title: Дело T-156/21: Жалба, подадена на 23 март 2021 г. — Völkl/EUIPO — Marker Dalbello Völkl (International) („Marker Völkl“)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/65

      Жалба, подадена на 23 март 2021 г. — Völkl/EUIPO — Marker Dalbello Völkl (International) („Marker Völkl“)
      (Дело T-156/21)
      (2021/C 182/88)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Völkl GmbH & Co. KG (Ердинг, Германия) (представители: Rechtsanwälte C. Raßmann, M. Suether и F. Adinolfi)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Marker Dalbello Völkl (International) GmbH (Баар, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „Marker Völkl“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № W00891106

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 11 януари 2021 г. по преписка R 0055/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди ответника и другата страна, в случай че тя встъпи в настоящото производство, да заплатят съдебните разноски по настоящото производство по обжалване, както и разноските по предходното производство пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-159/21: Жалба, подадена на 25 март 2021 г. — Bustos/EUIPO — Bicicletas Monty (motwi)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/66

      Жалба, подадена на 25 март 2021 г. — Bustos/EUIPO — Bicicletas Monty (motwi)
      (Дело T-159/21)
      (2021/C 182/89)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Dante Ricardo Bustos (Wenling, Китай) (представител: A. Lorente Berges, abogada)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Bicicletas Monty, SA (Sant Feliú de Llobregat, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз motwi — Заявка за регистрация №o 17 802 158

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 21 януари 2021 г. по преписка R 289/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да допусне регистрацията на марката на Европейския съюз №o 17 802 158 motwi за исканите стоки от клас 12 на Ницската класификация.

                  —

                  да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски в настоящото производство.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-405/14: Определение на Общия съд от 16 март 2021 г. — Yavorskaya/Съвет и др.

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/66

      Определение на Общия съд от 16 март 2021 г. — Yavorskaya/Съвет и др.
      (Дело T-405/14) (1)

      (2021/C 182/90)
      Език на производството: френски
      Председателят на първи разширен състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 261, 11.8.2014 г.


title: Дело T-162/20: Определение на Общия съд от 11 март 2021 г. — UPL Europe и Indofil Industries (Нидерландия)/EОБХ

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/67

      Определение на Общия съд от 11 март 2021 г. — UPL Europe и Indofil Industries (Нидерландия)/EОБХ
      (Дело T-162/20) (1)

      (2021/C 182/91)
      Език на производството: английски
      Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Поправка в Официален вестник на известието по дело T-87/21 (ОВ C 110, 29.3.2021 г.)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/68

      Поправка в Официален вестник на известието по дело T-87/21
      (
            Официален вестник на Европейския съюз C 110от 29 март 2021 г.
         )
      (2021/C 182/92)
      На страница 37, дело T-87/21 Condor Flugdienst/Комисия трябва да се чете както следва:

               „Жалба, подадена на 12 февруари 2021 г. — Condor Flugdienst/Комисия
               (Дело T-87/21)

               Език на производството: английски

                  Страни

                  Жалбоподател: Condor Flugdienst GmbH (Келстербах, Германия) (представители: A. Israel, J. Lang и M. Negro, lawyers)

                  Ответник: Европейска комисия

                  Искания

               Жалбоподателят моли Общия съд:

                           —

                           да отмени решението на ответника от 25 юни 2020 г. относно държавна помощ SA. 57153 (2020/N) — Германия — COVID-19: Помощ за Луфтханза (1) и

                           —

                           да осъди ответника да плати съдебните разноски.

                  Основания и основни доводи

               Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                           1.

                           Първото основание е нарушение от страна на ответника на неговото задължение да започне официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС.

                           2.

                           Второто основание е явна грешка в преценката от страна на ответника, който е приел, че помощта за Lufthansa е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС.

                           3.

                           Третото основание е неизпълнение на задължението на ответника да изложи мотиви.“

         (1)  ОВ C 397, 20.11.2020 г., стр. 2.


title: Дело T-878/19: Решение на Общия съд от 17 март 2021 г. — Bende/EUIPO — Julius-K9 (K-9) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „K-9“ — Абсолютни основания за отказ — Знаци, които са станали обичайни — Член 7, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/22

      Решение на Общия съд от 17 март 2021 г. — Bende/EUIPO — Julius-K9 (K-9)
      (Дело T-878/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „K-9“ - Абсолютни основания за отказ - Знаци, които са станали обичайни - Член 7, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 206/28)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Gábor Bende (Белоянис, Унгария) (представител: R. Tóth, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: P. Sipos)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Julius-K9 Zrt. (Сигетсентмиклош, Унгария) (представител: G. Jambrik, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 1 октомври 2019 г. (преписка R 560/2018-2), поправено на 12 март 2020 г., постановено в производство за обявяване на недействителност със страни г-н Bende и Julius-K9

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Gábor Bende заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 61, 24.2.2020 г.


title: Дело T-176/21: Жалба, подадена на 31 март 2021 г. — CCTY Bearing Company/EUIPO — CCVI International (CCTY)

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/37

      Жалба, подадена на 31 март 2021 г. — CCTY Bearing Company/EUIPO — CCVI International (CCTY)
      (Дело T-176/21)
      (2021/C 206/44)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: CCTY Bearing Company (Джъдзян, Китай) (представител: L. Genz, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: CCVI International Srl (Виченца, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „CCTY“ — заявка за регистрация № 11 550 886

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 3 февруари 2021 г. по преписка R 779/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди встъпилата страна да заплати съдебните разноски, в това число разноските, направени в производството по обжалване и производството по обявяване на недействителност.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 71 от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с член 27 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията,

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква a) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-576/20: Определение на Общия съд от 25 март 2021 г. — Evropská vodní doprava-sped. и др./Парламент и Съвет

text:
               31.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/41

      Определение на Общия съд от 25 март 2021 г. — Evropská vodní doprava-sped. и др./Парламент и Съвет
      (Дело T-576/20) (1)

      (2021/C 206/49)
      Език на производството: немски
      Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 433, 14.12.2020 г.


title: Дело T-277/19: Решение на Общия съд от 24 март 2021 г. — BK/Европейска служба за подкрепа в областта на убежището (EASO) (Публична служба — Срочно наети служители — Временно преназначаване — Жалба за отмяна — Акт с чисто потвърдителен характер — Недопустимост — Изрично решение за отхвърляне на жалбата по административен ред — Самостоятелно значение — Спиране на действието на решението, срещу което е подадена жалба по административен ред — Правен интерес — Иск за обезщетение — Тясна връзка с искането за отмяна — Липса на досъдебно производство — Недопустимост)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/37

      Решение на Общия съд от 24 март 2021 г. — BK/Европейска служба за подкрепа в областта на убежището (EASO)
      (Дело T-277/19) (1)

      (Публична служба - Срочно наети служители - Временно преназначаване - Жалба за отмяна - Акт с чисто потвърдителен характер - Недопустимост - Изрично решение за отхвърляне на жалбата по административен ред - Самостоятелно значение - Спиране на действието на решението, срещу което е подадена жалба по административен ред - Правен интерес - Иск за обезщетение - Тясна връзка с искането за отмяна - Липса на досъдебно производство - Недопустимост)
      (2021/C 217/48)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: BK (представители: V. Christianos, A. Skoulikis и D. Karagkounis, avocats)

         Ответник: Европейска служба за подкрепа в областта на убежището (представители: P. Eyckmans и A. Stamatopoulou, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на EASO от 20 септември 2018 г. за назначаване на жалбоподателката в Малта считано от 1 ноември 2018 г., на имплицитното решение, с коего е отхвърлена жалбата по административен ред срещу това решение и решението на EASO от 6 юни 2019 г., с което е отхвърлена изрично посочената жалба по административен ред, и от друга страна, за поправяне на имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателката твърди, че е претърпяла в резултат на последното посочено решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  BK понася половината от собствените си съдебни разноски.

                  3)

                  Европейската служба за подкрепа в областта на убежището (EASO) понася собствените си съдебни разноски и половината от направените от BK разноски.

