIPO — Touring Club Italiano (TC Touring Club)
      (Дело T-44/19)
      (2019/C 93/99)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Globalia Corporación Empresarial, SA (Люкмайор, Испания) (представител: A. Gómez López, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Touring Club Italiano (Милано, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „TC Touring Club“ в червен и светлосив цвят — заявка за регистрация № 15 299 001

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 9 ноември 2018 г. по преписка R 448/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение поради нарушение на член 95, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, представляващо съществена процесуална грешка, и/или

                  —

                  да отмени обжалваното решение поради погрешно прилагане на член 47, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и да установи, че доказателствата за „реалното“ използване на по-ранната марка са недостатъчни или неубедителни, и/или

                  —

                  да отмени обжалваното решение поради погрешно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и да установи, че не съществува вероятност от объркване на конфликтните марки,

                  —

                  да осъди ответника и встъпилата в производството пред апелативния състав страна, ако участва в настоящото производство, да заплатят разноските.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 95, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 47, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-46/19: Жалба, подадена на 25 януари 2019 г. — Република Гърция/Европейска комисия

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/78

      Жалба, подадена на 25 януари 2019 г. — Република Гърция/Европейска комисия
      (Дело T-46/19)
      (2019/C 93/100)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Република Гърция (представители: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou, A. E. Vasilopoulou)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта, в която на Република Гърция са наложени еднократна финансова корекция и фиксирани финансови корекции в размер на 25 092 988,84 EUR бруто и 24 851 438,56 EUR нето в резултат на проверка ΑΑ/2016/013/GR за помощите за площ по исканията за 2015/2016 години (финансови години 2016 г. и 2017 г., стр. 63—74 от обобщения доклад), и да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от Република Гърция.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от нарушението от страна на Комисията на член 4, параграф 1, буква з) от Регламент № 1307/2013 (1) относно тълкуването и прилагането на определението за „постоянно пасище“.

                  2.

                  Второто основание е изведено от липсата на мотиви в нарушение на член 296 ДФЕС, на член 18, параграф 5 от Регламент № 640/2014 (2), на Насоките за оценка на качеството на Програмите за развитие на селските райони (ПРСР) (Executable Test Suite (ETS) LPIS data quality measures, version 6.0) и на принципа на пропорционалност.

                  3.

                  Третото основание е изведено от непълнота на мотивите в точките, с които Комисията налага също така фиксирани финансови корекции и еднократна финансова корекция.

         (1)  Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 608).

         (2)  Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол и условията за отказ или оттегляне на плащанията и административните санкции, приложими към директните плащания, подпомагането на развитието на селските райони и кръстосаното съответствие (ОВ L 181, 2014 г., стр. 48).


title: Дело T-79/18: Решение на Общия съд от 30 януари 2019 г. — Bekat/EUIPO — Borbet (ARBET) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ARBET“ — По-ранна национална словна марка „BORBET“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/38

      Решение на Общия съд от 30 януари 2019 г. — Bekat/EUIPO — Borbet (ARBET)
      (Дело T-79/18) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ARBET“ - По-ранна национална словна марка „BORBET“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
      (2019/C 103/49)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Arif Oliver Bekat (Еслинген, Германия) (представител: P. Kohl, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Eberl, D. Hanf и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Borbet GmbH (Халенберг, Германия) (представител: J. Krenzel, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 6 декември 2017 г. (преписка R 1117/2017-4) относно производство по възражение между Borbet и г-н Bekat.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Arif Oliver Bekat да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 134, 16.4.2018 г.


title: Дело T-88/18: Решение на Общия съд от 5 февруари 2019 г. — Gruppo Armonie/EUIPO (ARMONIE) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ARMONIE“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/38

      Решение на Общия съд от 5 февруари 2019 г. — Gruppo Armonie/EUIPO (ARMONIE)
      (Дело T-88/18) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ARMONIE“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
      (2019/C 103/50)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Gruppo Armonie SpA (Казалгранде, Италия) (представител: G. Medri, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 15 декември 2017 г. (преписка R 2063/2017-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „ARMONIE“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Gruppo Armonie SpA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 134, 16.4.2018 г.


title: Дело T-97/18: Решение на Общия съд от 31 януари 2019 г. — DeepMind Technologies/EUIPO (STREAMS) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „STREAMS“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) и параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Предходна практика на EUIPO)

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/39

      Решение на Общия съд от 31 януари 2019 г. — DeepMind Technologies/EUIPO (STREAMS)
      (Дело T-97/18) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „STREAMS“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) и параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Предходна практика на EUIPO))
      (2019/C 103/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: DeepMind Technologies Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: T. St Quintin, barrister, K. Gilbert и G. Lodge, solicitors)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално V. Ruzek и D. Walicka, впоследствие V. Ruzek и H. O’Neill)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 27 ноември 2017 г. (преписка R 35/2017-1), постановено по заявка за регистрация на словния знак „STREAMS“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда DeepMind Technologies Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 134, 16.4.2018 г.


title: Дело T-181/18: Решение на Общия съд от 24 януари 2019 г. — Multifit/EUIPO (TAKE CARE) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „TAKE CARE“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/39

      Решение на Общия съд от 24 януари 2019 г. — Multifit/EUIPO (TAKE CARE)
      (Дело T-181/18) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „TAKE CARE“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
      (2019/C 103/52)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Multifit Tiernahrungs GmbH (Крефелд, Германия) (представители: N. Weber и L. Thiel, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Eberl и M. Fischer)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 4 януари 2018 г. (преписка R 845/2017-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „TAKE CARE“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Multifit Tiernahrungs GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 161, 7.5.2018 г.


