title: Дело T-440/11: Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г.  — BT Telecommunications/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Беларус — Замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на изслушване — Грешка в преценката)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/29

         Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г. — BT Telecommunications/Съвет
   (Дело T-440/11) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Беларус - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на изслушване - Грешка в преценката))
   (2015/C 034/33)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BT Telecommunications PUE (Минск, Беларус) (представители: V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte и T. Milašauskas, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: F. Naert и M. Bishop)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: T. Scharf и E. Paasivirta)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/357/ОВППС на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителните мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 161, стр. 25), на Регламент (ЕС) № 588/2011 на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки срещу президента Лукашенко и някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 161, стр. 1), на Решение 2011/666/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Беларус (ОВ L 265, стр. 17), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1000/2011 на Съвета от 10 октомври 2011 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 265, стр. 8), на Решение 2012/642/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година относно ограничителните мерки срещу Беларус (ОВ L 285, стр. 1), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1017/2012 на Съвета от 6 ноември 2012 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 307, стр. 7), на Решение 2013/534/ОВППС на Съвета от 29 октомври 2013 година за изменение на Решение 2012/642 (ОВ L 288, стр. 69) и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1054/2013 на Съвета от 29 октомври 2013 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 288, стр. 1), в частта им, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение 2011/357/ОВППС на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителните мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус, Регламент (ЕС) № 588/2011 на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки срещу президента Лукашенко и някои длъжностни лица на Беларус, Решение 2011/666/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Беларус, Регламент за изпълнение (ЕС) № 1000/2011 на Съвета от 10 октомври 2011 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус, Решение 2012/642/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година относно ограничителните мерки срещу Беларус и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1017/2012 на Съвета от 6 ноември 2012 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус, в частта им, в която се отнасят до BT Telecommunications PUE.

               2)

               Отхвърля жалбата като недопустима в частта ѝ относно Решение 2013/534/ОВППС на Съвета от 29 октомври 2013 година за изменение на Решение 2012/642 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1054/2013 на Съвета от 29 октомври 2013 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус.

               3)

               Съветът на Европейския съюз понася наред с направените от него съдебни разноски и съдебните разноски, направени от BT Telecommunications.

               4)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 290, 1.10.2011 г.


title: Дело C-96/17: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de Terrassa (Испания), постъпило на 22 февруари 2017 г. — Gardenia Vernaza Ayovi/Consorci Sanitari de Terrassa

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/20

         Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de Terrassa (Испания), постъпило на 22 февруари 2017 г. — Gardenia Vernaza Ayovi/Consorci Sanitari de Terrassa
   (Дело C-96/17)
   (2017/C 151/26)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social de Terrassa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Gardenia Vernaza Ayovi

      Ответник: Consorci Sanitari de Terrassa

      Преюдициални въпроси

               1)

               Включва ли се в понятието „условия за наемане на работа“ по смисъла на клауза 4[,] параграф 1[,] от Директива 1999/70/ЕО (1) на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) законодателното решение, което предлага правният ред, в случай че дисциплинарно уволнение бъде обявено за незаконно, и по-специално предвиденото в член 96, параграф 2 от Кралски законодателен декрет № 5/2015 от 30 октомври 2015 г. за одобрение на преработения текст на Закона за основния статут на служителите в публичната администрация?

               2)

               Дискриминационно ли е с оглед на клауза 4[,] параграф 1[,] от Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) положение — като предвиденото в член 96, параграф 2 от Кралски законодателен декрет № 5/2015 от 30 октомври 2015 г. за одобрение на преработения текст на Закона за основния статут на служителите в публичната администрация — в което при обявяване на дисциплинарно уволнение за незаконно работникът на постоянен трудов договор на служба в публичната администрация винаги се възстановява на работа, докато работник със същите функции, но на договор с неопределена продължителност — или срочен — може да не бъде възстановен на работа, а да му се изплати обезщетение?

               3)

               Обосновано ли е описаното в предходния въпрос положение на неравнопоставеност, ако се разгледа с оглед на член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз, а не с оглед на Директивата?

      (1)  ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5 том 5, стр. 129.


title: Дело C-403/13: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland (Ирландия) на 16 юли 2013 г. — Lisa Kelly/Minister for Social Protection

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/14

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland (Ирландия) на 16 юли 2013 г. — Lisa Kelly/Minister for Social Protection
   (Дело C-403/13)
   2013/C 274/24
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Ireland

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lisa Kelly

      Ответник: Minister for Social Protection

      Преюдициални въпроси

               1.

               Когато заето лице, пребиваващо в държавата членка А, което е било наето на работа и се е осигурявало в тази държава в продължение на почти три години, прекарва последните шест месеца от своя период на заетост и осигуряване в държавата членка Б, следва ли по отношение на неговото последващо искане за обезщетение за заболяване да се прилага правото на държавата членка Б по смисъла на член 11, параграф 3, буква а) от Регламент (ЕО) № 883/2004 (1), или правото на държавата членка А, където лицето пребивава по смисъла на член 11, параграф 3, буква д)?

               2.

               Има ли значение за разглеждането на Въпрос 1 фактът, че ако се приеме, че приложимото право е това на държавата членка Б, заетото лице няма да има право на никакви социалноосигурителни плащания, докато това няма да е така, ако е приложимо правото на държавата членка, в която лицето пребивава (държавата членка А)?

      (1)  Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 166, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82, и поправка в ОВ L 33, 7.2.2008 г., стр. 12).


title: Дело T-570/13: Иск, предявен на 25 октомври 2013 г. — Agriconsulting Europe/Комисия

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/38

         Иск, предявен на 25 октомври 2013 г. — Agriconsulting Europe/Комисия
   (Дело T-570/13)
   2013/C 367/69
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Agriconsulting Europe SA (Брюксел, Белгия) (представител: R. Sciaudone, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да уважи искането за събиране на доказателства,

               —

               да осъди Комисията да заплати обезщетение, в посочения в исковата молба размер, съответно увеличено по преценка на Общия съд,

               —

               да уважи искането за поверително третиране на информацията, предоставена в приложения A.23 и A.24,

               —

               да осъди Комисията за заплати съдебните разноски за настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящото искане се цели да се получи обезщетение на вредите, претърпени поради нередности, които Комисията била допуснала в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка „Създаване на мрежова структура за прилагане на Европейското партньорство за иновации (ЕПИ) „Селскостопанска производителност и устойчивост“ “ (AGRI-2012-EIP-01).
   В подкрепа на иска си, ищецът излага осем правни основания.

               1.

               Грешка при оценката на офертата и нарушение на принципа на равно третиране във връзка с критерий № 1 за възлагане на поръчката.
               В това отношение се твърди, че:

                           —

                           комитетът за оценка е допуснал грешка като приел, че Agriconsulting не е развило въпроса за комуникационната стратегия, доколкото техническата оферта на жалбоподателя съдържа не по-малко от шест страници, на които този въпрос е широко развит,

                           —

                           комитетът за оценка е нарушил принципа на равно третиране, доколкото е направил оценка на комуникационната стратегия, предложена в офертата на жалбоподателя, в рамките на критерий № 1, докато е разгледал този аспект в рамките на критерий № 2 по отношение на офертата на предприятието, на което е възложена поръчка.

               2.

               Грешка при оценката на офертата и погрешно тълкуване и прилагане на критерий за възлагане № 2.
               В това отношение се твърди, че:

                           —

                           комитетът за оценка неправилно е приел, че в конкретния случай е налице задължение да се осигури многочислен постоянен персонал и че при липса на такъв следва да се даде отрицателна оценка на офертата на жалбоподателя,

                           —

                           комитетът за оценка пропуснал да разгледа становището на външните експерти.

               3.

               Грешка при оценката на офертата, нарушение на правилата относно възлагане на поръчки, финансирани с европейски ресурси, и нарушение на правилата за възлагане на обществената поръчка, свързани с критерий № 3.

                           —

                           В това отношение се твърди, че комитетът за оценка е извършил нова оценка на обстоятелства, които вече са били оценени в по-ранен етап на подбор като по този начин е нарушил обхвата и правилата, уреждащи етапа на подбор и този на възлагане на договора.

               4.

               Нарушение — във връзка с критерий за възлагане № 3 — на принципа на пропорционалност и на задължението за използване на критерии за възлагане, които не се смесват с критериите за подбор на офертите.

