title: Дело C-157/21: Решение на Съда (пленум) от 16 февруари 2022 г. — Република Полша/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Регламент (ЕС, Евратом) 2020/2092 — Общ режим на обвързаност с условия за защита на бюджета на Европейския съюз — Защита на бюджета на Съюза в случай на нарушение на принципите на правовата държава в държава членка — Правно основание — Член 322, параграф 1, буква а) ДФЕС — Член 311 ДФЕС — Член 312 ДФЕС — Твърдение за заобикаляне на член 7 ДЕС и член 269 ДФЕС — Твърдение за нарушения на член 4, параграф 1, член 5, параграф 2, член 13, параграф 2 ДЕС, член 296, втора алинея ДФЕС, на Протокол (№ 2) относно прилагането на принципите на субсидиарност и на пропорционалност, и на принципите на предоставена компетентност, на правна сигурност, на пропорционалност и на равенство на държавите членки пред Договорите — Твърдение за злоупотреба с власт)

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/8

      Решение на Съда (пленум) от 16 февруари 2022 г. — Република Полша/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-157/21) (1)

      (Жалба за отмяна - Регламент (ЕС, Евратом) 2020/2092 - Общ режим на обвързаност с условия за защита на бюджета на Европейския съюз - Защита на бюджета на Съюза в случай на нарушение на принципите на правовата държава в държава членка - Правно основание - Член 322, параграф 1, буква а) ДФЕС - Член 311 ДФЕС - Член 312 ДФЕС - Твърдение за заобикаляне на член 7 ДЕС и член 269 ДФЕС - Твърдение за нарушения на член 4, параграф 1, член 5, параграф 2, член 13, параграф 2 ДЕС, член 296, втора алинея ДФЕС, на Протокол (№ 2) относно прилагането на принципите на субсидиарност и на пропорционалност, и на принципите на предоставена компетентност, на правна сигурност, на пропорционалност и на равенство на държавите членки пред Договорите - Твърдение за злоупотреба с власт)
      (2022/C 148/11)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Република Полша (представители: B. Majczyna и S. Żyrek)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Унгария (представители: M. Z. Fehér и M. M. Tátrai)

         Ответници: Европейски парламент (представители: R. Crowe, F. Drexler, U. Rösslein, T. Lukácsi и A. Pospíšilová Padowska), Съвет на Европейския съюз (представители: A. de Gregorio Merino, E. Rebasti, A. Tamás и A. Sikora-Kalėda)

         Встъпили страни в подкрепа на ответниците: Кралство Белгия (представители: M. Jacobs, C. Pochet и L. Van den Broeck), Кралство Дания (представители: първоначално M. Søndahl Wolff и J. Nymann-Lindegren, впоследствие M. Søndahl Wolff и V. Pasternak Jørgensen), Федерална република Германия (представители: J. Möller и R. Kanitz), Ирландия (представители: M. Browne, J. Quaney и A. Joyce, подпомагани от D. Fennelly, BL), Кралство Испания (представители: първоначално J. Rodríguez de la Rúa Puig и S. Centeno Huerta, впоследствие J. Rodríguez de la Rúa Puig и A. Gavela Llopis), Френска република (представители: A.-L. Desjonquères, A.-C. Drouant и E. Leclerc), Велико херцогство Люксембург (представители: първоначално A. Germeaux и T. Uri, впоследствие A. Germeaux), Кралство Нидерландия (представители: M. K. Bulterman и J. Langer), Република Финландия (представители: H. Leppo и S. Hartikainen), Кралство Швеция (представители: O. Simonsson, J. Lundberg и C. Meyer-Seitz, A. Runeskjöld, H. Shev, M. Salborn Hodgson, H. Eklinder и R. Shahsavan Eriksson), Европейска комисия (представители: D. Calleja Crespo, J.-P. Keppenne, J. Baquero Cruz и K. Herrmann)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Република Полша да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейския парламент и на Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                  Кралство Белгия, Кралство Дания, Федерална република Германия, Ирландия, Кралство Испания, Френската република, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Кралство Нидерландия, Република Финландия, Кралство Швеция и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 138, 19.4.2021 г.


title: Дело T-739/21 R: Определение на председателя на Общия съд от 7 февруари 2022 г. — Eurecna/Комисия (Обезпечително производство — Обществени поръчки за услуги — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/26

      Определение на председателя на Общия съд от 7 февруари 2022 г. — Eurecna/Комисия
      (Дело T-739/21 R)
      (Обезпечително производство - Обществени поръчки за услуги - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност)
      (2022/C 148/36)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Молител: Eurecna SpA (Венеция, Италия) (представител: R. Sciaudone, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà и S. Romoli)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС, от една страна, да се спре изпълнението на решенията на Комисията от 10, 16 и 30 септември 2021 г., с които тя налага на молителя прихващане на вземания, и от друга страна, на Комисията да се разпореди да изплати съответните суми на молителя.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-96/22: Жалба, подадена на 21 февруари 2022 г. — Kampete/Съвет

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/45

      Жалба, подадена на 21 февруари 2022 г. — Kampete/Съвет
      (Дело T-96/22)
      (2022/C 148/60)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Ilunga Kampete (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени Решение (ОВППС) 2021/2181 на Съвета от 9 декември 2021 г. (1), доколкото по силата на това решение жалбоподателят е оставен под номер 1 от приложението към това решение,

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/2177 на Съвета от 9 декември 2021 г. (2), доколкото по силата на този регламент жалбоподателят е оставен под номер 1 от приложение I към него,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания, които по същество са идентични или подобни на изтъкнатите по дело T-90/22, Kande Mupompa/Съвет.

         (1)  Решение (ОВППС) 2021/2181 на Съвета от 9 декември 2021 година за изменение на Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 443, 2021 г., стр. 75).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/2177 на Съвета от 9 декември 2021 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 443, 2021 г., стр. 3).


title: Дело C-674/21 P: Жалба, подадена на 10 ноември 2021 г. от Residencial Palladium, S.L. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 1 септември 2021 г. по дело T-566/20 — Residencial Palladium/EUIPO — Palladium Gestión (Palladium Hotel Garden Beach)

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/9

      Жалба, подадена на 10 ноември 2021 г. от Residencial Palladium, S.L. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 1 септември 2021 г. по дело T-566/20 — Residencial Palladium/EUIPO — Palladium Gestión (Palladium Hotel Garden Beach)
      (Дело C-674/21 P)
      (2022/C 148/12)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Residencial Palladium, S.L. (представител: D. Solana Giménez, abogado)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Palladium Gestión, S.L.
      С определение от 22 февруари 2022 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допуска за разглеждане жалбата и решава, че Residencial Palladium, S.L. следва да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-53/22 R: Определение на председателя на Общия съд от 11 февруари 2022 г. — Collard/Парламент и ИД (Обезпечително производство — Институционално право — Член на Парламента — Временно отстраняване и изключване на депутат от политическата му група — Молба за спиране на изпълнението — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/27

      Определение на председателя на Общия съд от 11 февруари 2022 г. — Collard/Парламент и ИД
      (Дело T-53/22 R)
      (Обезпечително производство - Институционално право - Член на Парламента - Временно отстраняване и изключване на депутат от политическата му група - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
      (2022/C 148/37)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Gilbert Collard (Вовер, Франция) (представител: B. Kuchukian, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент, политическа група „Идентичност и демокрация“ (ИД)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на решението на бюрото на политическата група „Идентичност и демокрация“ (ИД) на Парламента от 22 януари 2022 г., с което жалбоподателят е бил временно отстранен от тази група, и на решението на членовете на политическата група ИД от 25 януари 2022 г., с което той е изключен от тази група

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-675/21: Преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça (Португалия), постъпило на 10 ноември 2021 г. — Strong Charon, Soluções de Segurança, S.A./2045-Empresa de Segurança, S.A., FL

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/9

      Преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça (Португалия), постъпило на 10 ноември 2021 г. — Strong Charon, Soluções de Segurança, S.A./2045-Empresa de Segurança, S.A., FL
      (Дело C-675/21)
      (2022/C 148/13)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal de Justiça

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Strong Charon, Soluções de Segurança, S.A.

         Ответник: 2045-Empresa de Segurança, S.A., FL

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Възможно ли е все още да се твърди, че липсата на договорна връзка между последващи доставчици на услуги е индикация, че не е налице прехвърляне по смисъла на Директива 2001/23/ЕО (1), въпреки че, както и другите признаци, сама по себе си не е решаваща и не трябва да се разглежда изолирано (решение от 11 март 1997 г., Ayse Süzen, C-13/95, т. 11) (2)?