title: Дело T-256/18: Решение на Общия съд от 30 януари 2019 г. — Arezzo Indústria e Comércio/EUIPO (SCHUTZ) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз SCHUTZ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (впоследствие член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/40

      Решение на Общия съд от 30 януари 2019 г. — Arezzo Indústria e Comércio/EUIPO (SCHUTZ)
      (Дело T-256/18) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз SCHUTZ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (впоследствие член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
      (2019/C 103/53)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Жалбоподател: Arezzo Indústria e Comércio, SA (Belo Horizonte, Бразилия) (представители: A. Sebastião и J. M. Pimenta, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

         Предмет

      Жалба, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 12 февруари 2018 г. (преписка R 661/2017-4) относно регистрацията на словния знак SCHUTZ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Arezzo Indústria e Comércio, SA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 231, 2.7.2018 г.


title: Дело T-332/18: Решение на Общия съд от 6 февруари 2019 г. — Marry Me Group/EUIPO (MARRY ME) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „MARRY ME“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EС) 2017/1001)

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/40

      Решение на Общия съд от 6 февруари 2019 г. — Marry Me Group/EUIPO (MARRY ME)
      (Дело T-332/18) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „MARRY ME“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EС) 2017/1001))
      (2019/C 103/54)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Marry Me Group AG (Цуг, Швейцария) (представител: G. Theado, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Schäfer и D. Walicka)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 5 март 2018 г. (преписка R 806/2017-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „MARRY ME“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Marry Me Group AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 259, 23.7.2018 г.


title: Дело T-427/18: Решение на Общия съд от 31 януари 2019 г. — Geske/EUIPO (SATISFYERMEN) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „SATISFYERMEN“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001 — Задължение за мотивиране — Член 94, първо изречение от Регламент 2017/1001)

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/42

      Решение на Общия съд от 31 януари 2019 г. — Geske/EUIPO (SATISFYERMEN)
      (Дело T-427/18) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „SATISFYERMEN“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001 - Задължение за мотивиране - Член 94, първо изречение от Регламент 2017/1001))
      (2019/C 103/56)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: André Geske (Любеке, Германия) (представител: R. Albrecht, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Sesma Merino и S. Hanne)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 10 май 2018 г. (преписка R 2603/2017-1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „SATISFYERMEN“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н André Geske да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 301, 27.8.2018 г.


title: Дело T-624/16 ТО: Определение на Общия съд от 29 януари 2019 г. — L’Huillier/Gollnisch и Парламент (Отмяна на съдебен акт по молба на трето лице — Отхвърляне на молбата за встъпване на лицето, което иска отмяната — Недопустимост)

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/43

      Определение на Общия съд от 29 януари 2019 г. — L’Huillier/Gollnisch и Парламент
      (Дело T-624/16 ТО) (1)

      ((Отмяна на съдебен акт по молба на трето лице - Отхвърляне на молбата за встъпване на лицето, което иска отмяната - Недопустимост))
      (2019/C 103/58)
      Език на производството: френски

         Страни

         Лице, подало молбата за отмяна: Guillaume L’Huillier (Етербек, Белгия) (представител: A. Varaut, avocat)

         Жалбоподател в главното производство: Bruno Gollnisch (Вилие льо Майо, Франция) (представител: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

         Ответник в главното производство: Европейски парламент (представители: M. Ecker и L. Vétillard)

         Предмет

      Молба на трето лице за отмяна на решение от 7 март 2018 г., Gollnisch/Парламент (T-624/16, непубликувано, обжалвано, EU:T:2018:121)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за отмяна на съдебния акт.

                  2)

                  Г-н Guillaume L’Huillier понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейския парламент.

                  3)

                  Г-н Bruno Gollnisch понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 383, 17.10.2016 г.


title: Дело T-687/18 R: Определение на председателя на Общия съд от 21 януари 2019 г. — Pilatus Bank/ЕЦБ (Обезпечително производство — Икономическа и парична политика — Пруденциален надзор върху кредитните институции — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/43

      Определение на председателя на Общия съд от 21 януари 2019 г. — Pilatus Bank/ЕЦБ
      (Дело T-687/18 R)
      ((Обезпечително производство - Икономическа и парична политика - Пруденциален надзор върху кредитните институции - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
      (2019/C 103/59)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pilatus Bank plc (Ta’Xbiex, Малта) (представители: O.H. Behrends, M. Kirchner и L. Feddern, avocats)

         Ответник: Европейска централна банка (представители: E. Yoo, M. Puidokas и A. Karpf)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на акт на Европейската централна банка, който се съдържа в писмо от 10 септември 2018 г., съгласно който ЕЦБ изисква всички съобщения от жалбоподателя до ЕЦБ да се изпращат чрез лицето, назначено от малтийския орган за финансови услуги или с разрешението на това лице.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Общият съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-741/18: Жалба, подадена на 18 декември 2018 г. — ZZ/ЕЦБ

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/46

      Жалба, подадена на 18 декември 2018 г. — ZZ/ЕЦБ
      (Дело T-741/18)
      (2019/C 103/61)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ZZ (представители: M. Demetriou, QC, D. Piccinin, Barrister, E. Poulton, L. Carlisle, и R. Molesworth, Solicitors)

         Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ЕЦБ от 10 октомври 2018 г. относно предложеното от жалбоподателя придобиване на квалифицирано дялово участие в банка A (ECB-SSM-2018-LV-2),

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

                  1.

