title: Дело C-519/07 P: Жалба, подадена на 22 ноември 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението на Първоинстанционния съд, постановено на 12 септември 2007 г. по дело T-348/03, Koninklijke Friesland Foods NV (предишно Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV)/Комисия на Европейските общности

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/9

         Жалба, подадена на 22 ноември 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението на Първоинстанционния съд, постановено на 12 септември 2007 г. по дело T-348/03, Koninklijke Friesland Foods NV (предишно Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV)/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-519/07 P)
   (2008/C 37/11)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: H. van Vliet и S. Noë)

      Друга страна в производството: Koninklijke Friesland Foods NV, предишно Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение, да се отхвърли жалбата за отмяна на решението (1) и да се осъди Koninklijke Friesland Foods NV (KFF) да заплати съдебните разноски по производството пред Първоинстанционния съд и по настоящото производство по обжалване,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени обжалваното съдебно решение, доколкото то предоставя определени права на други участници на пазара освен Koninklijke Friesland Foods N, което на 11 юли 2001 г. е подало пред нидерландската данъчна администрация молба за прилагане на съответния режим на помощи и да се отхвърли жалбата за отмяна на решението, доколкото то предоставя други права на други участници на пазара освен KFF, което на 11 юли 2001 г. е подало молба за прилагане на разглеждания режим на помощи.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията счита, че Първоинстанционният съд е нарушил общностното право:

               (i)

               като приема, че KFF е било заинтересовано от производството, защото ако жалбата му бъде уважена, то може да подаде за разглеждане от нидерландските органи молба относно режима CFA (обжалвано решение точки 58-73),

               (ii)

               като приема, че KFF е лично и пряко засегнато от решението (обжалвано решение, точки 93-101);

               (iii)

               като отменя решението въз основа на обстоятелства, които не са били известни на Комисията, и които не е следвало да са й известни към момента на постановяване на нейното решение, а именно конкретното положение на KFF (обжалвано решение, точки 141-143);

               (iv)

               част 1: като неоснователно приема за неоспорено и следователно доказано обстоятелство от съществено значение за преценката на Първоинстанционния съд (като неправилно установява, че Комисията не е оспорила, че жалбоподателят е приел счетоводни мерки и финансови и икономически решения, които не са могли да бъдат изменени в срок от петнадесет месеца, обжалвано решение, точка 137);
               част 2: като приема, че едно предприятие, което само е подало молба, за да му бъде предоставено правото да се ползва от режим на помощи, може да се позовава на оправдани правни очаквания (обжалвано решение, точки 125-140);

               (v)

               като приема, че KFF може основателно да се позовава на принципа за равенство (обжалвано решение, точки 149 и 150);

               (vi)

               при условията на евентуалност: като отменя обжалваното решение, доколкото то предоставя права на други участници на пазара освен KFF (обжалвано решение, точка 1).

      (1)  Решение 2003/515/ЕО на Комисията от 17 февруари 2003 г. относно режима на помощи, приведен в изпълнение от Нидерландия за международните операции по финансиране.


title: Дела T-128/08 и T-241/08: Определение на Общия съд от 5 май 2010 г. — CBI и ABISP/Комисия (Държавни помощи — Субсидии, предоставени от белгийските власти на публичните болнични заведения — Услуга от общ икономически интерес — Оплакване — Твърдяно решение за приключване на преписката относно оплакването — Последващо приемане на решение за обявяване на помощ за съвместима с общия пазар — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/17

         Определение на Общия съд от 5 май 2010 г. — CBI и ABISP/Комисия
   (Дела T-128/08 и T-241/08) (1)

   (Държавни помощи - Субсидии, предоставени от белгийските власти на публичните болнични заведения - Услуга от общ икономически интерес - Оплакване - Твърдяно решение за приключване на преписката относно оплакването - Последващо приемане на решение за обявяване на помощ за съвместима с общия пазар - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2010/C 195/27
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Coordination bruxelloise d’institutions sociales et de santé (CBI) (Брюксел, Белгия) и Association bruxelloise des institutions de soins privées (ABISP) (Брюксел) (представители: D. Waelbroeck, avocat и D. Slater, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Giolito, J.-P. Keppenne и B. Stromsky)

      Предмет

   Искане за отмяна на твърдяното решение на Комисията, което произтича от нейните писма от 10 януари и 10 април 2008 г., да не започне предвидената в член 88, параграф 2 ЕО процедура и да приключи преписката относно оплакването на жалбоподателите, свързано с твърдените държавни помощи, предоставени от белгийските власти в рамките на финансирането на публичните болнични заведения от мрежата IRIS (Interhospitalière régionale des infrastructures de soins) на регион Брюксел-столица (Белгия)

      Диспозитив

               1.

               Съединява дела T-128/08 и T-241/08 за целите на определението.

               2.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбите.

               3.

               Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване, подадени от община Saint-Gilles (Белгия), община Etterbeek (Белгия), община Ixelles (Белгия), община Anderlecht (Белгия), регион Брюксел-столица (Белгия), град Брюксел (Белгия), както и от Република Финландия.

               4.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г.


title: Дело T-166/07: Иск, предявен на 8 май 2007 г. — Италия/Комисия

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/39

         Иск, предявен на 8 май 2007 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-166/07)
   (2007/C 155/71)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Италианска република (представител: Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени обявлението за конкурс на общо основание EPSO/AD/94/07 за съставяне на списък с резерви за попълване на 125 длъжности на Администратор (AD 5) в областта на информацията, комуникациите и медиите;

               —

               да се отмени обявлението за конкурс на общо основание EPSO/AST/37/07 за съставяне на списък с резерви за попълване на 110 длъжности на Асистент (AST3) в областта на комуникациите и медиите.

         Правни основания и основни доводи
   Основанията и основните доводи са сходни на изтъкнатите по дело T-156/07, Испания/Комисия.


title: Дело C-215/12 P: Жалба, подадена на 9 май 2012 г. от Grazer Wechselseitige Versicherung AG срещу Решение на Общия съд (шести състав) на 28 февруари 2012 г. по дело Grazer Wechselseitige Versicherung AG/Европейска комисия (T-282/08)

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/7

         Жалба, подадена на 9 май 2012 г. от Grazer Wechselseitige Versicherung AG срещу Решение на Общия съд (шести състав) на 28 февруари 2012 г. по дело Grazer Wechselseitige Versicherung AG/Европейска комисия (T-282/08)
   (Дело C-215/12 P)
   2012/C 184/13
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Grazer Wechselseitige Versicherung AG (представител: H. Wollmann, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               да реши окончателно правния спор, да отмени Решение 2008/719/EG на Европейската комисия от 30 април 2008 г. относно държавна помощ C 56/06 (бивш NN 77/06), предоставена от Австрия за приватизацията на Bank Burgenland (ОВ L 239, 2008 г., стр 32) и да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски, направени в производството пред Общия съд и пред Съда,

               —

               при условията на евентуалност спрямо искането по точка 2, да върне делото за ново разглеждане на Общия съд и да не се произнася по съдебните разноски

