title: Дело C-533/16: Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 20 октомври 2016 г. — Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo SR

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/5

         Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 20 октомври 2016 г. — Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo SR
   (Дело C-533/16)
   (2017/C 022/08)
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Volkswagen AG

      Ответник: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли Директива 2008/9 (1) и правото на възстановяване на данъка да се тълкуват в смисъл, че за упражняване на правото на възстановяване на ДДС е необходимо да са изпълнени кумулативно две условия:

                           i)

                           доставка на стоки или услуги, и

                           ii)

                           начисляване на ДДС във фактурата от страна на доставчика?

                     С други думи, може ли данъчнозадължено лице, на което не е бил начислен ДДС с фактура, да иска възстановяване на данъка?

               2)

               В съответствие ли е с принципа на пропорционалност или с принципа на данъчен неутралитет на ДДС това, че срокът за възстановяване на данъка се изчислява, считано от момент, в който не са изпълнени всички материалноправни условия за упражняване на правото на възстановяване на данъка?

               3)

               Трябва ли, в светлината на принципа на данъчен неутралитет, разпоредбите на член 167 и член 178, [буква] a) от Директивата за ДДС да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелства като тези в главното производство и при условие че са изпълнени другите материално- и процесуалноправни условия, необходими за упражняване на правото на приспадане на данък, тези разпоредби не допускат действия на данъчните органи, с които на данъчнозадължено лице се отказва възстановяване на данъка, предявено в рамките на предвидения в Директива 2008/9 срок, когато данъкът му е фактуриран от доставчик и последният го е платил преди изтичането на преклузивния срок, предвиден в националната правна уредба?

               4)

               В светлината на принципа на неутралитет и на принципа на пропорционалност, които са основните принципи на общата система на ДДС, надхвърлили ли са словашките данъчни органи границите на необходимото за постигане на целта, определена в Директивата за ДДС, в случай че на данъчнозадължено лице е отказано правото на възстановяване на платения данък, поради изтичане на преклузивния срок за възстановяването, предвиден в националната правна уредба, макар че в този период от време данъчнозадълженото лице не е могло да упражни правото на възстановяване, а данъкът е бил надлежно събран и опасността от избягването на данъчно облагане или неплащане — напълно изключена?

               5)

               Може ли принципът на правната сигурност, принципът на защита на оправданите правни очаквания и правото на добра администрация по смисъла на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат тълкуване на разпоредбите на националната правна уредба в смисъл, че определящ за спазването на срока за възстановяване на данъка е моментът на приемане на решението на публичната администрация за възстановяване на данъка, а не моментът на упражняване на правото на възстановяване на данък от страна на данъчнозадължено лице?

      (1)  Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112/ЕО, на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата членка по възстановяване, но установени в друга държава членка (ОВ L 44, 2008 г., стр. 23).


title: Дело T-55/10: Жалба, подадена на 10 февруари 2010 г. — SP/Комисия

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/44

         Жалба, подадена на 10 февруари 2010 г. — SP/Комисия
   (Дело T-55/10)
   2010/C 80/70
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: SP SpA (Brescia, Италия) (представители: G. Belotti, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Комисията от 8 декември 2009 г., с което се изменя предходно Решение С(2009) 7492 окончателен, прието от Комисията на 30 септември 2009 г.,

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С Решение от 8 декември 2009 г., което е предмет на спора, Комисията изменя свое предходно Решение C(2009) 7492 окончателен от 30 септември 2009 г., с което обвинява няколко предприятия в участие в предполагаем картел. В решението от 8 декември 2009 г., след като признава, че в решението от 30 септември 2009 г. се „посочва приложение, съдържащо, таблици, които свидетелстват(ли) за движения в цените на бетоновата арматура по време на споразумението“ и че „посоченото приложение не е било налице в решението, прието на 30 септември 2009 г.“, Комисията решава да измени последното, за да го включи заедно с приложените таблици към решението, оспорвано в настоящото производството.
   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква:

               1.

               Незаконосъобразност на санирането ex post на тежко опорочен акт: Комисията няма правомощието да санира a posteriori явно недействително решение, тъй като очевидно е налице непълнота в текста към момента на приемането му; т.е. налице е тежък порок, който не може да се санира.

               2.

               Неправилно посочване на правното основание: Комисията посочва като правно основание на спорния акт член 65 от ЕОВС и Регламент (ЕО) № 1/2003 (1), които явно са неподходящи за постигане на целта на Комисията (или да включи в/измени свое предходно решение поради непълнота в текста му) — с последицата, че второто решение, предмет на настоящата жалба, трябва да се отмени поради явна липса на подходящо правно основание.

         Жалбоподателят изтъква и нарушение на принципа на добра администрация.

      (1)  Регламент (CE) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 04.01.2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-91/16: Жалба, подадена на 29 февруари 2016 г. — Италия/Комисия

text:
               18.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 136/42

         Жалба, подадена на 29 февруари 2016 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-91/16)
   (2016/C 136/58)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri и P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд в съответствие с член 264 ДФЕС да отмени Решение C(2015)9413 на Комисията от 17 декември 2015 година, нотифицирано на 18 декември 2015 г., относно намалението на приноса на Европейския социален фонд в оперативната програма за Сицилия, представляваща част от подкрепата на Общността за структурни проекти в свързаните с Цел 1 региони на Италия (POR, Sicilia, 2000 г.—2006 г.), като съответно задължи Комисията да приеме изцяло представеното от италианските власти окончателно заявление за плащане. Жалбоподателят иска също така Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага шест основания в подкрепа на своята жалба.

               1.

               Решението е прието вследствие на неправомерно удвояване на проверките по член 30 от Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр. 1), които са били подновени и повторени с одита от 2008 г., след като с одитите от 2005 г. и 2006 г. те са били осъществени и приключени най-малкото по отношение на всички разходи, заверени към 31.12.2006 г.

               2.

               Обжалваното решение нарушава принципа на добра администрация, тъй като Комисията е съобщила резултатите от одита от 2008 г. със закъснение от осемнадесет месеца след осъществяването на мероприятието.

               3.

               Обжалваното решение не е съобразено с обстоятелствата, тъй като не взема под внимание факта, че в периода, следващ одита от 2005 г. и одита от 2006 г., процентът на погрешност буквално се сринал от 53,13 % на 3,05 % за 2007 г. и на 1,45 % за 2008 г. и 2009 г.

               4.

               Обжалваното решение нарушава принципа на пропорционалност, тъй като не взема под внимание заверените разходи за минимално засегнатите от грешки три години 2007 г.—2009 г, които възлизат на около половината от целия размер на програмата за частта на ЕСФ.

               5.

               Обжалваното решение е необосновано от фактическа и от правна гледна точка, тъй като пренася и в следващите три години установените системни пропуски, които са били отстранени до 31.12.2006 г., без по отношение на тях да има осъществена някаква конкретна проверка.

               6.

               Обжалваното решение е опорочено от липса на мотиви. Според жалбоподателя то използва техниката на екстраполиране, състояща се в пренасяне върху неконтролираните разходи на процента на погрешност, установен във връзка с контролираните разходи, въпреки че подобна техника се одобрява от регламентите само по отношение на програмите за 2007 г.—2013 г.; при все това относно периода 2007 г.—2009 г. решението предполага процент на погрешност от 8,39 %, въпреки че италианските власти са обяснили, че извадката по член 10 от Регламент (ЕО) № 438/2001 на Комисията от 2 март 2001 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1260/1999 (ОВ L 63, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 39), не е уравновесена, той като не е съставена на случаен принцип, като същинска статистическа извадка, а чрез конкретно съсредоточаване върху проекти, съдържащи рискови фактори.


title: Дело F-98/07: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 29 януари 2009 г. — Petrilli/Комисия (Публична служба — Договорно наети служители със спомагателни функции — Допустимост — Увреждащ акт — Член 3б и член 88 от Условията за работа на другите служители на Общностите — Срок на договора — Член 3, параграф 1 от Решение на Комисията от 28 април 2004 г. относно максималната продължителност на наемане на временен персонал в службите на Комисията — Законосъобразност)

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/37

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 29 януари 2009 г. — Petrilli/Комисия
   (Дело F-98/07) (1)

   (Публична служба - Договорно наети служители със спомагателни функции - Допустимост - Увреждащ акт - Член 3б и член 88 от Условията за работа на другите служители на Общностите - Срок на договора - Член 3, параграф 1 от Решение на Комисията от 28 април 2004 г. относно максималната продължителност на наемане на временен персонал в службите на Комисията - Законосъобразност)
   2009/C 102/54
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Nicole Petrilli (Woluwé-Saint-Étienne, Белгия) (представител: J.-L. Lodomez, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: D. Martin и B. Eggers)

      Предмет

   От една страна, отмяна на решението на ОН, с което на основание на Решение на Комисията от 28 април 2004 г. относно максималната продължителност на наемане на временен персонал в службите на Комисията се отхвърля искането на жалбоподателя за подновяване на договора му като договорно нает служител и, от друга страна, искане за обезщетение.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Комисията на Европейските общности от 20 юли 2007 г. за отхвърляне на искането за продължаване на договора на г-жа Petrilli като договорно нает служител със спомагателни функции.

