201806010361917382018/C 211/10662018CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL201802017822Дело C-66/18: Иск, предявен на 1 февруари 2018 г. — Европейска комисия/Унгария
 ---documentbreak--- C2112018BG720120180201BG00107282Иск, предявен на 1 февруари 2018 г. — Европейска комисия/Унгария
   (Дело C-66/18)2018/C 211/10Език на производството: унгарски
      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, L. Malferrari, B. De Meester и Talabér-Ritz K)

      Ответник: Унгария

      Искания на ищеца

   Комисията иска от Съда да обяви, че Унгария не е изпълнила задълженията си,

            —

            произтичащи от член XVII от ГАТС [Генералното споразумение за търговията с услуги], като е наложила на чуждестранните висши учебни заведения, намиращи се извън ЕИП, сключването на международно споразумение като условие за предоставянето на образователни услуги, в съотвествие с член 76, параграф 1, буква а) от изменения Закон CCIV от 2011 г.

            —

            произтичащи от член 16 от Директива 2006/123/ЕО (
                  1
               ), и при всички случаи, от членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, както и от член XVII от ГАТС, като е наложила на чуждестранните висши учебни заведения да предлагат обучение по висше образование в страната си по произход в съответствие с член 76, параграф 1, буква б) от изменения Закон CCIV от 2011 г.

            —

            произтичащи от член 13, член 14, параграф 3 и член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с горепосочените ограничения.

            —

            да осъди Унгария да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Правната основа за доставката на услуги за висше образование в Унгария е Закон CCIV от 2011 година относно националното висше образование, чийто член 76, параграф 1, буква а) гласи, че чуждестранно висше учебно заведение може да предоставя на територията на Унгария обучение, за което се издават дипломи, само ако унгарското правителство и правителството на държавата, където е седалището на чуждестранното учебно заведение, са сключили обвързващо международно споразумение относно принципното съгласие заведението да извършва дейност в Унгария, което споразумение в случая на федерална държава, се основава на предварително споразумение, сключено с централното правителство, когато то не е компетентно да сключва обвързващи международни споразумения.
   Освен това член 76, параграф 1, буква б) от Закон CCIV от 2011 г. предвижда, че чуждестранните висши учебни заведения, които извършват дейност в Унгария, не само трябва да имат качеството на признати от държавата висши учебни заведения в страната по тяхното седалище, но и трябва действително да предлагат обучение по висше образование в съответната страна.
   На 27 април 2017 г. Комисията започва срещу Унгария производство по установяване на неизпълнение във връзка с изменения Закон CCIV от 2011 г.
   След като не приема за задоволителен отговора на Унгария, Комисията ѝ изпраща на 14 юли 2017 г. мотивирано становище, с което преминава към следващата фаза от производството по установяване на неизпълнение на задължения от държава членка.
   Като не приема за задоволителен и отговора на мотивираното становище, Комисията решава да сезира с преписката Съда, който да обяви, че Унгария не е изпълнила задълженията си по член XVII от ГАТС, по член 16 от Директива 2006/123/ЕО, по членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, и по член 13, член 14, параграф 3 и член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
   (
         1
      )	Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар(ОВ L 376, 2006 г., стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).


201806010251917472018/C 211/202422018CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180405161722Дело C-242/18: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 5 април 2018 година — „УниКредит Лизинг“ ЕАД / Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. София при Централно управление на НАП
 ---documentbreak--- C2112018BG1620120180405BG0020162172Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 5 април 2018 година — „УниКредит Лизинг“ ЕАД / Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. София при Централно управление на НАП
   (Дело C-242/18)2018/C 211/20Език на производството: български
      Запитваща юрисдикция

   Върховен административен съд

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„УниКредит Лизинг“ ЕАД

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. София при Централно управление на НАП

      Преюдициални въпроси

            1.

            Разпоредбата на чл.90, § 1 от Директива 2006/112/ЕС (
                  1
               ) относно общата система на ДДС позволява ли при разваляне на договор за финансов лизинг намаляване на данъчната основа и възстановяване на ДДС,
                  начислен с влязъл в сила ревизионен акт
               , върху данъчна основа, представляваща сумата от месечните лизингови вноски за целия срок на договора?

            2.

            Ако отговорът на първия въпрос е положителен, в случай на разваляне на договор за лизинг поради частично неплащане на дължимите лизингови вноски, на коя от хипотезите на чл.90, § 1 от Директивата може да се позове лизингодателят срещу държава членка, за да получи намаление на данъчната основа на данъка върху добавената стойност с размера на дължимите, но неплатени вноски за периода от спиране на плащането до момента на развалянето на договора, след като последното няма ретроактивно действие и това е потвърдено с клауза от самия договор?

            3.

            Тълкуването на чл.90, § 2 от Директивата за ДДС позволява ли да се заключи, че в случай като настоящия е налице дерогация от § 1 на същата норма на Съюза?

            4.

            Тълкуването на чл.90, § 1 от Директивата за ДДС позволява ли да се приеме, че използваното в разпоредбата понятие за разваляне обхваща случая, при който в рамките на договор за финансов лизинг без опция лизингодателят вече не може да иска от лизингополучателя плащане на лизинговите вноски, тъй като е развалил договора за лизинг поради неизпълнението му от страна на лизингополучателя, но съгласно договора има право на обезщетение в размер на всички неизплатени лизингови вноски, които ще станат изискуеми до края на срока на лизинга?

      (
         1
      )	OB 2006, L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


201806010411917392018/C 211/11782018CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL201802068921Дело C-78/18: Иск, предявен на 6 февруари 2018 г. — Европейска комисия/Унгария
 ---documentbreak--- C2112018BG810120180206BG00118192Иск, предявен на 6 февруари 2018 г. — Европейска комисия/Унгария
   (Дело C-78/18)2018/C 211/11Език на производството: унгарски
      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, L. Malferrari и K. Talabér-Ritz)

      Ответник: Унгария

      Искания на ищеца

            —

            Да се обяви, че в нарушение на задълженията си по член 63 ДФЕС и членове 7, 8 и 12 от Хартата на основните права на Европейския съюз, дискриминационно, ненужно и необосновано Унгария е въвела ограничения относно чуждестранните дарения в полза на унгарски граждански организации с a külföldről támogatott szervezetek átláthatóságáról szóló 2017. évi LXXVI. törvény (Закон LXXVI от 2017 г. относно прозрачността на организациите, които получават финансова подкрепа от чужбина), чийто разпоредби налагат задължения за регистриране, деклариране и прозрачност на някои категории граждански организации — получаващи пряка или непряка чуждестранна финансова подкрепа, надхвърляща определен размер — и освен това въвеждат възможността за налагане на санкции на организациите, които не изпълняват тези задължения.

            —

            да се осъди Унгария да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Закон LXXVI от 2017 г. относно прозрачността на организациите, които получават финансова подкрепа от чужбина, налага нови задължения за регистриране, деклариране, прозрачност и оповестяване на някои категории граждански организации — тези, които получават пряко или непряко чуждестранна финансова подкрепа, надхвърляща определен размер — и освен това въвежда възможността за налагане на санкции на организациите, които не изпълняват тези задължения.
   На 14 юли 2017 г. Комисията започва срещу Унгария производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка във връзка със Закон LXXVI от 2017 г.
   Като счита дадения от Унгария отговор за незадоволителен, Комисията преминава към следващата фаза на производството и на 5 октомври 2017 г. изпраща на Унгария мотивирано становище.
   Считайки за незадоволителен и отговора на мотивираното становище, Комисията решава да сезира с преписката Съда, който да обяви, че Унгария не е изпълнила задълженията си по член 63 ДФЕС и членове 7, 8 и 12 от Хартата на основните права на Европейския съюз.


201806010291917512018/C 211/022332016CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL201804262321Дело C-233/16: Решение на Съда (първи състав) от 26 април 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Generalitat de Catalunya (Преюдициално запитване — Регионален налог върху големите търговски обекти — Свобода на установяване — Опазване на околната среда и териториално устройство — Държавни помощи — Селективна мярка — Писмо на Комисията, уведомяващо за прекратяване на преписката по оплакване — Съществуваща помощ)
 ---documentbreak--- C2112018BG210120180426BG00022132Решение на Съда (първи състав) от 26 април 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Generalitat de Catalunya
   (Дело C-233/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Регионален налог върху големите търговски обекти — Свобода на установяване — Опазване на околната среда и териториално устройство — Държавни помощи — Селективна мярка — Писмо на Комисията, уведомяващо за прекратяване на преписката по оплакване — Съществуваща помощ)“2018/C 211/02Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Ответник: Generalitat de Catalunya

      Диспозитив

            1)

            Членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат налог, с който се облагат големите търговски обекти, като разглеждания в главното производство.

