title: Дело C-495/20: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 2 октомври 2020 г. — T. M./T. D., M. D., P. K., J. L., M. L., O. N., G. Z., A. S., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/18

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 2 октомври 2020 г. — T. M./T. D., M. D., P. K., J. L., M. L., O. N., G. Z., A. S., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy
      (Дело C-495/20)
      (2021/C 44/24)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Ищец: T. M.

         Ответници: T. D., M. D., P. K., J. L., M. L., O. N., G. Z., A. S., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 279 ДФЕС и член 160, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда във връзка с член 4, параграф 3 и член 19, параграф 1 ДЕС и във връзка с точка 1), първо и второ тире от [диспозитива на] определението на Съда на Европейския съюз от 8 април 2020 г. по дело C-791/19 R, Комисия/Република Полша да се тълкуват в смисъл, че до разрешаването на спора, за който се отнася дело C-791/19 R, председателят на Izba Dyscyplinarna Sądu Najwyższego (Дисциплинарна колегия на Върховния съд) не може да иска преписката по дело за установяване на несъществуването на служебно правоотношение на съдия от Върховния съд да бъде прехвърлена, тъй като прилагането на член 3, точка 5, член 27 и член 73, параграф 1 от Ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (Закон от 8 декември 2017 г. за Върховния съд, консолидиран текст: Dz.U., 2019 г., позиция 825, изм.) е спряно?

                  2.

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 и член 4, параграф 3 ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкува в смисъл, че националният съд, който разглежда дело за установяване на несъществуване на служебно правоотношение на съдия от национален съд поради допуснати съществени пороци в процедурата по назначаване, е длъжен да разпореди временни мерки и да забрани на ответника по такова дело да правораздава по всички други дела, попадащи в обхвата на правото на Съюза, като в противен случаи извършените от такъв съдия действия или постановените от него съдебни актове ще се окажат недействителни, и да разпореди на другите органи да преустановят разпределянето на дела на такъв ответник или включването му в съдебни състави?

                  3.

                  Трябва член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и принципът на право на достъп до съд да се тълкуват в смисъл, че:

                              а)

                              националният съд е длъжен да откаже прилагането на забрана за „оспорване на правомощията на съдилищата“ и за „установяване или преценка от съдилищата на законосъобразността на назначаване на съдия или произтичащото от такова назначаване оправомощаване за изпълнение на задачи в областта на правораздаването“ — като съдържащата се в член 29, параграфи 2 и 3 от Закона от 8 декември 2017 г. за Върховния съд — тъй като зачитането от Съюза на конституционната идентичност на държавите членки не дава право на националния законодател да въвежда правила, подкопаващи основните ценности и принципи на Съюза?

                              б)

                              конституционната идентичност на държавата членка не може да отнема правото на достъп до независим съд, създаден със закон, когато процедурата по назначаване, предхождаща връчването на акта за назначаване, е била засегната от пороците, описани в преюдициалните въпроси по дела C-487/19 и C-508/19, а предварителният съдебен контрол върху нея е бил изключен целенасочено и в явно противоречие с националната конституция?

                  4.

                  Трябва ли член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19 ДЕС, принципа на право на достъп до съд и член 267 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че съдържанието на понятието за конституционна идентичност на държава членка, що се отнася до правото на достъп до съд, може да бъде определено по начин, който е задължителен за съд, действащ като последна инстанция в държава членка, само в рамките на водения диалог със Съда на Европейския съюз от посочения съд или други национални съдилища (например конституционен съд), като се използва преюдициалното производство?

                  5.

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и общият принцип на право на достъп до независим съд, създаден със закон, да се тълкуват в смисъл, че съдът, действащ като последна инстанция в държава членка, отхвърля искането за прехвърляне на преписката по дело, ако искането е направено от лице, назначено на съдийска длъжност въз основа на национални разпоредби и при обстоятелства, водещи до сформиране на съд, който не отговаря на изискванията за независимост и който не е съд, създаден със закон, без да е необходимо предварително да се изчерпва производството, упоменато в преюдициалното запитване по дело C-508/19 или в решение на Съда на Европейския съюз от 19 ноември 2019 г., C-585/18, C-624/18 и C- 625/18, A.K. и др.?


title: Дело C-496/20: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 6 октомври 2020 г. — M. F./T. P.

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/20

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 6 октомври 2020 г. — M. F./T. P.
      (Дело C-496/20)
      (2021/C 44/25)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Ищец: M. F.

         Ответник: T. P.

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 279 ДФЕС и член 160, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда във връзка с член 4, параграф 3 и член 19, параграф 1 ДЕС и във връзка с точка 1), първо и второ тире от [диспозитива на] определението на Съда на Европейския съюз от 8 април 2020 г. по дело C-791/19 R, Комисия/Република Полша, да се тълкуват в смисъл, че до разрешаването на спора, за който се отнася дело C-791/19 R, председателят на Izba Dyscyplinarna Sądu Najwyższego (Дисциплинарна колегия на Върховния съд) не може да иска преписката по дело за установяване на несъществуването на служебно правоотношение на съдия от Върховния съд да бъде прехвърлена, тъй като прилагането на член 3, точка 5, член 27 и член 73, параграф 1 от Ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (Закон от 8 декември 2017 г. за Върховния съд, консолидиран текст: Dz.U., 2019 г., позиция 825, изм.) е спряно?

                  2.

                  Трябва член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкуват в смисъл, че:

                              а)

                              националният съд е длъжен да откаже прилагането на забрана за „оспорване на правомощията на съдилищата“ и за „установяване или преценка от съдилищата на законосъобразността на назначаване на съдия или произтичащото от такова назначаване оправомощаване за изпълнение на задачи в областта на правораздаването“ — като съдържащата се в член 29, параграфи 2 и 3 от Закона от 8 декември 2017 г. за Върховния съд — тъй като зачитането от Съюза на конституционната идентичност на държавите членки не дава право на националния законодател да въвежда правила, подкопаващи основните ценности и принципи на Съюза?

                              б)

                              конституционната идентичност на държавата членка не може да отнема правото на достъп до независим съд, създаден със закон, когато процедурата по назначаване, предхождаща връчването на акта за назначаване, е била засегната от пороците, описани в преюдициалните въпроси по дела C-487/19 и C-508/19, а предварителният съдебен контрол върху нея е бил изключен целенасочено и в явно противоречие с националната конституция?

                  3.

                  Трябва ли член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, принципа на право на достъп до съд и член 267 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че съдържанието на понятието за конституционна идентичност на държава членка, що се отнася до правото на достъп до съд, може да бъде определено по начин, който е задължителен за съд, действащ като последна инстанция в държава членка, само в рамките на водения диалог със Съда на Европейския съюз от посочения съд или други национални съдилища (например конституционен съд) като се използва преюдициалното производство?

                  4.

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и общият принцип на право на достъп до независим съд, създаден със закон, да се тълкуват в смисъл, че съдът, действащ като последна инстанция в държава членка, отхвърля искането за прехвърляне на преписката по дело, ако искането е направено от лице, назначено на съдийска длъжност въз основа на национални разпоредби и при обстоятелства, водещи до сформиране на съд, който не отговаря на изискванията за независимост и който не е съд, създаден със закон, без да е необходимо предварително да се изчерпва производството, упоменато в преюдициалното запитване по дело C-508/19 или в решение на Съда на Европейския съюз от 19 ноември 2019 г., C-585/18, C-624/18 и C-625/18, A.K. и др.?


title: Дело C-506/20: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 9 октомври 2020 г. — T.B./T.D., M.D., P.K., J.L., M.L., O.N., G.Z., A.S., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/21

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 9 октомври 2020 г. — T.B./T.D., M.D., P.K., J.L., M.L., O.N., G.Z., A.S., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy
      (Дело C-506/20)
      (2021/C 44/26)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Ищец: T.B.

         Ответници: T.D., M.D., P.K., J.L., M.L., O.N., G.Z., A.S., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 279 ДФЕС и член 160, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда във връзка с член 4, параграф 3 и член 19, параграф 1 ДЕС и във връзка с точка 1), първо и второ тире от [диспозитива на] определението на Съда на Европейския съюз от 8 април 2020 г. по дело C-791/19 R, Комисия/Република Полша, да се тълкуват в смисъл, че до разрешаването на спора, за който се отнася дело C-791/19 R, председателят на Izba Dyscyplinarna Sądu Najwyższego (Дисциплинарна колегия на Върховния съд) не може да иска преписката по дело за установяване на несъществуването на служебно правоотношение на съдия от Върховния съд да бъде прехвърлена, тъй като прилагането на член 3, точка 5, член 27 и член 73, параграф 1 от Ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (Закон от 8 декември 2017 г. за Върховния съд, консолидиран текст: Dz.U., 2019 г., позиция 825, изм.) е спряно?