         (1)  ОВ C 213, 24.6.2019 г.


title: Дело T-181/21: Жалба, подадена на 7 април 2021 г. — LG Electronics/EUIPO — Anferlux-Electrodomésticos (SmartThinQ)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/49

      Жалба, подадена на 7 април 2021 г. — LG Electronics/EUIPO — Anferlux-Electrodomésticos (SmartThinQ)
      (Дело T-181/21)
      (2021/C 217/65)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: LG Electronics, Inc. (Сеул, Република Корея) (представител: M. Graf, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Anferlux-Electrodomésticos, Lda (Вила-Нова-де-Монсарруш, Португалия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „SmartThinQ“– Марка на Европейския съюз № 14 983 861

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 3 февруари 2021 г. по преписка R 1657/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на принципа на неутралност, на член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и на принципа на равни процесуални възможности чрез нарушение на член 16, параграф 2 във връзка с член 2, параграф 2, буква ж) и член 12, параграф 2, буква в) от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията, които се основават на член 146, параграф 7 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и са свързани с член 25, параграф 2, буква a) от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията,

                  —

                  Нарушение на член 17, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията,

                  —

                  Нарушение член 64, параграфи 2 и 3 във връзка с член 47, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета като е прието погрешно, че по-ранната марка не е използвана реално за някои стоки,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) във връзка с член 60, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-203/21: Жалба, подадена на 12 април 2021 г. — IN.PRO.DI/EUIPO — Aiello (CAPRI)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/64

      Жалба, подадена на 12 април 2021 г. — IN.PRO.DI/EUIPO — Aiello (CAPRI)
      (Дело T-203/21)
      (2021/C 217/80)
      Език на жалбата: италиански

         Страни

         Жалбоподател: IN.PRO.DI — Inghirami produzione distribuzione SpA (Милано, Италия) (представител: V. Piccarreta, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Antonino Aiello (Неапол, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „CAPRI“ — заявка за регистрация № 13 768 197

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 3 февруари 2021 г. по преписка R 49/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и, вследствие на това, да измени решението на отдела по споровете от 12 ноември 2019 г., да обяви, че възражението срещу заявката за регистрация на европейска марка № 13 768 197 е отхвърлено изцяло и така да уважи изцяло посочената заявка за марка;

                  —

                  да осъди A. Aiello да заплати съдебните разноски за всички правораздавателни инстанции.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-204/21: Жалба, подадена на 14 април 2021 г. — Stryker/EUIPO (RUGGED)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/64

      Жалба, подадена на 14 април 2021 г. — Stryker/EUIPO (RUGGED)
      (Дело T-204/21)
      (2021/C 217/81)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Stryker Corp. (Каламазу, Мичиган, Съединени щати) (представители: I. Fowler, I. Junkar, и B. Worbes, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „RUGGED“

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 26 януари 2021 г. по преписка R 370/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 71, параграф 1 във връзка с член 67 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и липса на компетентност поради превишаване на правомощията.

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и неправилен извод, че представените доказателства за придобит отличителен характер са недостатъчни.

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради липса на мотиви в решението.


title: Дело T-206/21: Жалба, подадена на 16 април 2021 г. — Kalita и Haas/EUIPO — Kitzbühel Tourismus (Изображение на две животни)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/66

      Жалба, подадена на 16 април 2021 г. — Kalita и Haas/EUIPO — Kitzbühel Tourismus (Изображение на две животни)
      (Дело T-206/21)
      (2021/C 217/83)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Oliver Kalita (Йохберг, Австрия) и Christian Haas (Кицбюхел, Австрия) (представител: G. Donath, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Kitzbühel Tourismus, Körperschaft des öffentlichen Rechts (Кицбюхел, Австрия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент (Изображение на две животни) — заявка за регистрация № 17 997 789

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 2 февруари 2021 г. по преписка R 863/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

         при условията на евентуалност

                  —

                  да измени обжалваното решение като отхвърли изцяло жалбата и потвърди решението на отдела по споровете на EUIPO от 6 април 2020 г.,

                  —

                  да осъди жалбоподателя и/или участниците като встъпили страни да заплатят всички съдебни разноски в производството.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-572/18 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 22 април 2021 г. — thyssenkrupp Electrical Steel GmbH, thyssenkrupp Electrical Steel Ugo/Европейска комисия (Обжалване — Митнически съюз — Регламент (ЕС) № 952/2013 — Член 211, параграф 6 — Разрешение за използване на активно усъвършенстване на някои изделия от електротехническа стомана със зърнесто ориентирана структура — Вероятност да бъдат засегнати неблагоприятно съществените интереси на производителите в Съюза — Проверка на икономическите условия — Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2447 — Член 259 — Заключение на Европейската комисия относно икономическите условия — Член 263 ДФЕС — Акт, неподлежащ на обжалване)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/2

      Решение на Съда (четвърти състав) от 22 април 2021 г. — thyssenkrupp Electrical Steel GmbH, thyssenkrupp Electrical Steel Ugo/Европейска комисия
      (Дело C-572/18 P) (1)

      (Обжалване - Митнически съюз - Регламент (ЕС) № 952/2013 - Член 211, параграф 6 - Разрешение за използване на активно усъвършенстване на някои изделия от електротехническа стомана със зърнесто ориентирана структура - Вероятност да бъдат засегнати неблагоприятно съществените интереси на производителите в Съюза - Проверка на икономическите условия - Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2447 - Член 259 - Заключение на Европейската комисия относно икономическите условия - Член 263 ДФЕС - Акт, неподлежащ на обжалване)
      (2021/C 228/02)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: thyssenkrupp Electrical Steel GmbH, thyssenkrupp Electrical Steel Ugo (представители: M. Günes и L. C. Heinisch, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и F. Clotuche-Duvieusart)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата по дело C 572/18 P.

                  2)

                  Осъжда thyssenkrupp Electrical Steel GmbH и thyssenkrupp Electrical Steel Ugo да понесат освен направените от тях съдебни разноски и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело C-46/19 P: Решение на Съда (втори състав) от 22 април 2021 г. — Съвет на Европейския съюз/Kurdistan Workers' Party (PKK), Европейска комисия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Обжалване — Обща външна политика и политика на сигурност — Борба с тероризма — Ограничителни мерки, насочени срещу някои лица и образувания — Замразяване на средства — Обща позиция 2001/931/ОВППС — Член 1, параграфи 3, 4 и 6 — Регламент (ЕО) № 2580/2001 — Член 2, параграф 3 — Оставяне на организация в списъка на лицата, групите и образуванията, участващи в терористични действия — Условия — Решение на компетентен орган — Продължаващо наличие на риск от участие в терористична дейност — Факти, на които се основават решенията за замразяване на средства — Решение за преразглеждане на националното решение, обосновало първоначалното вписване — Задължение за мотивиране)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/3

      Решение на Съда (втори състав) от 22 април 2021 г. — Съвет на Европейския съюз/Kurdistan Workers' Party (PKK), Европейска комисия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
      (Дело C-46/19 P) (1)

      (Обжалване - Обща външна политика и политика на сигурност - Борба с тероризма - Ограничителни мерки, насочени срещу някои лица и образувания - Замразяване на средства - Обща позиция 2001/931/ОВППС - Член 1, параграфи 3, 4 и 6 - Регламент (ЕО) № 2580/2001 - Член 2, параграф 3 - Оставяне на организация в списъка на лицата, групите и образуванията, участващи в терористични действия - Условия - Решение на компетентен орган - Продължаващо наличие на риск от участие в терористична дейност - Факти, на които се основават решенията за замразяване на средства - Решение за преразглеждане на националното решение, обосновало първоначалното вписване - Задължение за мотивиране)
      (2021/C 228/03)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и S. Van Overmeire)

         Други страни в производството: Kurdistan Workers' Party (PKK) (представители: A. M. van Eik и T. M. D. Buruma, advocaten), Европейска комисия (представители: R. Tricot, T. Ramopoulos и J. Norris), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално S. Brandon, подпомаган от P. Nevill, barrister, а впоследствие F. Shibli и S. McCrory, подпомагани от P. Nevill, barrister)

         Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Френска република (представители: A.-L. Desjonquères, B. Fodda и J.-L. Carré), Кралство Нидерландия (представители: M. K. Bulterman и J. Langer)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя точки 1—11, 13 и 14 от диспозитива на решение на Общия съд на Европейския съюз от 15 ноември 2018 г., PKK/Съвет (T-316/14, EU:T:2018:788).

                  2)

                  Връща делото на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане.