               2)

               В срок от три месеца, считано от датата на постановяване на настоящото междинно решение, страните следва да представят на Съда на публичната служба или определен със споразумение между тях размер на имуществена компенсация за незаконосъобразността на решението от 20 юли 2007 г. или, при липса на такова споразумение, конкретни цифри на исканията си за нейния размер.

               3)

               Съдът на публичната служба не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 297, 8.12.2008 г.


title: Дело T-448/14: Жалба, подадена на 17 юни 2014 г.  — Hitachi Metals/Комисия

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/48

         Жалба, подадена на 17 юни 2014 г. — Hitachi Metals/Комисия
   (Дело T-448/14)
   2014/C 282/62
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hitachi Metals Ltd (Токио, Япония) (представители: P. Crowther и C. Drew, Solicitors)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2014) 2139 на Комисията от 2 април 2014 г. относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и член 53 ЕИП по преписка AT.39610 — Power Cables (наричано по-нататък „решението“),

               —

               при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение частично и съществено да намали размера на глобата, наложена на J-Power Systems и на жалбоподателя, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че решението трябва да бъде отменено, тъй като Комисията не е доказала наличието на едно-единствено продължавано нарушение, включващо споразумение между азиатските и европейски производители взаимно да не навлизат на териториите си и споразумение за разпределяне между европейски компании на проекти в рамките на Европейското икономическо пространство (EИП).

               2.

               Второто правно основание е изведено от търдението, че Комисията е допуснала фактически и правни грешки при прилагането на член 101 ДФЕС, доколкото решението не доказва съобразно изискуемите правни стандарти участието на J-Power Systems Corporation през целия период на нарушението.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че когато е определяла размера на глобата, наложена на J-Power Systems Corporation, Комисията е допуснала грешки при прилагане на правото и при преценката, тъй като тази глоба не отразява тежестта на нарушението и силно ограничената роля на J-Power Systems Corporation в значителен период от нарушението.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че решението трябва да бъде отменено изцяло, тъй като се основава в решителна степен на доказателствата, които Комисията незаконно е иззела по време на проверките в офисите на Nexans. Тези доказателства са съществени за преценките на Комисията и по-специално за установяване наличието на едно-единствено продължавано нарушение, както и за установяване на разпределянето между европейски компании на проекти в рамките на Европейското икономическо пространство (EИП).


title: Съединени дела T-227/01—T-229/01, T-265/01, T-266/01 и T-270/01: Решение на Първоинстанционния съд от 9 септември 2009 г. — Diputación Foral de Álava и др./Комисия (Държавни помощи — Данъчни предимства, предоставени от териториална единица на държава членка — Данъчен кредит от 45 % от размера на инвестициите — Решения, с които схемите за помощи се обявяват за несъвместими с общия пазар и се разпорежда възстановяването на предоставените помощи — Професионално сдружение — Допустимост — Квалифициране като нова помощ или като съществуваща помощ — Принцип на защита на оправданите правни очаквания — Принцип на правната сигурност — Принцип на пропорционалност)

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/19

         Решение на Първоинстанционния съд от 9 септември 2009 г. — Diputación Foral de Álava и др./Комисия
   (Съединени дела T-227/01—T-229/01, T-265/01, T-266/01 и T-270/01) (1)

   (Държавни помощи - Данъчни предимства, предоставени от териториална единица на държава членка - Данъчен кредит от 45 % от размера на инвестициите - Решения, с които схемите за помощи се обявяват за несъвместими с общия пазар и се разпорежда възстановяването на предоставените помощи - Професионално сдружение - Допустимост - Квалифициране като нова помощ или като съществуваща помощ - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Принцип на правната сигурност - Принцип на пропорционалност)
   2009/C 256/33
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели по дело T-227/01: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (Испания) и Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (Испания) (представители: първоначално R. Falcón Tella, впоследствие M. Morales Isasi и I. Sáenz-Cortabarría Fernández, avocats)

      Жалбоподатели по дело T-228/01: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (Испания) и Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (представители: първоначално R. Falcón Tella, впоследствие M. Morales Isasi и I. Sáenz-Cortabarría Fernández, avocats)

      Жалбоподатели по дело T-229/01: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (Испания) и Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (представители: първоначално R. Falcón Tella, впоследствие M. Morales Isasi и I. Sáenz-Cortabarría Fernández, avocats)

      Жалбоподатели по дела T-265/01, T-266/01 и T-270/01: Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Билбао, Испания) (представители: M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco и V. Sopeña Blanco, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално J. Buendía Sierra, впоследствие F. Castillo de la Torre и C. Urraca Caviedes)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателите по дело T-227/01: Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava (Испания) (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, avocats) и Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Билбао) (представители: първоначално M. Araujo Boyd и R. Sanz, впоследствие M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco и V. Sopeña Blanco, avocats)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподатели по дело T-228/01: Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya (Испания), (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, avocats) и Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Билбао) (представители: първоначално M. Araujo Boyd и R. Sanz, впоследствие M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco и V. Sopeña Blanco, avocats)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподатели по дело T-229/01: Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (Испания), (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, avocats) и Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Билбао) (представители: i първоначално M. Araujo Boyd и R. Sanz, впоследствие M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco и V. Sopeña Blanco, avocats)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Comunidad Autónoma de la Rioja (Испания) (представители: A. Bretón Rodriguez, J. Criado Gámez и I. Serrano Blanco, avocats)

      Предмет

   По дела T-227/01 и T-265/01, жалба за отмяна на Решение 2002/820/ЕО на Комисията от 11 юли 2001 г. относно схемата за държавна помощ, приведена в действие от Испания в полза на предприятията от провинция Álava под формата на данъчен кредит от 45 % от инвестициите (ОВ L 296, 2002 г., стр. 1), по дела T-228/01 и T-266/01, искане за отмяна на Решение 2003/27/ЕО на Комисията от 11 юли 2001 година относно схемата за държавна помощ, приведена в действие от Испания в полза на предприятията от провинция Vizcaya под формата на данъчен кредит от 45 % от инвестициите (ОВ L 17, 2003 г., стр. 1), и по дела T-229/01 и T-270/01, жалба за отмяна на Решение 2002/894/ЕО на Комисията от 11 юли 2001 година относно схемата за държавна помощ, приведена в действие от Испания в полза на предприятията от провинция Guipúzcoa под формата на данъчен кредит от 45 % от инвестициите (ОВ L 314, 2002 г., стр. 26).

      Диспозитив

               1.

               Съединява дела T-227/01—T-229/01, T-265/01, T-266/01 и T-270/01 за целите на постановяване на съдебното решение.

               2.

               Отхвърля жалбите.

               3.

               По дела T-227/01—T-229/01:

                           —

                           всяка от Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa и Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Комисията и от Comunidad autónoma de La Rioja,

                           —

                           всяка от Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya и Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa понася направените от нея съдебни разноски.

               4.

               По дела T-265/01, T-266/01 и T-270/01 Confebask понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Комисията и от Comunidad autónoma de La Rioja.

      (1)  ОВ C 331, 24.11.2001 г.


title: Дело T-163/07: Жалба, подадена на 8 май 2007 г. — SC Gerovital Cosmetics S.A./СХВП — SC Farmec (GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan)

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/33

         Жалба, подадена на 8 май 2007 г. — SC Gerovital Cosmetics S.A./СХВП — SC Farmec (GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan)
   (Дело T-163/07)
   (2007/C 183/65)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: SC Gerovital Cosmetics S.A. (Букурещ, Румъния) (представител: D. Boştinşă, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Farmec S.A. (Cluj Napoca, Румъния)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), постановено на 27 февруари 2007 г. по дело R 271/2006-2 — GEROVITAL H3 и впоследствие

               —

               да се отмени решението на отдела по заличаването, постановено на 23 декември 2005 г. в процедурата на СХВП по обявяване на недействителност, със съответен номер 872С 0000986 034, марка на Общността 986034 GEROVITAL H3.

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративната марка на Общността, която съдържа словни елементи „GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan“, за стоки и услуги, които спадат към класове 3 и 42 — заявка № 986034

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Farmec S.A.

