title: Дело T-518/16: Решение на Общия съд от 4 декември 2018 г. — Carreras Sequeros и др./Комисия (Публична служба — Длъжностни лица и договорно наети служители — Реформа на Правилника от 1 януари 2014 г. — Член 6 от приложение Х към Правилника — Нови разпоредби относно годишния отпуск, приложими към длъжностните лица на служба в трета страна — Възражение за незаконосъобразност — Цел на годишния отпуск)

text:
               4.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/23

      Решение на Общия съд от 4 декември 2018 г. — Carreras Sequeros и др./Комисия
      (Дело T-518/16) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица и договорно наети служители - Реформа на Правилника от 1 януари 2014 г. - Член 6 от приложение Х към Правилника - Нови разпоредби относно годишния отпуск, приложими към длъжностните лица на служба в трета страна - Възражение за незаконосъобразност - Цел на годишния отпуск))
      (2019/C 44/28)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Francisco Carreras Sequeros (Адис-Абеба, Етиопия) и 5 други жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение към решението (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и G. Gattinara, впоследствие G. Gattinara и A.-C. Simon)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: J. Steele и E. Танева) и Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално M. Bauer и M. Veiga, впоследствие M. Bauer и R. Meyer)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решенията, с които се намалява броят на дните годишен отпуск на жалбоподателите, считано от 2014 г.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решенията за намаляване през 2014 г. на броя на дните годишен отпуск на Francisco Carreras Sequeros и на останалите длъжностни лица или служители на Европейската комисия, чиито имена са посочени в приложението.

                  2)

                  Осъжда Комисията да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Francisco Carreras Sequeros и на останалите длъжностни лица или служители на Комисията, чиито имена са посочени в приложението.

                  3)

                  Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 7, 12.1.2015 г. (дело, първоначално регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-88/14 и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г.).


title: Дело T-98/18: Решение на Общия съд от 13 декември 2018 г. — Multifit/EUIPO (MULTIFIT) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз MULTIFIT — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/56

      Решение на Общия съд от 13 декември 2018 г. — Multifit/EUIPO (MULTIFIT)
      (Дело T-98/18) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз MULTIFIT - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
      (2019/C 82/67)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Германия) (представители: N. Weber и L. Thiel, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Sesma Merino, D. Walicka, M. Fischer и M. Eberl)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 15 ноември 2017 г. (преписка R 846/2017-1) относно заявка за регистрация на словния знак MULTIFIT като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Multifit Tiernahrungs GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 134, 16.4.2018 г.


title: Дело C-430/17: Решение на Съда (трети състав) от 23 януари 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 2011/83/ЕС — Договори от разстояние — Член 6, параграф 1, буква з) — Задължение за предоставяне на информация относно правото на отказ — Член 8, параграф 4 — Договор, сключен с помощта на средство за комуникация от разстояние, което предоставя ограничено пространство или време за представяне на информацията — Понятие „ограничено пространство или време за представяне на информацията“ — Рекламен проспект, разпространяван като притурка към списание — Талон за поръчка по пощата, в който се съдържа линк, през който се получава информация относно правото на отказ)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/13

      Решение на Съда (трети състав) от 23 януари 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV
      (Дело C-430/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 2011/83/ЕС - Договори от разстояние - Член 6, параграф 1, буква з) - Задължение за предоставяне на информация относно правото на отказ - Член 8, параграф 4 - Договор, сключен с помощта на средство за комуникация от разстояние, което предоставя ограничено пространство или време за представяне на информацията - Понятие „ограничено пространство или време за представяне на информацията“ - Рекламен проспект, разпространяван като притурка към списание - Талон за поръчка по пощата, в който се съдържа линк, през който се получава информация относно правото на отказ))
      (2019/C 93/16)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG

         Ответник: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

         Диспозитив

      Преценката на въпроса дали в даден случай средството за комуникация предоставя ограничено пространство или време за представяне на информацията по смисъла на член 8, параграф 4 от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, трябва да се извършва с оглед на всички технически характеристики на търговските съобщения на търговеца. В това отношение задача на запитващата юрисдикция е да провери дали, с оглед на пространството и на времето, което заема съобщението, и на минималния размер на печатарския шрифт, подходящ за средния потребител, за когото е предназначено това съобщение, е възможно цялата информация, посочена в член 6, параграф 1 от тази директива, да бъде обективно представена в рамките на посоченото съобщение.
      Член 6, параграф 1, буква з) и член 8, параграф 4 от Директива 2011/83 трябва да се тълкуват в смисъл, че когато договорът е сключен с помощта на средство за комуникация от разстояние, което предоставя ограничено пространство или време за представяне на информацията и когато съществува право на отказ, търговецът е длъжен да предостави на потребителя в съответното техническо средство, но преди сключването на договора, информацията за условията, срока и начина за упражняването на това право. В този случай търговецът трябва да предостави на потребителя стандартния формуляр за отказ, съдържащ се в част Б от приложение I към тази директива, с помощта на друг източник на ясен и разбираем език.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело T-881/16: Решение на Общия съд от 15 януари 2019 г. — HJ/EMA (Публична служба — Срочно наети служители — Частична недопустимост — Молба за издаване на разпореждане — Достъп на длъжностни лица до служебното им досие — Членове 26 и 26 bis от Правилника — Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Служебно досие, достъпно за всички служители на EMA — Защита на физическите лица по отношение на обработката на лични данни от институциите и органите на Съюза — Отговорност — Неимуществена вреда)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/47

      Решение на Общия съд от 15 януари 2019 г. — HJ/EMA
      (Дело T-881/16) (1)

      ((Публична служба - Срочно наети служители - Частична недопустимост - Молба за издаване на разпореждане - Достъп на длъжностни лица до служебното им досие - Членове 26 и 26 bis от Правилника - Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Служебно досие, достъпно за всички служители на EMA - Защита на физическите лица по отношение на обработката на лични данни от институциите и органите на Съюза - Отговорност - Неимуществена вреда))
      (2019/C 93/58)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: HJ (представители: L. Levi и A. Blot, адвокати)

         Ответник: Европейска агенция по лекарствата (представители: I. Ratescu и F. Cooney, подпомагани от S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за плащане на обезщетение за неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на оповестяване на служебното му досие пред всички служители на EMA, и от друга страна, за изваждане на два документа от това досие.

         Диспозитив

                  1)

                  Осъжда Европейската агенция по лекарствата (ЕМА) да плати на HJ едно евро като символично обезщетение за претърпени неимуществени вреди.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  EMA понася направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски на HJ.

         (1)  ОВ C 46, 13.2.2017 г.


title: Дело T-31/19: Жалба, подадена на 15 януари 2019 г. — AF/FRA

text:
               18.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/50

      Жалба, подадена на 15 януари 2019 г. — AF/FRA
      (Дело T-31/19)
      (2019/C 103/65)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: AF (представители: L. Levi и N. Flandin, адвокати)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за основните права (FRA)

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ответника от 9 май 2018 г. за приемане на списъка на подлежащите на прекласиране за 2017 г. срочно наети служители, в който името на жалбоподателя не е включено,

                  —

                  ако е необходимо, да отмени и решението на FRA, получено от жалбоподателя на 5 октомври 2018 г., с което е отхвърлена жалбата, подадена от него по административен ред срещу посоченото по-горе решение,

                  —

                  да присъди обезщетение на жалбоподателя за претърпените от него имуществени вреди,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

                  1.

                  Първо — нарушение на член 54 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (наричани по-нататък „УРДС“), на член 30 от приложение XIII към Правилника за длъжностните лица и на член 3 от Решение № 2016/01 на изпълнителния съвет на FRA за приемане на общи разпоредби за прилагане на член 54 от УРДС.

                  2.

                  Второ — нарушение на правото на добра администрация, закрепено в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  3.

                  Трето — нарушение на принципа на правна сигурност и на принципа на защита на оправданите правни очаквания.


title: Дело T-811/17: Жалба, подадена на 12 декември 2017 г. — Classic Media/EUIPO — Pirelli Tyre (CLASSIC DRIVER)

text:
               12.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/38

         Жалба, подадена на 12 декември 2017 г. — Classic Media/EUIPO — Pirelli Tyre (CLASSIC DRIVER)
   (Дело T-811/17)
   (2018/C 052/50)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Classic Media AG (Цуг, Швейцария) (представител: A. Masberg, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Pirelli Tyre SpA (Милано, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „CLASSIC DRIVER“ — международна регистрация № 1 108 587

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 3 октомври 2017 г. по преписка R 59/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отхвърли възражението и на жалбоподателя да се присъдят разноските за производството по възражение.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


               22.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 67/13

         Дело, заведено на 21 декември 2017 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-14/17)
   (2018/C 67/13)
   На 21 декември 2017 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler, Catherine Howdle и Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 7 от Споразумението за ЕИП да направи Акта, посочен в точка 31ббб от приложение IX към Споразумението за ЕИП (Регламент за изпълнение (ЕС) № 447/2013 на Комисията от 15 май 2013 г. за установяване на процедурата за ЛУАИФ, които са взели решение да поискат да бъдат включени в приложното поле на Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета), както е адаптиран с Протокол 1 към Споразумението за ЕИП, част от вътрешния си правен ред.

