title: Дело C-580/17: Решение на Съда (десети състав) от 8 май 2019 г. (преюдициално запитване от Riigikohus — Естония) — Mittetulundusühing Järvelaev/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) (Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) — Регламент (ЕО) № 1698/2005 — Приложимост във времето — Член 72 — Продължителност на инвестиционни проекти — Съществена промяна на съфинансиран инвестиционен проект — Вещ, придобита чрез съфинансиран от ЕЗФРСР инвестиционен проект и отдадена под наем на трето лице от бенефициера на безвъзмездната помощ — Финансиране, управление и мониторинг на общата селскостопанска политика — Регламент (ЕС) № 1306/2013 — Членове 54 и 56 — Задължение на държавите членки да си възстановяват неправомерните плащания, произтичащи от нередност или небрежност — Понятие за нередност — Образуване на процедурата по възстановяване)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/8

      Решение на Съда (десети състав) от 8 май 2019 г. (преюдициално запитване от Riigikohus — Естония) — Mittetulundusühing Järvelaev/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
      (Дело C-580/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща селскостопанска политика - Подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) - Регламент (ЕО) № 1698/2005 - Приложимост във времето - Член 72 - Продължителност на инвестиционни проекти - Съществена промяна на съфинансиран инвестиционен проект - Вещ, придобита чрез съфинансиран от ЕЗФРСР инвестиционен проект и отдадена под наем на трето лице от бенефициера на безвъзмездната помощ - Финансиране, управление и мониторинг на общата селскостопанска политика - Регламент (ЕС) № 1306/2013 - Членове 54 и 56 - Задължение на държавите членки да си възстановяват неправомерните плащания, произтичащи от нередност или небрежност - Понятие за нередност - Образуване на процедурата по възстановяване)
      (2019/C 230/09)
      Език на производството: естонски

         Запитваща юрисдикция

      Riigikohus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Mittetulundusühing Järvelaev

         Ответник: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

         Диспозитив

                  1)

                  Продължителността на инвестиционен проект, който, както в случая в главното производство, е одобрен и съфинансиран от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) за програмен период 2007—2013 г., трябва да се преценява от гледна точка на разпоредбите на член 72 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони. Когато възстановяването на неправомерно платените суми по този проект се извършва след приключването на посочения програмен период, тоест след 1 януари 2014 г., правното основание за възстановяването трябва да е член 56 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета.

                  2)

                  Когато бенефициерът на безвъзмездна помощ, която, както в случая в главното производство, е изплатена по инвестиционен проект, съфинансиран от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) по линия на предвидената в Регламент № 1698/2005 ос „Лидер“, отдаде под наем придобитата чрез помощта вещ на трето лице, което я използва за същата дейност като тази, която е трябвало да извършва бенефициерът на помощта, това обстоятелство би могло да съставлява съществена промяна на съфинансирания инвестиционен проект по смисъла на член 72, параграф 1 от този регламент, като запитващата юрисдикция следва да прецени това предвид всички обстоятелства по делото от фактическа и правна страна от гледна точка на алтернативните условия по букви а) и б) от посочената разпоредба. За да се направи извод за наличието на незаконно преимущество, дадено на фирма или обществен орган по смисъла на член 72, параграф 1, буква а) от посочения регламент, националният компетентен орган под контрола на компетентните национални съдилища следва да определи в какво конкретно се състои незаконното преимущество. Макар и релевантен, въпросът дали предвид обстоятелствата от фактическа и правна страна действителният ползвател на безвъзмездната помощ щеше или нямаше да получи помощта, ако самият той беше подал заявление за безвъзмездна помощ, не е определящ за целите на прилагането на член 72, параграф 1, буква а).

                  3)

                  Член 72, параграф 1 от Регламент № 1698/2005 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като приложимата в главното производство, която задължава бенефициера на безвъзмездна помощ, изплатена по инвестиционен проект, съфинансиран от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), да запази и лично да използва придобитата по проекта вещ в продължение на най-малко пет години от изплащането на последния транш от помощта.

                  4)

                  Член 56, първа алинея от Регламент № 1306/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че когато бенефициерът на безвъзмездна помощ, отпусната по инвестиционен проект, съфинансиран от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) по линия на предвидената в Регламент № 1698/2005 ос „Лидер“, не изпълни проекта в един от аспектите, които е посочил в заявлението си за безвъзмездна помощ, а този аспект е сред критериите, въз основа на които са оценени заявленията за безвъзмездна помощ с оглед на класирането им по приоритет, въпреки че въпросният критерий не е изискван от съответно приложимата национална правна уредба, това неизпълнение съставлява нередност по смисъла на посочената по-горе разпоредба, при условие че води до съществена промяна на инвестиционния проект по смисъла на член 72, параграф 1 от Регламент № 1698/2005, което запитващата юрисдикция следва да прецени.

                  5)

                  Член 56 от Регламент № 1306/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска образуването на процедура по възстановяване на неправомерно платена безвъзмездна помощ преди изтичането на срока от пет години от датата на вземане на решението за финансиране от управляващия орган. Тази разпоредба също така допуска процедурата по възстановяване да продължи, когато в хода ѝ бенефициерът на безвъзмездната помощ преустанови нарушението, дало основание за образуването на тази процедура.

         (1)  ОВ C 412, 4.12.2017 г.


title: Съединени дела T-836/16 и T-624/17: Решение на Общия съд от 16 май 2019 г. — Полша/Комисия (Държавни помощи — Полски данък върху продажбите на дребно — Прогресивен данък върху оборота — Решение за започване на официалната процедура по разследване — Окончателно решение за квалифициране на мярката като несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ — Понятие за държавна помощ — Условие за селективност)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/28

      Решение на Общия съд от 16 май 2019 г. — Полша/Комисия
      (Съединени дела T-836/16 и T-624/17) (1)

      (Държавни помощи - Полски данък върху продажбите на дребно - Прогресивен данък върху оборота - Решение за започване на официалната процедура по разследване - Окончателно решение за квалифициране на мярката като несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ - Понятие за държавна помощ - Условие за селективност)
      (2019/C 230/34)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Република Полша (представители: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz и A. Kramarczyk-Szaładzińska)

         Ответник: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и P.-J. Loewenthal)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Унгария (представители: по дело T-836/16 M. Fehér, G. Koós и E. Tóth, и по дело T-624/17 M. Fehér и G. Koós)

         Предмет

      Искания на основание член 263 ДФЕС за отмяна, от една страна, на Решение C(2016) 5596 окончателен на Комисията от 19 септември 2016 година относно държавна помощ SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) — Полша — Полски данък върху продажбите на дребно, с което се открива официалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС по отношение на тази мярка, и от друга страна, на Решение (ЕС) 2018/160 на Комисията от 30 юни 2017 година относно държавна помощ SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), приведена в действие от Полша за данъка върху продажбите на дребно (ОВ L 29, 2018 г., стр. 38), с което се слага край на процедурата и съгласно което посочената мярка представлява държавна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар и която е приведена в действие неправомерно.

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя Решение C(2016) 5596 окончателен на Комисията от 19 септември 2016 година относно държавна помощ SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) — Полша — Полски данък върху продажбите на дребно.

                  2)

                     Отменя Решение (ЕС) 2018/160 на Комисията от 30 юни 2017 година относно държавна помощ SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), приведена в действие от Полша за данъка върху продажбите на дребно.

                  3)

                     Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на Република Полша по дела T-836/16 и T-624/17.

                  4)

                     Унгария понася направените от нея съдебни разноски по дела T-836/16 и T-624/17.

         (1)  ОВ C 30, 30.1.2017 г.


title: Дело T-734/18 R: Определение на председателя на Общия съд от 8 май 2019 г. — Sumitomo Chemical и Tenka Best/Комисия (Обезпечително производство — Биоциди — Активно вещество емпентрин — Отказ на одобрение — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/53

      Определение на председателя на Общия съд от 8 май 2019 г. — Sumitomo Chemical и Tenka Best/Комисия
      (Дело T-734/18 R)
      (Обезпечително производство - Биоциди - Активно вещество емпентрин - Отказ на одобрение - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
      (2019/C 230/67)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Sumitomo Chemical (UK) plc (Лондон, Обединено кралство) и Tenka Best, SL (Аигуафреда, Испания) (представители: K. Van Maldegem, адвокат, и V. McElwee, solicitor)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Haasbeek и R. Lindenthal)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Кралство Белгия (представители: L. Van den Broeck и P. Cottin, подпомагани от A. Poppe и E. Jacubowitz, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на Решение за изпълнение (ЕС) 2018/1251 на Комисията от 18 септември 2018 година за неодобряване на емпентрин като съществуващо активно вещество за употреба в биоциди от продуктов тип 18 (ОВ L 235, 2018 г., стр. 24).

