201807130412004252018/C 268/14492017CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180606111111Дело C-49/17: Решение на Съда (първи състав) от 6 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Koppers Denmark ApS/Skatteministeriet (Преюдициално запитване — Директива 2003/96/ЕО — Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията — Член 21, параграф 3 — Възникване на данъчно задължение — Потребление на енергийни продукти, произведени в рамките на предприятие, което произвежда енергийни продукти — Енергийни продукти, използвани по друг начин, освен като моторно гориво или гориво за отопление — Потребление на разтворител като гориво в инсталация за дестилация на катран)
 ---documentbreak--- C2682018BG1110120180606BG0014111111Решение на Съда (първи състав) от 6 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Koppers Denmark ApS/Skatteministeriet
   (Дело C-49/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Директива 2003/96/ЕО — Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията — Член 21, параграф 3 — Възникване на данъчно задължение — Потребление на енергийни продукти, произведени в рамките на предприятие, което произвежда енергийни продукти — Енергийни продукти, използвани по друг начин, освен като моторно гориво или гориво за отопление — Потребление на разтворител като гориво в инсталация за дестилация на катран)“2018/C 268/14Език на производството: датски
      Запитваща юрисдикция

   Østre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Koppers Denmark ApS

      Ответник: Skatteministeriet

      Диспозитив

   Член 21, параграф 3 от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията трябва да се тълкува в смисъл, че потреблението на енергийни продукти в рамките на предприятие, което ги е произвело за целите на производството на други енергийни продукти, не попада в обхвата на изключението относно възникването на данъчно задължение, предвидено в тази разпоредба, когато в положение като разглежданото в главното производство енергийните продукти, произведени в резултат на основната дейност на такова предприятие, са използвани по друг начин, освен като моторно гориво или гориво за отопление.
   (
         1
      )	ОВ C 112, 10.4.2017 г.


201807130222004182018/C 268/045542016CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL201806074411Дело C-554/16: Решение на Съда (пети състав) от 7 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — EP Agrarhandel GmbH/Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft (Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Регламент (CE) № 73/2009 — Подпомагане на земеделските стопани — Премии за крави с бозаещи телета — Член 117, втора алинея — Изпращане на информация — Решение 2001/672/ЕО, изменено с Решение 2010/300/ЕО — Извеждане на едър рогат добитък на лятна паша в планината — Член 2, параграф 4 — Срок за уведомяване за извеждането — Изчисляване — Закъснели уведомления — Право да се получи плащане на премиите — Условие — Отчитане на срока за изпращане)
 ---documentbreak--- C2682018BG410120180607BG00044141Решение на Съда (пети състав) от 7 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — EP Agrarhandel GmbH/Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Дело C-554/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Регламент (CE) № 73/2009 — Подпомагане на земеделските стопани — Премии за крави с бозаещи телета — Член 117, втора алинея — Изпращане на информация — Решение 2001/672/ЕО, изменено с Решение 2010/300/ЕО — Извеждане на едър рогат добитък на лятна паша в планината — Член 2, параграф 4 — Срок за уведомяване за извеждането — Изчисляване — Закъснели уведомления — Право да се получи плащане на премиите — Условие — Отчитане на срока за изпращане)“2018/C 268/04Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: EP Agrarhandel GmbH

      Ответник: Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Диспозитив

   Член 2, параграф 4 от Решение 2001/672/ЕО на Комисията от 20 август 2001 година относно специалните правила, приложими при движение на едър рогат добитък, когато е изведен на лятна паша в планински области, изменено с Решение 2010/300/ЕС на Комисията от 25 май 2010 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, според която за спазването на срока за уведомяване за извеждането на лятна паша за определяща се счита датата на получаване на уведомлението.
   (
         1
      )	ОВ C 46, 13.2.2017 г.


201807130082003542018/C 268/15832017CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180607121211Дело C-83/17: Решение на Съда (шести състав) от 7 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — KP/LO (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Хагски протокол от 2007 г. — Приложимо право към задължения за издръжка — Член 4, параграф 2 — Промяна на обичайното място на пребиваване на кредитора — Възможност за прилагане с обратно действие на правото на държавата по новото обичайно място на пребиваване на кредитора, което съвпада с правото на сезирания съд — Обхват на израза „ако кредиторът не може да получи издръжка от длъжника“ — Случай, в който кредиторът не отговаря на законоустановено условие)
 ---documentbreak--- C2682018BG1210120180607BG0015121121Решение на Съда (шести състав) от 7 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — KP/LO
   (Дело C-83/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Хагски протокол от 2007 г. — Приложимо право към задължения за издръжка — Член 4, параграф 2 — Промяна на обичайното място на пребиваване на кредитора — Възможност за прилагане с обратно действие на правото на държавата по новото обичайно място на пребиваване на кредитора, което съвпада с правото на сезирания съд — Обхват на израза „ако кредиторът не може да получи издръжка от длъжника“ — Случай, в който кредиторът не отговаря на законоустановено условие)“2018/C 268/15Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: KP

      Ответник: LO

      Диспозитив

            1)

            Член 4, параграф 2 от Хагския протокол от 23 ноември 2007 г. за приложимото право към задължения за издръжка, одобрен от името на Европейската общност с решение 2009/941/ЕО на Съвета от 30 ноември 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че:

                     —

                     обстоятелството, че държавата на сезирания съд съвпада с държавата по обичайното място на пребиваване на кредитора, не е пречка за прилагането на посочената разпоредба, когато правото, определено чрез предвидената в тази разпоредба субсидиарна норма за привързване, не съвпада с правото, определено чрез предвидената в член 3 от този протокол главна норма за привързване,

                     —

                     в положение, при което кредиторът по издръжка, променил обичайното си място на пребиваване, предявява пред юрисдикциите на държавата по новото си обичайно място на пребиваване иск за издръжка срещу длъжника за минал период, през който е пребивавал в друга държава членка, правото на сезирания съд, което е и правото на държавата по новото му обичайно място на пребиваване, може да се окаже приложимо, ако юрисдикциите на държавата членка на сезирания съд са били компетентни да разглеждат спорове за издръжка, които засягат тези страни и се отнасят за посочения период.

            2)

            Изразът „не може да получи издръжка“ в член 4, параграф 2 от Хагския протокол от 23 ноември 2007 г. трябва да се тълкува в смисъл, че се отнася и за положение, при което кредиторът не може да получи издръжка по силата на правото на държавата по предишното му обичайно място на пребиваване, тъй като не отговаря на някои установени в това право условия.

      (
         1
      )	ОВ C 168, 29.5.2017 г.


201807130572003612018/C 268/42862017TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180619353511Дело T-86/17: Решение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — Le Pen/Парламент (Правна уредба, свързана с разноските и надбавките на членовете на Европейския парламент — Надбавка за парламентарни сътрудници — Връщане на недължимо платени суми — Компетентност на генералния секретар — Право на защита — Тежест на доказване — Задължение за мотивиране — Равно третиране — Злоупотреба с власт — Независимост на членовете на Парламента — Фактическа грешка — Пропорционалност)
 ---documentbreak--- C2682018BG3510120180619BG0042351351Решение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — Le Pen/Парламент
   (Дело T-86/17) (
         1
      )
   „(Правна уредба, свързана с разноските и надбавките на членовете на Европейския парламент — Надбавка за парламентарни сътрудници — Връщане на недължимо платени суми — Компетентност на генералния секретар — Право на защита — Тежест на доказване — Задължение за мотивиране — Равно третиране — Злоупотреба с власт — Независимост на членовете на Парламента — Фактическа грешка — Пропорционалност)“2018/C 268/42Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Marion Le Pen (Сен-Клу, Франция) (представители: първоначално M. Ceccaldi и J.-P. Le Moigne, впоследствие M. Ceccaldi, а накрая R. Bosselut, avocats)

      Ответник: Европейски парламент (представители: G. Corstens и S. Seyr)

      Встъпила страна, подпомагаща ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Jensen, M. Bauer и R. Meyer)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на генералния секретар на Парламента от 5 декември 2016 г., с което се разпорежда жалбоподателката да върне недължимо платената ѝ сума от 298497,87 EUR за надбавки за парламентарни сътрудници, и на съответното дебитно известие от 6 декември 2016 г.

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда г-жа Marion Le Pen да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейския парламент, включително по обезпечителното производство.

            3)

            Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 104, 3.4.2017 г.


