title: Съединени дела C-94/13 P, C-95/13 P, C-136/13 P, C-174/13 P, C-180/13 P, C-191/13 P и C-246/13 P: Определение на Съда (десети състав) от 4 септември 2014 г.  — Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl и др. (C-94/13 P), Alfier Costruzioni Srl и др. (C-95/13 P), Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, по-рано Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl (C-136/13 P), Axitea SpA, по-рано La Vigile San Marco SpA (C-174/13 P), Vetrai 28 Srl, по-рано Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl и др. (C-180/13 P), Confindustria Venezia, по-рано Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria) и др. (C-191/13 P), Manutencoop Società Cooperativa, по-рано Manutencoop Soc. coop. arl и Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, (Италия) (C-246/13 P)/Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. arl и др., Република Италия, Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Помощи в полза на предприятията, установени на територията на Венеция и Киоджа — Член 181 от Процедурния правилник на Съда)

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/19

         Определение на Съда (десети състав) от 4 септември 2014 г. — Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl и др. (C-94/13 P), Alfier Costruzioni Srl и др. (C-95/13 P), Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, по-рано Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl (C-136/13 P), Axitea SpA, по-рано La Vigile San Marco SpA (C-174/13 P), Vetrai 28 Srl, по-рано Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl и др. (C-180/13 P), Confindustria Venezia, по-рано Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria) и др. (C-191/13 P), Manutencoop Società Cooperativa, по-рано Manutencoop Soc. coop. arl и Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, (Италия) (C-246/13 P)/Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. arl и др., Република Италия, Европейска комисия
   (Съединени дела C-94/13 P, C-95/13 P, C-136/13 P, C-174/13 P, C-180/13 P, C-191/13 P и C-246/13 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Помощи в полза на предприятията, установени на територията на Венеция и Киоджа - Член 181 от Процедурния правилник на Съда))
   2014/C 409/26
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl, Cooperativa Coopesca — Organizzazione tra Produttori e Lavoratori della Pesca — Chioggia Soc. coop. arl, Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca — Burano Soc. coop. arl (C-94/13 P), Alfier Costruzioni Srl, Azin Asfalti Srl, Barbato Srl, Group Srl, по-рано Impresa Costruzioni Civili e Montaggi Srl (ICCEM), Rossi Renzo Costruzioni Srl, Vettore Costruzioni Srl (C-95/13 P), Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, по-рано Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl (C-136/13 P), Axitea SpA, по-рано La Vigile San Marco SpA (C-174/13 P), Vetrai 28 Srl, по-рано Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl, Carlo Moretti Srl, Ferro & Lazzarini Srl, Fornace Mian Srl, по-рано Formia International Srl, Amelio Cenedese, по-рано Gino Cenedese & Figlio, La Murrina SpA, Nason & Moretti Srl, в ликвидация, Venini SpA, De Majo Illuminazione Srl, по-рано Vetreria De Majo Srl (C-180/13 P), Confindustria Venezia, по-рано Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria), Comitato „Venezia vuole vivere“, Fiorital Srl, Ellemme Sas, по-рано Jesurum di M. e A. Levi Morenos Sas, Grafiche Veneziane Soc. coop. arl, по-рано Grafiche Veneziane Srl, Cantiere navale De Poli SpA, Capgemini BST SpA, по-рано Aive Srl, Tessuti Artistici Fortuny SpA, Rubelli SpA, по-рано Lorenzo Rubelli SpA, Tecnomare SpA (C-191/13 P), Manutencoop Società Cooperativa, по-рано Manutencoop Soc. coop. arl и Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl (C-246/13 P) (представители: A. Vianello, A. Bortoluzzi и A. Veronese, avvocati)

      Други страни в производството: Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. arl, Murazzo — Piccola Soc. coop. arl, RAM — Società Cooperativa fra Lavoratori della Pesca, Raccoglitori ed Allevatori di Molluschi, Confcooperative — Unione Provinciale di Venezia, Sacaim SpA, Camata Costruzioni Sas, Dal Carlo Mario & C. Srl, ACEA — Associazione dei Costruttori Edili ed Affini di Venezia e Provincia, Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C., Alfredo Barbini Srl, Aureliano Toso Srl, AVMazzega Srl, Effetre SpA, Mazzuccato International Srl, Tfz Internazionale Srl, V. Nason & C. Srl, Vetreria LAG Srl, Siram SpA, Bortoli Ettore Srl, Arsenale Venezia SpA, Albergo Quattro Fontane Snc, Hotel Gabrielli Srl, по-рано Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, GE.AL.VE. Srl, Metropolitan SpA, по-рано Metropolitan Srl, Hotel Concordia Srl, по-рано Hotel Concordia Snc, Società per l’industria alberghiera (SPLIA), Principessa Srl, в ликвидация, Albergo ristorante „All’Angelo“ Snc, Albergo Saturnia Internazionale SpA, Savoia e Jolanda Srl, Hotels Biasutti Srl, по-рано Hotels Biasutti Snc, Ge.A.P. Srl, Rialto Inn Srl, Bonvecchiati Srl, Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, G. Conte и D. Grespan), Република Италия

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl, Cooperativa Coopesca — Organizzazione tra Produttori e Lavoratori della Pesca — Chioggia Soc. coop. arl, Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca — Burano Soc. coop. arl, Alfier Costruzioni Srl, Azin Asfalti Srl, Barbato Srl, Group Srl, Rossi Renzo Costruzioni Srl, Vettore Costruzioni Srl, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl, Axitea SpA, Vetrai 28 Srl, Carlo Moretti Srl, Ferro & Lazzarini Srl, Fornace Mian Srl, Amelio Cenedese, La Murrina SpA, Nason & Moretti Srl, Venini SpA, De Majo Illuminazione Srl, Confindustria Venezia, Comitato „Venezia vuole vivere“, Fiorital Srl, Ellemme Sas, Grafiche Veneziane Soc. coop. arl, Cantiere navale De Poli SpA, Capgemini BST SpA, Tessuti Artistici Fortuny SpA, Rubelli SpA, Tecnomare SpA и Manutencoop Società Cooperativa да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 129, 4.5.2013 г.

      ОВ C 129, 25.5.2013 г.

      ОВ C 129, 20.7.2013 г.


title: Дело C-92/12: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland (Ирландия) на 17 февруари 2012 г. — Health Service Executive/S.C., A.C.

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/18

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland (Ирландия) на 17 февруари 2012 г. — Health Service Executive/S.C., A.C.
   (Дело C-92/12)
   2012/C 133/33
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Ireland

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Health Service Executive

      Ответници: S.C., A.C.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Решение, което предвижда задържането на дете за определено време в друга държава членка в предоставяща терапевтични и образователни грижи институция, попада ли в материалноправния обхват на Регламент № 2201/2003 (1) на Съвета?

               2.

               При положителен отговор на първия въпрос, какви задължения, ако има такива, възникват от член 56 от Регламент № 2201/2003 на Съвета по отношение на естеството на механизма за консултиране и съгласие с оглед на осигуряването на ефективна защита на дете, чието задържане е наложително?

               3.

               Когато съд на държава членка е предвидил настаняване на дете за определено време в институция за пребиваване и оказване на грижи в друга държава членка, като е получил съгласието на тази държава членка в съответствие с член 56 от Регламент № 2201/2003 на Съвета, следва ли решението на съда, определящо настаняването на дете за определено време в институция за пребиваване и оказване на грижи в друга държава членка, да бъде признато и/или обявено за изпълнимо в тази друга държава членка като предпоставка за осъществяване на настаняването?

               4.

               Решение на съда, определящо настаняването на детето за определено време в институция за пребиваване и оказване на грижи в друга държава членка, което е било прието от тази държава членка в съответствие с член 56 от Регламент № 2201/2003 на Съвета, има ли правно действие в тази друга държава членка преди да е предоставена декларация за признаване и/или изпълнение след приключване на процедурите, целящи издаването на такава декларация за признаване и/или изпълнение?

               5.

               Когато решение на съда, определящо настаняването на детето за определено време в институция за пребиваване и оказване на грижи в друга държава членка по реда на член 56 от Регламент № 2201/2003 на Съвета, е подновено за определен последващ период, трябва ли при всяко подновяване да се получава съгласието на другата държава членка по член 56?

               6.

               Когато решение на съда, определящо настаняването на детето за определено време в институция за пребиваване и оказване на грижи в друга държава членка по реда на член 56 от Регламент № 2201/2003 на Съвета, е подновено за определен последващ период, трябва ли при всяко подновяване решението да бъде признавано и/или изпълнявано в тази друга държава членка?