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу Решение на Общия съд от 28 февруари 2012 г. по дело Bank Burgenland (T-282/08). Жалбоподателят оспорва решението на Общия съд в неговата цялост. От една страна, обжалваното решение било засегнато от процесуални грешки, които накърнявали интересите на жалбоподателя. От друга страна, с решението си Общият съд нарушавал правото на Съюза в много отношения. Жалбоподателят посочва няколко правни основания.
   В първото си правно основание Grazer Wechselseitige Versicherung AG изтъква нарушение на правото на Съюза. Общият съд застъпвал становището, че в хода на приватизационното производство Провинция Burgenland не е трябвало да вземе предвид гаранцията за изпълнение, предоставена от Провинция Burgenland за съществуващите задължения на Bank Burgenland. Тези доводи били погрешни от правна страна. Общият съд бил приложил погрешно критерия за инвеститор в частния сектор. Общият съд не бил преценил правилно обстоятелството, че при гаранцията за изпълнение, предоставена от Провинция Burgenland, става дума за задължение, което провинцията е поела в качеството си на собственик на банката. В съответствие с практиката на Съда и с практиката на Общия съд по други дела, като например Ryanair
       (1), отговорността, поета от държава членка в рамките на икономическа дейност, следва да се вземе предвид при прилагането на критерия за частен инвеститор. Освен това становището на Общия съд не било в съответствие с effet utile на общностното право в областта на държавните помощи. Развитият от Общия съд принцип, че при приватизацията на банки държавите — членки на ЕС, не могат да следят за това приобретателят да освободи държавата членка от съществуващите държавни гаранции, можело да създаде съществени пречки за справяне с настоящата финансова криза и криза с държавния дълг.
   Във второто си правно основание жалбоподателят изтъква, че обжалваното съдебно решение е засегнато от процесуална грешка, тъй като Общият съд не бил посочил никакви собствени разсъждения във връзка със съществено основание на жалбата, а е препратил без обяснения към изложенията на Комисията. В това отношение ставало дума за погрешна преценка на Комисията, според която свързаните с условията на поръчката на провинцията (твърдяни) недостатъци, не били имали никакво влияние върху размера на направените оферти. Освен това чрез необмисленото възприемане на тази неправилна правна преценка Общият съд сам бил нарушил правото на Съюза. Общият съд бил пропуснал да забележи, че погрешните условия на поръчката биха могли да доведат до положение, при което оферентите да предложат по-висока цена, отколкото при безусловна тръжна процедура. При приватизацията на Bank Burgenland неуспелият консорциум очевидно бил предложил прекалено висока цена, за да компенсира качествените недостатъци на собствената си оферта (а именно риска от ангажиране на гаранцията на провинцията в случай на продажба на консорциума). Когато Общият съд разглежда качествения критерий „освобождаване от гаранцията за изпълнение“ за недопустим от гледна точка на правото в областта на обществените поръчки, в същото време той не е трябвало да приема, че офертата на консорциума съдържа добра приблизителна оценка на пазарната цена (невключваща държавна помощ) на Bank Burgenland.
   В третото си правно основание жалбоподателят изтъква нарушение на своето право на участие в производството. Общият съд не бил разгледал съществено основание на жалбата. Страните в производството не спорят по въпроса, че преди приключването на приватизационния процес, включително в хипотезата на продажба на консорциума, Bank Burgenland е емитирала допълнителни облигации за 320 милиона евро. Тези облигации са се били възползвали от гаранцията за изпълнение, предоставена от страна на провинцията. В жалбата си от 17 юли 2008 г. жалбоподателят посочва в това отношение, че посредством тази мярка консорциумът е бил облагодетелстван в значително по-голяма степен от жалбоподателя. Комисията не била взела това предвид при сравнението на двете оферти. В обжалваното съдебно решение Общият съд не се бил произнесъл по съответното основание на жалбата. По този начин Общият съд не бил разгледал изчерпателно основанията на жалбата и бил отнел възможността на общностния съд да упражни възложения му контрол.

      (1)  Решение на Съда от 17 декември 2008 г. по дело Ryanair/Комисия, T-196/04, Сборник, стр. II — 03643.


title: Дело C-133/10: Решение на Съда (пети състав) от 28 юли 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2005/81/ЕО — Прозрачност на финансовите отношения между държавите членки и публичните предприятия — Предприятие, което има задължението да води отделно счетоводство — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/7

         Решение на Съда (пети състав) от 28 юли 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-133/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2005/81/ЕО - Прозрачност на финансовите отношения между държавите членки и публичните предприятия - Предприятие, което има задължението да води отделно счетоводство - Липса на транспониране в определения срок)
   2011/C 298/11
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: V. Peere и K. Walkerová)

      Ответник: Кралство Белгия (представители: M. Jacobs и J.-C. Halleux)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на всички необходими разпоредби за съобразяване с Директива 2005/81/ЕО на Комисията от 28 ноември 2005 година за изменение на Директива 80/723/ЕИО относно прозрачността на финансовите отношения между държавите членки и публичните предприятия, както и за финансова прозрачност в определени предприятия (ОВ L 312, стp. 47)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приело в определения срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/81/ЕО на Комисията от 28 ноември 2005 година за изменение на Директива 80/723/ЕИО относно прозрачността на финансовите отношения между държавите членки и публичните предприятия, както и за финансова прозрачност в определени предприятия, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               2.

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 148, 5.6.2010 г.


title: Дело T-268/17: Жалба, подадена на 8 май 2017 г. — Съвместно предприятие Clean Sky 2/Revoind Industriale

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/31

         Жалба, подадена на 8 май 2017 г. — Съвместно предприятие Clean Sky 2/Revoind Industriale
   (Дело T-268/17)
   (2017/C 231/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Съвместно предприятие Clean Sky 2 (CSJU) (представители: B. Mastantuono, и M. Velardo, lawyer)

      Ответник: Revoind Industriale Srl (Орикола, Италия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да осъди ответника да заплати на CSJU сумата 101 370,94 EUR във връзка със Споразумението за безвъзмездна помощ за партньори № 632462 „EASIER-Experimental Acoustic Subsonic wind tunnel Investigation of the advanced geared turbofan Regional aircraft integrating HLD innovative low-noise design“, ведно със сумата 524,91 EUR, представляваща лихва за забава в размер на 3,5 % за периода между 7 февруари 2017 г. и 1 април 2017 г.;

               —

               да осъди ответника да заплати лихва в размер на 9,72 EUR дневно, считано от 2 април 2017 г. до пълното плащане на задължението, и

               —

               да осъди ответника да плати разноските в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните основания.
   Жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил договорните си задължения, като не е реализирал проекта EASIER и не е предоставил на CSJU релевантните доклади и резултати, в съответствие с член II.2 от приложение II към Споразумението за безвъзмездна помощ.
   Освен това ответникът не е изпълнил дължимата работа, посочена в приложение I, нарушавайки по този начин задълженията си по член II.3, букви a), д) и з) oт приложение II към Споразумението за безвъзмездна помощ.
   В съответствие с това жалбоподателят е прекратил Споразумението за безвъзмездна помощ на основание член II.38 от приложение II към Споразумението за безвъзмездна помощ и е издал дебитно известие за авансовото финансиране в размер на 101 370,94 EUR, което вече е било платено от координатора в полза на ответника съгласно клаузите на Споразумението за безвъзмездна помощ. В действителност авансовото финансиране остава собственост на жалбоподателя до окончателното плащане.
   Фактите, пораждащи задълженията на Revoind Industriale S.r.l. като бенефициент по Споразумението за безвъзмездна помощ, са в голяма степен безспорни по настоящото дело, а възраженията на ответника са общи, непълни и неподкрепени с доказателства, поради което са напълно неоснователни.
   В съответствие с това жалбоподателят може да иска възстановяване на платената на ответника сума като авансово финансиране, ведно с лихвите за забава.


title: Дело C-214/07: Иск, предявен на 23 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/10

         Иск, предявен на 23 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-214/07)
   (2007/C 170/17)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: C. Giolito, agent)

      Ответник: Френска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че след като не е изпълнила в определения срок решението на Комисията от 16 декември 2003 година относно схемата за помощ, въведена в действие от Франция по отношение на изкупуване на предприятия в затруднено положение (Държавна помощ С(2003 ) 4636) (1), Френската република не е изпълнила задълженията, произтичащи за нея по силата на членове 5 и 6 от посоченото решение, от член 249, алинея четвърта от Договора ЕО, както и от член 10 от същия договор;

               —

               да се осъди Френската република да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на своя иск Комисията изтъква, че ответникът не е направил необходимото, за да гарантира бързото и ефективно изпълнение на нейното решение, тъй като три години след неговото приемане не е било извършено и най-малко възстановяване на незаконно предоставената помощ от френската държава. Подобно положение било в определено противоречие с разпоредбите на член 249, алинея четвърта ЕО и на член 14, параграфи 1 и 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (2).
   За периода след 1993 година ответникът не можел повече да се позовава на абсолютна невъзможност да изпълни решението от 16 декември 2003 година. От една страна, фактически френските власти не били взели действително мерки за възстановяване на процесните помощи, като на задължените лица дори не са били изпратени разпореждания за възстановяване. От друга страна, тези власти не могли да се позовават на трудността при определяне на съответните бенефициери на помощи, доколкото като данъчни власти те са могли без затруднение да изчислят сумите на данъчните облекчения, от които са се ползвали посочените бенефициери.
   При всяко положение, от съдебната практика на Съда ставало ясно, че условието за абсолютна невъзможност за изпълнение не е изпълнено, щом като държавата-ответник се ограничава само до това да изложи пред Комисията правните, политическите и практическите затруднения, които поражда изпълнението на решението, разпореждащо възстановяване на помощта, без да е предприела истински постъпки пред съответните предприятия за възстановяване на стойността на тази помощ и без да е предложила на Комисията алтернативни способи за изпълнение на решението, които биха дали възможност за преодоляване на трудностите.

      (1)  ОВ 2004 г., L 108, стр. 38.