                  Първо основание — недоказване на липсата на прозрачност в отношенията на жалбоподателя с компетентните органи.

                              —

                              Жалбоподателят твърди, че доказателствата, които посочва ЕЦБ в обжалваното решение, не установяват, нито представляват надлежно основание за констатацията на ЕЦБ, че на жалбоподателя му липсва прозрачност, така че да може да се постави под въпрос доброто му име.

                  2.

                  Второ основание — грешка при прилагане на правото при констатацията, че невинните отношения на жалбоподателя с трето лице поставят под съмнение доброто име на жалбоподателя.

                              —

                              Жалбоподателят твърди, че ЕЦБ е допуснала грешка при прилагане на правото, като е счела, че отношенията на жалбоподателя с трето лице поставят под съмнение доброто му име, щом ЕЦБ приема, че жалбоподателят не е знаел за неправомерни действия на това трето лице към момент и при обстоятелства, при които жалбоподателят е бил невинна жертва на тези действия.


title: Дело T-763/18: Жалба, подадена на 30 декември 2018 г. — Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi/Европейска комисия

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/47

      Жалба, подадена на 30 декември 2018 г. — Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi/Европейска комисия
      (Дело T-763/18)
      (2019/C 103/62)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (Lazarus Kft.) (Békés, Унгария) (представител: L. Szabó, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  като главно искане — да обяви за недействително Решение на Комисията, прието на 20 юли 2011 г. по дело SA. 29432 — CP 290/2009 — Унгария — „Помощ в областта на наемането на работа на работници с увреждания, за която се твърди, че е незаконна поради дискриминационния характер на правната уредба“(наричано по-нататък „обжалваното решение като главно искане“).

                  —

                  при условията на евентуалност — да обяви за недействително Решение на Комисията, прието на 25 януари 2017 г. по дело SA. 45498 (FC/2016) — „Жалба на OPS Újpest-lift Kft. във връзка с държавна помощ, отпусната в периода от 2006 г. и 2012 г. на предприятия, наели работници с увреждания“ (наричано по-нататък „обжалваното решение при условията на евентуалност“).

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква по едно основание във връзка с всяко искане.

                  1.

                  Основание във връзка с главното искане: грешка при прилагането на правото и неправилна преценка на наличните доказателства
                  В нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС унгарските органи са отпуснали неправомерна държавна помощ на двадесет и едно предприятия бенефициери, които са конкуренти на жалбоподателя. Посочените помощи не са били предназначени единствено да компенсират допълнителните разходи поради наемането на работа на работници с увреждания, а са финансирали общи разходи на предприятията бенефициери и по този начин е била нарушена конкуренцията. В обжалваното решение като главно искане Комисията посочва, че съвкупният размер на отпуснатите помощи на предприятията бенефициери не надвишава общата сума на помощите, която може да бъде отпусната съгласно членове 41 и 42 от Общия регламент за групово освобождаване (1), поради което по принцип спорните помощи са съвместими с вътрешния пазар за целите на член 107, параграф 3 ДФЕС. Обжалваното решение като главно искане не разглежда вредоносните последици, настъпили за жалбоподателя от националните мерки, за които са отпуснати помощите, като по този начин са нарушени процесуалните права, предоставени на жалбоподателя съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС.

                  2.

                  Основание във връзка с искането, предявено при условията на евентуалност: грешка при прилагането на правото и явно изопачаване на наличните доказателства
                  Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото и явно е изопачила наличните доказателства, като в обжалваното решение при условията на евентуалност е посочила, че жалбата на OPS Újpest-lift Kft. не съдържа никакви нови юридически и фактически обстоятелства, които да бъдат основание за изменение на преценката по дело SA. 29432 — CP 290/2009, направена от Комисията. Обжалваното решение при условията на евентуалност не разглежда вредоносните последици, настъпили за жалбоподателя от националните мерки, за които са отпуснати помощите, като по този начин са нарушени процесуалните права, предоставени на жалбоподателя съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС.

         (1)  Регламент (ЕО) № 800/2008 на Комисията от 6 август 2008 година относно деклариране на някои категории помощи за съвместими с общия пазар в приложение на членове 87 и 88 от Договора (Общ регламент за групово освобождаване) (ОВ 2008 L 214, стр. 3)
      Reglamento (CE) n.o 800/2008 de la Comisión, de 6 de agosto de 2008, por el que se declaran determinadas categorías de ayuda compatibles con el mercado común en aplicación de los artículos [107 TFUE] y [108 TFUE] (DO 2008 L 214, p. 3).


title: Дело T-13/19: Иск, предявен на 8 януари 2019 г. — Чешка република/Комисия

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/48

      Иск, предявен на 8 януари 2019 г. — Чешка република/Комисия
      (Дело T-13/19)
      (2019/C 103/63)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Ищец: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil и O. Serdula)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на ищеца

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  да установи, че Европейската комисия не е изпълнила задълженията си по член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като не е започнала производство за установяване на неизпълнение на задължения срещу Чешката република във връзка с условното предоставяне на традиционни собствени ресурси в размер на 40 482 255 CZK от Чешката република, нито е върнала спорната сума, и

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска ищецът излага едно основание.
      Чешката република счита, че задължението на Европейската комисия да предприеме горепосочените действия произтича от принципа на лоялно сътрудничество, установен в член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, разглеждан във връзка с правото на ефективна съдебна защита по член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
      Като се има предвид, че съгласно практиката на Съда (1) спор между държава членка и Европейската комисия в областта на традиционните собствени ресурси може да бъде решен меродавно само от Съда в производство за установяване на неизпълнение на задължения, Европейската комисия трябва във връзка с изпълнението на въпросното условно плащане или да започне такова производство без ненужно забавяне, или да върне посоченото плащане, ако счита, че няма основания да започне такова производство.
      Чешката република плаща спорната сума по сметката на Европейската комисия още през 2015 г. Европейската комисия обаче не започва производство за установяване на неизпълнение на задължения по настоящото дело и не връща платената ѝ условно сума, въпреки че Чешката република официално я призовава да направи това. Поради това Чешката република счита, че са изпълнени условията за установяване на бездействие от страна на Комисията.