                  2.

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 и член 4, параграф 3 ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкува в смисъл, че националният съд, който разглежда дело за установяване на несъществуване на служебно правоотношение на съдия от национален съд поради допуснати съществени пороци в процедурата по назначаване, е длъжен да разпореди временни мерки и да забрани на ответника по такова дело да правораздава по всички други дела, попадащи в обхвата на правото на Съюза, като в противен случаи извършените от такъв съдия действия или постановените от него съдебни актове ще се окажат недействителни, и да разпореди на другите органи да преустановят разпределянето на дела на такъв ответник или включването му в съдебни състави?

                  3.

                  Трябва член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкуват в смисъл, че:

                              а)

                              националният съд е длъжен да откаже прилагането на забрана за „оспорване на правомощията на съдилищата“ и за „установяване или преценка от съдилищата на законосъобразността на назначаване на съдия или произтичащото от такова назначаване оправомощаване за изпълнение на задачи в областта на правораздаването“ — като съдържащата се в член 29, параграфи 2 и 3 от Закона от 8 декември 2017 г. за Върховния съд — тъй като зачитането от Съюза на конституционната идентичност на държавите членки не дава право на националния законодател да въвежда правила, подкопаващи основните ценности и принципи на Съюза?

                              б)

                              конституционната идентичност на държавата членка не може да отнема правото на достъп до независим съд, създаден със закон, когато процедурата по назначаване, предхождаща връчването на акта за назначаване, е била засегната от пороците, описани в преюдициалните въпроси по дела C-487/19 и C-508/19, а предварителният съдебен контрол върху нея е бил изключен целенасочено и в явно противоречие с националната конституция?

                  4.

                  Трябва ли член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19 ДЕС, принципа на право на достъп до съд и член 267 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че съдържанието на понятието за конституционна идентичност на държава членка, що се отнася до правото на достъп до съд, може да бъде определено по начин, който е задължителен за съд, действащ като последна инстанция в държава членка, само в рамките на водения диалог със Съда на Европейския съюз от посочения съд или други национални съдилища (например конституционен съд) като се използва преюдициалното производство?

                  5.

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 267 ДФЕС и общият принцип на право на достъп до независим съд, създаден със закон, да се тълкуват в смисъл, че съдът, действащ като последна инстанция в държава членка, отхвърля искането за прехвърляне на преписката по дело, ако искането е направено от лице, назначено на съдийска длъжност въз основа на национални разпоредби и при обстоятелства, водещи до сформиране на съд, който не отговаря на изискванията за независимост и който не е съд, създаден със закон, без да е необходимо предварително да се изчерпва производството, упоменато в преюдициалното запитване по дело C-508/19 или в решение на Съда на Европейския съюз от 19 ноември 2019 г., C-585/18, C-624/18 и C-625/18, A.K. и др.?


title: Дело C-509/20: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 22 септември 2020 г. — M. F./J. M.

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/22

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 22 септември 2020 г. — M. F./J. M.
      (Дело C-509/20)
      (2021/C 44/27)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Ищец: M. F.

         Ответник: J. M.

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 279 ДФЕС и член 160, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда във връзка с член 4, параграф 3 и член 19, параграф 1 ДЕС и във връзка с точка 1), първо и второ тире от [диспозитива на] определението на Съда на Европейския съюз от 8 април 2020 г. по дело C 791/19 R Комисия/Република Полша да се тълкуват в смисъл, че искането на председателя на Izba Dyscyplinarna Sądu Najwyższego (Дисциплинарна колегия на Върховния съд) за прехвърляне на преписката по делото за установяване на липсата на служебно правоотношение на съдия във Върховния съд следва да се отхвърли, тъй като е направено от субект, който до разрешаването на спора по дело С-791/19 не може да предприема никакви действия поради спирането на прилагането на член 3, точка 5, член 27 и член 73, параграф 1 от Ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (Закон от 8 декември 2017 г. за Върховния съд, консолидиран текст: Dz.U., 2019 г., позиция 825, изм.)?

                  2.

                  Трябва ли член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19 ДЕС и принципът на право на достъп до съд да се тълкуват в смисъл, че:

                              а)

                              националният съд е длъжен да откаже прилагането на забрана за „оспорване на правомощията на съдилищата“ и за „установяване или преценка от съдилищата на законосъобразността на назначаване на съдия или произтичащото от такова назначаване оправомощаване за изпълнение на задачи в областта на правораздаването“ — като съдържащата се в член 29, параграфи 2 и 3 от Закона от 8 декември 2017 г. за Върховния съд — тъй като зачитането от Съюза на конституционната идентичност на държавите членки не дава право на националния законодател да въвежда правила, подкопаващи основните ценности и принципи на Съюза?

                              б)

                              конституционната идентичност на държавата членка не може да отнема правото на достъп до независим съд, създаден със закон, когато процедурата по назначаване, предхождаща връчването на акта за назначаване, е била засегната от пороците, описани в преюдициалните въпроси по дела C-487/19 и C-508/19, а предварителният съдебен контрол върху нея е бил изключен целенасочено и в явно противоречие с националната конституция?

                  3.

                  Трябва ли член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19 ДЕС, принципът на право на достъп до съд и член 267 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че съдържанието на понятието за конституционна идентичност на държава членка, що се отнася до правото на достъп до съд, може да бъде определено по начин, който е задължителен за съд, действащ като последна инстанция в държава членка, само в рамките на водения диалог със Съда на Европейския съюз от посочения съд или други национални съдилища (например конституционен съд) като се използва преюдициалното производство?

                  4.

                  Трябва ли член 19 ДЕС във връзка с член 267 ДФЕС и общият принцип на право на достъп до съд, предварително създаден със закон, да се тълкуват в смисъл, че съдът, действащ като последна инстанция в държава членка, отхвърля искането за прехвърляне на преписката по дело, по което е отправил преюдициално запитване до Съда на Европейския съюз, ако искането е направено от лице, назначено на съдийска длъжност въз основа на национални разпоредби и при обстоятелства, водещи до сформиране на съд, който не отговаря на изискванията за независимост и който не е съд, създаден със закон, без да е необходимо предварително да се изчерпва производството, упоменато в преюдициалното запитване по дело C-508/19 или в решение на Съда на Европейския съюз от 19 ноември 2019 г., C-585/18, C-624/18 и C-625/18, A.K. и др.?


title: Дело C-511/20: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 13 октомври 2020 г. — B. S./T. D., M. D., P. K., J. L., M. Ł., O. N., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/23

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 13 октомври 2020 г. — B. S./T. D., M. D., P. K., J. L., M. Ł., O. N., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy
      (Дело C-511/20)
      (2021/C 44/28)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Ищец: B. S.

         Ответници: T. D., M. D., P. K., J. L., M. Ł., O. N., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 279 ДФЕС и член 160, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда във връзка с член 4, параграф 3 и член 19, параграф 1 ДЕС и във връзка с точка 1), първо и второ тире от [диспозитива на] определението на Съда на Европейския съюз от 8 април 2020 г. по дело C-791/19 R, Комисия/Република Полша, да се тълкуват в смисъл, че до разрешаването на спора, за който се отнася дело C-791/19 R, председателят на Izba Dyscyplinarna Sądu Najwyższego (Дисциплинарна колегия на Върховния съд) не може да иска преписката по дело за установяване на несъществуването на служебно правоотношение на съдия от Върховния съд да бъде прехвърлена, тъй като прилагането на член 3, точка 5, член 27 и член 73, параграф 1 от Ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (Закон от 8 декември 2017 г. за Върховния съд, консолидиран текст: Dz.U., 2019 г., позиция 825, изм.) е спряно?

                  2.

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 и член 4, параграф 3 ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкува в смисъл, че националният съд, който разглежда дело за установяване на несъществуване на служебно правоотношение на съдия от национален съд поради допуснати съществени пороци в процедурата по назначаване, е длъжен да разпореди временни мерки и да забрани на ответника по такова дело да правораздава по всички други дела, попадащи в обхвата на правото на Съюза, като в противен случаи извършените от такъв съдия действия или постановените от него съдебни актове ще се окажат недействителни, и да разпореди на другите органи да преустановят разпределянето на дела на такъв ответник или включването му в съдебни състави?

                  3.

                  Трябва член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкуват в смисъл, че:

                              а)

                              националният съд е длъжен да откаже прилагането на забрана за „оспорване на правомощията на съдилищата“ и за „установяване или преценка от съдилищата на законосъобразността на назначаване на съдия или произтичащото от такова назначаване оправомощаване за изпълнение на задачи в областта на правораздаването“ — като съдържащата се в член 29, параграфи 2 и 3 от Закона от 8 декември 2017 г. за Върховния съд — тъй като зачитането от Съюза на конституционната идентичност на държавите членки не дава право на националния законодател да въвежда правила, подкопаващи основните ценности и принципи на Съюза?