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                     Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-245/19: Жалба, подадена на 10 април 2019 г. — Uzina Metalurgica Moldoveneasca/Комисия

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/54

      Жалба, подадена на 10 април 2019 г. — Uzina Metalurgica Moldoveneasca/Комисия
      (Дело T-245/19)
      (2019/C 230/68)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Uzina Metalurgica Moldoveneasca OAO (Рибница, Молдова) (представители: P. Vander Schueren и E. Gergondet, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима,

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/159 на Комисията от 31 януари 2019 г. (1), доколкото се прилага спрямо жалбоподателя и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква осем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Регламент за изпълнение 2019/159 е основан на явна грешка в преценката и би нарушил принципите на равенство и недискриминация чрез прилагането на окончателни защитни мерки върху вноса с произход от Молдова, при положение че подобен внос с произход от страни—членки на Европейското икономическо пространство биха били изключени.

                  2.

                  Второ основание: Регламент за изпълнение 2019/159 нарушава член 18 от Регламент (ЕС) 2015/478 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2015 г. (2) като прилага окончателни защитни мерки върху вноса с произход от Молдова, при положение че вносът от развиващи се страни, каквато е Молдова, би трябвало да бъде изключен от прилагането на такива мерки.

                  3.

                  Трето основание: при условията на евентуалност, ответникът е нарушил принципите на добрата администрация и на оправданите правни очаквания, допуснал е явна грешка в преценката и е нарушил член 16 от Регламент 2015/478, като не е извършил преценка дали условията за прилагане на защитни мерки са били изпълнени за всяка категория продукти, съставляващи съответния продукт, поотделно.

                  4.

                  Четвърто основание: ответникът е допуснал явна грешка в преценката, нарушил е задължението си за полагане на грижа и член 9, параграф 1, буква a) и член 16 от Регламент 2015/478, като е приел, че увеличението на вноса на продукти в Европейския съюз оправдава налагането на защитни мерки.

                  5.

                  Пето основание: ответникът е допуснал явна грешка в преценката, когато е установил съществуването на опасност от причиняване на сериозна вреда, нарушил е принципа на добрата администрация, задължението си за полагане на грижа и е действал в противоречие с член 5, параграф 2, член 9, параграф 2 и член 16 от Регламент 2015/478.

                  6.

                  Шесто основание: ответникът е допуснал явна грешка в преценката и би нарушил член 16 от Регламент 2015/478, при положение че не установи, че увеличението на вноса представлява такава опасност от причиняване на сериозна вреда на Европейския съюз и не съобрази други фактори, които могат да обосноват твърдяната опасност от сериозна вреда.

                  7.

                  Седмо основание: Регламент за изпълнение 2019/159 нарушава член 16 от Регламент 2015/478, тъй като ответникът не е бил компетентен и е действал в нарушение на член 5, параграф 1 от Регламент 2015/478, когато е започнал разследване ex officio, довело до приемането на Регламент за изпълнение 2019/159 на Комисията.

                  8.

                  Осмо основание: ответникът е нарушил правото на жалбоподателя на справедлив процес, като не е оповестил съществена информация относно развитието на вноса и на състоянието на увреждане на промишлеността на Европейския съюз.

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/159 на Комисията от 31 януари 2019 година за налагане на окончателни защитни мерки срещу вноса на някои стоманени продукти (ОВ L 31, 2019 г., стр. 27).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/478 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2015 година относно общите правила за внос (ОВ L 83, 2015 г., стр. 16).


title: Дело T-266/19: Жалба, подадена на 20 април 2019 г. — gastivo portal/EUIPO — La Fourchette (Изображение на вилица на зелен фон)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/55

      Жалба, подадена на 20 април 2019 г. — gastivo portal/EUIPO — La Fourchette (Изображение на вилица на зелен фон)
      (Дело T-266/19)
      (2019/C 230/69)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: gastivo portal GmbH (Бремен, Германия) (представители: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich и N. Achilles, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: La Fourchette SAS (Париж, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на вилица на зелен фон) — Заявка за регистрация № 15 474 356

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 февруари 2019 г. по преписка R 1213/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството пред апелативния състав да понесат съдебните разноски, както и разноските, които жалбоподателят е трябвало да заплати в производството пред апелативния състав.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, член 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-267/19: Жалба, подадена на 20 април 2019 г. — gastivo portal/EUIPO — La Fourchette (Изображение на вилица на зелен фонд)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/56

      Жалба, подадена на 20 април 2019 г. — gastivo portal/EUIPO — La Fourchette (Изображение на вилица на зелен фонд)
      (Дело T-267/19)
      (2019/C 230/70)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: gastivo portal GmbH (Бремен, Германия) (представители: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich и N. Achilles, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: La Fourchette SAS (Париж, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на вилица на зелен фонд) — заявка за регистрация № 15 474 356

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 февруари 2019 г. по преписка R 1211/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството пред апелативния състав да понесе разноските за производството, включително разноските, които жалбоподателят е трябвало да направи пред апелативния състав.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-294/19: Жалба, подадена на 4 май 2019 г. — Vanhoudt и др./EIB

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/57

      Жалба, подадена на 4 май 2019 г. — Vanhoudt и др./EIB
      (Дело T-294/19)
      (2019/C 230/71)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Patrick Vanhoudt (Гондеранж, Люксембург) и девет други жалбоподатели (представител: A. Haines, Barrister)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка (EIB)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на EIB от 31 януари 2019 г., с което е отказано жалбоподателите да бъдат обезщетени за загубите, за които не са обезщетени, и да бъдат споделени симулационният инструмент SPAC и неговите резултати,

                  —

                  освен това или при условията на евентуалност, да осъди EIB да обезщети жалбоподателите за неимуществените вреди, причинени от решението на EIB да не използва симулационния инструмент SPAC и/или неговите резултати,

                  —

                  да осъди EIB да разкрие инструмента за актюерска симулация SPAC и неговите резултати под формата на разпечатки на актюерските симулации, за да може жалбоподателите да оценят загубите, за които не са били обезщетени и съответно дали са подходящи или не мерките за обезщетение, взети спрямо тях от EIB вследствие на промените на възнагражденията и пенсиите им,

                  —

                  да осъди EIB да понесе съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват четири основания във връзка с искането за отмяна и, по изложените по-долу съображения, във връзка с искането Общият съд да разпореди предоставянето на посочения симулационния инструмент и неговите резултати.

                  1.

                  Първо основание във връзка с искането за отмяна, а именно нарушение на точки 9, 10 и 14—18 от меморандума за разбирателство и съпроводителното писмо към него, сключени между EIB и представителите на персонала ѝ на 18 май 2009 г.

                  2.

                  Второ основание във връзка с искането за отмяна, а именно нарушение на принципа на оправданите правни очаквания.

                  3.

                  Трето основание във връзка с искането за отмяна, а именно нарушение на правото на ефективни правни средства за защита, добрата администрация и прозрачността.

                  4.

                  Четвърто основание във връзка с искането за отмяна, а именно нарушение на достъпа до лични данни.

            Във връзка с искането за представяне на посочения симулационен инструмент и неговите резултати жалбоподателите освен това твърдят следното.

                  —

                  Неразкриването от EIB на инструмента за актюерска симулация SPAC представлява нарушение на членове 41, 42 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на член 15, параграфи 1 и 3 от ДФЕС.

                  —

                  EIB е нарушила правото на жалбоподателите на достъп до лични данни в противоречие с членове 14 и 17 от Регламент (ЕС) 2018/1725 на Европейския парламент и на Съвета. (1)

         (1)  Регламент (ЕС) 2018/1725 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2018 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от институциите, органите, службите и агенциите на Съюза и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Регламент (ЕО) № 45/2001 и Решение № 1247/2002/ЕО (ОВ 2018 L 295, стр. 39).


title: Дело T-299/19: Жалба, подадена на 9 май 2019 г. — VG/Комисия

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/58

      Жалба, подадена на 9 май 2019 г. — VG/Комисия
      (Дело T-299/19)
      (2019/C 230/72)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: VG (представител: L. Levi, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от 6 март 2019 г., прието за изпълнение на решение на Общия съд от 27 ноември 2018 г. по съединени дела T-314/16 и T-435/16, VG срещу Комисия в частта, в която на жалбоподателя се отказва предоставяне на определени лични данни;

                  —

                  да осъди ответника да заплати обезщетение за неимуществени вреди, определено по справедливост в размер на 20 000 EUR;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно единствено правно основание, изведено от нарушение на член 266 ДФЕС и силата на пресъдено нещо, с което се ползва решението на Общия съд от 27 ноември 2018 г., VG/Комисия (T-314/16 и T-435/16, EU:T:2018:841).
      Жалбоподателят иска също така обезщетение за причинени неимуществени вреди поради отказа, съдържащ се в решението от 6 март 2019 г.


title: Дело T-305/19: Жалба, подадена на 14 май 2019 г. — Welmax +/EUIPO — Valmex Medical Imaging (welmax)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/59

      Жалба, подадена на 14 май 2019 г. — Welmax +/EUIPO — Valmex Medical Imaging (welmax)
      (Дело T-305/19)
      (2019/C 230/73)
      Език на жалбата: полски

         Страни

         Жалбоподател: Welmax + sp. z o. o. sp.k. (Познан, Полша) (представител: M. Machyński, правен съветник)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Valmex Medical Imaging GmbH (Аугсбург, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на марката „welmax“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 342 786

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 22 март 2019 г. по преписка R 2245/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло обжалваното решение и да се произнесе по същество,

                  —

                  да се произнесе с неприсъствено решение, ако е правно допустимо;

                  —

                  да осъди EUIPO да му заплати съдебните разноски в производството пред Общия съд, включително разноските за процесуално представителство в съответствие с предвиденото в правната уредба.