            2)

            Не съставлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС налог като разглеждания в главното производство, с който се облагат големите търговски обекти в зависимост основно от тяхната търговска площ, доколкото освободени от облагане с него са обектите, чиято търговска площ е по-малка от 2500 m2. Подобен налог също не съставлява държавна помощ по смисъла на тази разпоредба, доколкото освободени от облагане с него са обектите, които извършват дейността си в сектора на градинарството, продажбата на автомобили, на строителни материали, на машини и на промишлено оборудване, и доколкото се ползват от намаляване с 60 % на облагаемата основа обектите, извършващи продажба на мебели, на санитарни материали, на дограма, както и строителните магазини от типа „направи си сам“, при положение че тези обекти не нанасят толкова големи вреди на околната среда и на териториалното устройство като останалите, което запитващата юрисдикция следва да провери.
            За сметка на това подобен налог съставлява държавна помощ по смисъла на същата разпоредба, доколкото от облагане с него са освободени колективните големи търговски обекти, чиято търговска площ е равна на или по-голяма от прага от 2500 m2.

            3)

            При обстоятелства като описаните от запитващата юрисдикция държавните помощи, произтичащи от режима на налог като разглеждания в главното производство, не могат да съставляват съществуващи помощи по смисъла на член 1, буква б) от Регламент № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО, чието съдържание е възпроизведено в член 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз.

      (
         1
      )	ОВ C 260, 18.7.2016 г.


201806010041915502018/C 211/24482016TC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180503192022Дело T-48/16: Решение на Общия съд от 3 май 2018 г. — Sigma Orionis/Комисия (Клауза за подсъдност — Седма рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013 г.) и рамковата програма за изследвания и иновации „Хоризонт 2020“ — Спиране на плащанията и прекратяване на договорите за субсидиране след финансов одит — Искане за плащане на сумите, дължими от Комисията при изпълнението на договорите за субсидиране — Извъндоговорна отговорност)
 ---documentbreak--- C2112018BG1920120180503BG0024192202Решение на Общия съд от 3 май 2018 г. — Sigma Orionis/Комисия
   (Дело T-48/16) (
         1
      )
   „(Клауза за подсъдност — Седма рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013 г.) и рамковата програма за изследвания и иновации „Хоризонт 2020“ — Спиране на плащанията и прекратяване на договорите за субсидиране след финансов одит — Искане за плащане на сумите, дължими от Комисията при изпълнението на договорите за субсидиране — Извъндоговорна отговорност)“2018/C 211/24Език на производството: френски
      Страни

      Ищец: Sigma Orionis SA (Valbonne, Франция) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Dintilhac и M. Siekierzyńska)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 272 ДФЕС за осъждане на Комисията да изплати на ищеца дължимите суми по договорите, сключени в рамките на Седма рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.) и на рамковата програма за изследвания и иновации „Хоризонт 2020“, и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял в резултат от нарушението от страна на Комисията на поетите от нея задължения.

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля иска.

            2)

            Осъжда Sigma Orionis SA да заплати съдебните разноски, включително и свързаните с обезпечителното производство.

      (
         1
      )	ОВ C 98, 14.3.2016 г.


201806010271917432018/C 211/212542018CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180412171821Дело C-254/18: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 12 април 2018 г. — Syndicat des cadres de la sécurité intérieure/Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
 ---documentbreak--- C2112018BG1710120180412BG0021171182Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 12 април 2018 г. — Syndicat des cadres de la sécurité intérieure/Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
   (Дело C-254/18)2018/C 211/21Език на производството: френски
      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Syndicat des cadres de la sécurité intérieure

      Ответници: Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли разпоредбите на членове 6 и 16 от Директива 2003/88/ЕО от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (
                  1
               ) да се тълкуват в смисъл, че предвиждат гъвкаво определен референтен период или че оставят свобода на държавите членки да го уредят като гъвкав или фиксиран период?

            2)

            В случай че тези разпоредби трябва да се тълкуват в смисъл, че предвиждат гъвкав референтен период, може ли посочената в член 17 възможност за дерогация на член 16, буква б) да се отнася не само до продължителността на референтния период, но и до неговото гъвкаво определяне?

      (
         1
      )	Директива 2003/88/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


201806010421917352018/C 211/121392018CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL2018022191021Дело C-139/18 P: Жалба, подадена на 21 февруари 2018 г. от CJ срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 13 декември 2017 г. по дело T-602/16, CJ/Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)
 ---documentbreak--- C2112018BG910120180221BG001291102Жалба, подадена на 21 февруари 2018 г. от CJ срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 13 декември 2017 г. по дело T-602/16, CJ/Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)
   (Дело C-139/18 P)2018/C 211/12Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: CJ (представител: V. Kolias, Δικηγόρος)

      Друга страна в производството: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

            —

            да отмени изцяло решението на Общия съд от 13 декември 2017 г. по дело T-602/16 CJ/ECDC (EU:T:2017:893),

            —

            следователно, в случай че жалбата бъде обявена за основателна, да отмени спорния доклад за оценка от 21 септември 2015 г.,

            —

            да осъди ECDC да заплати всички разноски по първоинстанционното производство и производството по обжалване.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания:

            1.

            В рамките на първото основание се изтъква, че Общият съд:

                     —

                     е тълкувал неправилно член 3, параграф 1, разглеждан във връзка с член 3, параграф 3 от Регламент за изпълнение № 20 на ECDC, за да стигне до извода, че апелативният оценяващ не трябва да бъде председател на Управителния съвет в случаи като настоящия,

                     —

                     е допуснал грешка при правната квалификация на фактите, когато е постановил, че при всички положения е било малко вероятно председателят на Управителния съвет да приеме решение в полза на жалбоподателя,

                     —

                     е тълкувал неправилно довода, че подчинен на атестиращия не може да бъде апелативен оценяващ, тъй като му липсва необходимата независимост от атестиращия.

            2.

            В рамките на второто основание се твърди, че Общият съд:

                     —

                     е тълкувал неправилно член 7, параграф 1 и член 8, параграфи 3 и 4 от Регламент за изпълнение № 20 на ECDC, за да стигне до извода, че целите и показателите за изпълнение, определени за служителя през предходния период на оценяване, могат да не бъдат взети предвид от атестиращия,

                     —

                     при условията на евентуалност, е допуснал грешка при правната квалификация на фактите, когато е приел, че целите и показателите за изпълнение са били надлежно разгледани от оценяващия.

            3.

            В рамките на третото основание се твърди, че Общият съд:

                     —

                     е тълкувал неправилно понятието „разговор“ по смисъла на член 8, параграф 9 от Регламента за изпълнение на ECDC,

                     —

                     при условията на евентуалност, е допуснал грешка при правната квалификация на „разговора“ за оценяване като разговор, който може да се сведе, от страна на ECDC, до това заверяващият да изиска от служителя документ, който вече е на негово разположение, да отправи до служителя от мобилния си телефон въпроса „Кои аспекти от оценяването на работата считате за погрешни?“ и да не зададе никакви други въпроси след като служителят е отговорил по същество и е предложил да му предостави всякаква друга по-конкретна информация, която може да му е необходима.

            4.

            В рамките на четвъртото основание се изтъква, че Общият съд:

                     —

                     е тълкувал неправилно член 22a от Правилника за длъжностните лица, като е приел по същество, че когато служителят твърди, in tempore non suspecto, че е налице лошо финансово управление, предлага поне улика в тази връзка и тези твърдения са верни, агенцията основателно може да възложи оценяването на годишното представяне на посочения служител именно на лицата, за които се отнасят неговите твърдения,

                     —

                     при условията на евентуалност, е допуснал грешка при правната квалификация на твърденията на жалбоподателя, като е приел, че те не са направени in tempore non suspectо, нито са верни или подкрепени с доказателства, и че визираните в твърденията служители все още са можели да оценят неутрално работата на жалбоподателя.


201806010161915582018/C 211/251682016TC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180503202011Дело T-168/16: Решение на Общия съд от 3 май 2018 г. — Grizzly Tools/Комисия (Защита на здравето и безопасността на потребителите и работниците — Директива 2006/42/ЕО — Предпазна клауза — Национална мярка за забрана на пускането на пазара на машина за миене под налягане — Съществени изисквания по отношение на безопасността и здравето — Решение на Комисията, с което мярката е обявена за основателна — Задължение за мотивиране — Равно третиране)
 ---documentbreak--- C2112018BG2010120180503BG0025201201Решение на Общия съд от 3 май 2018 г. — Grizzly Tools/Комисия
   (Дело T-168/16) (
         1
      )
   „(Защита на здравето и безопасността на потребителите и работниците — Директива 2006/42/ЕО — Предпазна клауза — Национална мярка за забрана на пускането на пазара на машина за миене под налягане — Съществени изисквания по отношение на безопасността и здравето — Решение на Комисията, с което мярката е обявена за основателна — Задължение за мотивиране — Равно третиране)“2018/C 211/25Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Grizzly Tools GmbH & Co.KG (Гросостхайм, Германия) (представител: H. Fischer, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално G. Zavvos и K. Petersen, впоследствие K. Petersen)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2016/175 на Комисията от 8 февруари 2016 година относно мярка, предприета от Испания съгласно Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, за забрана на пускането на пазара на тип машина за миене под налягане (ОВ L 33, 2016 г., стр. 12)

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Grizzly Tools GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 270, 25.7.2016 г.