                              б)

                              конституционната идентичност на държавата членка не може да отнема правото на достъп до независим съд, създаден със закон, когато процедурата по назначаване, предхождаща връчването на акта за назначаване, е била засегната от пороците, описани в преюдициалните въпроси по дела C-487/19 и C-508/19, а предварителният съдебен контрол върху нея е бил изключен целенасочено и в явно противоречие с националната конституция?

                  4.

                  Трябва ли член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19 ДЕС, принципа на право на достъп до съд и член 267 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че съдържанието на понятието за конституционна идентичност на държава членка, що се отнася до правото на достъп до съд, може да бъде определено по начин, който е задължителен за съд, действащ като последна инстанция в държава членка, само в рамките на водения диалог със Съда на Европейския съюз от посочения съд или други национални съдилища (например конституционен съд) като се използва преюдициалното производство?

                  5.

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 267 ДФЕС и общият принцип на право на достъп до независим съд, създаден със закон, да се тълкуват в смисъл, че съдът, действащ като последна инстанция в държава членка, отхвърля искането за прехвърляне на преписката по дело, ако искането е направено от лице, назначено на съдийска длъжност въз основа на национални разпоредби и при обстоятелства, водещи до сформиране на съд, който не отговаря на изискванията за независимост и който не е съд, създаден със закон, без да е необходимо предварително да се изчерпва производството, упоменато в преюдициалното запитване по дело C-508/19 или в решение на Съда на Европейския съюз от 19 ноември 2019 г., C-585/18, C-624/18 и C-625/18, A.K. и др.?


title: Дело C-563/20: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 28 октомври 2020 г. — ORLEN KolTrans sp. z o. o./Prezes Urzędu Transportu Kolejowego

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/24

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 28 октомври 2020 г. — ORLEN KolTrans sp. z o. o./Prezes Urzędu Transportu Kolejowego
      (Дело C-563/20)
      (2021/C 44/29)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie (Окръжен съд Варшава, Полша)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ORLEN KolTrans sp. z o. o.

         Ответник: Prezes Urzędu Transportu Kolejowego (председател на Службата за железопътен транспорт)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 30, параграф 2, буква д) от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (1) да се тълкува в смисъл, че предоставя на железопътно предприятие, което използва или възнамерява да използва железопътна инфраструктура, правото да участва в производство, осъществявано от регулиращия орган, за утвърждаване на размера на таксите за достъп до железопътна инфраструктура, установен от управителя на тази инфраструктура?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли член 30, параграфи 5 и 6 от Директива 2001/14/ЕО да се тълкува в смисъл, че предоставя на железопътно предприятие, което използва или възнамерява да използва железопътна инфраструктура, правото да обжалва решението на регулиращия орган, с което се утвърждава размерът на таксите за достъп до железопътна инфраструктура, установен от управителя на същата?

         (1)  ОВ L 75, 2001 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66.


title: Дело C-587/20: Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 9 ноември 2020 г. — Ligebehandlingsnævnet, действащ в качеството на представител на A/HK/Danmark и HK/Privat

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/25

      Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 9 ноември 2020 г. — Ligebehandlingsnævnet, действащ в качеството на представител на A/HK/Danmark и HK/Privat
      (Дело C-587/20)
      (2021/C 44/30)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Østre Landsret (Източен областен съд, Дания)

         Страни в главното производство

         Ищец: Ligebehandlingsnævnet, действащ в качеството на представител на A

         Ответници: HK/Danmark и HK/Privat

         Встъпила страна: Fagbevægelsens Hovedorganisation (FH)

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 3, параграф 1, буква а) от Директивата за заетостта (1) да се тълкува в смисъл, че при описаните [в преюдициалното запитване] обстоятелства политически избираем отраслов ръководител в синдикална организация попада в приложното поле на тази директива?

         (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (OВ, L 303, 2000, стр. 16, специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело C-604/20: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 16 ноември 2020 г. — ROI Land Investments Ltd./FD

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/25

      Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 16 ноември 2020 г. — ROI Land Investments Ltd./FD
      (Дело C-604/20)
      (2021/C 44/31)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ROI Land Investments Ltd.

         Ответник: FD

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 6, параграф 1 във връзка с член 21, параграф 2, и с член 21, параграф 1, буква б), подточка i) от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела („Регламент „Брюксел Ia“) (1) да се тълкува в смисъл, че работник или служител може да предяви иск срещу юридическо лице, което не е негов работодател и няма местоживеене в държава членка по смисъла на член 63, параграф 1 от Регламент „Брюксел Ia“, което обаче въз основа на договор за гарантиране на изпълнението на финансови задължения отговаря пряко пред работника или служителя за претенции, произтичащи от индивидуален трудов договор с трето лице, в съдилищата по мястото, където или откъдето работникът или служителят обичайно полага трудовата си дейност по трудовото правоотношение с третото лице, или в съдилищата по мястото, където последно е осъществявал такава дейност, при положение че без договора за гарантиране изпълнението на финансови задължения трудовият договор с третото лице нямаше да бъде сключен?

                  2)

                  Трябва ли член 6 от Регламент „Брюксел Ia“ да се тълкува в смисъл, че резервата по член 21, параграф 2 от Регламент „Брюксел Ia“ изключва прилагането на съществуващо съгласно националното право на държавата членка правило за компетентност, което дава възможност на работника или служителя да предяви иск срещу юридическо лице, което при обстоятелства като описаните в първия въпрос отговаря пряко пред работника или служителя за претенции, произтичащи от индивидуален трудов договор с трето лице и като „правоприемник“ на работодателя може да бъде съден от съда по обичайното място на работа, ако такава компетентност не може да бъде учредена на основание на член 21, параграф 2 във връзка с член 21, параграф 1, буква б), подточка i) от Регламент „Брюксел Ia“?

                  3)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос и утвърдителен отговор на втория въпрос:

                              a)

                              Трябва ли член 17, параграф 1 от Регламент „Брюксел Ia“ да се тълкува в смисъл, че понятието „професия“ обхваща дейността като наето лице по трудово правоотношение?

                              б)

                              При утвърдителен отговор трябва ли член 17, параграф 1 от Регламент „Брюксел Ia“ да се тълкува смисъл, че договор за гарантиране на изпълнението на финансови задължения, въз основа на който юридическо лице отговаря пряко за претенции на работник или служител, произтичащи от индивидуален трудов договор с трето лице, представлява договор, който е сключен от работника или служителя за цел, която може да се приеме, че е в рамките на неговата професия?

                  4)

                  Ако в отговор на горните въпроси запитващата юрисдикция има международна компетентност за разрешаване на спора:

                              a)

                              Трябва ли член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения („Рим I“) (2) да се тълкува в смисъл, че понятието „професия“ обхваща дейността като наето лице по трудово правоотношение?

                              б)

                              При утвърдителен отговор трябва ли член 6, параграф 1 от Регламент „Рим I“ да се тълкува в смисъл, че договор за гарантиране на изпълнението на финансови задължения, въз основа на който юридическо лице отговаря пряко за претенции на работник или служител, произтичащи от индивидуален трудов договор с трето лице, представлява договор, който е сключен от работника или служителя за цел, която може да се приеме, че е в рамките на неговата професия?

         (1)  ОВ L 351, 2012 г., стр. 1.

         (2)  ОВ L 177, 2008 г., стр. 6.


title: Дело C-605/20: Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 17 ноември 2020 г. — Suzlon Wind Energy Portugal — Energia Eólica Unipessoal, Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/26

      Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 17 ноември 2020 г. — Suzlon Wind Energy Portugal — Energia Eólica Unipessoal, Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-605/20)
      (2021/C 44/32)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal Administrativo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Suzlon Wind Energy Portugal — Energia Eólica Unipessoal, Lda

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместимо ли е с правото на Съюза тълкуването, че ремонтът, извършен в така наречения гаранционен срок, се счита за необлагаема сделка само когато е извършен безвъзмездно и доколкото е имплицитно включен в продажната цена на стоката, обхваната от гаранцията, тъй като доставката на услуги в гаранционния срок (със или без използване на материали) подлежи на фактуриране и се счита за облагаема, поради това че не може да не се квалифицира като възмездна?

                  2)

                  Трябва ли издаването на дебитно известие на доставчик на компоненти за въздушни генератори във връзка с възстановяване на разходи, направени от купувача на тези стоки в съответния гаранционен срок за подмяната на компоненти (нов внос на стоки от доставчика, обложен с ДДС и пораждащ право на приспадане) и съответното оборудване (чрез придобиването на услуги от трети лица със заплащане на ДДС) в контекста на предоставяне на трети лица на услуги по конструиране на вятърен парк от този купувач (намиращ се в отношения на група с продавача, установен в трета страна) да се квалифицира като обикновена операция по начисляване на разходи и следователно освободена от ДДС или по-скоро като възмездна доставка на услуги, която е основание за начисляване на данък?


title: Дело C-615/20: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 18 ноември 2020 г. — Наказателно производство срещу YP и др.