               2.

               Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

         Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на жалбата:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 12 септември 2017 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 12 юли 2017 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Регламент за изпълнение (ЕС) № 447/2013 на Комисията от 15 май 2013 г. за установяване на процедурата за ЛУАИФ, които са взели решение да поискат да бъдат включени в приложното поле на Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета, посочен в точка 31ббб от приложение IX към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него („Актът“).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на Акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 7 от Споразумението за ЕИП.


               22.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 67/10

         Дело, заведено на 20 декември 2017 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-11/17)
   (2018/C 67/10)
   На 20 декември 2017 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler, Catherine Howdle и Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че Исландия не е изпълнила задълженията си по Акта, посочен в точки 30, 31бб, 31дб, 31и и 31 г. от приложение IX към Споразумението за ЕИП (Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове, и за изменение на директиви 2003/41/ЕО и 2009/65/ЕО и на регламенти (ЕО) № 1060/2009 и (ЕС) № 1095/2010), както е адаптиран с Протокол 1 към Споразумението за ЕИП, и по член 7 от Споразумението, като не е приела мерките, необходими за прилагането на Акта в предвидения срок, и/или като не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ за мерките, предприети за прилагането на посочения Акт.

               2.

               Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

         Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на жалбата:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 12 септември 2017 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 12 юли 2017 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове, и за изменение на директиви 2003/41/ЕО и 2009/65/ЕО и на регламенти (ЕО) № 1060/2009 и (ЕС) № 1095/2010, посочена в точки 30, 31бб, 31дб, 31и и 31 г. от приложение IX към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него („Актът“).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на Акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по Акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


               22.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 67/14

         Дело, заведено на 21 декември 2017 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-15/17)
   (2018/C 67/14)
   На 21 декември 2017 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler, Catherine Howdle и Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Белгия.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 7 от Споразумението за ЕИП да направи Акта, посочен в точка 31ббг от приложение IX към Споразумението (Делегиран регламент (ЕС) № 694/2014 на Комисията от 17 декември 2013 г. за допълване на Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за определяне на категориите лица, управляващи алтернативни инвестиционни фондове), както е адаптиран с Протокол 1 към Споразумението за ЕИП, част от вътрешния си правен ред.

               2.

               Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

         Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на жалбата:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 12 септември 2017 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 12 юли 2017 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Делегиран регламент (ЕС) № 694/2014 на Комисията от 17 декември 2013 г. за допълване на Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за определяне на категориите лица, управляващи алтернативни инвестиционни фондове, посочен в точка 31ббг от приложение IX към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него („Актът“).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на Акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 7 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело C-380/16: Решение на Съда (шести състав) от 8 февруари 2018 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 73 — Данъчна основа — Членове 306 — 310 — Специален режим за туристически агенти — Изключване от този режим за продажби на предприятията, които са данъчнозадължени лица — Общо определяне на данъчната основа за даден период — Несъвместимост)

text:
               9.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/3

         Решение на Съда (шести състав) от 8 февруари 2018 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-380/16) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 73 - Данъчна основа - Членове 306 — 310 - Специален режим за туристически агенти - Изключване от този режим за продажби на предприятията, които са данъчнозадължени лица - Общо определяне на данъчната основа за даден период - Несъвместимост))
   (2018/C 123/04)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Owsiany-Hornung и M. Wasmeier)

      Ответник: Федерална република Германия (представители: T. Henze и R. Kanitz)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Кралство Нидерландия (представители: M. K. Bulterman, C. S. Schillemans и B. Koopman)

      Диспозитив

               1)

               Като е изключила от специалния режим за облагане с данък върху добавената стойност, приложим по отношение на туристическите агенти, доставките на пътнически услуги, предоставяни на данъчнозадължени лица, които лица се ползват от тях за нуждите на стопанската си дейност, и като е допуснала туристическите агенти, доколкото този специален режим е приложим по отношение на тях, да определят фиксирана данъчна основа за целите на облагане с данък върху добавената стойност на групи услуги или на всички предоставени за даден данъчен период услуги, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 73 и по членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност.

               2)

               Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 314, 29.8.2016 г.


title: Дело T-210/17: Решение на Общия съд от 22 февруари 2018 г. — International Gaming Projects/EUIPO — Zitro IP (TRIPLE TURBO) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „TRIPLE TURBO“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „TURBO“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               9.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/19

         Решение на Общия съд от 22 февруари 2018 г. — International Gaming Projects/EUIPO — Zitro IP (TRIPLE TURBO)
   (Дело T-210/17) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „TRIPLE TURBO“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „TURBO“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
   (2018/C 123/26)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Малта) (представител: M. Garayalde Niño, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Zitro IP Sàrl (Люксембург, Люксембург) (представител: A. Canela Giménez, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 февруари 2017 г. (преписка R 119/2016-4) относно производство по възражение между Zitro IP и International Gaming Projects

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 8 февруари 2017 г. (преписка R 119/2016-4).

               2)

               EUIPO понася, наред с направените от нея съдебни разноски, тези на International Gaming Projects Ltd.

               3)

               Zitro IP Sàrl понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 161, 22.5.2017 г.


title: Дело T-222/16: Решение на Общия съд от 27 февруари 2018 г. — Hansen Medical/EUIPO — Covidien („MAGELLAN“) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз „MAGELLAN“ — Реално използване — Доказателствена тежест — Член 15 и член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 18 и член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) № 2017/1001] — Процесуално нарушение, допуснато от отдела по отмяна — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009 [понастоящем член 94 от Регламент № 2017/1001] — Устна фаза на производството — Член 77 от Регламент № 207/2009 [понастоящем член 96 от Регламент № 2017/1001])

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/19

         Решение на Общия съд от 27 февруари 2018 г. — Hansen Medical/EUIPO — Covidien („MAGELLAN“)
   (Дело T-222/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка на Европейския съюз „MAGELLAN“ - Реално използване - Доказателствена тежест - Член 15 и член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 18 и член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) № 2017/1001] - Процесуално нарушение, допуснато от отдела по отмяна - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009 [понастоящем член 94 от Регламент № 2017/1001] - Устна фаза на производството - Член 77 от Регламент № 207/2009 [понастоящем член 96 от Регламент № 2017/1001]))
   (2018/C 134/25)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hansen Medical, Inc. (Маунтин Вю, Калифорния, Съединени щати) (представители: R. Kunze, G. Würtenberger и T. Wittmann, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Gája и D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Covidien AG (Нойхаузен ам Райнфал, Швейцария) (представители: R. Ingerl и D. Wiedemann, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 3 февруари 2016 г. (съединени преписки R 3092/2014-2 и R 3118/2014-2) относно производство по обявяване на недействителност между Hansen Medical и Covidien

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Hansen Medical, Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 270, 25.7.2016 г.


title: Дело T-104/18: Жалба, подадена на 22 февруари 2018 г. — Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/36

         Жалба, подадена на 22 февруари 2018 г. — Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA
   (Дело T-104/18)
   (2018/C 134/52)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Donostia-San Sebastián, Испания) (представители: P. Palacios Pesquera и M. Rius Coma, abogados)

      Ответник: Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да приеме за допустими настоящата жалба и изложените в нея основания;

               —

               да уважи изложените основания и в резултат от това да отмени обжалваното решение, като обяви, че не следва да се възстановяват сумите, които съответстват на изпълнените от TECNALIA задачи;

               —

               да осъди REA да заплати съдебните разноски в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу решението, прието в рамките на състезателното производство за възстановяване на помощта, предоставена по проект FP7-SME-2013-605879-FOODWATCH grant agreement. В основата на решението за отмяна на споразумението за отпускане на помощ по проекта FoodWatch е твърденият пропуск жалбоподателят да бъде уведомен за съществуването на проекта BreadGuard, който според REA е много сходен с проекта FoodWatch от гледна точка на цели, методология на работа и очаквани резултати.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от липсата на мотиви на обжалваното решение, тъй като оневиняващите обстоятелства, изтъкнати от TECNALIA в рамките на състезателното производство по разследване, не са били взети предвид.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на съдържанието на приложение II към Споразумението за отпускане на помощ по проекта FoodWatch, тъй като ответникът не е съобщил имената на независимите експерти, подписали експертизите, на които се основава обжалваното решение, възпрепятствайки по този начин отвода им от страна на TECNALIA.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на принципа на виновна отговорност, тъй като ответникът не е взел предвид степента на участие на TECNALIA в извършването на твърдените деяния.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушението на принципа на законност, като се има предвид правилното изпълнение на проектите и липсата на нарушение или неизпълнение от страна на TECNALIA на поетите задължения.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като не е взета предвид степента на виновност на всеки един от участниците в твърдяното нарушение.