                           —

                           В това отношение се твърди, че ако се приеме, че критерий за възлагане № 3 допуска оценяване, основано на броя на персонала, този критерий би бил непропорционален е неподходящ с оглед на целта да се определи икономически най-изгодната оферта и би нарушил задължението при съпоставянето на офертите да се използват критерии за възлагане, които не се смесват критериите за административен подбор на офертите.

               5.

               Нарушение — във връзка с критерий за възлагане № 3 — на принципа на разделение на отделните етапи на процедурата по възлагане на обществена поръчка, която предвижда възлагане на оферента с икономически най-изгодната оферта.

                           —

                           В това отношение се твърди, че като е използвал информация, събрана в рамките на оценката на финансовата оферта, за да промени оценката, дадена в предходния етап на количествена оценка на офертата на жалбоподателя, комитетът за оценка бил нарушил принципа за разделение на отделните етапи на процедурата за възлагане на обществена поръчка, в която е възприет метода на възлагане на оферента с икономически най-изгодната оферта.

               6.

               Явна грешка в оценката на офертата във връзка с критерий за възлагане № 3 що се отнася до възможностите за изпълнение на основните задачи.

                           —

                           В това отношение се твърди, че обратно на предвиденото в обявлението за обществената поръчка комитетът за оценка бил приел, че участието, макар и ограничено, на ръководителя на екипа и на неговия заместник в дейността по управление и контрол в рамките на допълнителните задачи правело невъзможно изпълнението на основните задачи.

               7.

               Погрешно тълкуване и прилагане на понятието за оферта с необичайно ниска стойност.

                           —

                           В това отношение се твърди, че комитетът за оценка бил установил аномалии само по отношение на една част от задачите (допълнителните задачи), без обаче да установява, дали в действителност такава „аномалия“ може да направи цялата оферта на жалбоподателя ненадеждна или неподходяща с оглед на постигането на целта на договора.

               8.

               Използване на неоснователни и произволни критерии за прилагане на понятието за оферта с необичайно ниска стойност, както и нарушение на принципите на състезателност и на равно третиране.

                           —

                           В това отношение се твърди, че комитетът за оценка бил приел произволни и необосновани критерии за преценка на степента на необичайност на офертата на жалбоподателя, без да вземе предвид организационния и търговски капацитет на жалбоподателя.


title: Дело C-484/12: Решение на Съда (трети състав) от 12 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Rechtbank 's Gravenhage — Нидерландия) — Georgetown University/Octrooicentrum Nederland, действащ под наименованието NL Octrooicentrum (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Сертификат за допълнителна закрила — Регламент (ЕО) № 469/2009 — Член 3 — Условия за получаване на този сертификат — Възможност за получаване на няколко сертификата за допълнителна защита въз основа на един и същ патент)

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/20

         Решение на Съда (трети състав) от 12 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Rechtbank 's Gravenhage — Нидерландия) — Georgetown University/Octrooicentrum Nederland, действащ под наименованието NL Octrooicentrum
   (Дело C-484/12) (1)

   (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Сертификат за допълнителна закрила - Регламент (ЕО) № 469/2009 - Член 3 - Условия за получаване на този сертификат - Възможност за получаване на няколко сертификата за допълнителна защита въз основа на един и същ патент)
   2014/C 52/33
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank 's Gravenhage

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Georgetown University

      Ответник: Octrooicentrum Nederland, действащ под наименованието NL Octrooicentrum

      Предмет

   Преюдициално запитване — Rechtbank 's-Gravenhage — Нидерландия — Тълкуване на член 3, буква в) и на член14, буква б) от Регламент № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, стр. 1) — Условия за получаване на сертификата — Действащ основен патент, обхващащ няколко продукта — Право или не на сертификат за всеки продукт

      Диспозитив

   При обстоятелства като разглежданите в главното производство — при които въз основа на основен патент и на разрешението за пускане на пазара на лекарствен продукт, представляващ комбинация от няколко активни съставки, притежателят на патента вече е получил сертификат за допълнителна закрила на тази комбинация от активни съставки, която е защитена с посочения патент по смисъла на член 3, буква а) от Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти — член 3, буква в) от същия регламент трябва да се тълкува в смисъл, че допуска притежателят на патент да получи и сертификат за допълнителна закрила на някоя от тези активни съставки, която, разглеждана отделно, също е защитена като такава със същия патент.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г.


title: Дело T-295/08: Жалба, подадена на 23 юли 2008 г. — CPS Color Group/СХВП — Fema Farben und Putze (TEMACOLOR)

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/19

         Жалба, подадена на 23 юли 2008 г. — CPS Color Group/СХВП — Fema Farben und Putze (TEMACOLOR)
   (Дело T-295/08)
   (2008/C 247/37)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: CPS Color Group Oy (Vantaa, Финландия) (представител: P. Hagman, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Други страни в производството пред апелативния състав: Fema Farben und Putze GmbH (Ettlingen, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 7 май 2008 година по преписка R 808/2007 1; и

               —

               да се осъдят ответникът и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „TEMACOLOR“ за стоки и услуги по клас 2

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Германска регистрация № 2 104 061 на словна марка „FEMA Color“ за стоки по клас 2; международна регистрация № 691 406 на словна марка „FEMA Color“ за стоки по клас 2

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението в неговата цялост

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Апелативният състав е допуснал грешка в правото като в нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета е решил, че конфликтните марки са подобни дотолкова, че да бъдат объркани.


title: Дело C-501/14: Преюдициално запитване от Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 10 ноември 2014 г.  — ЕЛ-ЕМ-2001 ООД/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/23

         Преюдициално запитване от Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 10 ноември 2014 г. — ЕЛ-ЕМ-2001 ООД/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Дело C-501/14)
   (2015/C 046/29)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ЕЛ-ЕМ-2001 ООД

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 561/2006 (1) да се тълкува в смисъл, че мярка, необходима за изпълнение на санкция, установена и наложена от държава членка в случай на нарушение, може да се прилага само спрямо лицето, което е извършило нарушението?
               Иначе казано: Предвид член 18 от Регламент (ЕО) № 561/2006 трябва ли да се счита, че национална правна уредба, съгласно която мярка, необходима за изпълнение на санкция, установена и наложена от държава членка, се прилага спрямо лице (физическо или юридическо лице), за което в хода на административното производство не е установено, че е извършило нарушение, е в противоречие със задължението на държавите членки, предвидено в член 19, параграф 1, първа алинея от същия регламент?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 561/2006 да се тълкува в смисъл, че мярка, приложена спрямо трето лице (физическо или юридическо лице) за нарушение, извършено от друго лице, без да е установено, че нарушението е извършено от това трето лице, представлява санкция, наложена на последното, независимо от наименованието на тази мярка?

               3)

               При утвърдителен отговор на втория въпрос противоречи ли на забраната за двойна преценка, предвидена в член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 561/2006, национална правна уредба, която за целите на изпълнението на санкция, наложена за нарушение, извършено от водач на превозно средство, позволява да се наложи спрямо друго лице (физическо или юридическо лице) санкция в материалния смисъл на думата, независимо от наименованието „мярка“?

      (1)  Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета (ОВ L 102, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214).


title: Дело C-57/07: Решение на Съда (седми състав) от 6 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2003/86/ЕО — Право на събиране на семейството — Неприемане в предписания срок)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/14

         Решение на Съда (седми състав) от 6 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-57/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2003/86/ЕО - Право на събиране на семейството - Неприемане в предписания срок)
   (2008/C 22/27)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: M. Condou-Durande)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (OВ L 251, стр. 12, Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164).
   Диспозитив

               1)

               Като не е приело в предписания срок законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за да се съобрази с Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията, които произтичат за него по силата на тази директива.

               2)

               Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 95 от 28.4.2007 г.


title: Дело T-370/05: Решение на Първоинстанционния съд от 10 септември 2008 г. — Франция/Комисия (ФЕОГА — Секция Гарантиране — Разходи, изключени от финансиране от Общността — Лозаро-винарски сектор — Помощ за преструктуриране и конверсия — Понятие за отговаряща на критериите площ)

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/18

         Решение на Първоинстанционния съд от 10 септември 2008 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-370/05) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от финансиране от Общността - Лозаро-винарски сектор - Помощ за преструктуриране и конверсия - Понятие за отговаряща на критериите площ)
   (2008/C 272/32)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: първоначално G. de Bergues и A. Colomb, впоследствие G. de Bergues и A.-L. During)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: M. Nolin)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение 2005/579/ЕО на Комисията от 20 юли 2005 г. относно изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейски фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 199, стр. 84), доколкото с него се изключват от финансиране от страна на Общността някои разходи на основание на корекция относно определянето на площите, отговарящи на критериите за помощ за преструктуриране и конверсия на лозя за 2001/2003 стопанска година.
   Диспозитив

               1.

