title: Дело T-426/21: Жалба, подадена на 14 юли 2021 г. — Assaad/Съвет

text:
               23.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 338/44

      Жалба, подадена на 14 юли 2021 г. — Assaad/Съвет
      (Дело T-426/21)
      (2021/C 338/54)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Nizar Assaad (Бейрут, Ливан) (представители: M. Lester, Barrister, G. Martin и C. Enderby Smith, Solicitors)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд да отмени Решение за изпълнение (ОВППС) 2021/751 на Съвета от 6 май 2021 година (1) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/743 на Съвета от 6 май 2021 година (2), с които се изменя вписване 36 в приложение I към Решение 2013/255/ОВППС на Съвета и вписване 36 в приложение II към Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година (наричани по-нататък „спорните мерки“), доколкото са приложими към жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че от 2011 г. насам Съветът е твърдял постоянно, че жалбоподателят не е лицето, което фигурира във вписване 36 от ограничителните мерки на ЕС, наложени по отношение на Сирия. С обжалваните мерки Съветът искал да промени позицията си и понастоящем, без никаква обосновка или фактически или правни основания, Съветът посочвал, че всъщност жалбоподателят е фигурирал в това вписване от 2011 г. насам. Изтъкнатите от жалбоподателя основания за отмяна поставят под въпрос внезапната промяна на становището на Съвета, изразена в спорните мерки, тъй като тя се основавала на множество грешки в преценката, била необосновано приложена с обратна сила и нарушавала принципа на правна сигурност, съставлявала израз на злоупотреба с власт от страна на Съвета и противоречала на принципа на res judicata.

         (1)  OВ L 160, 2021 г., стр. 115.

         (2)  OВ L 160, 2021 г., стр. 1.


title: Дело C-546/18: Решение на Съда (четвърти състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Австрия) — FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP/Übernahmekommission (Преюдициално запитване — Дружествено право — Предложения за поглъщане — Директива 2004/25/ЕО — Член 5 — Задължително предложение — Член 4 — Контролен орган — Окончателно решение, с което се констатира нарушение на задължението за представяне на предложение за поглъщане — Обвързващо действие на това решение в рамките на образувано от същия орган последващо административно производство за налагане на санкции — Принцип на ефективност на правото на Съюза — Общи принципи на правото на Съюза — Право на защита — Харта на основните права на Европейския съюз — Членове 47 и 48 — Право на мълчание — Презумпция за невиновност — Достъп до независим и безпристрастен съд)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/6

      Решение на Съда (четвърти състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Австрия) — FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP/Übernahmekommission
      (Дело C-546/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Дружествено право - Предложения за поглъщане - Директива 2004/25/ЕО - Член 5 - Задължително предложение - Член 4 - Контролен орган - Окончателно решение, с което се констатира нарушение на задължението за представяне на предложение за поглъщане - Обвързващо действие на това решение в рамките на образувано от същия орган последващо административно производство за налагане на санкции - Принцип на ефективност на правото на Съюза - Общи принципи на правото на Съюза - Право на защита - Харта на основните права на Европейския съюз - Членове 47 и 48 - Право на мълчание - Презумпция за невиновност - Достъп до независим и безпристрастен съд)
      (2021/C 462/03)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP

         Ответник: Übernahmekommission

         Диспозитив

      Членове 4 и 17 от Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане, изменена с Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г., разглеждани в светлината на правото на защита, гарантирано от правото на Съюза, по-специално на правото на изслушване, както и на членове 47 и 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат практика на държава членка, по силата на която станало окончателно решение за установяване на нарушение на тази директива има обвързващо действие в последващо производство за налагане на административнонаказателна санкция за нарушение на разпоредбите на тази директива, доколкото засегнатите от това производство страни не са могли, в предходното производство за установяване на това нарушение, да упражнят в пълна степен правото на защита, по-конкретно правото на изслушване, да се позоват на правото на мълчание, нито да се ползват от презумпцията за невиновност по отношение на фактическите елементи, които впоследствие ще бъдат използвани в подкрепа на обвинението, или не могат да се ползват от правото на ефективни правни средства за защита срещу подобно решение пред съд, компетентен да се произнесе както по фактическите, така и по правните въпроси.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело C-605/18: Решение на Съда (четвърти състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Австрия) — Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM/Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA) (Преюдициално запитване — Ценни книжа, допуснати за търгуване на регулиран пазар, намиращ се или функциониращ в държава членка — Задължение за прозрачност — Нотифициране за „съществено дялово участие“, придобито в капитала на дружества от „лица, които действат съгласувано“ — Директива 2004/109/ЕО — Член 3, параграф 1а, четвърта алинея — Понятие „по-строги изисквания“ — Директива 2004/25/ЕО — „Надзор“ от орган, определен съгласно член 4 от тази директива)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/7

      Решение на Съда (четвърти състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Австрия) — Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM/Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)
      (Дело C-605/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Ценни книжа, допуснати за търгуване на регулиран пазар, намиращ се или функциониращ в държава членка - Задължение за прозрачност - Нотифициране за „съществено дялово участие“, придобито в капитала на дружества от „лица, които действат съгласувано“ - Директива 2004/109/ЕО - Член 3, параграф 1а, четвърта алинея - Понятие „по-строги изисквания“ - Директива 2004/25/ЕО - „Надзор“ от орган, определен съгласно член 4 от тази директива)
      (2021/C 462/04)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM

         Ответник: Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)

         Диспозитив

      Член 3, параграф 1а, четвърта алинея, подточка iii) от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2004 година относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, и за изменение на Директива 2001/34/ЕО, изменена с Директива 2013/50/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която налага на притежателите на акции или на физическите или юридическите лица, посочени в член 10 или член 13 от Директива 2004/109, изменена с Директива 2013/50, по-строги изисквания по смисъла на тази четвърта алинея за нотифициране за съществено дялово участие в сравнение с предвидените изисквания в Директива 2004/109, изменена с Директива 2013/50, и които произтичат от законовите, подзаконовите или административните разпоредби, приети по-конкретно относно предложенията за поглъщане, при това без да възлага правомощието да се гарантира спазването на подобни изисквания на орган на тази държава членка, назначен в съответствие с член 4 от Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане.