201806010111915512018/C 211/312142018TC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180327242521Дело T-214/18: Жалба, подадена на 27 март 2018 г. — Briois/Парламент
 ---documentbreak--- C2112018BG2410120180327BG0031241252Жалба, подадена на 27 март 2018 г. — Briois/Парламент
   (Дело T-214/18)2018/C 211/31Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Франция) (представител: F. Wagner, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени решението на Европейския парламент от 6 февруари 2018 г. по искането за снемане на имунитета на Steeve Briois 2017/2221(IMM) за приемане на доклада на комисията по правни въпроси A8-0011/2018 ,

            —

            да осъди Европейския парламент да плати на Steeve Brios сумата от 35000 EUR като обезщетение за претърпените неимуществени вреди,

            —

            да осъди Европейския парламент да плати на Steeve Brios сумата от 5000 EUR за възстановяване на подлежащи на възстановяване съдебни разноски,

            —

            да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски пред настоящата инстанция.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

            1.

            Първото основание е изведено от нарушението на член 8 от Протокол № 7 относно привилегиите и имунитетите на Европейския съюз (наричан по-нататък „Протокола“), доколкото изявлението на г-н Briois, довело до наказателно преследване в неговата държава членка по произход, представлявало мнение, изразено при упражняването на неговите парламентарни функции по смисъла на тази разпоредба.

            2.

            Второто основание е изведено от нарушението на член 9 от Протокола, доколкото Парламентът не се е съобразил както с буквата, така и с духа на тази разпоредба, като е приел решението за снемане на имунитета на г-н Briois и по този начин го е опорочил с нищожност.

            3.

            Третото основание е изведено от нарушението на принципите на равно третиране и на добра администрация.
            На първо място, жалбоподателят счита, че Парламентът е нарушил принципа на равенство спрямо него в сравнение с депутати, които се намират в положения, ако не идентични, най-малкото сходни, и така вследствие на това е нарушил принципа на добра администрация, който предполага задължение за компетентната институция да разгледа грижовно и безпристрастно всички релевантни елементи на конкретния случай.
            На второ място, жалбоподателят счита, че съвкупност от улики позволява да се направи извода за очевиден случай на fumus persecutionis спрямо него.

            4.

            Четвъртото основание е изведено от нарушението на правото на защита, доколкото правата на жалбоподателя и принципа на състезателност не били зачетени в достатъчна степен с изслушването му пред правната комисия. Така жалбоподателят изтъква, че фактът, че не е бил поканен да се изкаже относно снемането на неговия имунитет пред пленарния състав бил не само в разрез с общите принципи на правото, но и в противоречие с обикновеното благоразумие и с повечето парламентарни практики.


201806010151915572018/C 211/264282017TC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180502212111Дело T-428/17: Решение на Общия съд от 2 май 2018 г. — Alpine Welten Die Bergführer/EUIPO (ALPINEWELTEN Die Bergführer) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ALPINEWELTEN Die Bergführer“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001])
 ---documentbreak--- C2112018BG2110120180502BG0026211211Решение на Общия съд от 2 май 2018 г. — Alpine Welten Die Bergführer/EUIPO (ALPINEWELTEN Die Bergführer)
   (Дело T-428/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ALPINEWELTEN Die Bergführer“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001])“2018/C 211/26Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co. KG (Бергхюлен, Германия) (представител: T.-C. Leisenberg, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: W. Schramek и A. Söder)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 25 април 2017 г. (преписка R 1339/2016-1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „ALPINEWELTEN Die Bergführer“ като марка на Европейския съюз.

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co.KG да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 277, 21.8.2017 г.


201806010141915532018/C 211/322152018TC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180327252621Дело T-215/18: Жалба, подадена на 27 март 2018 г. — QB/ЕЦБ
 ---documentbreak--- C2112018BG2510120180327BG0032251262Жалба, подадена на 27 март 2018 г. — QB/ЕЦБ
   (Дело T-215/18)2018/C 211/32Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: QB (представител: L. Levi, адвокат)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

      вследствие на което

            —

            да отмени оценителния доклад за 2016 г. и решението от 23 май 2017 г., връчено на 28 юни 2017 г., с което на жалбоподателя се отказва увеличение на заплатата,

            —

            ако е необходимо, да отмени решението от септември 2017 г. и имплицитното решение, с които съответно се отхвърлят искането на жалбоподателя за преразглеждане и жалбата му по административен ред,

            —

            да осъди ответника да изплати обезщетение за неимуществените вреди, определено по справедливост на 15000 EUR,

            —

            да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.

            1.

            Първо — нарушение на Насоките относно оценяването и на процедурата за годишно преразглеждане на заплатите и премиите (ASBR), нарушение на принципа на правната сигурност и неизпълнение на задължението за полагане на грижа, които ответникът допуснал, като приел оценителния доклад за 2016 г. (наричан по-нататък „спорният оценителен доклад“). Жалбоподателят в частност излага следните оплаквания:

                     —

                     спорният оценителен доклад бил изготвен от служител на ГД „Човешки ресурси“, а не от оценяващите,

                     —

                     спорният оценителен доклад бил приет, след като процедурата за оценяване на жалбоподателя вече е била окончателно приключена,

                     —

                     периодът, обхванат от спорния оценителен доклад, бил твърде кратък за годишна оценка,

                     —

                     спорният оценителен доклад не служел за подобряване на резултатите.

            2.

            Второ — явна грешка, опорочаваща спорния оценителен доклад, доколкото, от една страна, оценката била основана отчасти на незавършена поради отпуск по болест задача, и от друга страна, дадена от друг управител положителна оценка била неправилно обсъдена и съответно омаловажена от оценяващите, които освен това не взели предвид поставените цели.

            3.

            Трето — решението от 23 май 2017 г., с което на жалбоподателя е отказано увеличение на заплатата (наричано по-нататък „решението ASBR“), се основавало на незаконосъобразен оценителен доклад.

            4.

            Четвърто — решението ASBR не било взето от компетентния орган, тъй като било взето от лице, което било временно назначено за 6 месеца и нямало необходимите правомощия, за да вземе въпросното решение.

            5.

            Пето — редица явни грешки, опорочаващи решението ASBR, доколкото в същото не било отчетено незадоволително изпълнение на задълженията към момента на вземането му.

            6.

            Шесто — нарушение на Насоките ASBR и на процедурата ASBR, както и нарушение на член 41 от Хартата, тъй като решението ASBR не било мотивирано.


201806010331917482018/C 211/032342016CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL201804263311Съединени дела C-234/16 и С-235/16: Решение на Съда (първи състав) от 26 април 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16) (Преюдициално запитване — Регионален налог върху големите търговски обекти — Свобода на установяване — Опазване на околната среда и териториално устройство — Държавни помощи — Селективна мярка)
 ---documentbreak--- C2112018BG310120180426BG00033131Решение на Съда (първи състав) от 26 април 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16)
   (Съединени дела C-234/16 и С-235/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Регионален налог върху големите търговски обекти — Свобода на установяване — Опазване на околната среда и териториално устройство — Държавни помощи — Селективна мярка)“2018/C 211/03Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Ответници: Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16)

      Диспозитив

            1)

            Членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат налог, с който се облагат големите търговски обекти като разглеждания в главните производства.

            2)

            Не съставлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС налог като разглеждания в главните производства, с който се облагат големите дистрибутори в зависимост основно от тяхната търговска площ, доколкото освободени от облагане с него са обектите, чиято търговска площ е по-малка от 4000 m2. Подобен налог също не съставлява държавна помощ по смисъла на тази разпоредба, доколкото освободени от облагане с него са обектите, действащи в областта на градинарството, продажбата на автомобили, на строителни материали, на машини и на промишлено оборудване, и чиято търговска площ не надхвърля 10000 m2, при положение че те не нанасят толкова големи вреди на околната среда и на териториалното устройство като останалите, което запитващата юрисдикция следва да провери.

      (
         1
      )	ОВ C 260, 18.7.2016 г.