      (2)  ОВ L 83, стр. 1.


title: Дело T-19/13: Жалба, подадена на 11 януари 2013 г. — Ekologický právní servis/Комисия

text:
               16.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/25

         Жалба, подадена на 11 януари 2013 г. — Ekologický právní servis/Комисия
   (Дело T-19/13)
   2013/C 79/44
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ekologický právní servis (Бърно, Чешка република) (представител: P. Černý, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2012) 8382 на Европейската комисия от 12 ноември 2012 г., с което се обявява за недопустимо искането на жалбоподателя за вътрешно преразглеждане на Решение C(2012) 4576 на Комисията от 6 юли 2012 г., във връзка с нотифицираното от Чешката република заявление съгласно член 10в, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) за преходно безплатно разпределение на квоти за модернизиране на производството на електричество;

               —

               да се отмени Решение C(2012) 4576 на Комисията от 6 юли 2012 г. във връзка с нотифицираното от Чешката република заявление съгласно член 10в, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за преходно безплатно разпределение на квоти за модернизиране на производството на електричество; и

               —

               да се разпореди на ответника да заплати разноските по съдебното производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               С първото изтъкнато от него правно основание жалбоподателят твърди, че Решение C(2012) 8382 на Европейската комисия от 12 ноември 2012 г. е незаконосъобразно, тъй като с него се нарушават член 17 от Договора за функционирането на Европейския съюз, член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 2, параграф 1, буква ж) и член 10 от Регламент (ЕО) № 1367/2006 (2).

               2.

               С второто посочено от него правно основание жалбоподателят твърди, че Решение C(2012) 4576 на Комисията от 6 юли 2012 г. е незаконосъобразно, доколкото с него се нарушават член 263 ДФЕС, Директива 2003/87/ЕО за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността, съответно изменена с Директива 2009/29/ЕО (3), Съобщение на Комисията — Указателен документ относно възможността за прилагане на член 10в от Директива 2003/87/ЕО (2011/C 99/03) и Директива 2001/42/ЕО (4) относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда.

      (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета.

      (2)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността.

      (3)  Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за изменение на Директива 2003/87/ЕО с оглед подобряване и разширяване на схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове на Общността.

      (4)  Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда.


title: Дело C-624/10: Решение на Съда (осми състав) от 15 декември 2011 г. — Европейска комисия/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данъчни въпроси — Директива 2006/112/ЕО — Членове 168, 171, 193, 194, 204 и 214 — Законодателство на държава членка, в което се предвижда задължение за установения извън националната територия продавач или доставчик на услуги да посочи данъчен представител и да се регистрира по ДДС в тази държава членка — Правна уредба, която допуска компенсация между подлежащия на приспадане ДДС, платен от продавача или доставчика на услуги, установен извън националната територия и ДДС, събран от него от името и за сметка на неговите клиенти)

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/7

         Решение на Съда (осми състав) от 15 декември 2011 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-624/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - Директива 2006/112/ЕО - Членове 168, 171, 193, 194, 204 и 214 - Законодателство на държава членка, в което се предвижда задължение за установения извън националната територия продавач или доставчик на услуги да посочи данъчен представител и да се регистрира по ДДС в тази държава членка - Правна уредба, която допуска компенсация между подлежащия на приспадане ДДС, платен от продавача или доставчика на услуги, установен извън националната територия и ДДС, събран от него от името и за сметка на неговите клиенти)
   2012/C 39/10
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: M. Afonso)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и N. Rouam)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 168, 171, 193, 194, 204 и 214 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стp. 1, Специално издание на български език 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Национално законодателство, в което се предвижда задължение за установения извън националната територия продавач или доставчик на услуги да посочи данъчен представител — Задължение за регистрация по ДДС — Естество и обхват на правото на приспадане

      Диспозитив

               1.

               Като е предвидила в дял IV от административна инструкция 3 A-9-06 № 105 от 23 юни 2006 г. административно облекчение, което представлява изключение от режим за обратно начисляване на данъка върху добавената стойност и предполага установеният извън Франция продавач или доставчик на услуги да посочи данъчен представител и да се регистрира по ДДС във Франция и компенсация на подлежащия на приспадане данък върху добавената стойност, който той е заплатил, и този, който е събрал от името и за сметка на своите клиенти, Френската република не е изпълнила задълженията, които има по силата на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност и по-конкретно, членове 168, 171, 193, 194, 204 и 214 от нея.

               2.

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 72, 5.3.2011 г.


title: Дело C-598/14 P: Жалба, подадена на 22 декември 2014 г. от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 21 октомври 2014 г. по дело T-453/11, Szajner/СХВП

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/4

         Жалба, подадена на 22 декември 2014 г. от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 21 октомври 2014 г. по дело T-453/11, Szajner/СХВП
   (Дело C-598/14 P)
   (2015/C 096/06)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Други страни в производството: Gilbert Szajner, Forge de Laguiole

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               Да се осъди жалбоподателя в производството пред Общия съд да заплати направените от Службата съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата си, а именно нарушение на член 65 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (1) и на член 8, параграф 4, от същия регламент във връзка с член L 711-4 от Френския кодекс на интелектуалната собственост.
   Жалбоподателят счита, че Общият съд може да отмени или измени решение само ако към момента на приемането му спрямо него е съществувало някое от основанията за отмяна или за изменение, посочени в член 65, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009. Общият съд нарушил член 65, параграф 2 от посочения регламент, като нарушил обхвата на контрола си за законосъобразност, който трябвало да бъде ограничен до правните (включително съдебната практика, съществуваща към момента на приемането на решението) и фактическите обстоятелства, представени пред апелативния състав. Общият съд не бил установил, че апелативният състав е допуснал грешка към момента на приемане на обжалваното решение. Общият съд заменил със собствената си преценка тази на апелативния състав и разгледал решението на френския Cour de cassation от 10 юли 2012 г., по отношение на което апелативният състав нямал възможност да се произнесе.
   Освен това Общият съд изопачил решението на френския Cour de cassation от 10 юли 2012 г., като обявил, че то „не съдържа никакво противоречие, що се отнася до обхвата на предоставената на фирмено наименование защита, и е предназначено да бъде прилагано по общ начин“ и като му придал обхват, който явно не съответствал на другите материали по преписката, в контекста на член L 711-4 от Френския кодекс на интелектуалната собственост.
   На последно място, Общият съд допуснал грешка като определил секторите на дейност на дружеството Forge de Laguiole с оглед на критерии, присъщи за правото на марките. Общият съд трябвало да определи секторите на дейност на дружеството Forge de Laguiole чрез позоваване на предназначението и на използването на продаваните от последното стоки, а не само с оглед на естеството на стоките

      (1)  ОВ L 78, стр. 1.


title: Дело C-276/06: Определение на Съда (пети състав) от 17 април 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Tribunal du travail de Verviers — Белгия) — Mamate El Youssfi/Office national des pensions (ONP) (Член 104, параграф 3, алинея първа от Процедурния правилник — Евро-средиземноморско споразумение ЕО-Мароко — Член 65 — Принцип за забрана на дискриминацията в областта на социалното осигуряване — Гарантирани доходи за възрастни хора)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/25

         Определение на Съда (пети състав) от 17 април 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Tribunal du travail de Verviers — Белгия) — Mamate El Youssfi/Office national des pensions (ONP)
   (Дело C-276/06) (1)

   (Член 104, параграф 3, алинея първа от Процедурния правилник - Евро-средиземноморско споразумение ЕО-Мароко - Член 65 - Принцип за забрана на дискриминацията в областта на социалното осигуряване - Гарантирани доходи за възрастни хора)
   (2007/C 96/45)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal du travail [Трудов съд], Verviers
   Страни в главното производство

      Ищец: Mamate El Youssfi

      Ответник: Office national des pensions [Национална пенсионна служба] (ONP)
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Tribunal du travail de Verviers — Тълкуване на чл. 41 от Споразумението за сътрудничество между ЕИО и Кралство Мароко, одобрено с Регламент (ЕИО) № 2211/78 на Съвета от 26 септември 1978 година относно сключването на Споразумение за сътрудничество между Европейската икономическа общност и Кралство Мароко (ОВ L 264, стр. 1), изменен с чл. 65 от Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Кралство Мароко, от друга (ОВ L 70, стр. 2), както и на Регламент (ЕО) № 859/2003 на Съвета от 14 май 2003 година за разширяване на приложното поле на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 1408/71 и на Регламент (ЕИО) № 574/72 за граждани на трети страни, които все още не са субект на тези разпоредби единствено на основание тяхното гражданство (ОВ L 124, стр. 1), и на Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, стр. 1) — Принцип за забрана на дискриминацията — Отказ да се предоставят гарантирани доходи за възрастни хора на мароканска гражданка, пребиваваща в Белгия
   Диспозитив
   Член 65, параграф 1, алинея първа от Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Кралство Мароко, от друга, подписано в Брюксел на 26 февруари 1996 година и одобрено от името на посочените Общности с Решение 2000/204/ЕО, ЕОВС на Съвета и Комисията от 24 януари 2000 година, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска приемащата държава-членка да откаже да предостави гарантирани доходи за възрастни хора на мароканска гражданка, която е навършила 65 години и пребивава законно на територията на тази държава-членка, при условие че попада в приложното поле на посочената разпоредба

               —

               било поради обстоятелството, че самата тя е упражнявала дейност като заето лице в съответната държава-членка,

               —

               било поради качеството й на член на семейството на работник с мароканско гражданство, който полага или е полагал труд в тази държава-членка.