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/27

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 18 ноември 2020 г. — Наказателно производство срещу YP и др.
      (Дело C-615/20)
      (2021/C 44/33)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie (Окръжен съд Варшава)

         Страни в главното производство

      YP и др.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли правото на Съюза, и по-специално член 47 от Хартата на основните права („Хартата“) и закрепените в него право на ефективни правни средства за защита пред съд и право на справедливо и публично гледане на делото в разумен срок от независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон, да се тълкуват в смисъл, че в противоречие с тях са националноправните разпоредби, подробно представени в точки 2 и 3 от настоящото запитване, а именно член 80 и член 129 от Закон от 27 юли 2001 г. за устройство на общите съдилища, наричан по-нататък „ЗУОС“, както и член 110, параграф 2a от ЗУОС и член 27, параграф 1, точка 1а от Закон от 8 декември 2017 г. за Върховния съд, оправомощаващи Дисциплинарната колегия на Върховния съд да снема имунитета и да отстранява от длъжност съдия, с което фактически не се допуска той да се произнася по възложените му дела, като се има предвид по-специално че:

                              а)

                              Дисциплинарна колегия на Върховния съд не представлява „съд“ по смисъла на член 47 от Хартата, член 6 от ЕКПЧ и член 45, параграф 1 от Конституцията на Република Полша („РП“) (решение C-585/18, C-624/18 и C-625/18, EU:C:2019:982);

                              б)

                              членовете на Дисциплинарната колегия на Върховния съд са особено силно обвързани със законодателната и изпълнителната власт (определение от 8 април 2020 г., Комисия/Полша, C-791/19 R, EU:C:2020:277);

                              в)

                              Република Полша е задължена да спре прилагането на някои разпоредби от Закона от 8 декември 2017 г. за Върховния съд относно т.нар. Дисциплинарна колегия и да не прехвърля делата, висящи пред тази колегия, на съдебен състав, който не отговаря на изискванията за независимост (определение от 8 април 2020 г., Комисия/Полша, C-791/19 R, EU:C:2020:277).

                  2)

                  Трябва ли правото на Съюза, и по-специално член 2 ДЕС и закрепената в него ценност на правовата държава, както и изискванията за ефективна съдебна защита, произтичащи от член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, да се тълкуват в смисъл, че „правилата относно дисциплинарния режим за лицата, натоварени с правораздавателни функции“, включват и разпоредбите относно привличането към наказателна отговорност или лишаването от свобода (задържане) на съдия от национален съд като член 181 от Конституцията на РП във връзка с членове 80 и 129 от Закона от 27 юли 2001 г. за устройство на общите съдилища (ЗУОС), в съответствие с които:

                              а)

                              привличането към наказателната отговорност или лишаването от свобода (задържането) на съдия от национален съд, по принцип по искане на прокурора, изисква разрешение от компетентния дисциплинарен съд;

                              б)

                              като разрешава привличането към наказателна отговорност или лишаването от свобода (задържането) на съдия от национален съд, дисциплинарният съд може (а в някои случаи е задължен) да отстрани този съдия от длъжност,

                              в)

                              като отстранява от длъжност съдия от национален съд, дисциплинарният съд е задължен и да намали възнаграждението на този съдия за периода на отстраняване от длъжност в определените от тези разпоредби рамки?

                  3)

                  Трябва ли правото на Съюза, и по-специално посочените във втория въпрос разпоредби, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като съдържащата се в член 110, параграф 2a от ЗУОС и член 27, параграф 1, точка 1а от Закона от 8 декември 2017 г. за Върховния съд, съгласно които делата, свързани с даването на разрешение за привличане към наказателна отговорност или лишаване от свобода (задържане) на съдия от национален съд, попадат, както на първа, така и на втора инстанция, в изключителната компетентност на орган като Дисциплинарната колегия, като се има по-специално предвид (поотделно или заедно), че:

                              а)

                              създаването на Дисциплинарната колегия съвпада по време с промяната в правилата за определяне на членовете на орган като Националния съдебен съвет (НСС), който участва в процеса по назначаване на съдиите и по предложение на който са назначени всички членове на Дисциплинарната колегия;

                              б)

                              националният законодател изключва възможността за прехвърляне в Дисциплинарната колегия на действащи съдии от национален съд, действащ като последна инстанция, какъвто е Върховният съд, като част от чиято структура функционира тази колегия, поради което в Дисциплинарната колегия могат да заседават само нови членове, назначени по предложение на НСС в изменения му състав;

                              в)

                              Дисциплинарната колегия се характеризира с особено висока степен на самостоятелност в рамките на Върховния съд;

                              г)

                              В решенията, постановени в изпълнение на решение от 19 ноември 2019 г., A.K. и др. (Независимост на Дисциплинарната колегия на Върховния съд) (C-585/18, C-624/18 и C-625/18, EU:C:2019:982), Върховният съд потвърждава, че в изменения си състав НСС не е независим от законодателната и изпълнителната власт орган и Дисциплинарната колегия не е „съд“ по смисъла на член 47 от Хартата, член 6 от ЕКПЧ и член 45, параграф 1 от Конституцията на РП;

                              д)

                              искането на разрешение за привличане към наказателна отговорност или лишаване от свобода (задържане) на съдия от национален съд по принцип се прави от прокурор, чийто административен ръководител е орган на изпълнителната власт, какъвто е министърът на правосъдието, който може да дава задължителни указания на прокурорите относно съдържанието на процесуалните актове, като същевременно членовете на Дисциплинарната колегия и НСС в неговия изменен състав, както констатира Върховният съд в решенията, упоменати в точка 2, буква г), са особено силно обвързани със законодателната и изпълнителната власт, поради което не може да се счита, че Дисциплинарната колегия е трето лице по отношение на страните в производството;

                              е)

                              Република Полша е задължена да спре прилагането на някои разпоредби от Закона от 8 декември 2017 г. за Върховния съд относно т.нар. Дисциплинарна колегия и да не прехвърля делата, висящи пред тази колегия, за разглеждане от съдебен състав, който не отговаря на изискванията за независимост съгласно определение от 8 април 2020 г., Комисия/Полша (C-791/19 R, EU:C:2020:277)?

                  4)

                  Трябва ли, в случай на издадено разрешение за привличане към наказателна отговорност на съдия от национален съд и отстраняването му от длъжност при едновременно намаляване на възнаграждението му за периода на отстраняване от длъжност, правото на Съюза, и по-специално разпоредбите, упоменати във втория въпрос, и принципите на предимство, на лоялно сътрудничество, посочен в член 4, параграф 3 ДЕС, и на правна сигурност, да се тълкуват в смисъл, че не допускат на такова разрешение да бъде признато обвързващо действие, по-специално относно отстраняването от длъжност на съдия, ако е дадено от орган като Дисциплинарната колегия, тъй като:

                              а)

                              всички държавни органи (включително запитващата юрисдикция, в която заседава съдия, за когото се отнася такова разрешение, както и органите, компетентни да определят и изменят състава на национален съд) са задължени да оставят това разрешение без приложение и да позволят на съдията от национален съд, по отношение на когото е дадено разрешението, да заседава в съдебния състав на този съд;

                              б)

                              съдът, в който заседава съдия, за когото се отнася такова разрешение, е съд, предварително създаден със закон, съответно, независим и безпристрастен съд, и следователно може да се произнася като „съд“ по въпроси, свързани с прилагането или тълкуването на правото на Съюза?


title: Дело C-634/20: Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 25 ноември 2020 г. — A/Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/29

      Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 25 ноември 2020 г. — A/Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
      (Дело C-634/20)
      (2021/C 44/34)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein hallinto-oikeus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: A

         Ответник: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли членове 45 ДФЕС или 49 ДФЕС, при спазване на принципа на пропорционалност, да се тълкуват в смисъл, че не допускат компетентният орган на приемащата държава членка, основавайки се на националното законодателство, да предостави на дадено лице правото да упражнява професията лекар за срок от три години, като му поставя условие да я упражнява само под ръководството и надзора на правоспособен лекар и през същия период да премине през специализирано тригодишно обучение по обща медицина, за да получи в приемащата държава членка разрешение за самостоятелно упражняване на професията лекар, като се има предвид че:

                  a)

                  лицето е получило първа образователна степен по медицина в държавата членка по произход, но при подаването на молбата за признаване на професионалната квалификация в приемащата държава членка не е могло да представи свидетелство за едногодишен стаж за усвояване на професията, изисквано в държавата членка по произход като допълнително условие за професионалната квалификация;

                  б)

                  с оглед на член 55а от Директивата за професионалните квалификации (1) в приемащата държава членка като препоръчителен вариант, който лицето отхвърля, му е предложена възможността за период от три години то да премине стаж за усвояване на професията в приемащата държава членка в съответствие с насоките на държавата членка по произход и да поиска признаването му от компетентните органи на държавата членка по произход, за да може след това отново да поиска в приемащата държава членка да му бъде предоставено правото да упражнява професията лекар по силата на предвидената в Директивата система за автоматично признаване;

                  в)

                  националните разпоредби на приемащата държава членка целят повишаване на безопасността на пациентите и качеството на здравните услуги, като се гарантира, че здравните специалисти имат необходимото за тяхната професионална дейност образование, друга достатъчна професионална квалификация и останалите изисквани за професионалната дейност умения?