         (1)  ОВ C 445, 10.12.2018 г.


title: Дело C-107/19: Решение на Съда (десети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Obvodní soud pro Prahu 9 — Чешка република) — XR/Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2003/88/ЕО — Организация на работното време — Понятия „работно време“ и „почивка“ — Период на почивка, през който работникът трябва да бъде в готовност до две минути да се отзове на повикване — Предимство на правото на Съюза)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/7

      Решение на Съда (десети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Obvodní soud pro Prahu 9 — Чешка република) — XR/Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost
      (Дело C-107/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2003/88/ЕО - Организация на работното време - Понятия „работно време“ и „почивка“ - Период на почивка, през който работникът трябва да бъде в готовност до две минути да се отзове на повикване - Предимство на правото на Съюза)
      (2021/C 462/05)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Obvodní soud pro Prahu 9

         Страни в главното производство

         Ищец: XR

         Ответник: Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че периодът на предоставяната на работника през дневното му работно време почивка, през който той трябва да бъде в състояние при нужда до две минути да се отзове на спешно повикване, представлява „работно време“ по смисъла на тази разпоредба, доколкото от общата преценка на всички релевантни обстоятелства следва, че наложените на този работник през почивките му по време на работа ограничения са от такова естество, че обективно и чувствително засягат възможността му свободно да организира времето, когато неговите професионални услуги не се изискват, и да го посвети на собствените си интереси.

                  2)

                  Принципът на предимство на правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национален съд, който се произнася, след като решението му е отменено от висшестоящ съд, да бъде обвързан в съответствие с националното процесуално право от правните изводи на висшестоящия съд, когато тези изводи не са съвместими с правото на Съюза.

         (1)  ОВ C 131, 8.4.2019 г.


title: Дело C-768/19: Решение на Съда (трети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Федерална република Германия/SE (Преюдициално запитване — Обща политика в областта на убежището и субсидиарната закрила — Директива 2011/95/ЕС — Член 2, буква й), трето тире — Понятие „член на семейството“ — Пълнолетно лице, което иска международна закрила поради семейната си връзка с ненавършило пълнолетие лице, което вече е получило субсидиарна закрила — Релевантна дата за преценка на качеството ненавършило пълнолетие лице)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/8

      Решение на Съда (трети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Федерална република Германия/SE
      (Дело C-768/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща политика в областта на убежището и субсидиарната закрила - Директива 2011/95/ЕС - Член 2, буква й), трето тире - Понятие „член на семейството“ - Пълнолетно лице, което иска международна закрила поради семейната си връзка с ненавършило пълнолетие лице, което вече е получило субсидиарна закрила - Релевантна дата за преценка на качеството ненавършило пълнолетие лице)
      (2021/C 462/06)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Федерална република Германия

         Ответник: SE

         С участието на: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, буква й), трето тире от Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила, трябва да се тълкува в смисъл, че когато търсещо убежище лице — което е влязло на територията на приемащата държава членка, в която се намира неговото несемейно малолетно или непълнолетно дете — иска да изведе от предоставения на това дете статут на субсидиарна закрила право на убежище съгласно законодателството на тази държава членка, предоставящо такова право на лицата, които попадат в обхвата на член 2, буква й), трето тире от Директива 2011/95, релевантната дата за определяне дали ползващото се от тази закрила лице е „ненавършило пълнолетие“ по смисъла на тази разпоредба, за да се постанови решение по молбата за международна закрила на това търсещо убежище лице, е датата, на която последното е подало, евентуално неофициално, молбата си за убежище.

                  2)

                  Член 2, буква й), трето тире от Директива 2011/95 във връзка с член 23, параграф 2 от нея и член 7 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „член на семейството“ не изисква действително възобновяване на семейния живот между родителя на лицето, на което е предоставена международна закрила, и неговото дете.

                  3)

                  Член 2, буква й), трето тире от Директива 2011/95 във връзка с член 23, параграф 2 от нея трябва да се тълкува в смисъл, че правата, които членовете на семейството на лице, на което е предоставена субсидиарна закрила, извеждат от получения от тяхното дете статут на субсидиарна закрила, и по-специално предимствата, посочени в членове 24—35 от тази директива, продължават да съществуват след навършване на пълнолетие от това лице за срока на валидност на разрешението на пребиване, предоставено им в съответствие с член 24, параграф 2 от посочената директива.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.


title: Дело C-783/19: Решение на Съда (пети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/GB (Преюдициално запитване — Селско стопанство — Закрила на наименованията за произход и географските указания — Еднообразен и изчерпателен характер — Регламент (ЕС) № 1308/2013 — Член 103, параграф 2, буква a), подточка ii) — Член 103, параграф 2, буква б) — Пресъздаване — Защитено наименование за произход (ЗНП) „Champagne“ — Услуги — Сходство на продуктите — Използване на търговското наименование „Champanillo“)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/9

      Решение на Съда (пети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/GB
      (Дело C-783/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Селско стопанство - Закрила на наименованията за произход и географските указания - Еднообразен и изчерпателен характер - Регламент (ЕС) № 1308/2013 - Член 103, параграф 2, буква a), подточка ii) - Член 103, параграф 2, буква б) - Пресъздаване - Защитено наименование за произход (ЗНП) „Champagne“ - Услуги - Сходство на продуктите - Използване на търговското наименование „Champanillo“)
      (2021/C 462/07)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

         Ответник: GB

         Диспозитив

                  1)

                  Член 103, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 [на Съвета] трябва да се тълкува в смисъл, че осигурява правна закрила на защитените наименования за произход (ЗНП) срещу действия, които се отнасят както за продукти, така и за услуги.

                  2)

                  Член 103, параграф 2, буква б) от Регламент № 1308/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че посоченото в тази разпоредба „пресъздаване“, от една страна, не изисква като предварително условие продуктът със ЗНП и продуктът или услугата, обхванат/а от спорния знак, да са идентични или сходни и от друга страна, се установява, когато използването на дадено наименование създава в съзнанието на средния европейски потребител, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, достатъчно пряка и недвусмислена връзка между това наименование и ЗНП. Съществуването на такава връзка може да произтича от няколко обстоятелства, по-специално частичното включване на защитеното наименование, фонетичното и визуалното сродство между двете наименования и произтичащото от него сходство, и дори при липсата на тези обстоятелства, от концептуалната близост между ЗНП и разглежданото наименование или още от сходството между продуктите със същото ЗНП и продуктите или услугите, обхванати от споменатото наименование.

                  3)

                  Член 103, параграф 2, буква б) от Регламент № 1308/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че посоченото в тази разпоредба „пресъздаване“ не предполага установяването на наличие на акт на нелоялна конкуренция, тъй като тази разпоредба въвежда специфична и отделна закрила, която се прилага независимо от разпоредбите на националното право относно нелоялната конкуренция.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.


title: Дело C-855/19: Решение на Съда (пети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — G. Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 69 — Изискуемост на ДДС — Вътреобщностно придобиване на моторни горива — Задължение за авансово плащане на ДДС — Член 206 — Понятие за междинни плащания — Член 273 — Правилно събиране на ДДС и борба с измамите — Свобода на преценка на държавите членки)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/10

      Решение на Съда (пети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — G. Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy
      (Дело C-855/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 69 - Изискуемост на ДДС - Вътреобщностно придобиване на моторни горива - Задължение за авансово плащане на ДДС - Член 206 - Понятие за междинни плащания - Член 273 - Правилно събиране на ДДС и борба с измамите - Свобода на преценка на държавите членки)
      (2021/C 462/08)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: G. Sp. z o.o.