title: Дело T-766/16 R: Определение на председателя на Общия съд от 22 март 2018 г. — Hércules Club de Fútbol/Комисия (Обезпечително производство — Държавни помощи — Помощи, предоставени от Испания в полза на някои професионални футболни клубове — Държавна гаранция, предоставена от публичноправен субект — Решение, с което помощите се обявяват за несъвместими с вътрешния пазар — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               28.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/22

         Определение на председателя на Общия съд от 22 март 2018 г. — Hércules Club de Fútbol/Комисия
   (Дело T-766/16 R)
   ((Обезпечително производство - Държавни помощи - Помощи, предоставени от Испания в полза на някои професионални футболни клубове - Държавна гаранция, предоставена от публичноправен субект - Решение, с което помощите се обявяват за несъвместими с вътрешния пазар - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2018/C 182/25)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Hércules Club de Fútbol, SAD (Аликанте, Испания) (представители: S. Rating и Y. Martínez Mata, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Luengo, B. Stromsky и P. Němečková)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Испания (представител: A. Gavela Llopis)

      Предмет

   Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на Решение (ЕС) 2017/365 на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), приведена в действие от Испания в полза на Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva и Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva (ОВ L 55, 2017 г., стр. 12)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Отменя определението от 11 ноември 2016 г., Hércules Club de Fútbol/Комисия (T-766/16 R).

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-161/18: Иск, предявен на/Жалба, подадена на 5 март 2018 г. — Braesch и др./Комисия

text:
               4.6.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 190/31

         Иск, предявен на/Жалба, подадена на 5 март 2018 г. — Braesch и др./Комисия
   (Дело T-161/18)
   (2018/C 190/54)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Anthony Braesch (Люксембург, Люксембург), Trinity Investments DAC (Дъблин, Ирландия), Bybrook Capital Master Fund LP (Гранд Кайман, Кайманови острови), Bybrook Capital Hazelton Master Fund LP (Гранд Кайман), Bybrook Capital Badminton Fund LP (Гранд Кайман) (представители: M. Siragusa, A. Champsaur, G. Faella, и L. Prosperetti, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2017) 4690 окончателен на Комисията от 4 юли 2017 г. (1) по преписка SA.47677 (2017/N);

               —

               при условията на евентуалност, да отмени посоченото решение в частта му, която се отнася до третирането на инструментите FRESH (2);

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните и другите разноски, направени в това отношение от жалбоподателите;

               —

               да постанови предприемането на всякакви други мерки, които Общият съд счете за подходящи, включително процесуално-организационни действия по членове 89(3) и/или събиране на доказателства съгласно член 91, параграф 1, буква б) от Процедурния правилник на Общия съд.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат пет основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че Комисията неправомерно одобрила мерки за поделяне на тежестта в рамките на предпазната рекапитализация в нарушение на членове 18 и 21 от Регламент (ЕС) № 806/2014 (липса на мотиви) (3).

               2.

               С второто основание се твърди, че Комисията неправомерно изискала прекратяването на договорите FRESH (явна грешка при прилагане на правото и при преценката на фактите, тъй като започнала анализа от Съобщението относно банките (4); нарушение на принципите на защита на обоснованите правни очаквания и на равното третиране; липса на мотиви).

               3.

               Третото основание е изведено от твърдението, че обжалваното решение третирало дисриминационно държателите на FRESH (нарушение на правото на равно третиране, гарантирано по силата на членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) и на член 14 и на Протокол № 12 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи (наричана по-нататък „ЕКПЧ“); явна грешка в преценката, липса на мотиви).

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че обжалваното решение нарушавало правата на собственост на държателите на FRESH (нарушение на правото на собственост, закриляно съгласно член 17 от Хартата и член 1 от Протокол № 1 към ЕКПЧ; липса на мотиви).

               5.

               Петото основание е изведено от твърдението, че Комисията не открила официална процедура по разследване, независимо от факта че са налице сериозни съмнения относно съвместимостта на мерките с правото на ЕС (нарушение на член 108, параграф 2 ДФЕС и нарушение на член 4, параграфи 3 и 4 от Регламент 2015/1589 на Съвета (5); от явна грешка в преценката; липса на мотиви).

      (1)  ОВ C 40, 2018 г., стр. 7.

      (2)  Floating Rate Equity-linked Subordinated Hybrid (субординирани хибридни инструменти, свързани с дялови участия с променлив курс) (вид облигации).

      (3)  Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1).

      (4)  Съобщение на Комисията относно прилагането, считано от 1 август 2013 г., на правилата за държавните помощи към мерките за подкрепа на банки в контекста на финансовата криза („Съобщение относно банковия сектор“) (ОВ C 2013, 216 г., стр. 1).

      (5)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9 и поправка в OB L 186, 19.7.2017 г., стр. 17).


title: Дело C-206/17: Определение на председателя на първи състав на Съда от 7 февруари 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht — Allemagne) — Heinrich Denker/Gemeinde Thedinghausen, в присъствието на: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               4.6.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 190/19

         Определение на председателя на първи състав на Съда от 7 февруари 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht — Allemagne) — Heinrich Denker/Gemeinde Thedinghausen, в присъствието на: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   (Дело C-206/17) (1)

   (2018/C 190/30)
   Език на производството: немски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 249, 31.7.2017 г.


201806150551955122018/C 231/542872018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180504424211Дело T-287/18: Жалба, подадена на 4 май 2018 г. — M. I. Industries/EUIPO — Natural Instinct (Nature’s Variety Instinct)
 ---documentbreak--- C2312018BG4210120180504BG0054421421Жалба, подадена на 4 май 2018 г. — M. I. Industries/EUIPO — Natural Instinct (Nature’s Variety Instinct)
   (Дело T-287/18)2018/C 231/54Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: M. I. Industries, Inc. (Линкълн, Съединени щати) (представители: M. Montañá Mora, S. Sebe Marin, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Natural Instinct Ltd (Кимбърли, Обединено кралство)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Nature’s Variety Instinct“ — заявка за регистрация № 14 290 647

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 6 март 2018 г. по преписка R 1659/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO, а евентуално и възразяващата страна, да заплатят солидарно всички съдебни разноски.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001


201806150511955362018/C 231/562902018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180504434422Дело T-290/18: Жалба, подадена на 4 май 2018 г. — Agmin Italy/Комисия
 ---documentbreak--- C2312018BG4320120180504BG0056432442Жалба, подадена на 4 май 2018 г. — Agmin Italy/Комисия
   (Дело T-290/18)2018/C 231/56Език на производството: италиански
      Страни

      Жалбоподател: Agmin Italy SpA (Верона, Италия) (представители: F. Guardascione, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            Като главно искане да установи и прогласи недействителността и/или невалидността и/или неефективността и/или липсата на обжалваното решение поради нарушение на закона, нарушение на принципа на разделяне на функцията по разследване и функцията по вземане на решения, нарушение на принципа на състезателност, превишаване на правомощия под формата на изопачаване и на неправилна оценка на фактите, явна нелогичност и явна противоречивост, липса на разследване и неравно третиране, както и — на всички изложени основания — на всеки предходен или последващ акт и във всички случаи на всеки акт, който е координиран и/или свързан с обжалваното решение, с всички произтичащи от закона последици,

            —

            При всички положения да отмени Решение DG NEAR от 7 март 2018 г. (ARES — 2018 — 1288022), нотифицирано на 9 март 2018 г., в частта, обжалвана с настоящата жалба, и следователно да отмени съответните санкции,

            —

            При условията на евентуалност, да отмени или намали санкцията, наложена на Agmin, тъй като е прекомерна и непропорционална спрямо действителното поведение на Agmin,

            —

            Отново при условията на евентуалност, да установи, че описаните факти позволяват реабилитацията на Agmin по смисъла на член 106, параграф 9 от Регламент № 966/2012,

            —

            Да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбата е подадена срещу решението на Европейската комисия от 7 март 2018 г. (ARES — 2018 — 1288022) — както и срещу публикуването му на интернет сайта на Комисията — за изключване на жалбоподателя от участие в процедурите за възлагане на обществени поръчки, финансирани от бюджета на Европейския съюз и от Европейския фонд за развитие, за максималния срок от три години, предвиден в член 106, параграф 14, буква в) от Регламент № 966/2012 (
         1
      ), поради недоставянето на поръчаните стоки (лотове 9 и 11) в уговорените в договор за доставка ENPI/2014/351-804 срокове и поради това, че гаранцията (гаранция за предварително финансиране на стойност от 89430,71 EUR), която Agmin е предоставило на възлагащия орган на 19 ноември 2014 г, не е била заменена. Тази гаранция е издадена от институция, която, съгласно получената от Banca d’Italia информация, има право да издава гаранции само в полза на банки и финансови институции, които могат да отпускат кредити, но не и в полза на други лица и образувания като възлагащия орган.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три основания.