201806010231917402018/C 211/131672018CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180302111111Дело C-167/18: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Испания), постъпило на 2 март 2018 г. — Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote/Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S.L.
 ---documentbreak--- C2112018BG1110120180302BG0013111111Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Испания), постъпило на 2 март 2018 г. — Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote/Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S.L.
   (Дело C-167/18)2018/C 211/13Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Canarias

      Страни в главното производство

      Ищец на първа инстанция и въззивник на втора инстанция: Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote

      Ответник на първа инстанция и въззивник на втора инстанция: Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S.L.

      Преюдициални въпроси

            1)

            Прилага ли се член 1, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (
                  1
               ) в случаите, в които предприятие престава да предоставя услуги за възложител поради прекратяване на договора за услуги, чието изпълнение зависи основно от работната сила (почистване на помещения), а новият изпълнител на услугите поема съществена част от назначения за изпълнението им персонал, когато подобно встъпване в трудовите правоотношения е задължително по силата на колективния трудов договор в сектора на чистотата?

            2)

            В съответствие ли е с общностната директива (тълкувана от Съда на ЕС) даденото от испанския Върховен съд (Tribunal Supremo) тълкуване, че в случаите на прехвърляне на персонал по силата на колективен трудов договор няма прехвърляне на предприятия, тъй като не е изпълнено изискването за доброволност и съответно, че в тези случаи Директивата не се прилага?

            3)

            Може ли да се приеме, че когато става въпрос за предоставящи услуги предприятия и отрасловият колективен трудов договор изисква встъпването на новия работодател в трудовите правоотношения с персонала, става въпрос — в съответствие с разпоредбите на Директивата — за прехвърляне на персонал и следователно за прехвърляне на предприятия по смисъла на посочената директива?

            4)

            В съответствие ли е с член 3 от Директивата член 14 от колективния трудов договор в сектора на почистването на сгради и помещения в провинция Лас Палмас, съгласно който в случаите на встъпване на нов работодател по силата на този колективен трудов договор работниците, чиито трудови правоотношения се прехвърлят, не запазват нито правата и задълженията, които са имали в предприятието прехвърлител, нито условията на труд, уговорени в колективен трудов договор?

      (
         1
      )
         ОВ L 82, 2001 г., стр. 16


201806010431917362018/C 211/042362016CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL201804264411Съединени дела C-236/16 и C-237/16: Решение на Съда (първи състав) от 26 април 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón (Преюдициално запитване — Регионален налог върху големите търговски обекти — Свобода на установяване — Опазване на околната среда и териториално устройство — Държавни помощи — Селективна мярка)
 ---documentbreak--- C2112018BG410120180426BG00044141Решение на Съда (първи състав) от 26 април 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón
   (Съединени дела C-236/16 и C-237/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Регионален налог върху големите търговски обекти — Свобода на установяване — Опазване на околната среда и териториално устройство — Държавни помощи — Селективна мярка)“2018/C 211/04Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Ответник: Diputación General de Aragón

      Диспозитив

            1)

            Членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат налог, с който се облагат големите търговски обекти, като разглеждания в главните производства.

            2)

            Не съставлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС налог като разглеждания в главните производства, с който се облагат големите дистрибутори в зависимост основно от тяхната търговска площ, доколкото освободени от облагане с него са тези от обектите, чиято търговска площ е по-малка от 500 m2, и тези с търговска площ, по-голяма от този праг, но чиято основа за определяне на налога не надхвърля 2000 m2. Подобен налог също не съставлява държавна помощ по смисъла на тази разпоредба, доколкото освободени от облагане с него са обектите, чиято дейност е продажбата на машини, превозни средства, инструменти и промишлено оборудване, строителни материали и хигиенни продукти, дограма, продавани изключително на търговци, мебели за индивидуални, традиционни и специализирани обекти, превозни средства, както и градинските центрове и бензиностанциите, при положение че тези обекти не нанасят толкова големи вреди на околната среда и на териториалното устройство, като останалите, което запитващата юрисдикция следва да провери.

      (
         1
      )	ОВ C 260, 18.7.2016 г.


201806010281917502018/C 211/141762018CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180307111222Дело C-176/18: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 7 март 2018 г. — Club de Variedades Vegetales Protegidas/Adolfo Juan Martínez Sanchís
 ---documentbreak--- C2112018BG1120120180307BG0014112122Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 7 март 2018 г. — Club de Variedades Vegetales Protegidas/Adolfo Juan Martínez Sanchís
   (Дело C-176/18)2018/C 211/14Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Касатор: Club de Variedades Vegetales Protegidas

      Ответник по касационната жалба: Adolfo Juan Martínez Sanchís

      Преюдициални въпроси

            1)

            В случай че земеделски производител е закупил фиданки на растителен сорт от разсадник (обект на трето лице) и ги е засадил, преди предоставената за този сорт закрила да започне да действа, необходимо ли е, за да се признае правото за забрана на определени действия, предвидено в член 13, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2100/94 (
                  1
               ), по отношение на по-нататъшните действия на земеделския производител, а именно събиране на последващите реколти от дърветата, да са изпълнени условията по член 13, параграф 3 или напротив, трябва да се счита, че действията по събиране на реколтата са такива по производство или възпроизводство на сорта, при които се получава „събран материал“, и могат да бъдат забранени от титуляря на растителния сорт без да е необходимо да са изпълнени условията по параграф 3?

            2)

            Съобразено ли е с член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2100/94 тълкуване, според което системата на каскадна защита е приложима срещу което и да е от посочените в параграф 2 действия по отношение на „събрания материал“, включително самото събиране на реколтата, или само срещу действията, извършени след производството на събрания материал, като например складирането му и търговията с него?

            3)

            Необходимо ли е — при прилагане на системата за разпростиране на каскадната защита, предвидена в член 13, параграф 3 от Регламент № 2100/94, по отношение на „събрания материал“ — за да е изпълнено първото условие, фиданките да са закупени, след като титулярят е получил закрилата на Общността за растителния сорт или би било достатъчно те да са закупени, докато титулярят се е ползвал от временна закрила, в периода между публикуването на заявката и момента, в който предоставената за растителния сорт закрила е започнала да действа?

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 година относно правната закрила на Общността на сортовете растения (OB L 227, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3 том 15, стр. 197).


201806010101915452018/C 211/274292017TC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180503212222Дело T-429/17: Решение на Общия съд от 3 май 2018 г. — Laboratoires Majorelle/EUIPO — Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „LABORATOIRES MAJORELLE“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „MAJORELLE“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — По-ранни марки — Разделяне на заявката за марка — Член 44, параграф 6 от Регламент № 207/2009 [понастоящем член 50, параграф 6 от Регламент 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2112018BG2120120180503BG0027212222Решение на Общия съд от 3 май 2018 г. — Laboratoires Majorelle/EUIPO — Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE)
   (Дело T-429/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „LABORATOIRES MAJORELLE“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „MAJORELLE“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — По-ранни марки — Разделяне на заявката за марка — Член 44, параграф 6 от Регламент № 207/2009 [понастоящем член 50, параграф 6 от Регламент 2017/1001)“2018/C 211/27Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Laboratoires Majorelle (Париж, Франция) (представител: G. Odinot, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Jardin Majorelle (Маракеш, Мароко)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 12 май 2017 г. (преписка R 1238/2016-5) относно производство по възражение между Jardin Majorelle и Laboratoires Majorelle

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Laboratoires Majorelle да заплатят съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 309, 18.9.2017 г.


201806010351917372018/C 211/053532016CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL201804244522Дело C-353/16: Решение на Съда (голям състав) от 24 април 2018 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединено кралство) — MP/Secretary of State for the Home Department (Преюдициално запитване — Политика относно убежището — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 4 — Директива 2004/83/CE — Член 2, буква д) — Условия, при които може да се търси субсидиарната закрила — Член 15, буква б) — Опасност от тежко увреждане на психичното здраве на молителя при изпращане обратно в страната му на произход — Лице, което е било подложено на изтезания в страната му на произход)
 ---documentbreak--- C2112018BG420120180424BG00054252Решение на Съда (голям състав) от 24 април 2018 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединено кралство) — MP/Secretary of State for the Home Department
   (Дело C-353/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Политика относно убежището — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 4 — Директива 2004/83/CE — Член 2, буква д) — Условия, при които може да се търси субсидиарната закрила — Член 15, буква б) — Опасност от тежко увреждане на психичното здраве на молителя при изпращане обратно в страната му на произход — Лице, което е било подложено на изтезания в страната му на произход)“2018/C 211/05Език на производството: английски
      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court of the United Kingdom

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: MP

      Ответник: Secretary of State for the Home Department

      Диспозитив

   Член 2, буква д) и член 15, буква б) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила, разглеждани в светлината на член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкуват в смисъл, че гражданинът на трета страна, който в миналото е бил подложен на изтезания от властите в страната си на произход и за когото вече не съществува опасност да бъде положен на изтезания в случай на изпращането му обратно в тази страна, но чието физическо и психично здравословно състояние в този случай биха могли да се влошат сериозно — с риск този гражданин на трета страна да се самоубие — поради травма, дължаща се на изтезанията, на които той е бил подложен, може да се ползва от статута на субсидиарна закрила, ако съществува реална опасност в посочената страна той да бъде умишлено лишен от грижи, подходящи за лечението на физическите или психичните усложнения вследствие на тези изтезания, което запитващата юрисдикция трябва да провери.
   (
         1
      )	ОВ C 326, 5.9.2016 г.