               Отменя Решение 2005/579/ЕО на Комисията от 20 юли 2005 г. относно изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейски фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, доколкото с него се изключва от финансиране от Общността сумата от 13 519 122,05 EUR на основание на наложена на Френската република корекция относно определянето на площите, отговарящи на критериите за получаване на помощ за преструктуриране и конверсия на лозя за 2001/2003 стопанска година.

               2.

               Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 315, 10.12.2005 г.


title: Дело T-503/08: Определение на Първоинстанционния съд от 4 май 2009 г. — Rundpack/СХВП (Представяне на чаша)

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/50

         Определение на Първоинстанционния съд от 4 май 2009 г. — Rundpack/СХВП (Представяне на чаша)
   (Дело T-503/08) (1)

   2009/C 153/97

      Език на производството: немски

   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г.


title: Дело C-487/08: Иск, предявен на 11 ноември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/16

         Иск, предявен на 11 ноември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-487/08)
   (2009/C 19/29)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и I. Martinez del Peral Cagigal)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като третира по различен начин дивидентите, разпределяни на чуждестранни и на местни акционери, Кралство Испания не изпълнява задълженията си по член 56 от Договора за ЕО и по член 40 от Споразумението за ЕИП.

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Съгласно испанското законодателство дружествата, които имат значително участие в капитала на дъщерно дружество, могат да приспаднат от облагаемия си доход 100 % от получения от дъщерното дружество брутен дивидент. За да се възползват от този режим, дружествата майки, които са местни лица в Испания, трябва да се имали участие в капитала на дъщерното дружество, което е местно лице, равно на или по-голямо от 5 % за период не по-кратък от една година без прекъсване. Дивидентите, отговарящи на условията за прилагане на този режим, се освобождават от удържане на данък при източника.
   Що се отнася до дружествата майки, които са чуждестранни лица в Испания, за ползване от освобождаването се изисква да притежават участие в размер на 20 %, което се намалява на 15 %, считано от януари 2007 г., и на 10 %, считано от 1 януари 2009 г. По този начин дружествата майки от други държави-членки на ЕО и от държави-членки на Споразумението за ЕИП, чието участие в капитала е равно на или по-голямо от 5 %, но по-малко от посочените по-горе стойности, трябва, за разлика от дружествата майки, които са местни лица в Испания, да заплащат данък за изплатените от дъщерното дружество дивиденти.
   Комисията счита, че разликата в третирането, която установява испанското законодателство, като за освобождаване от облагане с данък на дивидентите, разпределяни от дъщерни дружества, които са местни лица в Испания, поставя за дружествата майки, които са чуждестранни лица, изискване за по-голямо участие в капитала в сравнение с дружествата майки, които са местни лица, представлява дискриминация в нарушение на член 56 ЕО и на член 40 от Споразумението за ЕИП. Комисията не открива никаква обосновка за тази допълнителна данъчна тежест, наложена на дружествата майки от други държави-членки и от държавите-членки на ЕИП.


title: Дело C-10/14: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 13 януари 2014 г.  — J.B.G.T. Miljoen, друга страна в производството: Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/9

         Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 13 януари 2014 г. — J.B.G.T. Miljoen, друга страна в производството: Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-10/14)
   2014/C 129/11
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: J.B.G.T. Miljoen

      Друга страна в производството: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициални въпроси

               1)

               В случай като разглеждания, при който държавата по източника на дохода удържа данък върху дивидентите при разпределянето им, трябва ли сравнението между чуждестранните и местните лица за целите на прилагането на член 63 ДФЕС да обхваща и събирания за доходите от дивиденти данък върху доходите, от който за местните лица се приспада удържаният при източника данък върху дивидентите?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: при преценката дали действителната данъчна тежест е по-висока за чуждестранните, отколкото за местните лица, трябва ли удържаният на чуждестранно лице нидерландски данък върху дивидентите да се сравни с дължимия от местно лице нидерландски данък върху доходите, изчисляван върху фиксиран доход, който може да се разглежда като получен в годината на разпределение на дивидентите от всички притежавани инвестиционни дялове в нидерландски дружества, или правото на Европейския съюз изисква използването на друг критерий за сравнение?


title: Дело T-14/11: Жалба, подадена на 11 януари 2011 г. — Timab Industries и CFPR/Комисия

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/22

         Жалба, подадена на 11 януари 2011 г. — Timab Industries и CFPR/Комисия
   (Дело T-14/11)
   2011/C 80/42
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Timab Industries (Dinard, Франция) и Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (Saint-Malo, Франция) (представител: N. Lenoirt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателите искат от Общия съд да:

               —

               отмени Решението,

               —

               осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите искат отмяна на Решението на Комисията от 17 ноември 2010 г., което съдържа мълчалив отказ да се предостави достъп до документи на Комисията относно откритата от нея процедура по преписка COMP/38.866, касаеща картел на европейския пазар на фосфатите за фураж.
   В подкрепа на жалбата жалбоподателите привеждат следните две правни основания:

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на задължението за изготвяне на мотиви, доколкото Комисията не отговорила на потвърдителното искане за достъп до нейното (или нейните) решения, определящи минималните и максимални размери на евентуалните глоби, засягащи адресатите на Решение C(2010) 5004 окончателен, прието в резултат на споразумение.

               2.

               Второто правно основание е изведено от грешки при прилагане на правото и явни грешки в преценката, доколкото в производството за разглеждане на искането за достъп до документите Комисията се позовала на член 4, параграф 2, първо и трето тире, и на параграф 3, втора алинея от Регламент № 1049/2001 (1), за да обоснове отказа да предостави достъп. Жалбоподателите изтъкват, че исканите документи:

                           —

                           не са становища, а решения, за които не е установено, че оповестяването им би засегнало сериозно процеса на вземане на решения,

                           —

                           не съдържат никакви чувствителни търговски данни,

                           —

                           нямат никаква връзка с дейности по инспектиране, разследване и одит.

      (1)  Регламент № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело F-84/12: Жалба, подадена на 1 август 2012 г. — ZZ/Съвет

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/35

         Жалба, подадена на 1 август 2012 г. — ZZ/Съвет
   (Дело F-84/12)
   2012/C 295/62
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: адв. M. Velardo)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за отказ да се предостави пряк достъп на жалбоподателя до окончателния доклад с изводите на комисията по инвалидност и достъп до диагнозата на третия лекар от тази комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 17 октомври 2011 г. за отказ да се предостави пряк достъп на жалбоподателя до окончателния доклад с изводите на комисията по инвалидност, както и достъп до диагнозата на третия лекар;

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 24 март 2012 г., представляващ отговор на подадената по реда на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица жалба;

               —

               да се осъди ответникът да заплати обезщетение и лихви за забава и компенсаторни лихви в размер на 6,75 % за нанесените материални и нематериални вреди;

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-372/09: Жалба, подадена на 21 септември 2009 г. — Visti Beheer/СХВП — Meister (GOLD MEISTER)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/55

         Жалба, подадена на 21 септември 2009 г. — Visti Beheer/СХВП — Meister (GOLD MEISTER)
   (Дело T-372/09)
   2009/C 282/104
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Visti Beheer BV (Ротердам, Нидерландия) (представител: A. Herbertz, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Meister + Co. AG (Wollerau, Швейцария)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се измени Решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 26 юни 2009 г. (преписка R 1465/2008-1), доколкото с него се отменя Решението на Службата за хармонизация в производството по възражение (B 1 134 651) и се уважава заявката за марка на Общността № 5 243 209 за спорните стоки;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „GOLD MEISTER“ за стоки и услуги от класове 3, 14, 16, 35, 37, 40 и 42 (заявка № 5 243 209)

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Meister + Co. AG

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германската словна марка № 39 534 716 и марката на Общността № 2 607 737„MEISTER“ за стоки от клас 14, доколкото възражението е насочено само срещу регистрацията на стоките от този клас

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като не съществувала вероятност за объркване между конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


title: Дело T-630/14: Жалба, подадена на 20 август 2014 г.  — Primo Valore/Комисия

text:
               13.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 361/27

         Жалба, подадена на 20 август 2014 г. — Primo Valore/Комисия
   (Дело T-630/14)
   2014/C 361/41
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Primo Valore (Рим, Италия) (представител: M. Moretto, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да обяви, че Комисията е нарушила задълженията, възложени ѝ по силата на Регламент № 999/2001 (1) и Регламент № 178/2002 (2), както и общите принципи за недопускане на дискриминация и пропорционалност, като не е подложила на гласуване в комитета по регулиране съгласно процедурата, предвидена в член 5а, параграфи 1 — 4 от Решение 1999/468/ЕО, проект за мерки, насочени към преразглеждане на приложение V, точка 2 от Регламент № 999/2001, съгласно който специфичният рисков материал, произхождащ от държавите членки на Европейския съюз, трябва да бъде отстранен и унищожен, независимо че посочените държави членки са били признати като страни с пренебрежим риск от спонгиформни енцефалопатии по говедата (СЕГ).