            1.

            Превишаване на правомощия, изразяващо се по-специално в нарушение на принципа за разделяне на функцията по разследване и функцията по вземане на решения, в противоречиви действия, в явна нелогичност и в липсата на мотиви.

            2.

            Нарушение и/или неправилно прилагане на „principles of European Contract Law 2002“ [принципи на европейското договорно право, 2002 г.], приложими на основание член 41 от общите условия на договора.

            3.

            Нарушение на принципа на пропорционалност на санкциите по смисъла на член 5 ДЕС, тъй като Европейската комисия е наложила на Agmin максималната санкция от три години.

      Жалбоподателят твърди по-специално, че обжалваното решение уврежда правата му, тъй като при приемането му Комисията не е отчела надлежно факта, че липсата на доставка е причинена главно — или при условията на евентуалност — е съпричинена от възлагащия орган, който произволно и необосновано е отказал да замени доставчика на стоките с друг производител, който е заявил готовност да достави стоки със същото или по-високо качество от посоченото в техническите спецификации на обявлението за обществена поръчка.
   (
         1
      )	Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298 от 26.10.2012 г.).


201806150731955382018/C 231/287122016TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180516232422Дело T-712/16: Решение на Общия съд от 16 май 2018 г. — Deutsche Lufthansa/Комисия (Конкуренция — Концентрации — Пазар на въздушния транспорт — Решение за обявяване на концентрацията за съвместима с вътрешния пазар при спазване на някои ангажименти — Решение за освобождаване на страна от задължения, предмет на ангажименти — Пропорционалност — Оправдани правни очаквания — Принцип на добра администрация — Злоупотреба с власт)
 ---documentbreak--- C2312018BG2320120180516BG0028232242Решение на Общия съд от 16 май 2018 г. — Deutsche Lufthansa/Комисия
   (Дело T-712/16) (
         1
      )
   „(Конкуренция — Концентрации — Пазар на въздушния транспорт — Решение за обявяване на концентрацията за съвместима с вътрешния пазар при спазване на някои ангажименти — Решение за освобождаване на страна от задължения, предмет на ангажименти — Пропорционалност — Оправдани правни очаквания — Принцип на добра администрация — Злоупотреба с власт)“2018/C 231/28Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG (Кьолн, Германия) (представител: S. Völcker, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Biolan, H. Leupold и I. Zaloguin)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2016) 4964 окончателен на Комисията от 25 юли 2016 година за отхвърляне на подаденото от жалбоподателя искане за освобождаване от някои ангажименти, станали задължителни с Решение на Комисията от 4 юли 2005 година за одобряване на концентрация по дело COMP/M.3770 — Lufthansa/Swiss

      Диспозитив

            1)

            Отменя Решение C(2016) 4964 окончателен на Комисията от 25 юли 2016 година за отхвърляне на искането на Deutsche Lufthansa AG за освобождаването от някои ангажименти, станали задължителни с Решение на Комисията от 4 юли 2005 година за одобряване на концентрация по дело COMP/M.3770 — Lufthansa/Swiss в частта относно линията Цюрих—Стокхолм.

            2)

            Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

            3)

            Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 462, 12.12.2016 г.


201806150811955072018/C 231/432562018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180424343521Дело T-256/18: Жалба, подадена на 24 април 2018 г. — Arezzo Indústria e Comércio/EUIPO (SCHUTZ)
 ---documentbreak--- C2312018BG3410120180424BG0043341352Жалба, подадена на 24 април 2018 г. — Arezzo Indústria e Comércio/EUIPO (SCHUTZ)
   (Дело T-256/18)2018/C 231/43Език на производството: португалски
      Страни

      Жалбоподател: Arezzo Indústria e Comércio SA (Belo Horizonte, Бразилия) (представители: A. Sebastião и J. Pimenta, advogados)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка SCHUTZ — заявка за регистрация № 15 723 265

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 12 февруари 2018 г. по преписка R 661/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

            —

            нарушение на член 7, параграф 1, букви а) и б) и параграф 2 от Регламент № 2017/1001


201806150781955052018/C 231/603012018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180513484921Дело T-301/18: Жалба, подадена на 13 май 2018 г. — Yanukovych/Съвет
 ---documentbreak--- C2312018BG4810120180513BG0060481492Жалба, подадена на 13 май 2018 г. — Yanukovych/Съвет
   (Дело T-301/18)2018/C 231/60Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Санкт Петербург, Русия) (представител: T. Beazley, QC)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени Решение (ОВППС) 2018/333 на Съвета от 5 март 2018 г. (
                  1
               ) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/326 на Съвета от 5 март 2018 г. (
                  2
               ), в частта, в която засягат жалбоподателя, и

            —

            да осъди Съвета да понесе съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.

            1.

            Първото основание е, че жалбоподателят не отговарял на приложимите към съответния момент критерии за вписване в списъка. Съветът на Европейския съюз не разгледал надлежно всички предоставени му документи, а подходил към тях твърде селективно. Доводите в подкрепа на това основание били следните: по отношение на жалбоподателя се водело само досъдебно разследване, по което обаче нямало никакво развитие, така че това обстоятелство очевидно било недостатъчно за удовлетворяване на изискваните критерии, а документите, въз основа на които Съветът оставил името му в списъка, били изцяло неотносими, противоречиви, неверни и неподкрепени от каквито и да било доказателства.

            2.

            Второто основание е, че Съветът допуснал явни грешки в преценката, като наложил на жалбоподателя спорните мерки. Като отново вписал жалбоподателя в списъка въпреки очевидното несъответствие между „изложението на мотивите“ и релевантните критерии Съветът допуснал явна грешка. Мотивите, изложени в подкрепа на първото основание, били освен това относими и за второто основание.

            3.

            Третото основание е, че Съветът не изпълнил задължението си за мотивиране. Съветът не посочил специфични и конкретни съображения за вписването на жалбоподателя. „Изложението на мотивите“ за вписването на жалбоподателя в шестото решение за изменение и в шестия регламент за изменение съдържало (освен неправилни) стереотипни, неподходящи и недостатъчно конкретизирани мотиви.

            4.

            Четвъртото основание е, че правото на защита на жалбоподателя било нарушено и/или че той бил лишен от ефективна съдебна защита. По-специално Съветът не изслушал надлежно жалбоподателя, преди отново да го впише, като не му предоставил подходяща или справедлива възможност да поправи грешки или да предостави доказателства, свързани с личното му положение. На нито един етап на Съвета/жалбоподателя не били предоставени сериозни, достоверни или конкретни доказателства, обосноваващи налагането на ограничителните мерки.

            5.

            Петото основание е липса на подходящо правно основание за приемането на шестите по ред актове за изменение. Доводите в подкрепа на това основание били следните: а) условията Съветът да се основе на член 29 ДЕС не били изпълнени от шестите по ред актове за изменение. По-специално: i) изрично посочените от Съвета цели били просто неясни твърдения, ii) основанието не отговаряло на изисквания при настоящите обстоятелства стандарт за съдебен контрол и iii) налагането на ограничителни мерки в действителност подкрепяло и легитимирало действията на новия режим в Украйна, които сами по себе си нарушавали правото на защита и върховенството на закона и водели до систематични нарушения на правата на човека, б) не били изпълнени условията за позоваване на член 215 ДФЕС, тъй като нямало валидно решение по дял V, глава 2 от ДЕС, в) липсвала достатъчна връзка за целите на позоваване на член 215 ДФЕС срещу жалбоподателя.

            6.

            Шестото основание е, че Съветът злоупотребил с правомощията си. С прилагането на шестите по ред актове за изменение Съветът по същество искал да спечели благоволението на настоящия режим в Украйна (така че Украйна да продължи да поддържа по-тесни връзки с Европейския съюз), а не да следва посочените в тези актове цели и принципи. Критериите за вписване отговаряли на вписващото се в целта на Съвета предоставяне на извънредно и изключително правомощие.

            7.