201806010311917532018/C 211/06342017CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL201804265511Дело C-34/17: Решение на Съда (втори състав) от 26 април 2018 г. (преюдициално запитване от High Court (Ирландия) — Ирландия) — Eamonn Donnellan/The Revenue Commissioners (Преюдициално запитване — Взаимна помощ при събиране на вземания — Директива 2010/24/EС — Член 14 — Право на ефективни правни средства за защита — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Възможност за запитания орган да откаже помощта за събиране на вземане с мотива, че задължението не е надлежно съобщено)
 ---documentbreak--- C2112018BG510120180426BG00065151Решение на Съда (втори състав) от 26 април 2018 г. (преюдициално запитване от High Court (Ирландия) — Ирландия) — Eamonn Donnellan/The Revenue Commissioners
   (Дело C-34/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Взаимна помощ при събиране на вземания — Директива 2010/24/EС — Член 14 — Право на ефективни правни средства за защита — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Възможност за запитания орган да откаже помощта за събиране на вземане с мотива, че задължението не е надлежно съобщено)“2018/C 211/06Език на производството: английски
      Запитваща юрисдикция

   High Court (Висш съд, Ирландия)

      Страни в главното производство

      Ищец: Eamonn Donnellan

      Ответник: The Revenue Commissioners

      Диспозитив

   Член 14, параграфи 1 и 2 от Директива 2010/24/ЕС на Съвета от 16 март 2010 година относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с данъци, такси и други мерки, във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че допуска орган на държава членка да откаже да изпълни искане за събиране на вземане за задължение, свързано с имуществена санкция, наложена в друга държава членка, като разглежданото в главното производство, с мотива, че решението, с което се налага тази санкция, не е надлежно съобщено на заинтересованото лице, преди искането за събиране на вземане да бъде отправено до посочения орган въз основа на тази директива.
   (
         1
      )	ОВ C 104, 3.4.2017 г.


201806010051915552018/C 211/332162018TC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180328262721Дело T-216/18: Жалба, подадена на 28 март 2018 г. — Pozza/Парламент
 ---documentbreak--- C2112018BG2610120180328BG0033261272Жалба, подадена на 28 март 2018 г. — Pozza/Парламент
   (Дело T-216/18)2018/C 211/33Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Geoffray Pozza (Waldbillig, Люксембург) (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да постанови решение, с което

                     —

                     да отмени решението да не му се изплащат повече надбавките за експатриране, считано от 1 май 2017 г.;

                     —

                     да осъди Парламента да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

            1.

            Първото основание е изведено от нарушението на член 4, параграф 1, буква а) от Приложение VII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, доколкото Парламентът е дал погрешно тълкуване на тази разпоредба с приемането на решението на жалбоподателя да не се изплащат повече надбавките за експатриране.

            2.

            Второто основание е изведено от липсата на компетентност на Парламента за приемане на обжалваното решение, доколкото прехвърлянето в друга институция на длъжностно лице не представлявало ново назначаване и вследствие на това Парламентът не можел да се възползва от прехвърлянето на жалбоподателя, за да определи за втори път правото му на надбавки за експатриране.

            3.

            Третото основание е изведено от нарушение на принципа на оправданите правни очаквания, както и на предходното решение на Сметната палата за определяне на правата на жалбоподателя, доколкото всеки административен акт, приет от институция, се ползвал с презумпция за законност и доколкото в случая предходното решение на Сметната палата е дало правни очаквания на жалбоподателя за запазването на надбавките за експатриране за времето, през което продължава да работи в Люксембург.


201806010381917462018/C 211/07812017CJC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL201804266611Дело C-81/17: Решение на Съда (девети състав) от 26 април 2018 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Suceava — Румъния) — Zabrus Siret SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Директива 2006/112/ЕО — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Право на възстановяване на ДДС — Сделки, попадащи в период, който вече е бил предмет на приключила данъчна ревизия — Национална правна уредба — Възможност за данъчнозадълженото лице да внесе корекции в данъчните декларации, които вече са били предмет на данъчна ревизия — Изключване — Принцип на ефективност — Данъчен неутралитет — Правна сигурност)
 ---documentbreak--- C2112018BG610120180426BG00076161Решение на Съда (девети състав) от 26 април 2018 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Suceava — Румъния) — Zabrus Siret SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava
   (Дело C-81/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Директива 2006/112/ЕО — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Право на възстановяване на ДДС — Сделки, попадащи в период, който вече е бил предмет на приключила данъчна ревизия — Национална правна уредба — Възможност за данъчнозадълженото лице да внесе корекции в данъчните декларации, които вече са били предмет на данъчна ревизия — Изключване — Принцип на ефективност — Данъчен неутралитет — Правна сигурност)“2018/C 211/07Език на производството: румънски
      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Suceava

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Zabrus Siret SRL

      Ответник: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava

      Диспозитив

   Членове 167, 168, 179, 180 и 182 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/45/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г., както и принципите на ефективност, на данъчен неутралитет и на пропорционалност трябва да се тълкуват в смисъл, че те не допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която, в отклонение от петгодишния давностен срок, установен от националното законодателство за внасяне на корекции в декларациите за ДДС, препятства при обстоятелства като разглежданите в главното производство данъчнозадълженото лице да внася такива корекции с цел да упражни правото си на приспадане единствено поради обстоятелството, че корекцията се отнася за период, който вече е бил предмет на данъчна ревизия.
   (
         1
      )	ОВ C 161, 22.5.2017 г.


201806010091915462018/C 211/342172018TC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180328272711Дело T-217/18: Жалба, подадена на 28 март 2018 г. — DK/ЕСВД
 ---documentbreak--- C2112018BG2710120180328BG0034271271Жалба, подадена на 28 март 2018 г. — DK/ЕСВД
   (Дело T-217/18)2018/C 211/34Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: DK (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да постанови решение, с което

                     —

                     да отмени решението от 23 май 2017 г. за налагане на дисциплинарно наказание, с което нетният размер на пенсията му за осигурителен стаж и възраст се намалява с 20 %, тоест удръжка от 1015 EUR на месец, до 30 септември 2025 г. на основание член 9, параграф 2 от Приложение IX към Правилника;

                     —

                     при условията на евентуалност, да осъди ЕСВД да плати на жалбоподателя сума, определена ex aequo et bono, като обезщетение за претърпените вреди;

                     —

                     при всички случаи да осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

            1.

            Първото основание е изведено от явни грешки в преценката, от които е опорочено обжалваното решение, доколкото, от една страна, ОН взел предвид вредата, която жалбоподателят е нанесъл на всички институции, която обаче вече е била поправена, и от друга страна, продължителността на наложеното дисциплинарно наказание била произволна, тъй като била определена спрямо законоустановената пенсионна възраст на жалбоподателя.

            2.

            Второто основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност, от което било опорочено обжалваното решение поради незаконното неотчитане на изтеклото време, на нарушението на член 25 от Приложение IX към Правилника в хода на наказателното производство, както и от невземането предвид на семейното положение на жалбоподателя.


201806010121915542018/C 211/352542018TC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180423282921Дело T-254/18: Жалба, подадена на 23 април 2018 г. — China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products и др./Комисия
 ---documentbreak--- C2112018BG2810120180423BG0035281292Жалба, подадена на 23 април 2018 г. — China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products и др./Комисия
   (Дело T-254/18)2018/C 211/35Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподатели: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (Пекин, Китай) и 9 други предприятия (представители: R. Antonini, E. Monard и B. Maniatis, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

            —

            да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/140 на Комисията от 29 януари 2018 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на наложеното временно мито върху вноса на някои чугунени изделия с произход от Китайската народна република и за прекратяване на разследването относно вноса на някои чугунени изделия с произход от Индия (ОВ L 25, 2018 г., стр. 6), доколкото се отнася до CCCME, отделните дружества и засегнатите членове и

            —

            да осъди Комисията за да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест основания.