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: Фигуративната национална марка „Gerovital H3 PROF. DR. ANA ASLAN“ за някои стоки, които спадат към клас 3

      Решение на отдела по заличаването: Обявява търговската марка за изцяло недействителна

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на членове 52 и 53, параграф 2 от Регламент № 40/94 на Съвета
   Жалбоподателят счита, че румънската фигуративна марка, частично прехвърлена относно конкретни продукти, предвидени в прехвърлителния договор, от притежателя на международна и на национална регистрация, представлява по-ранна общоизвестна марка, която се ползва с добра репутация в повече от една държава-членка. По тази причина жалбоподателят претендира да бъде признато правото му на приоритет и изключителност при регистрацията.
   Освен това, във връзка с правата на ответната страна в процедурите по заличаване и обжалване (наричана по-нататък Farmec), жалбоподателят твърди, че притежава по-големи права относно марката, както по отношение на видовете козметичните продукти, които той има право да произвежда, така и относно техния състав. Основавайки се на предположението, че две дружества имат отделни и равностойни права върху марката GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan във връзка с интензивността на защитата, жалбоподателят счита, че приоритетът/предимството, на които се позовава Farmec, са ирелевантни.
   На последно място жалбоподателят твърди, че неговото право на собственост би било сериозно засегнато ако не получи международно признаване и защита на правата, произтичащи от прехвърлителния договор, въпреки твърдението му, че се ползва от пълни права и защита в Румъния.


title: Дело T-196/13: Жалба, подадена на 5 април 2013 г. — Nanu-Nana Joachim Hoepp/СХВП — Stal-Florez Botero (la nana)

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/31

         Жалба, подадена на 5 април 2013 г. — Nanu-Nana Joachim Hoepp/СХВП — Stal-Florez Botero (la nana)
   (Дело T-196/13)
   2013/C 171/59
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Бремен, Германия) (представител: T. Boddien, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Lina M. Stal-Florez Botero (Maarssen, Нидерландия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 29 януари 2013 г. по преписка R 300/2012-1 във връзка с производство за заличаване на вписването № 000005025 C (марка на Общността № 005205125) със страни Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG и Lina M. Stal-Florez Botero h.o.d.n. La Nana;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративна марка „la nana“ за стоки от класове 16, 20 и 24 — регистрация на марка на Общността № 5 205 125.

      Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят.

      Основание на искането за обявяване на недействителност: обявяването на недействителността е поискано на основание член 8, параграф 1, буква б) във връзка с член 53, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009 на Съвета.

      Решение на отдела по отмяна: изцяло отхвърля искането за обявяване на недействителност на основание член 57, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 на Съвета.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 53, параграф 1, буква a) във връзка с член 8, параграф 1, буква б), член 57, параграфи 2 и 3) и член 78, параграф 1, буква е) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-165/16: Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 21 март 2016 г. — Toufik Lounes/Secretary of State for the Home Department

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/17

         Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 21 март 2016 г. — Toufik Lounes/Secretary of State for the Home Department
   (Дело C-165/16)
   (2016/C 191/21)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Toufik Lounes

      Ответник: Secretary of State for the Home Department

      Преюдициален въпрос

   Когато испански гражданин и гражданин на Съюза:

               i)

               се премества в Обединеното кралство, упражнявайки правото си на свободно движение по Директива 2004/38/ЕО (1); и

               ii)

               пребивава в Обединеното кралство, упражнявайки правото си по член 7 или член 16 от Директива 2004/38/ЕО; и

               iii)

               впоследствие придобива британско гражданство, което притежава наред с испанското си гражданство, като става лице с двойно гражданство; и

               iv)

               няколко години след придобиването на британско гражданство сключва брак с гражданин на трета страна, с който пребивава в Обединеното кралство;

         тя и съпругът ѝ ползващи от Директива 2004/38/ЕО лица ли са по смисъла на член 3, параграф 1, при положение че тя пребивава в Обединеното кралство и притежава както испанско, така и британско гражданство?

      (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело C-315/11: Определение на председателя на Съда от 17 януари 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Breda — Нидерландия) — Adrianus Theodorus Gerardus Martines van de Ven, Michaele Anna Harriet Tiny van de Ven-Janssen/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/18

         Определение на председателя на Съда от 17 януари 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Breda — Нидерландия) — Adrianus Theodorus Gerardus Martines van de Ven, Michaele Anna Harriet Tiny van de Ven-Janssen/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Дело C-315/11) (1)

   2013/C 108/37
   Език на производството: нидерландски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 269, 10.9.2011 г.


title: Дело C-410/14: Преюдициално запитване от Oberlandesgerichts Düsseldorf (Германия), постъпило на 29 август 2014 г.  — Dr. Falk Pharma GmbH/DAK-Gesundheit

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/29

         Преюдициално запитване от Oberlandesgerichts Düsseldorf (Германия), постъпило на 29 август 2014 г. — Dr. Falk Pharma GmbH/DAK-Gesundheit
   (Дело C-410/14)
   2014/C 409/41
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Dr. Falk Pharma GmbH

      Ответник: DAK-Gesundheit

      Встъпила страна: Kohlpharma GmbH

      Преюдициални въпроси

   На основание член 267 ДФЕС до Съда на Европейския съюз се отправят следните въпроси за тълкуване на Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (1) (по-нататък „директивата“):

               1.

               Не е ли налице обществена поръчка по член 1, параграф 2, буква а) от Директива 2004/18/ЕО, ако възлагащите органи проведат процедура за допускане, в резултат на което възложат поръчката, без да изберат един или няколко икономически оператори (т.нар. модел „Open-House“)?

               2.

               Ако на първия въпрос се отговори в смисъл, че изборът на един или няколко икономически оператори е отличителна черта на обществената поръчка, възниква въпросът: трябва ли изборът на икономически оператори по смисъла на член 1, параграф 2, буква а) от Директива 2004/18/ЕО в светлината на член 2 от Директива 2004/18/ЕО да се тълкува в смисъл, че възлагащите органи могат чрез процедура за допускане да се откажат от избор на един или повече икономически оператори само когато са изпълнени следните предпоставки:

                           —

                           провеждането на процедура за допускане се публикува в цяла Европа,

                           —

                           установени са ясни правила за сключването на договора и присъединяването към него,

                           —

                           условията по договора са предварително установени по такъв начин, че нито един икономически оператор не може да окаже влияние върху съдържанието на договора,

                           —

                           на икономическите оператори се предоставя право на присъединяване към договора по всяко време, и

                           —

                           сключването на договора се оповестява в цяла Европа?

      (1)  ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, глава 6, том 8, стр. 116.


title: Дело T-195/08 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 15 юли 2008 г. — Antwerpse Bouwwerken/Комисия (Обезпечително производство — Обществени поръчки — Общностна процедура за възлагане на обществени поръчки — Отхвърляне на оферта — Молба за спиране на изпълнението и за постановяване на временни мерки — Допустимост — Правен интерес — Загуба на възможност — Липса на значителна и непоправима вреда — Липса на неотложност)

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/12

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 15 юли 2008 г. — Antwerpse Bouwwerken/Комисия
   (Дело T-195/08 R)
   (Обезпечително производство - Обществени поръчки - Общностна процедура за възлагане на обществени поръчки - Отхвърляне на оферта - Молба за спиране на изпълнението и за постановяване на временни мерки - Допустимост - Правен интерес - Загуба на възможност - Липса на значителна и непоправима вреда - Липса на неотложност)
   (2008/C 247/23)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Antwerpse Bouwwerken NV (Антверпен, Белгия) (представители: J. Verbist и D. de Keuster, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: E. Manhaeve, подпомаган от M. Gelders)
   Предмет
   Молба за постановяване на временни мерки, подадена в рамките на процедура за възлагане на обществени поръчки, образувана от Комисията във връзка със строителството на сграда.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-475/08 P: Жалба, подадена на 29 октомври 2008 г. от Radu Duta, срещу решението, постановено на 4 септември 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-103/07, Duta/Съд на Европейските общности

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/40

         Жалба, подадена на 29 октомври 2008 г. от Radu Duta, срещу решението, постановено на 4 септември 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-103/07, Duta/Съд на Европейските общности
   (Дело T-475/08 P)
   (2009/C 69/93)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Radu Duta (Люксембург, Люксембург) (представител: F. Krieg, avocat)

      Друга страна в производството: Съд на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се обяви настоящата жалба в производството по обжалване за допустима във вида, в който е подадена,

               —

               по същество същата да бъде уважена като обоснована,

               —

               поради което след изменение на Решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 4 септември 2008 г. първоначалната жалба на жалбоподателя в настоящото производство по обжалване да се обяви за допустима и да бъде уважена като обоснована,

               —

               поради което, предвид на посочените по-горе основания, обжалваните решения да бъдат отменени,

               —

               при необходимост делото да бъде изпратено за ново разглеждане на компетентния орган, който да се произнесе в съответствие с предстоящото съдебно решение,

               —

               да бъде осъден ответникът в настоящото производство по обжалване да заплати сумата от 1 100 000 EUR (един милион и сто хиляди евро) като обезщетение за вреди,

               —

               при необходимост да се разпореди провеждането на експертиза, която да определи стойността на претърпените от жалбоподателя вреди,

               —

               да бъде осъден ответникът в настоящото производство по обжалване да заплати всички съдебни разноски и разходи във връзка с настоящото производство,

               —

               да бъде установено, че жалбоподателят в настоящото производство по обжалване се позовава изрично на исканията си в първоинстанционното производство, приложени към настоящата жалба в производството по обжалване, които следва да се считат за неразделна част от нея,