                  3)

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 103, 18.3.2019 г.


title: Дело C-485/19: Решение на Съда (първи състав) от 22 април 2021 г. (преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove — Словакия) — LH/Profi Credit Slovakia s.r.o. (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 2008/48/EО — Договори за потребителски кредити — Директива 93/13/EИО — Неравноправни клаузи — Плащане по силата на неравноправна клауза — Неоснователно обогатяване на кредитора — Погасяване на правото на връщане — Принципи на правото на Съюза — Принцип на ефективност — Член 10, параграф 2 от Директива 2008/48 — Информация, която следва да се посочи в договор за кредит — Премахване на някои национални изисквания въз основа на практиката на Съда — Тълкуване на предишната редакция на националното законодателство в съответствие с тази съдебна практика — Действие във времето)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/3

      Решение на Съда (първи състав) от 22 април 2021 г. (преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove — Словакия) — LH/Profi Credit Slovakia s.r.o.
      (Дело C-485/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 2008/48/EО - Договори за потребителски кредити - Директива 93/13/EИО - Неравноправни клаузи - Плащане по силата на неравноправна клауза - Неоснователно обогатяване на кредитора - Погасяване на правото на връщане - Принципи на правото на Съюза - Принцип на ефективност - Член 10, параграф 2 от Директива 2008/48 - Информация, която следва да се посочи в договор за кредит - Премахване на някои национални изисквания въз основа на практиката на Съда - Тълкуване на предишната редакция на националното законодателство в съответствие с тази съдебна практика - Действие във времето)
      (2021/C 228/04)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Krajský súd v Prešove

         Страни в главното производство

         Ищец: LH

         Ответник: Profi Credit Slovakia s.r.o.

         Диспозитив

                  1)

                  Принципът на ефективност трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, според която по отношение на иск, предявен от потребител, за да му бъдат възстановени суми, неоснователно заплатени в изпълнение на договор за кредит, на основание на неравноправни клаузи по смисъла на Директива 93/13/ЕО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори или на клаузи, противоречащи на Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета, се прилага тригодишен давностен срок, който започва да тече от деня, в който е осъществено неоснователното обогатяване.

                  2)

                  Член 10, параграф 2 и член 22, параграф 1 от Директива 2008/48, както са тълкувани в решение от 9 ноември 2016 г., Home Credit Slovakia (C-42/15, EU:C:2016:842), са приложими към договор за кредит, сключен преди постановяването на това решение и преди изменението на националната правна уредба, осъществено с оглед на съобразяване с възприетото в посоченото решение тълкуване.

         (1)  ОВ C 305, 9.9.2019 г.


title: Дело C-537/19: Решение на Съда (пети състав) от 22 април 2021 г. — Европейска комисия/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2004/18/ЕО — Обществени поръчки за строителство — Договор между публичноправно и частно предприятие за отдаване под наем на все още непостроена сграда — Член 1 — Изграждане на сграда, която отговаря на нуждите, уточнени от наемателя — Член 16 — Изключване)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/4

      Решение на Съда (пети състав) от 22 април 2021 г. — Европейска комисия/Република Австрия
      (Дело C-537/19) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2004/18/ЕО - Обществени поръчки за строителство - Договор между публичноправно и частно предприятие за отдаване под наем на все още непостроена сграда - Член 1 - Изграждане на сграда, която отговаря на нуждите, уточнени от наемателя - Член 16 - Изключване)
      (2021/C 228/05)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: L. Haasbeek, M. Noll-Ehlers и P. Ondrůšek)

         Ответник: Република Австрия (представители: първоначално M. Fruhmann, а впоследствие J. Schmoll)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 295, 2.9.2019 г.


title: Дело C-703/19: Решение на Съда (първи състав) от 22 април 2021 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — J.K./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 98, параграф 2 — Възможност за държавите членки да прилагат една или две намалени ставки на ДДС за някои доставки на стоки и услуги — Квалифициране на търговска дейност като „доставка на услуги“ — Точка 12а от приложение III — Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 — Член 6 — Понятието „ресторантьорски и кетъринг услуги“ — Храни, готови за непосредствена консумация на място в помещенията на продавача или в зона за хранене — Храни, готови за непосредствена консумация за вкъщи)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/5

      Решение на Съда (първи състав) от 22 април 2021 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — J.K./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach
      (Дело C-703/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 98, параграф 2 - Възможност за държавите членки да прилагат една или две намалени ставки на ДДС за някои доставки на стоки и услуги - Квалифициране на търговска дейност като „доставка на услуги“ - Точка 12а от приложение III - Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 - Член 6 - Понятието „ресторантьорски и кетъринг услуги“ - Храни, готови за непосредствена консумация на място в помещенията на продавача или в зона за хранене - Храни, готови за непосредствена консумация за вкъщи)
      (2021/C 228/06)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: J.K.

         Ответник: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

         при участието на: Rzecznik Małych i Średnich Przedsiębiorców

         Диспозитив

      Член 98, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2009/47/ЕО на Съвета от 5 май 2009 г., във връзка с точка 12а от приложение III към тази директива и член 6 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 на Съвета от 15 март 2011 година за установяване на мерки за прилагане на Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че в обхвата на понятието „ресторантьорски и кетъринг услуги“ попада доставката на храни, придружена от достатъчно помощни услуги, позволяващи на крайния клиент да консумира непосредствено тези храни, което запитващата юрисдикция следва да провери. Когато крайният клиент реши да не се възползва от осигурените му от данъчнозадълженото лице материални и човешки ресурси, които придружават консумацията на доставените храни, следва да се счита, че никаква помощна услуга не придружава тяхната доставка.

         (1)  ОВ C 27, 27.1.2020 г.


title: Дело C-826/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 22 април 2021 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — WZ/Austrian Airlines AG (Преюдициално запитване — Въздушен транспорт — Обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Член 6 — Закъснял полет — Член 8, параграф 3 — Пренасочване на полет към друго летище, обслужващо същия град, агломерация или регион — Понятие „отмяна“ — Извънредни обстоятелства — Обезщетяване на пътниците, ползващи въздушен транспорт, при отмяна или голямо закъснение на полет при пристигане — Задължение за поемане на разходите за прехвърляне от действителното летище на пристигане до летището на пристигане, за което е направена резервацията)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/5

      Решение на Съда (четвърти състав) от 22 април 2021 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — WZ/Austrian Airlines AG
      (Дело C-826/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Член 6 - Закъснял полет - Член 8, параграф 3 - Пренасочване на полет към друго летище, обслужващо същия град, агломерация или регион - Понятие „отмяна“ - Извънредни обстоятелства - Обезщетяване на пътниците, ползващи въздушен транспорт, при отмяна или голямо закъснение на полет при пристигане - Задължение за поемане на разходите за прехвърляне от действителното летище на пристигане до летището на пристигане, за което е направена резервацията)
      (2021/C 228/07)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Korneuburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: WZ

         Ответник: Austrian Airlines AG

         Диспозитив

                  1)

                  Член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 трябва да се тълкува в смисъл, че когато полет е пренасочен към летище, обслужващо същия град като летището, за което е направена резервацията, поемането на разходите за прехвърляне на пътниците между двете летища, предвидено в тази разпоредба, не зависи от условието първото летище да се намира на територията на същия град, същата агломерация или същия регион като второто летище.

                  2)

                  Член 5, параграф 1, буква в), член 7, параграф 1 и член 8, параграф 3 от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че кацането на пренасочен полет на летище, различно от това, за което е направена резервацията, но което обслужва същия град, агломерация или регион, не може да предостави на пътника право на обезщетение за отмяна на полет. Въпреки това пътникът от полет, пренасочен към заместващо летище, обслужващо същия град, агломерация или регион като летището, за което е направена резервацията, по принцип има право на обезщетение съгласно този регламент, когато достигне своя краен пункт на пристигане три часа или повече след първоначално планираното от опериращия въздушен превозвач време на пристигане.

                  3)

                  Членове 5 и 7 и член 8, параграф 3 от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че за да се определи продължителността на закъснението, претърпяно при пристигането от пътник от пренасочен полет, който е кацнал на летище, различно от това, за което е направена резервацията, но което обслужва същия град, агломерация или регион, за отправна точка трябва да се приеме времето, в което след прехвърлянето си пътникът достига действително летището, за което е направена резервацията, или евентуално друг близък краен пункт на пристигане, съгласуван с опериращия въздушен превозвач.

                  4)

                  Член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че за да се освободи от задължението си да плати обезщетение на пътниците при голямо закъснение на полет при пристигането, опериращият въздушен превозвач може да се позове на извънредно обстоятелство, което е засегнало не посочения закъснял полет, а предишен полет, опериран от самия него със същото въздухоплавателно средство, в рамките на неговата предпредпоследна ротация, при условие че е налице пряка причинно-следствена връзка между настъпването на това обстоятелство и голямото закъснение на следващия полет при пристигането, което запитващата юрисдикция трябва да прецени, като има предвид по-специално начина на използване на разглежданото въздухоплавателно средство от съответния опериращ въздушен превозвач.