            1.

            С първото основание се твърди, че Европейската комисия е нарушила член 3, параграф 2, член 3, параграф 3, член 3, параграф 5, член 3, параграф 6, член 3, параграф 7 и член 17, параграф 2 от основния регламент и принципа на добра администрация, inter alia като използва ненадеждни данни за вноса, ненадеждни данни за макроикономическата вреда и ненадеждни данни за рентабилността и като не позволява на други заинтересовани страни да представят становища относно окончателния подбор на извадката с производителите от Съюза.

            2.

            С второто основание се твърди, че Комисията е нарушила член 3, параграф 6 и член 3, параграф 7 от основния регламент, inter alia като не е взела предвид липсата на съвпадение във времето и като не се е уверила, че причинената от други фактори вреда не се дължи на вноса от Китай.

            3.

            С третото основание се твърди, че Комисията е нарушила правото на защита на жалбоподателите и член 6, параграф 7, член 19, параграфи 1—3, член 20, параграф 2 и член 20, параграф 4 от основния регламент, inter alia като отказва да предостави какъвто и да е достъп до изчислението на вредата, въздействието върху цените и изчислението на равнището на отстраняване на вредата и до определянето на нормалната стойност, като дори отказва да предостави поисканите данни в обобщен вид и като не разгласява друга релевантна информация, въпреки че многократно е била помолена да стори това.

            4.

            С четвъртото основание се твърди, че като не е взела предвид всички характеристики на контролните номера на продукта в сравнението си на цените, като не е предоставила необходимата информация във връзка с характеристиките на продукта, различни от отразените в контролните номера на първоначалния продукт, и като е отхвърлила погрешно искането да се направят корекции на нормалната стойност при разглеждане на нередностите вследствие на ниския обем на производство в Индия, Комисията е нарушила член 2, параграф 10, член 3, параграф 2, буква a), член 3, параграф 3 и член 9, параграф 4 от основния регламент и принципа на добра администрация.

            5.

            С петото основание се твърди, че като е увеличила нормалната стойност за косвените данъци, Комисията е нарушила член 2, параграф 10, буква б) и член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент.

            6.

            С шестото основание се твърди, че като се позовава на данни само на един индийски производител за определянето на разходите за продажба, общите и административните разходи („ПОАР“) и печалбата, използвана за формираната нормална стойност, вместо да използва цялата релевантна информация, налична във връзка с държавата аналог, Комисията е нарушила член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент.


201806010081915482018/C 211/366762017TC21120180618BG01BGINFO_JUDICIAL20180416292911Дело T-676/17: Определение на Общия съд от 16 април 2018 г. — UN/Комисия
 ---documentbreak--- C2112018BG2910120180416BG0036291291Определение на Общия съд от 16 април 2018 г. — UN/Комисия
   (Дело T-676/17) (
         1
      )2018/C 211/36Език на производството: немскиПредседателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 402, 27.11.2017 г.


title: Дело C-626/16: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 юли 2018 г. — Европейска комисия/Словашка република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Депониране на отпадъци — Директива 1999/31/ЕО — Съществуващи депа — Член 14 — Окончателно решение относно продължаване или преустановяване на експлоатацията — Член 13 — Процедура по закриване — Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения — Неизпълнение — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Имуществени санкции — Периодична имуществена санкция и еднократно платима сума)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/4

      Решение на Съда (четвърти състав) от 4 юли 2018 г. — Европейска комисия/Словашка република
      (Дело C-626/16) (1)

      ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Депониране на отпадъци - Директива 1999/31/ЕО - Съществуващи депа - Член 14 - Окончателно решение относно продължаване или преустановяване на експлоатацията - Член 13 - Процедура по закриване - Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения - Неизпълнение - Член 260, параграф 2 ДФЕС - Имуществени санкции - Периодична имуществена санкция и еднократно платима сума))
      (2018/C 301/04)
      Език на производството: словашки

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: E. Sanfrutos Cano и A. Tokár)

         Ответник: Словашка република (представител: B. Ricziová)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е приела всички необходими мерки за изпълнението на решение от 25 април 2013 г., Комисия/Словакия (C-331/11, непубликувано, EU:C:2013:271), Словашката република не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

                  2)

                  В случай че установеното в точка 1 неизпълнение на задължения продължава към деня на постановяването на настоящото решение, осъжда Словашката република да заплаща на Европейската комисия периодична имуществена санкция в размер на 5 000 EUR за всеки ден забава при приемането на необходимите мерки за изпълнението на решение от 25 април 2013 г., Комисия/Словакия (C-331/11, непубликувано, EU:C:2013:271), считано от датата на постановяването на настоящото решение до пълното изпълнение на решение от 25 април 2013 г., Комисия/Словакия (C-331/11, непубликувано, EU:C:2013:271).

                  3)

                  Осъжда Словашката република да заплати на Комисията еднократно платима сума в размер на 1 000 000 EUR.

                  4)

                  Осъжда Словашката република да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 78, 13.3.2017 г.


title: Дело C-130/18: Определение на Съда (осми състав) от 27 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf — Германия) — flightright GmbH/Eurowings GmbH (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Член 5, параграф 1, буква в) — Право на обезщетение при отмяна на полет — Премаршрутиране, което не позволява на пътника да достигне крайната дестинация за по-малко от два часа след времето за пристигане на отменения полет по разписание — Закъснение от два до три часа)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/12

      Определение на Съда (осми състав) от 27 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf — Германия) — flightright GmbH/Eurowings GmbH
      (Дело C-130/18) (1)

      ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Член 5, параграф 1, буква в) - Право на обезщетение при отмяна на полет - Премаршрутиране, което не позволява на пътника да достигне крайната дестинация за по-малко от два часа след времето за пристигане на отменения полет по разписание - Закъснение от два до три часа))
      (2018/C 301/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Ищец: flightright GmbH

         Ответник: Eurowings GmbH

         Диспозитив

      Член 5, параграф 1, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 трябва да се тълкува в смисъл, че пътник, който е уведомен за отмяната на неговия полет най-малкото седем дни преди времето за заминаване по разписание има право на предвиденото в тази разпоредба обезщетение, ако предложеното от превозвача премаршрутиране му позволява да достигне крайната си дестинация за повече от два, но по-малко от три часа след времето за пристигане на отменения полет по разписание.

         (1)  ОВ C 182, 28.5.2018 г.


title: Дело T-643/13: Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — Rogesa/Комисия (Достъп до документ — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Искане за достъп до информация относно определянето на 10 % от най-ефективните инсталации в стоманената промишленост — Отказ за предоставяне на достъп — Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трето лице — По-висш обществен интерес — Регламент (ЕО) № 1367/2006 — Понятие за информация, отнасяща се до емисии в околната среда — Спазване на срокове)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/23

      Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — Rogesa/Комисия
      (Дело T-643/13) (1)

      ((Достъп до документ - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Искане за достъп до информация относно определянето на 10 % от най-ефективните инсталации в стоманената промишленост - Отказ за предоставяне на достъп - Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трето лице - По-висш обществен интерес - Регламент (ЕО) № 1367/2006 - Понятие за информация, отнасяща се до емисии в околната среда - Спазване на срокове))
      (2018/C 301/30)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Дилинген, Германия) (представители: S. Altenschmidt и P.-A. Schütter, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Clotuche-Duvieusart и B. Martenczuk, впоследствие F. Clotuche-Duvieusart и H. Krämer)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 25 септември 2013 г., с което на жалбоподателя се отказва достъп до документи, съдържащи информация относно използваната от Комисията основа при определянето на 10 % от най-ефективните инсталации, която служи като отправна точка при установяване на принципите за определяне на ex ante параметри съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 45, 15.2.2014 г.


title: Дело T-400/18: Жалба, подадена на 2 юли 2018 г. — Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/41

      Жалба, подадена на 2 юли 2018 г. — Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП
      (Дело T-400/18)
      (2018/C 301/55)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Landesbank Baden-Württemberg (Щутгарт, Германия) (представители: H. Berger и K. Rübsamen, Rechtsanwälte)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 12 април 2018 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2018 г. (SRB/ES/SRF/2018/03), включително приложението към него, доколкото решението и приложението към него се отнасят до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания, които по същество са еднакви или сходни с изложените по дело T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП (1).

