title: Дело C-529/11: Решение на Съда (втори състав) от 8 май 2013 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Обединено кралство) — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani/Secretary of State for the Home Department (Свободно движение на хора — Регламент (ЕИО) № 1612/68 — Член 12 — Разведен съпруг на гражданин на държава членка, който е работил в друга държава членка — Пълнолетно дете, което продължава образованието си в приемащата държава членка — Право на пребиваване на родител, гражданин на трета държава — Директива 2004/38/ЕО — Членове 16 — 18 — Право на постоянно пребиваване на определени членове на семейството на гражданин на Съюза, които не са граждани на държава членка — Законно пребиваване — Пребиваване на основание на посочения член 12)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/13

         Решение на Съда (втори състав) от 8 май 2013 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Обединено кралство) — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani/Secretary of State for the Home Department
   (Дело C-529/11) (1)

   (Свободно движение на хора - Регламент (ЕИО) № 1612/68 - Член 12 - Разведен съпруг на гражданин на държава членка, който е работил в друга държава членка - Пълнолетно дете, което продължава образованието си в приемащата държава членка - Право на пребиваване на родител, гражданин на трета държава - Директива 2004/38/ЕО - Членове 16 - 18 - Право на постоянно пребиваване на определени членове на семейството на гражданин на Съюза, които не са граждани на държава членка - Законно пребиваване - Пребиваване на основание на посочения член 12)
   2013/C 225/20
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani

      Ответник: Secretary of State for the Home Department

      в присъствието на: AIRE Centre

      Предмет

   Преюдициално запитване — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Тълкуване на член 12 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257, 1968 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 11) — Право на пребиваване на гражданка на трета държава, която полага родителските грижи за своето дете, навършило 21 години и студент в приемащата държава членка, след развода ѝ с гражданин на друга държава членка, който е упражнил правото си на свободно движение — Понятието „лице, което в действителност полага родителските грижи“ — Критерии за преценка

      Диспозитив

               1.

               Родителят на дете, навършило пълнолетие и получило достъп до образование на основание член 12 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността, изменен с Директива 2004/38 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г., може да продължи да се ползва от производно право на пребиваване на основание на същия този член, ако детето все още има нужда от присъствието и грижите на този родител, за да може то да продължи и да завърши образованието си, което следва да се прецени от запитващата юрисдикция, като вземе предвид всички обстоятелства по делото, с което е сезирана.

               2.

               Периодите на пребиваване в приемаща държава членка, завършени от членовете на семейството на гражданин на Съюза, който не е гражданин на държава членка единствено на основание член 12 от Регламент № 1612/68, изменен с Директива 2004/38 и без да са изпълнени условията за ползване от право на пребиваване на основание тази директива, не могат да се вземат предвид за целите на придобиването от тези членове на семейството на правото на постоянно пребиваване по смисъла на последната.

      (1)  ОВ C 370, 17.12.2011 г.


title: Дело T-9/07: Иск, предявен на 9 януари 2007 г. — Groupo Promer Mon-Graphic/СХВП

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/35

         Иск, предявен на 9 януари 2007 г. — Groupo Promer Mon-Graphic/СХВП
   (Дело T-9/07)
   (2007/C 56/66)
   Език, на който е изготвен искът: английски
   Страни

      Ищец: Groupo Promer Mon-Graphic, SA (Sabadell, Испания) [представител: A. Almaraz Palmero, адвокат]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: PepsiCo, Inc (Ню Йорк, САЩ)
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени решението на трети апелативен състав на СХВП по дело R 1001/2005-3 от 27 октомври 2006 г.

               —

               Да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) и встъпилата страна Pepsico Inc. да заплатят всички разноски по спора пред Първоинстанционния съд, както и тези, свързани с процедурата пред трети апелативен състав.

         Правни основания и основни доводи

      Регистриран дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Регистриран дизайн на Общността за „промоционални артикули за игри“ — Дизайн на Общността № 74463-1

      Притежател на дизайна на Общността: PepsiCo, Inc.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на дизайна на Общността: Ищецът

      Право върху дизайна на страната, която иска обявяване на недействителността: Регистриран дизайн на Общността за „метална[и] плочка [и] за игри“ — Дизайн на Общността № 53186-1

      Решение на отдела по заличаването: Обявяване на недействителност на дизайна на Общността

      Решение на апелативния състав: Отмяна на решението на отдела по заличаването и отхвърляне на искането за обявяване на недействителност на регистрирания дизайн на Общността

      Приведени правни основания: Оспорваният дизайн на Общността № 74463-1 не притежава новост и оригиналност в сравнение с регистрирания дизайн на Общността № 53186-1, който притежава приоритет на по-ранен испански дизайн


title: Дело C-434/09: Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court of the United Kingdom на 5 ноември 2009 г. — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/18

         Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court of the United Kingdom на 5 ноември 2009 г. — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department
   (Дело C-434/09)
   2010/C 11/30
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court of the United Kingdom

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Shirley McCarthy

      Ответник: Secretary of State for the Home Department

      Преюдициални въпроси

               1.

               Има ли качеството на „бенефициент“ по смисъла на член 3 от Директива 2004/38/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета („Директивата“) лице с двойно гражданство — на Ирландия и на Обединеното кралство, което е пребивавало през целия си живот в Обединеното кралство?

               2.

               Това лице пребивавало ли е „законно“ в приемащата държава членка за целите на член 16 от Директивата при положение, че не е могло да удовлетвори изискванията на член 7 от Директива 2004/38/ЕО?

      (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите–членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело T-655/11: Решение на Общия съд от 16 юни 2015 г. — FSL и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на банани в Италия, Гърция и Португалия — Съгласуване при определяне на цените — Допустимост на доказателствата — Право на защита — Злоупотреба с власт — Доказване на нарушението — Изчисляване на размера на глобата)

text:
               10.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 262/14

         Решение на Общия съд от 16 юни 2015 г. — FSL и др./Комисия
   (Дело T-655/11) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на банани в Италия, Гърция и Португалия - Съгласуване при определяне на цените - Допустимост на доказателствата - Право на защита - Злоупотреба с власт - Доказване на нарушението - Изчисляване на размера на глобата))
   (2015/C 262/18)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: FSL Holdings (Анверс, Белгия); Firma Léon Van Parys (Анверс); и Pacific Fruit Company Italy SpA (Рим, Италия) (представители: P. Vlaemminck, C. Verdonck, B. Van Vooren и B. Gielen, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: M. Kellerbauer и A. Biolan)

      Предмет

   Главно искане за отмяна на Решение C (2011) 7273 окончателен на Комисията от 12 октомври 2011 година относно производство по член 101 [ДФЕС] (дело COMP/39482 — Екзотични плодове (Банани), а при условията на евентуалност за намаляване на глобата.

      Диспозитив

               1)

               Отменя член 1 от Решение C (2011) 7273 окончателен на Комисията от 12 октомври 2011 година относно производство по член 101 [ДФЕС] (дело COMP/39482 — Екзотични плодове (Банани), доколкото визира периода 11 август 2004 г. — 19 януари 2005 г. и се отнася за FSL Holdings, Firma Léon Van Parys и Pacific Fruit Company Italy SpA.

               2)

               Отменя член 2 от Решение C (2011) 7273 окончателен, доколкото определя размера на глобата, наложена на FSL Holdings, Firma Léon Van Parys и Pacific Fruit Company Italy на 8 9 19  000 EUR.

               3)

               Определя глобата, наложена на FSL Holdings, Firma Léon Van Parys и Pacific Fruit Company Italy с член 2 от посоченото Решение C (2011) 7273 окончателен, в размер на 6 6 89  000 EUR.

               4)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               5)

               Осъжда FSL Holdings, Firma Léon Van Parys и Pacific Fruit Company Italy да понесат една трета от собствените си съдебни разноски и половината от съдебните разноски на Европейската комисия.

               6)

               Осъжда Комисията да понесе половината от собствените си съдебни разноски и две трети от съдебните разноски на FSL Holdings, Firma Léon Van Parys и Pacific Fruit Company Italy.