201807130202003882018/C 268/055742016CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL201806055511Дело C-574/16: Решение на Съда (голям състав) от 5 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Grupo Norte Facility SA/Angel Manuel Moreira Gómez (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 4 — Принцип на недопускане на дискриминация — Понятие „условия за наемане на работа“ — Сравнимост на положенията — Обосноваване — Понятие „обективни причини“ — Обезщетение при прекратяване на трудов договор за неопределено време на обективно основание — Обезщетение в по-нисък размер, изплащано при изтичане на срока на срочен трудов договор за „частично заместване“)
 ---documentbreak--- C2682018BG510120180605BG00055151Решение на Съда (голям състав) от 5 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Grupo Norte Facility SA/Angel Manuel Moreira Gómez
   (Дело C-574/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 4 — Принцип на недопускане на дискриминация — Понятие „условия за наемане на работа“ — Сравнимост на положенията — Обосноваване — Понятие „обективни причини“ — Обезщетение при прекратяване на трудов договор за неопределено време на обективно основание — Обезщетение в по-нисък размер, изплащано при изтичане на срока на срочен трудов договор за „частично заместване“)“2018/C 268/05Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Grupo Norte Facility SA

      Ответник: Angel Manuel Moreira Gómez

      Диспозитив

   Клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която обезщетението, което се изплаща на работниците, наети по срочни трудови договори за покриване на работното време, освободено от частично пенсиониран работник, като разглеждания в главното производство договор за частично заместване, при изтичане на срока, за който са сключени тези договори, е в по-нисък размер от обезщетението, което се изплаща на работниците на трудови договори за неопределено време при прекратяване на техните трудови договори на обективно основание.
   (
         1
      )	ОВ C 30, 30.1.2017 г.


201807130592004242018/C 268/43892017TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180619353622Дело T-89/17: Решение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — Erwin Müller/EUIPO — Novus Tablet Technology Finland (NOVUS) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „NOVUS“ — По-ранни словна и фигуративна марки на Европейския съюз „NOVUS“ и „novus“ — Относително основание за отказ — Сходство на стоките — Член 8, параграф 1, букви а) и б) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Доказателства, представени за първи път пред Общия съд)
 ---documentbreak--- C2682018BG3520120180619BG0043352362Решение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — Erwin Müller/EUIPO — Novus Tablet Technology Finland (NOVUS)
   (Дело T-89/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „NOVUS“ — По-ранни словна и фигуративна марки на Европейския съюз „NOVUS“ и „novus“ — Относително основание за отказ — Сходство на стоките — Член 8, параграф 1, букви а) и б) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Доказателства, представени за първи път пред Общия съд)“2018/C 268/43Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Erwin Müller GmbH (Линген, Германия) (представител: N. Grüger, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: V. Mensing и M. Fischer)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Novus Tablet Technology Finland Oy (Турку, Финландия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 28 ноември 2016 г. (преписка R 2413/2015-4), постановено в производство по възражение със страни Erwin Müller и Novus Tablet Technology Finland

      Диспозитив

            1)

            Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 28 ноември 2016 г. (преписка R 2413/2015-4), доколкото се отнася до „стойки, пригодени за мобилни телефони“, посочени в заявката за марка.

            2)

            Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

            3)

            Erwin Müller GmbH и EUIPO понасят направените от тях съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 112, 10.4.2017 г.


201807130692004332018/C 268/513362018TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180530424321Дело T-336/18: Жалба, подадена на 30 май 2018 г. — Eagle IP/EUIPO — Consolidated Artists (LILLY e VIOLETTA)
 ---documentbreak--- C2682018BG4210120180530BG0051421432Жалба, подадена на 30 май 2018 г. — Eagle IP/EUIPO — Consolidated Artists (LILLY e VIOLETTA)
   (Дело T-336/18)2018/C 268/51Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Eagle IP Ltd (Валета, Малта) (представител: M. Müller, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Consolidated Artists BV (Ротердам, Нидерландия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „LILLY e VIOLETTA“ — заявка за регистрация № 12 723

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 14 март 2018 г. по преписка R 1489/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди другата страна да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламенти и на Съвета


201807130102004042018/C 268/293092018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180507232421Дело C-309/18: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 7 май 2018 г. — Lavorgna Srl/Comune di Montelanico и др.
 ---documentbreak--- C2682018BG2310120180507BG0029231242Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 7 май 2018 г. — Lavorgna Srl/Comune di Montelanico и др.
   (Дело C-309/18)2018/C 268/29Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lavorgna Srl

      Ответник: Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola, Comune di Trivigliano

      Преюдициален въпрос

   Представляват ли принципите на правото на Европейския съюз за защита на оправданите правни очаквания и за правна сигурност, наред с принципите за свободно движение на стоки, свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги, предвидени в Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), както и произтичащите от тях принципи на равнопоставеност, недопускане на дискриминация, взаимно признаване, пропорционалност и прозрачност, предвидени в Директива № 2014/24/ЕС (
         1
      ), пречка за прилагането на национална правна уредба като италианската, произтичаща от разпоредбите на член 95, параграф 10 във връзка с член 83, параграф 9 от Законодателен декрет № 50/2016, съгласно която липсата на отделно отразяване на разходите за труд в икономическите оферти в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка за услуги във всички случаи води до отстраняване на предприятието оферент без възможност за съдействие чрез предоставяне на указания, дори ако задължението за отделно отразяване на разходите не е било посочено в документацията по процедурата за възлагане на поръчката и независимо от обстоятелството, че по същество офертата действително отговаря на изискваните минимални разходи за труд съгласно изрична декларация в този смисъл от страна на съответното предприятие?
   (
         1
      )	Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, стр. 65).


201807130712004352018/C 268/443102017TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180614363611Дело T-310/17: Решение на Общия съд от 14 юни 2018 г. — Lion’s Head Global Partners/EUIPO — Lion Capital (LION’S HEAD global partners) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Посочваща Европейския съюз международна регистрация — Фигуративна марка „LION’S HEAD global partners“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „LION CAPITAL“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2682018BG3610120180614BG0044361361Решение на Общия съд от 14 юни 2018 г. — Lion’s Head Global Partners/EUIPO — Lion Capital (LION’S HEAD global partners)
   (Дело T-310/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Посочваща Европейския съюз международна регистрация — Фигуративна марка „LION’S HEAD global partners“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „LION CAPITAL“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)“2018/C 268/44Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Lion’s Head Global Partners LLP (Лондон, Обединено кралство) (представител: R. Nöske, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Lion Capital LLP (Лондон) (представители: D. Rose и J. Warner, solicitors)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 28 февруари 2017 г. (преписка R 1477/2016-4), постановено в производство по възражение със страни Lion Capital и Lion’s Head Global Partners

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Lion’s Head Global Partners LLP да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 231, 17.7.2017 г.


201807130162004122018/C 268/303102018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180511242521Дело C-310/18: Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 11 май 2018 година — наказателно производство срещу Емил Милев
 ---documentbreak--- C2682018BG2410120180511BG0030241252Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 11 май 2018 година — наказателно производство срещу Емил Милев
   (Дело C-310/18)2018/C 268/30Език на производството: български
      Запитваща юрисдикция

   Специализиран наказателен съд

      Страна в главното производство

   Емил Милев

      Преюдициални въпроси

            1.

            Съответна ли е на чл.З, чл. 4, ал. 1, изр.2, чл. 10, съображение 16, изр. 4 и 5, и съображение 48 от Директива 2016/343 (
                  1
               ), както и на чл. 47 и чл. 48 от Хартата, национална съдебна практика, която поставя като условие за продължаване на мярката за неотклонение „задържане под стража“ (четири месеца след задържането на обвиняемия) наличие на „обосновано предположение“, разбирано като установяване само на „пръв поглед“ възможността обвиняемият да е извършил деянието.
            Респективно съответна ли е на горепосочените разпоредби национална съдебна практика, която разбира „обоснованото предположение“ като наличие на висока степен на вероятност обвиняемият да е извършил деянието.

            2.

            Съответна ли е на чл.4, ал. 1, изр. 2, чл. 10, съображение 16, изр. 4 и 5, и съображение 48 от Директива 2016/343, както и на чл. 47 от Хартата, национална съдебна практика, която задължава съда, който се произнася по искане за изменение на вече взета мярка за неотклонение „задържане под стража“, така да мотивира своя акт, че да не съпоставя обвинителните и оправдателните доказателства, дори при наведени доводи от страна на зашитата в тази насока; единственото основание за това ограничение е необходимостта съдията да запази своята безпристрастност, ако това дело му бъде разпределено за разглеждане по същество.
            Респективно съответна ли е на горепосочените разпоредби национална съдебна практика, при която съдът извършва по-подробен и конкретен коментар на доказателствата и дава ясен отговор на доводите на защитата, независимо от опасността че, ако това дело му бъде разпределено за разглеждане по същество, това ще доведе до невъзможност той да го разгледа и да постанови окончателен акт относно вината — т.е. ще доведе до необходимост друг съдия да разгледа делото по същество.