         (1)  Вж. решения от 25 октомври 2017 г., Словакия/Комисия (C-593/15 P и C-594/15 P, EU:C:2017:800) и от 25 октомври 2017 г., Румъния/Комисия (C-599/15 P, EU:C:207:801).


title: Дело T-25/19: Жалба, подадена на 11 януари 2019 г. — AD/ECHA

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/49

      Жалба, подадена на 11 януари 2019 г. — AD/ECHA
      (Дело T-25/19)
      (2019/C 103/64)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: AD (представители: L. Levi и N. Flandin, lawyers)

         Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ECHA от 28 март 2018 г. трудовият договор на жалбоподателя с агенцията да не бъде подновен;

                  —

                  да отмени обявлението за свободна длъжност, публикувано от ECHA на 9 март 2018 г. за назначаването на договорно нает служител от функционална група II, доколкото това обявление се отнася до длъжност, обхващаща идентични функции на тези, които жалбоподателят е изпълнявал като срочно нает служител;

                  —

                  при необходимост, да отмени и решението на ответника от 1 октомври 2018 г., за което жалбоподателят е уведомен на 2 октомври 2018 г., с което се отхвърля административната жалба на последния срещу решението за неподновяване;

                  —

                  да присъди обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, претърпени от жалбоподателя;

                  —

                  да осъди ответника да плати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

                  1.

                  Първото основание е нарушение на Инструкциите за работа, установени от ECHA относно процеса на подновяване или неподновяване на договорите, както и нарушение на принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация.

                  2.

                  Второто основание е, че е нарушено задължението за мотивиране.

                  3.

                  Третото основание е, че е нарушено правото на защита и по-специално правото на изслушване.

                  4.

                  Четвъртото основание е, че е нарушено задължението за полагане на грижа.

                  5.

                  Петото основание е, че изложените от ECHA мотиви за неподновяване на трудовия договор са явно погрешни и сочат злоупотреба с власт.


title: Дело C-221/18 P: Определение на Съда (шести състав) от 13 декември 2018 г. — Électricité de France (EDF)/Европейска комисия, Френска република (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Държавни помощи — Първо решение на Европейската комисия — Мярка за държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар — Отмяна от Общия съд на Европейския съюз — Потвърждение от Съда на Европейския съюз — Второ решение на Комисията — Мярка за държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар — Отхвърляне на жалбата за отмяна — Член 266 ДФЕС — Нарушение на силата на пресъдено нещо, придобита от първото решение на Общия съд — Изопачаване на доказателствата — Незачитане от Общия съд на задължението на Комисията за надлежно и безпристрастно разследване — Липса на мотиви — Квалифициране на мярката — Нова или съществуваща помощ)

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/6

      Определение на Съда (шести състав) от 13 декември 2018 г. — Électricité de France (EDF)/Европейска комисия, Френска република
      (Дело C-221/18 P) (1)

      ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Държавни помощи - Първо решение на Европейската комисия - Мярка за държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар - Отмяна от Общия съд на Европейския съюз - Потвърждение от Съда на Европейския съюз - Второ решение на Комисията - Мярка за държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар - Отхвърляне на жалбата за отмяна - Член 266 ДФЕС - Нарушение на силата на пресъдено нещо, придобита от първото решение на Общия съд - Изопачаване на доказателствата - Незачитане от Общия съд на задължението на Комисията за надлежно и безпристрастно разследване - Липса на мотиви - Квалифициране на мярката - Нова или съществуваща помощ))
      (2019/C 103/06)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Électricité de France (EDF) (представител: M. Debroux, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска комисия, Френска република (представители: É. Gippini Fournier, B. Stromsky и D. Recchia), Френска република

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Électricité de France (EDF) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 182, 28.5.2018 г.


title: Дело C-561/18: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 4 септември 2018 г. — Solvay Chemicals GmbH/Федерална република Германия

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/6

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 4 септември 2018 г. — Solvay Chemicals GmbH/Федерална република Германия
      (Дело C-561/18)
      (2019/C 103/07)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Berlin

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Solvay Chemicals GmbH

         Ответник: Федерална република Германия
      С определение от 6 февруари 2019 г. Съдът (първи състав) постанови следното:
      Доколкото систематично включват подадения към друга инсталация за производството на калциево-карбонатен преципитат въглероден диоксид (CO2) в емисиите на инсталацията за производство на калцинирана сода, независимо дали този въглероден диоксид е освободен в атмосферата или не, разпоредбите на член 49, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 601/2012 на Комисията от 21 юни 2012 година относно мониторинга и докладването на емисиите на парникови газове съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) и на точка 20, част Б от приложение IV към него са невалидни.