      (1)  ОВ C 58, 25.2.2012 г.


title: Дело T-398/08: Жалба, подадена на 22 септември 2008 г. — Stowarzyszenie Autorów ZAIKS /Комисия

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/53

         Жалба, подадена на 22 септември 2008 г. — Stowarzyszenie Autorów „ZAIKS“/Комисия
   (Дело T-398/08)
   (2008/C 285/94)
   Език на производството: полски
   Страни

      Жалбоподател: Stowarzyszenie Autorów „ZAIKS“ (Варшава, Полша) (представители: B. Borkowska, M. Błeszyński, radcowie prawni)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени член 3, както и член 4, параграфи 2 и 3 (доколкото се позовава на член 3) от Решение на Комисията от 16 юли 2008 г. в процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC),

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят иска отмяната на Решение на Комисията от 16 юли 2008 г. в процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC), доколкото то се отнася до съгласувани практики, свързани с условията за упражняване на правата за публично изпълнение на музикални произведения и с предоставянето на съответни лицензии от организациите за колективно управление на авторските права, и приемащи формата на ограничения на членството, прилагани в реципрочните споразумения, както са предвидени в типовия договор на CISAC (типов договор на Confédération Internationale des Sociétés d'Auteurs et Compositeurs — Международна конфедерация на дружествата на композиторите и авторите, CISAC) или се прилагат в практиката.
   Жалбоподателят обосновава жалбата си със следните съображения:

               —

               Липса на съгласувана преценка на предпоставките, които имат съществено значение за правилното тълкуване на понятието „съгласувани практики“ поради непълно отчитане на фактите и неотчитане на всички неразделно свързани помежду си елементи на използването на авторските права,

               —

               Липса на преценка на съображенията, на които се основава избраният в реципрочните споразумения териториален принцип,

               —

               Липса на представяне и преценка на последиците от евентуална промяна на настоящата система на използване на авторските права,

               —

               Липса на преценка на всички доказателства по делото поради неотчитане на представените от жалбоподателя факти във връзка с особеностите на дейността на сдружението на автори ZAiKS и на полските правни разпоредби в областта на използването на авторските права.


title: Дело C-543/15: Определение на председателя на Съда от 12 април 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État — Франция) — Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

text:
               1.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/25

         Определение на председателя на Съда от 12 април 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État — Франция) — Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Дело C-543/15) (1)

   (2016/C 279/36)
   Език на производството: френски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 16, 18.1.2016 г.


title: Дело C-242/13: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 29 април 2013 г. — Commerz Nederland NV/Havenbedrijf Rotterdam NV

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/24

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 29 април 2013 г. — Commerz Nederland NV/Havenbedrijf Rotterdam NV
   (Дело C-242/13)
   2013/C 207/38
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Подател на касационната жалба: Commerz Nederland NV

      Ответник по касационната жалба: Havenbedrijf Rotterdam NV

      Преюдициални въпроси

               1.

               По необходимост ли следва да се изключи възможността предоставянето на гаранции от страна на дадено публично предприятие да бъде вменено в отговорност на определени публични органи — което е нужно с оглед на квалификацията като държавна помощ по смисъла на членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС — при условие че съответната гаранция, какъвто е настоящият случай, е предоставена от (единствения) изпълнителен директор на публичното предприятие, който, въпреки че от частноправна гледна точка е разполагал с подобно правомощие, е действал самоволно, умишлено е държал в тайна предоставянето на тези гаранции и е нарушил разпоредбите на учредителния акт на публичното предприятие, тъй като не е поискал одобрението на надзорния съвет, и освен това следва да се приеме, че съответният публичноправен административен орган (в конкретния случай общината) не е искал да се предоставя съответната гаранция?

               2.

               Ако възможността за ангажиране на отговорността на публичните органи не се изключва по необходимост, тези обстоятелства остават ли без значение за отговора на въпроса дали предоставянето на дадена гаранция може да бъде вменено в отговорност на съответните публични органи, или сезираната юрисдикция следва да пристъпи към преценка на останалите признаци в подкрепа, съответно срещу ангажирането на отговорността на тези публични органи?


title: Дело T-141/14 R: Определение на председателя на Общия съд от 23 май 2014 г.  — SolarWorld и др./Съвет (Обезпечително производство — Дъмпинг — Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република — Окончателно антидъмпингово мито — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               21.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/18

         Определение на председателя на Общия съд от 23 май 2014 г. — SolarWorld и др./Съвет
   (Дело T-141/14 R)
   ((Обезпечително производство - Дъмпинг - Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република - Окончателно антидъмпингово мито - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   2014/C 235/23
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: SolarWorld AG (Бон, Германия), Brandoni solare SpA (Кастелфидардо, Италия) и Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Мадрид, Испания) (представители: L. Ruessmann, lawyer, и J. Beck, solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представител: B. Driessen)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1238/2013 на Съвета от 2 декември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, стр. 1).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-744/15: Решение на Общия съд от 13 декември 2016 г. — Puro Italian Style/EUIPO (smartline) (Марка на Европейския съюз — Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „smartline“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/46

         Решение на Общия съд от 13 декември 2016 г. — Puro Italian Style/EUIPO (smartline)
   (Дело T-744/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „smartline“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 030/51)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Puro Italian Style SpA (Модена, Италия) (представител: F. Terrano, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на EUIPO от 7 октомври 2015 г. (преписка R 2258/2014-1) относно заявка за регистрация на фигуративна знак „smartline“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Puro Italian Style SpA да понесе собствените си съдебни разноски, както и тези, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

      (1)  ОВ C 78, 29.2.2016 г.


title: Дело T-747/15: Иск, предявен на/Жалба, подадена на 22 декември 2015 г. — EDF/Комисия

text:
               29.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/24

         Иск, предявен на/Жалба, подадена на 22 декември 2015 г. — EDF/Комисия
   (Дело T-747/15)
   (2016/C 078/35)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Électricité de France (EDF) (Париж, Франция) (представител: M. Debroux, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               като главно искане, да отмени членове 1, 2, 3, 4 и 5 от обжалваното решение за съществени процесуални нарушения, грешки в прилагане на правото и фактически грешки;

               —

               при условията на евентуалност, да отмени членове 1, 2 и 3 от обжалваното решение с мотива, че сумата, чието възстановяване се разпорежда на EDF, е значително надценена, и

               —

               във всички случаи, да осъди Комисията да заплати пълния размер на съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 266 ДФЕС.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на член 107 ДФЕС. Това основание се състои от две части:

                           —

                           Първа част относно приложимостта на теста за частния инвеститор, която има две подразделения:

                                       —

                                       първо подразделение, съгласно което Комисията не е взела пред вид без основание и без мотиви многобройни документи и материали, които са й били надлежно предоставени от Франция и от EDF;

                                       —

                                       второ подразделение, съгласно което Комисията системно смесва елементите, отнасящи се съответно до приложимостта и до прилагането на теста за частния инвеститор.

                                       —

                                       трето подразделение, съгласно което Комисията неоснователно изключва приложимостта на критерия за разумния частен инвеститор единствено с мотива, че в анализа на мярката Франция е взела пред вид съображения в нейното качество на публичноправен субект, наред със съображения, свързани с качеството й на акционер.

                                       —

                                       четвърто подразделение, съгласно което Комисията неоснователно е наложила индивидуално задължение на EDF да изготви официален бизнес план, за да обоснове приложимостта на критерия за разумния частен инвеститор.

                                       —

                                       пето подразделение, съгласно което Комисията не е взела пред вид естеството и предмета на тази мярка, контекста, в който се вписва тя, както и преследваната цел и правилата, от които се урежда тази мярка.

                           —

                           Втората част, отнасяща се до прилагането на теста за частния инвеститор, има три подразделения.

                                       —

                                       Първо подразделение, съгласно което Комисията неоснователно е направила извода, че докладът Oxera не е допустим като доказателство.

                                       —

                                       Второ подразделение, съгласно което методологията на Комисията е опорочена от явни нередности. На първо място, Комисията не се съобразила нито с контекста на съответния времеви период, нито с критериите, които биха били възприети от инвеститорите в онзи период. На второ място, тезата за „данъчен подарък“, на която наблягала Комисията, била не само грешка в прилагането на правото, но била и в основата на грешки в преценката за релевантност на инвестицията. На трето място Комисията умножила методологичните грешки, всяка от които била достатъчна, за да се установи, че Комисията не доказвала недвусмислено, че критерият за частния инвеститор не е приложен.

                                       —

                                       Трето подразделение, отнасящо се до последиците от допуснатите от Комисията методологични грешки.

               3.

               Третото основание е изведено от липса на мотиви на обжалваното решение.

         В подкрепа на своята жалба жалбоподателят сочи две основания при условията на евентуалност.

               1.

               Първото основание, посочено при условията на евентуалност, е изведено от обстоятелството, че основната част на твърдяната помощ е погасена по давност. Това основание се дели на две части:

                           —

                           първа част, съгласно която става дума главно за съществуваща помощ, произтичаща от мярка, която е приложена преди отварянето за конкуренцията на европейския пазар на електроенергията.

                           —

                           втора част, съгласно която значителен дял от твърдяната помощ произтича от мярка, която е приложена повече от десет години преди първото действие по разследването.