                  2)

                  Може ли в дейност като частната охрана на промишлени инсталации, в която новият доставчик е поел само един от четиримата работници, които са били част от стопанската единица (и следователно не е поел по-голямата част), няма фактически доказателства, от които да се заключи, че въпросният работник е имал специфични компетенции и познания, така че да се приеме, че по отношение на компетенциите съществена част от персонала е била прехвърлена на доставчика и не са били прехвърлени нематериални активи, да се заключи, че не е налице прехвърляне на стопанския субект, дори ако клиентът продължава да предоставя на доставчика на услуги определено оборудване (аларми, вътрешна телевизионна верига, компютър), като се има предвид, от една страна, сравнително ниската икономическа стойност на инвестицията, която това оборудване представлява за операцията като цяло, и от друга страна, че не би било икономически обосновано (решение от 27 февруари 2020 г., Grafe и Pohle, C-298/18, т. 32) (3) да се изисква от клиента да го замени?

                  3)

                  Ако „националната юрисдикция [трябва] да прецени този въпрос конкретно в светлината на установените от Съда критерии ([…] решение от 7 август 2018 г., Colino Sigüenza, C-472/16, EU:C:2018:646, т. 45 (4), [и решение Grafe и Pohle, т. 27]), както и на целите, преследвани с Директива 2001/23, като посочените по-специално в съображение 3“, трябва ли да се вземе предвид обстоятелството, че „посочената директива няма за цел да защити единствено интересите на работниците при прехвърляне на предприятие, а се стреми да осигури справедлив баланс между техните интереси, от една страна, и интересите на приобретателя, от друга“ (решение от 26 март 2020 г., ISS Facility Services NV, C-344/18, т. 26 което на свой ред възпроизвежда вече изтъкнато твърдение в решение от 18 юли 2013 г., Alemo-Herron, C-426/11, т. 25) (5)?“

         (1)  Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, 2001 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20).

         (2)  EU:C:1997:141.

         (3)  EU:C:2020:121.

         (4)  EU:C:2018:646.

         (5)  EU:C:2013:521.


title: Дело T-97/22: Жалба, подадена на 21 февруари 2022 г. — Ilunga Luyoyo/Съвет

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/45

      Жалба, подадена на 21 февруари 2022 г. — Ilunga Luyoyo/Съвет
      (Дело T-97/22)
      (2022/C 148/61)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени Решение (ОВППС) 2021/2181 на Съвета от 9 декември 2021 г. (1), доколкото по силата на това решение жалбоподателят е оставен под номер 3 от приложението към това решение,

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/2177 на Съвета от 9 декември 2021 г. (2), доколкото по силата на този регламент жалбоподателят е оставен под номер 3 от приложение I към него,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания, които по същество са идентични или подобни на изтъкнатите по дело T-90/22, Kande Mupompa/Съвет.

         (1)  Решение (ОВППС) 2021/2181 на Съвета от 9 декември 2021 година за изменение на Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 443, 2021 г., стр. 75).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/2177 на Съвета от 9 декември 2021 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 443, 2021 г., стр. 3).


title: Дело T-83/22: Жалба, подадена на 14 февруари 2022 г. — Selimfiber/EUIPO — Qureshi (SPETRA)

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/38

      Жалба, подадена на 14 февруари 2022 г. — Selimfiber/EUIPO — Qureshi (SPETRA)
      (Дело T-83/22)
      (2022/C 148/51)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Selimfiber Co. Ltd (Gimpo-si, Република Корея) (представители: J. Klaus и M. Odink, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Mohammad Sohail Qureshi (Брадфорд, Обединено кралство)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „SPETRA“ — заявка за регистрация № 18 271 624

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 22 ноември 2021 г. по преписка R 684/2021-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски във връзка с подаването на настоящата жалба, както и други възникнали разноски; при условията на евентуалност, ако другата страна в производството пред апелативния състав встъпи, тя и ответникът да бъдат държани отговорни солидарно и поотделно за съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-98/22: Жалба, подадена на 21 февруари 2022 г. — Boshab/Съвет

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/46

      Жалба, подадена на 21 февруари 2022 г. — Boshab/Съвет
      (Дело T-98/22)
      (2022/C 148/62)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Évariste Boshab (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени Решение (ОВППС) 2021/2181 на Съвета от 9 декември 2021 г. (1), доколкото по силата на това решение жалбоподателят е оставен под номер 6 от приложението към това решение,

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/2177 на Съвета от 9 декември 2021 г. (2), доколкото по силата на този регламент жалбоподателят е оставен под номер 6 от приложение I към него,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания, които по същество са идентични или подобни на изтъкнатите по дело T-90/22, Kande Mupompa/Съвет.

         (1)  Решение (ОВППС) 2021/2181 на Съвета от 9 декември 2021 година за изменение на Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 443, 2021 г., стр. 75).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/2177 на Съвета от 9 декември 2021 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 443, 2021 г., стр. 3).


title: Дело T-84/22: Жалба, подадена на 15 февруари 2022 г. — Credit Suisse Group и др./Комисия

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/39

      Жалба, подадена на 15 февруари 2022 г. — Credit Suisse Group и др./Комисия
      (Дело T-84/22)
      (2022/C 148/52)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Credit Suisse Group AG (Цюрих, Швейцария), Credit Suisse AG (Цюрих), Credit Suisse Securities (Europe) Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: R. Wesseling и F. Brouwer, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение на Комисията C(2021) 8612 final от 2 декември 2021 г. по преписка AT.40135 — FOREX (Sterling Lads) (наричано по-нататък „Решението“) съгласно член 263 ДФЕС,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени частично член 1 от Решението съгласно член 263 ДФЕС и да намали размера на глобата, наложена в член 2 от Решението, съгласно член 261 ДФЕС,

                  —

                  във всички случаи да намали размера на глобата, наложена в член 2 от Решението, съгласно член 261 ДФЕС,

                  —

                  да разпореди като процесуално-организационно действие или действие по събиране на доказателства съответно съгласно член 88, параграф 1 и член 89, параграф 3, буква г) или член 91, буква г) от Процедурния правилник на Общия съд изготвянето на решение за доброволно уреждане на спора от Комисията,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите или, при условията на евентуалност, да заплати подходяща част от техните разноски съгласно член 134 от Процедурния правилник.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията нарушила член 101 ДФЕС и не мотивирала в достатъчна степен констатацията, че чатовете за обмен на информация представляват споразумения и/или съгласувани практики. По-специално:

                              —

                              Комисията не представила необходимото доказателство, за да докаже наличието на основополагащо споразумение и съответно, че чатовете за обмен на информация представляват споразумение и/или съгласувана практика по смисъла на член 101 ДФЕС,

                              —

                              при условията на евентуалност, с представените от Комисията доказателства не може надлежно да се докаже, че чатовете за обмен на информация представляват споразумение и/или съгласувана практика по смисъла на член 101 ДФЕС.

                  2.

                  Второ основание: Комисията нарушила член 101 ДФЕС и не мотивирала в достатъчна степен констатацията, че чатовете за обмен на информация, разглеждани отделно или като част от твърдяно единно продължено нарушение, включващо друго твърдяно поведение, за което не се търси отговорност от CS, имали за цел ограничаване и/или нарушаване на конкуренцията. По-специално:

                              —

                              Комисията не е изпълнила произтичащото от тежестта на доказване по член 101 ДФЕС задължение да докаже, че чатовете за обмен на информация ограничавали конкуренцията с оглед на целта,

                              —

                              Комисията допуснала грешка при прилагането на правото, като приела, че легитимно обяснение за поведението и за благоприятните за конкуренцията последици не са релевантни съгласно член 101, параграф 1 ДФЕС.

                  3.

                  Трето основание: Комисията нарушила член 101 ДФЕС и изложила недостатъчно мотиви за прилагането на понятието за единно продължено нарушение. По-специално:

                              —

                              Комисията не доказала и не мотивирала в достатъчна степен констатацията за наличие на общ план, с който се преследва съвместна цел, за постиганото на която CS възнамерявало да допринесе или за която е знаело или която е можело да предвиди,

                              —

                              Комисията допуснала грешка при прилагането на правото, като заключила, че основополагащото споразумение е част от твърдяното единно продължено нарушение.

                  4.