         (1)  ОВ C 277, 2017 г., стр. 51.


title: Дело T-694/17: Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — Link Entertainment/EUIPO — García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „AVORY“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Сходство на услугите — Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1,буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) и член 60, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/31

      Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — Link Entertainment/EUIPO — García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS)
      (Дело T-694/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „AVORY“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Сходство на услугите - Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1,буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) и член 60, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
      (2018/C 301/40)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Link Entertainment, SLU (Мадрид, Испания) (представител: E. Estella Garbayo, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Sandra García-Sanjuan Machado (Барселона, Испания) (представител: E. Torner Lasalle, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 28 юли 2017 г. (преписка R 1758/2016-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни г-жа García-Sanjuan Machado и Link Entertainment

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Link Entertainment, SLU да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 402, 27.11.2017 г.


title: Дело T-403/18: Жалба, подадена на 2 юли 2018 г. — Pharmadom/EUIPO — Objectif Pharma (WS wellpharma shop)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/42

      Жалба, подадена на 2 юли 2018 г. — Pharmadom/EUIPO — Objectif Pharma (WS wellpharma shop)
      (Дело T-403/18)
      (2018/C 301/56)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Франция) (представител: M-P. Dauquaire, avocate)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Objectif Pharma (Vandoeuvre-lès-Nancy, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „WS wellpharma shop“ — Заявка за регистрация № 14 494 751

         Производство пред EUIPO: Производство по възражение

         Обжалвано решение: Решение на пети апелативен състав на EUIPO от 23 март 2018 г. по преписка R 1448/2017-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение

                  —

                  да отхвърли заявката за регистрация на марка на Европейския съюз за всички посочени стоки и услуги

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, а също и дружеството Objectif Pharma, ако то реши да встъпи в производството.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламенти на Съвета.


title: Дело T-185/15: Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — Buonotourist/Комисия (Държавни помощи — Предприятие, експлоатиращо автобусни транспортни мрежи в област Кампания — Предимство — Услуга от общ икономически интерес — Тарифна компенсация на задължения за обществена услуга, предоставена на основание на решение на юрисдикция, действаща като последна инстанция — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Съществуващи помощи и нови помощи — Регламент (ЕИО) № 1191/69 — Условия за освобождаване от задължението за уведомяване — Член 4, параграф 5 и член 7, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 659/99 — Съответни правомощия на Комисията и на националните юрисдикции в областта на контрола върху държавните помощи — Сила на пресъдено нещо на съдебно решение на национален върховен съд — Прилагане на материалноправни норми във времето — Оправдани правни очаквания — Правна сигурност)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/24

      Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — Buonotourist/Комисия
      (Дело T-185/15) (1)

      ((Държавни помощи - Предприятие, експлоатиращо автобусни транспортни мрежи в област Кампания - Предимство - Услуга от общ икономически интерес - Тарифна компенсация на задължения за обществена услуга, предоставена на основание на решение на юрисдикция, действаща като последна инстанция - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Съществуващи помощи и нови помощи - Регламент (ЕИО) № 1191/69 - Условия за освобождаване от задължението за уведомяване - Член 4, параграф 5 и член 7, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 659/99 - Съответни правомощия на Комисията и на националните юрисдикции в областта на контрола върху държавните помощи - Сила на пресъдено нещо на съдебно решение на национален върховен съд - Прилагане на материалноправни норми във времето - Оправдани правни очаквания - Правна сигурност))
      (2018/C 301/31)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Buonotourist Srl (Кастел Сан Джорджо, Италия) (представители: G. Capo и L. Visone, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Armati, G. Conte и P.-J. Loewenthal)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Рим, Италия) (представител: M. Malena, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2015/1075 на Комисията от 19 януари 2015 година относно държавна помощ SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN), приведена в действие от Италия — Допълнителна компенсация в полза на Buonotourist за предоставяне на обществена услуга (ОВ L 179, 2015 г., стр. 128).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Buonotourist Srl да понесе освен направените от него съдебни разноски и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

                  3)

                  Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) понася направените от нея разноски.

         (1)  ОВ C 190, 8.6.2015 г.


title: Дело T-414/18: Жалба, подадена на 5 юли 2018 г. — Hypo Vorarlberg Bank/ЕСП

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/42

      Жалба, подадена на 5 юли 2018 г. — Hypo Vorarlberg Bank/ЕСП
      (Дело T-414/18)
      (2018/C 301/57)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Hypo Vorarlberg Bank AG (Брегенц, Австрия) (представител: G. Eisenberger, адвокат)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 12 април 2018 г. за изчисляване на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2018 г. (SRB/ES/SRF/2018/03) („Decision of the Single Resolution Board of 12 April 2018 on the calculation of the 2018 ex ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2018/03)“) и приложението към него, както и

                  —

                  да осъди Единния съвет за преструктуриране да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните основания:

                  1.

                  Първо основание: съществено нарушение на процесуалните правила поради непълно съобщаване на обжалваното решение

                  2.

                  Второ основание: съществено нарушение на процесуалните правила поради непълнота на мотивите на обжалваното решение

                  3.

                  Трето основание: съществено нарушение на процесуалните правила, тъй като жалбоподателят не е бил изслушан и е било засегнато правото му на изслушване

                  4.

                  Четвърто основание: незаконосъобразност на Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията (1) като основание за приемане на обжалваното решение
                  С четвъртото основание жалбоподателят твърди, че членове 4—7 и 9 от Делегиран регламент 2015/63, както и приложение I към него — на които се основава обжалваното решение — създават непрозрачна система за определяне на вноските, която противоречи на членове 16, 17 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и при която не е гарантирано спазването на членове 20 и 21 от посочената харта и на принципите на пропорционалност и на правната сигурност.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).


title: Дело T-186/15: Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — CSTP Azienda della Mobilità/Комисия (Държавни помощи — Предприятие, експлоатиращо автобусни транспортни мрежи в област Кампания — Предимство — Услуга от общ икономически интерес — Тарифна компенсация на задължения за обществена услуга, предоставена на основание на решение на съд, който се произнася като последна инстанция — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Съществуващи помощи и нови помощи — Регламент (ЕИО) № 1191/69 — Условия за освобождаване от задължението за уведомяване — Член 4, параграф 5 и член 7, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 659/99 — Съответни правомощия на Комисията и на националните юрисдикции в областта на контрола върху държавните помощи — Сила на пресъдено нещо на съдебно решение на национален върховен съд — Прилагане на материалноправни норми във времето — Оправдани правни очаквания — Правна сигурност)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/25

      Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — CSTP Azienda della Mobilità/Комисия
      (Дело T-186/15) (1)

      ((Държавни помощи - Предприятие, експлоатиращо автобусни транспортни мрежи в област Кампания - Предимство - Услуга от общ икономически интерес - Тарифна компенсация на задължения за обществена услуга, предоставена на основание на решение на съд, който се произнася като последна инстанция - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Съществуващи помощи и нови помощи - Регламент (ЕИО) № 1191/69 - Условия за освобождаване от задължението за уведомяване - Член 4, параграф 5 и член 7, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 659/99 - Съответни правомощия на Комисията и на националните юрисдикции в областта на контрола върху държавните помощи - Сила на пресъдено нещо на съдебно решение на национален върховен съд - Прилагане на материалноправни норми във времето - Оправдани правни очаквания - Правна сигурност))
      (2018/C 301/32)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: CSTP Azienda della Mobilità SpA (Салерно, Италия) (представители: G. Capo и L. Visone, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Armati, G. Conte и P.-J. Loewenthal)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Asstra Associazione Trasporti (Рим, Италия) (представител: M. Malena, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2015/1074 на Комисията от 19 януари 2015 година относно държавна помощ SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN), приведена в действие от Италия — допълнителна компенсация в полза на CSTP за предоставяне на обществена услуга (ОВ L 179, 2015 г., стр. 112).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда CSTP Azienda della Mobilità SpA да понесе освен направените от него съдебни разноски и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

                  3)

                  Asstra Associazione Trasporti понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 190, 8.6.2015 г.


title: Дело T-147/15: Определение на Общия съд от 28 юни 2018 г. — Чешка република/Комисия (Жалба за отмяна — Собствени ресурси на Европейския съюз — Финансова отговорност на държавите членки — Искане за освобождаване за предоставяне на собствени средства — Писмо на Комисията — Необжалваем акт — Недопустимост)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/31

      Определение на Общия съд от 28 юни 2018 г. — Чешка република/Комисия
      (Дело T-147/15) (1)

      ((Жалба за отмяна - Собствени ресурси на Европейския съюз - Финансова отговорност на държавите членки - Искане за освобождаване за предоставяне на собствени средства - Писмо на Комисията - Необжалваем акт - Недопустимост))
      (2018/C 301/41)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil и J. Očková)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Caeiros и Z. Malůšková)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение на директора на дирекция „Собствени ресурси и финансово планиране“ на генерална дирекция „Бюджет“ на Комисията, за което се твърди, че се съдържа в писмо с референтен номер Ares (2015)217973 от 20 януари 2015 г., с което последната е отхвърлила искане за освобождаване от задължението за предоставяне на собствени средства в размер на 53 976 340 CZK, подадено в съответствие с член 17, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 2007/436/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Европейските общности (ОВ L 130, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 184), и от чешките власти се иска да вземат необходимите мерки, за да преведат по сметка на Комисията сумата от 53 976 340 CZK не по-късно от първия работен ден след деветнадесетия ден от втория месец след месеца, през който е изпратено съответното писмо, като в противен случай ще трябва да се заплатят лихви за забава съгласно член 11 от посочения регламент

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Липсва основание за произнасяне по искането за встъпване на Словашката република.