                  5)

                  Член 8, параграф 3 от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на кацане на пренасочен полет на летище, различно от това, за което е направена резервацията, но което обслужва същия град, агломерация или регион, опериращият въздушен превозвач е длъжен да предложи по собствена инициатива на пътника да поеме разходите за прехвърлянето до летището на пристигане, за което е направена резервацията, или евентуално до друг близък краен пункт на пристигане, съгласуван с посочения пътник.

                  6)

                  Член 8, параграф 3 от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че неизпълнението от опериращия въздушен превозвач на неговото задължение да поеме разходите за прехвърляне на пътник от летището на пристигане до летището, за което е направена резервацията, или до друг краен пункт на пристигане, съгласуван с пътника, не предоставя на последния право на обезщетение с фиксиран размер на основание член 7, параграф 1 от този регламент. Това неизпълнение обаче поражда в полза на пътника право на възстановяване на сумите, които са платени от него и с оглед на конкретните обстоятелства във всеки отделен случай се оказват необходими, подходящи и разумни за запълването на пропуска на превозвача.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело C-896/19: Решение на Съда (голям състав) от 20 април 2021 г. (преюдициално запитване от Qorti Ċivili Prim’Awla — Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali — Малта) — Repubblika/Il-Prim Ministru (Преюдициално запитване — Член 2 ДЕС — Ценности на Европейския съюз — Правова държава — Член 49 ДЕС — Присъединяване към Съюза — Ненамаляване на равнището на защита на ценностите на Съюза — Ефективна съдебна защита — Член 19 ДЕС — Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Приложно поле — Независимост на съдиите на държава членка — Процедура по назначаване — Правомощие на министър-председателя — Участие на комитет по назначенията в съдебната власт)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/7

      Решение на Съда (голям състав) от 20 април 2021 г. (преюдициално запитване от Qorti Ċivili Prim’Awla — Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali — Малта) — Repubblika/Il-Prim Ministru
      (Дело C-896/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 2 ДЕС - Ценности на Европейския съюз - Правова държава - Член 49 ДЕС - Присъединяване към Съюза - Ненамаляване на равнището на защита на ценностите на Съюза - Ефективна съдебна защита - Член 19 ДЕС - Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Приложно поле - Независимост на съдиите на държава членка - Процедура по назначаване - Правомощие на министър-председателя - Участие на комитет по назначенията в съдебната власт)
      (2021/C 228/08)
      Език на производството: малтийски

         Запитваща юрисдикция

      Prim’Awla tal-Qorti Ċivili — Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Repubblika

         Ответник: Il-Prim Ministru

         при участието на: WY

         Диспозитив

                  1)

                  Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС трябва да се тълкува в смисъл, че е приложим по дело, по което национална юрисдикция е сезирана с жалба по националното право с искане да се произнесе по съответствието с правото на Съюза на националните разпоредби, уреждащи процедурата по назначаване на съдии в държавата членка на тази юрисдикция. За целите на тълкуването на тази разпоредба трябва надлежно да бъде взет предвид член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  2)

                  Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национални разпоредби, които предоставят на министър-председателя на съответната държава членка правомощие за вземане на решения в процеса за назначаване на съдии, като същевременно предвиждат участие в този процес на независим орган, на който е възложено по-специално да оценява кандидатите за съдии и да дава становище на министър-председателя.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело C-73/20: Решение на Съда (първи състав) от 22 април 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — ZM в качеството му на синдик на Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH/E. A. Frerichs (Преюдициално запитване — Регламент (ЕО) № 1346/2000 — Производство по несъстоятелност — Член 4 — Приложимо право към производството по несъстоятелност — Право на държавата членка, на чиято територия е образувано производството — Член 13 — Действия, увреждащи всички кредитори — Изключение — Условия — Действие, което се урежда от правото на държава членка, различна от държавата на образуване на производството — Действие, което не може да бъде оспорено на основание на това право — Регламент (ЕО) № 593/2008 — Приложимо право към договорните задължения — Член 12, параграф 1, буква б) — Обхват на приложимото към договора право — Изпълнение на произтичащите от договора задължения — Плащане в изпълнение на договор, който се урежда от правото на държава членка, различна от държавата на образуване на производството — Изпълнение от трето лице — Иск за връщане на платеното, предявен във връзка с производство по несъстоятелност — Приложимо право към това плащане)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/8

      Решение на Съда (първи състав) от 22 април 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — ZM в качеството му на синдик на Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH/E. A. Frerichs
      (Дело C-73/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) № 1346/2000 - Производство по несъстоятелност - Член 4 - Приложимо право към производството по несъстоятелност - Право на държавата членка, на чиято територия е образувано производството - Член 13 - Действия, увреждащи всички кредитори - Изключение - Условия - Действие, което се урежда от правото на държава членка, различна от държавата на образуване на производството - Действие, което не може да бъде оспорено на основание на това право - Регламент (ЕО) № 593/2008 - Приложимо право към договорните задължения - Член 12, параграф 1, буква б) - Обхват на приложимото към договора право - Изпълнение на произтичащите от договора задължения - Плащане в изпълнение на договор, който се урежда от правото на държава членка, различна от държавата на образуване на производството - Изпълнение от трето лице - Иск за връщане на платеното, предявен във връзка с производство по несъстоятелност - Приложимо право към това плащане)
      (2021/C 228/09)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ZM в качеството му на синдик на Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH

         Ответник: E. A. Frerichs

         Диспозитив

      Член 13 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност и член 12, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) трябва да се тълкуват в смисъл, че приложимото съгласно последния регламент право към договора урежда и плащането, извършено от трето лице в изпълнение на договорното парично задължение на една от страните по договора, когато в рамките на производство по несъстоятелност това плащане е оспорено като действие, увреждащо всички кредитори.

         (1)  ОВ C 191, 8.6.2020 г.


title: Дело C-75/20: Решение на Съда (осми състав) от 22 април 2021 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Lifosa“ UAB/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Митнически кодекс на Общността — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Член 29, параграф 1 — Член 32, параграф 1, буква д), подточка i) — Митнически кодекс на Съюза — Регламент (ЕС) № 952/2013 — Член 70, параграф 1 — Член 71, параграф 1, буква д), подточка i) — Определяне на митническата стойност — Договорна стойност — Корекция — Цена, включваща доставката на границата)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/8

      Решение на Съда (осми състав) от 22 април 2021 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Lifosa“ UAB/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Дело C-75/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически съюз - Митнически кодекс на Общността - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Член 29, параграф 1 - Член 32, параграф 1, буква д), подточка i) - Митнически кодекс на Съюза - Регламент (ЕС) № 952/2013 - Член 70, параграф 1 - Член 71, параграф 1, буква д), подточка i) - Определяне на митническата стойност - Договорна стойност - Корекция - Цена, включваща доставката на границата)
      (2021/C 228/10)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Ответник: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         при участието на: Kauno teritorinė muitinė, „Transchema“ UAB

         Диспозитив

      Член 29, параграф 1 и член 32, параграф 1, буква д), подточка i) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, както и член 70, параграф 1 и член 71, параграф 1, буква д), подточка i) от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза трябва да се тълкуват в смисъл, че за да се определи митническата стойност на внесените стоки, не следва към договорната им стойност да се добавят разходите, които производителят действително е направил за транспорта на тези стоки до мястото на въвеждането им на митническата територия на Европейския съюз, при положение че съгласно договорените условия за доставка производителят има задължението да заплати тези разходи, макар и те да надвишават действително платената от вносителя цена, когато тази цена съответства на реалната стойност на стоките, като това обстоятелство следва да бъде проверено от запитващата юрисдикция.

         (1)  ОВ C 137, 27.4.2020 г.


title: Дело C-13/19: Определение на Съда (седми състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Zaragoza — Испания) — Ibercaja Banco, SA/TJ, UK (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Договор за ипотечен кредит — Неравноправни клаузи — Клауза за ограничаване на променливостта на лихвеният процент (клауза за „долен праг“) — Договор за новация — Отказ от предявяване на иск срещу договорните клаузи — Липса на обвързващо действие — Директива 2005/29/ЕО — Нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители — Член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/9

      Определение на Съда (седми състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Zaragoza — Испания) — Ibercaja Banco, SA/TJ, UK
      (Дело C-13/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Договор за ипотечен кредит - Неравноправни клаузи - Клауза за ограничаване на променливостта на лихвеният процент (клауза за „долен праг“) - Договор за новация - Отказ от предявяване на иск срещу договорните клаузи - Липса на обвързващо действие - Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители - Член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1)
      (2021/C 228/11)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Ibercaja Banco, SA

         Ответници: TJ, UK

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че допуска за клауза в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, чийто неравноправен характер може да бъде установен по съдебен ред, да може да се сключи договор за новация между този продавач или доставчик и този потребител, с който потребителят се отказва от последиците, до които би довело обявяването на неравноправния характер на тази клауза, при условие че този отказ е направен при свободно и информирано съгласие на потребителя, което националният съд трябва да провери. За сметка на това, клаузата, с която същият потребител се отказва, по отношение на бъдещи спорове, от съдебните искове, основаващи се на правата, които има по силата на Директива 93/13, не обвързва потребителя.