               2.

               Второто основание, посочено при условията на евентуалност, е изведено от грешки в изчисленията, които Комисията допуснала при определянето на твърдяната помощ. Това основание се състои от три части:

                           —

                           първа част, съгласно която Комисията е допуснала грешки, свързани с общия размер на счетоводните провизии за обновяване.

                           —

                           втора част, съгласно която Комисията е допуснала грешки, свързани с приложимата данъчна ставка.

                           —

                           трета част, съгласно която размерът на твърдяната помощ следва да бъде преразгледан въз основа на коригираните данни.


title: Дело C-468/13 P: Жалба, подадена на 28 август 2013 г. от MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 27 юни 2013 г. по дело T-367/12 — MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/45

         Жалба, подадена на 28 август 2013 г. от MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 27 юни 2013 г. по дело T-367/12 — MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   (Дело C-468/13 P)
   2013/C 344/77
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (представител: K. Szamosi, адвокат)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени Решение на Общия съд на Европейския съюз от 27 юни 2013 г. по дело T-367/12 и да отмени Решение № R 2532/2011-2 на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 30 май 2012 г., доколкото с него се отхвърля жалбата на встъпилата страна и се потвърждава отхвърлянето на възражението му или, при условията на евентуалност,

               —

               да върне делото на Общия съд за постановяване на окончателно решение; и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, свързани с първоинстанционното производство и с производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят твърди, че

               —

               Съображенията на Общия съд относно недопустимостта на доводите, изтъкнати от жалбоподателя пред СХВП, са от една страна ирелевантни, а от друга страна — необосновани и неправилни, поради което Общият съд нарушил член 44 от процедурния си правилник и член 21 от Статута на Съда.

               —

               Не е налице необходимост, нито правни основания за отхвърляне на доказателството, представено от жалбоподателя в производството пред Общия съд, поради което последният нарушил член 65, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността (1) и член 135, параграф 4 от Процедурния правилник като приел представеното от жалбоподателя доказателство за недопустимо.

               —

               Общият съд нарушил Регламента относно марката на Общността при определянето на съответните потребители и на тяхното значение в рамките на преценката на вероятността от объркване.

               —

               Общият съд нарушил Регламента относно марката на Общността и установената съдебна практика като приел, че разглежданите услуги се считат за идентични.

               —

               Общият съд не направил ясна и отделна преценка на визуалното, фонетично и концептуалното сходство и не разгледал релевантните обстоятелства по делото в светлината на тази преценка като по този начин Общият съд нарушил Регламента относно марката на Общността.

               —

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като постановил, че апелативният състав правилно е приел, че е налице вероятност от объркване между по-ранната марка на встъпилата страна и марката, заявена от жалбоподателя за регистрация като марка на Общността.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността ОВ L 78, стр.1


title: Дело T-314/11: Жалба, подадена на 17 юни 2011 г. — Fortress Participations/СХВП — Fortress Investment Group и Fortress Investment Group (UK) (FORTRESS)

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/32

         Жалба, подадена на 17 юни 2011 г. — Fortress Participations/СХВП — Fortress Investment Group и Fortress Investment Group (UK) (FORTRESS)
   (Дело T-314/11)
   2011/C 238/55
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Fortress Participations BV (Ротердам, Нидерландия) (представители: M.L.J. van de Braak, lawyer, B. Ladas, Solicitor, и S. Malynicz, Barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Други страни в производството пред апелативния състав: Fortress Investment Group LLC (Ню Йорк, Съединени щати) и Fortress Investment Group (UK) Ltd (Лондон, Обединено кралство)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 април 2011 г. по преписка R 354/2009-2; и

               —

               да осъди ответника и другите страни пред апелативния състав да заплатят направените от тях разноски в производството пред Службата и Общия съд, както и разноските на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративната марка на Общността „FORTRESS“, регистрирана под № 3398451, с искане за цветовете червено, черно и бяло, за услугите от класове 35, 36 и 42

      Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Другите страни в производството пред апелативния състав

      Основание на искането за обявяване на недействителност: Страните, искащи обявяване на недействителност, основават своето искане на относителни основания за недействителност в съответствие с член 53, параграф 1), буква в) във връзка с член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета. Искането се основава и на нерегистрираните в Обединеното кралство търговски марки „FORTRESS“, „FORTRESS INVESTMENTS“, и „FORTRESS INVESTMENT GROUP“, които се използват в търговията.

      Решение на отдела по отмяна: Отхвърля искането за обявяване на недействителност

      Решение на апелативния състав: Отменя обжалваното решение

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009, тъй като апелативният състав не е разгледал правилно въпроса за „goodwill“ (положителна репутация) по силата на правото на Обединеното кралство в областта на „passing off“(злоупотреба с наименование) и не е преценил опасността от измамно представяне, нито произтичащите от това вреди.


title: Дело T-94/08: Решение на Общия съд от 18 март 2010 г. — Centre de coordination Carrefour/Комисия ( Жалба за отмяна — Държавни помощи — Схема за помощи в полза на изградените в Белгия координационни центрове — Ново решение на Комисията, прието след частична отмяна от Съда — Липса на правен интерес — Недопустимост )

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/41

         Решение на Общия съд от 18 март 2010 г. — Centre de coordination Carrefour/Комисия
   (Дело T-94/08) (1)

   („Жалба за отмяна - Държавни помощи - Схема за помощи в полза на изградените в Белгия координационни центрове - Ново решение на Комисията, прието след частична отмяна от Съда - Липса на правен интерес - Недопустимост“)
   2010/C 113/65
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Centre de coordination Carrefour SNC (Bruxelles, Belgique) (представители: X. Clarebout et K. Platteau, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представител: J.-P. Keppenne, agent)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение 2008/283/ЕО на Комисията от 13 ноември 2007 година за изменение на Решение 2003/757/ЕО относно схемата на помощ, въведена от Белгия, в полза на изградените в Белгия координационни центрове (ОВ L 90, 2008 г., стр. 7), доколкото то не предвижда адекватен преходен период.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Осъжда Centre de coordination Carrefour SNC да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 92, 12.04.2008 г.


title: Дело C-121/12 P: Жалба, подадена на 5 март 2012 г. от Bernhard Rintisch срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 16 декември 2011 г. по дело T-109/09: Bernhard Rintisch/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

text:
               9.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/10

         Жалба, подадена на 5 март 2012 г. от Bernhard Rintisch срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 16 декември 2011 г. по дело T-109/09: Bernhard Rintisch/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   (Дело C-121/12 P)
   2012/C 165/16
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bernhard Rintisch (представител: A. Dreyer, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Valfleuri Pâtes alimentaires SA

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на седми състав на Общия (Първоинстанционния) съд от 16 декември 2011 г. по дело T-109/09;

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят твърди, че обжалваното съдебно решение трябва да бъде отменено както защото Общият съд нарушил член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета (1) (РМО) (понастоящем член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (2)), така и по съображение за злоупотреба с власт. Според жалбоподателя Общият съд тълкувал неправилно член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94, доколкото приел, че апелативният състав правилно не взел предвид документите и доказателствата, представени от жалбоподателя. Общият съд неправилно постановил, че апелативният състав основателно отказал да упражни дискреционната си власт, отказвайки да вземе предвид споменатите документи.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).

      (2)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело T-282/14: Определение на Общия съд от 9 юни 2015 г. — Bayer MaterialScience/Комисия (Държавни помощи — Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия — Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура — Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата — Липса на основание за произнасяне)

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/66

         Определение на Общия съд от 9 юни 2015 г. — Bayer MaterialScience/Комисия
   (Дело T-282/14) (1)

   ((Държавни помощи - Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия - Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура - Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата - Липса на основание за произнасяне))
   (2015/C 294/80)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Bayer MaterialScience AG (Леверкузен, Германия) (представители: C. Arhold, L. Petersen, F.-A. Wesche, N. Wimmer, и T. Woltering, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer, подпомагани от C. von Donat и G. Quardt, адвокати)

      Предмет

   Жалба за частична отмяна на Решение C (2013) 4424 окончателен на Комисията от 18 декември 2013 година за откриване на процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС във връзка с мерките, прилагани от Федерална република Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките потребители (Държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN).

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Надзорния орган на ЕАСТ.

               3)

               Bayer MaterialScience AG понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.

               4)

               Надзорният орган на ЕАСТ понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 223, 14.7.2014 г.


title: Дело C-539/07: Иск, предявен на 30 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/17

         Иск, предявен на 30 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-539/07)
   (2008/C 37/23)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Montaguti и A. Nijenhuis)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не предоставя, при всички повиквания към единния европейски номер за спешни повиквания „112“, на службите за спешни повиквания информация за местоположението на този, който осъществява повикването, доколкото това е технически възможно, Италианската република не е изпълнила задължението си по член 26, параграф 3 от Директива 2002/22/ЕО (1),

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2002/22/ЕО е изтекъл на 24 юли 2003 година.