                  Четвърто основание: Комисията нарушила член 23 от Регламент 1/2003, Насоките относно глобите, принципите на пропорционалност и равно третиране и задължението за мотивиране. По-специално:

                              —

                              Комисията приела приблизителна стойност на продажбите, която значително и произволно надвишава стойността на продажбите на CS и съответно икономическото значение на твърдяното нарушение, като се основала на понятието „стойност на продажбите“ в Насоките относно глобите,

                              —

                              намалението, предоставено на CS поради наличието на смекчаващи обстоятелства, е непропорционално малко и не отчита други смекчаващи обстоятелства,

                              —

                              наложената на CS глоба значително надвишава тежестта на твърдяното нарушение,

                              —

                              наложената на CS глоба нарушава принципа на равно третиране,

                              —

                              Комисията не посочила достатъчно мотиви, така че Съдът да може да прецени дали изчислението на глобата на CS е пропорционално на това на сключилите споразумение страни.

                  5.

                  Пето основание: Комисията нарушила принципа на добра администрация и нарушила правото на защита на CS, тъй като не провела надлежна и безпристрастна проверка.


title: Дело T-54/22 R: Определение на председателя на Общия съд от 11 февруари 2022 г. — Rivière/Парламент и ИД (Обезпечително производство — Институционално право — Член на Парламента — Временно отстраняване и изключване на депутат от политическата му група — Молба за спиране на изпълнението — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/27

      Определение на председателя на Общия съд от 11 февруари 2022 г. — Rivière/Парламент и ИД
      (Дело T-54/22 R)
      (Обезпечително производство - Институционално право - Член на Парламента - Временно отстраняване и изключване на депутат от политическата му група - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
      (2022/C 148/38)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jérôme Rivière (Париж, Франция) (представител: B. Kuchukian, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент, политическа група „Идентичност и демокрация“ (ИД)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на решението на бюрото на политическата група „Идентичност и демокрация“ (ИД) на Парламента от 21 януари 2022 г., с което жалбоподателят е бил временно отстранен от тази група, и на решението на членовете на политическата група ИД от 25 януари 2022 г., с което той е изключен от тази група

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-100/22: Жалба, подадена на 18 февруари 2022 г. — Ciar/EUIPO — Motion (Уред за пренасяне)

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/47

      Жалба, подадена на 18 февруари 2022 г. — Ciar/EUIPO — Motion (Уред за пренасяне)
      (Дело T-100/22)
      (2022/C 148/63)
      Език на жалбата: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Ciar SpA (Пезаро, Италия) (представители: L. Goglia, S. Lavagnini, B. Villa, avvocati)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Motion SpA (Форли, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността (уред за пренасяне) —промишлен дизайн на Общността 002 237 495-0009

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 9 декември 2021 г. по преписка R 50/2017-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, като потвърди решението на отдела по отмяна, или, във всички случай обяви за недействителен оспорения промишлен дизайн на Общността,

                  —

                  осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение и неправилно прилагане на член 4 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета,

                  —

                  Нарушение и неправилно прилагане на член 8 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 63, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 6 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета.


title: Дело T-711/21: Жалба, подадена на 4 ноември 2021 г. — ID и др./Парламент

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/28

      Жалба, подадена на 4 ноември 2021 г. — ID и др./Парламент
      (Дело T-711/21)
      (2022/C 148/39)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: ID и шест други жалбоподатели (представители: P. de Bandt, M. Gherghinaru и L. Panepinto, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да разпореди отмяната на решението на Бюрото на Европейския парламент от 27 октомври 2021 г. относно извънредните правила в областта на здравето и сигурността, които уреждат достъпа до сградите на Европейския парламент на неговите три места на работа,

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски, включително тези по молбата за спиране на изпълнението на обжалваното решение.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: обжалваното решение не е прието на правно основание, което допуска обработването на медицински данни на жалбоподателите. Жалбоподателите оспорват, че член 1д, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица и член 10, параграф 1, член 80, параграф 4 и член 126, параграф 2 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз представляват надлежно правно основание за приемането на обжалваното решение и съответно за налагането спрямо тях на оспорваната мярка. Освен това те твърдят, че решение на Бюрото, като обжалваното, не може да е основание за мерки, които предполагат обработване на много чувствителни данни, тъй като в съответствие с член 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) съществените елементи на обработването на такива данни трябва да са предвидени от „закона“, а това не е така, когато става въпрос за решение на Бюрото на Парламента.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на общите принципи относно обработването на лични данни. Това основание се състои от две твърдения.

                              —

                              Първо, твърди се нарушение на принципа за ограничаване на целите на обработването на данни и принципа на законност. Всъщност, за да може личните данни, фигуриращи в цифровите COVID сертификати на ЕС на жалбоподателите, да бъдат използвани, за да получат последните достъп до сградите на Парламента, се изисква тези данни да са били събрани за тази цел. При липсата на правно основание, което изрично да разрешава обработването на медицински данни, свързани с ваксинацията, тестването или излекуването като предпоставка за достъпа до работното място и парламентарните асамблеи, Бюрото на Парламента не може в никакъв случай да разрешава обработването на такива данни, още по-малко чрез акт, който не е закон в строгия смисъл на думата.

                              —

                              Второ, твърди се нарушение на принципите на добросъвестност, прозрачност и свеждане на данните до минимум, след като при събирането на личните им данни жалбоподателите не са били уведомени, че тези данни ще бъдат използвани, за да им се дава или отказва достъп до работното им място.

                  3.

                  Трето основание: обжалваното решение засяга необосновано правото на личен живот и лични данни, правото на физическа неприкосновеност, правото на свобода и сигурност, както и правото на равенство и недискриминация. Това основание се състои от две твърдения.

                              —

                              Първо, твърди се нарушение на правото на физическа неприкосновеност на жалбоподателите, на правото им на свобода и сигурност, на правото им на равенство и недискриминация, както и на правото им на зачитане на личния живот и личните данни.

                              —

                              Второ, твърди се, че извършеното с обжалваното решение нарушение на правата и принципите, посочени във връзка с първото твърдение, е в разрез с принципа на пропорционалност, предвиден в член 52, параграф 1 от Хартата, доколкото оспорваната мярка не е необходима, подходяща и пропорционална с оглед на преследваните цели.


title: Дело T-125/22: Жалба, подадена на 8 март 2022 г. — RT France/Съвет

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/47

      Жалба, подадена на 8 март 2022 г. — RT France/Съвет
      (Дело T-125/22)
      (2022/C 148/64)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: RT France (Булон-Биянкур, Франция) (представител: E. Piwnica, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2022/351 на Съвета от 1 март 2022 година за изменение на Решение 2014/512/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна;

                  —

                  да отмени Регламент (ЕС) 2022/350 на Съвета от 1 март 2022 година за изменение на Регламент (ЕС) № 833/2014 относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна;

                  —

                  да осъди Съвета на Европейския съюз да понесе изцяло съдебните разноски,

            както и всички правни последици.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е изведено от обстоятелството, че ответникът не е зачел правото на защита и принципа на състезателното начало, гарантирани с членове 41 и 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  2.

                  Второто основание е изведено от обстоятелството, че ответникът не е зачел свободата на изразяване на мнение и на информация, гарантирана с член 11 от Хартата на основните права.

                  3.

                  Третото основание е изведено от обстоятелството, че ответникът не е зачел свободата на стопанска инициатива, защитена с член 16 от Хартата на основните права.

                  4.

                  Четвъртото основание е изведено от обстоятелството, че ответникът не е зачел принципа на недопускане на дискриминация, установен в член 21 от Хартата на основните права.


title: Дело T-491/20: Определение на Общия съд от 8 февруари 2022 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Ou (-Vpro)

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/48

      Определение на Общия съд от 8 февруари 2022 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Ou (-Vpro)
      (Дело T-491/20) (1)

      (2022/C 148/65)
      Език на производството: испански
      Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 313, 21.9.2020 г.


title: Дело T-665/21: Определение на Общия съд от 15 февруари 2022 г. — Civitta Eesti/Комисия

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/48

      Определение на Общия съд от 15 февруари 2022 г. — Civitta Eesti/Комисия
      (Дело T-665/21) (1)

      (2022/C 148/66)
      Език на производството: английски
      Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 490, 6.12.2021 г.


title: Дело T-707/21: Определение на Общия съд от 8 февруари 2022 г. — Hoteles Olivencia/EUIPO — Corporacion H10 Hotels (HOTELES HO)

text:
               4.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/48

      Определение на Общия съд от 8 февруари 2022 г. — Hoteles Olivencia/EUIPO — Corporacion H10 Hotels (HOTELES HO)
      (Дело T-707/21) (1)

      (2022/C 148/67)
      Език на производството: испански
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 24, 17.1.2022 г.


title: Решение на Съда от 14 декември 2021 г. по дело E-1/21 ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH / Liechtensteinische Alters- und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung и Liechtensteinische Familienausgleichskasse (Социална сигурност – Регламент (ЕО) № 883/2004 – Регламент (ЕО) № 987/2009 – Регистрирано седалище или място на дейност – Временно определяне – Член 3 ЕИП – Принцип на лоялно сътрудничество) 2022/C 153/09

text:
               7.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/15

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 14 декември 2021 г.
      по дело E-1/21
      ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH / Liechtensteinische Alters- und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung и Liechtensteinische Familienausgleichskasse

            (Социална сигурност – Регламент (ЕО) № 883/2004 – Регламент (ЕО) № 987/2009 – Регистрирано седалище или място на дейност – Временно определяне – Член 3 ЕИП – Принцип на лоялно сътрудничество)

      (2022/C 153/09)
      По дело E-1/21, ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH / Liechtensteinische Alters- und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung, и Liechtensteinische Familienausgleichskasse — МОЛБА до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от Княжеския апелативен съд (Fürstliches Obergericht) във връзка с тълкуването на Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за координация на системите за социална сигурност и на Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност, Съдът в състав Páll Hreinsson, председател (съдия докладчик), Per Christiansen и Bernd Hammermann, съдии, постанови на 14 декември 2021 г. решение, чийто диспозитив гласи:

         1.