                  2)

                  Член 3 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че клауза от договор за ипотечен кредит, сключен между продавач или доставчик и потребител, за да бъде изменена потенциално неравноправна клауза от сключен между тях предишен договор или предвиждаща, че този потребител се отказва от предявяване на иск срещу този продавач или доставчик, може да се счита за клауза, която не е била индивидуално договорена, тъй като същият този потребител не е имал възможност да влияе на съдържанието на новата клауза, което националният съд трябва да провери.

                  3)

                  Членове 3 — 5 от Директива 93/13 трябва да се тълкуват в смисъл, че изискването за прозрачност, наложено на продавач или доставчик по силата на тези разпоредби, предполага, че при сключването на договор за новация, който, от една страна, цели да измени потенциално неравноправна клауза от предишен договор, а от друга страна, предвижда, че потребителят се отказва от предявяване на иск срещу този продавач или доставчик, потребителят трябва да бъде в състояние да разбере всички решаващи правни и икономически последици, произтичащи за него от сключването на този договор за новация.

                  4)

                  Десетият и тринадесетият въпрос, поставени от Audiencia Provincial de Zaragoza (Съд на провинция Сарагоса, Испания), са явно недопустими.

         (1)  ОВ C 148, 29.4.2019 г.


title: Дело C-841/19: Определение на Съда (осми състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n° 41 de Madrid — Испания) — JL/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Директива 2006/54/ЕО — Член 2, параграф 1 и член 4 — Равенство в заплащането на работници от мъжки и женски пол — Рамково споразумение за работа при непълно работно време — Клауза 4 — Работници на непълно работно време, основно от женски пол — Национален орган, който гарантира на засегнатите работници изплащането на вземанията, неплатени от техните работодатели, обявени в несъстоятелност — Максимален размер при изплащането на тези вземания — Намален максимален размер за работниците на непълно работно време в зависимост от отношението между работното време на последните и работното време на работниците на пълно работно време — Принцип pro rata temporis)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/10

      Определение на Съда (осми състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 41 de Madrid — Испания) — JL/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
      (Дело C-841/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Директива 2006/54/ЕО - Член 2, параграф 1 и член 4 - Равенство в заплащането на работници от мъжки и женски пол - Рамково споразумение за работа при непълно работно време - Клауза 4 - Работници на непълно работно време, основно от женски пол - Национален орган, който гарантира на засегнатите работници изплащането на вземанията, неплатени от техните работодатели, обявени в несъстоятелност - Максимален размер при изплащането на тези вземания - Намален максимален размер за работниците на непълно работно време в зависимост от отношението между работното време на последните и работното време на работниците на пълно работно време - Принцип pro rata temporis)
      (2021/C 228/12)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Social no 41 de Madrid

         Страни в главното производство

         Ищец: JL

         Ответник: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Диспозитив

      Член 2, параграф 1 и член 4 от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която, що се отнася до изплащането от отговорния национален орган на трудовите възнаграждения и обезщетенията, които не са платени на работниците поради обявяването на техния работодател в несъстоятелност, предвижда максимален размер за това плащане, що се отнася до работниците на пълно работно време, който размер, когато става въпрос за работниците на непълно работно време, е намален пропорционално на работното време, през което са заети последните, спрямо работното време, през което са заети работниците на пълно работно време.

         (1)  ОВ C 45, 10.2.2020 г.


title: Дело C-507/20: Определение на Съда (шести състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Pécsi Törvényszék — Унгария) — FGSZ Földgázszállító Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 90 — Намаляване на данъчната основа — Пълно или частично неплащане на цена — Вземане, станало окончателно несъбираемо — Давностен срок за целите на искане за последващо намаляване на данъчната основа за ДДС — Дата, от която срокът започва да тече)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/11

      Определение на Съда (шести състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Pécsi Törvényszék — Унгария) — FGSZ Földgázszállító Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-507/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 90 - Намаляване на данъчната основа - Пълно или частично неплащане на цена - Вземане, станало окончателно несъбираемо - Давностен срок за целите на искане за последващо намаляване на данъчната основа за ДДС - Дата, от която срокът започва да тече)
      (2021/C 228/13)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Pécsi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: FGSZ Földgázszállító Zrt.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Диспозитив

      Член 90 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност във връзка с принципите на данъчна неутралност и ефективност трябва да се тълкува в смисъл, че когато държава членка определи давностен срок, след изтичането на който данъчнозадълженото лице, което разполага със станало окончателно несъбираемо вземане, вече не може да се позовава на правото си да получи намаляване на данъчната основа, този срок трябва да започне да тече не от датата на изпълнение на първоначално предвиденото задължение за плащане, а от датата, на която вземането е станало окончателно несъбираемо.

         (1)  ОВ C 28, 25.1.2021 г.


title: Дело C-523/20: Определение на Съда (десети състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Győri Törvényszék — Унгария)— Koppány 2007 Kft./Vas Megyei Kormányhivatal (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Социална сигурност — Регламент (ЕС) № 1231/2010 — Приложимо законодателство — Удостоверение A 1 — Член 1 — Разширяване на обхвата на удостоверение A 1 за граждани на трети страни, законно пребиваващи на територията на държава членка — Законно пребиваване — понятие)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/11

      Определение на Съда (десети състав) от 3 март 2021 г. (преюдициално запитване от Győri Törvényszék — Унгария)— Koppány 2007 Kft./Vas Megyei Kormányhivatal
      (Дело C-523/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Социална сигурност - Регламент (ЕС) № 1231/2010 - Приложимо законодателство - Удостоверение A 1 - Член 1 - Разширяване на обхвата на удостоверение A 1 за граждани на трети страни, законно пребиваващи на територията на държава членка - Законно пребиваване - понятие)
      (2021/C 228/14)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Győri Törvényszék.

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Koppány 2007 Kft.

         Ответник: Vas Megyei Kormányhivatal

         Диспозитив

      Член 1 от Регламент (ЕС) № 1231/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за разширяване обхвата на Регламент (ЕО) № 883/2004 и на Регламент (ЕО) № 987/2009 по отношение на гражданите на трети държави, които все още не са обхванати от тези регламенти единствено на основание тяхното гражданство трябва да се тълкува в смисъл, че граждани на трети страни, които пребивават временно в държава членка на основание разрешение за пребиваване, имат адресна регистрация, удостоверена от компетентен орган по въпросите на чужденците и работят в различни държави членки на служба на работодател, установен в тази държава членка, могат да се позовават на правилата за координация, предвидени в Регламент (ЕО) № 883/2004 на европейския парламенти и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване, изменен с Регламент (ЕС) № 465/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 г. и на Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за установяване процедурата за прилагане на Регламент на Регламент № 883/2004, за да се определи законодателството в областта на социалната сигурност, на което са подчинени поради това, че пребивават и работят законно на територията на държавите членки.

         (1)  ОВ C 28, 25.1.2021 г.


title: Дело C-592/20: Преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 11 ноември 2020 г. — NT, RV, BS, ER/British Airways plc

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/12

      Преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 11 ноември 2020 г. — NT, RV, BS, ER/British Airways plc
      (Дело C-592/20)
      (2021/C 228/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Ищци: NT, RV, BS, ER

         Ответник: British Airways plc
      С определение от 22 април 2021 г. Съдът (девети състав) постановява, че член 2 буква б) и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (1) трябва да се тълкуват в смисъл, че в рамките на директно свързан полет, съставен от два полета, за които е направена една-единствена резервация, пътник, който в своя краен пункт на пристигане е претърпял закъснение от три часа или повече, възникнало поради отмяната на втория полет, който е следвало да се извърши от друг въздушен превозвач, а не от този, с който пътникът е сключил договора за превоз, може да предяви своя иск за обезщетение по член 7, параграф 1 от посочения регламент срещу този превозвач и да иска от него да плати предвиденото в посочената разпоредба обезщетение, определено въз основа на цялото разстояние на директно свързания полет от пункта на излитане на първия полет до крайния пункт на пристигане на втория полет.