         Ответник: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy

         Диспозитив

      Членове 69, 206 и 273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/45/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредба на националното право, която налага задължение за плащане на данък върху добавената стойност (ДДС) за вътреобщностното придобиване на моторни горива, преди този данък да стане изискуем по смисъла на посочения член 69.

         (1)  ОВ C 61, 24.2.2020 г.


title: Дело C-906/19: Решение на Съда (пети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Наказателно производство срещу FO (Преюдициално запитване — Автомобилен транспорт — Хармонизация на някои разпоредби от социалното законодателство — Регламент (ЕО) № 561/2006 — Член 3, буква a) — Неприлагане на регламента за автомобилния транспорт, извършван от превозни средства, използвани по редовни линии, когато маршрутът на въпросната линия не надвишава 50 km — Превозно средство за смесена употреба — Член 19, параграф 2 — Извънтериториална санкция — Установено на територията на държава членка нарушение, извършено на територията на друга държава членка — Принцип за законоустановеност на престъплението и наказанието — Регламент (ЕИО) № 3821/85 — Контролни уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт — Член 15, параграф 2 — Задължение за поставяне на картата на водача — Член 15, параграф 7 — Задължение за представяне на картата на водача при всяко поискване на инспектора — Непоставяне на картата на водача в контролния уред за няколко от 28-те дни преди деня на извършване на проверката)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/10

      Решение на Съда (пети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Наказателно производство срещу FO
      (Дело C-906/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Автомобилен транспорт - Хармонизация на някои разпоредби от социалното законодателство - Регламент (ЕО) № 561/2006 - Член 3, буква a) - Неприлагане на регламента за автомобилния транспорт, извършван от превозни средства, използвани по редовни линии, когато маршрутът на въпросната линия не надвишава 50 km - Превозно средство за смесена употреба - Член 19, параграф 2 - Извънтериториална санкция - Установено на територията на държава членка нарушение, извършено на територията на друга държава членка - Принцип за законоустановеност на престъплението и наказанието - Регламент (ЕИО) № 3821/85 - Контролни уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт - Член 15, параграф 2 - Задължение за поставяне на картата на водача - Член 15, параграф 7 - Задължение за представяне на картата на водача при всяко поискване на инспектора - Непоставяне на картата на водача в контролния уред за няколко от 28-те дни преди деня на извършване на проверката)
      (2021/C 462/09)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страна в главното наказателно производство

      FO

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, буква а) от Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета, трябва да се тълкува в смисъл, че водачът, който извършва автомобилен превоз в приложното поле на този регламент, е длъжен да представи при всяко поискване на инспектора картата на водача, регистрационните листове и всеки запис за периода, включващ деня на проверката и предходните 28 дни съгласно член 15, параграфи 2, 3 и 7 от Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета от 20 декември 1985 година относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт, изменен с Регламент № 561/2006, дори когато през този период посоченият водач е извършвал със същото превозно средство и превоз на пътници в рамките на редовни линии, когато маршрутът на въпросната линия не надвишава 50 km.

                  2)

                  Член 19, параграф 2 от Регламент № 561/2006 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска компетентните органи на държава членка да могат да налагат на водача на превозно средство или на транспортно предприятие санкция за нарушение на Регламент № 3821/85, изменен с Регламент № 561/2006, което е извършено на територията на друга държава членка или на трета страна, но е установено на нейна територия и за което не е наложена санкция.

         (1)  ОВ C 61, 24.2.2020 г.


title: Дело C-927/19: Решение на Съда (голям състав) от 7 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“ (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Директива 2014/24/ЕС — Член 58, параграфи 3 и 4 — Член 60, параграфи 3 и 4 — Приложение XII — Протичане на процедурите за възлагане на обществени поръчки — Избор на участници — Критерии за подбор — Начини на доказване — Икономическо и финансово състояние на икономическите оператори — Възможност водещото предприятие в рамките на временно сдружение на предприятия да се позове на приходите, получени от предишна обществена поръчка, която е от същата сфера като разглежданата в главното производство обществена поръчка, включително когато самото то не е извършвало дейността в сферата от обхвата на разглежданата в главното производство обществена поръчка — Технически и професионални способности на икономическите оператори — Изчерпателен характер на допустимите от Директивата начини на доказване — Член 57, параграф 4, буква з), както и параграфи 6 и 7 — Възлагане на обществени поръчки за услуги — Факултативни основания за изключване от участие в процедура за възлагане на поръчка — Вписване в списък с икономически оператори, изключени от процедури за възлагане на поръчки — Солидарност между членовете на временното сдружение на предприятия — Личен характер на санкцията — Член 21 — Защита на поверителността на информацията, предадена на възлагащ орган от икономически оператор — Директива (ЕС) 2016/943 — Член 9 — Поверителност — Защита на търговските тайни — Приложимост към процедурите за възлагане на поръчки — Директива 89/665/ЕИО — Член 1 — Право на ефективни правни средства за защита)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/11

      Решение на Съда (голям състав) от 7 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“
      (Дело C-927/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Директива 2014/24/ЕС - Член 58, параграфи 3 и 4 - Член 60, параграфи 3 и 4 - Приложение XII - Протичане на процедурите за възлагане на обществени поръчки - Избор на участници - Критерии за подбор - Начини на доказване - Икономическо и финансово състояние на икономическите оператори - Възможност водещото предприятие в рамките на временно сдружение на предприятия да се позове на приходите, получени от предишна обществена поръчка, която е от същата сфера като разглежданата в главното производство обществена поръчка, включително когато самото то не е извършвало дейността в сферата от обхвата на разглежданата в главното производство обществена поръчка - Технически и професионални способности на икономическите оператори - Изчерпателен характер на допустимите от Директивата начини на доказване - Член 57, параграф 4, буква з), както и параграфи 6 и 7 - Възлагане на обществени поръчки за услуги - Факултативни основания за изключване от участие в процедура за възлагане на поръчка - Вписване в списък с икономически оператори, изключени от процедури за възлагане на поръчки - Солидарност между членовете на временното сдружение на предприятия - Личен характер на санкцията - Член 21 - Защита на поверителността на информацията, предадена на възлагащ орган от икономически оператор - Директива (ЕС) 2016/943 - Член 9 - Поверителност - Защита на търговските тайни - Приложимост към процедурите за възлагане на поръчки - Директива 89/665/ЕИО - Член 1 - Право на ефективни правни средства за защита)
      (2021/C 462/10)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“

         при участието на:„Ecoservice Klaipėda“ UAB, „Klaipėdos autobusų parkas“ UAB, „Parsekas“ UAB, „Klaipėdos transportas“ UAB

         Диспозитив

                  1)

                  Член 58 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че задължението на икономическите оператори да докажат, че имат определен среден годишен оборот в сферата на дейностите от обхвата на разглежданата обществена поръчка представлява критерий за подбор, свързан с тяхното икономическо и финансово състояние, по смисъла на параграф 3 от тази разпоредба.