      (1)  ОВ L 338, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183.


title: Дело C-43/07: Искане за преюдициално заключение, представено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 2 февруари 2007 г. — D.M.M.A. Arens-Sikken/Staatssecretaris van Financiën

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/9

         Искане за преюдициално заключение, представено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 2 февруари 2007 г. — D.M.M.A. Arens-Sikken/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-43/07)
   (2007/C 69/21)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: D.M.M.A. Arens-Sikken

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën
   Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли членове 73б и 73г от Договора за EО (настоящи членове 56 EО и 58 EО) да се тълкуват като забрана за държавите-членки да облагат с данък настъпило чрез наследствено правоприемство придобиване на разположен на територията на дадена държава-членка недвижим имот, който към момента на смъртта принадлежи към наследствената маса на пребиваващо в друга държава-членка лице, според стойността на недвижимия имот, без да се взимат предвид Overbedelingsschulden [задължения на преживелия съпруг–наследник да прехвърли приспадащите се части от наследството на децата от брака], които произтичат вследствие на извършена от родителите в завещателно разпореждане подялба на наследството?

               2.

               При положителен отговор на предходния въпрос, и освен това, ако трябва да се определи чрез сравнение, дали, и при утвърдителен отговор, до каква степен, трябва да бъдат взети предвид Overbedelingsschulden, кой от посочените в 3.6.6 два начина на сравнение или друг подобен, трябва да бъда приложен в сходен на конкретния случай, за да се определи, дали дължимият данък наследство би бил по-нисък от данъка за прехвърляне, ако към момента на смъртта си наследодателят е имал местожителство в Нидерландия?

               3.

               При преценката, дали съгласно Договора за ЕО съществува евентуално задължение на държавата-членка по местонахождение на недвижимия имот да допусне пълното или частично приспадане на Overbedelingsschulden, има ли значение фактът, че приспадането води до по-малък размер на прихващането с цел избягване на двойното данъчно облагане в държавата-членка, която поради местожителството на наследодателя счита себе си за оправомощена да наложи данък във връзка с наследяването?


title: Дело C-216/07: Иск, предявен на 25 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               9.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/14

         Иск, предявен на 25 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-216/07)
   (2007/C 129/26)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и W. Bogensberger)

      Ответник: Федерална република Германия
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2003/110/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно помощ в случаите на транзит за целите на извеждане от територията по въздух (1) или като не ги е съобщила на Комисията, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2003/110/ЕО е изтекъл на 5 декември 2005 г.

      (1)  ОВ L 321, стр. 26.


title: Дело T-272/15: Жалба, подадена на 22 май 2015 г. — Apcoa Parking Holdings/СХВП (PARKWAY)

text:
               27.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/41

         Жалба, подадена на 22 май 2015 г. — Apcoa Parking Holdings/СХВП (PARKWAY)
   (Дело T-272/15)
   (2015/C 245/50)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Apcoa Parking Holdings GmbH (Щутгарт, Германия) (представител: A. Lohmann, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: словна марка на Общността „PARKWAY“ — заявка за регистрация № 12 248 278.

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 25 март 2015 г. по преписка R 2062/2014-4.

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати разноските, включително направените в хода на производството по административно обжалване.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-121/10: Жалба, подадена на 11 март 2010 г. — Conte и др./Съвет

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/43

         Жалба, подадена на 11 март 2010 г. — Conte и др./Съвет
   (Дело T-121/10)
   2010/C 134/72
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Giovanni Conte (Pomezia, Италия), Casa del Pescatore Soc. coop. rl (Civitanova Marche, Италия), Guidotti Giovanni & Figli Snc (Termoli, Италия), Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl (Civitanova Marche, Италия), Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) (Manfredonia, Италия) (представители: P. Cavasola, avvocato, G. Micucci, avvocato, V. Cannizzaro, avvocato)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на ищците

               —

               да се отмени обжалвания регламент;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 година за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 847/96, (ЕО) № 2371/2002, (ЕО) № 811/2004, (ЕО) № 768/2005, (ЕО) № 2115/2005, (ЕО) № 2166/2005, (ЕО) № 388/2006, (ЕО) № 509/2007, (ЕО) № 676/2007, (ЕО) № 1098/2007, (ЕО) № 1300/2008, (ЕО) № 1342/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1627/94 и (ЕО) № 1966/2006.
   Всички жалбоподатели по настоящото дело са оператори в сектора на рибарството и са подчинени на предвидените в обжалвания регламент задължения.
   В подкрепа на исканията си те изтъкват следните доводи:

               1.

               Невалидност на член 9, параграф 2 и 3 и член 10, параграфи 1 и 2 от спорния регламент, доколкото тези разпоредби предвиждат риболовните кораби с обща дължина над петнайсет метра да се оборудват с двойна система за наблюдение: предвиденото в член 9 сателитно наблюдение, както и допълнителна система за автоматично разпознаване. Това са за две различни системи за наблюдение, които по същество изпълняват една и съща функция. Това задължение не е надлежно обосновано. То изглежда нарушава и принципа на пропорционалност, в случая с оглед на необходимостта мярката да е подходяща. Освен това, задължението да се оборудват с двойна система за наблюдение представлява финансова тежест за жалбоподателите, която не е обоснована от каквато и да е разумна необходимост.

               2.

               Невалидност на членове 15 и 17 от обжалвания регламент доколкото тези разпоредби предвиждат задължение за риболовните кораби с обща дължина 12 метра или повече да изпращат определена информация ежедневно и при всички случаи преди да влязат в пристанището и дори четири часа преди пристигане в пристанището. Според жалбоподателите подобно задължение изглежда неразумно, непропорционално и дори невъзможно за изпълнение. По-специално, това задължение не би могло да се изпълни от риболовните кораби, извършващи риболовна дейност в малък обем в риболовни зони, отдалечени на няколко плавателни часа от пристанищата, освен ако останат в изчакване извън пристанището до изтичане на посочените четири часа.

               3.

               Невалидност на системата за контрол и инспекции, доколкото обжалваният регламент предвижда безусловно задължение да се предостави достъп до помещенията на плавателния съд, да се попълват електронни документи, както и да се приемат форми на инспекции и да се отговаря на въпросите на инспектиращите длъжностни лица, които действат без разрешение от страна на съдебните органи и без да бъдат контролирани от службите на полицията. По този начин се нарушавало правото на поверителност, на неприкосновеност на жилището, на личен живот, както и правото им на защита, в различните им форми. Освен че нарушава горепосочените основни права, поради степента на намеса подобен контрол води до лишаване от съдържание на гарантираното от учредителните договори право на стопанска инициатива на операторите от риболовния сектор. Специално основание за невалидност произтича от разпоредбата на член 82, който дава право на инспектиращите длъжностни лица да взимат мерки за обезпечаване на доказателствата за евентуално нарушение.

               4.

               Невалидност на член 73, параграф 8 от обжалвания регламент, доколкото тази разпоредба установява свобода за държавите членки да прехвърлят върху операторите от риболовния сектор финансовата тежест на системата за контрол. В това отношение се посочва, че тази разпоредба е явно невалидна, тъй като противоречи на принципа на социално разпределение на разходите, необходими за реализиране на обществените интереси.

               5.

               Невалидност на член 92 от обжалвания регламент, доколкото тази разпоредба предвижда система за прехвърляне на отговорността за всяко нарушение, която независимо от това кой е извършителят на нарушението в крайна сметка се носи от собственика на риболовния кораб и всеки правоприемник. В това отношение се посочва, че тази разпоредба противоречи на принципа на личната отговорност, на принципа на защита на частната собственост и на принципа на пропорционалност, доколкото не е разумно насочена към предотвратяване на заобикалянето на санкционния режим.

               6.

               Невалидност на член 103 от обжалвания регламент, доколкото тази разпоредба предвижда, че когато държава членка не изпълни задълженията си по този регламент, това може да доведе до финансова помощ, предвидена в Регламент № 1198/2006 (1) и Регламент № 861/2006 (2). Според жалбоподателите спирането на помощта води до прехвърляне на отговорността от държавата върху частноправните субекти, които трябва да понесат неблагоприятните последиците от действия на държавата. Подобна форма на прехвърляне на санкцията нарушава принципа на лична отговорност и принципа на пропорционалност.

               7.