      (1)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213).


title: Дело C-288/15: Преюдициално запитване от Finanzgericht München (Германия), постъпило на 15 юни 2015 г. — Medical Imaging Systems GmbH (MIS)/Hauptzollamt München

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/32

         Преюдициално запитване от Finanzgericht München (Германия), постъпило на 15 юни 2015 г. — Medical Imaging Systems GmbH (MIS)/Hauptzollamt München
   (Дело C-288/15)
   (2015/C 294/39)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht München

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Medical Imaging Systems GmbH (MIS)

      Ответник: Hauptzollamt München

      Преюдициален въпрос

   Външният вид или предназначението на стоката ли е единствено определящ критерий за нейното класиране в подпозиция 6211 33 10 00 0 от Комбинираната номенклатура (1), отнасяща се до „Работни облекла“, или пък трябва да се вземат предвид — при прилагане на Общо правило 3, буква б) — онези компоненти на стоката, които ѝ придават нейния основен характер?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 927/2012 на Комисията от 9 октомври 2012 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 304, стр. 1).


title: Дело T-294/07: Определение на Първоинстанционния съд от 25 септември 2008 г.  — Stepek/СХВП — Masters Golf Company (GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN — По-ранна национална фигуративна марка The Masters и по-ранна фигуративна марка на Общността The Masters GOLF COMPANY — Оттегляне на подадената до апелативния състав жалба — Разноски за процедурата пред апелативния състав)

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/39

         Определение на Първоинстанционния съд от 25 септември 2008 г. — Stepek/СХВП — Masters Golf Company (GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN)
   (Дело T-294/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN - По-ранна национална фигуративна марка The Masters и по-ранна фигуративна марка на Общността The Masters GOLF COMPANY - Оттегляне на подадената до апелативния състав жалба - Разноски за процедурата пред апелативния състав)
   (2008/C 301/67)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Wilhelm Stepek (Stadl-Paura, Австрия) (представители: H. Heigl, W. Berger и G. Lehner, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider)
   Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: The Masters Golf Company Ltd (Weston-Super-Mare, Обединено кралство)
   Предмет
   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 23 май 2007 г. (преписка R 95/2007-1) относно процедура по възражение между The Masters Golf Company Ltd и г-н Wilhem Stepek.
   Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Wilhelm Stepek да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 235, 6.10.2007 г.


title: Дело C-43/09 P: Определение на Съда от 22 януари 2010 г. — Република Гърция/Европейска комисия (Обжалване — Решение на Комисията за намаляване на размера на първоначално отпуснатата финансова помощ от Кохезионния фонд по проекта за новото международно летище на Атина в Спата — Жалба за отмяна — Принцип за забрана на обратното действие, принцип на правната сигурност и принцип на пропорционалост — Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/13

         Определение на Съда от 22 януари 2010 г. — Република Гърция/Европейска комисия
   (Дело C-43/09 P) (1)

   (Обжалване - Решение на Комисията за намаляване на размера на първоначално отпуснатата финансова помощ от Кохезионния фонд по проекта за новото международно летище на Атина в Спата - Жалба за отмяна - Принцип за забрана на обратното действие, принцип на правната сигурност и принцип на пропорционалост - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)
   2010/C 134/19
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: C. Meïdanis и M. Tassopoulou)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и B. Conte)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (осми състав) от 19 ноември 2008 г. по дело Гърция/Комисия (T-404/05), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата за отмяна на Решение E(2005) 3243 на Комисията от 1 септември 2005 година за намаляване на първоначално отпуснатата финансова помощ от Кохезионния фонд по проект № 95/09/65/040 във връзка с новото международно летище на Атина в Спата

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Гръцката република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело C-614/16 P: Жалба, подадена на 28 ноември 2016 г. от Merck KGaA срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 8 септември 2016 г. по дело T-470/13, Merck KGaA/Европейска комисия

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/40

         Жалба, подадена на 28 ноември 2016 г. от Merck KGaA срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 8 септември 2016 г. по дело T-470/13, Merck KGaA/Европейска комисия
   (Дело C-614/16 P)
   (2017/C 030/44)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Merck KGaA (представители: B. Bär-Bouyssière, Rechtsanwalt, S. Smith, Solicitor, R. Kreisberger, Barrister, D. Mackersie, Advocate)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Generics (UK) Ltd

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени точка 1 от диспозитива на съдебното решение,

               —

               да отмени член 1, параграф 1, член 2, параграф 1 от решението на Комисията и членове 3 и 4, доколкото се отнасят до Merck,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени или намали размера на наложената на Merck глоба,

               —

               да отмени точка 2 от диспозитива на съдебното решение и да осъди Комисията да заплати направените от нея съдебни разноски и тези, направени от Merck във връзка с първоинстанционното производство и производството по обжалване.

      Основания и основни доводи

               1.

               По първото основание за обжалване жалбоподателят изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е заключил, че споразуменията за доброволно уреждане на спорове (наричани по-нататък „споразуменията“), сключени между Generics (UK) (наричано по-нататък „GUK“) и Lundbeck, са ограничения с оглед на целта по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС:

                           i)

                           Първо твърдение: Общият съд допуснал грешка, що се отнася до приложимия правен критерий и правилния подход за определяне дали споразуменията могат да бъдат квалифицирани като ограничения с оглед на целта, по-конкретно с оглед на правните принципи, установени в решение Groupement des cartes bancaires (CB)/Европейска комисия, C-67/13 P.

                           ii)

                           Второ твърдение: Общият съд допуснал грешка, като не проверил дали текстът на споразуменията разкрива достатъчна степен на вредност.

                           iii)

                           Трето твърдение: Общият съд неправилно приел, че споразуменията разкривали достатъчна степен на вредност, тъй като били еквивалентни на споразумения за изключване от пазара.

                           iv)

                           Четвърто твърдение: Общият съд неправилно приел, че споразуменията разкривали достатъчна степен на вредност, като предотвратявали спорове с несигурен изход.

                           v)

                           Пето твърдение: Общият съд неправилно приел, че предвиденото в споразуменията плащане в полза на GUK било един от основните признаци на ограничение с оглед на целта.

                           vi)

                           Шесто твърдение: Общият съд неправилно се основал на фактически обстоятелства, които не били свързани с текста на споразуменията, за да заключи, че е налице ограничение с оглед на целта.

                           vii)

                           Седмо твърдение: Общият съд неправилно приел, че споразумението относно ЕИП надхвърляло обхвата на патентите на Lundbeck.

               2.

               По второто основание за обжалване жалбоподателят изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е заключил, че GUK и Lundbeck са били потенциални конкуренти към момента на сключване на споразуменията:

                           viii)

                           По осмото твърдение: Общият съд неправилно пропуснал да провери дали посочените от Комисията осем начина за навлизане на пазара са икономически рентабилни или постижими на практика за GUK в рамките на достатъчно кратък срок.

                           ix)

                           Девето твърдение: Общият съд неправилно обърнал тежестта на доказване, що се отнася до наличието на потенциална конкуренция.

                           x)

                           Десето твърдение: Общият съд неправилно заключил, че сключването на споразуменията от страните било релевантно за преценката за наличие на потенциална конкуренция.

                           xi)

                           Единадесето твърдение: Общият съд допуснал грешка, като не признал, че в рамките на преценката за наличие на ограничение „с оглед на целта“ не било подходящо да се разглежда наличието на потенциална конкуренция.

               3.

               По третото основание за обжалване жалбоподателят изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е потвърдил глобата, наложена на жалбоподателя от Комисията:

                           xii)

                           Дванадесето твърдение: Общият съд неправилно приел, че Комисията имала правомощие да наложи глоба на жалбоподателя или при условията на евентуалност, да наложи глоба в размер, който е повече от символичен.


title: Дело C-274/12 P: Жалба, подадена на 1 юни 2012 г. от Telefónica SA срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 21 март 2012 г. по дело T-228/10, Telefónica/Комисия

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/15

         Жалба, подадена на 1 юни 2012 г. от Telefónica SA срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 21 март 2012 г. по дело T-228/10, Telefónica/Комисия
   (Дело C-274/12 P)
   2012/C 227/21
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Telefónica SA (представители: J. Ruiz Calzado, abogado, M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt, J. Domínguez Pérez, abogado)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното определение;

               —

               да се обяви за допустима жалбата за отмяна по дело T-228/10 и да се върне делото на Общия съд, който да реши спора по същество;

               —

               да се осъди Комисията за заплати всички съдебни разноски, направени в производствата относно допустимостта в двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото с приемането на определение, което е в разрез с правото на ефективна съдебна защита. Като счита поначало, че винаги е удачно и възможно да се отправи преюдициално запитване, Общият съд нарушава правото на ефективна защита на жалбоподателя в първоинстанционното производство, прогласено в членове 6 и 13 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и изрично признато в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               2.

               Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е дал неправилно тълкуване на съдебната практика относно допустимостта на жалби срещу решения, с които схеми за държавни помощи се обявяват за незаконни и несъвместими.

               3.

               Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото с тълкуването на параграф 4 in fine на член 263 ДФЕС. Той греши като твърди, че решенията в областта на схемите за държавни помощи, като обжалваното, предполагат мерки за изпълнение по смисъла на новата разпоредба от Договора. В своето определение той пренебрегва факта, че отрицателно решение в областта на държавните помощи има пряко действие, води незабавно до незаконосъобразност на предоставените помощи и поначало предполага задължение за държавите членки да си възстановят тези помощи.


title: Съединени дела C-316/07, C-358/07—C-360/07, C-409/07 и C-410/07: Решение на Съда (голям състав) от 8 септември 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Giessen, Verwaltungsgericht Stuttgart, Германия) — Markus Stoß (C-316/07), Avalon Service-Online-Dienste GmbH (C-409/07), Olaf Amadeus Wilhelm Happel (C-410/07), Kulpa Automatenservice Asperg GmbH (C-358/07), SOBO Sport & Entertainment GmbH (C-359/07), Andreas Kunert (C-360/07)/Wetteraukreis (C-316/07, C-409/07, C-410/07), Land Baden-Württemberg (C-358/07, C-359/07, C-360/07) (Членове 43 ЕО и 49 ЕО — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Организиране на залагания върху резултатите от спортни състезания, предмет на държавен монопол на равнище провинция — Цел за възпрепятстване насърчаването към прекомерни разходи във връзка с игри и за борба срещу пристрастяването към игри — Пропорционалност — Ограничителна мярка, която действително трябва да бъде насочена към намаляване на възможностите за игри и към ограничаване на дейностите, свързани с хазартни игри, по съгласуван и последователен начин — Реклама, произхождаща от притежателя на монопола и насърчаваща участието в лотарии — Други хазартни игри, които могат да бъдат предлагани от частни оператори — Разрастване на предлагането на други хазартни игри — Лиценз, издаден в друга държава членка — Липса на задължение за взаимно признаване)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/7

      Решение на Съда (голям състав) от 8 септември 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Giessen, Verwaltungsgericht Stuttgart, Германия) — Markus Stoß (C-316/07), Avalon Service-Online-Dienste GmbH (C-409/07), Olaf Amadeus Wilhelm Happel (C-410/07), Kulpa Automatenservice Asperg GmbH (C-358/07), SOBO Sport & Entertainment GmbH (C-359/07), Andreas Kunert (C-360/07)/Wetteraukreis (C-316/07, C-409/07, C-410/07), Land Baden-Württemberg (C-358/07, C-359/07, C-360/07)
      (Съединени дела C-316/07, C-358/07—C-360/07, C-409/07 и C-410/07) (1)

      (Членове 43 ЕО и 49 ЕО - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Организиране на залагания върху резултатите от спортни състезания, предмет на държавен монопол на равнище провинция - Цел за възпрепятстване насърчаването към прекомерни разходи във връзка с игри и за борба срещу пристрастяването към игри - Пропорционалност - Ограничителна мярка, която действително трябва да бъде насочена към намаляване на възможностите за игри и към ограничаване на дейностите, свързани с хазартни игри, по съгласуван и последователен начин - Реклама, произхождаща от притежателя на монопола и насърчаваща участието в лотарии - Други хазартни игри, които могат да бъдат предлагани от частни оператори - Разрастване на предлагането на други хазартни игри - Лиценз, издаден в друга държава членка - Липса на задължение за взаимно признаване)
      (2010/C 288/12)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Giessen, Verwaltungsgericht Stuttgart

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Markus Stoß (C-316/07), Avalon Service-Online-Dienste GmbH (C-409/07), Olaf Amadeus Wilhelm Happel (C-410/07), Kulpa Automatenservice Asperg GmbH (C-358/07), SOBO Sport & Entertainment GmbH (C-359/07), Andreas Kunert (C-360/07)

         Ответници: Wetteraukreis (C-316/07, C-409/07, C-410/07), Land Baden-Württemberg (C-358/07, C-359/07, C-360/07)

         Предмет

      Преюдициално запитване —Тълкуване на членове 43 и 49 ЕО — Национална правна уредба, която забранява извършването, като в противен случай се налагат наказателни и административни санкции, на дейността по събиране на залагания върху резултатите от спортни събития без разрешение, издадено от компетентния орган, като обаче въпросната уредба прави практически невъзможно сдобиването с такова разрешение чрез установяването на държавен монопол

         Диспозитив

                  1.

                  Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че:

                              а)

                              за обосноваването на държавен монопол, свързан със залагания върху резултатите от спортни състезания и с лотарии като разглежданите в делата по главните производства, с цел да се възпрепятства насърчаването към прекомерни разходи във връзка с игри и за борба срещу пристрастяването към тях, съответните национални органи не трябва непременно да могат да представят изследване, доказващо пропорционалността на посочената мярка, което да предшества приемането ѝ;

                              б)

                              фактът, че държава членка отдава предимство на такъв монопол пред разрешителен режим за дейността на частни оператори, които биха били допуснати да осъществяват техните дейности в рамките на правна уредба с неизключителен характер, може да отговори на изискването за пропорционалност само доколкото с оглед на целта, свързана с високо равнище на защита на потребителите, установяването на посочения монопол се придружава от въвеждането на законодателна рамка, гарантираща, че неговият притежател действително ще бъде в състояние да преследва съгласувано и последователно такава цел посредством предлагане, което е количествено премерено и качествено планирано в зависимост от посочената цел, и е предмет на строг контрол от страна на органите на публична власт,

                              в)

                              обстоятелството, че компетентните органи на държава членка биха могли да срещнат някои трудности при осигуряване на зачитането на такъв монопол от организаторите на игри и на залагания, установени в чужбина, които сключват залагания по интернет и в нарушение на посочения монопол с лица, намиращи се в обхвата на териториална компетентност на посочените органи, не може само по себе си да засегне евентуалното съответствие на такъв монопол с посочените разпоредби от Договора,

                              г)

                              в хипотезата, в която националната юрисдикция същевременно установи:

                                          —

                                          че рекламните мерки, приети от притежателя на такъв монопол и свързани с други видове хазартни игри, които също се предлагат от него, не се свеждат до необходимото за насочване на потребителите към произтичащото от този притежател предлагане, като ги отклоняват от други канали на неразрешени игри, а целят да насърчат влечението на потребителите към игрите и да стимулират активното им участие в тях с цел максимизиране на очакваните приходи от тези дейности,

                                          —

                                          че други видове хазартни игри могат да бъдат провеждани от частни оператори, разполагащи с разрешение, и

                                          —

                                          че относно други видове хазартни игри, които не са обхванати от посочения монопол и които освен това представляват по-висока степен на потенциален риск от пристрастяване, отколкото игрите, обхванати от този монопол, компетентните органи провеждат или толерират политики на разрастване на предлагането от естество да развиват и да стимулират дейностите, свързани с игри, по-специално с оглед да максимизират приходите от тях,

                                    посочената националната юрисдикция може с пълно право да приеме, че такъв монопол не е подходящ да гарантира осъществяването на целта за възпрепятстване насърчаването към прекомерни разходи във връзка с игри и за борба срещу пристрастяването към тях, с оглед на която е бил установен, като допринася за намаляване на възможностите за игри и за ограничаване на дейностите в тази област по съгласуван и последователен начин.

                  2.

                  Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че при актуалното състояние на правото на Съюза обстоятелството, че даден оператор разполага в държавата членка, в която е установен, с разрешение, което му позволява да предлага хазартни игри, не е пречка за това друга държава членка да изисква, при спазване на условията на правото на Съюза, от този оператор да разполага с разрешение, издадено от собствените ѝ органи, за да може да предлага такива услуги на потребителите, намиращи се на нейна територия.

         (1)  ОВ C 269 от 10.11.2007 г.