         (1)  ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело C-681/20 P: Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. от smart things solutions GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 15 октомври 2020 г. по дело T-48/19 — smart things solutions/EUIPO — Samsung Electronics (smart:)things)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/12

      Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. от smart things solutions GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 15 октомври 2020 г. по дело T-48/19 — smart things solutions/EUIPO — Samsung Electronics (smart:)things)
      (Дело C-681/20 P)
      (2021/C 228/16)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: smart things solutions GmbH (представител: R. Dissmann, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Samsung Electronics GmbH
      С определение от 24 март 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допуска обжалване по делото и осъжда smart things solutions GmbH да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-41/21 P: Жалба, подадена на 26 януари 2021 г. от Allergan Holdings France срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 18 ноември 2020 г. по дело T-664/19 — Allergan Holdings France/EUIPO — Dermavita (JUVEDERM ULTRA)

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/13

      Жалба, подадена на 26 януари 2021 г. от Allergan Holdings France срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 18 ноември 2020 г. по дело T-664/19 — Allergan Holdings France/EUIPO — Dermavita (JUVEDERM ULTRA)
      (Дело C-41/21 P)
      (2021/C 228/17)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Allergan Holdings France (представители: T. de Haan, avocat, и J. Day, solicitor)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и Dermavita Co. Ltd
      С определение от 29 април 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) постановява, че не допуска обжалване по делото и че Allergan Holdings France понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-50/21: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña. (Испания), постъпило на 29 януари 2021 г. — Prestige and Limousine, S.L./Área Metropolitana de Barcelona

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/13

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña. (Испания), постъпило на 29 януари 2021 г. — Prestige and Limousine, S.L./Área Metropolitana de Barcelona
      (Дело C-50/21)
      (2021/C 228/18)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Prestige and Limousine, S.L.

         Ответник: Área Metropolitana de Barcelona

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли член 49 ДФЕС и член 107, параграф 1 ДФЕС национални законови и подзаконови разпоредби, които без никаква основателна причина ограничават разрешенията за VTC (1) до една тридесета или по-малко от лицензите за таксиметров превоз?

                  2)

                  Допускат ли член 49 ДФЕС и член 107, параграф 1 ДФЕС национална разпоредба, която без никаква основателна причина предвижда второ разрешение и определя допълнителни изисквания за превозните средства VTC, които желаят да предоставят градски услуги?

         (1)  Превозно средство, наето с шофьор.


title: Дело C-54/21: Преюдициално запитване от Krajowa Izba Odwoławcza (Полша), постъпило на 29 януари 2021 г. — Konsorcjum: ANTEA POLSKA S.A., „Pectore-Eco“ sp. z o.o., Instytut Ochrony Środowiska — Państwowy Instytut Badawczy/Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/14

      Преюдициално запитване от Krajowa Izba Odwoławcza (Полша), постъпило на 29 януари 2021 г. — Konsorcjum: ANTEA POLSKA S.A., „Pectore-Eco“ sp. z o.o., Instytut Ochrony Środowiska — Państwowy Instytut Badawczy/Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie
      (Дело C-54/21)
      (2021/C 228/19)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Krajowa Izba Odwoławcza

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Konsorcjum: ANTEA POLSKA S.A., „Pectore-Eco“ sp. z o.o., Instytut Ochrony Środowiska — Państwowy Instytut Badawczy

         Ответник: Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да се приеме, че принципът на равно и недискриминационно третиране на икономическите оператори и на прозрачност, закрепен в член 18, параграф 1 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (1), позволява член 21, параграф 1 от Директива 2014/24 и член 2, точка 1 от Директива (ЕС) 2016/943 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година относно защитата на неразкрити ноу-хау и търговска информация (търговски тайни) срещу тяхното незаконно придобиване, използване и разкриване (2), и конкретно съдържащите се в тях изрази „като цяло или в точната си конфигурация и сбор от компоненти не е общоизвестна или лесно достъпна“ и „има търговска стойност поради това, че е тайна“, както и разпоредбата, че „възлагащият орган не може да разкрива информация, която икономическите оператори са определили като поверителна“, да се тълкуват в смисъл, че икономическият оператор може да декларира всякаква информация за конфиденциална като представляваща търговска тайна, поради това че не иска тя да бъде разкрита на конкуриращите се с него икономически оператори?

                  2)

                  Трябва ли да се приеме, че закрепеният в член 18, параграф 1 от Директива 2014/24 принцип на равно и недискриминационно третиране на икономическите оператори и на прозрачност позволява член 21, параграф 1 от Директива 2014/24 и член 2, точка 1 от Директива 2016/943 да се тълкуват в смисъл, че участващите в процедура за възлагане на обществена поръчка икономически оператори могат изцяло или частично да декларират за конфиденциални като представляващи търговска тайна документите, посочени в членове 59 и 60 от Директива 2014/24 и в приложение XII към Директива 2014/24, в частност що се отнася до списъка във връзка с притежавания опит, референциите, списъка на лицата, които предлага да използва за изпълнението на поръчката, и професионалната им квалификация, наименованията и капацитета на субектите, чийто капацитет смята да използва, или на подизпълнителите, ако тези документи се изискват за целите на доказването на изпълнението на условията за участие в процедурата или за оценката по критериите за оценяване на офертите или за установяването на съответствието на офертата с други изисквания на възлагащия орган, съдържащи се в документацията за поръчката (обявление за поръчката, спецификация на поръчката)?

                  3)

                  Трябва ли да се приеме, че закрепеният в член 18, параграф 1 от Директива 2014/24 принцип на равно и недискриминационно третиране на икономическите оператори и на прозрачност във връзка с член 58, параграф 1, член 63, параграф 1 и член 67, параграф 2, буква б) от Директива 2014/24 позволява на възлагащия орган да приеме едновременно декларацията на икономическия оператор, че разполага с изискваните от възлагащия орган или самостоятелно декларирани лични ресурси, субекти, чиито ресурси смята да използва, или подизпълнители, което в съответствие с приложимите разпоредби трябва да се докаже на възлагащия орган, и декларацията му, че още самото разкриване на данните за тези лица и субекти (имена, наименования, опит, квалификация) пред конкуриращите се с него икономически оператори може да доведе до „открадването“ им от тези икономически оператори, поради което е необходимо тази информация да се третира като търговска тайна? В това отношение може ли такава неустойчива връзка между икономическия оператор и тези лица и субекти да се приеме за доказателство, че той разполага с тези ресурси, и в частност да му се присъдят допълнителни точки по критериите за оценяване на офертите?

                  4)

                  Трябва ли да се приеме, че закрепеният в член 18, параграф 1 от Директива 2014/24 принцип на равно и недискриминационно третиране на икономическите оператори и на прозрачност позволява член 21, параграф 1 от Директива 2014/24 и член 2, точка 1 от Директива 2016/943 да се тълкуват в смисъл, че участващите в процедура за възлагане на обществена поръчка икономически оператори могат да декларират за конфиденциални като представляващи търговска тайна документите, изисквани за целите на преценката на съответствието на офертата с изискванията на възложителя, съдържащи се в спецификацията на поръчката (в това число в описанието на предмета на поръчката), или за целите на оценяването на офертите по критериите за оценяване на офертите, в частност ако тези документи се отнасят до изпълнението на изискванията на възлагащия орган, съдържащи се в спецификацията на поръчката, в правните разпоредби или в други документи, които са общодостъпни или са достъпни за заинтересованите лица, в частност ако оценяването не се извършва по обективно сравними схеми и математически или физически измерими и сравними показатели, а по индивидуална преценка на възлагащия орган? Като последица от това може ли член 21, параграф 1 от Директива 2014/24 и член 2, точка 1 от Директива 2016/943 да се тълкуват в смисъл, че може за търговска тайна на съответния икономически оператор да се приеме направената от него в офертата декларация за изпълнение на предмета на поръчката съгласно указанията на възлагащия орган, съдържащи се в спецификацията на поръчката, проверявани и оценявани от възлагащия орган от гледна точка на съвместимостта с тези изисквания, дори ако икономическият оператор следва да избере методите за постигане на изисквания от възлагащия орган резултат (предмет на поръчката)?