         (1)  ОВ L 181, 2012 г., стр. 30.


title: Дело C-674/18: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 30 октомври 2018 г. — EM/TMD Friction GmbH

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/7

      Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 30 октомври 2018 г. — EM/TMD Friction GmbH
      (Дело C-674/18)
      (2019/C 103/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Ищец: EM

         Ответник: TMD Friction GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли член 3, параграф 4 от Директива 2001/23/ЕО (1) на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности при прехвърляне на стопанска дейност след откриването на производство по несъстоятелност срещу прехвърлителя на стопанската дейност националното право, което по принцип предвижда прилагането на член 3, параграфи 1 и 3 от Директива 2001/23/ЕО и към правата на работниците и служителите на обезщетения за старост, инвалидност или наследствени обезщетения по допълнителни професионални пенсионни схеми в рамките на едно или няколко предприятия в хипотезата на прехвърляне на стопанска дейност, да предвижда ограничение в смисъл, че приобретателят не носи отговорност за евентуални права на пенсия, които се основават на периоди на заетост преди откриването на производството по несъстоятелност?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия преюдициален въпрос:
                  Следва ли при прехвърляне на стопанска дейност след откриване на производство по несъстоятелност срещу прехвърлителя на стопанската дейност необходимите съгласно член 3, параграф 4, буква б) от Директива 2001/23/ЕО мерки за закрила на интересите на работниците и служителите във връзка с придобитите или евентуалните им права на обезщетения за старост по допълнителни професионални пенсионни схеми в рамките на едно или няколко предприятия да бъдат съобразени с равнището на закрила, изисквано от член 8 от Директива 2008/94/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател?

                  3)

                  При отрицателен отговор на втория преюдициален въпрос:
                  Трябва ли член 3, параграф 4, буква б) от Директива 2001/23/ЕО да се тълкува в смисъл, че са предприети необходимите мерки за закрила на интересите на работниците и служителите във връзка с придобитите или евентуалните им права на обезщетения за старост по допълнителни професионални пенсионни схеми в рамките на едно или няколко предприятия, когато националното право предвижда, че:

                              —

                              задължението за предоставяне в бъдеще на засегнатия от прехвърлянето на стопанска дейност по време на производството по несъстоятелност работник или служител обезщетение за старост по допълнителна професионална пенсионна схема в рамките на едно или няколко предприятия, по принцип преминава към приобретателя на стопанската дейност,

                              —

                              приобретателят на стопанската дейност носи отговорност за бъдещи пенсионни права в обхвата, в който тези права са придобити на основание на периодите на трудов стаж, натрупани в съответното предприятие след откриването на производството по несъстоятелност,

                              —

                              определената съгласно националното право институция, гарантираща плащанията по застраховката срещу риска от несъстоятелност в този случай не следва да отговаря за частта от бъдещите пенсионни права, придобита преди откриването на производството по несъстоятелност, и

                              —

                              в производството по несъстоятелност срещу прехвърлителя работникът или служителят може да предяви вземане, съответстващо на стойността на частта от бъдещото му право на пенсия, придобита преди откриването на производството по несъстоятелност?

                  4)

                  Приложим ли е член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2001/23/ЕО към евентуални пенсионни права на работниците и служителите по допълнителни професионални пенсионни схеми в рамките на едно или няколко предприятия, които макар вече да са възникнали преди откриването на производството по несъстоятелност пораждат права на пенсионни обезщетения на работниците и служителите едва при настъпване на осигурителното събитие и следователно едва в по-късен момент, при положение че националното право предвижда член 3, параграф 4 от Директива 2001/23/ЕО да се прилага при прехвърляне на стопанска дейност и по време на производство по несъстоятелност?

                  5)

                  При утвърдителен отговор на втория или на четвъртия въпрос:
                  Обхваща ли минималното равнище на закрила, която държавите членки следва да предоставят съгласно член 8 от Директива 2008/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател, и задължението за гарантиране на евентуални права на пенсия, които съгласно националното право все още не са били законово гарантирани при откриване на производството по несъстоятелност и които въобще се гарантират по силата на закона само поради това че трудовото правоотношение не се прекратява във връзка с несъстоятелността?

                  6)

                  При утвърдителен отговор на петия преюдициален въпрос:
                  При какви обстоятелства претърпените от бившия работник или служител вследствие на неплатежоспособността на работодателя загуби във връзка с плащанията по професионалната пенсионна схема могат да бъдат разглеждани като явно непропорционални, така че държавите членки да са длъжни да осигурят в този случай минимална закрила по член 8 от Директива 2008/94/ЕО, макар работникът или служителят да получава поне половината от обезщетенията по придобити от него пенсионни права?

                  7)

                  При утвърдителен отговор на петия преюдициален въпрос:
                  Предоставя ли се изисквана съгласно член 3, параграф 4, буква б) от Директива 2001/23/ЕО или член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2001/23/ЕО, равностойна на предвидената в член 8 от Директива 2008/94/ЕО защита на евентуални права на пенсия на работниците и служителите и в случаите, когато тази защита не произтича от националното право, а само от директното прилагане на член 8 от Директива 2008/94/ЕО?

                  8)

                  При утвърдителен отговор на седмия преюдициален въпрос:
                  Има ли член 8 от Директива 2008/94/ЕО директен ефект и в този случай, така че всеки работник или служител да може да се позовава на тази разпоредба пред националния съд, когато макар да получава поне половината от обезщетенията по придобитите от него пенсионни права, претърпените от него вследствие на неплатежоспособността на работодателя загуби все пак трябва да се разглеждат като непропорционални?