            Член 13, параграф 1, буква б), подточка i) от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за координация на системите за социална сигурност във връзка с член 14, параграф 5а от Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност трябва да се тълкува в смисъл, че самото наличие на седалище на предприятие не е достатъчно за целите на тази разпоредба. При определянето на мястото, където се приемат основните решения на дадено предприятие и където се изпълняват функциите на неговото централно управление, в съответствие с член 14, параграф 5а от Регламент (ЕО) № 987/2009 трябва да се вземат предвид редица фактори. Сред тези фактори са седалището на предприятието, мястото на централната му администрация, мястото, където се срещат неговите директори, и мястото, което обикновено е идентично, където се определя общата политика на това дружество. Възможно е да се наложи да бъдат взети предвид и други елементи, като например местоживеенето на основните ръководители, мястото, където се провеждат общите събрания, мястото, където се водят търговските и счетоводни книги, и мястото, където се извършват основните финансови, и по-специално банковите сделки.

         2.

            За да може временното определяне да стане окончателно в съответствие с член 16, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 987/2009, определената институция по мястото на пребиваване трябва да е информирала определените институции на всяка държава от ЕИП, в която се осъществява дейност. За целите на член 16, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 987/2009 не е достатъчно временното определяне да достигне до определената институция на държава от ЕИП, в която се упражнява дейност под каквато и да е форма, например чрез съответното предприятие или лице.

         3.

            Член 16, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 987/2009 трябва да се тълкува в смисъл, че определената институция на държава от ЕИП все още може да оспори временно определяне, което е станало окончателно в съответствие с член 16, параграф 3 от този регламент, тъй като двумесечният срок е изтекъл, без да е бил използван. Прилагането на процедурата, предвидена в член 16, параграф 4, може да доведе до отмяна със задна дата на определяне, което е станало окончателно в съответствие с член 16, параграф 3 от посочения регламент.


title: Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur на 8 декември 2021 г. по делото Anna Bryndís Einarsdóttir срещу Министерството на финансите на Исландия (Дело E-5/21) 2022/C 153/07

text:
               7.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/13

      Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur на 8 декември 2021 г. по делото Anna Bryndís Einarsdóttir срещу Министерството на финансите на Исландия
      (Дело E-5/21)
      (2022/C 153/07)
      С писмо от 8 декември 2021 г., получено в деловодството на съда на 13 декември 2021 г., към съда на ЕАСТ е отправено искане от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районен съд на Рейкявик) за консултативно становище по делото Anna Bryndís Einarsdóttir/Министерство на финансите на Исландия по следния въпрос:
      В съответствие с член 6 от Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност (вж. също член 21, параграф 3 от Регламента) задължена ли е държава от ЕИП, когато изчислява плащанията във връзка с отпуск по майчинство/бащинство, да изчислява референтния доход въз основа на съвкупните заплати на дадено лице на пазара на труда в цялото Европейско икономическо пространство? Нарушава ли се посочената по-горе разпоредба и принципите на Споразумението за ЕИП (вж. например член 29 от Споразумението за ЕИП), ако се вземат предвид само съвкупните заплати на дадено лице на националния пазар на труда?


title: Решение на Съда от 14 декември 2021 г. по дело E-2/21 Norep AS срещу Haugen Gruppen AS (Самостоятелно заети търговски представители – Директива 86/653/ЕИО – Член 1, параграф 2 – Определение за търговски представител – Преговори за продажба или покупка на стоки от името на представляваното лице) 2022/C 153/08

text:
               7.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/14

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 14 декември 2021 г.
      по дело E-2/21
      Norep AS срещу Haugen Gruppen AS

            (Самостоятелно заети търговски представители – Директива 86/653/ЕИО – Член 1, параграф 2 – Определение за търговски представител – Преговори за продажба или покупка на стоки от името на представляваното лице)

      (2022/C 153/08)
      По дело E-2/21, Norep As/Haugen Gruppen AS – ИСКАНЕ до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд от Върховния съд на Норвегия (Norges Høyesterett) относно тълкуването на Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки относно самостоятелно заетите търговски представители, Съдът, състоящ се от Páll Hreinsson, председател (съдия-докладчик), Per Christiansen и Bernd Hammermann, съдии, постанови решение на 14 декември 2021 г., чийто диспозитив гласи:

                  1.

                  Член 1, параграф 2 от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано със самостоятелно заетите търговски представители, и по-специално терминът „преговаряне“, следва да се тълкува в смисъл, че не предполага непременно прякото участие на представителя в извършването на поръчки от клиенти към представляваното лице или изключва хипотезата, при която поръчките се изпращат директно от клиенти към представляваното лице.

                  2.

                  Свързаната с продажби дейност следва да се счита за преговаряне за целите на член 1, параграф 2 от Директива 86/653/ЕИО, ако е конкретно предприета с оглед на сключването на договори за продажба или покупка на стоки от представляваното лице и ако търговският представител действа като посредник между представляваното лице и неговите клиенти.


title: Дело C-710/21: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 25 ноември 2021 г. — IEF Service GmbH/HB

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/24

      Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 25 ноември 2021 г. — IEF Service GmbH/HB
      (Дело C-710/21)
      (2022/C 165/31)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в ревизионното производство: IEF Service GmbH

         Ответник в ревизионното производство: HB

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 9, параграф 1 от Директива 2008/94/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че по смисъла на този член дадено предприятие извършва дейност на територията на най-малко две държави членки и ако предлага услугите си в друга държава членка, наема там за тази цел самостоятелно зает инженер продажби и работник или служител, назначен в седалището на предприятието, обикновено всяка втора седмица полага труд от вкъщи в другата държава членка?

                  2.

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос:
                  Трябва ли член 9, параграф 1 от Директива 2008/94/ЕО да се тълкува в смисъл, че работник или служител на такова предприятие, който пребивава във втората държава членка и подлежи на задължително социално осигуряване в нея, но последователно полага труд една седмица в държавата членка по седалището на работодателя, а следващата в държавата членка, в която пребивава и подлежи на социално осигуряване, „обикновено“ полага труд в двете държави членки по смисъла на този член?

                  3.

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос:
                  Трябва ли член 9, параграф 1 от Директива 2008/94/ЕО да се тълкува в смисъл, че за изплащане на дължимите вземания на работник или служител, който обикновено работи или полага труд в две държави членки,

                              а)

                              е отговорен гарантиращият орган на държавата членка, на чието законодателство е подчинен работникът или служителят в контекста на координацията на системите за социална сигурност (социално осигуряване), ако гарантиращите органи съгласно член 3 от Директива 2008/94/ЕО в двете държави са структурирани така, че вноските от работодателя за финансиране на гарантиращия орган следва да се плащат като част от задължителните вноски за социално осигуряване,

                              б)

                              или гарантиращият орган на другата държава членка, в която се намира седалището на предприятието в състояние на неплатежоспособност, или

                              в)

                              гарантиращите органи и на двете държави членки, така че при подаване на искането работникът или служителят може да избира към кой от тях да се обърне?