               —

               Да осъди ответника за заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото основание е изведено от задължението за действие, възложено на Комисията по силата на член 8, параграф 1, последно изречение във връзка с член 5, параграфи 1 и 3 от Регламент № 999/2001 и с член 5, параграф 3 от Регламент № 178/2002, както и с член 7, параграф 2, второ изречение от същия регламент и и членове 23 и 24 от Регламент № 999/2001.

                           —

                           В това отношение се посочва, че съгласно посочените по-горе разпоредби Комисията има задължението да преразгледа временната дерогация, въведена в приложение V, точка 2 от Регламент № 999/2001, и да представи на комитета по регулиране съгласно процедурата, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО, проект за мерки, насочени към изменение на посоченото приложение V. Целта на това действие е да се гарантира спазването на международните здравни стандарти, приети от Световната организация за здраве на животните (OIE), които не предвиждат списък на специфичния рисков материал за страни, които като Италия са получили признание на страни с пренебрежим риск, т.е. страни, в които равнището на риск е по-ниско от международната класификация, приета от OIE.

               2.

               Второто основание е изведено от задължението за действие, възложено на Комисията по силата на принципа за недопускане на дискриминация съгласно член 7, параграф 2, второ изречение от Регламент № 178/2002, както и членове 23 и 24 от Регламент № 999/2001.

                           —

                           В това отношение се посочва, че по силата на посочения по-горе принцип и разпоредби, когато през май 2008 г., май 2011 г., май 2012 г. и май 2013 г. OIE е признала на някои държави членки на Европейския съюз, сред които Италия, статут на страни с пренебрежим риск от СЕГ, Комисията е била длъжна да адаптира правната уредба към тези нови данни и да преразгледа дерогацията съгласно приложение V, точка 2 от Регламента, за да гарантира спазването на принципа за недопускане на дискриминация. Всъщност посочената дерогация, от една страна, третира различно аналогични положения, а именно положението на производителите от държавите членки на Съюза и положението на производителите от трети страни, които са получили признание на страни с пренебрежим риск от СЕГ. От друга страна, тя третира по еднакъв начин различни положения, а именно положението на производителите от държавите членки на Съюза, които са получили признание на страни с пренебрежим риск от СЕГ, и положението на производителите от държавите членки на Съюза, които не са получили такова признание.

               3.

               Третото основание е изведено от задължението за действие, възложено на Комисията по силата на принципа за пропорционалност от член 7, параграф 2 от Регламент № 178/2002, както и членове 23 и 24 от Регламент № 999/2001.

                           —

                           В това отношение се посочва, че по силата на посочения по-горе принцип и разпоредби, след като OIE е признала на някои държави членки на Европейския съюз статут на страни с пренебрежим риск от СЕГ, Комисията е била длъжна да адаптира правната уредба към тези нови данни и да преразгледа временната дерогация съгласно приложение V, точка 2 от Регламента, за да гарантира спазването на принципа за пропорционалност. Впрочем според жалбоподателя следва да се отбележи, че решението на Комисията да не преразгледа дерогацията, предвидена в приложение V, точка 2, не съответства на постигането на целта за защита на здравето, на която Комисията се позовава.

      (1)  Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ОВ L 147, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, стр. 1).


title: Дело T-282/07: Определение на Първоинстанционния съд от 28 април 2009 г. — Tailor/СХВП (Изображение на ляв джоб) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща ляв джоб — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/39

         Определение на Първоинстанционния съд от 28 април 2009 г. — Tailor/СХВП (Изображение на ляв джоб)
   (Дело T-282/07) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща ляв джоб - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
   2009/C 153/75
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Tom Tailor GmbH (Хамбург, Германия) (представители: S.O. Gillert, K. Vanden Bossche и F. Schiwek, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 15 май 2007 г. (преписка R 669/2006-1) относно регистрацията като марка на Общността на фигуративен знак, изобразяващ ляв джоб.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание.

               2)

               Осъжда Tom Tailor GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 235, 6.10.2007 г.


title: Дело C-265/12: Решение на Съда (втори състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel — Belgique) — Citroën Belux NV/Federatie voor Verzekerings- en Financiële Tussenpersonen (FvF) (Член 56 ДФЕС — Свободно предоставяне на услуги — Директива 2005/29/ЕО — Нелоялни търговски практики — Защита на потребителите — Свързани оферти, включващи поне една финансова услуга — Забрана — Изключения)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/17

         Решение на Съда (втори състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel — Belgique) — Citroën Belux NV/Federatie voor Verzekerings- en Financiële Tussenpersonen (FvF)
   (Дело C-265/12) (1)

   (Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики - Защита на потребителите - Свързани оферти, включващи поне една финансова услуга - Забрана - Изключения)
   2013/C 260/28
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Brussel

      Страни в главното производство

      Ищец: Citroën Belux NV

      Ответник: Federatie voor Verzekerings- en Financiële Tussenpersonen (FvF)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van beroep te Brussel — Белгия — Тълкуване на член 56 ДФЕС и на член 3, параграф 9 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14,стр. 260) — Национална правна уредба в областта на защита на потребителите, която — при условията на изчерпателно изброени случаи — предвижда обща забрана за предоставяне на свързана оферта, ако поне един от елементите ѝ представлява финансова услуга.

      Диспозитив

   Член 3, параграф 9 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“), както и член 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат държава членка да предвиди разпоредба като разглежданата в главното производство, която, освен в изчерпателно изброени в националното законодателство случаи, предвижда обща забрана за предлаганите на потребителите свързани оферти, поне един от елементите на които представлява финансова услуга.

      (1)  ОВ C 258, 25.8.2012 г.


title: Дело T-239/07: Определение на Първоинстанционния съд от 5 май 2008 г. — Pathé Distribution/Изпълнителна агенция Образование, аудиовизия и култура (Арбитражна клауза — Изпълнителна агенция Образование, аудиовизия и култура — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/36

         Определение на Първоинстанционния съд от 5 май 2008 г. — Pathé Distribution/Изпълнителна агенция „Образование, аудиовизия и култура“
   (Дело T-239/07) (1)

   (Арбитражна клауза - Изпълнителна агенция „Образование, аудиовизия и култура“ - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   (2008/C 171/67)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Pathé Distribution SAS (Paris, Франция) (представител: P. Deprez, avocat)

      Ответник: Изпълнителна агенция „Образование, аудиовизия и култура“ (представители: H. Monet, agent, подпомаган от J.-L. Fagnart, avocat)
   Предмет
   От една страна, искане за отмяна на Решението на Изпълнителна агенция „Образование, аудиовизия и култура“ от 8 май 2007 г., с което е развален договор 2006-0912-0304DI021001FR1507 и, от друга искане за осъждане на Изпълнителна агенция „Образование, аудиовизия и култура“ да заплати на жалбоподателя сумата от 9 737 евро, в изпълнение на посочения договор.
   Диспозитив

               1)

               Основанието за постановяване на решение по съществото на жалбата е отпаднало.