               —

               извън това изрично да бъде установено, че жалбоподателят в настоящото производство по обжалване не прави отказ от никакви претенции, права, правни основания, искове и жалби, и по-специално да сезира Европейския съд по правата на човека.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба в производството по обжалване жалбоподателят иска отмяна на Решението на Съда на публичната служба (СПС) от 4 септември 2008 г., постановено по дело Duta/Съд на Европейските общности, F-103/07, с което се отхвърля като недопустима жалбата, с която жалбоподателят е поискал, от една страна, отмяна на паметната записка, с която е бил уведомен, че няма да му бъде предложена длъжност като съдебен помощник, и от друга страна, обезщетение за вредите, които твърди, че е претърпял.
   Жалбоподателят сочи, че е подал жалбата като обезпечение, за да запази правата си пред Европейския съд по правата на човека. Той не споменава точно аспектите, обект на критика, на съдебното решение, чиято отмяна е поискана, нито конкретните правни доводи в подкрепа на това искане.


title: Дело C-682/16: Преюдициално запитване от Vestre Landsret (Дания), постъпило на 30 декември 2016 г. — BEI ApS/Skatteministeriet

text:
               6.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 70/12

         Преюдициално запитване от Vestre Landsret (Дания), постъпило на 30 декември 2016 г. — BEI ApS/Skatteministeriet
   (Дело C-682/16)
   (2017/C 070/19)
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Vestre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: BEI ApS

      Ответник: Skatteministeriet

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 1, параграф 1 във връзка с член 1, параграф 4 от Директива 2003/49/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че местно за държава членка дружество, което попада в обхвата на член 3 от Директивата и при обстоятелства като разглежданите в случая получава лихви от дъщерно дружество в друга държава членка, е „бенефициер“ на съответните лихви по смисъла на Директивата?

                           1.1.

                           Трябва ли понятието „бенефициер“ по член 1, параграф 1 във връзка с член 1, параграф 4 от Директива 2003/49/ЕО да се тълкува в съответствие с аналогичното понятие по член 11 от модела на данъчна спогодба на ОИСР от 1977 г.?

                           1.2.

                           При утвърдителен отговор на въпрос 1.1, трябва ли понятието да се тълкува единствено с оглед на коментарите към член 11 от модела на данъчна спогодба от 1977 г. (точка 8), или може да се вземат предвид и по-късни коментари, включително допълненията от 2003 г. относно „дружествата за насочване на дохода“ (точка 8.1, понастоящем точка 10.1) и допълненията от 2014 г. относно „договорните или законовите задължения“ (точка 10.2)?

                           1.3.

                           Ако коментарите от 2003 г. могат да бъдат взети предвид при тълкуването, констатацията, че дружеството не е „бенефициер“ по смисъла на Директива 2003/49/ЕО, зависи ли от условието да е налице действително насочване на доход към лицата, които са „бенефициерите“ на въпросните лихви според държавата, на която платецът на лихвите е местно лице, и ако е така, има ли и допълнително условие за това — действителното насочване на дохода да е извършено скоро след плащането на лихвите и/или да е извършено под формата на лихвено плащане?

                                       1.3.1.

                                       Какво значение има в това отношение дали за заема е използван собствен капитал, дали въпросните лихви се начисляват към главницата („капитализират се“), дали получателят на лихвите е обложен за доходите си от тези лихви в държавата, на която платецът на лихвите е местно лице, дали получателят на лихвите впоследствие извършва вътрешногрупово плащане към дружеството майка в същата държава, така че да ползва възможността за адаптиране на данъчния финансов резултат съгласно действащата данъчна уредба в тази държава, дали въпросните лихви след това се преобразуват в собствен капитал в дружеството заемополучател и дали получателят на лихвите има договорно или законово задължение да прехвърли лихвите на друго лице?

                           1.4.

                           За преценката на въпроса трябва ли получателят на лихвите да се смята за „бенефициер“ по смисъла на Директивата, какво значение има обстоятелството, че след преценка на фактите по случая запитващата юрисдикция стига до извода, че получателят — без да има договорно или законово задължение да прехвърли получената лихва на друго лице — не е имал „пълно“ право да „използва и да се разпорежда“ с лихвите по смисъла на коментарите от 2014 г. по модела на данъчна спогодба от 1977 г.?

               2.

               За да може държава членка да се позове на член 5, параграф 1 от Директивата относно прилагането на националните разпоредби за предотвратяване на измамите и злоупотребите или на член 5, параграф 2 от Директивата, изисква ли се тази държава членка да е приела специални национални разпоредби за прилагане на член 5 от Директивата или националното право да съдържа общи разпоредби или принципи относно измамите, злоупотребите и избягването на данъци, които да могат да се тълкуват в съответствие с член 5?

                           2.1.

                           Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен, може ли член 2, параграф 2, буква d) от Закона за корпоративното подоходно облагане, който предвижда, че ограниченото данъчно задължение за доходите от лихви не се отнася до „лихвите, които са освободени от облагане […] на основание на Директива 2003/49/ЕО относно общата система на данъчно облагане на плащания на лихви и роялти между свързани дружества от различни държави членки“, да се смята за специална разпоредба на националното право по смисъла на член 5 от Директивата?

               3.

               Разпоредба, която се съдържа в спогодба за избягване на двойното данъчно облагане между две държави членки, съставена в съответствие с модела на данъчна спогодба на ОИСР, и която предвижда, че облагането на лихвите зависи от това дали получателят на лихвите трябва да се смята за бенефициер на тези лихви, представлява ли базирана на споразумение разпоредба за предотвратяване на злоупотребите по смисъла на член 5 от Директивата?

               4.

               Държавата членка, която не иска да признае дружество от друга държава членка за бенефициер на лихвите и смята, че дружеството от другата държава членка е т.нар. изкуствено дружество за насочване на дохода, длъжна ли е съгласно Директива 2003/49/ЕО или член 10 ЕО да посочи кой според нея е бенефициерът в такъв случай?

      (1)  Директива 2003/49/ЕО на Съвета от 3 юни 2003 година относно общата система на данъчно облагане на плащания на лихви и роялти между свързани дружества от различни държави членки (ОВ L 157, стр. 49; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 75).


title: Дело T-109/08: Жалба, подадена на 28 февруари 2008 г. — Freixenet/СХВП (Форма на бяла матирана бутилка)

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/25

         Жалба, подадена на 28 февруари 2008 г. — Freixenet/СХВП (Форма на бяла матирана бутилка)
   (Дело T-109/08)
   (2008/C 116/45)
   Език на жалбата: френски
   Страни

      Жалбоподател: Freixenet SA (Sant Sadurní d'Anoia, Испания) (представители: F. de Visscher, E. Cornu и D. Moreau, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               като главно искане, да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 30 октомври 2007 г. и като се направи това, което апелативният състав е трябвало да направи, да се постанови, че заявката за марка на Общността № 32 532 отговаря на условията за публикуване в съответствие с член 40 от РМО,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 30 октомври 2007 г.,

               —

               във всички случаи, да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Триизмерна марка под формата на бяла матирана бутилка за стоки от клас 33 (Заявка № 32 532)

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата; решение, прието вследствие на Решение на Първоинстанционния съд по дело T-190/04, Freixenet/СХВП (Форма на бяла матирана бутилка)

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграфи 1 и 3 и на член 73 от Регламент № 40/94, както и неизпълнение на задължението за мотивиране, доколкото:

               —

               апелативният състав не е изслушал становището на жалбоподателя по различната от фактическа гледна точка преценка, направена от апелативния състав,

               —

               апелативният състав не е уточнил на какви доказателства основава решението си,

               —

               външният вид на разглежданата бутилка е оригинален и се отличава от обичайния външен вид, съществувал до 1 април 1996 г., и

               —

               във всеки случай разглежданата марка е станала отличителна в Общността в резултат на използването й.


title: Дело C-40/08: Решение на Съда (първи състав) от 6 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n o 4 de Bilbao, Испания) — Asturcom Telecomunicaciones SL/Cristina Rodríguez Nogueira (Директива 93/13/ЕИО — Потребителски договори — Неравноправна арбитражна клауза — Недействителност — Арбитражно решение, което се ползва със сила на пресъдено нещо — Принудително изпълнение — Правомощие на националния съд по изпълнението служебно да разгледа недействителността на неравноправната арбитражна клауза — Принципи на равностойност и на ефективност)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/7

         Решение на Съда (първи състав) от 6 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 4 de Bilbao, Испания) — Asturcom Telecomunicaciones SL/Cristina Rodríguez Nogueira
   (Дело C-40/08) (1)

   (Директива 93/13/ЕИО - Потребителски договори - Неравноправна арбитражна клауза - Недействителност - Арбитражно решение, което се ползва със сила на пресъдено нещо - Принудително изпълнение - Правомощие на националния съд по изпълнението служебно да разгледа недействителността на неравноправната арбитражна клауза - Принципи на равностойност и на ефективност)
   2009/C 282/12
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia no4 de Bilbao

      Страни в главното производство

      Ищец: Asturcom Telecomunicaciones SL

      Ответник: Cristina Rodríguez Nogueira

      Предмет

   Преюдициално запитване — Juzgado de Primera Instancia no4 de Bilbao — Тълкуване на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, глава 15, том 2, стр. 273) — Подходящи и ефективни мерки за преустановяване на употребата на неравноправни клаузи — Молба за изпълнение на окончателно арбитражно решение, постановено в отсъствие на ответника въз основа на неравноправна арбитражна клауза

      Диспозитив

   Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че национална юрисдикция, сезирана с молба за принудително изпълнение на ползващо се със сила на пресъдено нещо арбитражно решение, постановено без явяване на потребителя, е длъжна, когато са налице необходимите за това правни и фактически обстоятелства, да прецени служебно неравноправния характер на арбитражна клауза, съдържаща се в сключен между потребител и продавач или доставчик договор, доколкото съгласно националните процесуалноправни норми тя може да извърши такава преценка в рамките на сходни национални производства. Ако случаят е такъв, юрисдикцията следва да изведе всички произтичащи от тази преценка последици съгласно националното право, за да гарантира, че посочената клауза не е обвързваща за потребителя.