            Седмото основание е нарушение на правата на собственост на жалбоподателя, предвидени в член 17, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като по-специално ограничителните мерки представлявали неоснователно и непропорционално ограничение на тези права, поради това че: i) нищо не сочело, че средствата, за които се твърдяло, че са присвоени от жалбоподателя, били прехвърлени извън Украйна, и ii) не било нито необходимо, нито целесъобразно да се замразяват всички активи на жалбоподателя, след като във висящите наказателни производства по отношение на жалбоподателя властите в Украйна вече били определили размера на твърдените загуби.

      (
         1
      )	Решение (ОВППС) 2018/333 на Съвета от 5 март 2018 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 63, 2018 г., стр. 48).
   (
         2
      )	Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/326 на Съвета от 5 март 2018 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 63, 2018 г., стр. 5).


201806150791955182018/C 231/462652018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180427363721Дело T-265/18: Жалба, подадена на 27 април 2018 г. — Biernacka-Hoba/EUIPO — Formata Bogusław Hoba (Formata)
 ---documentbreak--- C2312018BG3610120180427BG0046361372Жалба, подадена на 27 април 2018 г. — Biernacka-Hoba/EUIPO — Formata Bogusław Hoba (Formata)
   (Дело T-265/18)2018/C 231/46Език на жалбата: полски
      Страни

      Жалбоподател: Ilona Biernacka-Hoba (Александров Лодзки, Полша) (представител: R. Rumpel, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Formata Bogusław Hoba (Александров Лодзки, Полша)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „Formata“ — марка на Европейския съюз № 11 529 427

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 13 февруари 2018 г. по преписка R 2032/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да уважи жалбата като основателна,

            —

            да отмени обжалваното решение в частта, в се отхвърля искането за обявяване на недействителност на марката „Formata“ № 011529427,

            —

            да измени обжалваното решение, като обяви марката „Formata“ № 011529427 за недействителна,

            —

            да измени обжалваното решение в частта относно съдебните разноски,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

            —

            Неправилна констатация, че наличието на по-ранно право не е надлежно доказано.


201806150381954972018/C 231/203122018CJC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180511171711Дело C-312/18 P: Жалба, подадена на 11 май 2018 г. от Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 21 март 2018 г. по дело T-361/17, Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux/Европейска комисия
 ---documentbreak--- C2312018BG1710120180511BG0020171171Жалба, подадена на 11 май 2018 г. от Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 21 март 2018 г. по дело T-361/17, Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux/Европейска комисия
   (Дело C-312/18 P)2018/C 231/20Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподатели: Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux (представители: M. Brealey QC, I. Vandenborre, advocaat, S. Dionnet, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

            —

            да отмени определението на Общия съд (осми състав) от 21 март 2018 г. по дело T-361/17, Eco-Bat Technologies и др./Комисия,

            —

            да приеме жалбата, подадена от жалбоподателя и регистрирана като дело T-361/17, за допустима,

            —

            да върне делото за ново разглеждане от Общия съд, който да отмени или намали наложената от Комисията санкция в съответствие с измененото с решението за поправка първоначално решение,

            —

            да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото, като определил референтната дата въз основа на непълното първоначално решение, вместо да я определи въз основа на правилното и пълно във всички аспекти окончателно решение (по-специално що се отнася до аспектите, предмет на жалбата). При това Общият съд нарушил основните права на жалбоподателите (и по-специално правото на защита). Всеки имал право да се ползва от пълния давностен срок, считано от датата на същественото изменение на решението. Освен това Общият съд неправилно тълкувал задължението на Комисията за мотивиране и принципа на добра администрация, като приел, че жалбоподателите следва да прибягват до предположения, за да могат напълно да разберат как Комисията е стигнала до размера на глобата.


201806150841955142018/C 231/472672018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180430373711Дело T-267/18: Жалба, подадена на 30 април 2018 г. — Iceland Foods/EUIPO — Íslandsstofa (INSPIRED BY ICELAND)
 ---documentbreak--- C2312018BG3710120180430BG0047371371Жалба, подадена на 30 април 2018 г. — Iceland Foods/EUIPO — Íslandsstofa (INSPIRED BY ICELAND)
   (Дело T-267/18)2018/C 231/47Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Iceland Foods Ltd (Дийсайд, Обединено кралство) (представители: S. Malynicz, QC, J. Hertzog, C. Hill и J. Warner, Solicitors)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Íslandsstofa (Рейкявик, Исландия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „INSPIRED BY ICELAND“ — заявка за регистрация № 14 350 094

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: временно решение на пети апелативен състав на EUIPO от 7 февруари 2018 г. по преписка R 340/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO и другата страна да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят тези на жалбоподателя.

      Изложени основания

            —

            Нарушение на член 71 от Регламент № 2017/1001, доколкото апелативният състав не се е произнесъл по жалбата.

            —

            Съществено процесуално нарушение с оглед на член 72 от Регламент № 2017/1001, доколкото апелативният състав е действал в противоречие с принципите на процесуална икономия и справедливост, като е решил да върне преписката, за да се провери отново дали за спорната марка са налице абсолютни основания за отказ, а същевременно се е произнесъл предварително по приложимостта на абсолютните основания, без да е изслушал жалбоподателя, нарушавайки по този начин принципа „audi alteram partem“.


201806150631955022018/C 231/214292013TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180517181921Дела T-429/13 и T-451/13: Решение на Общия съд от 17 май 2018 г. — Bayer CropScience и др./Комисия (Продукти за растителна защита — Активни вещества клотианидин, тиаметоксам и имидаклоприд — Преразглеждане на одобрението — Член 21 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 — Забрана на употребата и продажбата на семена, третирани с продукти за растителна защита, съдържащи посочените активни вещества — Член 49, параграф 2 от Регламент № 1107/2009 — Принцип на предпазните мерки — Пропорционалност — Право на изслушване — Извъндоговорна отговорност)
 ---documentbreak--- C2312018BG1810120180517BG0021181192Решение на Общия съд от 17 май 2018 г. — Bayer CropScience и др./Комисия
   (Дела T-429/13 и T-451/13) (
         1
      )
   „(Продукти за растителна защита — Активни вещества клотианидин, тиаметоксам и имидаклоприд — Преразглеждане на одобрението — Член 21 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 — Забрана на употребата и продажбата на семена, третирани с продукти за растителна защита, съдържащи посочените активни вещества — Член 49, параграф 2 от Регламент № 1107/2009 — Принцип на предпазните мерки — Пропорционалност — Право на изслушване — Извъндоговорна отговорност)“2018/C 231/21Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател по дело T-429/13: Bayer CropScience AG (Монхайм на Рейн, Германия) (представители: K. Nordlander, адвокат, и P. Harrison, solicitor)

      Жалбоподател по дело T-451/13: Syngenta Crop Protection AG (Базел, Швейцария) и 15 други жалбоподатели, посочени поименно в приложението към решението (представители: първоначално D. Waelbroek, I. Antypas, адвокати, и D. Slater, solicitor, впоследствие D. Waelbroek и I. Antypas)

      Ответник по дела T-429/13 и T-451/13: Европейска комисия (представители: P. Ondrůšek и G. von Rintelen)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателите по дела T-429/13 и T-451/13: Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM) (Монтардон, Франция) (представители: L. Verdier и B. Trouvé, avocats), The National Farmers’ Union (NFU) (Стоунлей, Обединено кралство) (представители: H. Mercer, QC, и N. Winter, solicitor), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (Брюксел, Белгия) (представители: D. Abrahams, barrister, I. de Seze и É. Mullier, avocats), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter (Изернхаген, Германия) (представители: първоначално C. Stallberg и U. Reese, впоследствие U. Reese и J. Szemjonneck, адвокати), European Seed Association (ESA) (Брюксел) (представители: първоначално P. de Jong, P. Vlaemminck и B. Van Vooren, впоследствие P. de Jong, K. Claeyé и E. Bertolotto, avocats), Agricultural Industries Confederation Ltd (Питербъро, Обединеното кралство) (представители: първоначално P. de Jong, P. Vlaemminck и B. Van Vooren, впоследствие P. de Jong, K. Claeyé и E. Bertolotto, avocats)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника по дела T-429/13 и T-451/13: Кралство Швеция (представители: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg и C. Hagerman), Union nationale de l’apiculture française (UNAF) (Париж, Франция) (представители по дело T-429/13: B. Fau и J.-F. Funke, avocats, а по дело T-451/13: B. Fau), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Золтау, Германия), Österreichischer Erwerbsimkerbund (Гросеберсдорф, Австрия) (представители: A. Willand и B. Tschida, адвокати), Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Брюксел), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) (Лувен — ла Нев, Белгия), Buglife — The Invertebrate Conservation Trust (Питербъро) (представител: B. Kloostra, адвокат), Stichting Greenpeace Council (Амстердам, Нидерландия) (представител: B. Kloostra, адвокат)

      Предмет

   От една страна, искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 485/2013 на Комисията от 24 май 2013 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 по отношение на условията за одобрение на активните вещества клотианидин, тиаметоксам и имидаклоприд и за забрана на употребата и продажбата на семена, третирани с продукти за растителна защита, съдържащи посочените активни вещества (ОВ L 139, 2013 г., стр. 12), и от друга страна, по дело T-451/13, искане по член 268 ДФЕС за поправяне на вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели

      Диспозитив

            1)

            Съединява дела T-429/13 и T-451/13 за целите на решението, с което се слага край на производството.