               Невалидност на член 14, параграфи 1, 2, 3, 4 и 5, член 17, параграф 1, член 58, параграфи 1, 2, 3 и 5, член 59, параграфи 2 и 3, член 60, параграфи 4 и 5, член 62, параграф 1, член 63, параграф 1, член 64, член 65, член 66, параграфи 1 и 3, член 67, параграф 1 и член 68 от обжалвания регламент. Жалбоподателите твърдят в това отношение, че този регламент се основава само на член 37 от Договора за ЕО, предвиждащ обща политика в областта на рибарството и че предвидените в този регламент мерки биха били законосъобразни само ако са свързани с политиката в областта на рибарството, установена от общностните институции в множество актове. Горепосочените мерки обаче не са свързани със сектори или видове, до които се отнася общата политика в областта на рибарството и следователно не попадат в приложното поле на член 37 от Договора за ЕО.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета от 27 юли 2006 година за Европейския фонд за рибарство.

      (2)  Регламент (ЕО) № 861/2006 на Съвета от 22 май 2006 година за установяване на финансови мерки на Общността за прилагането на Общата политика по рибарство и в областта на морското право.


title: Дело C-8/13: Иск, предявен на 7 януари 2013 г. — Европейска комисия/Република Словения

text:
               2.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/14

         Иск, предявен на 7 януари 2013 г. — Европейска комисия/Република Словения
   (Дело C-8/13)
   2013/C 63/24
   Език на производството: словенски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Kukovec, P. Hetsch и O. Beynet)

      Ответник: Република Словения

      Искания на ищеца

   Европейската комисия иска от Съда:

               —

               да установи, че, като не е приела всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби за транспониране на Директива 2009/72/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО (2) и при всички положения като не е уведомила Комисията за въпросните разпоредби, Република Словения не е изпълнила задълженията си по смисъла на член 49, параграф 1 от посочената директива;

               —

               на основание член 260, параграф 3 ДФЕС Република Словения да бъде осъдена да заплаща периодична имуществена санкция в размер на 10 287,36 EUR на ден, считано от деня на произнасяне на съдебното решение по настоящото дело.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 3 март 2011 г.

      (1)  ОВ L 211, стр. 55.

      (2)  ОВ L 176, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 61.


title: Дело T-426/11: Жалба, подадена на 1 август 2011 г. — Maharishi Foundation/СХВП (MÉDITATION TRANSCENDANTALE)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/46

         Жалба, подадена на 1 август 2011 г. — Maharishi Foundation/СХВП (MÉDITATION TRANSCENDANTALE)
   (Дело T-426/11)
   2011/C 282/84
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Maharishi Foundation Ltd (Сейнт Хелиър, Джърси) (представител: A. Meijboom, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 април 2011 г. по преписка R 1294/2010-2,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „MÉDITATION TRANSCENDANTALE“ за стоки и услуги от класове 16, 35, 41, 44 и 45 — Заявка за марка на Общността № 8246704

      Решение на проверителя: отхвърля заявката за марка на Общността за част от стоките и услугите

      Решение на апелативния състав: уважава жалбата и връща преписката на отдела по проверките, за да продължи производството

      Изложени правни основания: жалбоподателят представя четири правни основания: i) нарушение на член 75 и член 7, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав не се е произнесъл изрично във връзка с член 7, параграф 1, буква а) от РМО, но все пак е приел, че марката „MÉDITATION TRANSCENDANTALE“ представлява родово наименование; ii) нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че марката няма отличителен характер; iii) нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е заключил, че марката се състои предимно от означения, които могат да служат в търговската дейност за указване на характерни особености на стоките или услугите, за които жалбоподателят е заявил марката, и iv) нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че марката не е придобила в резултат на използването ѝ отличителен характер за стоките или услугите, за които се иска регистрация.


title: Дело C-466/12: Преюдициално запитване, отправено от Svea hovrätt (Швеция) на 18 октомври 2012 г. — Nils Svensson, Sten Sjögren, Pia Gadd и Madelaine Sahlman/Retreiver Sverige

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/19

         Преюдициално запитване, отправено от Svea hovrätt (Швеция) на 18 октомври 2012 г. — Nils Svensson, Sten Sjögren, Pia Gadd и Madelaine Sahlman/Retreiver Sverige
   (Дело C-466/12)
   2012/C 379/31
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Svea hovrätt

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Nils Svensson, Sten Sjögren, Pia Gadd, Madelaine Sahlman

      Ответник: Retreiver Sverige AB

      Преюдициални въпроси

               1.

               Предоставянето на активна интернет връзка към произведение от лице, което не е притежател на авторските му права, представлява ли публично разгласяване на произведение по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (1)?

               2.

               От значение ли е за отговора на първия въпрос дали произведението, към което препраща интернет връзката, е на уебсайт, достъпен за всеки без ограничения, или, напротив, е на уебсайт, достъпът до който по един или друг начин е ограничен?

               3.

               При разглеждането на първия въпрос следва ли да се прави разлика между случаите, при които потребителят, след като активира интернет връзката, вижда произведението на друг уебсайт, и тези, при които, напротив, той остава с впечатлението, че то се показва на същия уебсайт?

               4.

               Може ли държава членка да предостави по-широка защита на изключителното право на автора като включи в понятието за публично разгласяване и други действия, освен предвидените в член 3, параграф 1 от Директива 2001/29?

      (1)  ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.


title: Дело C-546/15: Иск, предявен на 16 октомври 2015 г. — Европейска комисия/Федерална Република Германия

text:
               11.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/10

         Иск, предявен на 16 октомври 2015 г. — Европейска комисия/Федерална Република Германия
   (Дело C-546/15)
   (2016/C 007/16)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes, M. Heller, E. Sanfrutos Cano)

      Ответник: Федерална Република Германия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че ответникът е нарушил задълженията си по член 24, параграф 1 от Директива 2012/19/ЕC на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 година относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (1), като не е приел необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за транспонирането на тази директива, съответно не е уведомил Комисията за тези разпоредби,

               —

               поради неизпълнение на задълженията си да уведоми Комисията за мерките за транспониране ответникът да бъде осъден на основание член 260, параграф 3 ДФЕС да заплаща периодична имуществена санкция от 210 078 EUR дневно по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“, считано от датата на постановяване на съдебното решение, с което се установява неизпълнение на задълженията,

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директивата е изтекъл на 14 февруари 2014 г.

      (1)  ОВ L 197, стр. 38.


title: Дело C-3/13: Преюдициално запитване, отправено от Tartu Ringkonnakohus (Естония) на 3 януари 2013 г. — AS Baltic Agro/Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

text:
               2.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/14

         Преюдициално запитване, отправено от Tartu Ringkonnakohus (Естония) на 3 януари 2013 г. — AS Baltic Agro/Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Дело C-3/13)
   2013/C 63/23
   Език на производството: естонски

      Запитваща юрисдикция

   Tartu Ringkonnakohus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател и жалбоподател във второинстанционното производство: AS Baltic Agro

      Ответник и ответник във второинстанционното производство: Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus (Данъчна и митническа администрация, Данъчен и митнически център Изток)

      Преюдициални въпроси

               а)

               Трябва ли член 3, параграф 1 от Регламент № 661/2008 (1) на Съвета да се тълкува в смисъл, че вносителят и първият независим клиент в Общността следва винаги да бъдат едно и също лице?

               б)

               Трябва ли член 3, параграф 1 от Регламент № 661/2008 на Съвета във връзка с Решение № 2008/577 (2) на Комисията да се тълкува в смисъл, че освобождаването от антидъмпингово мито важи само за такъв първи независим клиент в Общността, който преди декларирането не е препродал стоката, която следва да се декларира?

               в)

               Трябва ли член 66 на създадения с Регламент № 2913/92 (3) на Съвета Митнически кодекс на Общността във връзка с член 251 от Регламент № 2454/93 (4) на Комисията и другите процесуални разпоредби относно последващите изменения на митническото деклариране да се тълкува в смисъл, че следва да е възможно при поискване декларацията да бъде анулирана и след освобождаването на стоката, когато при вноса на стока в нея е вписан погрешно получателят, и да се коригира вписването на получателя, когато при вписване на правилния получател би могло да се ползва предвиденото в член 3, параграф 1 от Регламент № 661/2008 на Съвета освобождаване от мито, или трябва член 220, параграф 2, буква б) на създадения с Регламент № 2913/92 на Съвета Митнически кодекс на Общността при тези обстоятелства да се тълкува в смисъл, че митническите органи не са оправомощени да предприемат последващо вземане под отчет?