         (1)  Директива 2008/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (кодифицирана версия) (ОВ L 283, 2008 г., стр. 36).


title: Дело C-590/20: Решение на Съда (осми състав) от 3 март 2022 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Presidenza del Consiglio dei Ministri и др./UK и др. (Преюдициално запитване — Координиране на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно лекарските дейности — Директиви 75/363/ЕИО и 82/76/ЕИО — Обучение за лекар специалист — Подходящо възнаграждение — Прилагане на Директива 82/76/ЕИО към обученията, започнали преди датата на влизането ѝ в сила и продължили след датата на изтичане на срока за транспониране)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/19

      Решение на Съда (осми състав) от 3 март 2022 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Presidenza del Consiglio dei Ministri и др./UK и др.
      (Дело C-590/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Координиране на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно лекарските дейности - Директиви 75/363/ЕИО и 82/76/ЕИО - Обучение за лекар специалист - Подходящо възнаграждение - Прилагане на Директива 82/76/ЕИО към обученията, започнали преди датата на влизането ѝ в сила и продължили след датата на изтичане на срока за транспониране)
      (2022/C 165/21)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Presidenza del Consiglio dei Ministri и др.

         Ответници: UK и др.

         Диспозитив

      Член 2, параграф 1, буква в), член 3, параграфи 1 и 2, както и приложението към Директива 75/363/ЕИО на Съвета от 16 юни 1975 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно лекарските дейности, изменена с Директива 82/76/ЕИО на Съвета от 26 януари 1982 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че за всяко обучение за лекар специалист в редовна или задочна форма на обучение, започнало преди влизането в сила на Директива 82/76 на 29 януари 1982 г. и продължило след изтичането на срока за транспониране на тази директива на 1 януари 1983 г., трябва, за периода на това обучение, считано от 1 януари 1983 г. до края на посоченото обучение, да се заплати подходящо възнаграждение по смисъла на това приложение, при условие че това обучение се отнася до медицинска специалност, която е обща за всички или за две или повече държави членки и е посочена в членове 5 или 7 от Директива 75/362/ЕИО на Съвета от 16 юни 1975 година относно взаимното признаване на дипломите, удостоверенията и другите официални документи за професионална квалификация „лекар“, включваща и мерки за улесняване на действителното упражняване на правото на установяване и на свободното предоставяне на услуги.

         (1)  Дата на постъпване в Съда: 10.11.2020 г.


title: Дело C-817/21: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti (Румъния), постъпило на 21 декември 2021 г. — R.I./Inspecţia Judiciară, N.L.

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/25

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti (Румъния), постъпило на 21 декември 2021 г. — R.I./Inspecţia Judiciară, N.L.
      (Дело C-817/21)
      (2022/C 165/32)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Bucureşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: R.I.

         Ответници: Inspecţia Judiciară, N.L.

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 2 и член 19, параграф 1, втора алинея от Договора за Европейския съюз, Решение 2006/928 (за създаване на механизъм за сътрудничество и проверка на напредъка на Румъния в постигането на специфични цели в областите на съдебната реформа и борбата срещу корупцията) (1), както и гаранциите за независимост и безпристрастност, наложени от правото на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която позволява на главния инспектор в Съдебния инспекторат да издава нормативни (подзаконови) и/или индивидуални административни актове, с които самостоятелно взема решения за организацията на институционалната рамка на Съдебния инспекторат за подбор на съдебните инспектори и за оценка на тяхната дейност, за извършването на инспекционните дейности, както и за назначаването на заместник-главния инспектор, когато съгласно устройствения закон тези лица са единствените, които могат да изпълняват, одобряват или отменят актове по дисциплинарно разследване срещу главния инспектор?

         (1)  Решение 2006/928 на Комисията от 13 декември 2006 година за създаване на механизъм за сътрудничество и проверка на напредъка на Румъния в постигането на специфични цели в областите на съдебната реформа и борбата срещу корупцията (OB L 354, 2006 г., стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 51, стр. 55).


title: Дело C-605/20: Решение на Съда (седми състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Suzlon Wind Energy Portugal — Energia Eólica Unipessoal, Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, параграф 1, буква в) — Приложимост ratione temporis — Облагаеми с ДДС доставки — Възмездни доставки на услуги — Изисквания — Вътрешни отношения в рамките на група — Доставки на услуги, свързани с ремонт или подмяна на компоненти на обхванати от гаранция вятърни генератори и с изготвянето на доклади за несъответствие — Дебитни известия, издадени от доставчика без посочване на ДДС — Приспадане (във връзка със същите доставки) от доставчика на ДДС по получени доставки на стоки и услуги, фактурирани на него от подизпълнителите му)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/19

      Решение на Съда (седми състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Suzlon Wind Energy Portugal — Energia Eólica Unipessoal, Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-605/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 2, параграф 1, буква в) - Приложимост ratione temporis - Облагаеми с ДДС доставки - Възмездни доставки на услуги - Изисквания - Вътрешни отношения в рамките на група - Доставки на услуги, свързани с ремонт или подмяна на компоненти на обхванати от гаранция вятърни генератори и с изготвянето на доклади за несъответствие - Дебитни известия, издадени от доставчика без посочване на ДДС - Приспадане (във връзка със същите доставки) от доставчика на ДДС по получени доставки на стоки и услуги, фактурирани на него от подизпълнителите му)
      (2022/C 165/22)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal Administrativo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Suzlon Wind Energy Portugal — Energia Eólica Unipessoal, Lda

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Диспозитив

      Член 2, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че сделките, които се вписват се в договорна рамка, определяща доставчик на услуги, получателя на тези услуги и естеството на разглежданите доставки, които са надлежно осчетоводени от данъчнозадълженото лице, които са с наименование, потвърждаващо естеството им на услуги, и които са довели до получаване на възнаграждение от доставчика, представляващо действителната равностойност на посочените услуги (под формата на дебитни известия), съставляват възмездна доставка на услуги по смисъла на тази разпоредба въпреки, от една страна, евентуалната липса на печалба за данъчнозадълженото лице и от друга страна, съществуването на гаранция за стоките, до които се отнасят посочените доставки на услуги.

         (1)  ОВ C 44, 8.2.2021 г.


title: Дело C-827/21: Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Румъния), постъпило на 30 декември 2021 г. — Banca A/A.N.A.F., Preşedintele A.N.A.F.

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/26

      Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Румъния), постъпило на 30 декември 2021 г. — Banca A/A.N.A.F., Preşedintele A.N.A.F.
      (Дело C-827/21)
      (2022/C 165/33)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Страни в главното производство

         Молител: Banca A

         Ответник: A.N.A.F., председател на A.N.A.F.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Длъжен ли е националният съд да тълкува в съответствие с Директива 2009/133/ЕО (1) на Съвета приложима към вътрешни положения национална данъчноправна уредба, която урежда необлагаемостта на капиталовите печалби, получени при прекратяване на дяловото участие на приемащото дружество в капитала на прехвърлящото дружество, при обстоятелства като разглежданите в настоящия случай, когато:

                              —

                              националният законодател е уредил вътрешните и сходните трансгранични операции с отделни разпоредби и разпоредбите не са идентични,

                              —

                              приложимата към вътрешните операции национална правна уредба действа, като все пак използва съдържащи се в директивата понятия — сливане, прехвърляне на активи и пасиви, прекратяване на дяловото участие,

                              —

                              мотивите към националния данъчен закон могат да се тълкуват в смисъл, че законодателят е възнамерявал да установи едно и също данъчно третиране за вътрешните и трансграничните операции, уредени чрез транспонирането на директивата, за да се спази по недискриминационен начин принципът на данъчна неутралност на сливането и за да се избегне нарушаването на конкуренцията?

                  2)

                  Трябва ли член 7 от Директива 2009/133/ЕО на Съвета да се тълкува в смисъл, че не може да се откаже необлагаемостта на капиталовите печалби, произтичащи от операция по прекратяване на дяловото участие на едно дружество в друго дружество след прехвърляне на активите и пасивите на последното към първото, с мотива, че посочената операция не отговаря на всички условия, предвидени в националната правна уредба, за да се квалифицира като сливане?

                  3)

                  Трябва ли член 7 от Директива 2009/133/ЕО на Съвета да се тълкува в смисъл, че необлагаемостта се прилага за печалбата, произтичаща от придобиване на изгодна цена, отразено в отчета за приходите и разходите на придобиващото дружество?