         Изложени основания

                  —

                  Допусната грешка при преценката на фактите, на които се основава постановеното решение, изразяваща се в констатацията, че решението, подлежащо на обжалване съгласно правната уредба, е било връчено надлежно на жалбоподателя на 20 юли 2018 г. (чрез куриерска пратка, както се твърди), при положение че жалбоподателят получава текста на това решение на 21 септември 2018 г. и то след размяна на електронни съобщения и подаване на съответно искане от негова страна до служител на EUIPO;

                  —

                  Нарушение на член 68, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 68, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с член 23, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията.


title: Дело T-307/19: Жалба, подадена на 20 май 2019 г. — SQlab/EUIPO (Innerbarend)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/60

      Жалба, подадена на 20 май 2019 г. — SQlab/EUIPO (Innerbarend)
      (Дело T-307/19)
      (2019/C 230/74)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: SQlab GmbH (Тауфкирхен, Германия) (представител: A. Koelle, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: Заявка за словна марка на Европейския съюз „Innerbarend“ — заявка за регистрация № 15 442 635

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 18 март 2019 г. по преписка R 2180/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да измени обжалваното решение като приеме, че жалбата е основателна и марка на Европейския съюз „Innerbarend“ следва да се регистрира в клас 12,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-308/19: Жалба, подадена на 17 май 2019 г. — BU/Комисия

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/61

      Жалба, подадена на 17 май 2019 г. — BU/Комисия
      (Дело T-308/19)
      (2019/C 230/75)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: BU (представител: E. Bonanni, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от 11 януари 2019 г., с което Комисията се е произнесла предварително, че решава да свика нова медицинска комисия за издаване на ново становище във връзка с поисканото от жалбоподателя обявяване на влошаване на професионалното заболяване на същия,

                  —

                  да постанови, че решението относно влошаването трябва да се вземе въз основа на вече изразеното от предходната медицинска комисия становище от 8 януари 2014 г., като надлежно не се взема предвид разпоредбата на член 12 от Правилата относно осигурителното покритие срещу злополуки и професионални заболявания на длъжностните лица на Европейските общности, в сила преди 1 януари 2006 г. (REG), както е признато в поправеното пълномощно на 11 януари 2019 г., с оглед на осъждането на Комисията да плати сумата от 639 431,37 EUR, от които 98 372,51 EUR вече са изплатени, като обезщетение по смисъла на член 14 от REG, или разпоредбата, предвиждаща аналогично задължение,

                  —

                  да осъди Комисията да изплати сумата от 5 000 EUR за всеки месец забава в дължимото приемане на акта,

                  —

                  да осъди Комисията да изплати обезщетение в размер на 100 000 EUR за незаконното издаване на пълномощно № 3 от 25 януари 2018 г., в нарушение на решения T-551/16 и T-212/01,

                  —

                  да осъди Комисията да изплати обезщетение в размер на 50 000 EUR за неприлагането на таблицата за възнагражденията на назначените лекари и тези, които предстои да бъдат назначени,

                  —

                  да осъди Комисията да изплати обезщетение в размер на 100 000 EUR за неоправдано закъснение в приключването на административната фаза,

                  —

                  да осъди Комисията да изплати обезщетение в размер на 1 000 000 EUR за неподлежащото на квалификация поведение на д-р AB, пряко подчинен на ОН, който не е независим, във връзка с описаното му спорно поведение,

                  —

                  и да осъди Комисията да заплати законните разноски и разноските по производството.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят иска по същество Комисията да бъде осъдена за това, че не е приела решението да му изплати сумата от 639 421,37 EUR, от които 98 372,51 EUR вече са изплатени, която представлява обезщетението, предвидено съгласно член 14 от REG вследствие на становището на медицинската комисия от 8 януари 2014 г., в рамките на искането за влошаване на неговото професионално заболяване от 7 юни 2000 г.
      В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква:

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 266 ДФЕС и на задължението за съобразяване със съдебното решение, тъй като Комисията не се била съобразила с решението по дела T-212/01 и T-551/16, що се отнася до неправилното смесване между инвалидност в стриктен смисъл и обезщетението, предвидено в член 14 от REG.

                  2.

                  Второ основание: допусната в конкретния случай злоупотреба с власт.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на член 73 от Правилника и на съдебната практика на Европейския съюз относно функционирането на медицинската комисия.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на принципа за разумен срок на производството.


title: Дело T-312/19: Жалба, подадена на 21 май 2019 г. — Wilhelm Sihn jr./EUIPO — Golden Frog (CHAMELEON)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/63

      Жалба, подадена на 21 май 2019 г. — Wilhelm Sihn jr./EUIPO — Golden Frog (CHAMELEON)
      (Дело T-312/19)
      (2019/C 230/76)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG (Ниеферн-Йошелброн, Германия) (представител: H. Twelmeier, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Golden Frog GmbH (Меген, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „CHAMELEON“ — заявка за регистрация № 12 567 269

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 март 2019 г. по преписка R 1551/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG,

                  —

                  да осъди Golden Frog GmbH да понесе направените от него съдебни разноски в случай, че встъпи по делото.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 95, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 27, параграф 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-314/19: Жалба, подадена на 22 май 2019 г. — Fundación Tecnalia Research & Innovation/Комисия

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/64

      Жалба, подадена на 22 май 2019 г. — Fundación Tecnalia Research & Innovation/Комисия
      (Дело T-314/19)
      (2019/C 230/77)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Доностия-Сан Себастиян, Испания) (представители: P. Palacios Pesquera и M. Ríus Coma, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да допусне до разглеждане жалбата и посочените в нея основания,

                  —

                  да приеме, че са налице посочените в жалбата основания, вследствие на което:

                              a)

                              да приеме, че няма причина за прекратяване на проекта BreadGuard, поради което трябва да се прекрати съответното състезателно производство.

                              b)

                              при условията на евентуалност, да разпореди на Комисията да изплати сумите, съответстващи на реално извършената от TECNALIA работа, и да не иска връщане на сумите, представляващи помощ, отпусната за проекта BreadGuard, които TECNALIA е получила за изпълнението на проекта.

                              c)

                              при условията на евентуалност спрямо горните искания, да отмени решението за прекратяване и да разпореди да се отменят действията, извършени в състезателното производство, до саниране на пороците, които TECNALIA е установила и от които се оплаква, съгласно посоченото в жалбата,

                              d)

                              при всяко положение, да установи, че не следва да се констатира извършването на каквото и да било тежко професионално нарушение от TECNALIA,

                  —

                  да осъди Генерална дирекция „Научни изследвания и иновации“ на Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба е срещу постановеното в състезателно производство решение във връзка с проекта FP7-KBBE-2013-613647 BREADGUARD Grant Agreement, за който е направено „request for redress“, отхвърлено със съобщение от 22 март 2019 г.
      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: липса на неизпълнение на Grant Agreement от страна на TECNALIA

                              —

                              В това отношение се твърди, че Grant Agreement е приложено неправилно, като се твърди нарушение на членове II.38,1.b);L I.38.1.c), II,38.1.f) и II.38,1,1), при положение, че липсва неизпълнение на съдържащото се в Grant Agreement от страна на TECNALIA за всички и за всяка от нередностите и всяко от нарушенията, посочени в решението за прекратяване.

                  2.

                  Второ основание: неправилно прилагане на член II.38 от Grant Agreement.

                              —

                              В това отношение се твърди, че член II.38.1.1 от Grant Agreement е приложен неправилно, при положение че в случая с TECNALIA липсва тежко професионално нарушение.

                  3.