               г)

               В случай, че на двете алтернативи на въпрос в) се отговори отрицателно, дали е в съответствие с член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 28, параграф 1 и член 31 от Договора за функционирането на Европейския съюз, когато член 66 на създадения с Регламент № 2913/92 на Съвета Митнически кодекс на Общността във връзка с член 251 от Регламент № 2454/93 на Комисията и другите процесуални разпоредби относно последващите изменения на митническото деклариране не позволяват след освобождаване на стоката при поискване декларацията да бъде анулирана и да се коригира вписването на получателя, когато при вписването на правилния получател би трябвало да се приложи предвиденото в член 3, параграф 1 от Регламент № 661/2008 на Съвета освобождаване от антидъмпингово мито?

      (1)  Регламент (ЕО) № 661/2008 на Съвета от 8 юли 2008 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на амониев нитрат с произход от Русия вследствие на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие съгласно член 11, параграф 2 и частично междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 (OB L 185, стр. 1).

      (2)  Решение на Комисията от 4 юли 2008 година за приемане на гаранциите, предложени във връзка с антидъмпинговата процедура относно вноса на амониев нитрат с произход от Русия и от Украйна (OB L 185, стр. 43).

      (3)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (OB L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).

      (4)  Регламент (ЕО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (OB L 253, стр. 1: Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3).


title: Дело T-90/17: Жалба, подадена на 13 февруари 2017 г. — Gelinova Group/EUIPO — Cloetta Italia (galatea…è naturale)

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/38

         Жалба, подадена на 13 февруари 2017 г. — Gelinova Group/EUIPO — Cloetta Italia (galatea…è naturale)
   (Дело T-90/17)
   (2017/C 121/56)
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Gelinova Group Srl (Tezze di Vazzola, Италия) (представители: A. Tornato i D. Hazan, avvocati)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Cloetta Italia Srl (Cremona, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител/Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „galatea…è naturale“ — заявка за регистрация № 13 187 695

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 12 декември 2016 г. по преписка R 207/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на ЕС.


title: Съединени дела T-566/11 и Т-567/11: Решение на Общия съд от 23 октомври 2013 г. — Viejo Valle/СХВП — Établissements Coquet (Чаша и чинийка с ивици и дълбока чиния с ивици) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистрирани промишлени дизайни на Общността, представляващи чаша, чинийка с ивици и дълбока чиния с ивици — Основание за недействителност — Неразрешено използване на произведение, защитено от законодателството на държава членка в областта на авторското право — Член 25, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 6/2002)

text:
               7.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 359/8

         Решение на Общия съд от 23 октомври 2013 г. — Viejo Valle/СХВП — Établissements Coquet (Чаша и чинийка с ивици и дълбока чиния с ивици)
   (Съединени дела T-566/11 и Т-567/11) (1)

   (Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистрирани промишлени дизайни на Общността, представляващи чаша, чинийка с ивици и дълбока чиния с ивици - Основание за недействителност - Неразрешено използване на произведение, защитено от законодателството на държава членка в областта на авторското право - Член 25, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 6/2002)
   2013/C 359/13
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Viejo Valle, SA (L’Olleria, Испания) (представител: I. Temiño Ceniceros, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Établissements Coquet (Saint-Léonard-de-Noblat, Франция) (представител: C. Bouchenard, avocat)

      Предмет

   Жалби, подадени срещу решенията на трети апелативен състав на СХВП от 29 юли 2011 г. (преписки R 1054/2010-3 и R 1055/2010-3) относно производства за обявяване на недействителност между Établissements Coquet и Viejo Valle, SA.

      Диспозитив

               1.

               Съединява дела T-566/11 и T-567/11 за целите на съдебното решение.

               2.

               Отхвърля жалбите.

               3.

               Viejo Valle, SA понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и на Établissements Coquet.

      (1)  ОВ C 32, 4.2.2012 г.


title: Дело T-150/08: Жалба, подадена на 21 април 2008 г. — REWE-Zentral/СХВП — Aldi Einkauf (Clina)

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/20

         Жалба, подадена на 21 април 2008 г. — REWE-Zentral/СХВП — Aldi Einkauf (Clina)
   (Дело T-150/08)
   (2008/C 158/33)
   Език на който е изготвена жалбата: немски
   Страни

      Жалбоподател: REWE-Zentral AG (Кьолн, Германия) (представител: M. Kinkeldey, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Eсен, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 15 февруари 2008 г. — жалба № R 1484/2006-4,

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „Clina“ за стоки от класове 3 и 21 (заявка № 3 921 079).

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка „CLINAIR“ за стоки от класове 3 и 5 (марка на Общността 1 769 850).

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: Отменя решението на отдела по споровете и отхвърля заявката за регистрация на марката.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като не съществува вероятност от объркване на конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело T-387/15: Решение на Общия съд от 29 март 2017 г. — J & Joy/EUIPO — Joy-Sportswear (J AND JOY) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Словна марка на Европейския съюз „J AND JOY“ — По-ранна национална фигуративна марка „joy SPORTSWEAR“ — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на стоките — Сходство на знаците — Критерии за преценка — Комбинирана марка — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/30

         Решение на Общия съд от 29 март 2017 г. — J & Joy/EUIPO — Joy-Sportswear (J AND JOY)
   (Дело T-387/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Словна марка на Европейския съюз „J AND JOY“ - По-ранна национална фигуративна марка „joy SPORTSWEAR“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките - Сходство на знаците - Критерии за преценка - Комбинирана марка - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 151/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: J & Joy SA (Уарем, Белгия) (представители: A. Maqua, C. Pirenne и C. Smits, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. O’Neill)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Joy-Sportswear GmbH (Отенсос, Германия) (представител: T. Kiphuth, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 22 април 2015 г. (преписка R 1352/2014-2), постановено в производство по възражение със страни Joy-Sportswear и J & Joy

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда J & Joy SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 381, 16.11.2015 г.


title: Дело T-122/15: Решение на Общия съд от 16 май 2017 г. — Landeskreditbank Baden-Württemberg/ЕЦБ (Икономическа и парична политика — Пруденциален надзор върху кредитните институции — Член 6, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 — Член 70, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 468/2014 — Единен надзорен механизъм — Компетентност на ЕЦБ — Децентрализирано упражняване от националните органи — Оценка на значимостта на кредитна институция — Необходимост от пряк надзор от ЕЦБ)

text:
               3.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/26

         Решение на Общия съд от 16 май 2017 г. — Landeskreditbank Baden-Württemberg/ЕЦБ
   (Дело T-122/15) (1)

   ((Икономическа и парична политика - Пруденциален надзор върху кредитните институции - Член 6, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 - Член 70, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 468/2014 - Единен надзорен механизъм - Компетентност на ЕЦБ - Децентрализирано упражняване от националните органи - Оценка на значимостта на кредитна институция - Необходимост от пряк надзор от ЕЦБ))
   (2017/C 213/34)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank (Карлсруе, Германия) (представители: първоначално A. Glos, K. Lackhoff и M. Benzing, впоследствие A. Glos и M. Benzing, адвокати)

      Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: първоначално E. Koupepidou, R. Bax и A. Riso, впоследствие E. Koupepidou и R. Bax, подпомагани от H.-G. Kamann, адвокат)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: W. Mölls и K.-P. Wojcik)

      Предмет

   Жалба на основание на член 263 от ДФЕС за отмяна на Решение ЕЦБ/SSM/15/1 на ЕЦБ от 5 януари 2015 г., прието в приложение на член 6, параграф 4 и на член 24, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (OВ L 287, 2013 г., стр. 63), с което ЕЦБ отказва да приеме, че жалбоподателят представлява по-малко значимо лице по смисъла на член 6, параграф 4 от същия регламент

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank да понесе собствените си съдебни разноски, както и тези на Европейската централна банка.

               3)

               Европейската комисия понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 178, 1.6.2015 г.


title: Дело C-388/06: Решение на Съда (седми състав) от 29 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2003/96/ЕО — Преструктуриране на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електрическата енергия — Нетранспониране в определения срок)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/19

         Решение на Съда (седми състав) от 29 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-388/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2003/96/ЕО - Преструктуриране на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електрическата енергия - Нетранспониране в определения срок)
   (2007/C 96/32)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: W. Mölls)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и J. Ch. Gracia)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в определения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електрическата енергия (ОВ L 283, стр. 51)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приела в определения срок необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електрическата енергия, Френската република не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2)

               Френската република се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 261, 28.10.2006 г.


title: Дело C-64/14 P: Жалба, подадена на 7 февруари 2014 г. от Sven A. von Storch и др. срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 10 декември 2013 г. по дело T-492/12, Sven A. von Storch и др./Европейска централна банка

text:
               19.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/9

         Жалба, подадена на 7 февруари 2014 г. от Sven A. von Storch и др. срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 10 декември 2013 г. по дело T-492/12, Sven A. von Storch и др./Европейска централна банка
   (Дело C-64/14 P)
   2014/C 151/11
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Sven A. von Storch и др. (представители: M. C. Kerber, Rechtsanwalt, B. von Storch, Rechtsanwältin)

      Друга страна в производството: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени определението на първи състав на Общия съд от 10 декември 2013 г. по дело T-492/12,

               —

               да бъдат уважени исканията на жалбоподателите, изложени в жалбата им от 11 ноември 2012 г.,

               —

               Европейската централна банка да бъде осъдена да заплати съдебните разноски на основание член 122, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите поддържат, че определението на първи състав на Общия съд на Европейския съюз от 10 декември 2013 г. по дело T-492/12 е неправилно по следните съображения:

               1.