      (
         1
      )	Директива (EС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство

      OB 2016, L 65, стр. 1


201807130312003942018/C 268/172502017CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180606131422Дело C-250/17: Решение на Съда (девети състав) от 6 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça — Португалия) — Virgílio Tarragó da Silveira/Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Производство по несъстоятелност — Регламент (ЕО) № 1346/2000 — Член 15 — Последици от производството по несъстоятелност върху висящите правни спорове за вещ или право от масата на несъстоятелността на длъжника — Понятие за висящ правен спор — Исково производство за установяване на съществуването на вземане)
 ---documentbreak--- C2682018BG1320120180606BG0017132142Решение на Съда (девети състав) от 6 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça — Португалия) — Virgílio Tarragó da Silveira/Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA
   (Дело C-250/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Производство по несъстоятелност — Регламент (ЕО) № 1346/2000 — Член 15 — Последици от производството по несъстоятелност върху висящите правни спорове за вещ или право от масата на несъстоятелността на длъжника — Понятие за висящ правен спор — Исково производство за установяване на съществуването на вземане)“2018/C 268/17Език на производството: португалски
      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal de Justiça

      Страни в главното производство

      Ищец: Virgílio Tarragó da Silveira

      Ответник: Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA

      Диспозитив

   Член 15 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага към висящ правен спор пред юрисдикция на държава членка с предмет осъждане на длъжника да заплати парична сума, дължима по договор за предоставяне на услуги, както и парично обезщетение за неизпълнение на същото договорно задължение, когато този длъжник е обявен в несъстоятелност в производство по несъстоятелност, образувано в друга държава членка, и обявената несъстоятелност обхваща цялото имущество на длъжника.
   (
         1
      )	ОВ C 239, 24.7.2017 г.


201807130132003832018/C 268/066672016CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL201806065622Дело C-667/16: Решение на Съда (първи състав) от 6 юни 2018 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Нидерландия) — M.N.J.P.W. Nooren, J.M.F.D.C. Nooren, наследници на M.N.F.M. Nooren/Staatssecretaris van Economische Zaken (Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Финансиране от ЕЗФРСР — Регламент (ЕО) № 1122/2009 — Подпомагане на развитието на селските райони — Неспазване на правилата за кръстосано спазване — Намаления и изключвания — Кумулиране на намаленията)
 ---documentbreak--- C2682018BG520120180606BG00065262Решение на Съда (първи състав) от 6 юни 2018 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Нидерландия) — M.N.J.P.W. Nooren, J.M.F.D.C. Nooren, наследници на M.N.F.M. Nooren/Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Дело C-667/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Финансиране от ЕЗФРСР — Регламент (ЕО) № 1122/2009 — Подпомагане на развитието на селските райони — Неспазване на правилата за кръстосано спазване — Намаления и изключвания — Кумулиране на намаленията)“2018/C 268/06Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: M.N.J.P.W. Nooren, J.M.F.D.C. Nooren, наследници на M.N.F.M. Nooren

      Ответник: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Диспозитив

   Членове 70—72 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 на Комисията от 30 ноември 2009 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета относно кръстосано спазване, модулация и интегрираната система за администриране и контрол по схемите за директно подпомагане на земеделски производители, предвидени за посочения регламент, както и за прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета относно кръстосано спазване по предвидената схема за подпомагане на лозаро-винарския сектор, във връзка с членове 23 и 24 от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) № 1290/2005, (EО) № 247/2006, (EО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003, трябва да се тълкуват в смисъл, че в хипотеза като обсъжданата в главното производство, в която е налице повече от един случай на неспазване на правилата от една и съща област, приложимото за случаите на неспазване поради небрежност намаление на общата сума на директните плащания, която е била или ще бъде отпусната, следва да се сумира с приложимото намаление за случаите на умишлено неспазване, като общата сума на намаленията за една календарна година трябва да се определя при спазване на принципа на пропорционалност и да не превишава общата сума, посочена в член 23, параграф 1 от Регламент № 73/2009.
   (
         1
      )	ОВ C 78, 13.3.2017 г.


201807130282004422018/C 268/313132018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180509252621Дело C-313/18: Преюдициално запитване от Svea hovrätt (Швеция), постъпило на 9 май 2018 г. — Dacom Limited/IPM Informed Portfolio Management AB
 ---documentbreak--- C2682018BG2510120180509BG0031251262Преюдициално запитване от Svea hovrätt (Швеция), постъпило на 9 май 2018 г. — Dacom Limited/IPM Informed Portfolio Management AB
   (Дело C-313/18)2018/C 268/31Език на производството: шведски
      Запитваща юрисдикция

   Svea hovrätt

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Dacom Limited

      Ответник: IPM Informed Portfolio Management AB

      Преюдициални въпроси

            1.1

            По какви критерии следва да се определи дали даден материал представлява подготвителен материал за разработване по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 2009/24/EО (
                  1
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно правната закрила на компютърните програми? Могат ли да представляват такъв подготвителен материал за разработване документи, в които са формулирани изискванията относно функциите, които трябва да бъдат изпълнявани от компютърна програма, и резултатите, които компютърната програма трябва да постига, например подробни описания на инвестиционни принципи или рискови модели за управление на активи, включително математически формули, които да се прилагат в компютърната програма?

            1.2

            За да представлява подготвителен материал за разработване по смисъла на директивата, трябва ли материалът да бъде толкова завършен и подробен, че практически да не изисква взимането на самостоятелни решения от лицето, което в действителност пише кода на компютърната програма?

            1.3

            Означава ли изключителното право върху подготвителния материал за разработване по смисъла на директивата, че компютърната програма, която се получава впоследствие от подготвителния материал, следва да се счита за адаптация на подготвителния материал за разработване и следователно не представлява самостоятелно произведение за целите на авторското право (член 4, параграф 1, буква б) от Директива 2009/24/ЕО), или че подготвителният материал за разработване и софтуерът следва да се считат за различно обективно изражение на едно и също произведение, или че те са две самостоятелни произведения?

            2.1

            Може ли по смисъла на член 2, параграф 3 от Директива 2009/24/ЕО да се счита за служител на [фирмата клиент] консултант, нает от друга фирма, който е работил в продължение на няколко години за един и същ клиент и в изпълнение на задълженията си или по указанията, дадени му от клиента, е създал компютърна програма?

            2.2

            По смисъла на тази разпоредба по какви критерии следва да се преценява дали дадено лице е служител?

            3.1

            Означава ли член 11 от Директива 2004/48/ЕО (
                  2
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост, че трябва да съществува възможност да се наложи съдебна забрана дори когато ищецът поддържа, че притежава спорното право върху интелектуална собственост съвместно със страната, срещу която е насочена съдебната забрана?

            3.2

            Ако отговорът на въпрос 3.1 е утвърдителен, различен ли би бил изводът, ако изключителното право се отнася до компютърна програма и тази компютърна програма не се разпространява, нито е обществено достъпна, а се използва само в стопанската дейност на някой съсобственик?

      (
         1
      )	OВ L 111, 2009 г., стр. 16.
   (
         2
      )	OВ L 157, 2004 г., стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56.


201807130682004292018/C 268/523392018TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180530434311Дело T-339/18: Жалба, подадена на 30 май 2018 г. — Enterprise Holdings/EUIPO (E PLUS)
 ---documentbreak--- C2682018BG4310120180530BG0052431431Жалба, подадена на 30 май 2018 г. — Enterprise Holdings/EUIPO (E PLUS)
   (Дело T-339/18)2018/C 268/52Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Enterprise Holdings, Inc. (Сейнт Луис, Мисури, Съединени американски щати) (представител: D. Farnsworth, Solicitor)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „E PLUS“ — заявка за регистрация № 16 377 079

      Обжалвано решение: Решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 март 2018 г. по преписка R R 2141/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да приеме заявлението за публикуване,

            —

            да осъди EUIPO да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 7 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807130552004232018/C 268/454132017TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180619373711Дело T-413/17: Решение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — Karl Storz/EUIPO (3D) (Марка на Европейския съюз — Посочваща Европейския съюз международна регистрация — Фигуративна марка „3D“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Липса на описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Задължение за мотивиране — Член 75, параграф 1 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94, параграф 1 от Регламент 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2682018BG3710120180619BG0045371371Решение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — Karl Storz/EUIPO (3D)
   (Дело T-413/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Посочваща Европейския съюз международна регистрация — Фигуративна марка „3D“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Липса на описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Задължение за мотивиране — Член 75, параграф 1 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94, параграф 1 от Регламент 2017/1001)“2018/C 268/45Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Karl Storz GmbH & Co. KG (Тютлинген, Германия) (представители: S. Gruber и N. Siebertz, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и D. Walicka)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 11 април 2017 г. (преписка R 1502/2016-2) относно посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративната марка „3D“

      Диспозитив

            1)

            Отменя решението на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 11 април 2017 г. (приписка R 1502/2016-2), доколкото се отнася до „канцеларски принадлежности“ от клас 16 по смисъла на Ницската спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г., ревизирана и изменена.