                  5)

                  Трябва ли да се приеме, че закрепеният в член 18, параграф 1 от Директива 2014/24 принцип на равно и недискриминационно третиране на икономическите оператори и на прозрачност във връзка с член 67, параграф 4 от Директива 2014/24, който гласи, че критериите за възлагане не трябва да водят до предоставянето на неограничена свобода на избор на възлагащия орган и трябва да гарантират, че е възможна реална конкуренция, и да позволяват ефективна проверка на представената от оферентите информация с цел да се прецени доколко офертите отговарят на критериите за възлагане, позволява на възлагащия орган да въведе определен критерий за оценяване на офертите, в частност критерий, оценяван по индивидуална преценка на възлагащия орган, въпреки че към момента на въвеждането на този критерий е известно, че икономическите оператори ще определят отнасящата се до този критерий част от офертата като търговска тайна, срещу което възлагащият орган не възразява, а поради това конкурентните икономически оператори няма да могат да проверят офертите на конкурентите и да ги сравнят със своите и така може да останат с впечатление за пълен произвол при разглеждането и оценяването на офертите от възлагащия орган?

                  6)

                  Може ли закрепеният в член 18, параграф 1 от Директива 2014/24 принцип на равно и недискриминационно третиране на икономическите оператори и на прозрачност във връзка с член 67, параграф 4 от Директива 2014/24, който гласи, че критериите за възлагане не трябва да водят до предоставянето на неограничена свобода на избор на възлагащия орган и трябва да гарантират, че е възможна реална конкуренция, и да позволяват ефективна проверка на представената от оферентите информация с цел да се прецени доколко офертите отговарят на критериите за възлагане, да се тълкува в смисъл, че позволява на възлагащия орган да въведе критерий за оценяване на офертите като определените в настоящия случай критерии „концепция на разработката“ и „описание на начина на осъществяване на поръчката“?

                  7)

                  Трябва ли член 1, параграфи 1 и 3 от Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 година за изменение на директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО на Съвета с оглед повишаване на ефективността на процедурите за преразглеждане при възлагане на обществени поръчки (3), наричана по-нататък „Директивата относно средствата за правна защита“, който задължава държавите членки да осигурят на икономическите оператори ефективно средство за правна защита срещу решенията на възлагащите органи и да гарантират достъп до процедурите по преразглеждане за всяко лице, което има интерес от получаването на определена обществена поръчка и на което е нанесена или може да бъде нанесена вреда от твърдяно нарушение, да се тълкува в смисъл, че констатацията на правораздавателния орган, че документите, които икономическите оператори са декларирали за конфиденциални в съответната процедура, не представляват търговска тайна, от което произтича изискване за разкриването им от възлагащия орган и за предоставяне на достъп до тях на конкурентните икономически оператори — ако такава последица не произтича пряко от правните разпоредби — води до възникването на задължение за правораздавателния орган да се произнесе по такъв начин, че да даде възможност на този икономически оператор отново да подаде жалба — по въпросите, свързани със съдържанието на посочените документи, с което той преди това не е бил запознат и по тази причина не е можел ефективно да използва средството за правна защита — против акт, който иначе няма право да обжалва поради изтичането на срока за това, например като отмени актовете за разглеждането и оценяването на офертите, до които се отнасят въпросните декларирани като търговска тайна документи?

         (1)  ОВ L 94, 2014 г., стр. 65.

         (2)  ОВ L 157, 2016 г., стр. 1.

         (3)  ОВ L 335, 2007 г., стр. 31.


title: Дело C-63/21 P: Жалба, подадена на 2 февруари 2021 г. от Laure Camerin срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 24 ноември 2020 г. по дело T-367/19, Camerin/Комисия

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/16

      Жалба, подадена на 2 февруари 2021 г. от Laure Camerin срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 24 ноември 2020 г. по дело T-367/19, Camerin/Комисия
      (Дело C-63/21 P)
      (2021/C 228/20)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Laure Camerin (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocate)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да отмени определението на Общия съд, постановено на 24 ноември 2020 г. по дело T-367/19,

                  —

                  Да осъди Комисията да заплати изцяло съдебните разноски, включително разноските в производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      С жалбата се иска отмяна на обжалваното определение в частта, в която Общият съд е обявил, че липсват основания за произнасяне и, че жалбата за частична отмяна на решението на PMO от 17 април 2019 г. и за обезщетение за неимуществени вреди, претърпени поради допуснатите от PMO нарушения, които не позволяват на жалбоподателя да живее достойно, е недопустима.
      В жалбата си жалбоподателката оспорва по-специално точки 50 — 52 и 54, точки 57 — 62 и 67, както и точки 73 — 74 от обжалваното определение.
      В подкрепа на жалбата жалбоподателката изтъква едно единствено основание: изопачаване на фактите и очевидни грешки при преценката, довели до неточна правна мотивация.


title: Дело C-90/21 P: Жалба, подадена на 12 февруари 2021 г. от Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 2 декември 2020 г. по дело T-247/19, Thunus и др./ЕИБ

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/16

      Жалба, подадена на 12 февруари 2021 г. от Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 2 декември 2020 г. по дело T-247/19, Thunus и др./ЕИБ
      (Дело C-90/21 P)
      (2021/C 228/21)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt (представител: L. Levi, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка

         Искания на жалбоподателите

                  —

                  Да се отмени решението на Общия съд от 2 декември 2020 г. по дело T-247/19,

                  —

                  Вследствие на това, да се уважат исканията, направени от жалбоподателите в първоинстанционното производство, и следователно:

                              —

                              да се отмени решението, което се съдържа във фишовете за заплата на жалбоподателите за февруари 2018 г. и което фиксира годишната корекция на основната заплата за 2018 г. на 0,7 %, като съответно се отменят сходните решения, които се съдържат в последващите фишове за заплата,

                              —

                              да се осъди ответника да заплати като обезщетение за имуществените вреди: i) остатъка от заплатата, съответстващ на прилагането на годишната корекция за 2018 г., тоест увеличение от 1,4 % за периода 1 януари 2018 г.—31 декември 2018 г.; ii) остатъка от заплатата, съответстващ на резултата от прилагането на годишната корекция от 0,7 % за 2018 г. към размера на заплатите, които ще се изплащат, считано от януари 2018 г.; iii) лихви за забава върху дължимите остатъци от заплатите до пълното изплащане на дължимите суми, като приложимият лихвен процент трябва да се изчисли въз основа на приложимия през съответния период определен от Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране процент, увеличен с три пункта,

                  —

                  Да се осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

                  1)

                  Нарушение на правото на консултиране на колегията — Изопачаване на данните от преписката

                  2)

                  Неизпълнение на задължението за мотивиране — Изопачаване на данните от преписката — Неизпълнение от съда на задължението му за мотивиране

                  3)

                  Неизпълнение на задължението за полагане на грижа и нарушение на принципа на пропорционалност


title: Дело C-91/21 P: Жалба, подадена на 12 февруари 2021 г. от Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 2 декември 2020 г. по дело T-318/19, Thunus и др./ЕИБ

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/17

      Жалба, подадена на 12 февруари 2021 г. от Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 2 декември 2020 г. по дело T-318/19, Thunus и др./ЕИБ
      (Дело C-91/21 P)
      (2021/C 228/22)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt (представител: L. Levi, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка

         Искания на жалбоподателите

                  —

                  Да се отмени решението на Общия съд от 2 декември 2020 г. по дело T-318/19,

                  —

                  Вследствие на това, да се уважат исканията, направени от жалбоподателите в първоинстанционното производство, и съответно:

                              —

                              да се обяви настоящата жалба за допустима и основателна, включително съдържащото се в нея възражение за незаконосъобразност,

                              —

                              вследствие на това:

                  —

                  да се отмени решението, което се съдържа във фишовете за заплата на жалбоподателите за февруари 2019 г. и което фиксира годишната корекция на основната заплата за 2019 г. на 0,8 %, като съответно се отменят сходните решения, които се съдържат в последващите фишове за заплата,

                  —

                  следователно да се осъди ответника да заплати като обезщетение за имуществените вреди: i) остатъка от заплатата, съответстващ на прилагането на годишната корекция за 2019 г., тоест увеличение от 1,2 % за периода 1 януари 2019 г. —31 декември 2019 г.; ii) остатъка от заплатата, съответстващ на резултата от прилагането на годишната корекция от 0,8 % за 2019 г. към размера на заплатите, които ще се изплащат, считано от януари 2019 г.; iii) лихви за забава върху дължимите остатъци от заплатите до пълното изплащане на дължимите суми, като приложимият лихвен процент трябва да се изчисли въз основа на приложимия през съответния период определен от Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране процент, увеличен с три пункта,