               Решенията на ЕЦБ от 6 септември 2012 г. относно редица технически характеристики на окончателните парични транзакции на Евросистемата на вторичните пазари на държавни облигации и за допълнителни мерки за запазване на наличността от допустими обезпечения при контрагентите, за да се запази достъпът им до операциите на Евросистемата по предоставяне на ликвидност, както и

                           —

                           при условията на евентуалност — Насоки 2012/641/ЕС на Европейската централна банка от 10 октомври 2012 година за изменение на Насоки ЕЦБ/2012/18 относно допълнителни временни мерки по отношение на операции по рефинансиране на Евросистемата и допустимост на обезпечения (ЕЦБ/2012/23) (1), са подлежащи на обжалване актове, тъй като целят да породят правно действие. Съгласно постоянната съдебна практика в светлината на член 19 ДЕС въпросът дали даден акт има задължителна правна сила се преценява в зависимост от целта на съответния акт.

               2.

               Жалбоподателите са пряко и лично засегнати от обжалваните решения, въпреки че същите не са адресирани пряко до тях.

               3.

               Определението от 10 декември 2013 г. е неправилно, доколкото Общият съд приема доводите на ЕЦБ, че решенията не пораждат последици за правното положение на гражданите. Същевременно Общият съд не е съобразил, че в действителност решенията имат значителни последици за пазарите на ценни книжа, и особено за емисиите на държавни облигации, и че точно с тази цел са приети от ЕЦБ.

               4.

               Определението от 10 декември 2013 г. е неправилно, доколкото според Общия съд активната процесуална легитимация на жалбоподателите зависи от наличието на реално действие от страна на ЕЦБ, съответно от наличието на последващи конкретни транзакции, което в конкретния случай жалбоподателите вероятно не биха могли да узнаят, като Общият съд стига до такъв извод, въпреки че фактически е невъзможно да се развалят евентуалните сделки за покупки на ценни книжа.

               5.

               Определението от 10 декември 2013 г. е неправилно, доколкото Общият съд е нарушил правото на жалбоподателите на ефективна съдебна защита, гарантирано с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г. В частност споменатата от Общия съд възможност за инцидентен контрол върху актовете на институциите на Съюза по член 277 ДФЕС в никакъв случай не е равностойна на жалбата по член 263, четвърта алинея ДФЕС.

      (1)  ОВ L 284, стр. 14.


title: Дело T-610/16: Жалба, подадена на 16 май 2017 г. — PC/EASO

text:
               14.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/25

         Жалба, подадена на 16 май 2017 г. — PC/EASO
   (Дело T-610/16)
   (2017/C 269/37)
   Език на производството: фински

      Страни

      Жалбоподател: PC (представител: Lauri Railas, адвокат)

      Ответник: Европейска служба за подкрепа в областта на убежището (EASO)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени отрицателния атестационен доклад за срока за изпитване на жалбоподателя и да осъди EASO да изготви нов атестационен доклад за жалбоподателя с предложение за назначаването му на длъжност,

               —

               да отмени решение EASO/ED/2015/358,

               —

               да установи, че органът, оправомощен да сключва трудови договори (наричан по-нататък „ОСТД“), не е взел участие в уволнението на жалбоподателя,

               —

               да отмени решение EASO/HR/2015/607, с което се прекратява трудовото правоотношение на жалбоподателя след изтичане на срока за изпитване, като с оглед на това установи, че трудовото му правоотношение действа без прекъсване от 1 март 2015 г. до 28 февруари 2020 г. (датата, на която в договора е предвидено, че трудовото правоотношение се прекратява),

               —

               ако EASO не може да възстанови жалбоподателя на работа на досегашната му длъжност, да осъди EASO да му заплати като обезщетение, ведно със съответните лихви, дължимите от работодателя за тази длъжност възнаграждение, надбавки и пенсионни вноски за периода 1 декември 2015 г.—28 февруари 2020 г.,

               —

               ако EASO може да възстанови жалбоподателя на работа на досегашната му длъжност, да осъди EASO да заплати на жалбоподателя като обезщетение, ведно със съответните лихви, дължимите от работодателя за тази длъжност възнаграждение, надбавки и пенсионни вноски за периода от 1 декември 2015 г. до датата на възстановяването му,

               —

               да осъди EASO да заплати на жалбоподателя възнаграждение за шест месеца и дължимите от работодателя вноски съгласно приетото в решение по дело F-113/13, точка 5, както и

               —

               да осъди EASO да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.

               1.

               Първото основание е че оценителят допуснал явна грешка в преценката при изготвянето на отрицателния атестационен доклад за изпитателния срок и при публичното отправяне на необосновани критики по отношение на жалбоподателя. Според жалбоподателя EASO не се позовал на съдебна практика или на какъвто и да било друг източник на правото, като приел, че (всеки) „оценител има особено широко право на преценка по отношение на работата на лицето, за което изготвя атестационен доклад, тъй като в него той изразявал свободно становището си“.

               2.

               Второто основание е че при изготвянето на атестационния доклад за срока за изпитване EASO нарушила критерия за справедливо оценяване. Оценката на срока за изпитване, въз основа на която било прието решението за уволнение, не отчитала „фактите такива, каквито са“, нарушавала правилата за персонала или ръководството на EASO за оценка на персонал в изпитателен срок, както и не била съобразена с писмените коментари по атестационния доклад за изпитателния срок.

               3.

               Третото основание е че EASO нарушила принципа на равно третиране и тълкувала неправилно разпоредбите на Хартата на основните права на Европейския съюз, когато ги прилагала по отношение на жалбоподателя.

               4.

               Четвъртото основание е че EASO допуснала грешка в преценката, като подписала официалния документ на Европейския съюз EASO/ED/2015/358 (пълномощно), който бил приет неправомерно поради липса на установени от управителния съвет на EASO задължителни правила за прилагане, разкривал явен конфликт на интереси и носел невярна според жалбоподателя дата.

               5.

               Петото основание е че EASO неправилно използвала за целите на атестационния доклад за изпитателния срок и за по-нататъшната процедура документ EASO/ED/2015/358, тъй като той бил приет със задна дата.

               6.

               Шестото основание е че по време на цялата процедура по оценяване за изпитателния срок EASO нарушавала процедурните правила, приложими по отношение на процедурата за оценка, правилата за административни разследвания и на правото на защита на жалбоподателя. Според жалбоподателя решението за атестационния доклад за изпитателния срок би могло да бъде различно, а именно положително, ако EASO нарушила установените в Европейския съюз правила за персонала или ръководството на EASO за оценка на персонала в изпитателен срок.

               7.

               Седмото основание е че жалбоподателят правомерно изложил доводи срещу валидността на решението за уволнението му. Според жалбоподателя решението на EASO да прекрати трудовия му договор било основано на погрешна преценка, на нарушения от страна на EASO в хода на процедурата по оценяване за срока за изпитване, включително незаконно назначаване на лицето, изготвило решението за уволнение, липса на професионализъм по въпросите за персонала, неопитност, що се отнася до документи относно оценяване за изпитателен срок, грешки в преценката, както и твърдения за нарушения и коментари на жалбоподателя.


title: Дело T-62/11: Решение на Общия съд от 16 декември 2015 г. — Air France-KLM/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на въздушен превоз на товари — Споразумения и съгласувани практики относно редица компоненти на цените на услугите по въздушен превоз на товари (въвеждане на допълнителни такси за гориво и допълнителни такси за безопасност, неплащане на комисиони върху допълнителните такси) — Член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Общността и Швейцария по въпроси на въздушния транспорт — Задължение за мотивиране)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/39

         Решение на Общия съд от 16 декември 2015 г. — Air France-KLM/Комисия
   (Дело T-62/11) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на въздушен превоз на товари - Споразумения и съгласувани практики относно редица компоненти на цените на услугите по въздушен превоз на товари (въвеждане на допълнителни такси за гориво и допълнителни такси за безопасност, неплащане на комисиони върху допълнителните такси) - Член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Общността и Швейцария по въпроси на въздушния транспорт - Задължение за мотивиране))
   (2016/C 048/43)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Air France-KLM (Париж, Франция) (представители: A. Wachsmann и S. Thibault-Liger, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. Giolito, S. Noë и N. von Lingen, подпомагани от B. Lebrun, avocat, впоследствие C. Giolito и A. Dawes)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: F. Florindo Gijón, M. Simm и M. Balta)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело COMP/39258 — Въздушен превоз на товари) в частта му относно жалбоподателя и при условията на евентуалност искане за отмяна на член 5, букви б) и г) от това решение, доколкото с него на жалбоподателя се налага глоба, или за намаляване на размера на глобата

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело COMP/39258 — Въздушен превоз на товари) в частта относно Air France-KLM.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски и тези на Air France-KLM.