            2)

            Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

            3)

            Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 277, 21.8.2017 г.


201807130532004262018/C 268/533452018TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180601434422Дело T-345/18: Жалба, подадена на 1 юни 2018 г. — BNP Paribas/ЕЦБ
 ---documentbreak--- C2682018BG4320120180601BG0053432442Жалба, подадена на 1 юни 2018 г. — BNP Paribas/ЕЦБ
   (Дело T-345/18)2018/C 268/53Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: BNP Paribas (Париж, Франция) (представители: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi и M. Dalon, avocats)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени решение на ЕЦБ № ECB-SSM-2018-FRBNP-17 от 26 април 2018 г. в частта, която налага приспадане на НАПЛ, поети към ЕФП, национални фондове за преструктуриране и СГД, от собствения капитал от първи ред на индивидуална, подконсолидирана или консолидирана основа, и по-специално да отмени параграфи 9.1, 9.2 и 9.3,

            —

            да осъди ЕЦБ да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

            1.

            Първото основание е твърдение за липса на правно основание. В това отношение жалбоподателят поддържа, че спорното решение установявало ново правило от общ характер, което ясно надхвърляло правната уредба на упражняването на задачите на ответника за пруденциален надзор.
            Освен това решението било прието, без да се разгледа предварително платежоспособността и ликвидността и без да се отчете рисковият профил на жалбоподателя, като ответникът надхвърлил правомощията си по член 4, параграф 1, буква е) и по член 16 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 2013 г., стр. 63) (наричан по-нататък „Регламентът за ЕНМ“).
            Накрая, жалбоподателят твърди, че член 16, параграф 1, буква в) от Регламента за ЕНМ не предоставял право на ЕЦБ да предприема действия за осигуряване на „по-добра информация за рисковете“ и че член 4, параграф 1, буква е) и член 16, параграф 2, буква г) от Регламента за ЕНМ не предоставяли право за приемане на пруденциални мерки по отношение на задбалансовите позиции.

            2.

            Второто основание е твърдение за грешка при прилагане на правото, тъй като ответникът тълкувал погрешно текстовете на актовете на Европейския съюз, даващи право на кредитните институции да използват неотменими ангажименти за плащане (наричани по-нататък „НАПЛ“) за покриване на част от задълженията им към фондовете за преструктуриране и схемите за гарантиране на депозити. Обжалваното решение противоречало на смисъла и целта на приложимите правни норми, тъй като противоречало на изразената с приемането им воля на законодателя. По този начин споменатото решение лишавало от смисъл разглежданите разпоредби.

            3.

            Трето основание е твърдение за нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като наложеното изискване за приспадане на НАПЛ от собствения капитал било неуместно и ненужно предвид чисто хипотетичния и вече покрит риск. Според жалбоподателя тази мярка била непропорционална с оглед на възложената на ЕЦБ цел за „предоставяне на адекватна информация за финансовите рискове“.

            4.

            Четвърто основание е твърдение за явна грешка в преценката и за нарушение на принципа на добра администрация. Жалбоподателят твърди, че като избрал да използва инструмент (приспадане от собствения капитал), който очевидно бил неподходящ за целта, която твърдял, че преследва (да предоставя адекватна информация за рисковете) и като не предприел подходящите с оглед на собствените си преценки действия, ответникът не спазил принципа на добра администрация.


201807130382004022018/C 268/086732016CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL201806057711Дело C-673/16: Решение на Съда (голям състав) от 5 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Curtea Constituţională a României — Румъния) — Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociaţia Accept/Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne (Преюдициално запитване — Гражданство на Съюза — Член 21 ДФЕС — Право на гражданите на Съюза да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки — Директива 2004/38/ЕО — Член 3 — Бенефициенти — Членове на семейството на гражданина на Съюза — Член 2, точка 2, буква а) — Понятието „съпруг“ — Брак между лица от един и същ пол — Член 7 — Право на пребиваване за повече от три месеца — Основни права)
 ---documentbreak--- C2682018BG710120180605BG00087171Решение на Съда (голям състав) от 5 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Curtea Constituţională a României — Румъния) — Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociaţia Accept/Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne
   (Дело C-673/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Гражданство на Съюза — Член 21 ДФЕС — Право на гражданите на Съюза да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки — Директива 2004/38/ЕО — Член 3 — Бенефициенти — Членове на семейството на гражданина на Съюза — Член 2, точка 2, буква а) — Понятието „съпруг“ — Брак между лица от един и същ пол — Член 7 — Право на пребиваване за повече от три месеца — Основни права)“2018/C 268/08Език на производството: румънски
      Запитваща юрисдикция

   Curtea Constituţională a României

      Страни в главното производство

      Ищци: Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociaţia Accept

      Ответници: Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne

      в присъствието на: Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Диспозитив

            1)

            В случаите, в които гражданин на Съюза е използвал свободата си на движение, отивайки в държава членка, различна от тази, на която е гражданин, и реално пребивавайки там в съответствие с условията по член 7, параграф 1 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, и през това време е създал или укрепил семеен живот с гражданин на трета страна от същия пол, с когото се е свързал в законно сключен в приемащата държава членка брак, член 21, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска компетентните органи на държавата членка, чийто гражданин е посоченият гражданин на Съюза, да откажат да предоставят на гражданина на трета страна право на пребиваване на територията на тази държава членка по съображението, че нейното право не предвижда брака между лица от един и същ пол.

            2)

            Член 21, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство гражданинът на трета страна от същия пол като гражданина на Съюза, с когото е сключил брак в държава членка в съответствие с нейното право, разполага с право на пребиваване за повече от три месеца на територията на държавата членка, чийто гражданин е посоченият гражданин на Съюза. Това производно право на пребиваване не бива да се обвързва с по-строги условия от предвидените в член 7 от Директива 2004/38.

      (
         1
      )	ОВ C 104, 3.4.2017 г.


201807130242004412018/C 268/323172018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180514262611Дело C-317/18: Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Португалия), постъпило на 14 май 2018 г. — Cátia Correia Moreira/Município de Portimão
 ---documentbreak--- C2682018BG2610120180514BG0032261261Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Португалия), постъпило на 14 май 2018 г. — Cátia Correia Moreira/Município de Portimão
   (Дело C-317/18)2018/C 268/32Език на производството: португалски
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Judicial da Comarca de Faro

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Cátia Correia Moreira

      Ответник: Município de Portimão

      Преюдициални въпроси

            1)

            Като се има предвид, че под „работник“ се разбира всяко лице, което се закриля в качеството му на работник или служител съгласно националното трудово законодателство на съответната държава членка, може ли лице, сключило трудов договор за изпълнение на определена работа с прехвърлителя, да се счита за „работник“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква г) от Директива 2001/23/ЕО (
                  1
               ) на Съвета от 12 март 2001 г. и да се ползва от закрилата, предвидена в посочената правна уредба?

            2)

            Допуска ли правото на Европейския съюз, и по-специално Директива 2001/23/ЕО във връзка с член 4, параграф 2 от Договора за Европейския съюз национална правна уредба, която дори при прехвърляне, попадащо в приложното поле на Директивата, задължава работниците непременно да участват в открит конкурс и да сключат нов договор с приобретателя, когато става въпрос за община?