                  2)

                  Член 58, параграф 3 във връзка с член 60, параграф 3 от Директива 2014/24 трябва да се тълкува в смисъл, че когато възлагащият орган изисква от икономическите оператори да имат определен минимален оборот в сферата от обхвата на разглежданата обществена поръчка, за да докаже икономическото и финансовото си състояние, икономическият оператор може да се позове на приходите, получени от временно обединение на предприятия, към което е принадлежал, само ако той действително е допринесъл, в рамките на определена обществена поръчка, за осъществяването от това обединение на дейност, аналогична на дейността по обществената поръчка, в която посоченият оператор възнамерява да докаже своето икономическо и финансово състояние.

                  3)

                  Член 58, параграф 4, член 42 и член 70 от Директива 2014/24 трябва да се тълкуват в смисъл, че могат да се прилагат едновременно към техническо предписание, съдържащо се в процедура за възлагане на обществена поръчка.

                  4)

                  Член 1, параграф 1, четвърта алинея, член 1, параграфи 3 и 5 и член 2, параграф 1, буква б) от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че решението, с което възлагащ орган отказва да предостави на икономически оператор считаната за поверителна информация, съдържаща се в документите за кандидатстване или в офертата на друг икономически оператор, представлява акт, който може да бъде обжалван, а когато държавата членка, на чиято територия протича въпросната процедура за възлагане на обществена поръчка, е предвидила, че всеки, който иска да оспори взето от възлагащия орган решение, преди да сезира съда, трябва да подаде жалба по административен ред, тази държава членка може да предвиди и че преди да бъде обжалвано по съдебен ред, посоченото решение за отказ да се предостави достъп трябва първо да бъде обжалвано по този административен ред.

                  5)

                  Член 1, параграф 1, четвърта алинея и член 1, параграфи 3 и 5 от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23, както и член 21 от Директива 2014/24, в светлината на общия принцип на правото на Съюза на добра администрация, трябва да се тълкуват в смисъл, че възлагащият орган, от който икономически оператор е поискал предоставяне на информация, която се счита за поверителна и се съдържа в офертата на конкурента, на който е възложена поръчката, не е длъжен да предоставя тази информация, когато това би довело до нарушение на правилата на правото на Съюза относно защитата на поверителната информация, дори ако искането на икономическия оператор е направено във връзка с негова жалба относно законосъобразността на преценката, която възлагащият орган е дал на офертата на конкурента. Когато откаже да предостави такава информация или когато с такъв отказ отхвърли жалбата, подадена по административен ред от икономически оператор относно законосъобразността на преценката по офертата на съответния конкурент, възлагащият орган е длъжен да претегли правото на заявителя на добра администрация спрямо правото на конкурента да бъде защитена неговата поверителна информация, така че решението на възлагащия орган да откаже разкриване на информация или да отхвърли жалба срещу такъв отказ, да бъде мотивирано, а правото на неизбрания оферент на ефективна защита да не бъде лишено от полезно действие.

                  6)

                  Член 1, параграф 1, четвърта алинея и член 1, параграфи 3 и 5 от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23, както и член 21 от Директива 2014/24, в светлината на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкуват в смисъл, че компетентният национален съд, сезиран с жалба срещу решението на възлагащия орган за отказ да предостави на икономически оператор информация, която се счита за поверителна и се съдържа в документацията, представена от конкурента, на който е възложена поръчката, или пък с жалба срещу решението на възлагащия орган да отхвърли подадената срещу такова решение за отказ жалба по административен ред, е длъжен да претегли правото на заявителя на ефективни правни средства за защита спрямо правото на неговия конкурент да бъде защитена поверителната му информация и търговските му тайни. За тази цел посоченият съд, който следва непременно да разполага с необходимата информация — включително с поверителната информация и търговските тайни, за да е в състояние да се произнесе при пълно познаване на делото по въпроса дали посочената информация може да бъде предоставена — трябва да разгледа всички относими фактически и правни обстоятелства. Той трябва също така да може да отмени решението за отказ или решението за отхвърляне на подадената по административен ред жалба, ако те са незаконосъобразни, и евентуално да върне делото на възлагащия орган, или дори сам да постанови ново решение, ако неговото национално право разрешава това.

                  7)

                  Член 57, параграф 4 от Директива 2014/24 трябва да се тълкува в смисъл, че национален съд, сезиран със спор между икономически оператор, на който поръчката не е възложена, и възлагащ орган, може да се отклони от направената от този орган преценка относно законосъобразността на поведението на икономическия оператор, на който поръчката е възложена, и следователно в решението си да приложи всички необходими последици от това. От друга страна, в съответствие с принципа на равностойност такъв съд може да разгледа служебно допуснатата от възлагащия орган грешка в преценката само ако националното право позволява това.

                  8)

                  Член 63, параграф 1, втора алинея във връзка с член 57, параграфи 4 и 6 от Директива 2014/24 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда, че когато икономически оператор, член на група икономически оператори, е виновен за сериозно изопачаване на данни при предоставянето на информацията, необходима, за да се удостовери, че няма основания групата да бъде изключена или че тя изпълнява критериите за подбор, без неговите партньори да са знаели за това изопачаване на данни, срещу всички членове на групата може да бъде постановена мярка за изключване от всяка процедура за възлагане на обществена поръчка.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело C-5/20: Решение на Съда (осми състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Vodafone GmbH (Преюдициално запитване — Електронни съобщения — Регламент (ЕС) 2015/2120 — Член 3 — Достъп до отворен интернет — Член 3, параграф 1 — Права на крайните потребители — Член 3, параграф 2 — Забрана за споразумения и търговски практики, които ограничават упражняването на правата на крайните потребители — Член 3, параграф 3 — Задължение за еднакво и недискриминационно третиране на трафика — Възможност за прилагане на разумни мерки за управление на трафика — Допълнителна тарифна опция по т.нар. „нулева тарифа“ — Ограничаване на споделянето на връзка (тетъринг)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/13