               3)

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 95, 26.3.2011 г.


title: Съединени дела C-439/05 и C-454/05: Решение на Съда (трети състав) от 13 септември 2007 г. — Land Oberösterreich, Австрийска република/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Директива 2001/18/ЕО — Решение 2003/653/ЕО — Съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда — Член 95, параграф 5 ЕО — Национални разпоредби, които дерогират мярка за хармонизиране на основание на нови научни доказателства, както и поради специфичен проблем на държава-членка — Принцип на състезателност)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/9

         Решение на Съда (трети състав) от 13 септември 2007 г. — Land Oberösterreich, Австрийска република/Комисия на Европейските общности
   (Съединени дела C-439/05 и C-454/05) (1)

   (Обжалване - Директива 2001/18/ЕО - Решение 2003/653/ЕО - Съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда - Член 95, параграф 5 ЕО - Национални разпоредби, които дерогират мярка за хармонизиране на основание на нови научни доказателства, както и поради специфичен проблем на държава-членка - Принцип на състезателност)
   (2007/C 269/18)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподатели: Land Oberösterreich (представители: G. Hörmanseder и F. Mittendorfer, Rechtsanwalt), Република Австрия (представители: H. Dossi и A. Hable)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker и M. Patakia)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу решението на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 5 октомври 2005 г. по дело Land Oberösterreich и Австрия/Комисия (съединени дела T-366/03 и T-235/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля иск за отмяна на Решение 2003/653/ЕО на Комисията от 2 септември 2003 г. относно национални разпоредби за забрана на използването на генетично модифицирани организми в провинция Горна Австрия на основание на разпоредбите на член 95, параграф 5 от Договора за ЕО — Национални разпоредби, които дерогират мярка за хармонизиране на основание на специфичен проблем на държава-членка
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда Land Oberösterreich и Република Австрия да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 48, 25.2.2006 г.

      ОВ C 60, 11.3.2006 г.


title: Дело F-32/08: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 20 януари 2009 г.  — Klein/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Пенсии — Пенсия за инвалидност — Смърт — Понятие за дете на издръжка — Член 2 от приложение VII към Правилника — Обезщетение при смърт — Субсидия при смърт — Пенсия за сирак)

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/51

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 20 януари 2009 г. — Klein/Комисия
   (Дело F-32/08) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Пенсия за инвалидност - Смърт - Понятие за дете на издръжка - Член 2 от приложение VII към Правилника - Обезщетение при смърт - Субсидия при смърт - Пенсия за сирак)
   (2009/C 55/93)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Marie-Claude Klein (Grasse, Франция) (представители: адв. S. Rodrigues и адв. C. Bernard-Glanz, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: г-н D. Martin и г-жа K. Herrmann)
   Предмет
   Отмяна на решението на ОН от 4 май 2007 г. за отказ да се предостави на жалбоподателката субсидия при смърт, обезщетение при смърт и пенсия за сирак.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-жа Klein понася всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 116, 9.5.2008 г., стр. 36.


title: Дело C-167/16: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n° 2 de Santander (Испания), постъпило на 23 март 2016 г. — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A./Fernando Quintano Ujeta и María Isabel Sánchez García

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/11

         Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander (Испания), постъпило на 23 март 2016 г. — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A./Fernando Quintano Ujeta и María Isabel Sánchez García
   (Дело C-167/16)
   (2016/C 200/16)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander

      Страни в главното производство

      Ищец: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Ответници: Fernando Quintano Ujeta и María Isabel Sánchez García

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместими ли са член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) с обстоятелството, че преценката, че клауза за предсрочна изискуемост, която представлява основание за изпълнително производство, е неравноправна, не поражда никакви последици в рамките на съдебното производство, в което се установява?

               2)

               Съвместими ли са член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО с тълкуване, което поставя последиците от преценката, че клауза за предсрочна изискуемост е неравноправна, в зависимост от конкретните характеристики на производствата, които може да избере продавачът или доставчикът?

               3)

               В съответствие ли е с член 6, параграф 1 и с член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО тълкуване, съгласно което дори предварително формулирана клауза да допуска предсрочната изискуемост по дългосрочен договор поради неизпълнение, което не е съществено, като поставя потребителя в по-неблагоприятно положение от произтичащото от диспозитивната национална разпоредба, тази клауза няма да е нищожна само поради обстоятелството че в националната процесуална разпоредба съществува корективно правило, което се прилага само в конкретно избраното от продавача или доставчика производство и само ако са налице определени обстоятелства?

               4)

               Представлява ли член 693, параграф 3 [от] LEC (2) подходящо и ефективно средство за правна защита, което дава възможност на потребителя да се поправят последиците от неравноправна уговорка за предсрочна изискуемост, като се има предвид, че той трябва да плати лихвите и разноските?

               5)

               Зачита ли принципа на ефективност на Директива 93/13 и на Хартата на основните права на Европейския съюз (3) национален процесуален закон, предоставящ на потребителя права, на които може да се позове в рамките на особено бързо изпълнително производство, което продавачът или доставчикът може да избере между други алтернативни производства, в които тези права не се признават?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.

      (2)  Ley de Enjuiciamiento Civil.

      (3)  ОВ C 364, стр. 1.


title: Дело F-25/09: Жалба, подадена на 16 март 2009 г. — Van Neyghem/Съвет

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/48

         Жалба, подадена на 16 март 2009 г. — Van Neyghem/Съвет
   (Дело F-25/09)
   2009/C 113/102
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Kris Van Neyghem (Tienen, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Отмяна на решението жалбоподателят да не се повиши в степен AST 7 въз основа на процедурата за повишаване за 2008 г. и доколкото е необходимо, на решенията за повишаване в тази степен на длъжностни лица с по-малко заслуги.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на органа по назначаване жалбоподателят да не се повиши в степен AST 7 въз основа на процедурата за повишаване за 2008 г. и доколкото е необходимо, на решенията за повишаване в тази степен на длъжностни лица с по-малко заслуги,

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-249/10: Жалба, подадена на 31 май 2010 г. — Kitzinger/СХВП — Mitteldeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen (KICO)

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/49

         Жалба, подадена на 31 май 2010 г. — Kitzinger/СХВП — Mitteldeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen (KICO)
   (Дело T-249/10)
   ()
   2010/C 209/74
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Kitzinger & Co. (GmbH & Co. KG) (Хамбург, Германия) (представител: S. Kitzinger, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Други страни в производството пред апелативния състав: Mitteldeutscher Rundfunk (институция, регистрирана по публичното право) (Лайпциг, Германия), Zweites Deutsches Fernsehen (институция, регистрирана по публичното право) (Майнц, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се измени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 25 март 2010 г. по преписка R 1388/2008-4 в смисъл, че се отменя решението на отдела по споровете от 28 юли 2008 г. относно възражение № B 1 133 612 и възражението да се отхвърли,

               —

               при условията на евентуалност да се отмени обжалваното решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 25 март 2010 г. по преписка R 1388/2008-4,

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която съдържа словния елемент „KICO“ в син и сив цвят, за стоки и услуги от класове 16, 36 и 39.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Mitteldeutscher Rundfunk (институция, регистрирана по публичното право) и Zweites Deutsches Fernsehen (институция, регистрирана по публичното право).

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: марка на Общността „KIKA“ за стоки и услуги от класове 8, 9, 11, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 29, 30, 32, 38 и 41 и германска фигуративна марка, съдържаща словния елемент „KIKA“ в черен и бял цвят, за стоки и услуги от класове 8, 9, 11, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 29, 30, 32, 38, 41 и 42.