      (1)  ОВ C 92, 12.4.2008 г.


title: Дело C-562/14 P: Жалба, подадена на 5 декември 2014 г. от Кралство Швеция срещу решението, постановено от Общия съд на 25 септември 2014 г. по дело T-306/12, Spirlea/Комисия

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/31

         Жалба, подадена на 5 декември 2014 г. от Кралство Швеция срещу решението, постановено от Общия съд на 25 септември 2014 г. по дело T-306/12, Spirlea/Комисия
   (Дело C-562/14 P)
   (2015/C 046/37)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Швеция (представител: C. Meyer-Seitz)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Darius Nicolai Spirlea и Mihaela Spirlea, Кралство Дания, Република Финландия, Чешка република и Кралство Испания

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 25 септември 2014 г. по дело Spirlea/Комисия, T-306/12,

               —

               да се отмени решението на Комисията от 21 юни 2012 г. с което на г-н и г-жа Spirlea се отказва достъп до поисканите документи и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата си.
   В първото основание жалбоподателят посочва, че Общият съд е допуснал грешка при тълкуването на член 4, параграф 2, трето тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията („Регламент за прозрачността“) (1), като е приел, че когато се позовава на изключението, свързано с процедурите по разследване, Комисията може да се основе на обща презумпция, за да откаже достъпа до документи, свързани с процедурата EU Pilot като етап, предхождащ евентуалното формално образуване на производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка, и че Комисията не е допуснала грешка при прилагането на правото, като е изтълкувала посочената разпоредба от Регламента за прозрачността в смисъл, че може да отхвърли заявлението за достъп до спорните документи, свързани с процедура EU Pilot, без да ги подложи на конкретна и индивидуална проверка.
   Във второто основание жалбоподателят посочва, че Общият съд е изтълкувал неправилно последната част от изречението от член 4, параграф 2 от Регламента за прозрачността, стигайки до извода, че Комисията не е допуснала грешка, като е приела, че не е налице по-висш обществен интерес по смисъла на тази разпоредба, който да обоснове оповестяването на спорните документи
   В третото основание жалбоподателят изтъква, че Общият съд е приложил неправилно правото на Съюза, като е приел, че във връзка с жалба за отмяна, подадена на основание член 263 ДФЕС, дори и когато делото следва да се разгледа с оглед на Регламента за прозрачността, законосъобразността на обжалвания акт трябва да се преценява в зависимост от фактическите и правните обстоятелства, съществуващи към датата, на която е приет актът.

      (1)  ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.


title: Дело C-225/10: Решение на Съда (втори състав) от 20 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Sozialgericht Nürnberg, Германия) — Juan Perez Garcia, Jose Arias Neira, Fernando Barrera Castro, Dolores Verdun Espinosa, в качеството на наследник на José Bernal Fernández/Familienkasse Nürnberg (Социална сигурност — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Членове 77 и 78 — Получатели на пенсии, дължими съгласно законодателството на няколко държави членки — Деца с увреждания — Семейни обезщетения за деца на издръжка — Право на обезщетения в държавата членка на някогашната месторабота — Наличие на право на обезщетения в държавата членка на пребиваване — Липса на заявление — Избор да се изплаща обезщетение за инвалидност, което е несъвместимо с обезщетенията за деца на издръжка — Понятие „обезщетение за деца на издръжка“ — Запазване на придобитите права в държавата членка на някогашната месторабота)

text:
               10.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 362/8

         Решение на Съда (втори състав) от 20 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Sozialgericht Nürnberg, Германия) — Juan Perez Garcia, Jose Arias Neira, Fernando Barrera Castro, Dolores Verdun Espinosa, в качеството на наследник на José Bernal Fernández/Familienkasse Nürnberg
   (Дело C-225/10) (1)

   (Социална сигурност - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Членове 77 и 78 - Получатели на пенсии, дължими съгласно законодателството на няколко държави членки - Деца с увреждания - Семейни обезщетения за деца на издръжка - Право на обезщетения в държавата членка на някогашната месторабота - Наличие на право на обезщетения в държавата членка на пребиваване - Липса на заявление - Избор да се изплаща обезщетение за инвалидност, което е несъвместимо с обезщетенията за деца на издръжка - Понятие „обезщетение за деца на издръжка“ - Запазване на придобитите права в държавата членка на някогашната месторабота)
   2011/C 362/11
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Sozialgericht Nürnberg

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Juan Perez Garcia, Jose Arias Neira, Fernando Barrera Castro, Dolores Verdun Espinosa, в качеството на наследник на José Bernal Fernández Jose Bernal Fernandez

      Ответник: Familienkasse Nürnberg

      Предмет

   Преюдициално запитване — Sozialgericht Nürnberg — Тълкуване на членове 77 и 78 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26) — Обезщетения за деца с увреждания на издръжка на пенсионери, които получават пенсия съгласно законодателството на повече от една държава членка, и обезщетения за сираци, за които се прилага законодателството на повече от една държава членка — Право на допълнително обезщетение, изплащано от държавата на месторабота, когато обезщетенията за деца в държавата на пребиваване са по-високи, но са несъвместими с независещо от вноски обезщетение за лица с увреждания, което заинтересованото лице е избрало да получава

      Диспозитив

               1.

               Член 77, параграф 2, буква б), подточка i) и член 78, параграф 2, буква б), подточка i) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, изменен с Регламент (ЕО) № 1992/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че получателите на пенсия за старост и/или инвалидност или сираците на починали работници — за които се е прилагало законодателството на няколко държави членки, но чиито права на пенсия и права в качеството на сирак се основават на законодателството само на държавата членка на някогашната месторабота — имат право да искат от компетентните органи на тази държава пълния размер на семейните помощи, предвидени от посоченото законодателство за децата с увреждания, въпреки че не са поискали да получават в държавата членка на пребиваване сходни помощи с по-висок размер, предвидени от законодателството на последната държава, тъй като са избрали да получават друго обезщетение за лица с увреждания, което е несъвместимо със споменатите помощи, доколкото правото на семейни помощи в държавата членка на някогашната месторабота е било придобито по силата само на законодателството на последната държава.

               2.

               Отговорът на третия въпрос съвпада с отговора на първите два въпроса, когато съгласно законодателството на държавата членка на пребиваване заинтересованите лица не могат да изберат да им бъдат изплащани семейни помощи в тази държава.

      (1)  ОВ C 221, 14.8.2010 г.


title: Дело T-503/14: Жалба, подадена на 2 юли 2014 г.  — Euroways/Комисия

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/54

         Жалба, подадена на 2 юли 2014 г. — Euroways/Комисия
   (Дело T-503/14)
   2014/C 282/72
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Euroways, SL (Оспиталет де Льобрегат, Испания) (представител: J. De Juan Casadevall, abogado)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               при условията на евентуалност и в случай, че испанската система за финансов лизинг (ИСФЛ) се приеме за незаконосъобразна държавна помощ, да разпореди възстановяване само до датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на решението за откриване на официалната процедура по разследване, а именно 21 септември 2011 г., и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-500/14, Derivados del Flúor/Комисия.


title: Дело T-156/06: Определение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2007 г. — Regione Siciliana/Комисия (Европейски социален фонд (FSE) — Намаляване на първоначално предоставената финансова помощ от Общността — Жалба за отмяна — Регионално или местно формирование — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/43

         Определение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2007 г. — Regione Siciliana/Комисия
   (Дело T-156/06) (1)

   (Европейски социален фонд (FSE) - Намаляване на първоначално предоставената финансова помощ от Общността - Жалба за отмяна - Регионално или местно формирование - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
   (2008/C 51/79)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Regione Siciliana (Италия) (представител: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Flynn, M. Velardo и A. Weimar, подпомагани от G. Faedo, avocat)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение C (2006) 1171 на Комисията от 23 март 2006 г. относно намаляване на финансовата помощ, предоставена от Европейския социален фонд (FSE) за оперативна програма в региона на Сицилия, която се вписва в общностната рамка за подпомагане на структурните дейности на Общността, свързани с цел № 1 в Италия (за периода от 1994 година до 1999 година).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда Regione Siciliana да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 178, 29.7.2006 г.