                  —

                  Да се осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

                  1)

                  Неизпълнение на правилата за компетентност на автора на акта — Нарушение на член 18 от Процедурния правилник — Изопачаване на данните от преписката — Неизпълнение от съда на задължението му за мотивиране

                  2)

                  Нарушение на правото на консултиране на колегията — Изопачаване на данните от преписката

                  3)

                  Неизпълнение на задължението за мотивиране — Изопачаване на данните от преписката — Неизпълнение от съда на задължението му за мотивиране

                  4)

                  Неизпълнение на задължението за полагане на грижа и нарушение на принципа на пропорционалност


title: Дело C-111/21: Преюдициално запитване от Obersten Gerichtshof (Австрия), постъпило на 25 февруари 2021 г. — BT/Laudamotion GmbH

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/18

      Преюдициално запитване от Obersten Gerichtshof (Австрия), постъпило на 25 февруари 2021 г. — BT/Laudamotion GmbH
      (Дело C-111/21)
      (2021/C 228/23)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец: BT

         Ответник: Laudamotion GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли причиненото от злополука психическо страдание на пътник, което е достигнало степен на болестно състояние, „увреждане“ по смисъла на член 17, параграф 1 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, сключена в Монреал на 28 май 1999 г., подписана от Европейската общност на 9 декември 1999 г. и одобрена от нейно име с Решение 2001/539/ЕО (1) на Съвета от 5 април 2001 г.?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос:
                  Недопустимо ли е съгласно член 29 от посочената конвенция правото да се иска обезщетение, съществуващо на основание на приложимото национално право?

         (1)  Решение 2001/539/EО на Съвета от 5 април 2001 година относно сключването от Европейската общност на Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз (Конвенцията от Монреал) (ОВ L 194, 2001 г., стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 112).


title: Дело C-146/21: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti (Румъния), постъпило на 3 март 2021 г. — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti — Administraţia Sector 1 a Finanţelor Publice/VB, Direcţia Generalā Regionalā a Finanţelor Publice Bucureşti -Serviciul Soluţionare Contestaţii 1

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/19

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti (Румъния), постъпило на 3 март 2021 г. — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti — Administraţia Sector 1 a Finanţelor Publice/VB, Direcţia Generalā Regionalā a Finanţelor Publice Bucureşti -Serviciul Soluţionare Contestaţii 1
      (Дело C-146/21)
      (2021/C 228/24)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Bucureşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti — Administraţia Sector 1 a Finanţelor Publice

         Ответници: VB, Direcţia Generalā Regionalā a Finanţelor Publice Bucureşti — Serviciul Soluţionare Contestaţii 1

         Преюдициален въпрос

      Допускат ли Директива 2006/112/ЕО (1) и принципът на данъчен неутралитет, при обстоятелства като тези по главното производство, национална правна уредба или данъчна практика, съгласно която механизмът за обратно начисляване (мерки за опростяване) — императивно предвиден за продажба на дървен материал, набелязан за сеч — не е приложим за подложено на проверка и регистрирано за целите на ДДС лице след тази проверка, тъй като подложеното на проверка лице не е подало заявление и не се е регистрирало за целите на ДДС преди осъществяването на сделки или към датата на надвишаване на тавана?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-159/21: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 11 март 2021 г. — GM/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság и др.

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/19

      Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 11 март 2021 г. — GM/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság и др.
      (Дело C-159/21)
      (2021/C 228/25)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: GM

         Ответници: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság, Alkotmányvédelmi Hivatal, Terrorelhárítási Központ

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 11, параграф 2, член 12, параграф 1, буква г) и параграф 2, член 23, параграф 1, буква б) и член 45, параграфи 1 и 3—5 от Директивата относно процедурите за убежище (1) — с оглед на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) — да се тълкуват в смисъл, че ако е приложимо изключението по член 23, параграф 1 от тази директива, свързано с националната сигурност, органът на държава членка, който е взел решение да откаже или отнеме международна закрила по съображения, свързани с националната сигурност, и специализираният орган, който е преценил, че тези съображения са поверителни, трябва при всички случаи да гарантират на молителя, бежанеца или получилия субсидиарна закрила чужденец, съответно на техния представител, правото на достъп поне по същество до поверителната или класифицираната информация или данни в основата на взетото по посочените съображения решение, както и правото на използване на тази информация или данни в свързаното с това решение производство, когато компетентният орган твърди, че разкриването на тази информация или данни би било в разрез със съображенията, свързани с националната сигурност?

                  2)

                  При утвърдителен отговор как точно трябва за целите на прилагането на член 23, параграф 1, буква б) от Директивата относно процедурите за убежище с оглед на членове 41 и 47 от Хартата да се тълкува понятието „по същество“, що се отнася до поверителните мотиви на такова решение?

                  3)

                  Трябва ли член 14, параграф 4, буква а) и член 17, параграф 1, буква г) от Директивата относно условията за предоставяне на убежище (2) и член 45, параграф 1, буква а) и параграфи 3 и 4 и съображение 49 от Директивата относно процедурите за убежище да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която разрешава статутът на бежанец или субсидиарната закрила да се отнеме или изключи с немотивирано решение, основано единствено на автоматичното препращане към обвързващото и задължително, но също немотивирано, становище на специализирания орган, в което се посочва, че е налице заплаха за националната сигурност?

                  4)

                  Трябва ли съображения 20 и 34, член 4 и член 10, параграф 2 и параграф 3, буква г) от Директивата относно процедурите за убежище и член 14, параграф 4, буква а) и член 17, параграф 1, буква г) от Директивата относно условията за предоставяне на убежище да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която посоченият специализиран орган преценява дали е налице изключващо основание и взема решение по същество в процедура, която не е в съответствие с материалните и процесуалните разпоредби на Директивата относно процедурите за убежище и на Директивата относно условията за предоставяне на убежище?

                  5)

                  Трябва ли член 17, параграф 1, буква б) от Директивата относно условията за предоставяне на убежище да се тълкува в смисъл, че не допуска статутът на бежанец или субсидиарната закрила да се изключи поради обстоятелство или престъпление, което е било известно преди постановяването на влязлото в сила съдебно или административно решение, с което е предоставен статутът на бежанец, но не е било счетено за основание за изключване нито на този статут, нито на субсидиарната закрила?

         (1)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60).

         (2)  Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 337, 2011 г., стр. 9).


title: Дело C-168/21: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 16 март 2021 г. — Procureur général près la cour d’appel d’Angers/KL

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/20

      Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 16 март 2021 г. — Procureur général près la cour d’appel d’Angers/KL
      (Дело C-168/21)
      (2021/C 228/26)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Procureur général près la cour d’appel d’Angers

         Ответник: KL

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 2, параграф 4 и член 4, параграф 1 от Рамково решение 2002/584 (1) да се тълкуват в смисъл, че условието за двойна наказуемост е изпълнено в положение като разглежданото в главното производство, в което предаването се иска за деяния, които в издаващата държава се квалифицират като унищожаване на имущество и разграбване, състоящи се в действия по унищожаване на имущество и разграбване, които може да нарушат общественото спокойствие, когато в изпълняващата държава тези престъпления се квалифицират като кражба с повреждане и унищожаване на имущество, без непременно да включват в състава си елемента на нарушаване на общественото спокойствие?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, следва ли член 2, параграф 4 и член 4, параграф 1 от Рамково решение 2002/584 да се тълкуват в смисъл, че съдът на изпълняващата държава може да откаже да изпълни европейска заповед за арест, издадена с оглед на изпълнение на наказание, когато установи, че съдебните органи на издаващата държава са наложили на съответното лице това наказание за извършването на едно единствено престъпление, обвинението за което се отнася до различни деяния, и че само една част от тези деяния съставлява престъпление съгласно правото на изпълняващата държава? Следва ли да се прави разграничение в зависимост от това дали решаващите съдилища на издаващата държава приемат тези различни деяния за отделни?

                  3)

                  Изисква ли член 49, параграф 3 от Хартата на основните права съдебният орган на изпълняващата държава членка да откаже да изпълни европейска заповед за арест, когато, от една страна, тя е издадена с оглед изпълнението на общо наказание, наложено за едно единствено престъпление, и от друга страна, предаването може да се разреши само за част от тези деяния, тъй като някои от деянията, за които е наложено това наказание, не съставляват престъпление съгласно правото на изпълняващата държава членка?

         (1)  Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).