      Решение на отдела по споровете: приема възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като между конфликтните марки не съществува вероятност от объркване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-144/07 P: Жалба, подадена на 13 март 2007 г. от K-Swiss, Inc. срещу определението на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 14 декември 2006 г. по дело T-14/06, K-Swiss, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)(СХВП)

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/16

         Жалба, подадена на 13 март 2007 г. от K-Swiss, Inc. срещу определението на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 14 декември 2006 г. по дело T-14/06, K-Swiss, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)(СХВП)
   (Дело C-144/07 P)
   (2007/C 117/26)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: K-Swiss, Inc. (представител: H. E. Hübner, адвокат)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)(СХВП)
   Искания на жалбоподателя
   Жалбоподателят претендира, че Съдът трябва:

               —

               да отмени определението на Първоинстанционния съд;

               —

               да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)(СХВП) да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят твърди, че като обявява иска му за просрочен Първоинстанционният съд нарушава правила 61, 62 и 68 от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (1).

      (1)  ОВ L 303, 1995 г., стр. 1.


title: Дело F-18/07: Иск, предявен на 10 юли 2007 г. — Marcuccio/Комисия

text:
               22.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/18

         Иск, предявен на 10 юли 2007 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-18/07)
   (2007/C 223/33)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението от 25 октомври 2005 г. на ответника във връзка с здравноосигурителната схема на Общностите, с което ответникът отхвърля молбата на ищеца от 11 октомври 2005 г. за установяване на обстоятелството, че същият е страдал от тежко заболяване по смисъла на член 72 от Правилника за длъжностните лица и на Правилата, отнасящи се до осигуряване при болест на длъжностните лица на Европейските общности и с оглед на последиците от тези разпоредби,

               —

               да се отмени, при необходимост, решението на органа по назначаване от 30 ноември 2005 г., с номер ADMIN.B.2/MB/nb D(06) 27556, с което се отхвърля частично жалбата на ищеца от 23 август 2006 г. насочена срещу спорното решение, с която се претендира неговата отмяна,

               —

               да се обяви за несъществуващо ex lege и, при условията на евентуалност, при необходимост да се отмени, твърдяното становище на съответната медицинска комисия, споменато в бележката от 30 ноември 2006 г., доколкото то е налице, което не е сигурно в дадения случай, основните елементи на което не са известни на ищеца,

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на своя иск ищецът посочва три правни основания:

               (1)

               пълна липса на мотиви, поради това, че изложените от ответника съображения са нелогични, противоречиви, повтарящи се, неясни, показват, че не било извършено разследване и имат характер на претекст;

               (2)

               явна грешка в преценката и нарушение на правото;

               (3)

               нарушение на задължението за полагане на грижа за служителите и за добра администрация.


title: Дело C-541/16: Иск, предявен на 25 октомври 2016 г. — Европейска комисия/Кралство Дания

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/30

         Иск, предявен на 25 октомври 2016 г. — Европейска комисия/Кралство Дания
   (Дело C-541/16)
   (2017/C 006/37)
   Език на производството: датски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: L. Grønfeldt и J. Hottiaux)

      Ответник: Кралство Дания

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Кралство Дания не е изпълнило задълженията си по член 2, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1072/2009 (1) относно общите правила за достъп до пазара на международни автомобилни превози на товари,

               —

               да се осъди Кралство Дания да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               —

               Комисията твърди, че член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1072/2009 урежда изчерпателно условията за осъществяване на каботажни превози от превозвачи. Разпоредбата не предвижда максимален брой места за натоварване и/или разтоварване в рамките на един и същ каботажен превоз. Ограничението от максимум три каботажни превоза не означава, че каботажният превоз трябва да има няколко места за натоварване и/или разтоварване.

               —

               Датската правна уредба предвижда, че при каботажния превоз може да има или няколко места за натоварване, или няколко места за разтоварване, но не и двете. Тя не допуска превозвачи, установени извън държава членка, да извършват каботажни превози с няколко места за натоварване и разтоварване, като по този начин ограничава възможността им да извършват каботажни превози в Дания съгласно Регламент (ЕО) № 1072/2009.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1072/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно общите правила за достъп до пазара на международни автомобилни превози на товари (ОВ L 300, 2009 г., стр. 72)


title: Дело F-79/11: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 20 юни 2012 г. — Menidiatis/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Наемане на работа — Отхвърляне на кандидатура — Изпълнение на решението за отмяна — Разумен срок — Индивидуални мерки за изпълнение — Изгубване на възможност)

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/30

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 20 юни 2012 г. — Menidiatis/Комисия
   (Дело F-79/11) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Наемане на работа - Отхвърляне на кандидатура - Изпълнение на решението за отмяна - Разумен срок - Индивидуални мерки за изпълнение - Изгубване на възможност)
   2013/C 46/57
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Andreas Menidiatis (Rhode-Saint-Genèse, Белгия (представител: адв. S. Pappas)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Berscheid)

      Предмет

   Публична служба — Искане за заплащане на жалбоподателя на сума, представляваща обезщетение за имуществени и неимуществени вреди, които твърди, че е претърпял поради липсата на мерки за изпълнение на Решение по дело F-128/07

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Menidiatis да заплати направените от Европейската комисия съдебни разноски, и да понесе своите собствени съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 311, 22.10.2011 г., стр. 47.


title: Дело T-609/14: Решение на Общия съд от 10 септември 2015 г. — Laverana/СХВП (ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността „ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               26.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 354/38

         Решение на Общия съд от 10 септември 2015 г. — Laverana/СХВП (ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION)
   (Дело T-609/14) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 354/45)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Laverana GmbH & Co.KG (Венигзен, Германия) (представители: J. Wachinger, M. Zöbisch и D. Chatterjee, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: D. Walicka и D. Botis)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 2 юни 2014 г. (преписка R 123/2014-4), постановено по заявка за регистрация на фигуративния знак „ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Laverana GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 361, 13.10.2014 г.


title: Дело T-106/17: Жалба, подадена на 17 февруари 2017 г. — JPMorgan Chase и други/Комисия

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/47

         Жалба, подадена на 17 февруари 2017 г. — JPMorgan Chase и други/Комисия
   (Дело T-106/17)
   (2017/C 112/66)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: JPMorgan Chase & Co. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати), JPMorgan Chase Bank, National Association (Кълъмбъс, Охайо, Съединени щати), J.P. Morgan Services LLP (Лондон, Обединено кралство) (представители: D. Rose, QC, J. Boyd, M. Lester, D. Piccinin и D. Heaton, Barristers, и B. Tormey, N. French, N. Frey и D. Das, Solicitors)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Европейската комисия C(2016) 8530 окончателен по преписка AT.39914 — Деривати върху лихвени проценти — (наричано по-нататък „Решението“) от 7 декември 2016 г. в частта, приложима за тях;

               —

               при условията на евентуалност, да намали наложената им санкция;

               —

               да осъди Комисията да плати направените от тях съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест основания.

               1.

               Първото основание е че Комисията не успяла да докаже, че с поведението си жалбоподателите имали за цел да манипулират EURIBOR падежите или EONIA (референтни лихвени проценти); доказателствата сочели, че жалбоподателите не преследвали каквато и да е антиконкурентна цел по смисъла на член 101, параграф 1 от ДФЕС и член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (наричани по-нататък „член 101“).

               2.

               Второто основание — в допълнение или при условията на евентуалност — е че Комисията допуснала грешка при прилагане на правото, като приела, че предполагаемото манипулиране на EURIBOR падежите или EONIA има за цел предотвратяване, ограничаване или нарушаване на конкуренцията по смисъла на член 101.

               3.

               Третото основание е че обжалваното решение не посочвало и Комисията не можела да твърди или да установи каквато и да било друга антиконкурентна цел на жалбоподателите, освен манипулиране на EURIBOR падежите или EONIA.

               4.

               Четвъртото основание — при условията на евентуалност — е че Комисията не доказала участието на жалбоподателите в едно-единствено нарушение. По-специално или поведението, което според Комисията нарушавало член 101, не преследвало една-единствена цел, или жалбоподателите не били запознати с неправомерните действия на другите страни и не могли разумно да го предвидят, или жалбоподателите не възнамерявали да допринесат чрез своето поведение за съвместен план с антиконкурентна цел.

               5.

               Петото основание е че Комисията действала в нарушение на основните принципи на правото на ЕС, принципа на добра администрация, презумпцията за невиновност и правото на защита на жалбоподателите, като предрешила случая срещу тях чрез прилагането на „хибридна“ процедура за уреждане на спора и изявления на члена на Европейската комисия г-н Almunia.

               6.