         (1)  Директива 2009/133/ЕО на Съвета от 19 октомври 2009 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, отделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави-членки, както и при прехвърлянето на седалище на SE [европейско дружество] или SCE [eвропейско кооперативно дружество] в друга държава членка (ОВ L 310, 2009 г., стр. 34).


title: Съединени дела C-52/21 и C-53/21: Решение на Съда (седми състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Liège — Белгия) — Pharmacie populaire — La Sauvegarde SCRL/État belge (C-52/21), Pharma Santé — Réseau Solidaris SCRL/État belge (C-53/21) (Преюдициално запитване — Свободно предоставяне на услуги — Член 56 ДФЕС — Ограничения — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Задължение на купувачите на услуги да изготвят и да предават на данъчната администрация оправдателни документи относно сумите, фактурирани от установените в друга държава членка доставчици на услуги — Липса на подобно задължение при чисто вътрешните доставки на услуги — Обосноваване — Ефективност на данъчния контрол — Пропорционалност)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/20

      Решение на Съда (седми състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Liège — Белгия) — Pharmacie populaire — La Sauvegarde SCRL/État belge (C-52/21), Pharma Santé — Réseau Solidaris SCRL/État belge (C-53/21)
      (Съединени дела C-52/21 и C-53/21) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно предоставяне на услуги - Член 56 ДФЕС - Ограничения - Данъчно законодателство - Корпоративен данък - Задължение на купувачите на услуги да изготвят и да предават на данъчната администрация оправдателни документи относно сумите, фактурирани от установените в друга държава членка доставчици на услуги - Липса на подобно задължение при чисто вътрешните доставки на услуги - Обосноваване - Ефективност на данъчния контрол - Пропорционалност)
      (2022/C 165/23)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel de Liège

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Pharmacie populaire — La Sauvegarde SCRL (C-52/21), Pharma Santé — Réseau Solidaris SCRL (C-53/21)

         Ответник: État belge (C-52/21 и C-53/21)

         Диспозитив

      Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която налага на всяко установено на нейната територия дружество да представя на данъчната администрация справки за плащанията на възнаграждения за услуги, закупени от доставчици, които са установени на територията на друга държава членка, в която за последните се прилага правната уредба в областта на счетоводството на предприятията, както и задължението да издават фактури в съответствие с правната уредба относно ДДС, като в противен случай налага увеличаване на корпоративния данък с 50 % или с 100 % от стойността на тези услуги, при все че в съответствие с административна практика посочената първа държава членка не налага никакво еквивалентно задължение, когато посочените услуги се предоставят от установени на нейната територия доставчици.

         (1)  ОВ C 128, 12.4.2021 г.


title: Дело C-15/22: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 6 януари 2022 г. — RF/Finanzamt G

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/26

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 6 януари 2022 г. — RF/Finanzamt G
      (Дело C-15/22)
      (2022/C 165/34)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RF

         Ответник: Finanzamt G

         Преюдициален въпрос

      Следва ли член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз и член 208 във връзка с член 210 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална административна практика, според която не се предоставя освобождаване от данък в случаите, когато проект за сътрудничество в областта на развитието се финансира от Европейския фонд за развитие, докато при определени условия трудовото възнаграждение се освобождава от данък, когато работникът получава доходи въз основа на текущо трудово правоотношение за дейност във връзка с германската официална помощ за развитие в рамките на техническото или финансовото сътрудничество, която се финансира поне на 75 % от федерално министерство, отговарящо за сътрудничеството за развитие, или от притежавано от държавата частно дружество, което се занимава с помощ за развитие?


title: Дело C-430/21: Решение на Съда (голям състав) от 22 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Craiova — Румъния) — производство, образувано по инициатива на RS (Преюдициално запитване — Правова държава — Независимост на правораздаването — Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС — Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Предимство на правото на Съюза — Липса на правомощие на национална юрисдикция да разгледа съответствието с правото на Съюза на национално законодателство, обявено за конституционосъобразно от конституционния съд на съответната държава членка — Дисциплинарни производства)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/21

      Решение на Съда (голям състав) от 22 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Craiova — Румъния) — производство, образувано по инициатива на RS
      (Дело C-430/21) (1)

      (Преюдициално запитване - Правова държава - Независимост на правораздаването - Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС - Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Предимство на правото на Съюза - Липса на правомощие на национална юрисдикция да разгледа съответствието с правото на Съюза на национално законодателство, обявено за конституционосъобразно от конституционния съд на съответната държава членка - Дисциплинарни производства)
      (2022/C 165/24)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Craiova

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RS

         Диспозитив

                  1)

                  Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 и член 4, параграфи 2 и 3 ДЕС, с член 267 ДФЕС, както и с принципа на предимство на правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба или практика, съгласно която общите съдилища на държава членка нямат право да проверяват съвместимостта с правото на Съюза на национално законодателство, за което конституционният съд на тази държава членка е приел, че е в съответствие с национална конституционна разпоредба, налагаща спазването на принципа на предимство на правото на Съюза.

                  2)

                  Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2, параграфи 2 и 3 ДЕС, с член 267 ДФЕС, както и с принципа на предимство на правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба или практика, позволяваща да се ангажира дисциплинарната отговорност на национален съдия, с мотива че последният е приложил правото на Съюза съгласно тълкуването му от Съда, оставяйки без приложение практика на конституционния съд на съответната държава членка, несъвместима с принципа на предимство на правото на Съюза.

         (1)  ОВ C 371, 3.11.2020 г.


title: Дело C-86/22: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 9 февруари 2022 г. — Papier Mettler Italia S.r.l./Ministero della Transizione Ecologica (по-рано Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare), Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/32

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 9 февруари 2022 г. — Papier Mettler Italia S.r.l./Ministero della Transizione Ecologica (по-рано Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare), Ministero dello Sviluppo Economico
      (Дело C-86/22)
      (2022/C 165/41)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Papier Mettler Italia S.r.l.

         Ответници: Ministero della Transizione Ecologica (по-рано Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare), Ministero dello Sviluppo Economico

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли член 114, параграфи 5 и 6 ДФЕС, член 16, параграф 1 от Директива 94/62/ЕО (1) и член 8 от Директива 98/34/ЕО (2) прилагането на национална разпоредба като предвидената в обжалвания междуведомствен декрет, която забранява пускането на пазара на торбички за пазаруване за еднократна употреба, които не са произведени от биоразградими материали, но отговарят на другите изисквания в Директива 94/62/ЕО, когато тази национална правна уредба, която съдържа технически правила, които са по-ограничителни от предвидените в общностната правна уредба, не е съобщена от държавата членка на Европейската комисия предварително, а едва след приемането и преди публикуването ѝ?

                  2)

                  Трябва ли член 1, член 2, член 9, параграф 1 и член 18 от Директива 94/62/ЕО, допълнени от разпоредбите на членове 1, 2 и 3 от приложение II към Директивата, да се тълкуват в смисъл, че не допускат приемането на национална правна уредба, която забранява пускането на пазара на торбички за пазаруване за еднократна употреба, които не са произведени от биоразградими материали, но отговарят на другите изисквания в Директива 94/62/ЕО, или предвидените в националната правна уредба допълнителни технически стандарти могат да се обосноват с целта да се осигури по-високо ниво на защита на околната среда, като се отчитат, при необходимост, специфичните проблеми на събирането на отпадъци в държавата членка и необходимостта тази държава да изпълнява и установените от правото на Съюза задължения в тази област?

                  3)

                  Трябва ли член 1, член 2, член 9, параграф 1 и член 18 от Директива 94/62/ЕО, допълнени от разпоредбите на членове 1, 2 и 3 от приложение II към Директивата, да се тълкуват в смисъл, че представляват ясна и точна правна норма, която цели да забрани всяка пречка за пускането на пазара на торбички, които отговарят на изискванията на Директивата, и която задължава всички държавни органи, включително публичната администрация, да оставят без приложение националната правна уредба, която ѝ противоречи?

                  4)

                  Накрая, може ли приемането на национална правна уредба, която забранява пускането на пазара на торбички за пазаруване за еднократна употреба, които не са биоразградими, но са произведени в съответствие с изискванията на Директива 94/62/ЕО, да представлява сериозно и явно нарушение на член 18 от Директива 94/62/ЕО, когато тази национална правна уредба не е обоснована от целта да се осигури по-високо ниво на защита на околната среда, от специфичните проблеми на събирането на отпадъци в държавата членка и от необходимостта тази държава да изпълнява и установените правото на Съюза задължения в тази област?

         (1)  Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 1994 година относно опаковките и отпадъците от опаковки (ОВ L 365, 1994 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 14, стр. 238).