      (1)  ОВ C 224, 16.9.2006 г.


title: Дело C-84/10 P: Жалба, подадена на 12 февруари 2010 г. от Longevity Health Products, Inc. срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 9 декември 2009 г. по дело T-484/08 — Longevity Health Products, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели); друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Merck KGaA

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/29

         Жалба, подадена на 12 февруари 2010 г. от Longevity Health Products, Inc. срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 9 декември 2009 г. по дело T-484/08 — Longevity Health Products, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели); друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Merck KGaA
   (Дело C-84/10 P)
   2010/C 100/44
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Longevity Health Products, Inc. (представител: J. Korab, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Merck KGaA

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за допустима жалбата на Longevity Health Products, Inc.,

               —

               да се отмени Решение на Общия съд от 19 декември 2009 г. по дело Т-484/08, и

               —

               Службата за хармонизация във вътрешния пазар да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят обжалва решението на Общия съд, с което се отхвърля жалбата му за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 28 август 2008 г., с което се отхвърля заявката му за регистрация на словния знак „Kids Vits“. В решението си Общият съд потвърждава решението на апелативния състав, според което е налице вероятност от объркване с по-ранната словна марка на Общността „VITS4KIDS“.
   Жалбоподателят изтъква правни основания, изведени от наличието на процесуално нарушение и нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (наричан по-нататък „Регламента за марката на Общността“).
   Според жалбоподателя Общият съд е допуснал процесуално нарушение, доколкото въпреки обоснованите искания на жалбоподателя не му дал срок за подаване на реплика срещу изявленията на ответника в писмения отговор. Така изслушването на жалбоподателя било съкратено и съответно правото му на защита било нарушено в противоречие с разпоредбите на общностното право, приложими към производството пред Общия съд и пред Съда.
   Общият съд допуснал нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Общността, доколкото при анализа на вероятността от объркване неправилно пропуснал да извърши всеобхватна обща преценка на всички релевантни фактори. Общият съд погрешно приел, че общите словни елементи, които може да се установят при конфликтните марки, са достатъчни, за да се приеме наличието на вероятност от объркване по смисъла на правото в областта на марките.
   В частност Общият съд не взел предвид в нужната степен обстоятелството, че конфликтните марки са предназначени предимно за стоки и услуги, които в най-широк смисъл са свързани със здравето на хората, поради което от съответния кръг потребители можело да се очаква повишена степен на внимание. За потребителите било напълно известно, че при наименованията на марки, образувани въз основа на номенклатурата на химичните вещества или изведени от нея, и най-незначителните разлики могат да имат решаващо значение. Освен това потребителите щели да проявяват още по-голямо внимание предвид факта, че евентуално объркване на продуктите може да има твърде неприятни последици. Дори само това обстоятелство сочело наличието на особено внимание от страна на потребителите.
   Общият съд също така не взел предвид обстоятелството, че словните елементи на марките „Kids Vits“ и „VITS4KIDS“ значително се различават, тъй като при произнасяне се забелязвала очевидна фонетична разлика между наименованията на марките. Именно произношението на наименованието на марката било съществено за спомена, който марката оставя у потребителя, така че дори само поради тази причина вероятността от объркване била изключена. Въпреки наличието на сходство при изписването на марките, думите „kids“ и „vits“ били подредени различно в разглежданите марки, а и марката на ответника съдържала допълнителен знак (а именно цифрата „4“, която на английски следва да се изговаря „for“ в смисъл на „за“). Освен това разгледани в своята цялост, двете марки следвали два различни механизма за образуване на съставни понятия — обстоятелство, което само по себе си можело да гарантира тяхната отличимост.


title: Дело C-89/12: Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België (Белгия) на 17 февруари 2012 г. — Rose Marie Bark/Galileo Joint Undertaking, в ликвидация

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/18

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België (Белгия) на 17 февруари 2012 г. — Rose Marie Bark/Galileo Joint Undertaking, в ликвидация
   (Дело C-89/12)
   2012/C 133/32
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Cassatie van België

      Страни в главното производство

      Ищец: Rose Marie Bark

      Ответник: Galileo Joint Undertaking, в ликвидация

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 11, параграф 2 от Устава на съвместното предприятие „Галилео“, съдържащ се в приложението към Регламент (ЕО) № 876/2002 (1) на Съвета от 21 май 2002 година за създаване на съвместното предприятие „Галилео“, във връзка с член 2 от този регламент, да се тълкува в смисъл, че Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, и по-конкретно установените в тези Условия правила за определяне на размера на възнаграждението, се прилагат към наетите на срочен договор служители на съвместното предприятие „Галилео“?

      (1)  ОВ L 138, стр. 1.


title: Дело T-297/16 P: Жалба, подадена на 9 юни 2016 г. от Valéria Anna Gyarmathy срещу решението, постановено на 18 май 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-79/13, Gyarmathy/ЕЦМНН

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/13

      Жалба, подадена на 9 юни 2016 г. от Valéria Anna Gyarmathy срещу решението, постановено на 18 май 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-79/13, Gyarmathy/ЕЦМНН
      (Дело T-297/16 P)
      (2016/C 364/09)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Valéria Anna Gyarmathy (Гьор, Унгария) (представител: A. Véghely, lawyer)

         Друга страна в производството: Европейски център за мониторинг на наркотици и наркомании

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателката иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение на Съда на публичната служба от 18 май 2015 г. по дело F-79/13, Gyarmathy/ЕЦМНН,

                  —

                  да отмени решението на директора (бивш) на ЕЦМНН от 11 септември 2012 г., с което се отхвърля молбата на жалбоподателката за съдействие,

                  —

                  да отмени решението на директора (бивш) на ЕЦМНН от 14 септември 2012 г. договорът на жалбоподателката да не бъде подновяван,

                  —

                  да отмени решението на председателя (бивш) на управителния съвет на ЕЦМНН от 13 май 2013 г. и решението на директора (бивш) на ЕЦМНН от 25 юни 2013 г.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателката излага две основания в подкрепа на жалбата си.

                  1.

                  Първо основание: искането за отмяна на решението на директора на ЕЦМНН от 11 септември 2012 г., отхвърлящо молбата на жалбоподателката за съдействие:
                  Жалбоподателката твърди, че в първоинстанционното си решение по дело F-79/13 от 18 май 2015 г. Съдът на публичната служба, изопачава фактите и отрича многобройните доказателства, приложени по делото, като постановява, че оплакванията на жалбоподателката са били надлежно разгледани от администрацията на Агенцията. Директорът (бивш) на ЕЦМНН е отхвърлил молбата на жалбоподателката за съдействие, първо и най-вече, молбата ѝ за преместване с цел избягване на продължителния и широкообхватен тормоз от страна на прекия ѝ висшестоящ. Директорът (бивш) е нарушил задължението си да окаже съдействие и задължението си за полагане на грижа и добра администрация (решения от 27 ноември 2008 г., Klug/EMEA, F-35/07, EU:F:2008:150, т. 74 и от 12 юли 2011 г., Комисия/Q, T-80/09 P, EU:T:2011:347, т. 84). Въз основа на фактите и доказателствата, приети по делото, член 24 oт Правилника за длъжностните лица и относимата трайно установена съдебна практика, директорът (бивш) на ЕЦМНН, действащ в качеството си на орган по назначаването, не е оказал на жалбоподателката исканото съдействие и не е взел необходимите мерки за защита на спокойствието в службата като цяло и на жалбоподателката от малтретирането, на което тя е станала жертва, в частност. В резултат на това що се отнася до първото основание първоинстанционното решение на Съда на публичната служба е фактически неточно и освен това противоречи на законодателството и на трайно установената съдебна практика на Общността. Поради това то трябва да бъде отменено, както и оспореното решение.

                  2.