               Шестото основание — в допълнение или при условията на евентуалност — е че Комисията допуснала различни грешки при изчисляване на глобата, която наложила на жалбоподателите, и че Съдът трябвало да я намали. Комисията: а) трябвало да я смекчи повече, като приложи по-ниска тежест и корекции „входна такса“, за да отрази установената от нея периферна и различна роля на жалбоподателите; б) не приложила един и същ метод за изчисляване на стойността на продажбите за всяка от страните, в резултат на което жалбоподателите били третирани по-неблагоприятно без обективно основание; в) трябвало да приложи по-голямо намаление по отношение на стойностите на паричните постъпления на жалбоподателите, за да отрази тяхната относителна икономическа сила и г) не трябвало да включва продажбите EONIA в стойността си за изчисляването на продажбите.


title: Дело C-370/06: Определение на председателя на Съда от 24 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/28

         Определение на председателя на Съда от 24 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-370/06) (1)

   (2007/C 82/62)

      Език на производството: португалски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 261, 28.10.2006 г.


title: Дело C-377/13: Решение на Съда (втори състав) от 12 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Понятието „юрисдикция на държава членка“  — Tribunal Arbitral Tributário — Директива 69/335/ЕИО — Членове 4 и 7 — Увеличаване на капитала на капиталово дружество — Гербов налог в сила от 1 юли 1984 г.  — Последващо премахване на гербовия налог и повторно въвеждане впоследствие)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/16

         Решение на Съда (втори състав) от 12 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Дело C-377/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Понятието „юрисдикция на държава членка“ - Tribunal Arbitral Tributário - Директива 69/335/ЕИО - Членове 4 и 7 - Увеличаване на капитала на капиталово дружество - Гербов налог в сила от 1 юли 1984 г. - Последващо премахване на гербовия налог и повторно въвеждане впоследствие))
   2014/C 282/21
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA

      Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Диспозитив

   Член 4, параграф 1, буква в) и член 7, параграфи 1 и 2 от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху набирането на капитал, изменена с Директива 85/303/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат повторно въвеждане от държава членка на данък върху вноските във връзка с транзакции по увеличение на капитала на дружеството съгласно първата разпоредба, които са били облагани с такъв данък към 1 юли 1984 г., но които впоследствие са освободени от него

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г.


title: Дело C-683/16: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Köln (Германия), постъпило на 27 декември 2016 г. — Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V./Bundesrepublik Deutschland

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/31

         Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Köln (Германия), постъпило на 27 декември 2016 г. — Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V./Bundesrepublik Deutschland
   (Дело C-683/16)
   (2017/C 104/45)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Köln

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V.

      Ответник: Bundesrepublik Deutschland

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 11 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година относно общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 1954/2003 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕО) № 2371/2002 и (ЕО) № 639/2004 на Съвета и Решение 2004/585/ЕО на Съвета (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска мерки на държава членка във водите под неин суверенитет или юрисдикция, които са необходими за изпълнение на задълженията на държавата членка съгласно член 6 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (2), засягат риболовните кораби на други държави членки и които изцяло забраняват професионалния морски риболов посредством достигащи дъното риболовни съоръжения и закотвени мрежи („хрилни и заплитащи мрежи“) в зони от Натура 2000?
               По-специално:

                           a.)

                           Трябва ли член 11 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година относно общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 1954/2003 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕО) № 2371/2002 и (ЕО) № 639/2004 на Съвета и Решение 2004/585/ЕО на Съвета да се тълкува в смисъл, че в понятието „мерки за опазване“ попадат посочените в първия преюдициален въпрос риболовни методи?

                           б.)

                           Трябва ли член 11 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година относно общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 1954/2003 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕО) № 2371/2002 и (ЕО) № 639/2004 на Съвета и Решение 2004/585/ЕО на Съвета да се тълкува в смисъл, че понятието „риболовните кораби на други държави членки“ включва и онези риболовни кораби на друга държава членка, които плават под знамето на Федерална република Германия?

                           в.)

                           Трябва ли член 11 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година относно общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 1954/2003 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕО) № 2371/2002 и (ЕО) № 639/2004 на Съвета и Решение 2004/585/ЕО на Съвета да се тълкува в смисъл, че в понятието „отговарят на целите на съответното законодателство на Съюза“ попадат и приети от държава членка мерки, които само съдействат за целите, посочени в съответното законодателство на Съюза?

               2)

               Трябва ли член 11 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година относно общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 1954/2003 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕО) № 2371/2002 и (ЕО) № 639/2004 на Съвета и Решение 2004/585/ЕО на Съвета да се тълкува в смисъл, че не допуска мерки на държава членка във водите под неин суверенитет или юрисдикция, които са необходими за изпълнение на задълженията ѝ съгласно Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети?

               3)

               Доколкото на първия и/или втория въпрос следва да се даде отрицателен отговор: Допуска ли изключителната компетентност на Европейския съюз в опазване на морските биологични ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството съгласно член 3, параграф 1, буква г) от Договора за функционирането на Европейския съюз приемането на посочените по-горе мерки от държавата членка?

      (1)  ОВ L 354, стр. 22.

      (2)  ОВ L 206, стр. 7.


title: Дело C-637/13 P: Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Laufen Austria AG/Европейска комисия (Обжалване — Картели — Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня — Съгласуване на продажните цени и обмен на чувствителна търговска информация — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 23, параграф 2 — Таван от 10 % от оборота — Насоки относно метода за определяне на глобите за 2006 г. — Задължение за мотивиране — Принцип на равно третиране — Упражняване на правомощието за пълен съдебен контрол)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/7

         Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Laufen Austria AG/Европейска комисия
   (Дело C-637/13 P) (1)

   ((Обжалване - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Съгласуване на продажните цени и обмен на чувствителна търговска информация - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 23, параграф 2 - Таван от 10 % от оборота - Насоки относно метода за определяне на глобите за 2006 г. - Задължение за мотивиране - Принцип на равно третиране - Упражняване на правомощието за пълен съдебен контрол))
   (2017/C 104/12)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Laufen Austria AG (представител: E. Navarro Varona, abogada)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: F. Castilla Contreras, F. Castillo de la Torre и F. Jimeno Fernández)

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 16 септември 2013 г., Laufen Austria/Комисия (T-411/10, EU:T:2013:443).

               2)

               Връща делото на Общия съд на Европейския съюз, за да се произнесе по направеното от Laufen Austria AG искане за намаляване на наложената глоба.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 52, 22.2.2014 г.


title: Дело C-455/08: Решение на Съда (втори състав) от 23 декември 2009 г. — Европейска комисия/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 89/665/ЕИО и Директива 92/13/ЕИО — Обществени поръчки за доставки и за строителство — Производство по обжалване срещу решение за възлагане на поръчка — Гарантиране на ефективно средство за защита — Минимален срок на изчакване между уведомяването на отстранените оференти за решението за възлагане на поръчката и подписването на договора за тази поръчка)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/10

         Решение на Съда (втори състав) от 23 декември 2009 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-455/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 89/665/ЕИО и Директива 92/13/ЕИО - Обществени поръчки за доставки и за строителство - Производство по обжалване срещу решение за възлагане на поръчка - Гарантиране на ефективно средство за защита - Минимален срок на изчакване между уведомяването на отстранените оференти за решението за възлагане на поръчката и подписването на договора за тази поръчка)
   2010/C 51/15
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Zavvos и M. Konstantinidis)

      Ответник: Ирландия (представител: D. O'Hagan)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 1, параграф 1 и член 2, параграф 1 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, стp. 33, Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237) — Нарушение на член 1, параграф 1 и член 2, параграф 1 от Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор (ОВ L 76, стp. 14, Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 43) — Задължение в националното право да се предвиди ефективно и бързо производство по обжалване, което да позволи на неуспелия оферент да получи отмяна на решението за възлагане на поръчката — Срок за обжалване

      Диспозитив

               1.

               Като приема член 49 от Statutory Instrument № 329 от 2006 г. и член 51 от Statutory Instrument № 50 от 2007 г., Ирландия определя правилата, уреждащи уведомяването на оферентите за решенията на възложителя и на възлагащите органи, както и за мотивите на тези решения, по такъв начин, че към момента, в който оферентите са цялостно информирани за причините за отхвърлянето на офертата им, предхождащия сключването на договора срок на изчакване може вече да е изтекъл. По този начин тази държава членка не е изпълнила задълженията си по член 1, параграф 1 и член 2, параграф 1 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година, и по член 1, параграф 1 и член 2, параграф 1 от Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор.

               2.

               Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 32, 7.2.2009 г.