         (1)  Директива 2005/36/EО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (ОВ L 255, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3).


title: Дело C-641/20: Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Liège (Белгия), постъпило на 26 ноември 2020 г. — VT/Centre public d'action sociale de Líège (CPAS)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/30

      Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Liège (Белгия), постъпило на 26 ноември 2020 г. — VT/Centre public d'action sociale de Líège (CPAS)
      (Дело C-641/20)
      (2021/C 44/35)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal du travail de Liège

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VT

         Ответник: Centre public d'action sociale de Líège (CPAS)

         Преюдициален въпрос

      Когато държава членка приеме решение за отнемане на статута на бежанец на основание член 11 от Директива 2011/95 (1), а след това го лиши от правото на пребиваване и му разпореди да напусне територията на страната, трябва ли членове 7 и 13 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (2), във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че заинтересованото лице запазва временно право на пребиваване, както и социалните си права до произнасянето по съдебен ред по жалбата срещу решението за прекратяване на пребиваването му и за връщането му?

         (1)  Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 337, 2011 г., стр. 9).

         (2)  ОВ L 348, 2008 г., стр. 98.


title: Дело C-646/20: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 1 декември 2020 г. — Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht/TB

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/30

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 1 декември 2020 г. — Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht/TB
      (Дело C-646/20)
      (2021/C 44/36)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht

         Ответник: ТВ

         Друг участник в производството: Standesamt Mitte von Berlin, RD

         Преюдициални въпроси

      За тълкуване на член 1, параграф 1, буква а), член 2, точка 4, член 21, параграф 1 и член 46 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно подсъдността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (1), се отправят следните въпроси:

                  1.

                  Прекратяването на брака на основание член 12 от италианския законодателен декрет (Decreto Legge) № 132 от 12 септември 2014 г. (Законодателен декрет № 132/2014) представлява ли решение за развод по смисъла на Регламент „Брюксел IIа“?

                  2.

                  При отрицателен отговор на първия въпрос: трябва ли прекратяването на брака на основание член 12 от италианския законодателен декрет (Decreto Legge) № 132 от 12 септември 2014 г. (Законодателен декрет № 132/2014) да се третира съобразно разпоредбата на член 46 от Регламент „Брюксел IIа“ относно публични актове и споразумения?

         (1)  Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно подсъдността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (Регламент „Брюксел IIа“) (ОВ L 338, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183).


title: Дело C-656/20 P: Жалба, подадена на 4 декември 2020 г. от Hermann Albers eK срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 5 октомври 2020 г. по дело T-597/18, Hermann Albers/Европейска комисия

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/31

      Жалба, подадена на 4 декември 2020 г. от Hermann Albers eK срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 5 октомври 2020 г. по дело T-597/18, Hermann Albers/Европейска комисия
      (Дело C-656/20 P)
      (2021/C 44/37)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Hermann Albers eK (представител: S. Roling, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Bundesrepublik Deutschland, Land Niedersachsen

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  1.

                  да отмени решението на Общия съд от 5 октомври 2020 г., Hermann Albers/Комисия (T-597/18, EU:T:2020:467), частта на точки 1 и 2 от диспозитива,

                  2.

                  да уважи в тяхната цялост исканията в първоинстанционното производство за отмяна на Решение C(2018) 4385 final на Европейската комисия от 12 юли 2018 г. (1) и да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят твърди, че Общият съд не разбрал значението на членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС във връзка с член 7a от Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Закон за местния транспорт в Долна Саксония, наричан по-нататък „NNVG“). Противно на схващането на Общия съд, член 7a от NNVG представлявал нова помощ, за която задължително трябва да се изпрати уведомление.
      Що се отнася до член 107 ДФЕС, не ставало въпрос само за трансфер на финансови средства в рамките на държавата, тъй като в двойната си роля като собственици на общински предприятия за транспорт компетентните органи извлекли преки ползи от разпределянето на финансови средства и ги използвали селективно във вреда на частните предприятия посредством пряко възлагане на поръчки. Това се дължало на обстоятелството, че компетентните органи контролирали общинските предприятия за транспорт като „собствени служби“. Разпределянето на средства на компетентните органи било неразривно свързано с облага, тъй като към този момент вече често било установявано, че средствата ще се използват за икономическата дейност на общинските предприятия. Това нарушавало конкуренцията и засягало търговията между държавите членки.
      Освен това, тъй като член 7a NNV имал характера на помощ, но и независимо от това, било допуснато нарушение на член 108, параграф 3 ДФЕС, тъй като Федерална република Германия не уведомила Европейската комисия за член 7a от NNVG.

         (1)  Решение на Европейската комисия да не повдига възражения срещу мярката, постановена от провинция Долна Саксония в съответствие с раздел 7а от Закона за местния транспорт в Долна Саксония (преписка SA.46538 [2017/NN]) (ОВ C 292, 2018 г., стр. 1).


title: Дело C-661/20: Иск, предявен на 5 декември 2020 г. — Европейска комисия/Словашка република

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/32

      Иск, предявен на 5 декември 2020 г. — Европейска комисия/Словашка република
      (Дело C-661/20)
      (2021/C 44/38)
      Език на производството: словашки

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (упълномощени представители: C. Hermes, R. Lindenthal)

         Ответник: Словашка република

         Искания

      Ищецът иска от Съда:

                  —

                  да установи, че Словашката република не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 3 във връзка с член 7 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (1), тъй като е освободила програмите за управление на горите и техните изменения, случайните сечи на дървета и мерките за предотвратяване на заплахите за горите и отстраняване на последиците от вредите, причинени от природни бедствия, от изискването, когато е възможно те да окажат значително влияние върху територии от мрежа Натура 2000, да бъдат подлагани на подходяща оценка на въздействието им върху съответните територии от гледна точка на целите за съхраняване на последните,

                  —

                  да установи, че Словашката република не е изпълнила задълженията, произтичащи от член 6, параграф 2 във връзка с член 7 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, тъй като не е взела подходящи мерки, за да се предотврати влошаването на състоянието на местообитанията, както и обезпокояването със значително въздействие, в специалните защитени територии, определени за защита на птиците глухари (OCHÚ Nízke Tatry SKCHVU018, OCHÚ Tatry SKCHVU030, OCHÚ Veľká Fatra SKCHVU033, OCHÚ Muránska planina-Stolica SKCHVU017, OCHÚ Chočské vrchy SKCHVU050, OCHÚ Horná Orava SKCHVU008, OCHÚ Volovské vrchy SKCHVU036, OCHÚ Malá Fatra SKCHVU013, OCHÚ Poľana SKCHVU022, OCHÚ Slovenský Raj SKCHVU053, OCHÚ Levočské vrchy SKCHVU051 и OCHÚ Strážovské vrchy SKCHVU028),

                  —

                  да установи, че Словашката република не е изпълнила задълженията, произтичащи от член 4, параграф 1 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (2), тъй като не е взела специалните мерки по опазване, изисквани за местообитанието на птицата глухар в рамките на OCHÚ Nízke Tatry SKCHVU018, OCHÚ Tatry SKCHVU030, OCHÚ Veľká Fatra SKCHVU033, OCHÚ Muránska planina-Stolica SKCHVU017, OCHÚ Volovské vrchy SKCHVU036, OCHÚ SKCHVU013 Malá Fatra и OCHÚ Levočské vrchy SKCHVU051, определени за защитата ѝ, за да се осигури оцеляването и размножаването на този вид в района на разпространението му, и