               2)

               Осъжда Изпълнителна агенция „Образование, аудиовизия и култура“ да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело T-470/08: Иск, предявен на 23 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Eurgit и Cirese

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/40

         Иск, предявен на 23 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Eurgit и Cirese
   (Дело T-470/08)
   (2008/C 327/70)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Moretto, avvocato, A. M. Rouchaud-Joët, N. Bambara)

      Ответник: Associazione dei giuristi italiani per le Comunità europee — Eurgit (Рим, Италия), Vania Cinese (Рим, Италия)
   Искания на ищеца

               —

               да се осъдят EURGIT и г-жа Vania Cinese, поотделно и солидарно, да върнат сумата от 7 412 EUR, дължима като главница, заедно с мораторните лихви, изчислени въз основа на законния лихвен процент в Белгия, считано от 11.11.2002 г. до пълното изплащане на дължимите суми,

               —

               да се осъдят EURGIT и г-жа Vania Cinese, поотделно и солидарно, да заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Настоящият иск е предявен от Европейската комисия на основание член 238 ЕО с цел да се осъдят EURGIT, и солидарно г-жа Cinese, да върнат сумата от 7 412 EUR, заедно с мораторните лихви, която сума отговаря на аванса, внесен от ищеца в полза на EURGIT за осъществяването на проект № 97/GR/098, финансиран в рамките на програмата GROTIUS за стимули и обмен за практикуващи юристи.
   В това отношение Комисията поддържа, че по силата на точка 7 от „декларацията на получателя на финансова помощ“, последният се задължава в случай, че описът на разходите не е достатъчен, за да докаже изразходването на получената финансова помощ, да върне на Комисията по нейно искане вече платените суми, чието изразходване не е доказано.
   След като EURGIT не е доказала в определения срок изразходването на авансово платената от Комисията сума, нямало никакво съмнение, че върху ответника и върху лицето, което е действало от негово име и за негова сметка, тежи задължението да върне платения аванс.


title: Дело C-60/09: Определение на председателя на Съда от 1 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — Италия) — Lucio Rubano/Regione Campania, Comune di Cusano Mutri

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/24

         Определение на председателя на Съда от 1 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — Италия) — Lucio Rubano/Regione Campania, Comune di Cusano Mutri
   (Дело C-60/09) (1)

   2011/C 63/44
   Език на производството: италиански
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 90, 18.4.2009 г.


title: Дело C-212/08: Решение на Съда (осми състав) от 30 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État, Франция) — Société Zeturf Ltd/Premier ministre (Режим на изключителни права на управление на конните залагания извън хиподруми — Член 49 ЕО — Ограничение на свободното предоставяне на услуги — Императивни съображения от общ интерес — Цели за борба срещу пристрастяването към игри и срещу измамите и престъпните дейности, както и за подпомагане развитието на селските райони — Пропорционалност — Ограничителна мярка, която трябва да бъде насочена към намаляване на възможностите за игри и съгласувано и последователно ограничаване на дейностите, свързани с хазартни игри — Оператор, който провежда динамична търговска политика — Умерена рекламна политика — Преценка на пречката за търговията посредством традиционните канали и по интернет)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/2

         Решение на Съда (осми състав) от 30 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État, Франция) — Société Zeturf Ltd/Premier ministre
   (Дело C-212/08) (1)

   (Режим на изключителни права на управление на конните залагания извън хиподруми - Член 49 ЕО - Ограничение на свободното предоставяне на услуги - Императивни съображения от общ интерес - Цели за борба срещу пристрастяването към игри и срещу измамите и престъпните дейности, както и за подпомагане развитието на селските райони - Пропорционалност - Ограничителна мярка, която трябва да бъде насочена към намаляване на възможностите за игри и съгласувано и последователно ограничаване на дейностите, свързани с хазартни игри - Оператор, който провежда динамична търговска политика - Умерена рекламна политика - Преценка на пречката за търговията посредством традиционните канали и по интернет)
   2011/C 252/02
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Société Zeturf Ltd

      Ответник: Premier ministre

      Предмет

   Преюдициално запитване — Conseil d'État — Тълкуване на членове 49 ЕО и 50 ЕО — Допустимост на режим на изключителни права на управление на конните залагания извън хиподруми в полза на един-единствен оператор, който няма стопанска цел, но за сметка на това провежда динамична търговска политика — Необходимост да се вземат предвид само конните залагания он лайн или целият сектор на конните залагания, независимо от тяхната форма

      Диспозитив

               1.

               Член 49 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           а)

                           държава членка, която се стреми да осигури особено високо равнище на защита на потребителите в сектора на хазартните игри, може да има основание да счита, че само предоставянето на изключителни права на една-единствена организация, контролирана стриктно от публичните власти, може да позволи да се овладеят рисковете, свързани с посочения сектор, и да се преследва целта за възпрепятстване насърчаването към прекомерни разходи във връзка с игри и за борба срещу пристрастяването към тях по достатъчно ефикасен начин;

                           б)

                           запитващата юрисдикция следва да провери дали:

                                       —

                                       към момента на настъпване на фактите по главното производство целта на националните органи наистина е била да се осигури такова особено високо равнище на защита и дали с оглед на желаното равнище на защита въвеждането на монопол действително може да се счита за необходимо, както и дали

                                       —

                                       държавният контрол, на който подлежи по принцип дейността на организацията, притежаваща изключителни права, действително се прилага съгласувано и последователно при преследването на целите, чието постигане е възложено на тази организация;

                           в)

                           за да бъде съгласувана с целите за борба срещу престъпността, както и за намаляване на възможностите за игра, правната уредба, въвеждаща монопол в областта на хазартните игри, трябва:

                                       —

                                       да се основава на констатацията, че престъпните дейности и измамите, свързани с игрите и пристрастяването към тях, представляват проблем на територията на съответната държава членка, който може да се отстрани чрез разрастване на разрешените и регламентирани дейности,

                                       —

                                       да позволява използването само на умерена реклама, стриктно ограничена до необходимото за насочване на потребителите към контролираните мрежи за игра.

               2.

               За да се прецени засягането на свободното предоставяне на услуги от система, предвиждаща режим на изключителни права за организирането на конни залагания, националните юрисдикции следва да вземат предвид всички заменяеми канали за търговия на тези залагания, освен ако използването на интернет няма за последица да увеличи рисковете, свързани със съответните хазартни игри отвъд съществуващите рискове, що се отнася до игрите, предлагани по традиционните канали. При наличието на национална правна уредба, която се прилага по един и същ начин към предлагането на конни залагания он лайн и предлагането им по традиционните канали, засягането на свободното предоставяне на услуги следва да се прецени от гледна точка на ограниченията, направени за съответния сектор като цяло.

      (1)  ОВ C 197, 2.8.2008 г.


title: Дело F-75/10: Жалба, подадена на 10 септември 2010 г. — Scheefer/Парламент

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/64

         Жалба, подадена на 10 септември 2010 г. — Scheefer/Парламент
   (Дело F-75/10)
   ()
   2010/C 301/103
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Séverine Scheefer (Люксембург, Люксембург) (представител: C. L'Hote-Tissier, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решенията на ответника, с които отказва да приеме мотивирано решение относно правното положение на жалбоподателя и отказва in fine да преквалифицира договора на жалбоподателя като срочно нает служител в такъв за неопределено време в съответствие с член 8, параграф 1 от Условията за работа на другите служители, както и поправяне на претърпяната от жалбоподателя вреда

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се спре производството и да се изчака изхода на дело F-105/09, което е висящо понастоящем пред Съда на публичната служба на Европейския съюз,

               —

               в противен случай да се отменят решенията от 11 февруари 2010 г. и 10 юни 2010 г., с които, препращайки само към писмото си от 12 октомври 2009 г., Парламентът отказва да приеме мотивирано решение относно правното положение на жалбоподателя и въпреки две последователни подновявания отказва in fine да преквалифицира договора на жалбоподателя като срочно нает служител в такъв за неопределено време,

               —

               да се отмени решението на Парламента от 12 февруари 2009 г.,

               —

               да се отмени решението на Парламента от 12 октомври 2009 г.,

               —

               да се отмени правната квалификация на първоначалния договор, както и определянето на 31 март 2009 г. като краен срок на действие на този договор,

               —

               вследствие на това да се преквалифицира договорът на жалбоподателя като такъв за неопределено време,

               —

               да се поправи вредата, претърпяна от жалбоподателя в резултат от поведението на Парламента,

               —

               при условията на евентуалност, ако въпреки всичко Съдът на публичната служба стигне до извода, че въпреки назначаването за неопределено време трудовото правоотношение е прекратено, което не е така, да се присъди обезщетение за вреди поради злоупотреба при прекратяване на договорното правоотношение,

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходните искания, ако въпреки всичко Съдът на публичната служба стигне до извода, че не е възможно каквото и да било преквалифициране, което не е така, да се присъди обезщетение за вредата, претърпяна от жалбоподателя в резултат от неправомерното поведение на Европейския парламент,

               —

               да се запазят за жалбоподателя всички други права, способи, правни основания и искове, и по-специално осъждането на Парламента да заплати обезщетение във връзка с претърпяната вреда,

               —

               да се осъди Европейският парламент да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-582/10: Жалба, подадена на 23 декември 2010 г. — Acron и Dorogobuzh/Съвет

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/30

         Жалба, подадена на 23 декември 2010 г. — Acron и Dorogobuzh/Съвет
   (Дело T-582/10)
   2011/C 55/55
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Acron OAO (Великий Новгород, Руска федерация) и Dorogobuzh OAO (Верхнеднепровский, Руска федерация) (представител: B. Evtimov, lawyer)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 856/2010 на Съвета от 27 септември 2010 година (1), доколкото той засяга жалбоподателите; и

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си жалбоподателите искат отмяната съгласно член 263 ДФЕС на Регламент (ЕС) № 856/2010 на Съвета, с който се прекратява частично междинно преразглеждане, започнало по искане на жалбоподателите за промяна на формата на антидъмпингова мярка чрез включването на свързано търговско дружество в тяхната действаща гаранция.
   В подкрепа на своите искания жалбоподателите изтъкват следните правни основания:

               Жалбоподателите твърдят, че институциите на Съюза са отхвърлили тяхното искане и са прекратили частичното междинно преразглеждане без промяна на мярката въз основа на неправилно правно основание.