         (2)  Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (ОВ L 204, 1998 г., стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207).


title: Дело C-364/20 P: Решение на Съда (седми състав) от 24 февруари 2022 г. — Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA/Единен съвет за преструктуриране, Европейска централна банка (Обжалване — Икономически и паричен съюз — Банков съюз — Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) — Регламент (ЕС) № 806/2014 — Член 18 — Процедура за преструктуриране — Декларация от Европейската централна банка (ЕЦБ) за положение, което е проблемно или има вероятност да стане проблемно — Решение на Единния съвет за преструктуриране (ЕСП) да не приеме схема за преструктуриране — Липса на обществен интерес — Ликвидация в съответствие с националното право — Акционери — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/11

      Решение на Съда (седми състав) от 24 февруари 2022 г. — Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA/Единен съвет за преструктуриране, Европейска централна банка
      (Дело C-364/20 P) (1)

      (Обжалване - Икономически и паричен съюз - Банков съюз - Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници - Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) - Регламент (ЕС) № 806/2014 - Член 18 - Процедура за преструктуриране - Декларация от Европейската централна банка (ЕЦБ) за положение, което е проблемно или има вероятност да стане проблемно - Решение на Единния съвет за преструктуриране (ЕСП) да не приеме схема за преструктуриране - Липса на обществен интерес - Ликвидация в съответствие с националното право - Акционери - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
      (2022/C 165/11)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA (представител: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Единен съвет за преструктуриране (представители: първоначално H. Ehlers, A. Valavanidou и E. Muratori, а впоследствие H. Ehlers и E. Muratori, подпомагани от B. Heenan, solicitor, J. Rivas Andrés и A. Manzaneque Valverde, abogados), Европейска централна банка (представители: E. Koupepidou и G. Marafioti)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA и Cassandra Holding Company SIA понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Единния съвет за преструктуриране.

                  3)

                  Европейската централна банка понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 320, 28.9.2020 г.


title: Съединени дела C-143/20 и С-213/20: Решение на Съда (трети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie — Полша) — A/O (C-143/20), G. W., E. S./A. Towarzystwo Ubezpieczeń Życie S.A. (C-213/20) (Преюдициално запитване — Свободно предоставяне на услуги — Пряко животозастраховане — Договори за групова застраховка „Живот“, наричани „unit-linked“, които са свързани с инвестиционни фондове — Директива 2002/83/ЕО — Член 36 — Директива 2002/92/ЕО — Член 12, параграф 3 — Задължение за предоставяне на преддоговорна информация — Указание за характера на основните активи при застрахователните договори „unit-linked“ — Приложно поле — Обхват — Директива 2005/29/ЕО — Член 7 — Нелоялни търговски практики — Заблуждаващо бездействие)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/2

      Решение на Съда (трети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie — Полша) — A/O (C-143/20), G. W., E. S./A. Towarzystwo Ubezpieczeń Życie S.A. (C-213/20)
      (Съединени дела C-143/20 и С-213/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно предоставяне на услуги - Пряко животозастраховане - Договори за групова застраховка „Живот“, наричани „unit-linked“, които са свързани с инвестиционни фондове - Директива 2002/83/ЕО - Член 36 - Директива 2002/92/ЕО - Член 12, параграф 3 - Задължение за предоставяне на преддоговорна информация - Указание за характера на основните активи при застрахователните договори „unit-linked“ - Приложно поле - Обхват - Директива 2005/29/ЕО - Член 7 - Нелоялни търговски практики - Заблуждаващо бездействие)
      (2022/C 165/02)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищци: A (C-143/20), G. W., E. S. (C-213/20)

         Ответници: O (C-143/20), A. Towarzystwo Ubezpieczeń Życie S.A. (C-213/20)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 36, параграф 1 от Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 година относно животозастраховането трябва да се тълкува в смисъл, че посочената в него информация следва да се съобщи на потребителя, който в качеството на застраховано лице се присъединява към договор за групова застраховка „Живот“, свързан с инвестиционен фонд, сключен между застрахователно предприятие и предприятие, което е титуляр на полици. Застрахователното предприятие трябва да предостави тази информация на предприятието, титуляр на полици, което следва да я предостави на потребителя преди присъединяването на последния към договора, заедно с други уточнения, евентуално необходими с оглед на неговите изисквания и нужди съгласно тази разпоредба, разгледана във връзка с член 12, параграф 3 от Директива 2002/92/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 декември 2002 година относно застрахователното посредничество.

                  2)

                  Член 36, параграф 1 от Директива 2002/83 във връзка с част A, точка a)12 от приложение III към нея трябва да се тълкува в смисъл, че указанията относно естеството на основните активи, които трябва да бъдат съобщени на потребителя, преди той да се присъедини към договор за групова застраховка „Живот“, свързан с инвестиционен фонд, трябва да съдържат указания относно съществените характеристики на тези основни активи. Указанията:

                              —

                              трябва да съдържат ясна, точна и разбираема информация за икономическото и правното естество на основните активи, както и за свързаните с тях структурни рискове, и

                              —

                              не трябва непременно да съдържат изчерпателна информация относно естеството и мащаба на всички рискове, свързани с инвестирането в дадените основни активи, нито същата информация като тази, която емитентът на съставляващите ги финансови инструменти е предоставил на застрахователното предприятие в съответствие с член 19, параграф 3 от Директива 2004/39/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/EИО и 93/6/EИО на Съвета и Директива 2000/12/EО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/EИО на Съвета.

                  3)

                  Член 36, параграф 1 от Директива 2002/83 трябва да се тълкува в смисъл, че информацията по част A, точка a)12 от приложение III към нея не трябва непременно да бъде съобщена на потребителя, който като застраховано лице се присъединява към договор за групова застраховка „Живот“, свързан с инвестиционен фонд, в рамките на отделна преддоговорна процедура, но той допуска национална разпоредба, съгласно която е достатъчно тази информация да бъде спомената в договора, при условие той да бъде предоставен на потребителя преди неговото присъединяване своевременно, така че да може да направи осведомен избор на застрахователния продукт, който е най-подходящ за неговите нужди.

                  4)

                  Член 36, параграф 1 от Директива 2002/83 трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква неправилното изпълнение на задължението за предоставяне на информацията по част A, точка a)12 от приложение III към нея да води до нищожност или недействителност на договор за групова застраховка „Живот“, свързан с инвестиционен фонд, или на декларацията за присъединяване към него, като по този начин предоставя на присъединения към договора потребител правото на възстановяване на платените застрахователни премии, при условие предвидените в националното право процесуални правила за предявяване на правото на информация да не са от естество да поставят под въпрос ефективността на това право чрез възпиране на потребителя от неговото упражняване.

                  5)

                  Член 7 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) трябва да се тълкува в смисъл, че несъобщаването на потребителя, който се присъединява към договор за групова застраховка „Живот“, свързан с инвестиционен фонд, на информацията по член 36, параграф 1 от Директива 2002/83 във връзка с част А, точка а)12 от приложение III към нея, може да представлява заблуждаващо бездействие по смисъла на тази разпоредба.

         (1)  ОВ C 209, 22.6.2020 г.

         ОВ C 304, 14.9.2020 г.


title: Дело C-389/20: Решение на Съда (трети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 2 de Vigo — Испания) — CJ/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (Преюдициално запитване — Равно третиране на мъжете и жените в областта на социалното осигуряване — Директива 79/7/ЕИО — Член 4, параграф 1 — Забрана на каквато и да е дискриминация, основана на пола — Домашни помощници — Закрила при безработица — Изключване — Особено неблагоприятно положение за жените работници — Легитимни цели на социалната политика — Пропорционалност)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/11

      Решение на Съда (трети състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo — Испания) — CJ/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
      (Дело C-389/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Равно третиране на мъжете и жените в областта на социалното осигуряване - Директива 79/7/ЕИО - Член 4, параграф 1 - Забрана на каквато и да е дискриминация, основана на пола - Домашни помощници - Закрила при безработица - Изключване - Особено неблагоприятно положение за жените работници - Легитимни цели на социалната политика - Пропорционалност)
      (2022/C 165/12)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CJ

         Ответник: Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

         Диспозитив

      Член 4, параграф 1 от Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба, която изключва обезщетенията за безработица от социалноосигурителните обезщетения, отпускани на домашните помощници по законоустановена социалноосигурителна схема, щом като тази разпоредба поставя в особено неблагоприятно положение работниците от женски пол в сравнение с тези от мъжки пол и не е обоснована от обективни фактори, които не съдържат никаква дискриминация, основана на пола.

         (1)  ОВ C 423, 7.12.2020 г.


title: Дело C-23/22: Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия), постъпило на 10 януари 2022 г. — Caxamar — Comércio e Indústria de Bacalhau SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/27

      Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия), постъпило на 10 януари 2022 г. — Caxamar — Comércio e Indústria de Bacalhau SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-23/22)
      (2022/C 165/35)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Caxamar — Comércio e Indústria de Bacalhau SA

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Преюдициални въпроси

      Позволява ли правилното тълкуване на Насоките за регионална помощ за периода 2014—2020 г. във връзка с разпоредбите на Регламент (ЕС) № 651/2014 (1) на Комисията от 16 юни 2014 г., и по-специално член 1, член 2, параграф 11 от Регламент (ЕС) № 1379/2013 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 г. и с разпоредбите на приложение I към Договора за функционирането на Европейския съюз да се заключи, че съгласно член 2, параграф 2 и член 22, параграф 1 от Código Fiscal do Investimento (Данъчен кодекс за инвестициите), одобрен с Decreto-Lei n.o 162/2014, de 31 de outubro (Декрет-закон № 162/2014 от 31 октомври 2014 г.) и съгласно членове 1 и 2 от Постановление № 282/2014 от 30 декември 2014 г. дейността по преработка на продукти от риболов и аквакултури по отношение на „осолена треска“, „замразена треска“ и „обезсолена треска“, включена в код КИД 10204Rev3, не е дейност по преработка на селскостопански продукт за целите на предоставянето на предвидените данъчни помощи?