                  9)

                  При утвърдителен отговор на осмия преюдициален въпрос:
                  Публичен орган на държавата членка ли е частноправна организация, която е определена от държавата членка — по задължителен за работодателите начин — за институция, гарантираща плащанията по застраховката срещу риска от несъстоятелност в областта на пенсионното осигуряване по професионална схема, спрямо която държавата упражнява надзор върху финансовите услуги, която събира от работодателите въз основа на разпоредбите на публичното право необходимите вноски за застраховката срещу риск от несъстоятелност и подобно на орган на администрацията може чрез административен акт да определи предпоставките за принудително изпълнение?

         (1)  ОВ L 82, 2001 г., стр. 16] Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20.

         (2)  ОВ L 283, 2008 г., стр. 36.


title: Дело C-675/18: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 30 октомври 2018 г. — FL/TMD Friction EsCo GmbH

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/9

      Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 30 октомври 2018 г. — FL/TMD Friction EsCo GmbH
      (Дело C-675/18)
      (2019/C 103/09)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Ищец: FL

         Ответник: TMD Friction EsCo GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли член 3, параграф 4 от Директива 2001/23/ЕО (1) на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности при прехвърляне на стопанска дейност след откриването на производство по несъстоятелност срещу прехвърлителя на стопанската дейност националното право, което по принцип предвижда прилагането на член 3, параграфи 1 и 3 от Директива 2001/23/ЕО и към правата на работниците и служителите на обезщетения за старост, инвалидност или наследствени обезщетения по допълнителни професионални пенсионни схеми в рамките на едно или няколко предприятия в хипотезата на прехвърляне на стопанска дейност, да предвижда ограничение в смисъл, че приобретателят не носи отговорност за евентуални права на пенсия, които се основават на периоди на заетост преди откриването на производството по несъстоятелност?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия преюдициален въпрос:
                  Следва ли при прехвърляне на стопанска дейност след откриване на производство по несъстоятелност срещу прехвърлителя на стопанската дейност необходимите съгласно член 3, параграф 4, буква б) от Директива 2001/23/ЕО мерки за закрила на интересите на работниците и служителите във връзка с придобитите или евентуалните им права на обезщетения за старост по допълнителни професионални пенсионни схеми в рамките на едно или няколко предприятия да бъдат съобразени с равнището на закрила, изисквано от член 8 от Директива 2008/94/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател?

                  3)

                  При отрицателен отговор на втория преюдициален въпрос:
                  Трябва ли член 3, параграф 4, буква б) от Директива 2001/23/ЕО да се тълкува в смисъл, че са предприети необходимите мерки за закрила на интересите на работниците и служителите във връзка с придобитите или евентуалните им права на обезщетения за старост по допълнителни професионални пенсионни схеми в рамките на едно или няколко предприятия, когато националното право предвижда, че

                              —

                              задължението за предоставяне в бъдеще на засегнатия от прехвърлянето на стопанска дейност по време на производството по несъстоятелност работник или служител обезщетение за старост по допълнителна професионална пенсионна схема в рамките на едно или няколко предприятия, по принцип преминава към приобретателя на стопанската дейност,

                              —

                              приобретателят на стопанската дейност носи отговорност за евентуалните пенсионни права, чиито размер наред с друго се определя съгласно продължителността на трудовия стаж в предприятието и трудовото възнаграждение при настъпване на осигурителното събитие в обхвата, в който тези права са придобити на основание на периодите на трудов стаж, натрупани в съответното предприятие след откриването на производството по несъстоятелност,

                              —

                              определената съгласно националното право институция, гарантираща плащанията по застраховката срещу риска от несъстоятелност в този случай следва да отговаря за частта от евентуалните пенсионни права, придобита преди откриването на производството по несъстоятелност, доколкото техният размер се изчислява съгласно получаваното от работника или служителя трудово възнаграждение към датата на откриване на производството по несъстоятелност, и

                              —

                              нито приобретателят, нито институцията, гарантираща плащанията по застраховката срещу риска от несъстоятелност, отговарят за увеличаването на евентуалните права на пенсия в резултат на последващи увеличения на трудовите възнаграждения след откриването на производството по несъстоятелност, но за периодите на трудов стаж в предприятието преди тази дата,

                              —

                              работникът или служителят обаче може да предяви в производството по несъстоятелност срещу прехвърлителя тази съществена разлика на бъдещата му пенсия?

                  4)

                  Приложим ли е член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2001/23/ЕО към евентуални пенсионни права на работниците и служителите по допълнителни професионални пенсионни схеми в рамките на едно или няколко предприятия, които макар вече да са възникнали преди откриването на производството по несъстоятелност пораждат права на пенсионни обезщетения на работниците и служителите едва при настъпване на осигурителното събитие и следователно едва в по-късен момент, при положение че националното право предвижда член 3, параграф 4 от Директива 2001/23/ЕО да се прилага при прехвърляне на стопанска дейност и по време на производство по несъстоятелност?

                  5)

                  При утвърдителен отговор на втория или на четвъртия въпрос:
                  Обхваща ли минималното равнище на закрила, която държавите членки следва да предоставят съгласно член 8 от Директива 2008/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател и частта от евентуалните права на пенсия, придобити към датата на откриване на производството по несъстоятелност, която възниква само поради това че трудовото правоотношение не се прекратява във връзка с несъстоятелността?