                  Трето основание: неправилно прилагане на член II.38,1,1) от приложение II към Grant Agreement

                              —

                              В това отношение се твърди, че член II.38 от Grant Agreement е приложен неправилно, за да се разпореди прекратяване на проекта BreadGuard, като за отговорен е приет целият консорциум.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на член II.23.5 от Приложение II към Grant Agreement

                              —

                              В това отношение се твърди, че е нарушено съдържащото се в приложение II към Grant Agreement на проекта BreadGuard, тъй като Европейската комисия не е посочила кои са независимите експерти, подписали експертните становища, на които се основава оспорваното решение, и по този начин е попречила на TECNALIA да направи отвод на тези експерти.

                  5.

                  Пето основание: ирелевантност на признаването на фактите от получател на помощ

                              —

                              В това отношение се твърди, че исканията, направени в състезателното производство от Universidad de Kassel в качеството му на бенефициент по проектите BreadGuard и FoodWatch, са ирелевантни.


title: Дело T-419/18: Определение на Общия съд от 7 май 2019 г. — Crédit agricole и Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Комисия

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/65

      Определение на Общия съд от 7 май 2019 г. — Crédit agricole и Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Комисия
      (Дело T-419/18) (1)

      (2019/C 230/78)
      Език на производството: френски
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 319, 10.9.2018 г.


title: Дело T-699/18: Определение на Общия съд от 6 май 2019 г. — Apera Capital Master/EUIPO — Altera Capital (APERA CAPITAL)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/66

      Определение на Общия съд от 6 май 2019 г. — Apera Capital Master/EUIPO — Altera Capital (APERA CAPITAL)
      (Дело T-699/18) (1)

      (2019/C 230/79)
      Език на производството: английски
      Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 44, 4.2.2019 г.


               14.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/29

         Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur на 30 юни 2017 г. по дело Fjarskipti hf срещу Síminn hf.
   (Дело E-6/17)
   (2017/C 429/13)
   С писмо от 30 юни 2017 г., получено в деловодството на Съда на 19 юли 2017 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районен съд на Рейкявик) за консултативно становище по дело Fjarskipti hf. срещу Síminn hf. по следните въпроси:

               1.

               Представлява ли възможността физическо или юридическо лице в държава от ЕАСТ да се позове на член 54 от Споразумението за ЕИП пред национален съд, за да изисква компенсация за нарушение на забраните, посочени в тази разпоредба, част от ефективното прилагане на Споразумението за ЕИП?

               2.

               От значение ли е дали компетентните органи са излезли с окончателно решение относно нарушение на член 54 от Споразумението за ЕИП, когато се оценява дали са изпълнени условията за иск за обезщетение във връзка с нарушение на правилата за конкуренция?

               3.

               Квалифицира ли се като неправомерно свиване на маржове в нарушение на член 54 от Споразумението за ЕИП, когато предприятие в господстващо положение на пазара на едро наложи цени за терминиране на своите конкуренти по такъв начин, че собственият му отдел за търговия на дребно не би бил в състояние да спечели от продажбата на телефонни обаждания в рамките на своята система, ако трябваше да поеме разходите по продажбата им при същите обстоятелства, при които предприятието в господстващо положение също е задължено да закупи терминиране от същите тези конкуренти на по-висока цена от тази, на която самото то продава терминиране на конкурентите си?

               4.

               Достатъчен ли е фактът, че дадено предприятие е в господстващо положение на съответния пазар на едро, за да бъде то обвинено в неправомерно свиване на маржовете в нарушение на член 54 от Споразумението за ЕИП, или трябва предприятието да бъде в господстващо положение и на съответния пазар на дребно?


title: Дело T-667/17: Жалба, подадена на 21 септември 2017 г. — Alkarim for Trade and Industry/Съвет

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/33

         Жалба, подадена на 21 септември 2017 г. — Alkarim for Trade and Industry/Съвет
   (Дело T-667/17)
   (2017/C 437/41)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Alkarim for Trade and Industry LLC (Тал Курди, Сирия) (представители: J.-P. Buyle и L. Cloquet, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение (ОВППС) 2017/1245 от 10 юли 2017 година за прилагане на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия в частта му, която го засяга;

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1241 на Съвета от 10 юли 2017 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия в частта му, която го засяга;

               —

               да осъди Съвета да заплати пълния размер на съдебните разноски, включително направените от жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания

               1.

               Първото основание е изведено от явна грешка в преценката на фактите, доколкото Съветът не е представил и най-малкото фактическо доказателство за това, че жалбоподателят е международно признат сирийски конгломерат.
               Според жалбоподателя това напълно погрешно твърдение е показателно за множество материални неточности в подхода на Съвета.
               Освен това жалбоподателят счита, че е доказал, че не представлява голямо дружество, а отговаря на определението за малко или средно предприятие по смисъла на европейското законодателство и не се ползва от никакво реноме в световен мащаб.
               Той счита също, че Съветът не е взел предвид нито решението от 6 април 2017 г., Alkarim for Trade and Industry/Съвет (T-35/15, непубликувано, EU:T:2017:262), нито решението от 11 май 2017 г., Abdulkarim/Съвет (T-304/15, непубликувано, EU:T:2017:327), с които Общият съд е отменил санкциите, съответно насочени към жалбоподателя и към г-н Wael Abdulkarim, поради допуснати от Съвета явни грешки в преценката.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушението на общия принцип на пропорционалност, доколкото:

                           —

                           обжалваните мерки са довели до затваряне на международната търговия на жалбоподателя, тъй като съществена част от неговата дейност е свързана с европейски доставчици и клиенти;

                           —

                           обжалваните мерки освен това са от естество да превърнат несправедливо в нищожни множество сключени и действащи договори и да ангажират договорната и квазиделиктната отговорност на жалбоподателя спрямо неговите клиенти и съдоговорители. Той счита подобна санкция за напълно непропорционална.

               3.

               Третото основание е изведено от непропорционалното нарушение на правото на собственост и на правото на упражняване на професионална дейност, при положение, че с приетите санкции Съветът неизбежно е засегнал правото на собственост на жалбоподателя, както и неговото право да упражнява икономическите си дейности в нарушение на първия допълнителен протокол към Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи. Жалбоподателят счита, че не може да му се попречи да се ползва спокойно от своето имущество и от своята икономическа свобода, което обосновава отмяната на обжалваните мерки, доколкото те го засягат.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от злоупотреба с власт, доколкото приетите от Съвета мерки нямат никакви последици върху сирийския режим и доколкото жалбоподателят е останал през цялото време зависим от действащата власт. Така той счита, че наложените от Съвета санкции са необосновани, не се основават на доказателства, и не са насочени срещу сирийския режим, а единствено срещу жалбоподателя, поради неизвестни за него причини.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушението на задължението за мотивиране, предвидено в член 296, алинея 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). В това отношение жалбоподателят поддържа, че мотивите на Съвета в подкрепа на обжалваните мерки са неясни и не се позовават на никакво конкретно доказателство, което би му позволило да разбере защо той е считан за „международно признат сирийски конгломерат, който е свързан с Wael Abdulkarim, включен в списъка като водещ бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“.


title: Дело T-628/15: Решение на Общия съд от 7 ноември 2017 г. — Frame/EUIPO — Bianca-Moden (BiancalunA) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „BiancalunA“ — Отхвърляне — По-ранна национална фигуративна марка „bianca“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Идентичност на стоките — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001])

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/26

         Решение на Общия съд от 7 ноември 2017 г. — Frame/EUIPO — Bianca-Moden (BiancalunA)
   (Дело T-628/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „BiancalunA“ — Отхвърляне - По-ранна национална фигуративна марка „bianca“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Идентичност на стоките - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001]))
   (2017/C 437/31)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Frame Srl (Сан Джузепе Везувиано, Италия) (представители: E. Montelione, M. Borghese и R. Giordano, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Bonne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Bianca-Moden GmbH & Co. KG (Охтруп, Германия) (представител: P. Lange, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 7 август 2015 г. (преписка R 2720/2014-5) относно производство по възражение между Bianca-Moden и Frame

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 7 август 2015 г. (преписка R 2720/2014-5).

               2)

               EUIPO понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Frame Srl.