         ОВ C 283 от 24.11.2007 г.


title: Дело T-329/13: Определение на Общия съд от 16 октомври 2014 г.  — Chatzithoma/Комисия и Европейска централна банка (Жалба за отмяна — Програма за подкрепа за стабилност на Кипър — Декларация на Еврогрупата относно преструктурирането на банковия сектор в Кипър — Погрешно посочване на ответника в жалбата — Недопустимост)

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/23

         Определение на Общия съд от 16 октомври 2014 г. — Chatzithoma/Комисия и Европейска централна банка
   (Дело T-329/13) (1)

   ((Жалба за отмяна - Програма за подкрепа за стабилност на Кипър - Декларация на Еврогрупата относно преструктурирането на банковия сектор в Кипър - Погрешно посочване на ответника в жалбата - Недопустимост))
   (2014/C 448/30)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподатели: Petros Chatzithoma (Makedonitissa, Кипър) и Elenitsa Chatzithoma (Makedonitissa) (представители: E. Efstathiou, K. Efstathiou и K. Liasidou, адвокати)

      Ответници: Европейска комисия (представители: B. Smulders, J.-P. Keppenne и M. Konstantinidis) и Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan и F. Athanasiou, подпомагани от W. Bussian, W. Devroe и D. Arts, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на декларацията на Еврогрупата от 25 март 2013 г. относно преструктурирането на банковия сектор в Кипър

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда г-н Petros Chatzithoma и г-жа Elenitsa Chatzithoma да понесат освен направените от тях съдебни разноски и тези на Европейската комисия и на Европейската централна банка (ЕЦБ).

      (1)  ОВ C 252, 31.8.2013 г.


title: Дело C-39/14: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 27 януари 2014 г.  — Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG) и др.

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/19

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 27 януари 2014 г. — Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG) и др.
   (Дело C-39/14)
   2014/C 102/26
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG)

      Други страни в производството: Thomas Erbs, Ursula Erbs

      Орган, компетентен да издава разрешения: Landkreis Jerichower Land

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли член 107, параграф 1 ДФЕС национална правна уредба като предвидената в член 9, параграф 1, точка 3 от Grundstücksverkehrsgesetz (Закон за сделки със земи), която за целите на подобряването на селскостопанските структури в крайна сметка забранява на организация като BVVG, чийто действия могат да се разглеждат като действия на държавата, да продава обявена за продажба земеделска земя на предложилия най-високата оферта в рамките на публична тръжна процедура, при положение че най-високата оферта е значително несъразмерна спрямо стойността на земята?


title: Дело T-245/11: Жалба, подадена на 6 май 2011 г. — ClientEarth и International Chemical Secretariat/ECHA

text:
               2.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/20

         Жалба, подадена на 6 май 2011 г. — ClientEarth и International Chemical Secretariat/ECHA
   (Дело T-245/11)
   2011/C 194/33
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: ClientEarth (Лондон, Обединеното кралство) и The International Chemical Secretariat (Гьотеборг, Швеция) (представител: P. Kirch, lawyer)

      Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA)

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се обяви, че ответникът е нарушил Орхуската конвенция за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда;

               —

               да се обяви, че ответникът е нарушил Регламент (ЕО) № 1367/2006 (1);

               —

               да се обяви, че ответникът е нарушил Регламент (ЕО) № 1049/2001 (2);

               —

               да се отмени решението, което се съдържа в отговора на ответника от 4 март 2011 г., потвърждаващ отказа да се предостави достъп до поисканите документи, и

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските на жалбоподателите, включително тези на евентуалните встъпили страни.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си жалбоподателите искат отмяна, в съответствие с член 263 ДФЕС, на решението на ответника от 4 март 2011 г. с което се потвърждава отказа да се предостави достъп до документи, съдържащи имената и адресите на регистрираните (производители/вносители) за голям брой вещества, за които се твърди, че са опасни за здравето на хората и за околната среда, както и количествата, в които тези вещества са пуснати на пазара на Съюза.
   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат пет правни основания.

               1.

               С първото си правно основание жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение нарушава член 8, параграф 2 от Регламент № 1049/2001, доколкото Комисията не е отговорила на потвърждението на заявката на жалбоподателите в установения срок, без да обоснове тази забава.

               2.

               С второто си правно основание жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение нарушава член 4, параграфи 4 и 6 от Регламент № 1049/2001, доколкото Комисията не се е допитала до заявителите, за да провери наличието на търговски интерес, обосноваващ неоповестяването, и доколкото не е представила достатъчно доводи, които да установяват несъмнено, че документите не трябва да се оповестяват.

               3.

               С третото си правно основание жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение нарушава член 4, параграфи 1, 2, 3 и 4 от Орхуската конвенция, доколкото Комисията отказва да им предостави достъп до поисканата информация. Обжалваното решение нарушавало и член 6, параграф 1 от Регламент № 1367/2006, тъй като Комисията не тълкувала ограничително изключенията, предвидени в член 4 от Регламент № 1049/2001, предвид обществения интерес от оповестяването на поисканата информация и доколкото исканата информация се отнася до емисии в околната среда.

               4.

               С четвъртото си правно основание жалбоподателите поддържат, че обжалваното решение нарушава член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001, тъй като с него не се установява, че е засегната значително ефективността на вътрешния процес на вземане на решения на ECHA, както и член 4, параграф 2, първа алинея от същия регламент, доколкото Комисията не е доказала съществуването на търговски интерес, който да обоснове неоповестяването.

               5.

               С петото си правно основание жалбоподателите поддържат, че обжалваното решение нарушава член 4, параграф 3, втора алинея и член 4, параграф 2, първа алинея от Регламент № 1049/2001, тъй като Комисията не е установила дали е налице по-висш обществен интерес, който обосновава оповестяването и не представя подробни мотиви за този отказ.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-397/07: Иск, предявен на 27 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/31

         Иск, предявен на 27 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-397/07)
   (2007/C 269/54)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Gippini Fournier и M. Afonso)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като:

                           —

                           подчинява прилагането на задължително освобождаване от данък върху вноската на определени условия,

                           —

                           облага с косвен данък прехвърлянето в Испания на ефективния център на управление или на регистрирания офис на дружества, които не се били облагани с данък, подобен на испанския в държавата по произхода,

                           —

                           облага с косвен данък капитала, използван за извършването на търговски транзакции посредством филиали или постоянни формирования на дружества, установени в държава-членка, която не облага с данък, аналогичен на испанския,

                     Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по Директива 69/335/ЕИО на Съвета (1) от 17 юли 1969 г.

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

               —

               Директива 69/335 урежда поддържането на statu quo относно възможността на държавите-членки отново да въведат данък върху вноската или повторно да обложат със същия данък транзакции, които в действителност са освободени от данък. Поради тази причина Испания не може да отмени случаите на освобождаване от данък и да обложи всички транзакции, спрямо които особеният режим на R.D.L. 4/2004 [Кралски декрет-закон] е приложим, но които са изключени от приложното поле на предишния член 7, параграф 1, буква б) и б) bis. Испания е длъжна да прилага освобождаването от данък по член 45, параграф 1, буква б), алинея 10 от Кралския декрет-закон спрямо всички транзакции в рамките на особения режим на Кралския декрет-закон, в зависимост от това дали този особен режим фактически се прилага или не.

               —

               Член 4 от Директива 69/335 установява изчерпателен списък от транзакции, облагаеми с данък върху вноската. По силата на член 4, параграф 1, буква ж) на облагане с данък върху вноската подлежи прехвърлянето от една държава-членка в друга държава-членка на ефективния център на управление на дружество, асоциация или юридическо лица, които се приемат в последната държава-членка като капиталово дружество за целите на облагането с данък върху вноската, но не се приемат за такова в другата държава-членка. Следователно Испания не може да обложи с данък върху вноската прехвърлянето на ефективния център на управление или на регистрирания офис на капиталово дружество, което не е обложено с подобен данък в държавата по произхода. Фактът на прехвърляне на седалището на капиталово дружество в друга държава-членка сам по себе си не води до облагане с данък върху вноската, при положение че, държавата-членка, в която дружеството е учредено, не събира този данък. Освен това от нищо не следва, че испанското законодателство се прилага единствено в случаи на избягване на данъчно облагане или на данъчна измама.

               —

               Испания не може да обложи с данък върху вноската частта от капитала, използвана за извършването на търговски транзакции на испанска територия посредством филиали или постоянни формирования. Както се посочва ясно в член 2, параграф 1 от Директива 69/335 Испания не може да обложи с данък върху вноската дружества, чийто ефективен център на управление, е разположен в друга държава-членка, а не в Испания. Член 2, параграф 3 от Директива 69/335 запазва мерки, като тази, приложена от Испания, за особения случай на дружество, чийто регистриран офис и ефективен център на управление са разположени в трета държава. Що се отнася до въпроса за избягване на данъчно облагане или на данъчна измама, Комисията подчертава, че испанските разпоредби се прилагат без ограничение или разлика, според това дали има или не избягване на данъчно облагане или данъчна измама. Следователно Испания не може валидно да се позовава на подобно обосноваване.