title: Дело C-290/10 P: Жалба, подадена на 10 юни 2010 г. от Franssons Verkstäder AB срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 10 май 2010 г. по дело T-98/10, Franssons Verkstäder/СХВП и Lindner Recyclingtech (Chaff Cutters)

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/10

         Жалба, подадена на 10 юни 2010 г. от Franssons Verkstäder AB срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 10 май 2010 г. по дело T-98/10, Franssons Verkstäder/СХВП и Lindner Recyclingtech (Chaff Cutters)
   (Дело C-290/10 P)
   ()
   2010/C 328/17
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Franssons Verkstäder AB (представител: O. Öhlén, advokat)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   С определение от 9 септември 2010 г. Съдът (осми състав) обяви жалбата за недопустима.


title: Дело T-681/14: Решение на Общия съд от 28 март 2017 г. — El-Qaddafi/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Либия — Замразяване на средства — Ограничения за влизане и за транзитно преминаване през територията на Съюза — Запазване на името на жалбоподателката — Право на защита — Задължение за мотивиране)

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/28

         Решение на Общия съд от 28 март 2017 г. — El-Qaddafi/Съвет
   (Дело T-681/14) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Либия - Замразяване на средства - Ограничения за влизане и за транзитно преминаване през територията на Съюза - Запазване на името на жалбоподателката - Право на защита - Задължение за мотивиране))
   (2017/C 151/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi (Маскат, Оман) (представители: първоначално J. Jones, QC, впоследствие S. Bafadhel, barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Kyriakopoulou и A. de Elera-San Miguel Hurtado)

      Предмет

   Жалба по член 263 ДФЕС за отмяна, от една страна, на Решение 2014/380/ОВППС на Съвета от 23 юни 2014 г. за изменение на Решение 2011/137/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия (OВ L 183, 2014 г., стp. 52), доколкото запазва името на жалбоподателката в списъка, включен в приложения I и III към Решение 2011/137/ОВППС на Съвета от 28 февруари 2011 г. относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия (OВ L 58, 2011 г., стp. 53), и, от друга страна, на Регламент за изпълнение (ЕС) № 689/2014 на Съвета от 23 юни 2014 година за изпълнение на член 16, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 204/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия (OВ L 183, 2014 г., стp. 1), доколкото запазва името на жалбоподателката в списъка, включен в приложение II към Регламент (ЕС) № 204/2011 на Съвета от 2 март 2011 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия (OВ L 58, 2011 г., стp. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение 2014/380/ОВППС на Съвета от 23 юни 2014 г. за изменение на Решение 2011/137/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия, доколкото запазва името на г-жа Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi в списъка, включен в приложения I и III към Решение 2011/137/ОВППС на Съвета от 28 февруари 2011 г. относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия.

               2)

               Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 689/2014 на Съвета от 23 юни 2014 година за изпълнение на член 16, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 204/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия, доколкото запазва името на г-жа El-Qaddafi в списъка, включен в приложение II към Регламент (ЕС) № 204/2011 на Съвета от 2 март 2011 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия.

               3)

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 431, 1.2.2014 г.


title: Дело F-17/08: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 8 юли 2010 г. — Wybranowski/Комисия (Публична служба — Общ конкурс — Невключване в списъка с резерви за назначения — Оценяване на устния изпит — Обявление за конкурс EPSO/AD/60/06 — Мотивация — Компетентност на конкурсната комисия — Преценка на кандидатите)

text:
               11.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/41

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 8 юли 2010 г. — Wybranowski/Комисия
   (Дело F-17/08) (1)

   (Публична служба - Общ конкурс - Невключване в списъка с резерви за назначения - Оценяване на устния изпит - Обявление за конкурс EPSO/AD/60/06 - Мотивация - Компетентност на конкурсната комисия - Преценка на кандидатите)
   2010/C 246/70
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Andrzej Wybranowski (Варшава, Полша) (представител: Z. Wybranowski, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и K. Herrmann)

      Предмет

   Изменение или отмяна на решението на конкурсната комисия за конкурс EPSO/AD/60/06 AD5 жалбоподателят да не бъде включен в списъка с резерви за назначения от посочения конкурс вследствие на резултатите от устния изпит.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Wybranowski да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 158, 21.6.2008 г., стр. 25.


title: Дело C-75/17 P: Жалба, подадена на 9 февруари 2017 г. от Fiesta Hotels & Resorts, S.L. срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 30 ноември 2016 г. по дело T-217/15, Fiesta Hotels & Resorts/EUIPO — Residencial Palladium (Palladium Palace Ibiza Resort & Spa)

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/17

         Жалба, подадена на 9 февруари 2017 г. от Fiesta Hotels & Resorts, S.L. срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 30 ноември 2016 г. по дело T-217/15, Fiesta Hotels & Resorts/EUIPO — Residencial Palladium (Palladium Palace Ibiza Resort & Spa)
   (Дело C-75/17 P)
   (2017/C 151/23)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Fiesta Hotels & Resorts, S.L. (представители: J.-B. Devaureix и J. C. Erdozain López, адвокати)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Искания

               —

               решението на Общия съд по дело T-217/15 от 30 ноември 2016 г. да бъде отменено изцяло,

               —

               направените в първоинстанционното производство искания да бъдат уважени изцяло, и

               —

               ответникът и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

                  Първо основание: допусната в обжалваното решение грешка при прилагане на правото, тъй като в него се приема, че за целите на член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 на Съвета (1) от 26 февруари 2009 г. относно марката на Европейския съюз („Регламентът“) изискването за обхват, „по-голям […] от местния“, е изпълнено независимо от размера на географската зона, в която притежателят на съответната марка упражнява дейността си. Това тълкуване изопачава дословния смисъл на термина „местен“ и целта, преследвана от член 8, параграф 4 от Регламента.
               В обжалваното решение посочената грешка при прилагане на правото е допусната при определянето на това дали използването на претендираното нерегистрирано търговско наименование е само с местен обхват, тъй като предвид се вземат документи с действие извън територията на Испания.
               От друга страна, от адресирането на услугите, извършвани от обозначения с марката или търговското наименование обект, към международна клиентела не следва, че използването на знака е с по-голям обхват от местния.
               Заключението, което се прави в обжалваното решение във връзка с изискването за обхват, „по-голям […] от местния“, съответно противоречи на целта на член 8, параграф 4 от Регламента. В обжалваното решение се приема, че това изискване, приложено към търговското наименование, въз основа на което се възразява срещу заявката за марка на Европейския съюз, не зависи от местния обхват на дейността на използващия го обект, а от „разнообразния географски произход на клиентелата му или реномето, с което се ползва в обществото в национален, а дори и в международен мащаб“. С тази констатация обжалваното решение излиза извън обхвата на рестриктивната цел на член 8, параграф 4 от Регламента, тъй като допуска надхвърлянето на строго местния обхват да бъде лесно доказано единствено чрез използването на нерегистрирания знак в Интернет или — предвид обстоятелствата в разглеждания случай — чрез настаняването на гости от различни страни в съответния обект.

               2.

                  Второ основание: допусната в обжалваното решение грешка при прилагане на правото, тъй като в него се приема, че за целите на член 8, параграф 4 от Регламента във връзка с член 9, параграф 1, буква d) от действащия в Испания Закон 17/2001 от 7 декември за марките [Ley 17/2001, de 7 de diciembre, de Marcas] не е необходим общоизвестен характер на съответния нерегистриран знак, при положение, че в по-голямата част от съдебната практика по този въпрос в Испания се приема точно обратното, а именно, изисква се не само използване на съответния знак, но и използването да е общоизвестно на значителна част от територията на Испания.

               3.

                  Трето основание: допусната в обжалваното решение грешка при прилагане на правото, тъй като в него се приема, че изискването по член 8, параграф 4, буква б) от Регламента относно марката на ЕС е изпълнено с оглед на решение LAGUIOLE (т. 37), при положение, че то не е приложимо, тъй като в разглеждания случай се тълкува испанското, а не френското право, както е било направено в решение LAGUIOLE, и тъй като жалбоподателят е посочил решения на испанския Върховен съд [Tribunal Supremo], в които ясно се забранява нерегистрирано търговско наименование да възпрепятства използването на по-късна марка, а ответникът не е доказал испанският Закон за нелоялната конкуренция [Ley de Competencia desleal] да допуска такава възможност, каквато жалбоподателят отхвърля и излага доводи за това.

               4.

                  Четвърто последно основание: допусната в обжалваното решение грешка при прилагане на правото при тълкуването на понятието „междинни марки“ съгласно испанския Закон за марките и по-специално грешка при прилагане на правото, допусната в обжалваното решение във връзка с член 65 от Регламента.
               Според жалбоподателя в обжалваното решение e допусната грешка при прилагане на правото, тъй като посоченият член 65 от Регламента не налага quaestio iuris, който се повдига предвид изложените от страните правни доводи, да се анализира stricto sensu. Противно на констатациите в обжалваното решение, жалбоподателят не иска да променя фактическата основа, взета предвид от апелативният състав при произнасянето му, а само изтъква правен довод, който разкрива грешката при прилагане на правото, допусната в обжалваното решение на EUIPO.
               Изтъква се принципът jura novit curia, съгласно който при произнасянето си съдът трябва да приложи правните норми, считани от него за релевантни, и да измени правното основание, на което почиват исканията на страните, при условие, че решението съответства на фактическите и правни въпроси, повдигнати от страните в спора, като посоченият предмет на делото не се променя, нито пък проблемът се преобразува в друг различен такъв. Общият съд съответно трябвало да разгледа изтъкнатите от жалбоподателя доводи, тъй като неразглеждането им води до ограничаване на неговото право на защита и до лишаването му от правото на регистрация.