               3)

               Bianca-Moden GmbH & Co. KG понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 7, 11.1.2016 г.


title: Дело T-698/17: Жалба, подадена на 11 октомври 2017 г. — Man Truck & Bus/EUIPO — Halla Holdings (MANDO)

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/35

         Жалба, подадена на 11 октомври 2017 г. — Man Truck & Bus/EUIPO — Halla Holdings (MANDO)
   (Дело T-698/17)
   (2017/C 437/42)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Man Truck & Bus AG (Мюнхен, Германия) (представител: C. Röhl, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Halla Holdings Corp. (Йонгин, Корея)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MANDO“ — заявка за регистрация № 11 276 144

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 13 юли 2017 г. по преписка R 1919/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-389/15: Решение на Съда (голям състав) от 25 октомври 2017 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Решение на Съвета за разрешаване на започването на преговори по преразгледаната Лисабонска спогодба за наименованията за произход и географските указания — Член 3, параграф 1 ДФЕС — Изключителна компетентност на Съюза — Обща търговска политика — Член 207, параграф 1 ДФЕС — Търговски аспекти на интелектуалната собственост)

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/2

         Решение на Съда (голям състав) от 25 октомври 2017 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-389/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - Решение на Съвета за разрешаване на започването на преговори по преразгледаната Лисабонска спогодба за наименованията за произход и географските указания - Член 3, параграф 1 ДФЕС - Изключителна компетентност на Съюза - Обща търговска политика - Член 207, параграф 1 ДФЕС - Търговски аспекти на интелектуалната собственост))
   (2017/C 437/02)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, J. Guillem Carrau, B. Hartmann, A. Lewis и M. Kocjan)

      Страна, встъпила в подкрепа на жалбоподателя: Европейски парламент (представители: J. Etienne, A. Neergaard и R. Passos)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Balta и F. Florindo Gijón)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Hedvábná, K. Najmanová, M. Smolek и J. Vláčil), Федерална република Германия (представители: T. Henze и J. Techert), Република Гърция (представител: M. Tassopoulou), Кралство Испания (представители: M. A. Sampol Pucurull), Френска република (представители: G. de Bergues, D. Colas, F. Fize, B. Fodda и D. Segoin), Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от S. Fiorentino, avvocato dello Stato), Унгария (представители: M. Bóra, M. Z. Fehér и G. Koós), Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman, M. Gijzen и B. Koopman), Република Австрия (представител: C. Pesendorfer), Португалска република (представители: M. Figueiredo, L. Inez Fernandes и M. L. Duarte), Словашка република (представител: M. Kianička), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: C. Brodie и D. Robertson)

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение 8512/15 на Съвета от 7 май 2015 година за разрешаване на започването на преговори по преразгледаната Лисабонска спогодба за наименованията за произход и географските указания по отношение на въпросите, попадащи в областта на компетентност на Европейския съюз.

               2)

               Запазва последиците на Решение 8512/15 до влизането в сила в разумен срок, който не може да бъде по-дълъг от шест месеца, считано от обявяването на настоящото решение, на решение, прието от Съвета на Европейския съюз на основание членове 207 ДФЕС и 218 ДФЕС.

               3)

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

               4)

               Чешката република, Федерална република Германия, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Унгария, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Португалската република, Словашката република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия и Парламентът понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 311, 21.9.2015 г.


title: Дело C-558/17 P: Жалба, подадена на 22 септември 2017 г. от OZ срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 13 юли 2017 г. по дело T-607/16, OZ/Европейска инвестиционна банка

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/17

         Жалба, подадена на 22 септември 2017 г. от OZ срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 13 юли 2017 г. по дело T-607/16, OZ/Европейска инвестиционна банка
   (Дело C-558/17 P)
   (2017/C 437/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: OZ (представител: B. Maréchal, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени изцяло обжалваното решение по дело T-607/16;

               —

               да отмени решението на д-р Werner Hoyer, президент на ЕИБ, от 16 октомври 2015 г., издадено в рамките на процедурата относно зачитането на достойнството на личността на работното място, образувана по искане на OZ от 20 май 2015 г. срещу контрольора г-н F, по което е проведено разследване от комитет по разследване, да отмени доклада от 14 септември 2015 г. по подаденото от OZ искане, с който жалбата на OZ се отхвърля и се правят неуместни препоръки;

               —

               да осъди ЕИБ да му заплати обезщетение за медицински разходи в резултат на претърпените от OZ вреди в размер на (i) 977 EUR (с ДДС) и (ii) аванс в размер на 5 850 EUR за бъдещи медицински разходи;

               —

               да осъди ЕИБ да му заплати обезщетение за претърпени неимуществени вреди в размер на 20 000 EUR;

               —

               да осъди ЕИБ да му заплати направените от него разноски за адвокатска защита по настоящото производство в размер на 35 100 EUR (с ДДС);

               —

               да осъди ЕИБ да заплати съдебните разноски по настоящото производство по обжалване и пред Общия съд;

               —

               да постанови възобновяване от ЕИБ на процедурата относно зачитането на достойнството на личността на работното място и/или ново решение от президента на ЕИБ.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска Съдът да отмени решението на Общия съд от 13 юли 2017 г., OZ/ЕИБ (дело T-607/16), с което Общият съд е отхвърлил жалбата за отмяна на решението на президента на ЕИБ от 16 октомври 2015 г., издадено в рамките на процедурата по разследване относно зачитането на достойнството на личността на работното място, образувана по искане на OZ в областта на достойнството на работното място от 20 май 2015 г. срещу г-н F, по повод на твърдения за сексуален тормоз, разследвани от комитета по разследване, както и доклада на комитета по разследване от 14 септември 2015 г. относно искането на OZ относно достойнството на работното място от 20 май 2015 г. („разглежданите решение и доклад“).
   Делото се отнася до твърдения за сексуален тормоз, които прави OZ срещу контрольора г-н F, във връзка с факти, настъпили между 2011 и 2014 г. и довели OZ до предприемане, на 20 май 2015 г., на формална процедура в областта на достойнството на личността на работното място.
   Съгласно процедурата относно зачитането на достойнството на личността на работното място, на 14 септември 2014 г. комитет по разследване е издал доклад, въз основа на който президентът на Европейската инвестиционна банка е издал решение на 16 октомври 2015 г.
   Жалбоподателят смята, че: (i) в хода на процедурата по разследване са допуснати редица нередности, в частност по отношение на нарушения, свързани с правото на OZ на справедлив съдебен процес, на защита (както са закрепени в член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека (наричана по-нататък „ЕКПЧ“) и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „ХОП“) и (ii) както докладът, така и решението съдържат няколко елемента, които не само са ирелевантни за разглеждането на жалбата на OZ за сексуален тормоз, които се отнасят до личния живот на OZ и следователно трябва да бъдат заличени, но са ирелевантни и надхвърлят обхвата на разследването.
   След неуспешни опити за постигане на споразумение по спора, по-конкретно посредством провеждане на помирителна процедура по член 41 от Правилника за персонала на Европейската инвестиционна банка (чието неуспешно приключване е установено на 22 април 2016 г.), OZ чрез адвоката си, адв. Benoit Maréchal, подава жалба до Съда на публичната служба на Европейския съюз за отмяна на решението и доклада.
   С решение от 13 юли 2017 г. Общият съд отхвърля жалбата. Той приема, че Европейската инвестиционна банка не е извършила незаконосъобразни действия по отношение на OZ в рамките на процедурата по разследване на сексуален тормоз и отхвърля иска за обезщетение за вреди.
   OZ подава настоящата жалба, като се позовава на нарушение на правото на Европейския съюз от Общия съд и се стреми да докаже отговорността на ЕИБ.

               —

               Първо основание: неспазване на процедурата за зачитане на достойнството на работното място и нарушение на член 6 от ЕКПЧ и член 47 от ХОП: принципът на правото на OZ на справедлив съдебен процес в съответствие с член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи в редакцията ѝ от 4 ноември 2015 г. и с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз е бил нарушен в процедурата по разследване на жалбата за тормоз.

               —

               Второ основание: нарушение на член 8 от ЕКПЧ и член 7 от ХОП: включване на ирелевантни елементи и коментари в доклада и решението на президента на ЕИБ — нарушение на правото на OZ на зачитане на личния му живот.