               Жалбоподателите твърдят по-специално, че институциите на Съюза са нарушили член 143, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ 1993 L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) и са допуснали явна грешка в преценката като са установили, че свързаният с жалбоподателите търговец е свързан с друго дружество.

               Освен това жалбоподателите твърдят, че при провеждането на разследването и при формулирането на констатациите в Регламент (ЕС) № 856/2010 на Съвета институциите са нарушили член 5, параграф 4 ДЕС, с който институциите на Съюза се задължават да спазват установения в правото на ЕС основен принцип на пропорционалност и член 41 от Хартата за основните права, в който е закрепен принципът на добра администрация.

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 856/2010 на Съвета от 27 септември 2010 година за изменение на Регламент (ЕО) № 661/2008 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на амониев нитрат с произход от Русия (ОВ 2010 L 254, стр. 5)


title: Дело T-305/11: Жалба, подадена на 8 юни 2011 г. — Italmobiliare/Комисия

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/38

         Жалба, подадена на 8 юни 2011 г. — Italmobiliare/Комисия
   (Дело T-305/11)
   2011/C 232/65
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Italmobiliare SpA (Милано, Италия) (представители: M. Siragusa, F. Moretti, L. Nascimbene, G. Rizza и M. Piergiovanni, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени изцяло или частично обжалваното решение.

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от погрешното идентифициране на субекта — адресат на обжалваното решение, в нарушение на член 18, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1/2003, като същото е отправено до Italmobiliare, което е само финансов холдинг, и впрочем не притежава целия капитал, вместо до Italcementi, което изпълнява ролята на оперативен холдинг в групата. Комисията е нарушила и принципа на състезателност и на оправдани правни очаквания, като е посочила жалбоподателя за адресат на обжалваното решение, макар същият да е бил напълно встрани от проведеното досега разследване. Жалбоподателят изтъква накрая нарушение на принципа за недопускане на дискриминация, доколкото Italmobiliare е единственият чисто финансов холдинг, въвлечен в производството.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на член 18, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1/2003, поради това, че Комисията е започнала производство по разследване и е приела правнообвързващ акт при липса на правомощие за това.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност. На първо място, използваните средства не са подходящи за постигане на преследваните цели, при положение че Комисията се е позовала на член 18 от Регламент № 1/2003 в контекста на разследване, което не се основава на специфични индиции и чиито предмет е неопределен, за да се снабди с елементи, които е трябвало да проследи посредством разследване по сектори съобразно член 17 от Регламент № 1/2003. Освен това обжалваното решение не претегля адекватно нуждите на разследването и вредите, причинени само на заинтересуваните лица, доколкото Комисията неоправдано е наложила на жалбоподателя непропорционални и ирационални задължения за намиране, каталогизиране и предаване на информация.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране, закрепено в член 296 ДФЕС. Комисията е пропуснала да посочи в обжалвания акт причините, които обосновават нейния избор да използва особения правен инструмент на решението, взето по силата на член 18, параграф 3 от Регламент № 1/2003. Обжалвания акт е опорочен и от липса на мотиви, що се отнася до предмета и целта на искането за предоставяне на информация, както и до необходимостта от поисканата информация за текущото разследване. Нарушението на задължението за мотивиране съставлява съществено процесуално нарушение по смисъла на член 263 ДФЕС и нарушение на правото на защита на жалбоподателя.

               5.

               Петото правно основание е изведено от незаконосъобразност на обжалваното решение поради нарушение на принципа на състезателност. Неколкодневният срок, предоставен от Комисията за формулиране на становище по въпросника, приложен към съобщението от 4 ноември, е бил явно недостатъчен за ефективно упражняване на правото да бъде изслушан. По-нататък, съобщението от 4 ноември има съдържание, донякъде различно от това на обжалваното решение: по този начин Комисията е попречила на адресатите да предявят своите защитни доводи по същество в отговор на различни въпроси, включени впоследствие в окончателния акт. Освен това становището е било игнорирано от Комисията в редица отношения. В резултат на това образуваният спор е бил обезсмислен, като са накърнени възможностите за защита и процесуалното положение на жалбоподателя.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от нарушение на принципа на добра администрация, което се проявява чрез (i) липсата на координация между различните последователно изпратени въпросници, които са били предмет на преномерирания, преформулирания, допълнения и методологични промени, (ii) значителната продължителност на дейността по разследване, извън границите на разумното, както и (iii) начина на провеждане на производството от страна на Комисията.


title: Дело C-297/09: Преюдициално запитване, отправено от Gerechtshof te Amsterdam (Нидерландия) на 29 юли 2009 г. — Strafzaak/X

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/11

         Преюдициално запитване, отправено от Gerechtshof te Amsterdam (Нидерландия) на 29 юли 2009 г. — Strafzaak/X
   (Дело C-297/09)
   2010/C 11/20
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof te Amsterdam

      Страни в главното производство

      Уличен в извършване на престъпление: X

      Преюдициални въпроси

               1.

               Попада ли хипотезата, при която лице — гражданин на Европейския съюза, за когото съществува сериозно подозрение, че престоят му в държава членка от Европейската общност, различна от държавата, чийто гражданин е, има за основна цел извършването на престъпни деяния, в териториалното и предметно приложно поле на Договора за ЕО и по-специално на членове 12, 18, 43 и следващите и на член 49 и следващите ЕО?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос във връзка с член 18 ЕО:

                           а)

                           Следва ли разпоредба като тази на член 67, параграф 2 от нидерландския Наказателно-процесуален кодекс, доколкото позволява налагането на мярка за отклонение задържане под стража на лица, които попадат в териториалното приложно поле на член 18 ЕО, но които имат постоянно местожителство или пребиваване в държава членка, различна от Нидерландия, да се счита за ограничение на правото на свободно предвижване и на свободно пребиваване по смисъла на тази разпоредба?

                           б)

                           При утвърдителен отговор във връзка с тази разпоредба, която позволява налагането на мярка за отклонение задържане под стража на граждани на Съюза, които имат постоянно местожителство или пребиваване в държава членка, различна от Нидерландия, представлява ли тя, доколкото е била приета в интерес на ефективността на следствието, наказателното преследване и на правосъдието, законосъобразна обосновка, основана на обективни съображения от общ интерес, които не зависят от гражданството на съответните лица и са съответни на легитимната цел, преследвана от националното право?

         При утвърдителен отговор на първия въпрос, се поставя следващият във връзка с член 49 ЕО и следващите:

               3.

               Трябва ли разпоредба като тази на член 67, параграф 2 от нидерландския Наказателно-процесуален кодекс, доколкото позволява налагането на мярка за отклонение задържане под стража на граждани от държавите членки, които имат постоянно местожителство или пребиваване в държава членка, различна от Нидерландия, да се счита за ограничение на свободното предоставяне на услуги, посочено в член 49 ЕО и следващите, тъй като става въпрос за дискриминация, основавана на факта, че предоставящият услугите няма постоянно местожителство или пребиваване в държавата на предоставяне, а в друга държава членка от Европейската общност?

         При отрицателен отговор на 2 и 3 въпрос:

               4.

               Трябва ли разпоредба като тази на член 67, параграф 2 от нидерландския Наказателно-процесуален кодекс, доколкото позволява налагането на мярка за отклонение задържане под стража на граждани от държави членки, които имат постоянно местожителство или пребиваване в държава членка, различна от Нидерландия, да се счита за дискриминация, основана на гражданство, забранена с член 12 ЕО (обща забрана за дискриминация в областта на прилагането на Договора), 43 ЕО и следващите (забрана за дискриминация, основана на гражданството в областта на свободата на установяване) и член 49 ЕО и следващите (забрана за дискриминация, основана на гражданството в областта на свободното предоставяне на услуги)?