            2)

            Отхвърля жалбите.

            3)

            Bayer CropScience AG, Syngenta Crop Protection AG и останалите жалбоподатели, посочени поименно в приложението, понасят направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия, Union nationale de l’apiculture française (UNAF), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV и Österreichischer Erwerbsimkerbund.

            4)

            Кралство Швеция понася направените от него съдебни разноски.

            5)

            Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM), The National Farmers’ Union (NFU), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter, European Seed Association (ESA), Agricultural Industries Confederation Ltd, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife — The Invertebrate Conservation Trust и Stichting Greenpeace Council понасят направените от тях съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 325, 9.11.2013 г.


201806220511970842018/C 240/733572017TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180515636311Дело T-357/17: Определение на Общия съд от 15 май 2018 г. — Aide et Action France/Комисия
 ---documentbreak--- C2402018BG6310120180515BG0073631631Определение на Общия съд от 15 май 2018 г. — Aide et Action France/Комисия
   (Дело T-357/17) (
         1
      )2018/C 240/73Език на производството: френскиПредседателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 269, 14.8.2017 г.


201806220621970612018/C 240/592732018TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180430515111Дело T-273/18: Жалба, подадена на 30 април 2018 г. — Bernaldo de Quirós/Комисия
 ---documentbreak--- C2402018BG5110120180430BG0059511511Жалба, подадена на 30 април 2018 г. — Bernaldo de Quirós/Комисия
   (Дело T-273/18)2018/C 240/59Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Belén Bernaldo de Quirós (Брюксел, Белгия) (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да приеме настоящата жалба за допустима и основателна,

      като с оглед на това:

            —

            да отмени решението от 6 юли 2017 г.,

            —

            да отмени, ако прецени, че се налага, решението от 31 януари 2018 г., с което се отхвърля жалбата му по административен ред,

            —

            да присъди на жалбоподателя обезщетение за претърпените в резултат на тези решения неимуществените вреди, като ги оцени символично на 1 евро,

            —

            да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

            1.

            Първото основание е твърдение за нарушение на правомощията на Службата за разследвания и дисциплинарни въпроси в административното разследване срещу жалбоподателя, както и за нарушение на принципите на безпристрастност и добра администрация.

            2.

            Второто основание е твърдение за нарушение на принципа на зачитане на правото на защита и за нарушение на член 3 от приложение IX към Правилника, и от друга страна, за нарушение на принципа на равни процесуални възможности при изслушването на жалбоподателя въз основа на член 22 от приложение IX към Правилника.

            3.

            Трето основание е твърдение за нарушение на принципа на пропорционалност и за явна грешка в преценката.


201806220351970372018/C 240/292612018CJC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180413252622Дело C-261/18: Иск, предявен на 13 април 2018 г. — Европейска комисия/Ирландия
 ---documentbreak--- C2402018BG2520120180413BG0029252262Иск, предявен на 13 април 2018 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-261/18)2018/C 240/29Език на производството: английски
      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Noll-Ehlers, J. Tomkin)

      Ответник: Ирландия

      Искания на ищеца

            —

            да се установи, че като не е предприела необходимите мерки с оглед изпълнението на точка 1, второ тире от диспозитива на решението на Съда по дело C-215/06 (
                  1
               ), Комисия/Ирландия, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 260 ДФЕС,

            —

            Ирландия да бъде осъдена да заплати на Комисията еднократно платима сума в размер от 1343,20 EUR, умножена по броя на дните, изтекли от датата на решението по дело C-215/06 до изпълнението на това решение от Ирландия или до обявяването на решението по настоящото дело, което от двете настъпи първо, при минимална еднократно платима сума от 1685000 EUR,

            —

            Ирландия да бъде осъдена да заплати на Комисията периодична имуществена санкция в размер от 12264 EUR на ден от датата на обявяването на решението по настоящото дело до датата на изпълнението на решението по дело C-215/06 от Ирландия, и

            —

            Ирландия да бъде осъдена да заплати съдебните разноски за настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   Съгласно член 260, параграф 1 ДФЕС Ирландия е длъжна да предприеме необходимите мерки с оглед изпълнението на решението на Съда по дело C-215/06. Тъй като Ирландия не е предприела необходимите мерки за изпълнението на точка 1, второ тире от диспозитива на това решение, Комисията решава да сезира Съда.
   В исковата си молба Комисията предлага на Съда да наложи на Ирландия еднократно платима сума в размер от от 1343,20 EUR на ден и периодична имуществена санкция в размер от 12264 EUR на ден. Размерът на еднократно платимата сума и на периодичната имуществена санкция е изчислен предвид тежестта и продължителността на нарушението, както и възпиращия ефект, отчитайки платежоспособността на тази държава членка.
   (
         1
      )	Решение от 3 юли 2008 г., Комисия/Ирландия (C-215/16, EU:C:2008:380).


201807130212003582018/C 268/161602017CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180607131311Дело C-160/17: Решение на Съда (втори състав) от 7 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Белгия) — Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain/Région wallonne (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2001/42/ЕО — Член 2, буква a) — Понятие „планове и програми“ — Член 3 — Оценка на последиците на някои планове и програми върху околната среда — Периметър на градска комасация — Възможност за отклонение от градоустройствените разпоредби — – Изменение на „планове и програми“)
 ---documentbreak--- C2682018BG1310120180607BG0016131131Решение на Съда (втори състав) от 7 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Белгия) — Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain/Région wallonne
   (Дело C-160/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2001/42/ЕО — Член 2, буква a) — Понятие „планове и програми“ — Член 3 — Оценка на последиците на някои планове и програми върху околната среда — Периметър на градска комасация — Възможност за отклонение от градоустройствените разпоредби — – Изменение на „планове и програми“)“2018/C 268/16Език на производството: френски
      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain

      Ответник: Région wallonne

      в присъствието на: Commune d’Orp-Jauche, Bodymat SA

      Диспозитив

   Член 2, буква a), член 3, параграф 1 и член 3, параграф 2, буква a) от Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда трябва да се тълкуват в смисъл, че решение за приемането на периметър на градска комасация, който има за предмет единствено да определи географска област, в която ще се осъществи градоустройствен проект, насочен към предефинирането и развитието на градски функции и изискващ създаването, изменението, премахването или повдигането на наземна улична мрежа и обществени пространства, за чието осъществяване ще бъде разрешено отклонение от определени градоустройствени разпоредби, попада, поради тази възможност за отклонение, в обхвата на понятието „планове и програми“, които могат да имат съществени последици върху околната среда по смисъла на тази директива, и изисква екологична оценка.
   (
         1
      )	ОВ C 178, 6.6.2017 г.


201807270472025192018/C 285/494342018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180629313222Дело C-434/18: Иск, предявен на 29 юни 2018 г. — Европейска комисия/Италианска република
 ---documentbreak--- C2852018BG3120120180629BG0049312322Иск, предявен на 29 юни 2018 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-434/18)2018/C 285/49Език на производството: италиански
      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia, G. Gattinara)

      Ответник: Италианска република

      Искания на ищеца

            —

            да установи, че като не е изпратила на Комисията националната си програма за управление на отработеното гориво и радиоактивните отпадъци, Италианската република не е изпълнила задължението си, произтичащо от разпоредбите на член 15, параграф 4 и на член 13, параграф 1 от Директива 2011/70/Евратом от 19 юли 2011 г. за създаване на рамка на Общността за отговорно и безопасно управление на отработено гориво и радиоактивни отпадъци (
                  1
               );

            —

            да осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Разпоредбите на член 15, параграф 4 и на член 13, параграф 1 от Директива 2011/70/Евратом от 19 юли 2011 година за създаване на рамка на Общността за отговорно и безопасно управление на отработено гориво и радиоактивни отпадъци предвиждат, че държавите членки уведомяват за пръв път Комисията за съдържанието на своята национална програма, която включва всички елементи, предвидени в член 12, „възможно най-скоро“ и не по-късно от 23 август 2015 г.
   Комисията счита, че видно от представените доказателства от страна на Италианската република в досъдебната фаза на производството, такова уведомяване никога не е имало, доколкото италианските власти все още не са предали на Комисията окончателния текст на приетата национална програма за управление на отработеното гориво и радиоактивните отпадъци.
   (
         1
      )	ОВ L 199, стр. 48.