                  Второ основание за отмяна: искане за отмяна на решението от 14 септември 2012 г. договорът на жалбоподателката да не бъде подновяван:
                  Обжалваното първоинстанционно решение на Съда на публичната служба се основава на мотива, че решението на директора (бивш) на ЕЦМНН от 19 декември 2012 г. се отнася до официалната жалба на жалбоподателката от 10 декември 2012 г., оспорваща — включително, но не само — решението на директора (бивш) от 14 септември 2012 г. договорът за наемане на работа на жалбоподателката да не бъде подновяван. Въпреки това, както е видно от самия текст на посоченото писмо, не е възможно то да бъде тълкувано по този начин. Вместо това, то е решение за започване на административно разследване въз основа на оплакването на жалбоподателката. В допълнение, в същото писмо директорът (бивш) отрича да е взел каквото и да е решение относно договора за наемане на жалбоподателката. По-нататък, дори да се приеме явно погрешното тълкуване на оспореното решение, то противоречи на закона и е незаконно, тъй като жалбоподателката изобщо не е била изслушана преди това (решение от 12 декември 2013 г., CH/Парламент, F-129/12, EU:F:2013:203), съставлява обикновен подготвителен акт (решение от 16 март 2009 г., R/Комисия, T-156/08 P, EU:T:2009:69) и като такъв не би могло да бъде обжалвано самостоятелно (решение от 10 ноември 2009 г., N/Парламент, F-71/08, EU:F:2009:150, и определение от 23 октомври 2012 г., Possanzini/Frontex, F-61/11, EU:F:2012:146). Оспореното решение съставлява и злоупотреба с власт (решения от 19 октомври 1995 г., Obst/Комисия, T-562/93, EU:T:1995:181; от 12 декември 2000 г., Dejaiffe/СХВП, T-223/99, EU:T:2000:292, и от 25 септември 2012 г., Bermejo Garde/ЕИСК, F-41/10, EU:F:2012:135), съгласно доказателствата, приложени по делото. Под въпрос е дори дали директорът (бивш) на ЕЦМНН е имал такава власт към момента на приемане на оспореното решение (определение от 25 октомври 1996 г., Lopes/Съд, T-26/96, EU:T:1996:157). Следва да се напомни, че ответникът не е представил писмена защита, което от своя страна е довело до постановяване на неприсъствено решение. В мотивите на обжалваното първоинстанционно решение Съдът на публичната служба се е позовал на довод от защитата на ответника, представена по друго дело (F-22/14, Gyarmathy/ЕЦМНН), като по този начин е нарушил процесуалните граници. Първоинстанционното решение на Съда на публичната служба по отношение на второто основание също противоречи на фактите и доказателствата, приети по делото. То съставлява явно нарушение на процесуалните граници. Поради това то трябва да бъде отменено, както и оспореното решение.


title: Дело C-485/15: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 11 септември 2015 г. — Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA/Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/16

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 11 септември 2015 г. — Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA/Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA)
   (Дело C-485/15)
   (2015/C 414/19)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA

      Ответник: Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA)

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли принципите на недопускане на дискриминация, равно третиране, прозрачност, публично оповестяване, конкуренция, установени в Договора за Европейския съюз, национална правна уредба, като съдържащата се в свързаните разпоредби на член 10 от Закон № 537/93, членове 6, 7, 8 и 17 от Министерски декрет № 521/1997, член 17 от Декрет-закон № 67/97, член 3, втора алинея от Законодателен декрет № 96/2005, член 11 от Декрет-закон № 216/2011, във връзка с член 6 от Декрет-закон № 78/2010, доколкото тези национални разпоредби позволяват възлагането на концесия за цялостно управление на летище за период от четиридесет години да се извърши без публична тръжна процедура?


title: Дело T-235/00: Определение на Общия съд от 6 октомври 2011 г. — Codess Sociale и др./Комисия

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/44

         Определение на Общия съд от 6 октомври 2011 г. — Codess Sociale и др./Комисия
   (Дело T-235/00) (1)

   2011/C 347/78
   Език на производството: италиански
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 4, 6.1.2001 г.


title: Дело C-42/14: Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 27 януари 2014 г.  — Minister Finansów/Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/19

         Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 27 януари 2014 г. — Minister Finansów/Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie
   (Дело C-42/14)
   2014/C 135/21
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в касационното производство: Minister Finansów

      Oтветник в касационното производство: Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли разпоредбите на член 14, параграф 1, член 15, параграф 1 и член 24, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) да се тълкуват в смисъл, че са налице доставки на електроенергия, топлоенергия и вода, както и на услуги по отвеждане на отпадъците от страна на наемодателя към наемателя, който непосредствено ползва тези стоки и услуги, когато те се доставят до съответните помещения от специализирано за това трето лице, наемодателят е страна по съответните договори за тяхната доставка и единствено направените за това разходи се прехвърлят върху наемателя, който действително ползва стоките и услугите?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: при предоставяне на услугата отдаване под наем разходите за ползваните от наемателя на помещението електроенергия, топлоенергия, водоснабдяване и отвеждане на отпадъци увеличават ли данъчната основа (наема) по смисъла на член 73 от Директива 2006/112 или съответните доставки на стоки и услуги представляват доставки, отделни от услугата отдаване под наем на помещението?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1, Специално издание на български език; 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело F-2/11: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 декември 2012 г. — BW/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Длъжностно лице в изпитателен срок — Нетитуляризиране в края на изпитателния срок — Мотивиране на решението за уволняване на длъжностно лице в изпитателен срок — Право на защита)

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/30

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 декември 2012 г. — BW/Комисия
   (Дело F-2/11) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Длъжностно лице в изпитателен срок - Нетитуляризиране в края на изпитателния срок - Мотивиране на решението за уволняване на длъжностно лице в изпитателен срок - Право на защита)
   2013/C 38/57
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: BW (Брюксел, Белгия) (представители: L. Levi, S. Bonté и A. Blot, avocats, впоследствие H. Soland, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и P. Pecho, впоследствие M. J. Baquero Cruz)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението за уволнение на жалбоподателя в края на изпитателния срок, както и за обезщетяване на вредите, които е претърпял поради това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда BW да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 72, 5.3.2011 г., стр. 36.


title: Дело F-37/09: Жалба, подадена на 2 април 2009 г. — Doyle/Европол

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/26

         Жалба, подадена на 2 април 2009 г. — Doyle/Европол
   (Дело F-37/09)
   2009/C 167/51
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Margaret Doyle (Noordwijkerhout, Нидерландия) (представител: P. de Casparis)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението от 12 юни 2008 г., с което жалбоподателят се уведомява за невъзможността да му се предложи постоянна длъжност, както и на решението от 7 януари 2009 г., с което се отхвърля подадената срещу първото решение жалба.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението от 12 юни 2008 г., с което ответникът е посочил на жалбоподателя, че не може да му предложи постоянно назначение, както и решението, постановено по жалба на 7 януари 2009 г., с което изложените от жалбоподателя твърдения за нарушения срещу решението от 12 юни 2008 г. се приемат за неоснователни,

               —

               да се осъди Европол да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-256/14: Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия), постъпило на 28 май 2014 г.  — Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               8.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/12

         Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия), постъпило на 28 май 2014 г. — Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Дело C-256/14)
   2014/C 303/16
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA

      Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли правото на Европейския съюз да се начислява ДДС, когато частно дружество — оператор на инфраструктурата за разпределение на природен газ, прехвърля в тежест на дружество, което ползва тази инфраструктура, стойността на таксите за ползване на подпочвеното пространство, заплащани на общините, на територията на които са разположени тръбопроводите на инфраструктурата, без да добавя към нея допълнителни суми?

               2)

               Като се има предвид, че в таксите за ползване на подпочвеното пространство, събирани от административно-териториалните единици при упражняване на властническите им правомощия, не е включен ДДС, допуска ли правото на Съюза начисляване на ДДС при прехвърляне на стойността на тези такси, платени от частно дружество — оператор на инфраструктурата за разпределение на природен газ, в тежест на дружество, което ползва тази инфраструктура?


title: Дело T-114/13 P: Жалба, подадена на 22 февруари 2013 г. от Maria Concetta Cerafogli срещу решението, постановено на 12 декември 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-43/10, Cerafogli/ЕЦБ

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/42

         Жалба, подадена на 22 февруари 2013 г. от Maria Concetta Cerafogli срещу решението, постановено на 12 декември 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-43/10, Cerafogli/ЕЦБ
   (Дело T-114/13 P)
   2013/C 114/65
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Maria Concetta Cerafogli (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: L. Levi, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателката иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               вследствие от което:

                           —

                           да отмени решението на Европейската централна банка от 24 ноември 2009 г., с което се отхвърлят оплакванията на жалбоподателката за дискриминация и за накърняване на достойнството ѝ в резултат от поведението на нейното ръководство и, ако е необходимо, да отмени решението от 24 март 2010 г., с което се отхвърля специалната жалба;

                           —

                           да уважи исканията на жалбоподателката, както те са изложени в нейната административна жалба, и по-специално:

                           —

                           да се спре всякаква форма на дискриминация и морален натиск както в устна форма, така и при възлагане и разпределяне на работа,

                           —

                           да се получи писмено оттегляне от г-н G. на неговите обидни и заплашващи изявления,

                           —

                           при всички случаи, да се присъди обезщетение за претърпените неимуществени и имуществени вреди, определено по справедливост на 50 000 EUR (неимуществени вреди) и 15 000 EUR (материални вреди);

                           —

                           да се нареди на ЕЦБ да представи пълния доклад на своето вътрешно административно разследване с всички негови приложения, включително протоколите от заседанията. Освен това да се нареди на ЕЦБ да представи цялата кореспонденция между разследващата комисия и Изпълнителния съвет и/или председателя на ЕЦБ,