               —

               Трето основание: отказ от правосъдие, тъй като Общият съд не се е произнесъл въз основа на представените в жалбата факти и правни основания.


title: Дело C-195/16: Решение на Съда (втори състав) от 26 октомври 2017 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Kehl — Германия) — Наказателно производство срещу I (Преюдициално запитване — Транспорт — Свидетелство за управление — Директива 2006/126/ЕО — Член 2, параграф 1 — Взаимно признаване на свидетелствата за управление — Понятие за свидетелство за управление — Удостоверение за положен изпит за свидетелство за управление (certificat d’examen du permis de conduire (CEPC), което дава право на притежателя си да управлява моторно превозно средство на територията на издалата го държава членка преди връчването на окончателното свидетелство за управление — Положение, при което притежателят на CEPC управлява превозно средство в друга държава членка — Задължение за признаване на CEPC — Санкции, наложени на притежателя на CEPC за управлението на превозно средство извън територията на държавата членка, издала посоченото CEPC — Пропорционалност)

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/8

         Решение на Съда (втори състав) от 26 октомври 2017 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Kehl — Германия) — Наказателно производство срещу I
   (Дело C-195/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Транспорт - Свидетелство за управление - Директива 2006/126/ЕО - Член 2, параграф 1 - Взаимно признаване на свидетелствата за управление - Понятие за свидетелство за управление - Удостоверение за положен изпит за свидетелство за управление (certificat d’examen du permis de conduire (CEPC), което дава право на притежателя си да управлява моторно превозно средство на територията на издалата го държава членка преди връчването на окончателното свидетелство за управление - Положение, при което притежателят на CEPC управлява превозно средство в друга държава членка - Задължение за признаване на CEPC - Санкции, наложени на притежателя на CEPC за управлението на превозно средство извън територията на държавата членка, издала посоченото CEPC - Пропорционалност))
   (2017/C 437/11)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Kehl

      Страна в главното производство

   I
   в присъствието на: Staatsanwaltschaft Offenburg

      Диспозитив

               1)

               Член 2, параграф 1 от Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства, както и членове 18 ДФЕС, 21 ДФЕС, 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, по силата на която посочената държава членка може да откаже да признае удостоверение, издадено в друга държава членка, което потвърждава съществуването на право на управление на неговия притежател, когато удостоверението не отговаря на изискванията на предвидения в директивата образец на свидетелство за управление, дори когато притежателят на удостоверението е изпълнил наложените от посочената директива условия за издаването на свидетелство за управление.

               2)

               Член 2, параграф 1 от Директива 2006/126, както и членове 21 ДФЕС, 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат държава членка да наложи санкция на лице, което, макар да е изпълнило предвидените в тази директива условия за издаването на свидетелство за управление, управлява моторно превозно средство на нейна територия, без да притежава свидетелство за управление в съответствие с изискванията на предвидения в посочената директива образец на свидетелство за управление, и което до издаване на такова свидетелство за управление от друга държава членка може да докаже съществуването на своето право на управление, придобито в посочената друга държава членка, само посредством издадено от нея временно удостоверение, при условие че тази санкция не е непропорционална в сравнение с тежестта на разглежданото деяние. При преценката на сериозността на извършеното от съответното лице нарушение и на тежестта на санкцията, която следва да му се наложи, запитващата юрисдикция следва да вземе предвид като евентуално смекчаващо обстоятелство факта, че съответното лице е придобило в друга държава членка право на управление, удостоверено от наличието на издадено от посочената друга държава членка удостоверение, което преди изтичането на неговия срок на валидност по правило ще бъде заменено по искане на заинтересованото лице със свидетелство за управление в съответствие с изискванията на предвидения в Директива 2006/126 образец на свидетелство за управление. В рамките на своя анализ посочената юрисдикция трябва да разгледа и въпроса в каква степен съответното лице е представлявало реална опасност за пътната безопасност на нейната територия в конкретния случай.

      (1)  ОВ C 260, 18.7.2016 г.


title: Дело T-42/16: Решение на Общия съд от 8 ноември 2017 г. — De Nicola/Съвет и Съд на Европейския съюз (Извъндоговорна отговорност — Публична служба — Персонал на ЕИБ — Директиви относно лазерните терапии — Член 47 от Хартата на основните права — Разумен срок — Неспазване на правилата за справедлив процес — Имуществени вреди — Неимуществена вреда — Искания, предявени от жалбоподателя по висящо пред Съда на публичната служба дело — Частично връщане на делото пред Общия съд)

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/27

         Решение на Общия съд от 8 ноември 2017 г. — De Nicola/Съвет и Съд на Европейския съюз
   (Дело T-42/16) (1)

   ((Извъндоговорна отговорност - Публична служба - Персонал на ЕИБ - Директиви относно лазерните терапии - Член 47 от Хартата на основните права - Разумен срок - Неспазване на правилата за справедлив процес - Имуществени вреди - Неимуществена вреда - Искания, предявени от жалбоподателя по висящо пред Съда на публичната служба дело - Частично връщане на делото пред Общия съд))
   (2017/C 437/32)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представители: първоначално L. Isola и G. Isola, впоследствие G. Ferabecoli, avocats)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Rebasti и M. Veiga) и Съд на Европейския съюз (представители: първоначално J. Inghelram, P. Giusta и L. Tonini Alabiso, впоследствие J. Inghelram)

      Предмет

   Искане, предявено на основание на член 268 ДФЕС, за поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял, първо, в резултат на приемането от законодателя на Съюза на някои директиви относно лазерните терапии, второ, поради прекомерната продължителност на производствата пред Съда на публичната служба на Европейския съюз и пред Общия съд по искането му за възстановяване на свързаните с лазерна терапия медицински разходи, трето, поради предполагаемия несправедлив характер на тези производства, и четвърто, поради множеството искове, които Съдът на публичната служба и Общият съд го принудили да подаде.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда г-н Carlo De Nicola да заплати съдебните разноски, свързани както с настоящото производство пред Общия съд на Европейския съюз, така и с това пред Съда на публичната служба на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 279, 24.8.2015 г. (делото първоначално е регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-82/15).


title: Дело T-703/17: Жалба, подадена на 12 октомври 2017 г. — Кипър/EUIPO — Papouis Dairies (Papouis Halloumi)

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/35

         Жалба, подадена на 12 октомври 2017 г. — Кипър/EUIPO — Papouis Dairies (Papouis Halloumi)
   (Дело T-703/17)
   (2017/C 437/43)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Република Кипър (представител: V. Marsland, Solicitor, и S. Malynicz, QC)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Papouis Dairies LTD (Никозия, Кипър)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз в цветове със словния елемент „Papouis Halloumi“ — заявка за регистрация № 11 176 344

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 3 август 2017 г. по преписка R 2924/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO и другата страна да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-562/17: Преюдициално запитване от Audiencia Nacional (Испания), постъпило на 25 септември 2017 г. — Nestrade S.A./Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) и Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/19

         Преюдициално запитване от Audiencia Nacional (Испания), постъпило на 25 септември 2017 г. — Nestrade S.A./Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) и Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)
   (Дело C-562/17)
   (2017/C 437/22)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Nacional

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Nestrade S.A.

      Ответници: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) и Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Възможно ли е съдебната практика, установена в решение Petroma (дело С-271/12) (1), да се нюансира в смисъл, че може да се допусне възстановяване на платен ДДС, поискано от предприятие, което е установено извън територията на Европейския съюз, въпреки наличието на постановено по-рано решение на националния данъчен орган, с което това възстановяване е отказано поради неизпълнение от страна на същото предприятие на искане за предоставяне на информация относно данъчен идентификационен номер, като се отчете обстоятелството, че към момента на постановяване на решението си органът е разполагал с посочената информация, предоставена от жалбоподателя при изпълнение на други искания?

               2)

               При утвърдителен отговор на този въпрос:
               Може ли да се приеме, че установеното съгласно решение Senatex (дело С 518/14) (2), правило за обратно действие налага административният акт, с който се отказва възстановяване на съответния размер на платения ДДС, да бъде оттеглен, като се отчете обстоятелството, че посоченият акт единствено потвърждава предходно влязло в сила административно решение за отказ да се възстанови ДДС, прието от Agencia Estatal de la Administración Tributaria (Националната агенция „Данъчна администрация“) в производство, което се различава от приложимото в подобни случаи, и което освен това ограничава правото на защита на лицето, поискало възстановяването?

      (1)  Решение от 8 май 2013 г., Petroma Transports и др., C-271/12, EU:C:2013:297.

      (2)  Решение от 15 септември 2016 г., Senatex, C-518/14, EU:C:2016:691.


title: Дело T-99/16: Решение на Общия съд от 8 ноември 2017 г. — De Nicola/Съд на Европейския съюз (Извъндоговорна отговорност — Публична служба — Персонал на ЕИБ — Психически тормоз — Неспазване на правилата за справедлив процес — Член 47 от Хартата на основните права — Разумен срок — Искания за обезщетение, предявени по висящо пред Съда на публичната служба дело — Частично връщане на делото пред Общия съд)

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/28

         Решение на Общия съд от 8 ноември 2017 г. — De Nicola/Съд на Европейския съюз
   (Дело T-99/16) (1)

   ((Извъндоговорна отговорност - Публична служба - Персонал на ЕИБ - Психически тормоз - Неспазване на правилата за справедлив процес - Член 47 от Хартата на основните права - Разумен срок - Искания за обезщетение, предявени по висящо пред Съда на публичната служба дело - Частично връщане на делото пред Общия съд))
   (2017/C 437/33)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представители: първоначално L. Isola и G. Isola, впоследствие G. Ferabecoli, avocats)

      Ответник: Съд на Европейския съюз (представители: първоначално J. Inghelram, P. Giusta и L. Tonini Alabiso, впоследствие J. Inghelram)