201808030532050372018/C 294/524402018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180704383921Дело C-440/18 P: Жалба, подадена на 4 юли 2018 г. от Vereins Deutsche Sprache e.V. срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 23 април 2018 г. по дело T-468/16, Verein Deutsche Sprache e.V./Европейска комисия
 ---documentbreak--- C2942018BG3810120180704BG0052381392Жалба, подадена на 4 юли 2018 г. от Vereins Deutsche Sprache e.V. срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 23 април 2018 г. по дело T-468/16, Verein Deutsche Sprache e.V./Европейска комисия
   (Дело C-440/18 P)2018/C 294/52Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Verein Deutsche Sprache e.V. (представител: W. Ehrhardt, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

            —

            да се отмени решението на Общия съд от 23 април 2018 г. по дело T-468/16 и решението на генералния секретар от името на Комисията на основание член 4 от правилата за прилагане на Регламент (ЕО) № 1049/2001 (
                  1
               ) от 10 юни 2016 г.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага следните основания:

      Недостатъци в процеса, воден от Общия съд: жалбоподателят се оплаква, че Общият съд не е ползвал информационните си инструменти по член 24 от Статута и членове 88 и 89 от Процедурния правилник. Той би трябвало да анализира по-задълбочено изложените от Комисията факти, независимо от направените от жалбоподателя искания за събиране на доказателства. Достатъчен повод за това дават противоречията във фактическите твърдения на Комисията.

      Неправилно разглеждане на представеното доказателствено искане от 20 февруари 2017 г.: според жалбоподателя неправилно Общият съд не е разгледал по-подробно писмото на сътрудник на научния персонал на университет, което съдържа вътрешна информация, въпреки че изрично е допуснал това доказателствено средство.
   Жалбоподателят се оплаква, че Общият съд е отказал да разпита като свидетел говорителя на Комисията, въпреки че от горепосочения документ могат да се изведат достатъчно основания за разпит.

      Неприложима презумпция за законосъобразност: според жалбоподателя, обратно на констатацията на Общия съд, изведената от Съда на Европейския съюз презумпция за законосъобразност не е приложима към становището на орган на Съюза, което, дори да е вярно, нарушава принципите на добрата администрация.
   Цитираната от Общия съд съдебна практика относно прилагането на презумпцията за законосъобразност се отнася до други хипотези и поради това не може да се приложи към настоящия случай.

      Неотчитане на допълнителните индикации за наличието на други документи: Жалбоподателят оспорва с допълнителни доводи констатацията на Общия съд, че не е представил решаващи индикации за наличието на други документи.

      Неправилна преценка на доводите на жалбоподателя относно задължението за прозрачност: жалбоподателят счита, че Общият съд изхожда от неправилна хипотеза за правомерно твърдение на Комисията относно наличието на допълнителни документи и поради това неправилно игнорира доводите на жалбоподателя относно задължението за прозрачност.
   (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3 стр. 76).


201808030782050872018/C 294/703862018TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180627565721Дело T-386/18: Жалба, подадена на 27 юни 2018 г. — Iccrea Banca/Комисия и ЕСП
 ---documentbreak--- C2942018BG5610120180627BG0070561572Жалба, подадена на 27 юни 2018 г. — Iccrea Banca/Комисия и ЕСП
   (Дело T-386/18)2018/C 294/70Език на производството: италиански
      Страни

      Жалбоподател: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (Рим, Италия) (представители: P. Messina, F. Isgrò и A. Dentoni Litta, avvocati)

      Ответници: Европейска комисия и Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            на основание член 263 ДФЕС да отмени решение на Единния съвет за преструктуриране № SRB/ES/SRF/2018/03 от 12 април 2018 г. и евентуално приложенията към него, както и всички възможни последващи решения на Единния съвет за преструктуриране, включително още неизвестни, които са в основата на решения на Banca d’Italia № 0517765/18 от 27 април 2018 г. и № 0646641/18 от 28 май 2018 г.,

            —

            на основание член 268 ДФЕС да обезщети ICCREA Banca за вредата, причинена ѝ от Единния съвет за преструктуриране при изпълнение на функциите му, състояща се в определянето на по-големи суми като вноски, дължими от жалбоподателя,

            —

            при условията на евентуалност и в случай че не бъдат уважени горните искания, да обяви за невалиден член 5, параграф 1, букви а) и е) от Регламент [2015/63] (или евентуално целия Регламент) поради противоречие с основните принципи на равно третиране, недопускане на дискриминация и пропорционалност,

            —

            във всеки случай да осъди Единния съвет за преструктуриране да заплати направените в настоящото производство разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбата, предмет на настоящото производство, е срещу решение на Единния съвет за преструктуриране № SRB/ES/SRF/2018/03 от 12 април 2018 г. и приложенията към него, ако има такива, както и всички възможни последващи решения на Единния съвет за преструктуриране, включително още неизвестни, с които що се касае до жалбоподателя, са определени вноските му по Делегиран регламент ЕС 2015/63 (
         1
      ).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

            1.

            Първото основание е изведено от липсата на разследване, неправилна преценка на фактическата обстановка и неправилно прилагане на член 5, буква а) от Регламент ЕС № 2015/63 и от нарушение на принципите на недопускане на дискриминация и на добра администрация.

                     —

                     Във връзка с това се изтъква, че Единният съвет за преструктуриране е допуснал грешка при прилагането на член 5, буква а) от Регламент № 2015/63 при изчисляването и определянето на вноските, дължими от жалбоподателя, тъй като не е взел предвид прилагането на вътрешногруповите задължения.

            2.

            Второто основание е изведено липсата на разследване, неправилна преценка на фактическата обстановка, нарушение и неправилно прилагане на член 5, буква е) от Регламент ЕС № 2015/63 и от нарушение на принципите на недопускане на дискриминация и на добра администрация,

                     —

                     Във връзка с това се изтъква, че Единният съвет за преструктуриране е допуснал грешка при прилагането на член 5, буква е) от Регламент № 2015/63, която довела до положение на двойно отчитане.

            3.

            Третото основание е изведено от незаконосъобразността на действията на орган на Съюза, като критерий за ангажиране на извъндоговорната му отговорност на основание член 268 ДФЕС.

                     —

                     Във връзка с това се изтъква, че в действията на Единния съвет за преструктуриране са налице всички предпоставки, които винаги са били изисквани от европейската съдебна практика за предявяването на такава претенция, като незаконосъобразност на действията, за които са упреквани институциите, реално съществуване на вреда и наличие на причинно-следствена връзка между възприетото поведение и вредата, която се твърди, че е налице.

            4.

            Четвъртото основание, изложено при условията на евентуалност и като насрещно, е изведено от нарушение на принципите на ефективност, на равностойност и на равно третиране и следващата от това неприложимост на Регламент ЕС/2015/63.

                     —

                     Във връзка с това се изтъква, че евентуално противоречие между посочения Регламент и положението на жалбоподателя би било в нарушение на посочените тук принципи, тъй като, от една страна, лицата, които са в същото фактическо положение като ICCREA ще се ползват от намаляване на вноските, а това ще доведе до незаконно влошаване на положението на жалбоподателя и ще има за последствие различно третиране на аналогични положения.

      (
         1
      )	Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).


201808030392050162018/C 294/223442018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180525161722Дело C-344/18: Преюдициално запитване от Arbeidshof te Gent (Белгия), постъпило на 25 май 2018 г. — ISS Facility Services NV/Sonia Govaerts, Euroclean NV
 ---documentbreak--- C2942018BG1620120180525BG0022162172Преюдициално запитване от Arbeidshof te Gent (Белгия), постъпило на 25 май 2018 г. — ISS Facility Services NV/Sonia Govaerts, Euroclean NV
   (Дело C-344/18)2018/C 294/22Език на производството: Нидерландия
      Запитваща юрисдикция

   Arbeidshof te Gent

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ISS Facility Services NV

      Ответници: Sonia Govaerts, Euroclean NV

      Преюдициални въпроси

   Следва ли разпоредбите на член 3, параграф 1 от Директива 2001/23/EО (
         1
      ) на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности да се тълкува в смисъл, че в случай на едновременно прехвърляне на различни части от предприятието по смисъла на член 1 параграф 1 от Директивата на различни приобретатели, правата и задълженията, които произтичат от съществуващия към момента на прехвърлянето трудов договор на даден работник, зает във всяка от прехвърлените части, преминават към всеки един от приобретателите, но в съотношение, отговарящо на обхвата на заетостта на работника в придобитата от съответния приобретател част от предприятието,
   или в смисъл, че посочените права и задължения се прехвърлят общо към приобретателя на онази част от предприятието, в която посоченият работник е бил зает основно,
   или в смисъл, че ако разпоредбите на Директивата не могат да се тълкуват по начините, изложени по-горе, правата и задълженията, произтичащи от трудовия договор на въпросния работник, не се прехвърлят на нито един от приобретателите, като това важи и в случай че не е възможно да се определи отделно обхватът на заетостта на работника във всяка от прехвърлените части от предприятието?
   (
         1
      )	ОВ L 82, 2001 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20.