      Решение на Съда (осми състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Vodafone GmbH
      (Дело C-5/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Електронни съобщения - Регламент (ЕС) 2015/2120 - Член 3 - Достъп до отворен интернет - Член 3, параграф 1 - Права на крайните потребители - Член 3, параграф 2 - Забрана за споразумения и търговски практики, които ограничават упражняването на правата на крайните потребители - Член 3, параграф 3 - Задължение за еднакво и недискриминационно третиране на трафика - Възможност за прилагане на разумни мерки за управление на трафика - Допълнителна тарифна опция по т.нар. „нулева тарифа“ - Ограничаване на споделянето на връзка (тетъринг)
      (2021/C 462/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Ответник: Vodafone GmbH

         при участието на: Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen

         Диспозитив

      Член 3 от Регламент (ЕС) 2015/2120 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година за определяне на мерки относно достъпа до отворен интернет и за изменение на Директива 2002/22/ЕО относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги и на Регламент (ЕС) № 531/2012 относно роуминга в обществени мобилни съобщителни мрежи в рамките на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че ограничаване на споделянето на връзка поради активирането на тарифна опция по т.нар. „нулева тарифа“ е несъвместимо със задълженията, произтичащи от параграф 3 от този член.

         (1)  ОВ C 137, 27.4.2020 г.


title: Дело C-18/20: Решение на Съда (трети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — XY (Преюдициално запитване — Контрол по границите, убежище и имиграция — Политика в областта на убежището — Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила — Директива 2013/32/ЕС — Член 40 — Последваща молба — Нови елементи или нови факти — Понятие — Обстоятелства, съществували преди окончателното приключване на предходна процедура по молба за международна закрила — Принцип на сила на пресъдено нещо — Вина на кандидата)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/14

      Решение на Съда (трети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — XY
      (Дело C-18/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Контрол по границите, убежище и имиграция - Политика в областта на убежището - Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила - Директива 2013/32/ЕС - Член 40 - Последваща молба - Нови елементи или нови факти - Понятие - Обстоятелства, съществували преди окончателното приключване на предходна процедура по молба за международна закрила - Принцип на сила на пресъдено нещо - Вина на кандидата)
      (2021/C 462/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XY

         при участието на: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Диспозитив

                  1)

                  Член 40, параграфи 2 и 3 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „нови елементи или факти“, които „са се появили или са били представени от кандидата“ по смисъла на тази разпоредба, включва елементите или фактите, настъпили след окончателното приключване на процедурата по предходната молба за международна закрила, както и елементите или фактите, които са съществували още преди приключването на процедурата, но не са били изтъкнати от кандидата.

                  2)

                  Член 40, параграф 3 от Директива 2013/32 трябва да се тълкува в смисъл, че разглеждането по същество на последваща молба за международна закрила може да се извърши при възобновяване на процедурата, която е имала за предмет първата молба, стига правилата, приложими за това възобновяване, да са в съответствие с глава II от Директива 2013/32 и подаването на тази молба да не зависи от спазването на преклузивни срокове.

                  3)

                  Член 40, параграф 4 от Директива 2013/32 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държава членка, която не е приела конкретни актове за транспониране на тази разпоредба, да откаже въз основа на общите национални административнопроцесуални норми да разгледа по същество последваща молба, когато новите елементи или факти, изтъкнати в подкрепа на тази молба, са съществували в хода на процедурата по предходната молба и не са били представени в рамките на тази процедура по вина на кандидата.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.


title: Дело C-22/20: Решение на Съда (четвърти състав) от 2 септември 2021 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 91/271/ЕИО — Членове 4, 5, 10 и 15 — Пречистване на градски отпадъчни води — Вторично пречистване или друга равностойна обработка на градски отпадъчни води от агломерации с определени размери — По-строго пречистване на зауствания в чувствителни зони — Член 4, параграф 3 ДЕС — Проверка на данните, представени от държавите членки — Задължение за лоялно сътрудничество)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/14

      Решение на Съда (четвърти състав) от 2 септември 2021 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция
      (Дело C-22/20) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/271/ЕИО - Членове 4, 5, 10 и 15 - Пречистване на градски отпадъчни води - Вторично пречистване или друга равностойна обработка на градски отпадъчни води от агломерации с определени размери - По-строго пречистване на зауствания в чувствителни зони - Член 4, параграф 3 ДЕС - Проверка на данните, представени от държавите членки - Задължение за лоялно сътрудничество)
      (2021/C 462/13)
      Език на производството: шведски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: Е. Manhaeve, C. Hermes, K. Simonsson и E. Ljung Rasmussen)

         Ответник: Кралство Швеция (представители: O. Simonsson, R. Shahsavan Eriksson, C. Meyer-Seitz, M. Salborn Hodgson, H. Shev и H. Eklinder)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е гарантирало, че преди заустването им отпадъчните води от агломерациите Lycksele, Malå и Pajala са били подложени на вторично пречистване или на равностойна обработка, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води, изменена с Регламент (ЕО) № 1137/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 г., във връзка с член 10 от Директива 91/271, изменена с Регламент № 1137/2008, и
                  като не е предоставило на Европейската комисия в хода на досъдебната процедура необходимите ѝ данни, за да може тя да прецени дали пречиствателните станции на агломерациите Habo и Töreboda отговарят на изискванията на Директива 91/271, изменена с Регламент № 1137/2008, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4, параграф 3 ДЕС.

                  2)

                  Отхвърля иска в останалата му част.

                  3)

                  Европейската комисия и Кралство Швеция понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 87, 16.3.2020 г.


title: Съединени дела C-33/20, C-155/20 и C-187/20: Решение на Съда (шести състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg — Германия) — UK/Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), RT, SV, BC/Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank, клон на Volkswagen Bank GmbH (C-155/20), JL, DT/BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20) (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 2008/48/ЕО — Потребителски кредит — Член 10, параграф 2 — Информация, която задължително трябва да фигурира в договора — Задължение да се посочат видът на кредита, срокът на договора за кредит, лихвеният процент за просрочени плащания и механизмът за регулиране на лихвения процент за просрочени плащания, приложим към момента на сключването на договора — Изменение на лихвения процент за просрочени плащания съобразно промяната на основния лихвен процент, определен от централната банка на дадена държава членка — Дължимо обезщетение в случай на предсрочно погасяване на кредита — Задължение да се уточни начинът на изчисляване на изменението на лихвения процент за просрочени плащания и на обезщетението — Липса на задължение да се споменат възможностите за прекратяване на договора за кредит, които са предвидени от националното законодателство, но не и от Директива 2008/48 — Член 14, параграф 1 — Право на отказ, упражнено от потребителя на основание на липса на задължителна информация съгласно член 10, параграф 2 — Просрочено упражняване — Забрана кредиторът да направи възражение за погасено право или за злоупотреба с право)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/15