      (
         1
      )	Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, 2001 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20).


title: Дело C-677/16: Решение на Съда (голям състав) от 5 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n° 33 de Madrid — Испания) — Lucía Montero Mateos/Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 4 — Принцип на недопускане на дискриминация — Понятие „условия за наемане на работа“ — Сравнимост на положенията — Обосноваване — Понятие „обективни причини“ — Обезщетение при прекратяване на трудов договор за неопределено време на обективно основание — Липса на обезщетение при изтичане на срока на срочен трудов договор за заместване)

text:
201807130142004052018/C 268/096772016CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL201806058811Дело C-677/16: Решение на Съда (голям състав) от 5 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 33 de Madrid — Испания) — Lucía Montero Mateos/Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 4 — Принцип на недопускане на дискриминация — Понятие „условия за наемане на работа“ — Сравнимост на положенията — Обосноваване — Понятие „обективни причини“ — Обезщетение при прекратяване на трудов договор за неопределено време на обективно основание — Липса на обезщетение при изтичане на срока на срочен трудов договор за заместване)
 ---documentbreak--- C2682018BG810120180605BG00098181Решение на Съда (голям състав) от 5 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 33 de Madrid — Испания) — Lucía Montero Mateos/Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid
   (Дело C-677/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 4 — Принцип на недопускане на дискриминация — Понятие „условия за наемане на работа“ — Сравнимост на положенията — Обосноваване — Понятие „обективни причини“ — Обезщетение при прекратяване на трудов договор за неопределено време на обективно основание — Липса на обезщетение при изтичане на срока на срочен трудов договор за заместване)“2018/C 268/09Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social no 33 de Madrid

      Страни в главното производство

      Ищец: Lucía Montero Mateos

      Ответник: Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

      Диспозитив

   Клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която не предвижда за работниците, наети на срочни трудови договори, сключени за временно заемане на длъжност, докато се провежда конкурс или процедура за повишаване с оглед на окончателното заемане на длъжността — какъвто е разглежданият в главното производство договор за заместване — каквото и да било обезщетение при изтичане на срока, за който са сключени тези договори, независимо че на работниците на трудови договори за неопределено време се изплаща обезщетение при прекратяване на трудовия договор поради обективна причина.
   (
         1
      )	ОВ C 86, 20.3.2017 г.


201807130322003482018/C 268/183632017CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180607141521Дело C-363/17 P: Решение на Съда (девети състав) от 7 юни 2018 г. — Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA/Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV (Жалба — Дъмпинг — Внос на някои видове полиетилентерефталат с произход от Индия, Тайланд и Тайван — Решение за изпълнение 2013/226/ЕС — Решение за прекратяване на процедурата за преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките без налагане на окончателно антидъмпингово мито — Извъндоговорна отговорност — Причинно-следствена връзка — Задължение за мотивиране)
 ---documentbreak--- C2682018BG1410120180607BG0018141152Решение на Съда (девети състав) от 7 юни 2018 г. — Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA/Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV
   (Дело C-363/17 P) (
         1
      )
   „(Жалба — Дъмпинг — Внос на някои видове полиетилентерефталат с произход от Индия, Тайланд и Тайван — Решение за изпълнение 2013/226/ЕС — Решение за прекратяване на процедурата за преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките без налагане на окончателно антидъмпингово мито — Извъндоговорна отговорност — Причинно-следствена връзка — Задължение за мотивиране)“2018/C 268/18Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподатели: Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA (представители: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, solicitor)

      Други страни в производството: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Съвет на Европейския съюз (представител: H. Marcos Fraile, подпомаган от B. O’Connor, solicitor, и S. Gubel, avocat), Европейска комисия, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA и Novapet SA да заплатят съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 283, 28.8.2017 г.


201807130272004202018/C 268/333192018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180514272821Дело C-319/18 P: Жалба, подадена на 14 май 2018 г. от Fred Olsen, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 март 2018 г. по дело T-108/16, Naviera Armas, S.A./Европейска комисия
 ---documentbreak--- C2682018BG2710120180514BG0033271282Жалба, подадена на 14 май 2018 г. от Fred Olsen, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 март 2018 г. по дело T-108/16, Naviera Armas, S.A./Европейска комисия
   (Дело C-319/18 P)2018/C 268/33Език на производството: испански
      Страни

      Жалбоподател: Fred Olsen, S.A. (представители: J.M. Rodríguez Cárcamo и A.M. Rodríguez Conde, abogados)

      Други страни в производството:

   Naviera Armas, S.A.
   Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Fred Olsen, S.A. най-покорно моли Съда да:

            —

            отмени изцяло решението на Общия съд от 15 март 2018 г. по дело T-108/16, Naviera Armas, S.A./Европейска комисия, подпомагана от Fred Olsen, S.A., EU:T:2018:145,

            —

            отхвърли изцяло искането на Naviera Armas, S.A. за отмяна на решението на Европейската комисия (2015) 8655 окончателен от 8 декември 2015 г. относно държавна помощ SA.36628 (2015/NN-2) (ex 2013/CP — Испания — Fred Olsen

            —

            осъди страните, които се противопоставят на жалбата, да понесат направените от Fred Olsen, S.A. във връзка с нея съдебни разноски, и да осъди Naviera Armas, S.A. да заплати съдебните разноски, направени от Fred Olsen, S.A. в първоинстанционното производство.

      Основания и основни доводи

   1. Първо основание на жалбата

            1.

            В първото основание Fred Olsen посочва липсата на мотиви на обжалваното решение по отношение на селективността на мярката, както се изисква в решение Комисия/Hansestadt Lübeck (C-524/14 P) (
                  1
               ).

            2.

            Ако Общият съд беше анализирал селективността на мярката в съответствие с изведените в това решение критерии, той е трябвало да анализира (i) общата референтна рамка, в която се включват таксите, плащани от Fred Olsen за използването на инфраструктурата на Puerto de las Nieves, т.е. системата от такси, приложима към всички пристанища на Канарските острови, както е уредена в националното право, (ii) въпроса дали положението на Fred Olsen и това на другите оператори, използващи посочената инфраструктура, включително Naviera Armas, са сходни или не по отношение на разглежданата мярка и (iii) възможността да е налице дискриминация при плащането на тези такси.

            3.

            В обжалваното решение Комисията приема, че сам по себе си фактът, че Fred Olsen е единственият ползвател на Puerto de las Nieves, не представлява предимство, получено с държавни средства, тъй като Fred Olsen плаща нормалния размер на таксите, изисквани от всички оператори според приложимия за всички пристанища на Канарските острови режим. Поради това Комисията не била длъжна да разглежда селективността на мярката.

            4.

            За сметка на това, за да прецени наличието на затруднение по смисъла на член 108, параграф 2 ДФЕС, Общият съд е трябвало да направи това разглеждане, което е щяло да му позволи да прецени дали пристанищните такси, плащани от Fred Olsen, за да бъде единственият ползвател на пристанищната инфраструктура на Puerto de Las Nieves, са му предоставяли някакво предимство.

            5.

            Тъй като мотивите на съдебното решение са явно недостатъчни по този въпрос, не може да се прецени дали е налице това предполагаемо предимство, поради което решението на Общия съд трябва да се отмени изцяло.

      2. Второ основание на жалбата

            6.

            Във второто си основание Fred Olsen посочва, че решението на Комисията, в което не се прилага тестът за частния инвеститор, е било мотивирано в достатъчна степен.

            7.

            Общият съд е приел за недостатъчни мотивите на решението, тъй като според него Комисията е трябвало да използва критерия за частния инвеститор, действащ при условията на пазарна икономика.

            8.

            Въпреки това, освен самия факт, че Fred Olsen е единственият ползвател на Puerto de la Nieves, в решението на Общия съд няма никаква индикация, че това положение му предоставя някакво предимство, свързано с плащането на таксите за използването на инфраструктурата. В този случай няма споразумение или намаление на таксите за Fred Olsen, нито положение на дискриминация при плащането на таксите по отношение на други оператори като Naviera Armas.

            9.

            Поради това решения Freistaat Sachsen и Провинция Долна Саксония/Комисия (T-443/08 и T-455/08) (
                  2
               ), Ryanair/Комисия (T-196/04) (
                  3
               ), y Aéroports de Paris/Комисия (T-128/98) (
                  4
               ) на намират приложение в настоящия случай.

            10.

            Ето защо решението на Общия съд трябва да се отмени изцяло, а решението на Комисията — запазено в своята цялост.

      (
         1
      )	Решение от 21 декември 2016 г., Комисия/Hansestadt Lübeck, C-524/14 P, EU:C:2016:971.
   (
         2
      )	Решение от 24 март 2011 г., Freistaat Sachsen и Провинция Долна Саксония/Комисия, T-443/08 и T-455/08, EU:T:2011:117.
   (
         3
      )	Решение от 17 декември 2008 г., Ryanair/Комисия, T-196/04, EU:T:2008:585.
   (
         4
      )	Решение от 12 декември 2000 г., Aéroports de Paris/Комисия, T-128/98, EU:T:2000:290.