      (1)  Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху набирането на капитал.


title: Дело C-403/12 P: Жалба, подадена на 27 август 2012 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 14 юни 2012 г. по дело T-396/09, Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Комисия

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/26

         Жалба, подадена на 27 август 2012 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 14 юни 2012 г. по дело T-396/09, Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Комисия
   (Дело C-403/12 P)
   2013/C 9/44
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: P. Oliver, J.-P. Keppenne, G. Valero Jordana, P. van Nuffel)

      Други страни в производството: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, Кралство Нидерландия, Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени Решение на Общия съд (седми състав) от 14 юни 2012 г. по дело T-396/09,

               —

               да се постанови решение по съществото на делото, като се отхвърли жалбата за отмяна на Решение C(2006) 6121 на Комисията,

               —

               жалбоподателите по дело T-396/09 да бъдат осъдени да заплатят разноските на Комисията в производството пред Общия съд и в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбата се отнася главно до това дали предвид Решение на Съда от 8 март 2011 г. по дело C-240/09 Общият съд е можел да преценява действителността на член 10, параграф 1 във връзка с член 2, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕО) № 1367/2006 (1) от гледна точка на член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция (2).
   Комисията сочи две основания.
   Първо, въпреки че правилно описал строгите условия съгласно практиката на Съда, при които субектите на частното право могат да се позовават на разпоредбите на международна конвенция, за да оспорят действителността на правни актове на Съюза (и в частност че проверката от гледна точка на разпоредбите на дадена конвенция е възможна само ако естеството и структурата на конвенцията го допускат и ако посочените разпоредби са безусловни и достатъчно точни по съдържанието си), Общият съд неправилно постановил, че изключението от тези условия, което следва от Решение на Съда от 22 юни 1989 г. по дело Fediol (70/87) и Решение на Съда от 7 май 1991 г. по дело Nakajima (C-69/89), важи и за член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция.
   В Решение по дело C-240/09 Съдът вече постановил, че член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция няма непосредствено действие. Освен това решенията по дело Fediol и по дело Nakajima, доколкото въвеждат изключение, следвало да се тълкуват стриктно; до този момент те се прилагали единствено в областта на търговската политика и било допустимо да се прилагат в областта на други политики само ако несъмнено са изпълнени условията за това, което в случая не било така. По-конкретно член 10, параграф 1 от Регламент № 1367/2006 не съдържал препращане към разпоредбите на Орхуската конвенция, нито пък с тази разпоредба се изпълнявало определено задължение по тази конвенция по смисъла на Решение по дело Nakajima. Накрая, член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция не бил достатъчно ясен и точен, за да може да се приложи изключението, предвидено в Решение по дело Nakajima.
   Второ, при условията на евентуалност Комисията твърди, че Общият съд неправилно тълкувал член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция, като постановил, че член 10, параграф 1 от Регламент № 1367/2006 е в противоречие с тази разпоредба само защото процедурата по преразглеждане, предвидена в член 10, била ограничена до мерките от индивидуален характер, докато всъщност Общият съд трябвало конкретно да провери дали член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция е транспониран в достатъчна степен предвид всички процедури, които субектите на частното право могат да ползват на национално равнище и на равнището на Съюза.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).

      (2)  Орхуска конвенция от 25 юни 1998 г. за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, одобрена с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г. (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).


title: Дело C-445/14: Определение на председателя на Съда от 28 април 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Seusen Sume/Landkreis Stade, в присъствието на: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/26

         Определение на председателя на Съда от 28 април 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Seusen Sume/Landkreis Stade, в присъствието на: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   (Дело C-445/14) (1)

   (2015/C 320/38)
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 439, 8.12.2014 г.


title: Дело T-623/11: Жалба, подадена на 30 ноември 2011 г. — PICO Food/СХВП — Sobieraj (MILANÓWEK CREAM FUDGE)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/38

         Жалба, подадена на 30 ноември 2011 г. — PICO Food/СХВП — Sobieraj (MILANÓWEK CREAM FUDGE)
   (Дело T-623/11)
   2012/C 32/75
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: PICO Food GmbH (Tamm, Германия) (представител: M. Douglas, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bogumit Sobieraj (Milanówek, Полша)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния (марки, дизайни и модели) от 8 септември 2011 г. по преписка R 553/2010-1;

               —

               да разпоредби ответникът да понесе разноските в производството.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „MILANÓWEK CREAM FUDGE“ за стоки от клас 30 — Заявка за марка на Общността №6342455

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация в Германия № 30522224 на фигуративна марка, изобразяваща крава, за стоки от клас 30; Регистрация в Германия № 30523439 на фигуративна марка „Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT“ за стоки от клас 30; Регистрация в Германия № 30702751 на фигуративна марка „Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT“ за стоки от клас 30; Регистрация в Германия № 30702748 на фигуративна марка „Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT“, за стоки от клас 30; Регистрация в Германия № 30700574 на фигуративна марка „SAHNE TOFFEE LUXURY CREAM FUDGE“ за стоки от клас 30

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението в неговата цялост.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав тълкувал неправилно изведените от европейските съдилища общи принципи и отричал наличието на вероятност от объркване между марките, предмет на възражението, и заявената марка. Нарушение на член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009, тъй като апелативният състав основал своето решение на обстоятелства, които не са били изтъквани страните в производството.


title: Дело C-556/12: Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 3 декември 2012 г. — TDC A/S/Teleklagenævnet

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/13

         Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 3 декември 2012 г. — TDC A/S/Teleklagenævnet
   (Дело C-556/12)
   2013/C 38/16
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Østre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: TDC A/S

      Ответник: Teleklagenævnet

      Преюдициални въпроси

               1.

               Обхваща ли определението за „достъп“ в член 2, буква a) от Директивата за достъпа (1) достъп под формата на инсталиране на абонатни кабели между разпределителната точка в мрежата за достъп и крайния сегмент в обекта на крайния ползвател? Има ли значение за отговора на въпроса фактът, че максималната дължина на такива абонатни кабели е до 30 m?

               2.

               Инсталирането на абонатен кабел на разстояние до 30 m между разпределителната точка в мрежата за достъп и крайния сегмент в обекта на крайния ползвател попада ли в обхвата на израза „достъп до и използване на специфични мрежови елементи и свързана с тях инфраструктура“ в член 12 от Директивата за достъпа, във връзка с нейните член 2 и член 8?

               3.

               Има ли значение за отговора на първия и втория въпрос, когато задължението за достъп приема формата на изискване например за инсталиране на абонатни кабели между разпределителната точка в мрежата за достъп и крайния сегмент в обекта на крайния ползвател фактът, че притежателят на електронна съобщителна мрежа трябва да направи инвестиция, която значително надхвърля разходите за придобиването на електронната съобщителна мрежа, до която трябва да се осигури достъп?

               4.

               Има ли значение за отговора на третия въпрос фактът, че притежателят има възможност да си възстанови разходите за инсталиране на абонатните кабели посредством наложено задължение за ценови контрол?

      (1)  Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директива за достъпа) (OB L 108, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 169)


title: Дело T-260/07: Иск, предявен на 17 юли 2007 г. — Las Marismas de Lebrija/Съвет и Комисия

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/52

         Иск, предявен на 17 юли 2007 г. — Las Marismas de Lebrija/Съвет и Комисия
   (Дело T-260/07)
   (2007/C 211/98)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Las Marismas de Lebrija, S. Coop. And. (Sevilla, Испания) (представител: г-н L. Ortiz Blanco, abogado)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз и Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се постанови решение, с което да се уважи настоящият иск за обезщетение на вреди по член 288 ЕО и да се постанови, че ищецът има право да получи парично обезщетение от Съвета и Комисията солидарно в размер на един милион петстотин седемдесет и пет хиляди сто двадесет и две еуро (1 575 122) и

               —

               да се осъдят ответните институции да заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основните доводи са същите като посочените по дело Т 217/07 Las Palmeras/Съвет и Комисия.


title: Дело C-69/09 P: Жалба, подадена на 14 февруари 2009 г.  от Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl срещу Определение на Първоинстанционния съд (шести състав) от 26 ноември 2008 г.  по дело T-393/06: Makhteshim-Agan Holding BV и други/Комисия

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/22

         Жалба, подадена на 14 февруари 2009 г. от Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl срещу Определение на Първоинстанционния съд (шести състав) от 26 ноември 2008 г. по дело T-393/06: Makhteshim-Agan Holding BV и други/Комисия
   (Дело C-69/09 P)
   (2009/C 82/39)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl (представители: K. Van Maldegem, C. Mereu, advocaten)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите
   Жалбоподателите искат Съдът,след устно заседание:

               —

               да отмени определението на Първоинстанционния съд по дело T-393/06 и да обяви жалбата им за допустима; и

               —

               да отмени обжалваното решение; или

               —

               при условията на евентуалност, да върне делото на Първоинстанционния съд, за да се произнесе по жалбата им за отмяна; и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство (включително и разноските пред Първоинстанционния съд)

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателите твърдят, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като отхвърля тяхната жалба за отмяна на решението на Европейската комисия, съдържащо се в писмо от 12 октомври 2006 г., активното вещество azinphos-méthyl да не бъде включено в приложение I към Директива 91/414/ЕИО (1) на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита („обжалваното решение“).
   По-конкретно, жалбоподателите твърдят, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е отхвърлил жалбата им на основание недопустимост. Той неправилно е приел, че съгласно член 230 от Договора за ЕО спорното решение не е акт, който подлежи на обжалване.