      Решение на Съда (шести състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg — Германия) — UK/Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), RT, SV, BC/Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank, клон на Volkswagen Bank GmbH (C-155/20), JL, DT/BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20)
      (Съединени дела C-33/20, C-155/20 и C-187/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 2008/48/ЕО - Потребителски кредит - Член 10, параграф 2 - Информация, която задължително трябва да фигурира в договора - Задължение да се посочат видът на кредита, срокът на договора за кредит, лихвеният процент за просрочени плащания и механизмът за регулиране на лихвения процент за просрочени плащания, приложим към момента на сключването на договора - Изменение на лихвения процент за просрочени плащания съобразно промяната на основния лихвен процент, определен от централната банка на дадена държава членка - Дължимо обезщетение в случай на предсрочно погасяване на кредита - Задължение да се уточни начинът на изчисляване на изменението на лихвения процент за просрочени плащания и на обезщетението - Липса на задължение да се споменат възможностите за прекратяване на договора за кредит, които са предвидени от националното законодателство, но не и от Директива 2008/48 - Член 14, параграф 1 - Право на отказ, упражнено от потребителя на основание на липса на задължителна информация съгласно член 10, параграф 2 - Просрочено упражняване - Забрана кредиторът да направи възражение за погасено право или за злоупотреба с право)
      (2021/C 462/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Ravensburg

         Страни в главното производство

         Ищци: UK (C-33/20), RT, SV, BC (C-155/20), JL, DT (C-187/20)

         Ответници: Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank, клон на Volkswagen Bank GmbH (C-155/20), BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 10, параграф 2, букви а), в) и д) от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че в съответните случаи договорът за кредит трябва по ясен и кратък начин да посочва, че е налице „свързан договор за кредит“ по смисъла на член 3, буква н) от тази директива и че този договор е сключен за определен срок.

                  2)

                  Член 10, параграф 2 от Директива 2008/48 трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква „свързаният договор за кредит“ по смисъла на член 3, буква н) от тази директива, който служи изключително за финансирането на договор за доставка на стока и който предвижда, че сумата по кредита се изплаща на продавача на тази стока, да посочва, че потребителят се освобождава от задължението си за заплащане на продажната цена до размера на изплатената сума и че продавачът е длъжен да му предаде закупената стока, ако цената е платена изцяло.

                  3)

                  Член 10, параграф 2, буква л) от Директива 2008/48 трябва да се тълкува в смисъл, че договорът за кредит трябва да посочва конкретна ставка на лихвения процент за просрочени плащания, приложим при сключването на този договор, и конкретно да описва механизма за регулиране на лихвения процент за просрочени плащания. Когато страните по съответния договор за кредит са се споразумели, че лихвеният процент за просрочени плащания ще се променя съобразно изменението на основния лихвен процент, който е определен от централната банка на дадена държава членка и е публикуван в държавния вестник на тази държава членка, справка в който е лесно да се направи, препращането в този договор към споменатия основен лихвен процент е достатъчно, стига в същия договор да е представен начинът на изчисляване на лихвения процент за просрочени плащания съобразно основния лихвен процент. В тази насока е необходимо да са изпълнени две условия. Първо, представянето на този начин на изчисляване трябва да е да е лесно разбираемо за средния потребител, който няма специализирани познания във финансовата област, и да му позволява да изчисли лихвения процент за просрочени плащания въз основа на информацията, предоставена в същия договор. Второ, честотата на изменението на посочения основен лихвен процент, която се определя от националните разпоредби, също трябва да е представена в този договор за кредит.

                  4)

                  Член 10, параграф 2, буква с) от Директива 2008/48 трябва да се тълкува в смисъл, че при изчисляването на обезщетението, дължимо при предсрочно погасяване на кредита, договорът за кредит трябва да описва конкретно и лесно разбираемо за средния потребител метода за изчисляване на това обезщетение, за да може този потребител да определи размера на обезщетението, дължимо при предсрочно погасяване, въз основа на представената в посочения договор информация.

                  5)

                  Член 10, параграф 2 от Директива 2008/48 трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква договорът за кредит да посочва всички случаи, в които на страните по договора за кредит е признато право на прекратяване не от тази директива, а само от националното законодателство.

                  6)

                  Член 14, параграф 1 от Директива 2008/48 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска кредиторът да направи възражение за погасено право, когато потребителят упражни правото си на отказ съгласно тази разпоредба, щом част от предвидената в член 10, параграф 2 от тази директива задължителна информация нито е посочена в договора за кредит, нито е надлежно предоставена впоследствие, независимо дали този потребител не е знаел за съществуването на правото му на отказ и не носи отговорност за това незнание.

                  7)

                  Директива 2008/48 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска възможността кредиторът с основание да счита, че потребителят е злоупотребил с правото си на отказ, предвидено в член 14, параграф 1 от тази директива, когато част от предвидената в член 10, параграф 2 от тази директива задължителна информация нито е посочена в договора за кредит, нито впоследствие е надлежно предоставена, независимо дали този потребител не е знаел за съществуването на правото му на отказ.

                  8)

                  Член 10, параграф 2, буква у) от Директива 2008/48 трябва да се тълкува в смисъл, че договорът за кредит трябва да посочва съществената информация относно всички извънсъдебни процедури за уреждане на спорове или обезщетение, до които потребителят има достъп, и евентуално за разходите за всяка от тези процедури; обстоятелството, че оплакването или искът трябва да се подаде на хартиен носител или по електронен път; физическият или електронен адрес, на който следва да се подаде оплакването или искът, както и другите формални изисквания, на които трябва да отговаря оплакването или искът. Що се отнася до тази информация, простото препращане в договора за кредит към достъпен в интернет процедурен правилник или към друг акт или документ, предмет на който са условията за провеждане на извънсъдебните процедури за уреждане на спорове и обезщетение, не е достатъчно.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.

         ОВ C 230, 13.7.2020 г.