201807130622003712018/C 268/465902016TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180608373822Дело T-590/16: Определение на Общия съд от 8 юни 2018 г. — Spychalski/Комисия (Публична служба — Назначаване — Обявление за конкурс — Конкурс на общо основание EPSO/AD 177/10-ECO2013 — Оценяване по основния език — Решение името на жалбоподателя да не бъде включено в списъка с резерви — Явна липса на компетентност — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
 ---documentbreak--- C2682018BG3720120180608BG0046372382Определение на Общия съд от 8 юни 2018 г. — Spychalski/Комисия
   (Дело T-590/16) (
         1
      )
   „(Публична служба — Назначаване — Обявление за конкурс — Конкурс на общо основание EPSO/AD 177/10-ECO2013 — Оценяване по основния език — Решение името на жалбоподателя да не бъде включено в списъка с резерви — Явна липса на компетентност — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)“2018/C 268/46Език на производството: полски
      Страни

      Жалбоподател: Michał Spychalski (Варшава, Полша) (представител: A. Żołyniak, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и G. Gattinara)

      Предмет

   Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на конкурсната комисия за конкурса на общо основание EPSO/AD 177/10-ECO2013, организиран от Европейската служба за подбор на персонал (EPSO), да не включи името на жалбоподателя в списъка с резерви, и от друга, за разпореждане до органа по назначаването да попълни изготвения вследствие от конкурса списък с резерви с името на жалбоподателя, с условието срокът на валидност на това допълнително вписване да съвпада със срока на валидност на списъка с резерви

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата отчасти като явно лишена от всякакво правно основание и отчасти поради явна липса на компетентност на Общия съд да се произнесе по нея.

            2)

            Осъжда г-н Michał Spychalski да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (
         1
      )	ОВ C 383 от 17.10.2016 г. (дело, първоначално регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-20/16 и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г.)


201807130252004472018/C 268/1172017CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL201806079911Дело C-7/17 P: Решение на Съда (шести състав) от 7 юни 2018 г. — ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Европейска комисия (Обжалване — Арбитражни клаузи — Конвенции „Persona“ и „Terregov“ сключени в рамките на Шестата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2002 — 2006 г.) — Допустими разходи — Възстановяване на изплатени суми — Насрещeн иск)
 ---documentbreak--- C2682018BG910120180607BG00119191Решение на Съда (шести състав) от 7 юни 2018 г. — ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Европейска комисия
   (Дело C-7/17 P) (
         1
      )
   „(Обжалване — Арбитражни клаузи — Конвенции „Persona“ и „Terregov“ сключени в рамките на Шестата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2002 — 2006 г.) — Допустими разходи — Възстановяване на изплатени суми — Насрещeн иск)“2018/C 268/11Език на производството: гръцки
      Страни

      Жалбоподател: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (представител: S. Paliou, dikigoros)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: R. Lyal и A. Kyratsou)

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 63, 27.2.2017 г.


201807130602004402018/C 268/553542018TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180606454622Дело T-354/18: Жалба, подадена на 6 юни 2018 г. — KID-Systeme/EUIPO — Sky (SKYFi)
 ---documentbreak--- C2682018BG4520120180606BG0055452462Жалба, подадена на 6 юни 2018 г. — KID-Systeme/EUIPO — Sky (SKYFi)
   (Дело T-354/18)2018/C 268/55Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: KID-Systeme GmbH (Букстехуде, Германия) (представител: R. Kunze, G. Würtenberger и T. Wittmann, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Sky plc (Айлуорт, Обединено кралство)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

      Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „SKYFi“— заявка за регистрация № 12 189 502

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 март 2018 г. по преписка R 106/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1 и членове 46, 47, 67, 70, 71, 94 и 95 от Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

            —

            Нарушение на член 2, параграф 2, член 7, параграф 2, член 8, параграф 2, член 8, параграф 9 и членове 27 и 71 от Регламент [за изпълнение] (ЕС) 2018/626 на Комисията.


201807130072003732018/C 268/12322017CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL2018060691022Дело C-32/17 P: Решение на Съда (десети състав) от 6 юни 2018 г. — Apcoa Parking Holdings GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (Жалба — Марка на Европейския съюз — Заявка за регистрация на фигуративна и словна марка „PARKWAY“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 7, параграф 1, буква в))
 ---documentbreak--- C2682018BG920120180606BG001292102Решение на Съда (десети състав) от 6 юни 2018 г. — Apcoa Parking Holdings GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   (Дело C-32/17 P) (
         1
      )
   „(Жалба — Марка на Европейския съюз — Заявка за регистрация на фигуративна и словна марка „PARKWAY“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 7, параграф 1, буква в))“2018/C 268/12Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Apcoa Parking Holdings GmbH (представител: A. Lohmann, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: A. Söder)

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Apcoa Parking Holdings GmbH да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 151, 15.5.2017 г.


201807130732004372018/C 268/563562018TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180607464721Дело T-356/18: Жалба, подадена на 7 юни 2018 г. — Volvo Trademark/EUIPO — Paalupaikka (V V-wheels)
 ---documentbreak--- C2682018BG4610120180607BG0056461472Жалба, подадена на 7 юни 2018 г. — Volvo Trademark/EUIPO — Paalupaikka (V V-wheels)
   (Дело T-356/18)2018/C 268/56Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Volvo Trademark Holding AB (Гьотеборг, Швеция) (представител: T. Dolde, lawyer и M. Hawkins, Solicitor)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Paalupaikka Oy (Йисалми, Финландия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: посочваща заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „V V-WHEELS“ — Заявка за регистрация № 14 439 053

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 2 март 2018 г. по преписка R 1852/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати разноските, включително направените в производствата пред отдела по споровете и пред четвърти апелативен състав на EUIPO.

      Изложени основания

            —

            Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

            —

            Нарушение на член 72, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

            —

            Нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807130402004032018/C 268/207142017CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20171220151512Дело C-714/17 P: Жалба, подадена на 20 декември 2017 г. от Kevin Karp срещу определението, постановено от Общия съд (шестисъстав) на 23 октомври 2017 г. по дело T-833/16, Karp/Парламент
 ---documentbreak--- C2682018BG1520120171220BG0020152151Жалба, подадена на 20 декември 2017 г. от Kevin Karp срещу определението, постановено от Общия съд (шестисъстав) на 23 октомври 2017 г. по дело T-833/16, Karp/Парламент
   (Дело C-714/17 P)2018/C 268/20Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Kevin Karp (представители: N. Lambers, avocat, R. Ben Ammar, avocate)

      Друга страна в производството: Европейски парламент
   С определение от 19 юни 2018 г. Съдът (девети състав) постанови, че жалбата е недопустима.


201807130262003932018/C 268/343432018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180319282921Дело C-343/18: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 19 март 2018 г. — SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa/Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna
 ---documentbreak--- C2682018BG2810120180319BG0034281292Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 19 март 2018 г. — SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa/Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna
   (Дело C-343/18)2018/C 268/34Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa

      Ответници: Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли член 27 от Регламент (ЕО), който предвижда, че за дейностите, посочени в приложение IV, раздел А и приложение V, раздел А, държавите членки осигуряват събирането на такса, да се тълкува в смисъл, че налага задължение за плащане на всички земеделски производители, дори когато „извършват дейностите по клане и транжиране на месо като спомагателна и свързана с отглеждането на животните дейност“?

            2)

            Може ли държавата да освободи някои категории стопани от задължението за плащане на санитарни налози, въпреки че е създала система за събиране на налозите, която като цяло може да гарантира покриването на разходите, направени за целите на официалния контрол, или да прилага по-ниски такси от предвидените в Регламент (ЕО) № 8[8]2/2004 (
                  1
               )?

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (ОВ L 165, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 58, стр. 216).


201807130662003792018/C 268/573572018TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180608474821Дело T-357/18: Жалба, подадена на 8 юни 2018 г. — Luz Saúde/EUIPO — Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ)
 ---documentbreak--- C2682018BG4710120180608BG0057471482Жалба, подадена на 8 юни 2018 г. — Luz Saúde/EUIPO — Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ)
   (Дело T-357/18)2018/C 268/57Език на жалбата: португалски
      Страни

      Жалбоподател: Luz Saúde SA (Лисабон, Португалия) (представители: G. Gentil Anastácio, и P. Guerra и Andrade, advogados)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Clínica La Luz, SL (Мадрид, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител/Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

      Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз HOSPITAL DA LUZ — Заявка за регистрация № 14 791 495

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 април 2018 г. по преписка R 2084/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение, с което частично се отказва регистрация на марката на жалбоподателя, предмет на разглежданото производство, като го измени и разреши регистрацията

            —

            да осъди EUIPO да заплати изцяло съдебните разноски.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б), от Регламент № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807130112003462018/C 268/217222017CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20171127151623Дело C-722/17: Преюдициално запитване от Bezirksgericht Villach (Австрия), постъпило на 27 ноември 2017 г. — Norbert Reitbauer и др./Enrico Casamassima
 ---documentbreak--- C2682018BG1530120171127BG0021153162Преюдициално запитване от Bezirksgericht Villach (Австрия), постъпило на 27 ноември 2017 г. — Norbert Reitbauer и др./Enrico Casamassima
   (Дело C-722/17)2018/C 268/21Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Bezirksgericht Villach

      Страни в главното производство

      Ищци: Norbert Reitbauer, Dolinschek GmbH, B.T.S. Trendfloor Raumausstattungs-GmbH, Elektrounternehmen K. Maschke GmbH, Klaus Egger, Architekt DI Klaus Egger Ziviltechniker GmbH

      Ответник: Enrico Casamassima

      Преюдициални въпроси

            1.