                  —

                  да осъди Словашката република да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Съгласно член 6, параграф 3 от Директивата за местообитанията всички планове или проекти, които не са непосредствено свързани с управлението на територията или не са необходими за него, но могат да окажат значително влияние върху тази територия, се подлагат на проверка, за да се оцени въздействието им върху нея от гледна точка на целите на съхраняването ѝ. Отчитайки резултатите от оценката на въздействието върху територията, компетентните национални органи одобряват плана или проекта само след като се уверят, че той няма да има отрицателно влияние върху съответната територия. В Словашката република Законът за защита на природата и Законът за горите не гарантират, че за програмите за управление на горите и техните изменения, случайните сечи на дървета и мерките за предотвратяване на заплахите за горите и отстраняване на последиците от вредите, причинени от природни бедствия, се прилага изискването за извършване на подходяща оценка на въздействието върху териториите от мрежа Натура 2000. Правилното транспониране на член 6, параграф 3 във връзка с член 7 от Директивата за местообитанията не е извършено до изтичането на крайния срок, определен в мотивираното становище, а това създава продължаващи и в момента проблеми.
      Съгласно член 6, параграф 2 от Директивата за местообитанията държавите членки вземат подходящи мерки за предотвратяване в специалните защитени територии на влошаването на състоянието на естествените местообитания и местообитанията на видове, както и на обезпокояването на видовете, за които са определени териториите, доколкото това обезпокояване може да има значително въздействие с оглед на целите на тази директива. Съгласно член 7 от Директивата за местообитанията тази разпоредба се прилага както за териториите от значение за Общността, така и за специалните защитени зони по Директивата за птиците. В съответствие с член 4 параграф 1 от Директивата за птиците Словакия е определила 12 специални защитени зони за защита на птицата глухар, която е вид, включени в приложение I към Директивата за птиците. Словакия обаче не е взела подходящи мерки, за да предотврати влошаването на състоянието на местообитанията на птицата глухар и значителното обезпокояване на този вид в посочените 12 специални защитени зони.
      По силата на член 4, параграф 1 от Директивата за птиците Словашката република е била длъжна да вземе специални мерки в 12-те специални защитени зони, определени за защита на птицата глухар, включително да определи специфични цели за опазване. Словашката република не е приела програми за управление на защитените зони по Закона за защита на природата за местообитанията на птицата глухар в 7 специални защитени зони нито към момента на изтичане на срока, определен в мотивираното становище, нито към момента предявяване на настоящия иск.

         (1)  ОВ L 206, 1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109.

         (2)  ОВ L 20, 2010 г., стр. 7.


title: Дело C-663/20 P: Жалба, подадена на 4 декември 2020 г. от Единния съвет за преструктуриране срещу решението, постановено от Общия съд (осми разширен състав) на 23 септември 2020 г. по дело T-414/17, Hypo Vorarlberg Bank AG/Единен съвет за преструктуриране

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/33

      Жалба, подадена на 4 декември 2020 г. от Единния съвет за преструктуриране срещу решението, постановено от Общия съд (осми разширен състав) на 23 септември 2020 г. по дело T-414/17, Hypo Vorarlberg Bank AG/Единен съвет за преструктуриране
      (Дело C-663/20 P)
      (2021/C 44/39)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) (представители: H. Ehlers, P. A. Messina и J. Kerlin, а също и H.-G. Kamann, F. Louis и P. Gey, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Hypo Vorarlberg Bank AG

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  1.

                  да отмени решение на Общия съд от 23 септември 2020 г., Hypo Vorarlberg Bank/ЕСП (T-414/17, EU:T:2020:437);

                  2.

                  да отхвърли първоинстанционната жалба;

                  3.

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Първо основание: нарушение на член 85, параграф 3 от Процедурния правилник на Общия съд, изопачаване на доказателствата и нарушение на правото на ЕСП на справедлив процес
      На първо място, ЕСП поддържа, че Общият съд неправилно е тълкувал и приложил член 85, параграф 3 от Процедурния правилник, когато постановил, че ЕСП не е удостоверил надлежно своето решение от 11 април 2017 г. относно предварителните вноски за 2017 г. в Единния фонд за преструктуриране (SRB/ES/SRF/2017/05) (спорното решение), тъй като доказателствата за надлежното удостоверяване на това решение, представени от ЕСП в съдебното заседание, не били допустими. Във връзка с това ЕСП твърди, първо, че е имал основание да представи едва в съдебното заседание доказателства за надлежното удостоверяване на спорното решение, тъй като преди това въпросът за липсата на удостоверяване нито бил обсъждан в писмената фаза на производството, нито бил повдиган в рамките на процесуално-организационни действия или в определение на Общия съд за събиране на доказателства. ЕСП твърди, второ, че Общият съд е изопачил представените му доказателства, доколкото не ги взел предвид и приел, че дори и посочването им да е допустимо, съответните факти били недоказани. Наред с това, когато приел, че представените доказателства при всички случаи не установяват наличието на неделима връзка между подписания от председателя на ЕСП фиш за изпращане на преписката и приложението към спорното решение, Общият съд не взел предвид референтния номер на фиша, чрез който този фиш бил неразривно свързан с електронния документ, който пък съдържал спорното решение и приложението към него. ЕСП твърди, трето, че Общият съд е действал в нарушение на правото на ЕСП на справедлив процес, доколкото в съдебното заседание не обсъдил проблема с липсата на удостоверяване, не уважил искането на ЕСП да представи допълнителни доказателства и не указал на ЕСП, че счита представените от него доказателства за недостатъчни.
      Второ основание: нарушение на член 296 ДФЕС
      На второ място, ЕСП поддържа, че Общият съд не е приложил правилно изискванията на член 296 ДФЕС и член 47 от Хартата на основните права, доколкото приел, че спорното решение не е надлежно мотивирано, тъй като не позволява на Hypo Vorarlberg Bank да провери изцяло правилността на съдържащите се в него изчисления. Общият съд не успял да съвмести тези изисквания със задължението за поверителност, което следва от член 339, който Общият съд не споменал в обжалваното съдебно решение, и от останалите принципи на правото на Съюза. Регламент (ЕС) 2015/63 (1), на който се основава изчислението на вноските и чиято валидност Hypo Vorarlberg Bank освен това не оспорва, осигурявал пропорционален баланс между принципа на прозрачност, задължението за спазване на професионалната тайна и останалите заявени в него цели, по-конкретно целта да се достигне определено целево равнище на вноските за финансирането на Единния фонд за преструктуриране и да се събират вноски от всички съответни институции справедливо и пропорционално. При мотивирането на спорното решение ЕСП се придържал към тези правни рамки и така изпълнил задължението си за надлежно мотивиране на спорното решение.

         (1)  Делегиран регламент на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).


title: Дело C-664/20 P: Жалба, подадена на 4 декември 2020 г. от Единния съвет за преструктуриране срещу решението, постановено от Общия съд (осми разширен състав) на 23 септември 2020 г. по дело T-420/17, Portigon AG/Единен съвет за преструктуриране

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/34

      Жалба, подадена на 4 декември 2020 г. от Единния съвет за преструктуриране срещу решението, постановено от Общия съд (осми разширен състав) на 23 септември 2020 г. по дело T-420/17, Portigon AG/Единен съвет за преструктуриране
      (Дело C-664/20 P)
      (2021/C 44/40)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) (процесуални представители: P.A. Messina, J. Kerlin, в качеството на представители, и H.-G. Kamann, F. Louis, P. Gey, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Portigon AG, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  1.

                  да отмени решение на Общия съд от 23 септември 2020 г., Portigon/Единен съвет за преструктуриране (T-420/17, EU:T:2020:438),

                  2.

                  да отхвърли жалбата за отмяна,

                  3.

                  да осъди ответника по жалбата да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Първо основание: нарушение на член 85, параграф 3 от Процедурния правилник на Общия съд, изопачаване на доказателства и нарушаване на правото на ЕСП на справедлив процес
      На първо място, ЕСП посочва, че Общият съд тълкувал неправилно член 85, параграф 3 от своя процедурен правилник, като е решил, че ЕСП не е удостоверил надлежно своето решение от 11 април 2017 г. относно изчисляването на предварителните вноски за 2017 г. в Единния фонд за преструктуриране (SRB/ES/SRF/2017/05) (наричано по-нататък „спорното решение“), тъй като доказателствата, представени от ЕСП в това отношение в съдебното заседание, били недопустими. В това отношение ЕСП твърди първо, че било обосновано в съдебното заседание да се представят доказателства за надлежното удостоверяване на спорното решение, тъй като въпросът за липсата на удостоверяване не е бил разгледан преди това нито в писмената фаза на производството, нито в рамките на процесуално-организационно действие или на мярка на Общия съд за събиране на доказателства. Второ, ЕСП изтъква, че Общият съд изопачил представените му доказателства, като не ги взел предвид и като установил, че макар да били допустими, тези доказателства били неотносими. Наред с това посредством своята констатация, че представените доказателства във всеки случай не удостоверявали неразривна връзка между подписания от председателя на ЕСП фиш за изпращане на преписката и приложението към спорното решение, Общият съд не взел предвид номера на фиша за изпращане на преписката, посредством който този фиш бил неразривно свързан с електронната преписка, която от своя страна съдържала оспореното решение и приложението към него. Трето, ЕСП твърди, че Общият съд нарушил правото му на справедлив процес, като не изтъкнал проблема за липсата на удостоверяване преди съдебното заседание, като не предоставил възможност на ЕСП да представи писмено становище преди съдебното заседание по неподкрепени с доказателства твърдения на Portigon, като не приел предложението на ЕСП да се представят допълнителни доказателства и като в нито един момент не указал на ЕСП, че не счита доказателствата за достатъчни.
      Второ основание: нарушение на член 296 ДФЕС
      На второ място, ЕСП твърди, че Общият съд превишил изискванията по член 296 ДФЕС и член 47 от Хартата на основните права, като установил, че оспореното решение не било надлежно мотивирано, тъй като Portigon не могло да провери в пълен обхват дали съдържащото се в него изчисление е правилно. Общият съд не успял да съгласува тези изисквания със задължението за поверителност, произтичащо от неспоменатия от Общия съд в обжалваното решение член 339 ДФЕС и от други принципи на правото на Съюза. Регламент (ЕС) 2015/63 (1), на който се основава изчисляването на вноските и чиято валидност Portigon не оспорило, постигал справедлив баланс между принципите на прозрачност, задължението за пазене на професионална тайна и другите преследвани с него цели, по-специално постигането на определено целево равнище на вноските за финансиране на Единния фонд за преструктуриране и събирането на вноски от всички релевантни институции по справедлив и пропорционален начин. ЕСП спазил посочената правна уредба при мотивирането на спорното решение и така изпълнил задължението си да го мотивира надлежно.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).