         ОВ C 255, 3.8.2020 г.


title: Дело C-34/20: Решение на Съда (осми състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Köln — Германия) — Telekom Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, представлявана от Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (Преюдициално запитване — Електронни съобщения — Регламент (ЕС) 2015/2120 — Член 3 — Достъп до отворен интернет — Член 3, параграф 1 — Права на крайните потребители — Член 3, параграф 2 — Забрана за споразумения и търговски практики, които ограничават упражняването на правата на крайните потребители — Член 3, параграф 3 — Задължение за еднакво и недискриминационно третиране на трафика — Възможност за прилагане на разумни мерки за управление на трафика — Допълнителна тарифна опция по т.нар. „нулева тарифа“ — Ограничаване на честотната лента)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/17

      Решение на Съда (осми състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Köln — Германия) — Telekom Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, представлявана от Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen
      (Дело C-34/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Електронни съобщения - Регламент (ЕС) 2015/2120 - Член 3 - Достъп до отворен интернет - Член 3, параграф 1 - Права на крайните потребители - Член 3, параграф 2 - Забрана за споразумения и търговски практики, които ограничават упражняването на правата на крайните потребители - Член 3, параграф 3 - Задължение за еднакво и недискриминационно третиране на трафика - Възможност за прилагане на разумни мерки за управление на трафика - Допълнителна тарифна опция по т.нар. „нулева тарифа“ - Ограничаване на честотната лента)
      (2021/C 462/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Telekom Deutschland GmbH

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland, представлявана от Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen

         Диспозитив

      Член 3 от Регламент (ЕС) 2015/2120 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година за определяне на мерки относно достъпа до отворен интернет и за изменение на Директива 2002/22/ЕО относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги и на Регламент (ЕС) № 531/2012 относно роуминга в обществени мобилни съобщителни мрежи в рамките на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че ограничаване на честотната лента поради активирането на тарифна опция по т.нар. „нулева тарифа“, приложено към видео стрийминг, независимо дали е излъчван от оператори партньори или от други доставчици на съдържание, е несъвместимо със задълженията, произтичащи от параграф 3 от този член.

         (1)  ОВ C 137, 27.4.2020 г.


title: Дело C-66/20: Решение на Съда (четвърти състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Procura della Repubblica di Trento — Италия) — Производство за признаване и изпълнение на европейска заповед за разследване по отношение на XK (Преюдициално запитване — Член 267 ДФЕС — Понятие за национална юрисдикция — Критерии — Procura della Repubblica di Trento (районна прокуратура Тренто, Италия) — Недопустимост на преюдициалното запитване)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/18

      Решение на Съда (четвърти състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Procura della Repubblica di Trento — Италия) — Производство за признаване и изпълнение на европейска заповед за разследване по отношение на XK
      (Дело C-66/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 267 ДФЕС - Понятие за национална юрисдикция - Критерии - Procura della Repubblica di Trento (районна прокуратура Тренто, Италия) - Недопустимост на преюдициалното запитване)
      (2021/C 462/16)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Procura della Repubblica di Trento

         Страна в главното производство

      XK

         При участието на: Finanzamt für Steuerstrafsachen und Steuerfahndung Münster

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Procura della Repubblica di Trento (районна прокуратура Тренто, Италия) с акт от 15 януари 2020 г., е недопустимо.

         (1)  ОВ C 209, 22.6.2020 г.


title: Дело C-100/20: Решение на Съда (пети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — XY/Hauptzollamt B (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията — Директива 2003/96/ЕО — Член 17, параграф 1, буква a) — Намаление на данъка върху потреблението на енергийни продукти и електроенергия в подкрепа на енергоемка стопанска дейност — Факултативно намаление — Правила за възстановяване на данъците, събрани в нарушение на национални разпоредби, приети въз основа на възможност, предоставена на държавите членки с тази директива — Изплащане на лихва — Принцип на равно третиране)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/18

      Решение на Съда (пети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — XY/Hauptzollamt B
      (Дело C-100/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията - Директива 2003/96/ЕО - Член 17, параграф 1, буква a) - Намаление на данъка върху потреблението на енергийни продукти и електроенергия в подкрепа на енергоемка стопанска дейност - Факултативно намаление - Правила за възстановяване на данъците, събрани в нарушение на национални разпоредби, приети въз основа на възможност, предоставена на държавите членки с тази директива - Изплащане на лихва - Принцип на равно третиране)
      (2021/C 462/17)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XY

         Ответник: Hauptzollamt B

         Диспозитив

      Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на възстановяване на размера на данък върху електроенергията, който е бил недължимо платен вследствие на неправилно прилагане на национална разпоредба, приета въз основа на възможност, предоставена на държавите членки с Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията, правото на Съюза изисква да се начисли лихва върху този размер.

         (1)  ОВ C 209, 22.6.2020 г.


title: Дело C-169/20: Решение на Съда (девети състав) от 2 септември 2021 г. — Европейска комисия/Португалска република (Неизпълнение на задължение от държава членка — Член 110 ДФЕС — вътрешно данъчно облагане — Дискриминиращо данъчно облагане — Забрана — Употребявани превозни средства, внесени от други държави членки — Компонент на таксата за регистрация, изчислен въз основа на емисиите от въглероден диоксид — Неотчитане на амортизацията на превозното средство)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/19

      Решение на Съда (девети състав) от 2 септември 2021 г. — Европейска комисия/Португалска република
      (Дело C-169/20) (1)

      (Неизпълнение на задължение от държава членка - Член 110 ДФЕС - вътрешно данъчно облагане - Дискриминиращо данъчно облагане - Забрана - Употребявани превозни средства, внесени от други държави членки - Компонент на таксата за регистрация, изчислен въз основа на емисиите от въглероден диоксид - Неотчитане на амортизацията на превозното средство)
      (2021/C 462/18)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: първоначално M. França и C. Perrin, впоследствие G. Braga da Cruz и C. Perrin)

         Ответник: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, N. Vitorino, A. Pimenta, P. Barros da Costa и S. Jaulino)

         Диспозитив

                  1)

                  Като е изключила амортизацията на екологичния компонент при изчисляването на приложимата стойност за употребявани автомобили, пуснати в движение на португалска територия и закупени в друга държава членка в рамките на определянето на данъчното облагане на превозните средства, предвиден в Código do imposto sobre veículos (Кодекс за данъчното облагане на превозните средства), изменен с Lei 71/2018 (Закон № 71/2018), Португалската република не е изпълнила задълженията си съгласно член 110 ДФЕС.

                  2)

                  Осъжда Португалската република да заплати направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 209, 22.6.2020 г.


title: Дело C-180/20: Решение на Съда (голям състав) от 2 септември 2021 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Решения (ЕС) 2020/245 и 2020/246 — Позиция, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвета за партньорство, създаден със Споразумението за всеобхватно и засилено партньорство между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Армения, от друга страна — Споразумение, от което някои негови разпоредби могат да бъдат свързани с Общата външна политика и политика на сигурност (ОВППС) — Приемане на процедурни правилници на Съвета за партньорство, Комитета за партньорство, подкомитетите и другите органи — Приемане на две отделни решения — Избор на правно основание — Член 37 ДЕС — Член 218, параграф 9 ДФЕС — Правило за гласуване)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/19