            Въпрос 1:
            Трябва ли член 24, точка 5 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (
                  1
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (наричан по-нататък „Регламент Брюксел Ia“) да се тълкува в смисъл, че в случай на несъгласие с разпределението на постъпленията от принудителната продан предвиденият в член 232 от австрийския Exekutionsordnung (Кодекс на принудителното изпълнение) иск за оспорване на разпределението на тези постъпления попада в обхвата на тази разпоредба
            включително когато искът на обезпечен кредитор срещу друг обезпечен кредитор:

                     a)

                     се основава на възражението, че обезпеченото със залог или ипотека вземане на последния кредитор по договор за заем, вече не съществува поради предявено насрещно вземане на длъжника за обезщетение за вреди,

                     б)

                     се основава, както при отменителния иск, освен това на възражението, че учредяването на обезпечението на това вземане по договор за заем е недействително, защото облагодетелства конкретния кредитор след настъпване на неплатежоспособността?

            2.

            Въпрос 2 (при отрицателен отговор на първия въпрос):
            Трябва ли член 24, точка 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (наричан по-нататък „Регламент Брюксел Ia“) да се тълкува в смисъл, че в случай на несъгласие с разпределението на постъпленията от принудителната продан предвиденият в член 232 от австрийския Exekutionsordnung (Кодекс на принудителното изпълнение) иск за оспорване на разпределението на тези постъпления попада в обхвата на тази разпоредба,
            включително, когато искът на един обезпечен кредитор срещу друг обезпечен кредитор:

                     a)

                     се основава на възражението, че обезпеченото със залог или ипотека вземане на последния кредитор по договор за заем вече не съществува поради предявено насрещно вземане на длъжника за обезщетение за вреди,

                     б)

                     се основава, както при отменителния иск, освен това на възражението, че учредяването на обезпечението, с което се обезпечава това вземане по договор за заем, е недействително, защото облагодетелства конкретния кредитор след настъпване на неплатежоспособността?

      (
         1
      )	ОВ L 351, 2012 г., стр 1.


201807130302003472018/C 268/353462018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180525293021Дело C-346/18 P: Жалба, подадена на 25 май 2018 г. от Rose Vision, S.L. срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 8 март 2018 г. по дела T-45/13 RENV и T-587/15, Rose Vision/Комисия
 ---documentbreak--- C2682018BG2910120180525BG0035291302Жалба, подадена на 25 май 2018 г. от Rose Vision, S.L. срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 8 март 2018 г. по дела T-45/13 RENV и T-587/15, Rose Vision/Комисия
   (Дело C-346/18 P)2018/C 268/35Език на производството: испански
      Страни

      Жалбоподател: Rose Vision, S.L. (представител: J.J. Marín López, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания

            —

            да се отмени решението на Общия съд (седми състав) от 8 март 2018 г., Rose Vision/Комисия, T-45/13 RENV и T-587/15, ECLI:EU:T:2018:124,

            —

            на Rose Vision да се присъди обезщетение в съответствие с изложеното в точки 10 и 11 от настоящата жалба.

      Основания и основни доводи

            1.

            Грешка при прилагане на правото, тъй като с определение на Общия съд от 10 октомври 2017 г. по дело T-587/15 е възобновявана устната фаза на производството въз основа на неправилния мотив, че това е поискано от жалбоподателя;

            2.

            Грешка при прилагане на правото, тъй като в обжалваното решение е изопачена преценката на доказателствата, представени в подкрепа на твърдението, че Комисията е заменила предупреждение W 2 с предупреждение W 1 от юли 2012 г.;

            3.

            Грешка при прилагане на правото, тъй като в обжалваното решение е отхвърлено искането по дело T-45/13 RENV да се обяви за недействителна регистрацията на Rose Vision в системата за ранно предупреждение (СРП) въз основа на обстоятелството, че предупреждение W 2 е задействано без жалбоподателят да бъде уведомен за това, без да се посочат мотиви за тази регистрация, без да се даде възможност на жалбоподателя да изложи доводите си в това отношение и без да има възможност да обжалва посочената регистрация;

            4.

            Грешка при прилагане на правото поради липсата на мотиви във връзка с доводите, съдържащи се в четвъртото основание на жалбата по дело T-587/15, които изобщо не са разгледани в обжалваното решение;

            5.

            Грешка при прилагане на правото, тъй като макар в обжалваното решение да е прието правилно, че Комисията не е спазила двумесечния срок, предвиден в член II.22, параграф 5 от Общите условия на Седма рамкова програма (7РП) (точка 99 от обжалваното решение), че е превишила „значително двумесечния срок“ и че неспазването на посочения срок е „укоримо“ (точка 116 от обжалваното решение), не е уважено искането да се обяви, че окончателният доклад за одит 11-INFS-025 и докладът за одит 11-BA119-016 са нищожни по право в договорно отношение, че са невалидни и че не произвеждат правно действие;

            6.

            Грешка при прилагане на правото, тъй като в обжалваното решение е изопачена преценката на доказателствата, представени в подкрепа на твърдението, че Комисията е потвърдила плащанията на Rose Vision по проектите sISI, 4NEM и SFERA;

            7.

            Грешка при прилагане на правото, тъй като макар в обжалваното решение да е прието, че Комисията не е изпълнила задължението си за запазване на поверителност, предвидено в член II.22, параграф 1 от Общите условия на 7РП със съобщаването на трети лица на информация относно одит 11-INFS-025 (точка 158 от обжалваното решение), в точки 159 и 160 от обжалваното решение неоснователно е отхвърлено искането на жалбоподателя да се обяви, че Комисията не е изпълнила задължението си за запазване на поверителност по одити 11-INFS-025 и 11-BA119-016 (точка 215 от писменото становище на Rose Vision по дело T-45/13 RENV от 12 септември 2016 г.);

            8.

            Основание за отмяна с което се поддържа, че са нарушени договорните клаузи на Общите условия на 7РП и принципът на правна сигурност в договорните отношения, тъй като е прието, че по одити 11-INFS-025 и 11-BA119-01 правилно са приложени спрямо Rose Vision новите изисквания, съдържащи се във Финансовите насоки от 2011 г., въпреки че релевантните периоди за одит 11-INFS-025 са между 1 ноември 2009 г. и 31 октомври 2010 г. за проект FutureNEM и между 1 януари 2010 г. и 31 декември 2010 г. за проект FIRST и sISI;

            9.

            Основание за отмяна с което се поддържа, че е изопачена преценката на доказателствата и по-специално на документа, представен от Rose Vision на 30 август 2012 г., който изобщо не е разгледан в обжалваното решение;

            10.

            Основание за отмяна с което се поддържа, че в обжалваното решение неправилно е отхвърлено присъждането на обезщетение за извъндоговорна отговорност;

            11.

            Основание за отмяна с което се поддържа, че липсват мотиви във връзка с доводите, съдържащи се в част XII от жалбата по дело T-587/15, като в точки 112—117 от нея е направено искане за обезщетение за извъндоговорна отговорност, което изобщо не е разгледано в обжалваното решение.


201807130762003802018/C 268/472752018TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180424383921Дело T-275/18: Жалба, подадена на 24 април 2018 г. — Front Polisario/Съвет
 ---documentbreak--- C2682018BG3810120180424BG0047381392Жалба, подадена на 24 април 2018 г. — Front Polisario/Съвет
   (Дело T-275/18)2018/C 268/47Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Front populaire pour la libération de la Saguia-el-Hamra et du Rio de Oro (Front Polisario) (представител: G. Devers, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да приеме, че жалбата за отмяна е допустима;

            —

            да постанови отмяна на обжалваното решение;

            —

            да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят навежда десет основания в подкрепа на жалбата си срещу Решение (ЕС) 2018/146 на Съвета от 22 януари 2018 година относно сключването, от името на Съюза, на Евро-средиземноморско споразумение в областта на въздухоплаването между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Кралство Мароко, от друга страна (ОВ 2018, L 26, стр. 4).

            1.

            Първото основание е изведено от липса на компетентност на Съвета да приеме обжалваното решение, тъй като Съюзът и Кралство Мароко нямали компетентност да сключват международни договори, включващи Западна Сахара, на мястото на народа, населяващ тази територия и представляван от Front Polisario.

            2.