      (1)  ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30.


title: Дело T-234/11 P: Жалба, подадена на 28 април 2011 г. от Oscar Orlando Arango Jaramillo и др. срещу определението, постановено на 4 февруари 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-34/10, Arango Jaramillo и др./ЕИБ

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/27

         Жалба, подадена на 28 април 2011 г. от Oscar Orlando Arango Jaramillo и др. срещу определението, постановено на 4 февруари 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-34/10, Arango Jaramillo и др./ЕИБ
   (Дело T-234/11 P)
   2011/C 211/58
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Люксембург, Люксембург), Maria Esther Badiola (Люксембург), Marcella Bellucci (Люксембург), Stefan Bidiuc (Grevenmacher, Люксембург), Raffaella Calvi (Schuttrange, Люксембург), Maria José Cerrato (Люксембург), Sara Confortola (Vérone, Италия), Carlos D’Anglade (Люксембург), Nuno Da Fonseca Pestana Ascenso Pires (Люксембург), Andrew Davie (Medernach, Люксембург), Marta De Sousa e Costa Correia (Itzig, Люксембург), Nausica Di Rienzo (Люксембург), José Manuel Fernandez Riveiro (Sandweiler, Люксембург), Eric Gällstad (Rameldange, Люксембург), Andres Gavira Etzel (Люксембург), Igor Greindl (Canach, Люксембург), José Doramas Jorge Calderon (Люксембург), Monica Lledo Moreno (Sandweiler), Antonio Lorenzo Ucha (Люксембург), Juan Antonio Magaña-Campos (Люксембург), Петя Манолова (Bereldange, Люксембург), Ferran Minguella Minguella (Gonderange, Люксембург), Barbara Mulder-Bahovec (Люксембург), István Papp (Люксембург), Stephen Richards (Blaschette, Люксембург), Lourdes Rodriguez Castellanos (Sandweiler), Daniela Sacchi (Mondorf-les-Bains, Люксембург), Maria Teresa Sousa Coutinho da Silveira Ramos (Almargem do Bispo, Португалия), Isabelle Stoffel (Mondorf-les-Bains), Fernando Torija (Люксембург), Maria del Pilar Vargas Casasola (Люксембург), Carolina Vento Sánchez (Люксембург), Pé Verhoeven (Брюксел, Белгия), Sabina Zajc (Contern, Люксембург) и Peter Zajc (Contern) (представители: B. Cortese и C. Cortese, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, да се отхвърли възражението за недопустимост, повдигнато от ЕИБ по дело F-34/10 и делото да се върне на Съда на публичната служба, който да се произнесе по същество, както и относно разноските в съответствие с исканията, представени от жалбоподателите в първоинстанционното производство;

               —

               при условията на евентуалност, предвид новите правни въпроси, повдигнати в настоящата жалба, да разпредели по справедливост разноските между страните.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага три правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е разделено на три части и е изведено от грешка при прилагане на правото при определянето на разумния срок, приложим за подаване на искането по споровете между ЕИБ и нейните служители.

                           —

                           С първата част жалбоподателите твърдят, че Съдът на публичната служба e придал на съдебната практика относно сроковете за обжалване на служителите на ЕИБ съдържание, което не ѝ е присъщо, de facto не прилагайки правилото за разумния срок, което по своя характер е гъвкаво и насочено към постигане на конкретен баланс между въпросните интереси, за да го замени със стриктно приложим и общ срок от три месеца.

                           —

                           С втората част жалбоподателите подчертават, че по отношение на споровете между ЕИБ и нейните служители в приложимите текстове не е определен никакъв срок, докато Съдът на публичната служба приложил срока от три месеца и десет дни по аналогияна предвиденото в член 91 от Правилника за длъжностните лица, както и в член 100, параграф 3 от Процедурния правилник.

                           —

                           С третата част жалбоподателите изтъкват нарушение на принципа на пропорционалност, както и нарушение на правото им на ефективна съдебна защита, тъй като Съдът на публичната служба квалифицирал като неразумен спазения от жалбоподателите срок, който се отклонявал в минимална степен от референтните срокове, приложими за служебните правоотношения съгласно Правилника.

               2.

               Второто правно основание е изложено при условията на евентуалност и е изведено от грешка при прилагане на правото във връзка с тълкуването на приложимите процесуални норми, разгледани в светлината на принципа на случайното събитие.

               3.

               Третото правно основание е изложено при условията на евентуалност и е изведено от изопачаването на доказателствата, с които се установява настъпването на случайно събитие и от нарушаване на правилата относно разследването и провеждането на производството.


title: Дело T-73/16 P: Определение на Общия съд от 3 май 2017 г. — De Nicola/ЕИБ (Обжалване — Публична служба — Служители на ЕИБ — Психически тормоз — Извъндоговорна отговорност — Грешки при прилагане на правото — Явно неоснователно обжалване)

text:
               3.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/30

         Определение на Общия съд от 3 май 2017 г. — De Nicola/ЕИБ
   (Дело T-73/16 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Служители на ЕИБ - Психически тормоз - Извъндоговорна отговорност - Грешки при прилагане на правото - Явно неоснователно обжалване))
   (2017/C 213/40)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: G. Ferabecoli, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: първоначално G. Nuvoli и T. Gilliams, впоследствие G. Nuvoli и G. Faedo, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (едноличен състав) от 18 декември 2015 г., De Nicola/ЕИБ (F-37/12, EU:F:2015:162), с която се иска частична отмяна на това решение

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Carlo De Nicola понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 118, 4.4.2016 г.


title: Дело C-176/08: Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 29 април 2008 г. — Kamil Hasan/Федерална република Германия

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/3

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 29 април 2008 г. — Kamil Hasan/Федерална република Германия
   (Дело C-176/08)
   (2008/C 197/05)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesverwaltungsgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: Kamil Hasan

      Ответник: Федерална република Германия
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 11, параграф 1, буква д) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година (1) да се тълкува в смисъл, че — независимо от член 1 C, точка 5, изречение второ от Конвенцията за статута на бежанците от 28 юли 1951 г. (Женевска конвенция за бежанците) — статутът на бежанец се прекратява тогава, когато са престанали да съществуват основателните опасения от преследване на бежанеца по смисъла на член 2, буква в) от директивата, на основание на които е предоставен статут на бежанец, и той няма и други причини за опасения от преследване по смисъла на член 2, буква в) от директивата?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: дали прекратяването на статута на бежанец съгласно член 11, параграф 1, буква д) от директивата изисква освен това в страната, чието гражданство има бежанецът:

                           a)

                           да е налице субект на закрила по смисъла на член 7, параграф 1 от директивата и в това отношение достатъчно ли е защитата да може да бъде осигурена само с помощта на многонационални военни сили;

                           б)

                           бежанецът да не е заплашен от тежко посегателство по смисъла на член 15 от директивата, което води до предоставяне на субсидиарна закрила съгласно член 18 от директивата и/или

                           в)

                           положението със сигурността да е стабилно и общите условия на живот да гарантират жизнения минимум?

               3)

               В положение, при което предходните обстоятелства, въз основа на които на съответното лице е предоставен статут на бежанец, са престанали да съществуват, дали новите, различни и обосноваващи преследване обстоятелства:

                           a)

                           трябва да се преценяват съобразно критерия за вероятност за преследване, използван във връзка с предоставянето на статут на бежанец, или в полза на съответното лице трябва да се прилага друг критерий

                           б)

                           трябва да се разглеждат като се отчита смекчаването на тежестта на доказване съгласно член 4, параграф 4 от директивата?

      (1)  ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52.