title: Дело C-666/20 P: Жалба, подадена на 7 декември 2020 г. от Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen eV (GVN) срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 5 октомври 2020 г. по дело T-583/18, GVN/Европейска комисия

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/36

      Жалба, подадена на 7 декември 2020 г. от Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen eV (GVN) срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 5 октомври 2020 г. по дело T-583/18, GVN/Европейска комисия
      (Дело C-666/20 P)
      (2021/C 44/41)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen eV (GVN) (представител: C. Antweiler, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Bundesrepublik Deutschland, Land Niedersachsen

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  1.

                  да отмени решението на Общия съд от 5 октомври 2020 г., GVN/Комисия (T-583/18, EU:T:2020:466), в частта на точки 1 и 2 от диспозитива,

                  2.

                  в случай, че жалбата бъде приета за основателна, да се уважи направеното в първоинстанционното производство искане за отмяна на Решение C(2018) 4385 final на Европейската комисия от 12 юли 2018 г. (1)

         Основания и основни доводи

      На първо място, жалбоподателят твърди, че Общият съд нарушил член 47, параграф 2 от Хартата на основните права и допуснал процесуално нарушение като не взел предвид релевантните за решаването на делото доводи на жалбоподателя относно предпоставките, при които германските федерални провинции имат право съгласно член 64а от германския Personenbeförderungsgesetz (Закон за пътнически превози, наричан по-нататък: „PBefG“) да заменят член 45а от посочения закон с приета от федералните провинции правна уредба.
      На второ място, жалбоподателят изтъква множество нарушения на правото на Съюза.
      Най-напред било допуснато нарушение на правото на Съюза, тъй като в точка 36 от обжалваното решение Общият съд посочил, че между страните било безспорно, че с член 45a PBefG и с член 8, параграф 4, изречение 3 PBefG германският законодател изключил от приложното поле на Регламент (ЕО) № 1370/2007 (2) компенсационните плащания за обществения транспорт на пътници с превозни документи с определен срок на валидност, които са предназначени за превоз за учащи. По този начин на Общия съд убягнало обстоятелството, че Федерална република Германия не е уведомила Европейската комисия съгласно член 3, параграф 3, изречение 2 от Регламент № 1370/2007 нито за член 45a PBefG, нито за член 8, параграф 4, изречение 3 PBefG.
      Освен това било налице нарушение на правото на Съюза, тъй като в точка 40 и сл. от обжалваното решение Общият съд незаконосъобразно приел, че съгласно член 3, параграф 3 от Регламент № 1370/2007 законодател можел не само да изключи от приложното поле на Регламента разпоредби относно финансовите компенсации за изпълнението на задължения за извършване на обществени услуги за превоз на учащи, но и направо да разшири приложното поле на това изключение, като измени това решение, за да включи такива компенсационни плащания отново в приложното поле на Регламент № 1370/2007. Това се дължи на обстоятелството, че изменението, което Общият съд счел за допустимо, представлявало actus contrarius спрямо решението съгласно член 3, параграф 3, второ изречение от Регламент № 1370/2007. Ето защо спрямо нето се прилагали същите формални изисквания за валидност, които в настоящия случай не били изпълнени, тъй като Комисията не била уведомена за изменението.
      На последно място едно от допуснатите нарушения на правото на Съюза — по-конкретно членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС — се състояло в обстоятелството, че по второто основание в жалбата Общият съд приел, че на основание член 7а от Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Закон за местния транспорт в Долна Саксония, наричан по-нататък „NNVG“) Долна Саксония не предоставяла държавни помощи на предприятия, въпреки че всички общински предприятия получили в пълен размер финансовите средства, които провинция Долна Саксония предоставяла на разположение на компетентните органи на общинско равнище. Противно на преценката на Общия съд не било възможно да се раздели свързаната с упражняването на властнически правомощия дейност на компетентните органи, от една страна, от икономическата им дейност в качеството на съдружници в контролираните от тях транспортни предприятия, от друга страна.

         (1)  Решение на Европейската комисия да не повдига възражения срещу мярката, постановена от провинция Долна Саксония в съответствие с раздел 7а от Закона за местния транспорт в Долна Саксония (преписка SA.46538 [2017 / NN]) (ОВ C 292, 2018 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (ОВ C 315, 2007 г., стр. 1).


title: Дело C-682/20 P: Жалба, подадена на 15 декември 2020 г. от Les Mousquetaires и ITM Entreprises SAS срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 5 октомври 2020 г. по дело T-255/17, Les Mousquetaires и ITM Entreprises/Комисия

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/37

      Жалба, подадена на 15 декември 2020 г. от Les Mousquetaires и ITM Entreprises SAS срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 5 октомври 2020 г. по дело T-255/17, Les Mousquetaires и ITM Entreprises/Комисия
      (Дело C-682/20 P)
      (2021/C 44/42)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Les Mousquetaires S.A.S., ITM Entreprises S.A.S. (представители: N. Jalabert-Doury и K. Mebarek, avocats)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателите

                  —

                  да се отмени точка 2 от решението на Общия съд по дело Т-25/17,

                  —

                  да се уважат исканията на жалбоподателите в първоинстнационното производство и да се отменят Решение C(2017) 1057 на Комисията от 9 февруари 2017 г. и Решение C(2017) 1361 на Комисията от 21 февруари 2017 г., с които се разпорежда на Intermarché и на Les Mousquetaires, както и на всички пряко или непряко контролирани от тях дружества да се подчинят на проверка по член 20, параграфи 1 и 4 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета,

                  —

                  да се осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски по цялото производство, включително разноските в производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Първо основание: грешка при прилагане на правото и липса на мотиви при анализа на ефективността на способите за защита във връзка с извършването на проверки.
      Второ основание: нарушение на членове 6 и 8 от ЕКПЧ, на член 296 от Договора и на член 20, параграф 4 от Регламент № 1/2003, тъй като Общият съд не е изпълнил задължението за мотивиране и за ограничаване на решенията за проверка.
      Трето основание: грешка при прилагане на правото и нарушение на Регламент № 1/2003, тъй като Общият съд е квалифицирал процесуална фаза — „преди приемането на мерки, които включват обвинение в извършване на нарушение“ — като непопадаща в обхвата на Регламента.
      Четвърто основание: нарушение на членове 6 и 8 от ЕКПЧ и на член 19 от Регламент № 1/2003, тъй като Общият съд е квалифицирал като достатъчно сериозни улики елементи, които са засегнати от формални и материални нередности.
      Пето основание: липса на мотиви, която произтича от неупражняването на контрол върху доказателствената сила на посочените улики и грешка при квалифицирането като улика.


title: Дело C-352/18: Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia n° 6 de Reus — Испания) — Jaime Cardus Suarez/Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc S.A.)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/38

      Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia no 6 de Reus — Испания) — Jaime Cardus Suarez/Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc S.A.)
      (Дело C-352/18) (1)

      (2021/C 44/43)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 285, 13.8.2018 г.


title: Дело C-703/18: Определение на председателя на Съда от 14 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Healthspan Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/38

      Определение на председателя на Съда от 14 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Healthspan Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Дело C-703/18) (1)

      (2021/C 44/44)
      Език на производството: английски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 25, 21.1.2019 г.