                           —

                           да се призове като свидетел бившия социален съветник на жалбоподателката,

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски, както за производството по обжалване, така и за първоинстанционното производство.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателката излага пет правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдения за нарушение на правото ѝ на защита, изопачаване на фактите, нарушение на принципа на пропорционалност, нарушение на член 20 от Регламент (ЕО) № 45/2001 (1) и нарушение на правото ѝ на ефективна съдебна защита. В това отношение жалбоподателката изтъква, че Съдът на публичната служба на Европейския съюз („СПС“) допуснал грешка при прилагане на правото и нарушил правото ѝ на защита като приел, че тя не може да разчита на задължението на ЕЦБ да зачита правото на защита. Всъщност, решението за отхвърляне на искането ѝ за съдействие засегнало съществено интересите на жалбоподателката, а освен това производството било „образувано“ срещу нея по смисъла на съдебната практика (Решение по дело Комисия/Lisrestal). Тъй като на жалбоподателката не бил предоставен достъп до преписката, тя освен това не била в състояние да организира надлежно защитата пред европейската юрисдикция на своите права, свързани с производството, от което следвало и нарушение на правото ѝ на ефективна съдебна защита.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдение за нарушение на правото на ефективна съдебна защита и на задължението на съда за мотивиране. В това отношение жалбоподателката поискала от СПС да разпореди на ЕЦБ, на основание член 55 от Процедурния правилник на СПС, да предостави преписката от разследването заедно с приложенията към доклада за разследването и протоколите от изслушванията. В обжалваното съдебно решение не били взети предвид тези искания за процесуално-организационни действия в нарушение на правото на жалбоподателката на ефективна съдебна защита и на задължението на съда за мотивиране.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдение за нарушение на правомощията на разследващата комисия и на задължението за съдействие, тъй като и в двете производства (а именно разследването и производството пред СПС) констатациите били много ограничени, доколкото доказвали само, че някои колеги са направили отрицателни изявления по отношение на жалбоподателката и на нейната работа. Това обаче излизало извън обхвата на искането за съдействие, а оттам и на правомощията на разследващата комисия, а именно да даде квалификация на отрицателните изявления по отношение на жалбоподателката. Освен това в обжалваното съдебно решение не била взета предвид несправедливостта на това положение, а именно че жалбоподателката не е била уведомена за отрицателните изявления, което я поставило в безпомощно положение, в което не е могла да се защити срещу засягането на доброто ѝ име.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдение за нарушение на член 6, параграф 5 от административно циркулярно писмо 1/2006 на Изпълнителният съвет на ЕЦБ от 21 март 2006 г. относно вътрешните административни разследвания, тъй като в обжалваното съдебно решение неправилно било прието, че докладът от разследването заедно с цялата преписка следва да се съобщят само на лицето, което ръководи разследването.

               5.

               Петото правно основание е изведено от нарушение относно явната грешка в преценката и от нарушение на задължението на съда за мотивиране, доколкото даденото в обжалваното съдебно решение определение на явна грешка в преценката не съответства на практиката на Общия съд. Освен това в обжалваното съдебно решение било допуснато нарушение в частта относно контрола на явната грешка в преценката.

      (1)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142)


title: Дело T-421/11: Решение на Общия съд от 5 декември 2012 г. — Qualitest/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Жалба за отмяна — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/43

         Решение на Общия съд от 5 декември 2012 г. — Qualitest/Съвет
   (Дело T-421/11) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката)
   2013/C 26/82
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Qualitest FZE (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: L. Catrain González, avocat, E. Wright и H. Zhu, barristers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Marhic и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Встъпила страна, подпомагаща ответника: Европейска комисия (представители: S. Boelaert и T. Scharf)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение 2011/299/ОВППС на Съвета от 23 май 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 136, стр. 65), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 503/2011 на Съвета от 23 май 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 136, стр. 26) и на Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (OB L 88, стр. 1).

      Диспозитив

               1.

               Отменя в частта, в която се отнасят до Qualitest FZE:

                           —

                           Решение 2011/299/ОВППС на Съвета от 23 май 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран,

                           —

                           Регламент за изпълнение (ЕС) № 503/2011 на Съвета от 23 май 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран,

                           —

                           Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010

               2.

               Последиците от Решение 2011/299 за Qualitest се запазват до момента, в който отмяната на Регламент за изпълнение № 503/2011 и на Регламент № 267/2012 породи действие.

               3.

               Съветът на Европейския съюз понася, наред с направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски на Qualitest.

               4.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело C-264/12: Определение на Съда (шести състав) от 26 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal do Trabalho de Porto — Португалия) — Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins/Fidelidade Mundial — Companhia de Seguros, SA (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник — Харта на основните права на Европейския съюз — Национална правна уредба, с която се намаляват заплатите на някои работници и служители от публичния сектор — Неприлагане на правото на Съюза — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/26

         Определение на Съда (шести състав) от 26 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal do Trabalho de Porto — Португалия) — Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins/Fidelidade Mundial — Companhia de Seguros, SA
   (Дело C-264/12) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник - Харта на основните права на Европейския съюз - Национална правна уредба, с която се намаляват заплатите на някои работници и служители от публичния сектор - Неприлагане на правото на Съюза - Явна липса на компетентност на Съда))
   2014/C 315/39
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal do Trabalho de Porto

      Страни в главното производство

      Ищец: Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins

      Ответник: Fidelidade Mundial — Companhia de Seguros, SA

      Диспозитив

   Произнасянето по преюдициалното запитване, отправено от Tribunal do Trabalho do Porto (Португалия) с акт от 22 май 2012 г. (дело C — 264/12), очевидно не е от компетентността на Съда на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 209, 14.7.2012 г.


title: Дело C-431/14 P: Решение на Съда (голям състав) от 8 март 2016 г. — Република Гърция/Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Помощи за обезщетение, изплатени от гръцката агенция за селскостопанско застраховане (ELGA) през 2008 г. и 2009 г. — Решение, с което помощите се обявяват за несъвместими с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването им — Понятие за държавна помощ — член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС — Насоки за държавните помощи в сектора на селското стопанство — Задължение за мотивиране — Изопачаване на доказателства)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/9

         Решение на Съда (голям състав) от 8 март 2016 г. — Република Гърция/Европейска комисия
   (Дело C-431/14 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Помощи за обезщетение, изплатени от гръцката агенция за селскостопанско застраховане (ELGA) през 2008 г. и 2009 г. - Решение, с което помощите се обявяват за несъвместими с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването им - Понятие за държавна помощ - член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС - Насоки за държавните помощи в сектора на селското стопанство - Задължение за мотивиране - Изопачаване на доказателства))
   (2016/C 156/11)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias и A. Vasilopoulou)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Bouchagiar, R. Sauer и D. Triantafyllou)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 395, 10.11.2014 г.


title: Дело T-481/14: Жалба, подадена на 20 юни 2014 г.  — European Dynamics Luxembourg и Evropaïki Dynamiki/EIT

text:
               6.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 351/10

         Жалба, подадена на 20 юни 2014 г. — European Dynamics Luxembourg и Evropaïki Dynamiki/EIT
   (Дело T-481/14)
   2014/C 351/12
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Люксембург) и Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: E. Siouti и M. Sfyri, lawyers)

      Ответник: Европейският институт за иновации и технологии (EIT)

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на ответника за възлагане на поръчка, съобщено на жалбоподателите в писмо от 11 април 2014 г., и всички последващи, свързани с него решения на ответника, включително решението за възлагане на договора на победителя в търга (което не е било съобщено на жалбоподателите);

               —

               да отмени решението на директора на EIT oт 25 април 2014 г., с което се отказва разкриването на състава на комитета за оценяване;

               —

               да осъди ответника да заплати на жалбоподателите обезщетение в размер на 1 58  430,40 EUR за вредите от загубата на възможността да им бъде възложен договор в рамките на тръжната процедура;

               —

               да осъди ответника да заплати на жалбоподателите съдебните и други разноски, направени във връзка с настоящата жалба.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат четири правни основания.

               1.

               Първо правно основание, състоящо се в твърдението, че ответникът е смесил критериите за подбор и възлагане, с което е нарушил член 110 oт Финансовия регламент (1) и член 149 oт Делегирания регламент (2).

               2.

               Второ правно основание, състоящо се в твърдение за нарушение на членове 105 и 113 oт Финансовия регламент и член 138 от Делегирания регламент, тъй като при оценката на офертите ответникът е използвал неизвестен критерий, който не е бил включен в тръжните книжа и е нарушил задълженията си да уточни критериите за възлагане и тяхната относителна тежест или, когато е подходящо, реда на намаляване на значението им. Жалбоподателите по-нататък изтъкват, че ответникът се е основал на тайна, сумираща система за оценяване, довела до нарушения и грешки при оценката.