      (1)
         ОВ L 78, 2009 г., стр. 1.


title: Дело C-9/13: Иск, предявен на 7 януари 2013 г. — Европейска комисия/Република Словения

text:
               2.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/15

         Иск, предявен на 7 януари 2013 г. — Европейска комисия/Република Словения
   (Дело C-9/13)
   2013/C 63/25
   Език на производството: словенски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Kukovec, P. Hetsch e O. Beynet)

      Ответник: Република Словения

      Искания на ищеца

   Европейската комисия иска от Съда:

               —

               да установи, че, като не е приела всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби за транспониране на Директива 2009/73/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО (2) и при всички положения като не е уведомила Комисията за въпросните разпоредби, Република Словения не е изпълнила задълженията си по смисъла на член 54, параграф 1 от посочената директива.

               —

               на основание член 260, параграф 3 ДФЕС Република Словения да бъде осъдена да заплаща периодична имуществена санкция в размер на 10 287,36 EUR на ден, считано от деня на произнасяне на съдебното решение по настоящото дело.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 3 март 2011 г.

      (1)  ОВ L 211, стр. 55.

      (2)  ОВ L 176, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 61.


title: Дело T-297/15 P: Жалба, подадена на 8 юни 2015 г. от Angel Coedo Suárez срещу решението, постановено на 26 март 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-38/14, Coedo Suárez/Съвет

text:
               27.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/44

         Жалба, подадена на 8 юни 2015 г. от Angel Coedo Suárez срещу решението, постановено на 26 март 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-38/14, Coedo Suárez/Съвет
   (Дело T-297/15 P)
   (2015/C 245/53)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ángel Coedo Suárez (Брюксел, Белгия) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, адвокати)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима,

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 26 март 2015 г., Coedo Suárez/Съвет (F-38/14, EU:F:2015:25),

               —

               да уважи исканията му за отмяна, направени в първоинстанционното производство,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски по двете производства.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага две основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първо основание — изопачаване на фактите и доказателствата и грешка при прилагане на правото, доколкото Съдът на публичната служба приема, че органът по назначаването не е допуснал явна грешка в преценката, като е счел, че лошото здравословно състояние на жалбоподателя не е смекчаващо обстоятелство.

               2.

               Второ основание — нарушение на задължението за мотивиране.


title: Дело T-258/15: Жалба, подадена на 22 май 2015 г. — Axa Mediterranean Holding/Комисия

text:
               27.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/39

         Жалба, подадена на 22 май 2015 г. — Axa Mediterranean Holding/Комисия
   (Дело T-258/15)
   (2015/C 245/46)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Axa Mediterranean Holding, S.A. (Палма де Майорка, Испания) (представители: J. Buendía Sierra, D. Armesto Macías и A. Balcells Cartagena, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 1 от решението в частта му, в която се обявява, че новото административно тълкуване на член 12 TRLIS [texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (изменение на испанския закон за корпоративния данък)], възприето от испанската администрация, трябва да се счита за държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар,

               —

               да отмени член 4, параграф 1 от решението, доколкото в него се изисква от Кралство Испания да сложи край на това, което Комисията счита за схема за помощи, описана в член 1 от решението,

               —

               да отмени член 4, параграфи 2, 3, 4 и 5 от решението, доколкото с тях на Кралство Испания се възлага да възстанови сумите, считани от Комисията за държавна помощ,

               —

               при условията на евентуалност, да ограничи обхвата на задължението за възстановяване, наложено на Кралство Испания в член 4, параграф 2 от решението, така че то да се извърши при същите условия като тези в първото и второто решение, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното решение в настоящото производство е същото като обжалваното по дела T-12/15, Banco de Santander и Santusa/Комисия и T-252/15 Ferrovial, SA и др./Комисия.
   Основанията и основните доводи са подобни на изтъкнатите по тези дела.


title: Дело C-120/14 P: Жалба, подадена на 29 март 2014 г. от Christoph Klein срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 21 януари 2014 г. по дело T-309/10, Christoph Klein/Европейска комисия

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/12

         Жалба, подадена на 29 март 2014 г. от Christoph Klein срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 21 януари 2014 г. по дело T-309/10, Christoph Klein/Европейска комисия
   (Дело C-120/14 P)
   2014/C 184/16
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Christoph Klein (представители: H.-J. Ahlt и M. Ahlt, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Федерална република Германия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени решението на Общия съд от 21 януари 2014 г. по дело T-309/10,

               —

               да се установи, че като не е приела решение в процедурата съгласно защитните разпоредби, която е в ход от 1998 г. във връзка със спорните медицински изделия, Комисията не е изпълнила задълженията си по Директива 93/42 и правото на Съюза и с това пряко е увредила жалбоподателя,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя обезщетение за вреди, чийто размер да бъде определен на следващ етап,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на Общия съд от 21 януари 2014 г. по дело T-309/10 и делото да бъде върнато на Общия съд за ново разглеждане.

      Основания и основни доводи

   Поради неправилно прилагане на правилата за погасителната давност за вземанията за обезщетение при реализиране на извъндоговорната отговорност на Съюза Общият съд се произнесъл в нарушение на член 46 от Статута, доколкото не съобразил, че уважаването на молбата за правна помощ прекъсва давността, защото от тази гледна точка се приравнява на предявяването на иск.
   Освен това Общият съд се произнесъл в нарушение на членове 8 и 18 от Директива 93/42 (1), доколкото приел, че те взаимно се изключват. Всъщност двете разпоредби следвало да се прилагат заедно. Изводът на Общия съд по въпроса не бил и достатъчно мотивиран.
   По-нататък Общият съд се произнесъл в нарушение на правото на Съюза, доколкото неправилно приел, че образуваната от германските власти процедура не съставлява процедура съгласно защитните клаузи.
   Продължителността на производството пред Комисията — над десет години, довела до нарушение на член 41 от Хартата на основните права и на принципа на добра администрация. Решението на Общия съд било неправилно, доколкото с него тези нарушения не били санкционирани.
   Накрая, Общият съд се произнесъл в нарушение на процесуалните правила. Той не взел предвид множество документи, които потвърждават доводите на жалбоподателя. Също така Общият съд просто игнорирал становището и правната аргументация на Европейския парламент, които жалбоподателят изрично изложил като част от своите доводи.

      (1)  Директива 93/42/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно медицинските изделия (ОВ L 169, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 11, стр. 244).


title: Дело T-378/08: Жалба, подадена на 10 септември 2008 г. — Португалия/Комисия

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/51

         Жалба, подадена на 10 септември 2008 г. — Португалия/Комисия
   (Дело T-378/08)
   (2008/C 285/91)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и J. de Oliveira)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               главно искане за обявяване за недействителен на акта за установяване на парично задължение на генералния директор на Генерална дирекция „Вътрешен пазар и услуги“, връчен с писмо MARKT/C2/PMS/bmgD(2008) 13692 от 15 юли 2008 г., озаглавено „Искане за плащане на периодична парична санкция, дължима от Португалската република в изпълнение на Решение по дело Комисия/Република Португалия (C-70/06)“,

               —

               евентуално искане за обявяване на същия акт за недействителен, доколкото поражда последици след 29 януари 2008 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски или, в случай че Първоинстанционният съд намали размера на санкцията, да се осъди всяка от страните да понесе направените от нея съдебни разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Португалската република твърди, че е изпълнила изцяло решенията на Съда със Закон 67/2007, с който изрично е отменена Наредба-закон № 48051.
   Португалската република също така твърди, че генералният директор на Генерална дирекция „Вътрешен пазар и услуги“ не е компетентен да приеме обжалвания акт, с който не е зачетено правото на защита на Португалската република, не са изпълнени изискванията за мотивиране и са допуснати съществени процесуални нарушения.


title: Съединени дела C-124/13 и C-125/13: Решение на Съда (голям състав) от 1 декември 2015 г. — Европейски парламент, Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Регламент (ЕС) № 1243/2012 — Избор на правно основание — Член 43, параграфи 2 и 3 ДФЕС — Политическо решение — Дългосрочен план за запасите от атлантическа треска)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/3

         Решение на Съда (голям състав) от 1 декември 2015 г. — Европейски парламент, Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Съединени дела C-124/13 и C-125/13) (1)

   ((Жалба за отмяна - Регламент (ЕС) № 1243/2012 - Избор на правно основание - Член 43, параграфи 2 и 3 ДФЕС - Политическо решение - Дългосрочен план за запасите от атлантическа треска))
   (2016/C 038/03)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Европейски парламент (представители: I. Liukkonen, L.G. Knudsen и R. Kaškina), Европейска комисия (представители: A. Bouquet, K. Banks и A. Szmytkowska)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Sitbon, A. de Gregorio Merino и A. Westerhof Löfflerová)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представители: M. Sampol Pucurull и N. Díaz Abad), Френска република (представители: G. de Bergues, D. Colas, R. Coesme и C. Candat), Република Полша (представители: B. Majczyna, M. Nowacki и A. Miłkowska)

      Диспозитив

               1)

               Отменя Регламент (ЕС) № 1243/2012 на Съвета от 19 декември 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1342/2008 за създаване на дългосрочен план за запасите от атлантическа треска и риболовните стопанства, които експлоатират тези запаси.