title: ДелоC-763/18: Определение на председателя на девети състав на Съда от 13 ноември 2020 г. — Wallapop, SL/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Unipreus, SL

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/38

      Определение на председателя на девети състав на Съда от 13 ноември 2020 г. — Wallapop, SL/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Unipreus, SL
      (ДелоC-763/18) (1)

      (2021/C 44/45)
      Език на производството: испански
      Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 131, 8.4.2019 г.


title: Дело C-250/19: Определение на председателя на Съда от 14 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État — Белгия) — B. O. L./État belge

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/38

      Определение на председателя на Съда от 14 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État — Белгия) — B. O. L./État belge
      (Дело C-250/19) (1)

      (2021/C 44/46)
      Език на производството: френски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Дело C-286/19: Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois — Франция) — JE, KF/XL Airways SA

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/39

      Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois — Франция) — JE, KF/XL Airways SA
      (Дело C-286/19) (1)

      (2021/C 44/47)
      Език на производството: френски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 206, 17.6.2019 г.


title: Дело C-452/19: Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia n° 6 de Ceuta — Espagne) — YV/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/39

      Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia no 6 de Ceuta — Espagne) — YV/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
      (Дело C-452/19) (1)

      (2021/C 44/48)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 328, 30.9.2019 г.


title: Дело C-455/19: Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta — Испания) — BX/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/39

      Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta — Испания) — BX/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
      (Дело C-455/19) (1)

      (2021/C 44/49)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 328, 30.9.2019 г.


title: Дело C-482/19: Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta — Испания) — JF, KG/Bankia SA

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/39

      Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta — Испания) — JF, KG/Bankia SA
      (Дело C-482/19) (1)

      (2021/C 44/50)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 328, 30.9.2019 г.


title: Дело C-523/19: Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta — Испания) — ED/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/40

      Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta — Испания) — ED/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
      (Дело C-523/19) (1)

      (2021/C 44/51)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 413, 9.12.2019 г.


title: Дело C-527/19: Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta — Испания) — HG, IH/Bankia SA

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/40

      Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta — Испания) — HG, IH/Bankia SA
      (Дело C-527/19) (1)

      (2021/C 44/52)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 413, 9.12.2019 г.


title: Дело C-731/19: Определение на председателя на Съда от 30 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha — Испания) — KM/Subdelegación del Gobierno en Albacete

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/40

      Определение на председателя на Съда от 30 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha — Испания) — KM/Subdelegación del Gobierno en Albacete
      (Дело C-731/19) (1)

      (2021/C 44/53)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 432, 23.12.2019 г.


title: Дело C-732/19: Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta — Испания) — LL, MK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/40

      Определение на председателя на Съда от 29 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta — Испания) — LL, MK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
      (Дело C-732/19) (1)

      (2021/C 44/54)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 10, 13.1.2020 г.


title: Дело C-745/19: Определение на председателя на Съда от 22 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд — България) — PH, OI/„ЮРОБАНК БЪЛГАРИЯ“ АД

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/41

      Определение на председателя на Съда от 22 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд — България) — PH, OI/„ЮРОБАНК БЪЛГАРИЯ“ АД
      (Дело C-745/19) (1)

      (2021/C 44/55)
      Език на производството: български
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 413, 9.12.2019 г.


title: Дело C-2/20: Определение на председателя на Съда от 6 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Queen's Bench Division) — Обединено кралство) — Daimler AG/Walleniusrederierna Aktiebolag, Wallenius Wilhelmsen ASA, Wallenius Logistics AB, Wilhelmsen Ships Holding Malta Limited, Wallenius Wilhelmsen Ocean AS, „K“ Line Holding (Europe) Limited, „K“ Line Europe Limited, Compañia Sudamericana de Vapores SA

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/41

      Определение на председателя на Съда от 6 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Queen's Bench Division) — Обединено кралство) — Daimler AG/Walleniusrederierna Aktiebolag, Wallenius Wilhelmsen ASA, Wallenius Logistics AB, Wilhelmsen Ships Holding Malta Limited, Wallenius Wilhelmsen Ocean AS, „K“ Line Holding (Europe) Limited, „K“ Line Europe Limited, Compañia Sudamericana de Vapores SA
      (Дело C-2/20) (1)

      (2021/C 44/56)
      Език на производството: английски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 68, 2.3.2020 г.


title: Дело C-15/20: Определение на председателя на Съда от 9 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil de Badajoz — Испания) — Asociación de Usuarios de Bancos, Cajas y Seguros de España (Adicae Consumidores Críticos y Responsables)/Caja Almendralejo Sociedad Cooperativa de Credito

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/41

      Определение на председателя на Съда от 9 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil de Badajoz — Испания) — Asociación de Usuarios de Bancos, Cajas y Seguros de España (Adicae Consumidores Críticos y Responsables)/Caja Almendralejo Sociedad Cooperativa de Credito
      (Дело C-15/20) (1)

      (2021/C 44/57)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 137, 27.4.2020 г.


title: Дело C-16/20: Определение на председателя на Съда от 9 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil de Badajoz — Испания) — Asociación de Usuarios de Bancos, Cajas y Seguros de España (Adicae Consumidores Críticos y Responsables)/Liberbank SA

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/41

      Определение на председателя на Съда от 9 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil de Badajoz — Испания) — Asociación de Usuarios de Bancos, Cajas y Seguros de España (Adicae Consumidores Críticos y Responsables)/Liberbank SA
      (Дело C-16/20) (1)

      (2021/C 44/58)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 137, 27.4.2020 г.


title: Дело C-20/20: Определение на председателя на Съда от 16 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État — Белгия) — E. M. T./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/42

      Определение на председателя на Съда от 16 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État — Белгия) — E. M. T./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Дело C-20/20) (1)

      (2021/C 44/59)
      Език на производството: френски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 95, 23.3.2020 г.


title: Дело C-189/20: Определение на председателя на Съда от 19 ноември 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Laudamotion GmbH/Verein für Konsumenteninformation

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/42

      Определение на председателя на Съда от 19 ноември 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Laudamotion GmbH/Verein für Konsumenteninformation
      (Дело C-189/20) (1)

      (2021/C 44/60)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Дело C-268/20: Определение на председателя на Съда от 12 ноември 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta — Espagne) — XV/Cajamar Caja Rural S.C.C.

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/42

      Определение на председателя на Съда от 12 ноември 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta — Espagne) — XV/Cajamar Caja Rural S.C.C.
      (Дело C-268/20) (1)

      (2021/C 44/61)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 320, 28.9.2020 г.


title: Дело C-365/20: Определение на председателя на Съда от 14 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Düsseldorf — Германия) — Eurowings GmbH/GDVI Verbraucherhilfe GmbH

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/42

      Определение на председателя на Съда от 14 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Düsseldorf — Германия) — Eurowings GmbH/GDVI Verbraucherhilfe GmbH
      (Дело C-365/20) (1)

      (2021/C 44/62)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 390, 16.11.2020 г.


title: Дело C-434/20: Определение на председателя на Съда от 27 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Frankfurt am Main — Германия) — flightright GmbH/SunExpressGünes Ekspres Havacilik A.S.

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/43

      Определение на председателя на Съда от 27 октомври 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Frankfurt am Main — Германия) — flightright GmbH/SunExpressGünes Ekspres Havacilik A.S.
      (Дело C-434/20) (1)

      (2021/C 44/63)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 433, 14.12.2020 г.


title: Дело C-438/20: Определение на председателя на Съда от 9 ноември 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Düsseldorf — Германия) — BT/Eurowings GmbH

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/43

      Определение на председателя на Съда от 9 ноември 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Düsseldorf — Германия) — BT/Eurowings GmbH
      (Дело C-438/20) (1)

      (2021/C 44/64)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 433, 14.12.2020 г.


title: Дело T-635/18: Решение на Общия съд от 16 декември 2020 г. — Industrial Química del Nalón/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Околна среда — Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества и смеси — Класифициране на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/44

      Решение на Общия съд от 16 декември 2020 г. — Industrial Química del Nalón/Комисия
      (Дело T-635/18) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Околна среда - Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества и смеси - Класифициране на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)
      (2021/C 44/65)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Industrial Química del Nalón, SA (Овиедо, Испания) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno и P. Sellar, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: M. Wilderspin, R. Lindenthal и K. Talabér-Ritz)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: L. Aguilera Ruiz), Европейската агенция по химикали (представители: M. Heikkilä и W. Broere)

         Предмет

      Иск на основание член 268 ДФЕС за присъждане на обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради приемането на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, 2013 г., стр. 5), който класифицира „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ сред веществата с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Industrial Química del Nalón, SA, понася, наред с направените от него съдебни разноски, и разноските на Европейска комисия.

                  3)

                  Кралство Испания и Европейската агенция по химикали (ECHA) понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 16, 14.1.2019 г.