               3.

               Трето правно основание, състоящо се в твърдението, че ответникът е допуснал множество сериозни грешки в преценката.

               4.

               Четвъртото правно основание, състоящо се в твърдение за нарушение на член 2, параграф 3 и член 8 oт Регламент 1049/2001 (3), поради отказа да се разкрие състава на комитета за оценяване, което би позволило на жалбоподателите да извършат проверка за липса на конфликт на интереси.

      (1)  Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (OВ L 298, стp. 1).

      (2)  Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (OВ L 362, стp. 1).

      (3)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OВ L 145, стp. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-243/16: Жалба, подадена на 18 май 2016 г. — Freddo/EUIPO – Freddo Freddo („Freggo“)

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/48

         Жалба, подадена на 18 май 2016 г. — Freddo/EUIPO – Freddo Freddo („Freggo“)
   (Дело T-243/16)
   (2016/C 243/54)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Freddo SA (Буенос Айрес, Аржентина) (представители: S. Malynicz, QC, K. Gilbert, G. Lodge, Solicitors)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Freddo Freddo, SL (Мадрид, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „Freggo“ – Заявка за регистрация № 7 606 064

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 17 февруари 2016 г. по преписка R 919/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO (а в случай, че встъпи — и другата страна в производството пред EUIPO) да заплати собствените си съдебни разноски и тези на жалбоподателя.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-539/09: Решение на Съда (голям състав) от 15 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Намерение, изразено от Сметната палата, за извършване на одити в държава членка — Отказ от страна на тази държава членка — Правомощия на Сметната палата — Член 248 ЕО — Одит на сътрудничеството между националните административни органи в областта на данъка върху добавената ﾁтойност — Регламент (ЕО) № 1798/2003 — Приходи на Общността — Собствени ресурси, получени от данъка върху добавената стойност)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/5

      Решение на Съда (голям състав) от 15 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
      (Дело C-539/09) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Намерение, изразено от Сметната палата, за извършване на одити в държава членка - Отказ от страна на тази държава членка - Правомощия на Сметната палата - Член 248 ЕО - Одит на сътрудничеството между националните административни органи в областта на данъка върху добавената стойност - Регламент (ЕО) № 1798/2003 - Приходи на Общността - Собствени ресурси, получени от данъка върху добавената стойност)
      (2012/C 25/08)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: A. Caeiros и B. Conte)

         Ответник: Федерална република Германия (представители: C. Blaschke и N. Graf Vitzthum)

         Страни, встъпили в подкрепа на исканията на ищеца: Европейски парламент (представители: R. Passos и E. Waldherr), Сметна палата на Европейския съюз (представители: R. Crowe, T. Kennedy и B. Schäfer)

         Предмет

      Неизпълнение на задължения на държава членка — Нарушение на член 10 ЕО и на член 248, параграфи 1, 2 и 3 ЕО, както и на член 140, параграф 2 и на член 142, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198) — Отказ да бъде предоставена възможност на Сметната палата да извърши одити в Германия във връзка с административното сътрудничество в областта на данъка върху добавената стойност — Обхват на контролните правомощия на Сметната палата

         Диспозитив

                  1.

                  Като се е противопоставила на извършването от Сметната палата на Европейския съюз на одити в Германия относно административното сътрудничество на основание на Регламент (ЕО) № 1798/2003 на Съвета от 7 октомври 2003 година относно административното сътрудничество в областта на данъка върху добавената стойност и на правилата за прилагането му, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 248, параграфи 1—3 ЕО.

                  2.

                  Отхвърля иска в останалата му част.

                  3.

                  Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

                  4.

                  Европейският парламент и Сметната палата на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 51, 27.2.2010 г.


title: Дело T-5/10: Определение на Общия съд от 16 февруари 2011 г. — Комисия/Earthscan

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/20

         Определение на Общия съд от 16 февруари 2011 г. — Комисия/Earthscan
   (Дело T-5/10) (1)

   2011/C 113/41
   Език на производството: английски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 80, 27.3.2010 г.


title: Дело C-17/14: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 16 януари 2014 г.  — Société Générale SA/Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/10

         Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 16 януари 2014 г. — Société Générale SA/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-17/14)
   2014/C 129/13
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в касационното производство: Société Générale SA

      Ответник в касационното производство: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициални въпроси

               1)

               В случай като разглеждания, при който държавата по източника на дохода удържа данък върху дивидентите при разпределянето им, трябва ли сравнението между чуждестранните и местните лица за целите на прилагането на член 63 ДФЕС да обхваща и корпоративния данък, от който за местните лица се приспада удържаният при източника данък върху дивидентите?

               2)

                           a.

                           При утвърдителен отговор на първия въпрос: трябва ли при сравнението да се вземат предвид всички разходи, които от икономическа гледна точка са свързани с акциите, за които се изплащат дивидентите?

                           б.

                           При отрицателен отговор на предходния въпрос: трябва ли все пак да се вземат предвид евентуалното приспадане при придобитите заедно с акциите дивиденти за минал период и евентуалните разходи по финансирането на инвестицията в притежаваните акции?

               3)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: при преценката дали евентуално дискриминационният данък при източника е валидно неутрализиран въз основа на сключена от държавата по източника на дохода спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, достатъчно ли е, че i) съответната спогодба за избягване на двойното данъчно облагане предвижда данъчно намаление в държавата по установяване чрез приспадане на удържания при източника данък и че в конкретния случай, независимо че тази възможност не е неограничена, ii) в резултат от намалението данъчната тежест за чуждестранните лица в Нидерландия не е по-висока от тази за местните лица? В случай на непълно приспадане в годината, в която са разпределени дивидентите, за преценката във връзка с неутрализирането от значение ли възможността да се пренесе неприспаднатата част и правото на приспадане да се упражни през следващите години?


title: Дело C-15/06 P: Решение на Съда (пети състав) от 22 март 2007 г. — Regione Siciliana/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР) — Приключване на финансова помощ — Иск за отмяна — Допустимост — Регионално или местно образувание — Актове, които засягат пряко и лично това образувание — Пряко засягане)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/15

         Решение на Съда (пети състав) от 22 март 2007 г. — Regione Siciliana/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-15/06 P) (1)

   (Обжалване - Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР) - Приключване на финансова помощ - Иск за отмяна - Допустимост - Регионално или местно образувание - Актове, които засягат пряко и лично това образувание - Пряко засягане)
   (2007/C 96/24)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Regione Siciliana (представител: G. Aiello, адвокат)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: E. de March и L. Flynn, G. Faedo, адвокат)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу решението на Първоинстанционния съд (първи разширен състав) от 18 октомври 2005 г., Regione Siciliana/Комисия (T-60/03), с което той е отхвърлил като неоснователен искът за отмяна на Решение C (2002) 4905 на Комисията от 11 декември 2002 г. за прекратяване на първоначално отпуснатата от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) финансова помощ в размер равен на или по-голям от 15 милиона ECU за инфраструктурен проект, чиято цел е изграждането на язовир в Сицилия (Италия), както и за събиране на отпуснатите от Комисията авансови средства.
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 18 октомври 2005 г., Regione Siciliana/Комисия (T-60/03).

               2)

               Отхвърля като недопустим иска на Regione Siciliana за отмяна на Решение C (2002) 4905 на Комисията от 11 декември 2002 г. за преустановяване на помощта, отпусната на Италианската република с Решение C (87) 2090 026 на Комисията от 17 декември 1987 г. относно отпускането на предназначена за инфраструктурни инвестиции в Италия (регион: Сицилия) финансова помощ от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) в размер равен на или по-голям от 15 милиона [EUR], и за събиране на отпуснатите от Комисията авансови средства на основание на тази финансова помощ.

               3)

               Оставя без разглеждане жалбата, подадена от Regione Siciliana срещу посоченото в точка 1 от диспозитива решение.

               4)

               Осъжда Regione Siciliana да заплати разноските пред настоящата съдебна инстанция, както и свързаните с първоинстанционното производство разноски.