         При утвърдителен отговор на 3 и 4 въпрос:

               5.

               Може ли разпоредба като тази на член 67, параграф 2 от нидерландския Наказателно-процесуален кодекс, която позволява налагането на мярка за отклонение задържане под стража на граждани от държави членки, които имат постоянно местожителство или пребиваване в държава членка, различна от Нидерландия, доколкото е била приета в интерес на ефективността на следствието, наказателното преследване и на правосъдието, да се счита за законосъобразна поради причини, свързани с обществения ред, обществената сигурност и общественото здраве, както предвиждат членове 45 ЕО—48 ЕО и член 55 ЕО?


title: Дело T-489/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 14 октомври 2011 г. — Русе индъстри/Комисия (Обезпечително производство — Държавни помощи — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване — Молба за спиране на изпълнението — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/19

         Определение на председателя на Общия съд от 14 октомври 2011 г. — Русе индъстри/Комисия
   (Дело T-489/11 R)
   (Обезпечително производство - Държавни помощи - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
   2011/C 355/35
   Език на производството: български

      Страни

      Молител:„Русе индъстри“ АД (Русе, България) (представители: Ал. Ангелов и Св. Панов, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes и Д. Стефанов)

      Предмет

   Искане за спиране на изпълнението на Решение C(2011) 4903, окончателен, на Комисията от 13 юли 2011 г., с което се обявява за несъвместима с вътрешния пазар помощта, предоставена от България на „Русе индъстри“ АД под формата на неизплатени задължения към държавата (държавна помощ C 12/2010 и N 389/2009), в частта, в която решението разпорежда тази помощ да се възстанови от молителя

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля искането за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело F-36/13: Жалба, подадена на 18 април 2013 г. — ZZ/EACEA

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/58

         Жалба, подадена на 18 април 2013 г. — ZZ/EACEA
   (Дело F-36/13)
   2013/C 207/99
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за прекратяване на трудовия договор на жалбоподателя на основание член 47, буква в), точка i) от Условията за работа на другите служители (УРДС)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Агенцията от 24 юли 2012 г.;

               —

               в съответствие с това:

                           —

                           жалбоподателят да бъде възстановен на длъжността си, считано от 25 октомври 2012 г., а Агенцията да бъде осъдена да му изплати възнаграждението със задна дата;

                           —

                           обжалваното решение да се отстрани от личното дело на жалбоподателя, както и всички свързани с настоящото производство документи;

               —

               Агенцията да бъде осъдена да му изплати сумата от 10 000 евро като обезщетение за претърпените неимуществени вреди;

               —

               Агенцията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-137/12: Жалба, подадена на 14 март 2012 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/24

         Жалба, подадена на 14 март 2012 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-137/12)
   2012/C 151/37
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: E. Cujo, I. Rogalski и R. Vidal Puig)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Съвета 2011/853/ЕС от 29 ноември 2011 година относно подписването от името на Съюза на Европейската конвенция за законовата защита на услуги, базирани на или представляващи условен достъп (1);

               —

               Съветът на Европейския съюз да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Като първо основание за обжалване Комисията твърди, че член 114 ДФЕС не е подходящото правно основание за приемането на обжалваното решение. Всъщност според жалбоподателя решението е трябвало да бъде прието на основание член 207, параграф 4 ДФЕС, който овластява Съвета да сключва международни споразумения в областта на общата търговска политика, дефинирана в член 207, параграф 1 ДФЕС. Разглежданата конвенция не е предназначена „да подобри функционирането на вътрешния пазар“ — основната ѝ цел е да „улеснява“ и „насърчава“ предоставянето на услуги за условен достъп между Съюза и други европейски страни. Тя ще има непосредствени и незабавни последици по отношение на предоставянето на услуги за условен достъп, както и по отношение на търговията със забранени устройства и свързаните с тези устройства услуги. Следователно тази конвенция попада в приложното поле на общата търговска политика.
   Като второ основание за обжалване Комисията твърди, че е нарушена изключителната външна компетентност на Съюза (член 2, параграф 1 и член 3, параграфи 1 и 2 ДФЕС), доколкото Съветът е приел, че сключването на конвенцията не е от изключителната компетентност на Съюза, докато всъщност конвенцията е от областта на общата търговска политика или най-малкото сключването ѝ би могло да се отрази на общите правила или да измени обхвата им.

      (1)  ОВ L 336, стр. 1.


title: Дело T-258/09: Жалба, подадена на 6 юли 2009 г. — i-content/СХВП (BETWIN)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/45

         Жалба, подадена на 6 юли 2009 г. — i-content/СХВП (BETWIN)
   (Дело T-258/09)
   2009/C 205/82
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Берлин, Германия) (представител: A. Nordemann, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 4 май 2009 г. в процедурата по жалба R 1528/2008-4, отнасяща се до Заявка за марка на Общността 006849641 — словна марка: BETWIN — както и по-ранното Решение на Службата от 10 септември 2008 г. относно Заявка за марка на Общността 006849641 — словна марка: BETWIN;

               —

               да се осъди Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „BETWIN“ за услуги от класове 35, 38 и 41 (Заявка № 6 849 641)

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), доколкото заявената марка има изисквания минимален отличителен характер и не съществува никаква необходимост от запазването ѝ за общо ползване; нарушение на член 79 от Регламент (ЕО) № 207/2009, нарушение на принципа на равно третиране, както и на членове 6 и 14 от ЕКПЧ и на член 49 ЕО.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-71/10: Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court of the United Kingdom (Обединеното кралство) на 8 февруари 2010 г. — Office of Communications/The Information Commissioner

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/20

         Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court of the United Kingdom (Обединеното кралство) на 8 февруари 2010 г. — Office of Communications/The Information Commissioner
   (Дело C-71/10)
   2010/C 113/31
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court of the United Kingdom

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Office of Communications

      Ответник: The Information Commissioner

      Преюдициален въпрос

   Съгласно Директива 2003/4/ЕO (1), когато публичен орган притежава информация за околната среда, чието разкриване би засегнало отделни интереси, защитени чрез повече от едно изключение (в случая защитения по член 4, параграф 2, буква б) интерес, свързан с обществената сигурност, и защитения по член 4, параграф 2, буква д) интерес, свързан с правата върху интелектуалната собственост), но това засягане не би било достатъчно голямо, в случай че изключенията се разглеждат поотделно, за да има предимство пред обществения интерес от разкриване на информацията, изисква ли директивата допълнително разглеждане, изразяващо се в съчетаването на отделните интереси, защитени чрез тези две изключения, и съвместното им претегляне спрямо обществения интерес от разкриване на информацията?

      (1)  Директива 2003/4/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета (ОВ L 41, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 200).


title: Дело C-519/09: Преюдициално запитване, отправено от Arbeitsgericht Wuppertal (Германия) на 14 декември 2009 г. — Dieter May/AOK Rheinland/Hamburg — Die Gesundheitskasse

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/8

         Преюдициално запитване, отправено от Arbeitsgericht Wuppertal (Германия) на 14 декември 2009 г. — Dieter May/AOK Rheinland/Hamburg — Die Gesundheitskasse
   (Дело C-519/09)
   2010/C 80/14
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Arbeitsgericht Wuppertal

      Страни в главното производство

      Ищец: Dieter May

      Ответник: AOK Rheinland/Hamburg — Die Gesundheitskasse

      Преюдициални въпроси

               1.

               Обхваща ли понятието за работник по смисъла на член 7, параграфи 1 и 2 от Директива 2003/88/ЕО (съответстващо на член 7 от Директива 93/104/ЕО) (1) и служител, за когото се прилага правната уредба за работа на служители (Dienstordnungsangestellte) в публичноправна организация, чиито автономни правила, издадени въз основа на овластяване от федерален закон (член 351 RVO) по отношение на правото на отпуск на такъв служител препращат към приложимите за държавните служители разпоредби (тук член 101 от Landesbeamtengesetz NW (Закон за държавните служители на провинция Северен Рейн-Вестфалия), във връзка с Verordnung über den Erholungsurlaub der Beamtinnen und Beamten und Richterinnen und Richter im Lande Nordrhein Westfalen (Правилник за отпуските на държавните служители и съдиите в провинция Северен Рейн-Вестфалия)?