                  6)

                  При утвърдителен отговор на петия преюдициален въпрос:
                  При какви обстоятелства претърпените от бившия работник или служител вследствие на неплатежоспособността на работодателя загуби във връзка с плащанията по професионалната пенсионна схема могат да бъдат разглеждани като явно непропорционални, така че държавите членки да са длъжни да осигурят в този случай минимална закрила по член 8 от Директива 2008/94/ЕО, макар бившият работник или служител да получава поне половината от обезщетенията по придобити от него пенсионни права?

                  7)

                  При утвърдителен отговор на петия преюдициален въпрос:
                  Предоставя ли се изисквана съгласно член 3, параграф 4, буква б) от Директива 2001/23/ЕО или член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2001/23/ЕО, равностойна на предвидената в член 8 от Директива 2008/94/ЕО защита на евентуални права на пенсия на работниците и служителите и в случаите, когато тази защита не произтича от националното право, а само от директното прилагане на член 8 от Директива 2008/94/ЕО?

                  8)

                  При утвърдителен отговор на седмия преюдициален въпрос:
                  Има ли член 8 от Директива 2008/94/ЕО директен ефект и в този случай, така че всеки работник или служител да може да се позовава на тази разпоредба пред националния съд, когато макар да получава поне половината от обезщетенията по придобитите от него пенсионни права, претърпените от него вследствие на неплатежоспособността на работодателя загуби все пак трябва да се разглеждат като непропорционални?

                  9)

                  При утвърдителен отговор на осмия преюдициален въпрос:
                  Публичен орган на държавата членка ли е частноправна организация, която е определена от държавата членка — по задължителен за работодателите начин — за институция, гарантираща плащанията по застраховката срещу риска от несъстоятелност в областта на пенсионното осигуряване по професионална схема, спрямо която държавата упражнява надзор върху финансовите услуги, която събира от работодателите въз основа на разпоредбите на публичното право необходимите вноски за застраховката срещу риск от несъстоятелност и подобно на орган на администрацията може чрез административен акт да определи предпоставките за принудително изпълнение?

         (1)  ОВ L 82, 2001 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20.

         (2)  ОВ L 283, 2008 г., стр. 36.


title: Дело C-719/18: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 15 ноември 2018 г. — Vivendi SA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/11

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 15 ноември 2018 г. — Vivendi SA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
      (Дело C-719/18)
      (2019/C 103/10)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Vivendi SA

         Ответник: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Независимо от обстоятелството, че държавите членки разполагат с правомощието да определят кога предприятията имат господстващо положение (и в резултат на това да им налагат конкретни задължения), противоречи ли на правото на Европейския съюз и по-специално на принципа на свободно движение на капитали съгласно член 63 ДФЕС разпоредбата, съдържаща се в член 43, параграф 11 от Законодателен декрет № 177 от 31.7.2005 г., в редакцията в сила към датата на приемане на обжалваното решение, съгласно която „предприятията, които — включително чрез контролирани или свързани дружества — имат в сектора на електронните комуникации съгласно определението в член 18 от Законодателен декрет № 259 от 1 август 2003 г. , приходи, които надвишават 40 процента от общите приходи от този сектор, не могат да реализират в интегрираната комуникационна система приходи, които надвишават 10 процента от приходите на тази система“; налице ли е посоченото противоречие, доколкото посредством посочения член 18 от Codice delle comunicazioni elettroniche (Кодекс за електронните комуникации) въпросният сектор е ограничен до пазарите, които могат да се регулират ex ante, при все че общият опит показва, че информацията (чийто плурализъм се цели с разпоредбата) се разпространява във все по-голяма степен чрез използването на интернет, персонални компютри и мобилни телефони, поради което може да е нецелесъобразно да се изключат от този сектор по-специално мобилните телефонни услуги на дребно, само защото се осъществяват в условия на пълна конкуренция? Налице ли е посоченото противоречие, като се има предвид и фактът, че за целите на прилагането на горепосочения член 43, параграф 11 Органът определя границите на сектора на електронните комуникации, конкретно във връзка с разглежданото производство, като взима предвид само пазарите, на които е направен поне един анализ след влизането в сила на CCE [Кодекс за електронните комуникации], т.е. от 2003 г. насам и с приходи, констатирани при последното надлежно установяване на доходите, извършено през 2015 г.?

                  2)

                  Допускат ли принципите на свобода на установяване и на свобода на предоставяне на услуги съгласно членове 49 и 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), членове 15 и 16 от Директива 2002/21/ЕО (1) [относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги], предвидени за защита на плурализма и свободата на изразяване, както и принципът на пропорционалност в правото на ЕС, прилагането на национална правна уредба в областта на обществените радио- и аудиовизуални медийни услуги, като италианската правна уредба, съдържаща се в член 43, параграфи 11 и, съгласно която приходите, релевантни за определяне на втория праг от 10 %, могат да се считат за приходи и на дружествата, които не са контролирани и върху които не се упражнява господстващо влияние, а само са „свързани“ по смисъла на член 2359 от Codice civile (Граждански кодекс) (посочен в член 43, параграф 14), дори ако в отношенията с тях не може да бъде оказвано никакво влияние върху информацията, която се разпространява?