      (1)  ОВ C 74, 25 март 2006 г.


title: Дело T-66/14: Иск, предявен на 24 януари 2014 г . — Bredenkamp и др./Съвет и Комисия

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/47

         Иск, предявен на24 януари 2014 г. — Bredenkamp и др./Съвет и Комисия
   (Дело T-66/14)
   2014/C 112/60
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищци: John Arnold Bredenkamp (Хараре, Зимбабве); Echo Delta (Holdings) PCC Ltd (Касълтаун, о-в Ман); Scottlee Holdings (Private) Ltd (Хараре); и Fodya (Private) Ltd (Хараре) (представители: P. Moser, QC (Queen's Counsel) и G. Martin, Solicitor)

      Ответници: Европейска комисия и Съвет на Европейския съюз

      Искания на ищеца

   Ищците искат от Общия съд:

               —

               да постанови процесуално-организационна мярка, с която да задължи ответниците да представят цялата информация и всички доказателства на разположение на тези институции във връзка с включването на ищците в списъка,

               —

               да осъди Съвета и/или Комисията да изплати на ищците обезщетение за имуществените и неимуществени вреди, претърпени от тях поради незаконосъобразното налагане на санкции от страна на ЕС, изразяващи се във включването (и последващото оставяне до 2012 г.) на имената им в приложението към Регламент (ЕО) № 314/2004 на Съвета посредством, съответно: Обща позиция 2009/68/ОВППС на Съвета и Регламент (ЕО) № 77/2009 на Комисията; Решение 2010/92/ОВППС на Съвета, Регламент (ЕС) № 173/2010 на Комисията, Решение 2011/101/ОВППС на Съвета и Регламент (ЕС) № 174/2011 на Комисията,

               —

               да осъди ответниците да заплатят сложна лихва в размер на Euribor + 2% (или друг приложим размер, определен от Съда) върху дължимата от тях сума на ищците от датата на постановяване на съдебното решение,

               —

               да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски на ищците.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си, ищците излагат четири основания.

               1.

               В рамките на първото те твърдят, че въпросните актове нямат надлежно правно основание, тъй като са приети единствено на базата на членове 60 и 301 ЕО, отнасящи се изключително до разпоредби по отношение на трети страни, а не на физически лица и дружества.

               2.

               В рамките на второто основание те твърдят, че въпросните актове съдържат явни фактически грешки, тъй като не установяват наличието на силни връзки с правителството на Зимбабве, финансова или друга подкрепа за режима, поради което не отговарят на изискванията, произтичащи от възложената на ответниците тежест на доказване, а в резултат от това процесът на вземане на решение е бил незаконосъобразен.

               3.

               В рамките на третото основание те твърдят, че въпросните актове нарушават основни процесуални изисквания, тъй като не съдържат достатъчно или никакви мотиви, ищците не са получили възможност да бъдат изслушани или да представят оневиняващи ги твърдения.

               4.

               В рамките на четвъртото основание те твърдят, че въпросните актове нарушават основни принципи на правото на ЕС, закрепени и в член 1 от Първи допълнителен протокол към Европейската конвенция за защита на правата на човека (ЕКПЧ), тъй като незаконосъобразно ограничават правото на собственост на ищците.


title: Дело C-446/13: Решение на Съда (втори състав) от 2 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Société Fonderie 2A/Ministre de l'Économie et des Finances (Преюдициално запитване — Шеста директива ДДС — Член 8, параграф 1, буква а) — Определяне на мястото на доставка на стоки — Доставчик, който е установен в държава членка, различна от тази, в която е установен приобретателят — Преработка на стоката в държавата членка, където е установен приобретателят)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/15

         Решение на Съда (втори състав) от 2 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Société Fonderie 2A/Ministre de l'Économie et des Finances
   (Дело C-446/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Шеста директива ДДС - Член 8, параграф 1, буква а) - Определяне на мястото на доставка на стоки - Доставчик, който е установен в държава членка, различна от тази, в която е установен приобретателят - Преработка на стоката в държавата членка, където е установен приобретателят))
   2014/C 421/20
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Société Fonderie 2A

      Ответник: Ministre de l'Économie et des Finances

      Диспозитив

   Член 8, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 95/7/ЕО на Съвета от 10 април 1995 г., трябва да се тълкува в смисъл, че за място на доставка на стока — която е продадена от установено в държава членка дружество на установен в друга държава членка приобретател и по която с цел да стане годна за доставка продавачът е извършил довършителни работи посредством изпълнител, установен в тази друга държава членка, преди да изпрати стоката чрез същия изпълнител на приобретателя — следва да се счита държавата членка, където е установен последният.

      (1)  ОВ C 304, 19.10.2013 г.


title: Дело T-186/08: Определение на Първоинстанционния съд от 7 септември 2009 г. — LPN/Комисия (Жалба за отмяна и искане за обезщетение — Околна среда — Директива 92/43/ЕИО — Оставяне на жалба без разглеждане — Незапочване на производство за установяване на неизпълнение на задължения — Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Явна недопустимост — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/64

         Определение на Първоинстанционния съд от 7 септември 2009 г. — LPN/Комисия
   (Дело T-186/08) (1)

   (Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Околна среда - Директива 92/43/ЕИО - Оставяне на жалба без разглеждане - Незапочване на производство за установяване на неизпълнение на задължения - Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Явна недопустимост - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2009/C 267/116
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Liga para Protecção da Natureza (LPN) (Лисабон, Португалия) (представител: P. Vinagre e Silva, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: P. Costa de Oliveira и D. Recchia)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, T. Moreira и A. de Oliveira Mendonça, подпомагани от D. Abecasis и A. Marques, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна, от една страна, на Решение на Комисията от 28 февруари 2008 г. — посочено в писмо на Комисията от 3 април 2008 г., изпратено на жалбоподателя под номер ENV.A.2/MAS/mm/D (2008) 5542 — с което тя заявява намерението си да остави без разглеждане жалбата, в която се твърди, че изграждането на язовир на река Sabor (Португалия) е несъвместимо с Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109) (жалба № 2003/4523 — проект за язовир на „Baixo Sabor“) и, от друга страна, на твърдения мълчалив отказ на Комисията да предостави на жалбоподателя достъп до някои документи, както и искане за обезщетение.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата, в частта, в която се иска отмяна на твърдения мълчалив отказ да се предостави достъп до документите на основание член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част като явно недопустима.

               3)

               Liga para Protecção da Natureza (LPN) понася наред с направените от нея съдебни разноски и тези на Комисията на Европейските общности.

               4)

               Португалската република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело C-432/07: Преюдициално запитване, отправено от Handelsgericht Wien (Австрия) на 18 септември 2007 г. — Stefan Böck и Cornelia Lepuschitz/Air France SA

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/21

         Преюдициално запитване, отправено от Handelsgericht Wien (Австрия) на 18 септември 2007 г. — Stefan Böck и Cornelia Lepuschitz/Air France SA
   (Дело C-432/07)
   (2007/C 283/37)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Handelsgericht Wien.
   Страни в главното производство

      Ищец: Stefan Böck und Cornelia Lepuschitz

      Ответник: Air France SA.
   Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 5 във връзка с член 2, буква л) и член 6 от Регламент (EО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (1) да се тълкува в смисъл, че дадено продължило 22 часа забавяне на полета съставлява „закъснение“ по смисъла на член 6?

               2.

               Следва ли член 2, буква л) от Регламент (EО) № 261/2004 да се тълкува в смисъл, че превозът на пътници към значително по-късен момент (след 22 часа), с нов номер на полета (първоначалният номер на полета с допълнение „A“), когато само една– независимо, че е значителна — част от пътниците има първоначална резервация, при което другите пътници нямат първоначална резервация, не съставляват „закъснение“, а „отмяна“?
               При утвърдителен отговор на въпрос 2:

               3.

               Следва ли член 5, параграф 3 от Регламент (EО) 261/2004 да се тълкува в смисъл, че дадена техническа повреда на самолета и възникналите вследствие на това изменение на разписанието представляват необичайни обстоятелства, (които не биха могли да бъдат предотвратени, дори и да бяха взети всички възможни мерки)?

      (1)  ОВ L 46, стр. 1.


title: Дело C-23/16: Решение на Съда (десети състав) от 5 октомври 2016 г. — Европейска комисия/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава членка — Регламент (ЕО) № 1071/2009 — Общи правила относно условията, които трябва да бъдат спазени за упражняване на професията автомобилен превозвач — Член 16, параграфи 1 и 5 — Национален електронен регистър на предприятията за автомобилни превози — Липса на връзка с националните електронни регистри на другите държави членки)

text:
               28.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 441/7

      Решение на Съда (десети състав) от 5 октомври 2016 г. — Европейска комисия/Република Полша
      (Дело C-23/16) (1)

      ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Регламент (ЕО) № 1071/2009 - Общи правила относно условията, които трябва да бъдат спазени за упражняване на професията автомобилен превозвач - Член 16, параграфи 1 и 5 - Национален електронен регистър на предприятията за автомобилни превози - Липса на връзка с националните електронни регистри на другите държави членки))
      (2016/C 441/09)
      Език на производството: полски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представител: J. Hottiaux)

         Ответник: Република Полша (представител: B. Majczyna)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е създала национален електронен регистър на предприятията за автомобилни превози и не е установила връзка с националните електронни регистри на другите държави членки, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 16, параграфи 1 и 5 от Регламент (ЕО) № 1071/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на общи правила относно условията, които трябва да бъдат спазени за упражняване на професията автомобилен превозвач, и за отмяна на Директива 96/26/ЕО на Съвета.

                  2)

                  Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 98, 14.3.2016 г.