                  3)

                  Осъжда Чешката република да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

                  4)

                  Чешката република, Комисията и Словашката република понасят направите от всяка от тях съдебни разноски във връзка с молбата за встъпване на последната.

         (1)  ОВ C 213, 29.6.2015 г.


title: Дело C-27/17: Решение на Съда (втори състав) от 5 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Lietuvos apeliacinis teismas — Литва) — AB „flyLAL-Lithuanian Airlines“, в ликвидация /Starptautiskā lidosta „Rīga“ VAS, „Air Baltic Corporation“ AS (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Специална компетентност — Член 5, параграф 3 — Деликтна или квазиделиктна отговорност — Място на настъпване на вредоносното събитие — Място на настъпване на вредата и мястото на събитието, причинило вредата — Иск за обезщетение на вреда, за която се твърди, че е причинена от антиконкурентно поведение в различни държави членки — Член 5, параграф 5 — Дейност на клон — Понятие)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/4

      Решение на Съда (втори състав) от 5 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Lietuvos apeliacinis teismas — Литва) — AB „flyLAL-Lithuanian Airlines“, в ликвидация /Starptautiskā lidosta „Rīga“ VAS, „Air Baltic Corporation“ AS
      (Дело C-27/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Специална компетентност - Член 5, параграф 3 - Деликтна или квазиделиктна отговорност - Място на настъпване на вредоносното събитие - Място на настъпване на вредата и мястото на събитието, причинило вредата - Иск за обезщетение на вреда, за която се твърди, че е причинена от антиконкурентно поведение в различни държави членки - Член 5, параграф 5 - Дейност на клон - Понятие))
      (2018/C 301/05)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos apeliacinis teismas

         Страни в главното производство

         Ищец: AB „flyLAL-Lithuanian Airlines“, в ликвидация

         Ответници: Starptautiskā lidosta „Rīga“ VAS, „Air Baltic Corporation“ AS

         в присъствието на:„ŽIA Valda“ AB, „VA Reals“ AB, Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

         Диспозитив

                  1)

                  Член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че в рамките на иск за обезщетение на вреда, причинена от антиконкурентно поведение, „мястото, където е настъпило вредоносното събитие“ в случай като този по главното производство по-специално е мястото на настъпване на загубата на приходи, изразяваща се в спад в продажбите, т.е. мястото на пазара, който е засегнат от посоченото поведение и на който пострадалото лице твърди, че е претърпяло тези загуби.

                  2)

                  Член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че в рамките на иск за обезщетение на вреда, причинена от антиконкурентно поведение, понятието „място, където е настъпило вредоносното събитие“ може да се разглежда като мястото на сключване на антиконкурентно споразумение, противоречащо на член 101 ДФЕС, или като мястото, където е предлагано и прилагано хищническо ценообразуване, ако тези практики са представлявали нарушение съгласно член 102 ДФЕС.

                  3)

                  Член 5, точка 5 от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „спорове, произтичащи от дейността на клон“ включва иск за обезщетяване на вреда, за която се твърди, че е причинена от злоупотреба с господстващо положение, и която се изразява в хищническо ценообразуване, когато клон на предприятие с господстващо положение действително и значително е участвал в тази представляваща злоупотреба практика.

         (1)  ОВ C 104, 3.4.2017 г.


title: Дело T-478/15: Определение на Общия съд от 28 юни 2018 г. — Румъния/Комисия (Жалба за отмяна — Собствени ресурси на Европейския съюз — Финансова отговорност на държавите членки — Задължение да се плати на Комисията сумата, съответстваща на загуба на собствени ресурси — Писмо на Комисията — Необжалваем акт — Недопустимост)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/32

      Определение на Общия съд от 28 юни 2018 г. — Румъния/Комисия
      (Дело T-478/15) (1)

      ((Жалба за отмяна - Собствени ресурси на Европейския съюз - Финансова отговорност на държавите членки - Задължение да се плати на Комисията сумата, съответстваща на загуба на собствени ресурси - Писмо на Комисията - Необжалваем акт - Недопустимост))
      (2018/C 301/42)
      Език на производството: румънски

         Страни

         Жалбоподател: Румъния (представители: първоначално R.-H. Radu, A. Buzoianu и E. Gane, впоследствие R.-H. Radu, E. Gane, A. Wellman и M. Chicu)

         Ответник: Европейска комисия (представител(и): първоначално A. Caeiros и A. Ştefănuc, впоследствие A. Caeiros и G.-D. Balan)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС, насочена към отмяната на решението на генерална дирекция „Бюджет“ на Комисията, което се съдържа в писмо с референтен номер Ares (2015) 2453089 от 11 юни 2015 г. и с което последната приканва Румъния да ѝ предостави брутна сума в размер на 1 079 513,09 EUR, от която следва да се приспаднат 25 % като разходи по събирането, съответстваща на загубата на традиционни собствени ресурси, при това най-късно до първия работен ден след деветнадесето число на втория месец след изпращането на това писмо, като в противен случай би могла да възникне необходимост от плащане на значителни лихви за забава на основание член 11 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 г. за прилагане на Решение 2007/436/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Европейските общности (ОВ L 130, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 184).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Словашката република.

                  3)

                  Осъжда Румъния да понесе направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски на Европейската комисия

                  4)

                  Румъния, Комисията и Словашката република понасят направените от тях съдебни разноски, свързани с молбата за встъпване на последната.

         (1)  ОВ C 346, 19.10.2015 г.


title: Дело T-424/18: Жалба, подадена на 11 юли 2018 г. — Puma/EUIPO — Carrefour (Изображение на кръстосани линии)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/43

      Жалба, подадена на 11 юли 2018 г. — Puma/EUIPO — Carrefour (Изображение на кръстосани линии)
      (Дело T-424/18)
      (2018/C 301/58)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Puma SE (Херцогенаурах, Германия) (представители: P. Trieb и M. Schunke, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Carrefour SA (Булон Биянкур, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на кръстосани линии) — заявка за регистрация № 14 572 697

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 4 май 2018 г. по преписка R 945/2017-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати разноските, включително и тези, направени в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело C-40/18 P: Жалба, подадена на 12 януари 2018 г. от Acquafarm S.L. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 ноември 2017 г. по дело T-458/16, Acquafarm/Комисия

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/12

      Жалба, подадена на 12 януари 2018 г. от Acquafarm S.L. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 ноември 2017 г. по дело T-458/16, Acquafarm/Комисия
      (Дело C-40/18 P)
      (2018/C 301/16)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Acquafarm S.L. (представител: A. Pérez Moreno, abogado)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 12 юли 2018 г. Съдът (осми състав) отхвърли жалбата и постанови Acquafarm S.L. да поеме направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-452/17: Определение на Общия съд от 28 юни 2018 г. — TL/ЕНОЗД (Жалба за отмяна — Защита на личните данни — Публичност на съдебната практика на Общия съд — Искане за анонимизиране и за заличаване в интернет на решение на Общия съд — Необжалваем акт — Потвърждаващ акт — Липса на нови съществени обстоятелства — Явна недопустимост)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/33

      Определение на Общия съд от 28 юни 2018 г. — TL/ЕНОЗД
      (Дело T-452/17) (1)

      ((Жалба за отмяна - Защита на личните данни - Публичност на съдебната практика на Общия съд - Искане за анонимизиране и за заличаване в интернет на решение на Общия съд - Необжалваем акт - Потвърждаващ акт - Липса на нови съществени обстоятелства - Явна недопустимост))
      (2018/C 301/43)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: TL (представители: T. Léonard и M. Cock, адвокати)

         Ответник: Европейски надзорен орган по защита на данните (ЕНОЗД) (представители: A. Buchta, M. Pérez Asinari, C. Gayrel и M. Guglielmetti)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС, с която се иска отмяна на отказа на ЕНОЗД от 16 май 2017 г. на молбата, с която по същество се иска, от една страна, да се извърши нов анализ на неговото правомощие да разпространява в интернет името на страна в производство пред Съда на Европейския съюз, и от друга страна, да се разпореди анонимизирането на съдебното решение [поверително]

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като явно недопустима.

                  2)

                  TL и Европейският надзорен орган по защита на данните понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.