201808030472050192018/C 294/042092016CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL201806284411Дело C-209/16 P: Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2018 г. — Федерална република Германия/Lowell Financial Services GmbH, преди GFKL Financial Services AG, Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Германско данъчно законодателство относно някои хипотези на пренасяне на загуби в следващи данъчни години („клауза за преструктуриране“) — Решение, с което схемата за помощ се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Жалба за отмяна — Допустимост — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Лично засегнато лице — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Понятие за държавна помощ — Условие за селективност — Определяне на референтната рамка — Правна квалификация на фактите)
 ---documentbreak--- C2942018BG410120180628BG00044141Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2018 г. — Федерална република Германия/Lowell Financial Services GmbH, преди GFKL Financial Services AG, Европейска комисия
   (Дело C-209/16 P) (
         1
      )
   „(Обжалване — Държавни помощи — Германско данъчно законодателство относно някои хипотези на пренасяне на загуби в следващи данъчни години („клауза за преструктуриране“) — Решение, с което схемата за помощ се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Жалба за отмяна — Допустимост — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Лично засегнато лице — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Понятие за държавна помощ — Условие за селективност — Определяне на референтната рамка — Правна квалификация на фактите)“2018/C 294/04Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze и R. Kanitz)

      Други страни в производството: Lowell Financial Services GmbH, преди GFKL Financial Services AG (представители: M. Schweda, M. Knebelsberger и F. Loose, Rechtsanwälte), Европейска комисия (представители: R. Lyal, T. Maxian Rusche и K. Blanck-Putz)

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля насрещната жалба.

            2)

            Отменя точки 2 и 3 от диспозитива на решението на Общия съд на Европейския съюз от 4 февруари 2016 г., GFKL Financial Services/Комисия (T-620/11, EU:T:2016:59).

            3)

            Отменя Решение 2011/527/ЕС на Комисията от 26 януари 2011 година относно държавна помощ C 7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия Схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“).

            4)

            Осъжда Европейската комисия да понесе освен собствените съдебни разноски, направени в първоинстанционното производство и в производството по обжалване пред Съда, и тези на Федерална република Германия, направени в производството по обжалване пред Съда, както и разноските, които Lowell Financial Services GmbH е направило в първоинстанционното производство.

            5)

            Lowell Financial Services GmbH понася съдебните разноски, които е направило в производството по обжалване пред Съда.

      (
         1
      )	ОВ C 222, 20.6.2016 г.


201808030622050812018/C 294/613222018TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180523464721Дело T-322/18: Жалба, подадена на 23 май 2018 г. — García Ruiz/Парламент
 ---documentbreak--- C2942018BG4610120180523BG0061461472Жалба, подадена на 23 май 2018 г. — García Ruiz/Парламент
   (Дело T-322/18)2018/C 294/61Език на производството: испански
      Страни

      Жалбоподател: Faustino-Francisco García Ruiz (Алкоркон, Испания) (представител: C. Manzano Ledesma, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да приеме, че с настоящата жалба се атакува решението на Комисията по петиции и след като счете жалбата за допустима, да установи нарушение на права, така че да се гарантират интересите на жалбоподателя пред Общия съд,

            —

            да осъди евентуално ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят поддържа следното:
   Настоящата жалба е подадена с мотива, че Комисията по петиции към Европейския парламент не е отправила до жалбоподателя акт, различен от препоръка или становище, поради което в нарушение на разпоредбите на член 232, параграф 3 ДЕО и член 265, параграф 3 ДФЕС не е защитено правото на жалбоподателя.
   Решенията, приети от общинската администрация на Comunidad de Madrid и от съдилищата, нанасят вреда на жалбоподателя що се отнася до неговото право и икономическите му интереси в нарушение на правото му да получава добавка към признатата му от Comunidad de Madrid пенсия.
   Административното решение на Comunidad de Madrid и постановените от съдилищата решения водят до различно третиране и до дискриминация що се отнася до получаваните от пенсионерите плащания по доброволното и задължителното осигуряване.
   Тъй като Европейският съюз е компетентен в областта на пенсиите, Общият съд следва да защити правото на жалбоподателя след като публичната администрация и националните съдилища не са зачели правото, признато от постоянната практика на юрисдикциите на Съюза и от директивите относно равенството при получаването на осигурителни плащания, доколкото не съществуват обективни фактически или правни различия при получаването на плащанията от посочените две категории пенсионери.


title: Дело T-299/18 R: Определение на председателя на Общия съд от 26 юни 2018 г. — Strabag Belgium/Парламент (Обезпечително производство — Обществени поръчки за строителство — Молба за спиране на изпълнението — Срок на изчакване — Необичайно ниска оферта — Fumus boni juris — Липса на неотложност)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/39

      Определение на председателя на Общия съд от 26 юни 2018 г. — Strabag Belgium/Парламент
      (Дело T-299/18 R)
      ((Обезпечително производство - Обществени поръчки за строителство - Молба за спиране на изпълнението - Срок на изчакване - Необичайно ниска оферта - Fumus boni juris - Липса на неотложност))
      (2018/C 301/52)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Strabag Belgium (Анверс, Белгия) (представители: M. Schoups, K. Lemmens и M. Lahbib, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент (представители: P. López-Carceller, Z. Nagy и B. Simon)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС, с която се иска спиране на изпълнението на решението на Парламента от 19 април 2018 г. за потвърждаване на решението му от 24 ноември 2017 г., с което се отхвърля направената от жалбоподателя оферта и обществената поръчка с предмет „Рамков договор, включващ строителни работи от общ изпълнител за сградите на Европейския парламент в Брюксел (Белгия)“ (търг 06/D 20/2017/M036) се възлага на петима оференти.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-57/17: Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — Pegasus/Парламент (Институционално право — Европейски парламент — Решение, с което се предоставя субсидия на политическа фондация — Предварително финансиране, определено на 33 % от максималния размер на предоставената субсидия — Задължение за представяне на банкова гаранция за предварителното финансиране — Финансов регламент — Правила за прилагане на Финансовия регламент — Регламент (ЕО) № 2004/2003 относно статута и финансирането на политическите партии на европейско равнище — Пропорционалност — Равно третиране)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/30

      Решение на Общия съд от 11 юли 2018 г. — Pegasus/Парламент
      (Дело T-57/17) (1)

      ((Институционално право - Европейски парламент - Решение, с което се предоставя субсидия на политическа фондация - Предварително финансиране, определено на 33 % от максималния размер на предоставената субсидия - Задължение за представяне на банкова гаранция за предварителното финансиране - Финансов регламент - Правила за прилагане на Финансовия регламент - Регламент (ЕО) № 2004/2003 относно статута и финансирането на политическите партии на европейско равнище - Пропорционалност - Равно третиране))
      (2018/C 301/39)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Pegasus (Брюксел, Белгия) (представител: P. Richter, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: N. Görlitz, S. Alves и C. Burgos)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на решение FINS-2017-31 на Европейския парламент от 12 декември 2016 г., с което се предоставя субсидия на жалбоподателя, тъй като с това решение размерът на предварителното финансиране се ограничава до 33 % от максималния размер на субсидията и плащането му се обуславя от представянето на банкова гаранция

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Pegasus да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 78, 13.3.2017 г.


title: Дело C-421/18: Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Namur (Белгия), постъпило на 27 юни 2018 г. — Ordre des avocats du barreau de Dinant/JN

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/20

      Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Namur (Белгия), постъпило на 27 юни 2018 г. — Ordre des avocats du barreau de Dinant/JN
      (Дело C-421/18)
      (2018/C 301/28)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de première instance de Namur

         Страни в главното производство

         Ищец: Ordre des avocats du barreau de Dinant

         Ответник: JN

         Преюдициален въпрос

      Попада ли предявеният от адвокатска колегия иск за осъждане на един от членовете ѝ да заплати дължимите на колегията годишни вноски в обхвата на понятието „дела, свързани с договор“ по смисъла на член 7, точка 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1)?

         (1)  ОВ L 351, стр. 1.