                  3)

                  Недопустима ли е съгласно принципите на свобода на установяване и на свобода на предоставяне на услуги по членове 49 и 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), членове 15 и 16 от Директива 2002/21/ЕО, принципите на защита на плурализма на източниците на информация и на конкуренцията в областта на радиотелевизионното разпространение съгласно Директива 2010/13/ЕС (2) за аудиовизуалните медийни услуги и Директива 2002/21/ЕО, национална правна уредба като Законодателен декрет № 177/2005, който в член 43, параграфи 9 и 11 предвижда много различни прагове (съответно 20 % и 10 %) за „субектите, които са длъжни да се регистрират в Регистъра на операторите в областта на комуникациите, създаден съгласно член 1, параграф 6, буква а), точка 5 от Закон № 249 от 31 юли 1997 г.“ (т.е. получателите на концесии или разрешения въз основа на действащото законодателство от Органа или от други компетентни административни органи, както и предприятията, получили концесия за реклама, независимо от начина на разпространяването ѝ, издателствата и т.н., посочени в параграф 9), в сравнение с предприятията, извършващи дейност в сектора на електронните комуникации, съгласно горното определение (в параграф 11)?

         (1)  Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (ОВ L 108, 2002 г., стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195).

         (2)  Директива 2010/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 г. за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудиовизуални медийни услуги (Директива за аудиовизуалните медийни услуги) (ОВ L 95, 2010 г., стр. 1).


title: Дело C-760/18: Преюдициално запитване от Monomeles Protodikeio Lasithiou (Гърция), постъпило на 4 декември 2018 г. — M.V. и др./Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou“

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/12

      Преюдициално запитване от Monomeles Protodikeio Lasithiou (Гърция), постъпило на 4 декември 2018 г. — M.V. и др./Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou“
      (Дело C-760/18)
      (2019/C 103/11)
      Език на производството: гръцки

         Запитваща юрисдикция

      Monomeles Protodikeio Lasithiou (Гърция)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: M.V. и др.

         Ответник: Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou“

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Осуетява ли целта и полезното действие на Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 година, съдържащо се в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, [1999 г.], стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129), тълкуване на разпоредбите на националното право за транспониране на Рамковото споразумение в националната правна уредба, което изключва от определението за „последователни“ срочни трудови договори по смисъла на клауза 1 и клауза 5, точка 2 от Рамковото споразумение, автоматичното удължаване на срочните трудови договори за работниците в сектора на сметосъбирането по силата на изрична разпоредба на националното право като член 167 от Закон № 4099/2012, поради това че то представлява сключване на нов срочен договор в писмена форма, а удължаване на срока на съществуващ трудов договор?

                  2)

                  Включва ли задължението за тълкуване на националното право от национален съд в съответствие с правото на Съюза в случай на регулиране и прилагане на дадена практика при наемането на работници в сектора на сметосъбирането в противоречие с мерките за предотвратяване на злоупотреби, произтичащи от използването на последователни срочни трудови договори, предвидени от мярката за транспониране на клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение в националното право, и прилагането на разпоредба от националното право като член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920 в качеството ѝ на еквивалентна правна мярка по смисъла на клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение, съществувала преди това, но все още в сила, което би позволило правилната правна квалификация като договори за неопределено време на последователните срочни трудови договори, използвани за удовлетворяване на устойчиви и дълготрайни нужди на местните институции в сектора на сметосъбирането?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на предходния въпрос, съществува ли прекомерно ограничение на задължението на националния съд да тълкува националното право в съответствие с правото на Съюза, когато правна норма с конституционен ранг като член 103, параграфи 7 и 8 от гръцката конституция след изменението от 2001 г. забранява изцяло преобразуването на срочните трудови договори в обществения сектор, сключени по време на действието на тази разпоредба, в договори за неопределено време, а това прави невъзможно прилагането на еквивалентна правна мярка на националното право по смисъла на клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение, съществувала преди това, но все още в сила, като член 8, параграф 3 от Закон № 2112/1920, доколкото по този начин в хода на съдебно производство се елиминира възможността за правна преквалификация като договори за неопределено време на последователните срочни трудови договори, използвани за удовлетворяване на постоянните и дългосрочни нужди на местните власти в сектора на сметосъбирането, в съответствие с правилната правна квалификация на правоотношението, дори ако те са предназначени да удовлетворят устойчиви и дълготрайни нужди?


title: Дело C-827/18: Преюдициално запитване от Amtsgericht Kamenz (Германия), постъпило на 24 декември 2018 г. — MC/ND

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/13

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Kamenz (Германия), постъпило на 24 декември 2018 г. — MC/ND
      (Дело C-827/18)
      (2019/C 103/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Kamenz

         Страни в главното производство

         Ищец: MC

         Ответник: ND

         Преюдициални въпроси

      Представлява ли спорното основно вземане от 535 EUR — което се основава на нотариален акт от 10 февруари 2016 г. за покупко-продажба на жилище, намиращо се в Гросрьорсдорф, т.е. в обхвата на териториалната компетентност на Amtsgericht Kamenz, и по-конкретно произтичащо от прехвърлянето съгласно § 6 от нотариалния акт на владението и ползването на ищеца, считано от 1 април 2016 г., под формата на наем, платен на 1 април 2016 г. още на ответника от неговия наемател на съответното жилище — иск по смисъла на член 22 от Конвенцията от Лугано (1), който има за предмет вещни права върху недвижим имот или договор за наем на недвижим имот, или международната компетентност на германския съд следва да се изведе от друга разпоредба на същата конвенция, или международна компетентност има швейцарският съд по местожителството на ответника (член 2, параграф 1 във връзка с член 5, параграф 1 от Конвенцията от Лугано)?

         (1)  Конвенция относно компетентността и признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела от 30 октомври 2007 г. („Конвенция от Лугано II“) (ОВ L 147, 2009 г., стр. 5).