         (1)  Регламент (ЕС) № 651/2014 на Комисията от 17 юни 2014 година за обявяване на някои категории помощи за съвместими с вътрешния пазар в приложение на членове 107 и 108 от Договора. Текст от значение за ЕИП. (ОВ L 187, 2014 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕС) № 1379/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година относно общата организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури, за изменение на регламенти (ЕО) № 1184/2006 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (ОВ L 354, 2013 г., стр. 1).


title: Дело C-160/20: Решение на Съда (голям състав) от 22 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Rotterdam — Нидерландия) — Stichting Rookpreventie Jeugd и др./Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport (Преюдициално запитване — Директива 2014/40/ЕС — Производство, представяне и продажба на тютюневи изделия — Изделия, които не отговарят на максималните равнища на емисиите — Забрана за пускане на пазара — Метод за измерване — Цигари с филтър, имащи малки дупчици за вентилация — Измерване на емисиите въз основа на стандартите ISO — Непубликувани в Официален вестник на Европейския съюз стандарти — Съответствие с изисквания за публикуване, предвидени в член 297, параграф 1 ДФЕС, тълкуван в светлината на принципа на правната сигурност — Съответствие с принципа на прозрачност)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/3

      Решение на Съда (голям състав) от 22 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Rotterdam — Нидерландия) — Stichting Rookpreventie Jeugd и др./Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport
      (Дело C-160/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2014/40/ЕС - Производство, представяне и продажба на тютюневи изделия - Изделия, които не отговарят на максималните равнища на емисиите - Забрана за пускане на пазара - Метод за измерване - Цигари с филтър, имащи малки дупчици за вентилация - Измерване на емисиите въз основа на стандартите ISO - Непубликувани в Официален вестник на Европейския съюз стандарти - Съответствие с изисквания за публикуване, предвидени в член 297, параграф 1 ДФЕС, тълкуван в светлината на принципа на правната сигурност - Съответствие с принципа на прозрачност)
      (2022/C 165/03)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Rotterdam

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Stichting Rookpreventie Jeugd, Stichting Inspire2live, Rode Kruis Ziekenhuis BV, Stichting ClaudicatioNet, Nederlandse Vereniging voor Kindergeneeskunde, Nederlandse Vereniging voor Verzekeringsgeneeskunde, Accare, Stichting Universitaire en Algemene Kinder- en Jeugdpsychiatrie Noord-Nederland, Vereniging Praktijkhoudende Huisartsen, Nederlandse Vereniging van Artsen voor Longziekten en Tuberculose, Nederlandse Federatie van Kankerpatiëntenorganisaties, Nederlandse Vereniging Arbeids- en Bedrijfsgeneeskunde, Nederlandse Vereniging voor Cardiologie, Koepel van Artsen Maatschappij en Gezondheid, Koninklijke Nederlandse Maatschappij tot bevordering der Tandheelkunde, College van Burgemeester en Wethouders van Amsterdam

         Ответник: Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport

         при участието на: Vereniging Nederlandse Sigaretten- en Kerftabakfabrikanten (VSK)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 4, параграф 1 от Директива 2014/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия и за отмяна на Директива 2001/37/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че предвижда, че определените в член 3, параграф 1 от тази директива максимални равнища на катран, никотин и въглероден оксид в емисиите от цигари, предназначени да бъдат пуснати на пазара или произведени в държавите членки, трябва да се измерват чрез прилагане на методите за измерване, произтичащи от стандарти ISO 4387, 10315, 8454 и 8243, към които препраща посоченият член 4, параграф 1.

                  2)

                  При разглеждането на първия въпрос не се установяват обстоятелства, които да засягат валидността на член 4, параграф 1 от Директива 2014/40 от гледна точка на принципа на прозрачност, Регламент (ЕС) № 216/2013 на Съвета от 7 март 2013 година относно електронното публикуване на Официален вестник на Европейския съюз и член 297, параграф 1 ДФЕС, тълкуван в светлината на принципа на правната сигурност.

                  3)

                  При разглеждането на трети въпрос, буква а) не се установяват обстоятелства, които да засягат валидността на член 4, параграф 1 от Директива 2014/40 от гледна точка на член 5, параграф 3 от Рамковата конвенция за контрол на тютюна на Световната здравна организация.

                  4)

                  При разглеждането на трети въпрос, буква б) не се установяват обстоятелства, които да засягат валидността на член 4, параграф 1 от Директива 2014/40 от гледна точка на член 114, параграф 3 ДФЕС, Рамковата конвенция за контрол на тютюна на Световната здравна организация и членове 24 и 35 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  5)

                  Ако член 4, параграф 1 от Директива 2014/40 не е противопоставим на частноправните субекти, методът, използван за целите на прилагането на член 3, параграф 1 от тази директива, трябва с оглед на научното и техническото развитие или международно приетите стандарти да е подходящ за измерване на равнищата на емисиите от употребявани по предназначение цигари и да има за основа осигуряването на високо равнище на защита на човешкото здраве, особено на младите хора, а точността на направените чрез този метод измервания да се проверява от одобрените и наблюдаваните от компетентните органи на държавите членки лаборатории, визирани в член 4, параграф 2 от посочената директива.

         (1)  ОВ C 222, 6.7.2020 г.


title: Дело C-451/20: Решение на Съда (четвърти състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — Airhelp Limited/Austrian Airlines AG (Преюдициално запитване — Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Член 3, параграф 1 — Приложно поле — Директно свързващ полет от и до трета страна — Обща резервация при въздушен превозвач от Общността — Директно свързващ полет с прекачване на територията на държава членка — Член 5, параграф 1, буква в), подточка iii) и член 7 — Закъснение на полета след премаршрутиране — Отчитане на действителното времe на пристигане за целите на обезщетението)

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/12

      Решение на Съда (четвърти състав) от 24 февруари 2022 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — Airhelp Limited/Austrian Airlines AG
      (Дело C-451/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Член 3, параграф 1 - Приложно поле - Директно свързващ полет от и до трета страна - Обща резервация при въздушен превозвач от Общността - Директно свързващ полет с прекачване на територията на държава членка - Член 5, параграф 1, буква в), подточка iii) и член 7 - Закъснение на полета след премаршрутиране - Отчитане на действителното времe на пристигане за целите на обезщетението)
      (2022/C 165/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Korneuburg

         Страни в главното производство

         Ищец: Airhelp Limited

         Ответник: Austrian Airlines AG

         Диспозитив

      Член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 трябва да се тълкува в смисъл, че този регламент не се прилага към директно свързващ полет, за който е направена обща резервация и който се състои от два полета, които трябва да бъдат извършени от въздушен превозвач от Общността, когато и летището, от което излита първият полет, и летището, на което пристига вторият полет, се намират в трета страна, като единствено летището, в което се извършва междинното кацане, се намира на територията на държава членка.

         (1)  ОВ C 433, 14.12.2020 г.


title: Дело C-97/22: Преюдициално запитване от Landgericht Essen (Германия), постъпило на 10 февруари 2022 г. — DC/HJ

text:
               19.4.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/33

      Преюдициално запитване от Landgericht Essen (Германия), постъпило на 10 февруари 2022 г. — DC/HJ
      (Дело C-97/22)
      (2022/C 165/42)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Essen

         Страни в главното производство

         Ищец: DC

         Ответник: HJ

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 14, параграф 5 от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) да се тълкува в смисъл, че когато възложителят се откаже от волеизявлението си за сключване на договор за строителство, сключен извън търговския обект, едва след като търговецът вече (изцяло) е изпълнил задълженията си по договора, търговецът няма да има каквото и да било право на обезщетение, когато не са изпълнени условията за наличие на право на обезщетение съгласно разпоредбите относно правните последици от отказа, но възложителят е получил увеличение на имуществото си в резултат на строителните услуги на търговеца, т.е. се е обогатил?

         (1)  ОВ L 304, 2011 г., стр. 64.