      (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стp. 9, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело C-586/10: Решение на Съда (втори състав) от 26 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Allemagne — Bianca Kücük/Land Nordrhein-Westfalen (Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Клауза 5, точка 1, буква а) от Рамковото споразумение относно срочната работа — Последователни срочни трудови договори — Обективни причини, които могат да оправдаят подновяването на такива договори — Национална правна уредба, която оправдава използването на срочни трудови договори в случай на временно заместване — Постоянна или честа нужда от заместващ персонал — Отчитане на всички обстоятелства, свързани с подновяването на последователни срочни трудови договори)

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/4

         Решение на Съда (втори състав) от 26 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Allemagne — Bianca Kücük/Land Nordrhein-Westfalen
   (Дело C-586/10) (1)

   (Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Клауза 5, точка 1, буква а) от Рамковото споразумение относно срочната работа - Последователни срочни трудови договори - Обективни причини, които могат да оправдаят подновяването на такива договори - Национална правна уредба, която оправдава използването на срочни трудови договори в случай на временно заместване - Постоянна или честа нужда от заместващ персонал - Отчитане на всички обстоятелства, свързани с подновяването на последователни срочни трудови договори)
   2012/C 73/06
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Ищец: Bianca Kücük

      Ответник: Land Nordrhein-Westfalen

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesarbeitsgericht — Тълкуване на клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 година, съдържащо се в приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Национална правна уредба, която приема временното заместване на работник като обективна причина, която може да оправдае ограничаването във времето на трудовите договори — Понятие за обективни причини, които могат да оправдаят подновяването на срочни договори

      Диспозитив

   Клауза 5, точка 1, буква а) от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 година, което се съдържа в приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че временната нужда от заместващ персонал, предвидена от национална уредба като разглежданата в главното производство, по принцип може да представлява обективна причина по смисъла на посочената клауза. Само фактът, че даден работодател е принуден често, дори постоянно, да използва временни замествания, и че тези замествания могат също да бъдат осигурени чрез назначаването на работници по силата на безсрочни трудови договори, не предполага липсата на обективна причина по смисъла на клауза 5, точка 1, буква а) от посоченото рамково споразумение, нито наличието на злоупотреба по смисъла на тази клауза. Въпреки това, когато преценяват дали подновяването на срочните трудови договори или правоотношения е оправдано от такава обективна причина, органите на държавите членки — в рамките на съответната си компетентност — трябва да отчитат всички обстоятелства по случая, включително броя и общата продължителност на сключените преди това срочни трудови договори или правоотношения със същия работодател.

      (1)  ОВ C 89, 19.3.2011 г.


title: Дело T-693/13: Решение на Общия съд от 10 май 2016 г. — Mikhalchanka/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки по отношение на Беларус — Замразяване на средства и на икономически ресурси — Ограничения за влизане и преминаване през територията на Съюза — Запазване на името на жалбоподателя в списъка на засегнатите лица — Журналист — Право на защита — Задължение за мотивиране — Грешка в преценката)

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/12

         Решение на Общия съд от 10 май 2016 г. — Mikhalchanka/Съвет
   (Дело T-693/13) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки по отношение на Беларус - Замразяване на средства и на икономически ресурси - Ограничения за влизане и преминаване през територията на Съюза - Запазване на името на жалбоподателя в списъка на засегнатите лица - Журналист - Право на защита - Задължение за мотивиране - Грешка в преценката))
   (2016/C 222/13)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец/Жалбоподател: Aliaksei Mikhalchanka (Минск, Беларус) (представител: M. Michalauskas, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители:: J.-P. Hix и F. Naert)

      Предмет

   Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение 2013/534/ОВППС на Съвета от 29 октомври 2013 година за изменение на Решение 2012/642/ОВППС относно ограничителните мерки срещу Беларус (ОВ L 288, 2013 г., стр. 69) и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1054/2013 на Съвета от 29 октомври 2013 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 288, 2013 г., стр. 1).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля искането за установяване на липса на основание, предявено от Съвета на Европейския съюз.

               2)

               Отменя в частта им, която се отнася до г-н Aliaksei Mikhalchanka:

                           —

                           Решение 2013/534/ОВППС на Съвета от 29 октомври 2013 година за изменение на Решение 2012/642/ОВППС относно ограничителните мерки срещу Беларус,

                           —

                           Регламент за изпълнение (ЕС) № 1054/2013 на Съвета от 29 октомври 2013 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус.

               3)

               Съветът понася освен направените от него съдебни разноски и тези на г-н Mikhalchanka.

      (1)  ОВ C 93, 29.3.2014 г.


title: Дело C-485/07: Решение на Съда (първи състав) от 26 май 2011 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen/H. Akdas, H. Agartan, Z. Akbulut, M. Bas, K. Yüzügüllüer, E. Keskin, C. Topaloglu, A. Cubuk, S. Sariisik (Асоцииране ЕИО — Турция — Социално осигуряване на работниците мигранти — Отмяна на клаузите за пребиваване — Обхват — Добавка към пенсията за инвалидност, изплащана от приемащата държава членка за осигуряване на жизнения минимум на получателите — Промяна на националното законодателство — Премахване на посочената добавка, когато получателят пребивава извън територията на съответната държава членка)

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/3

         Решение на Съда (първи състав) от 26 май 2011 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen/H. Akdas, H. Agartan, Z. Akbulut, M. Bas, K. Yüzügüllüer, E. Keskin, C. Topaloglu, A. Cubuk, S. Sariisik
   (Дело C-485/07) (1)

   (Асоцииране ЕИО - Турция - Социално осигуряване на работниците мигранти - Отмяна на клаузите за пребиваване - Обхват - Добавка към пенсията за инвалидност, изплащана от приемащата държава членка за осигуряване на жизнения минимум на получателите - Промяна на националното законодателство - Премахване на посочената добавка, когато получателят пребивава извън територията на съответната държава членка)
   2011/C 211/04
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Centrale Raad van Beroep

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Ответниици: H. Akdas, H. Agartan, Z. Akbulut, M. Bas, K. Yüzügüllüer, E. Keskin, C. Topaloglu, A. Cubuk, S. Sariisik

      Предмет

   Преюдициално запитване — Centrale Raad van Beroep — Тълкуване на член 9 от Споразумението за асоцииране, на член 59 от Допълнителния протокол към Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, подписан на 23 ноември 1970 г. в Брюксел и сключен, одобрен и утвърден от името на Общността с Регламент (ЕИО) № 2760/72 на Съвета от 19 декември 1972 година (ОВ L 293, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 1, стр. 37) и на член 6, параграф 1 от Решение № 3/80 на Съвета по асоцииране от 19 септември 1980 година за прилагането на схемите за социално осигуряване на държавите членки на Европейските общности към турските работници и членовете на техните семейства (ОВ С 110, 1983 г., стр. 60) — Национално законодателство, което предвижда отпускането на добавка към пенсията за инвалидност в рамките на социалното осигуряване за нетрудоспособност с оглед на достигане на социалния минимум — Ограничения в случай на пребиваване извън Нидерландия — Отнемане на два етапа според местоживеенето и националността

      Диспозитив

               1.

               Член 6, параграф 1, първа алинея от Решение № 3/80 на Съвета по асоцииране от 19 септември 1980 година за прилагането на схемите за социално осигуряване на държавите — членки на Европейските общности, към турските работници и членовете на техните семейства трябва да се тълкува в смисъл, че има непосредствено действие, така че турските граждани, спрямо които се прилага тази разпоредба, имат право непосредствено да се позовават на нея пред юрисдикциите на държавите членки, за да не бъдат прилагани норми на вътрешното право, които ѝ противоречат.

               2.

               Член 6, параграф 1, първа алинея от Решение № 3/80 трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство той не допуска правна уредба на държава членка, която както член 4a от Закона за допълнителните обезщетения (Toeslagenwet) от 6 ноември 1986 г. отнема обезщетение като добавката към пенсията за инвалидност, предоставяна съгласно националното законодателство по отношение на бивши турски работници мигранти, при положение че са се завърнали в Турция, след като са загубили правото си да пребивават в приемащата държава членка, поради обстоятелството че са се инвалидизирали там.

               3.

               Член 9 Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, подписано на 12 септември 1963 г. в Анкара от Република Турция, от една страна, както и от държавите — членки на Европейската икономическа общност, и Общността, от друга страна, и сключено, одобрено и утвърдено от името на Общността с Решение 64/732/ЕИО на Съвета от 23 декември 1963 година не се прилага по отношение на положение като разглежданото в главното производство.

      (1)  ОВ C 22 от 26.1.2008 г.