               2)

               Правните последици на Регламент № 1243/2012 се запазват до влизането в сила, в разумен срок, който не надвишава дванадесет месеца, считано от 1 януари на годината, следваща постановяването на настоящото решение, на ново решение, взето на правилното правно основание, а именно член 43, параграф 2 ДФЕС.

               3)

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

               4)

               Кралство Испания, Френската република и Република Полша понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 156, 1.6.2015 г.


title: Дело C-24/16: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 18 януари 2016 г. — Nintendo Co. Ltd/BigBen Interactive GmbH и BigBen Interactive SA

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/15

         Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 18 януари 2016 г. — Nintendo Co. Ltd/BigBen Interactive GmbH и BigBen Interactive SA
   (Дело C-24/16)
   (2016/C 145/19)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Nintendo Co. Ltd

      Ответник: BigBen Interactive GmbH, BigBen Interactive SA

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли в рамките на производство за уреждане на права по промишлен дизайн на Общността съдът на дадена държава членка, чиято компетентност по отношение на установен в друга държава членка ответник се основава единствено на член 79, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 (1) от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността във връзка с член 6, точка 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 (2) на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, на основание, че същият е снабдявал установен в тази държава членка ответник с потенциално нарушаващи защитени права стоки, да постанови спрямо първия ответник мерки, които са с действие на територията на Съюза и надхвърлят отношенията по доставки, от които произтича компетентността на този съд?

               2.

               Следва ли Регламент (ЕО) № 6/2002 от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността, по-специално член 20, параграф 1, буква в), да се тълкува в смисъл, че трето лице може да репродуцира за търговски цели промишлен дизайн на Общността, когато иска да разпространява допълнителни артикули към съответстващи на промишления дизайн на Общността стоки на притежателя? Ако отговорът е утвърдителен, какви са приложимите критерии за това?

               3.

               Как се определя държавата, „в която е извършено нарушението“ по смисъла на разпоредбата на член 8, параграф 2 Регламент (ЕО) № 864/2007 (3) на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 година относно приложимото право към извъндоговорни задължения („Рим II“) в хипотезите, в които нарушителят:

                           a)

                           предлага стоки, нарушаващи промишлени дизайни на Общността чрез интернет страница, и тази интернет страница е насочена включително към държави членки, различни от държавата членка, в която нарушителят е установен,

                           б)

                           транспортира стоки, нарушаващи промишлени дизайни на Общността, в държава членка, различна от тази, в която е установен?

         Следва ли член 15, букви а) и ж) от посочения регламент да се тълкуват в смисъл, че така определеното приложимо право се прилага и спрямо действия на други участващи лица?

      (1)  ОВ. L 3, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 33, стр. 70.

      (2)  ОВ. L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.

      (3)  ОВ. L 199, стр. 40


title: Дело C-93/12: Решение на Съда (трети състав) от 27 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — ЕТ „Агроконсултинг-04-Велко Стоянов“ /Изпълнителен директор на държавен фонд „Земеделие“ — Разплащателна агенция (Селско стопанство — Процесуална автономия на държавите членки — Обща селскостопанска политика — Помощи — Разглеждане на административни спорове — Определяне на подсъдността — Национален критерий — Административен съд по седалището на органа, издал оспорения административен акт — Принцип на равностойност — Принцип на ефективност — Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/28

         Решение на Съда (трети състав) от 27 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — ЕТ „Агроконсултинг-04-Велко Стоянов“/Изпълнителен директор на държавен фонд „Земеделие“ — Разплащателна агенция
   (Дело C-93/12) (1)

   (Селско стопанство - Процесуална автономия на държавите членки - Обща селскостопанска политика - Помощи - Разглеждане на административни спорове - Определяне на подсъдността - Национален критерий - Административен съд по седалището на органа, издал оспорения административен акт - Принцип на равностойност - Принцип на ефективност - Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
   2013/C 225/45
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ЕТ „Агроконсултинг-04-Велко Стоянов“

      Ответник: Изпълнителен директор на държавен фонд „Земеделие“ — Разплащателна агенция

      Предмет

   Преюдициално запитване — Административен съд София-град — Тълкуване на принципите на ефективност и ефективна съдебна защита, закрепени в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и на принципа на равностойност — Схема за подпомагане по Общата селскостопанска политика — Национална процесуалноправна норма, която предвижда възникналите при прилагането на Общата селскостопанска политика административни спорове да са подсъдни само на административния съд по седалището на издалия оспорения административен акт орган, а същевременно предвижда подобните вътрешни административноправни спорове да се разглеждат от съда по местонахождението на съответните земеделски земи.

      Диспозитив

   Правото на Съюза, и конкретно принципите на равностойност и ефективност, както и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, допуска национална норма относно подсъдността като закрепената в член 133, алинея 1 от Административнопроцесуалния кодекс, като последица от която всички спорове във връзка с решенията на националния орган, компетентен за изплащането на селскостопанските помощи по линия на общата селскостопанска политика на Европейския съюз, са подсъдни на един-единствен съд, при условие че способите, предназначени да гарантират защитата на правата, които правните субекти черпят от правото на Съюза, не се упражняват при по-неблагоприятни условия в сравнение с предвидените за способите за защита на правата, произтичащи от евентуално установените във вътрешното право схеми за подпомагане на земеделските производители, и при условие че тази норма относно подсъдността не създава на правните субекти процесуални неудобства от гледна точка в частност на продължителността на производството, които да правят прекомерно трудно упражняването на правата, произтичащи от правото на Съюза, което запитващата юрисдикция е компетентна да провери.

      (1)  ОВ C 133, 5.5.2012 г.


title: Дело C-57/13: Преюдициално запитване, отправено Tribunal Central Administrativo Norte (Португалия) на 4 февруари 2013 г. — Marina da Conceição Pacheco Almeida/Fundo de Garantia Salarial, IP, Instituto da Segurança

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/17

         Преюдициално запитване, отправено Tribunal Central Administrativo Norte (Португалия) на 4 февруари 2013 г. — Marina da Conceição Pacheco Almeida/Fundo de Garantia Salarial, IP, Instituto da Segurança
   (Дело C-57/13)
   2013/C 108/35
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Central Administrativo Norte

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Marina da Conceição Pacheco Almeida

      Ответник: Fundo de Garantia Salarial, IP, Instituto da Segurança Social, IP

      Преюдициален въпрос

   Следва ли правото на Съюза в областта на гарантирането на вземанията за трудови възнаграждения в случай на неплатежоспособност на работодателя, и по-специално членове 4 и 10 от Директива 80/987/ЕИО (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба на националното право, с която се гарантират единствено вземанията, възникнали в рамките на шестте месеца преди откриване на производството по несъстоятелност на работодателя, дори когато работниците са предявили иск срещу този работодател пред съда, разглеждащ трудови спорове, за определяне по съдебен ред на дължимите суми и за осъждане на работодателя да ги плати?

      (1)  Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година относно защитата на работниците в случай на обявяване в несъстоятелност на техния работодател (ОВ L 283, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 197).


title: Дело T-228/09: Жалба, подадена на 11 юни 2009 г. — United States Polo Association/СХВП — Textiles CMG (U.S. POLO ASSN.)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/62

         Жалба, подадена на 11 юни 2009 г. — United States Polo Association/СХВП — Textiles CMG (U.S. POLO ASSN.)
   (Дело T-228/09)
   2009/C 180/114
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: United States Polo Association (Lexington, Съединени американски щати) (представители: P. Goldenbaum, T. Melchert и I. Rohr, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Textiles CMG, SA (Onteniente, Валенсия, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 март 2009 г. по преписка R 886/2008-4, и

               —

               да се осъди ответникът да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя, и, ако другата страна в производството пред апелативния състав встъпи в съдебното производство, същата да понесе направените от нея съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „U.S. POLO ASSN.“ за стоки от класове 9, 20, 21, 24 и 27

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка „POLO-POLO“ за стоки от клас 24, регистрирана в Испания, словна марка „POLO-POLO“ за стоки от класове 24, 25 и 39, регистрирана в Общността

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението за всички оспорени стоки

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета), тъй като апелативният състав е допуснал грешка като е приел, че е налице вероятност от объркване между разглежданите марки.