      Предмет

   Искане, предявено на основание на член 268 ДФЕС, за поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял, първо, поради, от една страна, психическия тормоз, на който бил подложен от страна на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), и от друга страна, предполагаемия несправедлив характер на производствата, по които ищецът е страна, пред Съда на публичната служба на Европейския съюз и пред Общия съд, и второ, поради прекомерната продължителност на тези производства.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда г-н Carlo De Nicola да заплати съдебните разноски, свързани както с настоящото производство пред Общия съд на Европейския съюз, така и с това пред Съда на публичната служба на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г. (делото първоначално е регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-100/15).


title: Дело C-575/17: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Франция), постъпило на 28 септември 2017 г. — Sofina SA, Rebelco SA, Sidro SA/Ministre de l’Action et des Comptes publics

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/19

         Преюдициално запитване от Conseil d’État (Франция), постъпило на 28 септември 2017 г. — Sofina SA, Rebelco SA, Sidro SA/Ministre de l’Action et des Comptes publics
   (Дело C-575/17)
   (2017/C 437/23)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d’État

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Sofina SA, Rebelco SA, Sidro SA

      Ответник: Ministre de l’Action et des Comptes publics

      Преюдициални въпроси

               1o

               Трябва ли членове 56 и 58 от Договора за създаване на Европейската общност, понастоящем членове 63 и 65 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че самият недостиг на ликвидни средства, произтичащ от облагането с данък, удържан при източника, на дивидентите, платени на губещите дружества — чуждестранни лица, докато губещите дружества — местни лица, се облагат върху размера на получаваните от тях дивиденти само за данъчната година, в която евентуално отново са отчели печалба, представлява разлика в третирането, която е показателна за ограничаването на свободното движение на капитали?

               2o

               Може ли евентуалното ограничение на свободното движение на капитали, посочено в предходния въпрос, да са счита, с оглед на изискванията, произтичащи от членове 56 и 58 от Договора за създаване на Европейската общност, понастоящем членове 63 и 65 от Договора за функционирането на Европейския съюз, за обосновано от необходимостта да се гарантира ефективността на събирането на данъка, тъй като дружествата — чуждестранни лица, не подлежат на контрол от френската данъчна администрация, или пък от необходимостта да се запази разпределението на данъчните правомощия между държавите членки?

               3o

               В случай, че спорното удържане на данък при източника е принципно допустимо от гледна точка на свободното движение на капитали:

                           —

                           допускат ли тези разпоредби събирането на данък, удържан при източника, върху дивидентите, платени от дружество — местно лице, на губещо дружество — чуждестранно лице, когато последното прекрати дейността си, без отново да отчете печалба, докато намиращо се в такова положение дружество — местно лице, в действителност не се облага с данък върху тези дивиденти?

                           —

                           трябва ли тези разпоредби да се тълкуват в смисъл, че при наличието на правила за данъчно облагане, третиращи различно дивидентите в зависимост от това дали са изплатени на местни или на чуждестранни лица, следва да се сравни действителната данъчна тежест, която всяко от тях понася за тези дивиденти, така че едно ограничение на свободното движение на капитали — произтичащо от това, че въпросните правила изключват само за чуждестранните лица, приспадането на разходите, пряко свързани със самото получаване на дивидентите — да може да се счете за обосновано от разликата в данъчните ставки между облагането по общия режим, за последваща данъчна година, на местните лица, и удържането при източника на данък, който се начислява върху изплатените на чуждестранните лица дивиденти, когато с оглед на размера на платения данък тази разлика компенсира разликата в данъчните основи?


title: Дело T-708/17: Жалба, подадена на 12 октомври 2017 г. — OPS Újpest/Комисия

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/36

         Жалба, подадена на 12 октомври 2017 г. — OPS Újpest/Комисия
   (Дело T-708/17)
   (2017/C 437/44)
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Жалбоподател: OPS Újpesti Csökkentmunkaképességűek Ipari és Kereskedelmi Kft. (Будапеща, Унгария) (представител: L. Szabó, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               като главно искане, да обяви, че с Решение на Комисията SA. 29432 — CP 290/2009 — Унгария — „Помощ за наемане на работници с увреждания, за която се твърди, че е противоправна поради дискриминационния характер на правната уредба“ от 20 юли 2011 г. и Решение на Комисията SA.45498 (FC/2016) — „Жалба срещу OPS Újpest-lift Kft. във връзка с отпуснатите държавни помощи в периода 2006 и 2012 г. в полза на предприятията, които наемат работници с увреждания“ от 25 януари 2017 г. (впоследствие „обжалваните решения“) не се обявява за съвместима държавната помощ на основание член 107, параграф 1 ДФЕС,

               —

               при условията на евентуалност, да обяви, че обжалваните решения не представляват задължителни правни актове за жалбоподателя в производството по искането за обезщетение за претърпените вреди, предявено от същата страна срещу Emberi Erőforrások Minisztériuma (Министерство на човешките ресурси, Унгария), образувано под номер 28. P. 21.072/2016 (впоследствие, 28. P. 21.143/2017) пред Fővárosi Törvényszék (Общ столичен съд, Унгария), и че по тази причина ответникът не е пряко и лично засегната страна, тъй като основава претенцията си за обезщетение на нарушението на член 107, параграф 1 ДФЕС, а не на нарушение на член 107, параграф 3 ДФЕС,

               —

               в случай че обжалваните решения бъдат квалифицирани като задължителни правни актове за жалбоподателя в производството по искането за обезщетение за претърпените вреди на основание нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, да обяви обжалваните решения за недействителни, като се има предвид, че отпуснатата от унгарските органи държавна помощ нарушава 107, параграф 1 ДФЕС.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква правно основание във връзка с всяка от претенциите си.

               1.

               Правно основание за първата претенция

                           —

                           Обжалваните решения не обявяват съвместимостта на държавната помощ на основание 107, параграф 1 ДФЕС; по тази причина посочените решения не представляват задължителни правни актове в контекста на производството по обезщетение за вреди по иск на жалбоподателя срещу Emberi Erőforrások Minisztériuma (министерство на човешките ресурси, Унгария) пред Fővárosi Törvényszék (Общ столичен съд, Унгария).

               2.

               Правно основание за втората претенция

                           —

                           В обжалваните решения на Комисията обявява съвместимостта на държавната помощ не на основание 107, параграф 1 ДФЕС, на който се позовава жалбоподателят, а на основание 107, параграф 3 ДФЕС. Вследствие на това посочените решения са лишени от релевантност, що се отнася до правното основание на претенцията, предявена в производството по обезщетение за вреди, образувано пред Fővárosi Törvényszék (Общ столичен съд, Унгария), и не представляват задължителни правни актове за жалбоподателя.

               3.

               Правно основание за третата претенция

                           —

                           Според жалбоподателя обжалваните решения са недействителни, тъй като унгарските власти са предоставили неправомерна държавна помощ, която нарушава 107, параграф 1 ДФЕС, за която съгласно разпоредбата на член 108, параграф 3 ДФЕС Комисията е трябвало да бъде информирана. За да обоснове неправомерния характер на помощта, жалбоподателят се позовава на Известие на Комисията относно понятието за държавна помощ съгласно разпоредбата на член 107, параграф 1 [ДФЕС] (1) и Регламент (ЕО) № 800/2008 на Комисията от 6 август 2008 година относно деклариране на някои категории помощи за съвместими с общия пазар в приложение на членове [107 ДФЕС] и [108 ДФЕС] (Общ регламент за групово освобождаване) (2).

      (1)  ОВ C 262, 2016 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 214, , 2008 г., стр. 3.


title: Дело T-144/16: Решение на Общия съд от 7 ноември 2017 г. — Mundipharma/EUIPO — Multipharma (MULTIPHARMA) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „MULTIPHARMA“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „MUNDIPHARMA“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/29

         Решение на Общия съд от 7 ноември 2017 г. — Mundipharma/EUIPO — Multipharma (MULTIPHARMA)
   (Дело T-144/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „MULTIPHARMA“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „MUNDIPHARMA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 437/34)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Mundipharma AG (Базел, Швейцария) (представител: F. Nielsen, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. Kunz)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Multipharma SA (Люксембург, Люксембург) (представители: P. Goldenbaum и I. Rohr, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 22 януари 2016 г. (преписка R 2950/2014-1), постановено в производство по възражение между Mundipharma и Multipharma

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 22 януари 2016 г. (преписка R 2950/2014-1).

               2)

               EUIPO понася, освен направените от нея съдебни разноски, и съдебните разноски на Mundipharma AG, включително необходимите разноски, направени от Mundipharma за целите на производството пред апелативния състав на EUIPO.