            Второто основание е изведено от неизпълнение на задължението за разглеждане на всички относими факти по делото, като се има пред вид, че Съветът не се е съобразил с факта, че международното споразумение, сключено с обжалваното решение, е било временно прилагано в продължение на 12 години на територията на Западна Сахара в нарушение на нейния отделен и различен статут.

            3.

            Третото основание е изведено от неизпълнение на задължението да се разгледа въпросът за спазването на основните права, като се има пред вид, че при приемането на обжалваното решение Съветът не си е поставил въпросът за спазването на правата на човека на окупираната сахравска територия.

            4.

            Четвъртото основание е изведено от нарушение на правото на защита с мотива, че преди да приеме обжалваното решение Съветът не е водил никакви разговори с Front Polisario, единственият представител на народа на Западна Сахара.

            5.

            Петото основание е изведено от нарушение на основните принципи и ценности, от които се ръководи дейността на Съюза на международната сцена, тъй като международното споразумение, сключено с обжалваното решение, се прилагало на територията на Западна Сахара в рамките на анексионната политика на Кралство Мароко и на системните нарушения на основните права, които предполагало продължаването на тази политика.

            6.

            Шестото основание е изведено от нарушение на правото на самоопределение с мотива, че международното споразумение, сключено с обжалваното решение, би се прилагало за Западна Сахара, в нарушение, от една страна, на отделния и различен статут на тази територия, и от друга страна, на правото на народа сахрави да бъде зачитана териториалната цялост на неговата територия.

            7.

            Седмото основание е изведено от нарушение на принципа на относителното действие на договорите, с мотива, че народът на Западна Сахара, представляван от Front Polisario, не е дал съгласието си за международното споразумение, сключено с обжалваното решение.

            8.

            Осмото основание е изведено от нарушение на въздушното пространство на Западна Сахара, тъй като обжалваното решение, с което се утвърждава незаконната практика, породена от временното прилагане на международното споразумение, сключено с него, щяло да има за последица включването на сахравското въздушно пространство в приложното поле на посоченото споразумение.

            9.

            Деветото основание е изведено от нарушение на правото на международната отговорност, с мотива, че с обжалваното решение Съюзът, от една страна, не е изпълнил задължението си да не признава незаконната окупация на Западна Сахара, и от друга страна, оказвал помощ и съдействие за запазването на това положение.

            10.

            Десетото основание е изведено от нарушение на задължението за спазване на международното право на правата на човека и на международното хуманитарно право, тъй като изпълнението от Съюза на неговите международни задължения по отношение на народа на Западна Сахара, предполагало най-малкото Съветът да се въздържи от приемането на обжалваното решение, поради това, че то би позволило влизането в сила на международно споразумение, приложимо към частта на Западна Сахара, която се намира под мароканска окупация.


201807130582003622018/C 268/583642018TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180611484811Дело T-364/18: Жалба, подадена на 11 юни 2018 г. — Arçelik/EUIPO (MicroGarden)
 ---documentbreak--- C2682018BG4810120180611BG0058481481Жалба, подадена на 11 юни 2018 г. — Arçelik/EUIPO (MicroGarden)
   (Дело T-364/18)2018/C 268/58Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Arçelik AS (Истанбул, Турция) (представител: A. Franke, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „MicroGarden“ — заявка за регистрация № 16 971 988

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 4 април 2018 г. по преписка R 163/2018-2

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

            —

            Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

            —

            Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807130392004532018/C 268/363752018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180607303121Дело C-375/18: Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 7 юни 2018 г. — Hampshire County Council/C.E., N.E.
 ---documentbreak--- C2682018BG3010120180607BG0036301312Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 7 юни 2018 г. — Hampshire County Council/C.E., N.E.
   (Дело C-375/18)2018/C 268/36Език на производството: английски
      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hampshire County Council

      Ответници: C.E., N.E.

      Преюдициални въпроси

   Допуска ли правото на ЕС, и по-специално разпоредбите на Регламент (ЕО) № 2201/2003 (
         1
      ) на Съвета, съдилищата на една държава членка да налагат временна забрана (защитни мерки), която е насочена in personam към публичен орган на друга държава членка и възпрепятства този орган да предприеме действия за осиновяване на деца пред съдилищата на тази друга държава членка, когато забраната in personam е породена от необходимостта да се защитят правата на страните в изпълнително производство съгласно глава III от Регламента от 2003 г.?
   (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (ОВ L 338, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183 и поправка в ОВ L 99, 2016 г., стр. 34).


201807130612003652018/C 268/593732018TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180619484922Дело T-373/18: Жалба, подадена на 19 юни 2018 г. — ABB/EUIPO (FLEXLOADER)
 ---documentbreak--- C2682018BG4820120180619BG0059482492Жалба, подадена на 19 юни 2018 г. — ABB/EUIPO (FLEXLOADER)
   (Дело T-373/18)2018/C 268/59Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: ABB AB (Västerås, Швеция) (представители: Rechtsanwälte M. Hartmann и S. Fröhlich)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „FLEXLOADER“ — заявка № 17 099 474

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 29.3.2018 г. по преписка R 93/2018-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, възникнали в хода на производството, както и съдебните разноски на жалбоподателя.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807130722004362018/C 268/483062018TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180516394021Дело T-306/18: Жалба, подадена на 16 май 2018 г. — Унгария/Комисия
 ---documentbreak--- C2682018BG3910120180516BG0048391402Жалба, подадена на 16 май 2018 г. — Унгария/Комисия
   (Дело T-306/18)2018/C 268/48Език на производството: унгарски
      Страни

      Жалбоподател: Унгария (представители: M.Z. Fehér, G. Koós и G. Tornyai)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            Да отмени Решение (ЕС) 2018/262 на Комисията от 14 февруари 2018 година относно предложената гражданска инициатива, озаглавена „We are a welcoming Europe, let us help!“ (
                  1
               ),

            —

            да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

            1.

            Първо основание — нарушение на член 4, параграф 2, букви б), в) и г) и на член 4, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 211/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година относно гражданската инициатива (
                  2
               )
            Първата и втората част от европейската гражданска инициатива, регистрирана посредством обжалваното решение, попадат по очевиден начин извън обхвата на правомощията на Комисията да представи предложение за правен акт на Съюза с цел изпълнение на Договорите. Поради тази причина регистрацията на инициативата нарушава член 4, параграф 2, буква б) и член 4, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 211/2011. Освен това първата част от инициативата е в злоупотреба, поради което противоречи и на член 4, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) № 211/2011, докато, що се отнася до втората част, следва да се посочи, че тя може да доведе до резултат, който е в противоречие с ценностите на Съюза, установени в член 2 ДЕС, поради което противоречи и на член 4, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕС) № 211/2011.

            2.

            Второто основание — нарушение на член 296 ДФЕС и на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз
            Обжалваното решение не отговаря на изискванията, произтичащи от задължението за мотивиране, поради което нарушава задължението за мотивиране, установено в член 296 ДФЕС, и правото на добра администрация, установено в член 41 от Хартата на основните права. По същество в обжалваното решение не се посочват по абсолютен начин основанията, поради които Комисията приема, че що се отнася до третата част от инициативата, е налице подходящо правно основание и законодателно правомощие на Съюза, т.е. че е изпълнено изискването, установено в член 4, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 211/2011 по отношение на регистрацията.

      (
         1
      )	ОВ L 49, 2018 г., стр. 64.
   (
         2
      )	ОВ, L 65, 2011 г., стр. 1; поправка в ОВ L 94, 2012 г., стр. 49.


201807130352003532018/C 268/22622018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180130171711Дело C-62/18 P: Жалба, подадена на 30 януари 2018 г. от Merck KGaA срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 17 ноември 2017 г. по дело T-802/16, Endoceutics/EUIPO — Merck
 ---documentbreak--- C2682018BG1710120180130BG0022171171Жалба, подадена на 30 януари 2018 г. от Merck KGaA срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 17 ноември 2017 г. по дело T-802/16, Endoceutics/EUIPO — Merck
   (Дело C-62/18 P)2018/C 268/22Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Merck KGaA (представители: M. Best, U. Pfleghar, S. Schäffner, Rechtsanwälte, M. Giannakoulis, advocate)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Endoceutics, Inc.
   С определение от 31 май 2018 г. Съдът (осми състав) отхвърли жалбата като недопустима.


201807130742004382018/C 268/604252017TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180612494911Дело T-425/17: Определение на Общия съд от 12 юни 2018 г. — Capo d’Anzio/Комисия
 ---documentbreak--- C2682018BG4910120180612BG0060491491Определение на Общия съд от 12 юни 2018 г. — Capo d’Anzio/Комисия
   (Дело T-425/17) (
         1
      )2018/C 268/60Език на производството: италианскиПредседателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 277 от 21.8.2017 г.