               3)

               Multipharma SA понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 191, 30.5.2016 г.


title: Дело T-709/17: Жалба, подадена на 13 октомври 2017 г. — M-Sansz/Комисия

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/37

         Жалба, подадена на 13 октомври 2017 г. — M-Sansz/Комисия
   (Дело T-709/17)
   (2017/C 437/45)
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Жалбоподател: M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (Pécs, Унгария) (представител: L. Szabó, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               като главно искане, да обяви, че с Решение на Комисията SA. 29432 — CP 290/2009 — Унгария — „Помощ за наемане на работници с увреждания, за която се твърди, че е противоправна поради дискриминационния характер на правната уредба“ от 20 юли 2011 г. и Решение на Комисията SA.45498 (FC/2016) — „Жалба срещу OPS Újpest-lift Kft. във връзка с отпуснатите държавни помощи в периода 2006 и 2012 г. в полза на предприятията, които наемат работници с увреждания“ от 25 януари 2017 г. (впоследствие „обжалваните решения“) не се обявява за съвместима държавната помощ на основание член 107 , параграф 1 ДФЕС,

               —

               при условията на евентуалност, да обяви, че обжалваните решения не представляват задължителни правни актове за жалбоподателя в производството по искането за обезщетение за претърпените вреди, предявено от същата страна срещу Emberi Erőforrások Minisztériuma (Министерство на човешките ресурси, Унгария), образувано под номер 23. P. 25.843/2016 пред Fővárosi Törvényszék (Общ столичен съд, Унгария), и, че по тази причина ответникът не е пряко и лично засегната страна, тъй като основава претенцията си за обезщетение на нарушението на член 107, параграф 1 ДФЕС, а не на нарушение на член 107, параграф 3 ДФЕС,

               —

               в случай че обжалваните решения бъдат квалифицирани като задължителни правни актове за жалбоподателя в производството по искането за обезщетение за претърпените вреди на основание нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, да обяви обжалваните решения за недействителни, като се има предвид, че отпуснатата от унгарските органи държавна помощ нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква правно основание във връзка с всяка от претенциите си.

               1.

               Правно основание за първата претенция

                           —

                           Обжалваните решения не обявяват съвместимостта на държавната помощ на основание член 107, параграф 1 ДФЕС; по тази причина посочените решения не представляват задължителни правни актове в контекста на производството по обезщетение за вреди по иск на жалбоподателя срещу Emberi Erőforrások Minisztériuma (министерство на човешките ресурси, Унгария) пред Fővárosi Törvényszék (Общ столичен съд, Унгария).

               2.

               Правно основание за втората претенция

                           —

                           В обжалваните решения на Комисията обявява съвместимостта на държавната помощ не на основание член 107, параграф 1 ДФЕС, на който се позовава жалбоподателят, а на основание член 107, параграф 3 ДФЕС. Вследствие на това посочените решения са лишени от релевантност, що се отнася до правното основание на претенцията, предявена в производството по обезщетение за вреди, образувано пред Fővárosi Törvényszék (Общ столичен съд, Унгария), и не представляват задължителни правни актове за жалбоподателя.

               3.

               Правно основание за третата претенция

                           —

                           Според жалбоподателя обжалваните решения са недействителни, тъй като унгарските власти са предоставили неправомерна държавна помощ, която нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС, за която съгласно разпоредбата на член 108, параграф 3 ДФЕС Комисията е трябвало да бъде информирана. За да обоснове неправомерния характер на помощта, жалбоподателят се позовава на Известие на Комисията относно понятието за държавна помощ съгласно разпоредбата на член 107, параграф 1 [ДФЕС] (1) и Регламент (ЕО) № 800/2008 на Комисията от 6 август 2008 година относно деклариране на някои категории помощи за съвместими с общия пазар в приложение на членове [107 ДФЕС] и [108 ДФЕС] (Общ регламент за групово освобождаване) (2).

      (1)  ОВ C 262, 2016 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 214, 2008 г., стр. 3.


title: Дело C-590/17: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 12 октомври 2017 г. — Henri Pouvin, Marie Dijoux, по мъж Pouvin/Electricité de France (EDF)

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/20

         Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 12 октомври 2017 г. — Henri Pouvin, Marie Dijoux, по мъж Pouvin/Electricité de France (EDF)
   (Дело C-590/17)
   (2017/C 437/24)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Henri Pouvin, Marie Dijoux, по мъж Pouvin

      Ответник: Electricité de France (EDF)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 2 от Директива 93/13//ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) да се тълкува в смисъл, че дружество, като дружеството EDF, действа като продавач или доставчик, когато отпуска на служител жилищен заем по механизма за подпомагане на придобиването на жилище, до който се допускат само членовете на персонала на дружеството?

               2)

               Трябва ли член 2 от посочената директива да се тълкува в смисъл, че дружество, като дружеството EDF, действа като продавач или доставчик, когато отпуска такъв жилищен заем на съпруга на служител, който не е член на персонала на посоченото дружество, но е солидарен съзаемател?

               3)

               Трябва ли член 2 от посочената директива да се тълкува в смисъл, че служителят на дружество, като дружеството EDF, който взема от него такъв жилищен заем, действа като потребител?

               4)

               Трябва ли член 2 от посочената директива да се тълкува в смисъл, че съпругът на този служител, който сключва същия договор за заем не в качеството си на служител на дружеството, а на солидарен съзаемател, действа като потребител?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273 и поправка в ОВ L 293, 2014 г, стр. 59.


title: Дело C-467/15 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 25 октомври 2017 г. — Европейска комисия/Италианска република (Обжалване — Държавни помощи — Помощ, предоставена от Италианската република на млекопроизводителите — Схема за помощ, свързана с плащането на налога в сектора на млякото и млечните продукти — Условно решение — Решение, прието от Съвета на Европейския съюз въз основа на член 108, параграф 2, трета алинея ДФЕС — Регламент (EО) № 659/1999 — Член 1, букви б) и в) — Съществуваща помощ — Нова помощ — Понятия — Изменение на съществуваща помощ в нарушение на условие, гарантиращо съвместимостта на помощта с вътрешния пазар)

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/3

         Решение на Съда (четвърти състав) от 25 октомври 2017 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-467/15 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Помощ, предоставена от Италианската република на млекопроизводителите - Схема за помощ, свързана с плащането на налога в сектора на млякото и млечните продукти - Условно решение - Решение, прието от Съвета на Европейския съюз въз основа на член 108, параграф 2, трета алинея ДФЕС - Регламент (EО) № 659/1999 - Член 1, букви б) и в) - Съществуваща помощ - Нова помощ - Понятия - Изменение на съществуваща помощ в нарушение на условие, гарантиращо съвместимостта на помощта с вътрешния пазар))
   (2017/C 437/03)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci и P. Němečková)

      Друга страна в производството: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от S. Fiorentino и P. Grasso)

      Диспозитив

               1)

               Отменя точки 1, 2 и 4 от диспозитива на решение на Общия съд на Европейския съюз от 24 юни 2015 г., Италия/Комисия (T-527/13, EU:T:2015:429).

               2)

               [Текст, поправен с определение от 21 ноември 2017 г.] Отхвърля жалбата, подадена от Италианската република до Общия съд на Европейския съюз по дело T-527/13.

               3)

               Италианската република понася освен собствените си разноски и разноските на Европейската комисията за производството пред първата инстанция и за производството по жалбата.

      (1)  ОВ C 406, 7.12.2015 г.


title: Дело C-595/17: Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 16 октомври 2017 г. — Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL/MJA, в качеството на ликвидатор на eBizcuss.com (eBizcuss)

text:
               18.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 437/21

         Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 16 октомври 2017 г. — Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL/MJA, в качеството на ликвидатор на eBizcuss.com (eBizcuss)
   (Дело C-595/17)
   (2017/C 437/25)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL

      Ответник: MJA, в качеството на ликвидатор на eBizcuss.com (eBizcuss)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 23 от Регламент № 44/2001 (1) да се тълкува в смисъл, че допуска националният съд, пред който дистрибуторът предявява иск за обезщетение за вреди срещу своя доставчик на основание член 102 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да приложи включена в договора между страните клауза за предоставяне на компетентност?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, следва ли член 23 от Регламент № 44/2001 да се тълкува в смисъл, че допуска националният съд, пред който дистрибуторът предявява иск за обезщетение за вреди срещу своя доставчик на основание член 102 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да приложи съдържаща се в договора между страните клауза за предоставяне на компетентност, дори когато посочената клауза не се отнася изрично до спорове във връзка с отговорността за нарушение на правото на конкуренцията?

               3.

               Следва ли член 23 от Регламент № 44/2001 да се тълкува в смисъл, че допуска националният съд, пред който дистрибуторът предявява иск за обезщетение за вреди срещу своя доставчик на основание член 102 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да не вземе предвид включена в договора между страните клауза за предоставяне на компетентност, когато национален или европейски орган не е установил нарушение на правото на конкуренцията?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).