      Решение на Съда (голям състав) от 2 септември 2021 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-180/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Решения (ЕС) 2020/245 и 2020/246 - Позиция, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвета за партньорство, създаден със Споразумението за всеобхватно и засилено партньорство между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Армения, от друга страна - Споразумение, от което някои негови разпоредби могат да бъдат свързани с Общата външна политика и политика на сигурност (ОВППС) - Приемане на процедурни правилници на Съвета за партньорство, Комитета за партньорство, подкомитетите и другите органи - Приемане на две отделни решения - Избор на правно основание - Член 37 ДЕС - Член 218, параграф 9 ДФЕС - Правило за гласуване)
      (2021/C 462/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: M. Kellerbauer и T. Ramopoulos)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: P. Mahnič, M. Balta и M. Bishop)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Чешка република (представители: K. Najmanová, M. Švarc, J. Vláčil и M. Smolek)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Френска република (представители: T. Stehelin, J.-L. Carré и A.-L. Desjonquères)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение (ЕС) 2020/245 на Съвета от 17 февруари 2020 година относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвета за партньорство, създаден със Споразумението за всеобхватно и засилено партньорство между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Армения, от друга страна, във връзка с приемането на процедурния правилник на Съвета за партньорство и тези на Комитета за партньорство, на подкомитетите и на другите органи, създадени от Съвета за партньорство, и с утвърждаването на списъка на подкомитетите, за прилагането на посоченото споразумение с изключение на дял II от него и Решение (ЕС) 2020/246 на Съвета от 17 февруари 2020 година относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвета за партньорство, създаден със Споразумението за всеобхватно и засилено партньорство между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Армения, от друга страна, във връзка с приемането на процедурния правилник на Съвета за партньорство и тези на Комитета за партньорство, на подкомитетите и на другите органи, създадени от Съвета за партньорство, и с утвърждаването на списъка на подкомитетите, за прилагането на дял II от посоченото споразумение.

                  2)

                  Запазва правните последици на решения 2020/245 и 2020/246.

                  3)

                  Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

                  4)

                  Френската република и Чешката република понасят направените от тях разноски.

         (1)  ОВ C 209, 22.6.2020 г.


title: Дело C-337/30: Решение на Съда (четвърти състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — DM, LR/Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) — Alpes-Provence (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Платежни услуги във вътрешния пазар — Директива 2007/64/ЕО — Членове 58 и 60 — Ползвател на платежни услуги — Уведомяване за неразрешени платежни транзакции — Отговорност на доставчика на платежни услуги за същите тези операции — Иск за отговорност, предявен от поръчителя на ползвател на платежни услуги)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/20

      Решение на Съда (четвърти състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — DM, LR/Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) — Alpes-Provence
      (Дело C-337/30) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Платежни услуги във вътрешния пазар - Директива 2007/64/ЕО - Членове 58 и 60 - Ползвател на платежни услуги - Уведомяване за неразрешени платежни транзакции - Отговорност на доставчика на платежни услуги за същите тези операции - Иск за отговорност, предявен от поръчителя на ползвател на платежни услуги)
      (2021/C 462/20)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Ищци: DM, LR

         Ответник: Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) — Alpes-Provence

         Диспозитив

                  1)

                  Член 58 и член 60, параграф 1 от Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ползвател на платежни услуги да може да ангажира отговорността на доставчика на тези услуги въз основа на режим на отговорност, различен от предвидения в тези разпоредби, когато ползвателят не е изпълнил задължението си за уведомяване по член 58.

                  2)

                  Член 58 и член 60, параграф 1 от Директива 2007/64 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат, когато доставчик на платежни услуги не е изпълнил задълженията си по неразрешена транзакция, поръчителят на ползвателя на платежните услуги да се позове на гражданската отговорност на такъв доставчик, в чиято полза е поръчителството, за да оспори размера на гарантирания дълг в съответствие с правна уредба на общата договорна отговорност.

         (1)  ОВ C 339, 12.10.2020 г.


title: Дело C-350/20: Решение на Съда (голям състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Corte costituzionale — Италия) — O.D. и др./Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (Преюдициално запитване — Директива 2011/98/ЕС — Права за работниците от трети държави, притежаващи единно разрешение — Член 12 — Право на равно третиране — Социална сигурност — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Координация на системите за социална сигурност — Член 3 — Обезщетения за майчинство и бащинство — Семейни обезщетения — Правна уредба на държава членка, която изключва гражданите на трети държави, притежаващи единно разрешение, от кръга на лицата с право на помощ за раждане и помощ за майчинство)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/21

      Решение на Съда (голям състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Corte costituzionale — Италия) — O.D. и др./Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
      (Дело C-350/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2011/98/ЕС - Права за работниците от трети държави, притежаващи единно разрешение - Член 12 - Право на равно третиране - Социална сигурност - Регламент (ЕО) № 883/2004 - Координация на системите за социална сигурност - Член 3 - Обезщетения за майчинство и бащинство - Семейни обезщетения - Правна уредба на държава членка, която изключва гражданите на трети държави, притежаващи единно разрешение, от кръга на лицата с право на помощ за раждане и помощ за майчинство)
      (2021/C 462/21)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte costituzionale

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: O.D., R.I.H.V., B.O., F.G., M.K.F.B., E.S., N.P., S.E.A.

         Ответник: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         при участието на: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Диспозитив

      Член 12, параграф 1, буква д) от Директива 2011/98/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно единна процедура за кандидатстване на граждани на трети държави за единно разрешение за пребиваване и работа на територията на държава членка и относно общ набор от права за работници от трети държави, законно пребиваващи в държава членка трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която изключва гражданите на трети държави по смисъла на член 3, параграф 1, букви б) и в) от тази директива, от кръга на лицата с право на помощ за раждане и на помощ за майчинство, предвидени в тази правна уредба.

         (1)  ОВ C 329, 5.10.2020 г.


title: Дело C-371/20: Решение на Съда (шести състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Peek & Cloppenburg KG, чрез законния си представител Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V./Peek & Cloppenburg KG, чрез законния си представител Van Graaf Management GmbH (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 2005/29/ЕО — Нелоялни търговски практики — Търговски практики, считани във всички случаи за нелоялни — Заблуждаващи търговски практики — Точка 11, първо изречение от приложение I — Рекламни кампании — Използване на редакционен материал в медиите за реклама на продукт — Реклама, за която търговецът е платил — Понятие за плащане — Рекламиране на продуктите на рекламодателя и на медийното предприятие — „Рекламна статия“)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/22

      Решение на Съда (шести състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Peek & Cloppenburg KG, чрез законния си представител Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V./Peek & Cloppenburg KG, чрез законния си представител Van Graaf Management GmbH
      (Дело C-371/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики - Търговски практики, считани във всички случаи за нелоялни - Заблуждаващи търговски практики - Точка 11, първо изречение от приложение I - Рекламни кампании - Използване на редакционен материал в медиите за реклама на продукт - Реклама, за която търговецът е платил - Понятие за плащане - Рекламиране на продуктите на рекламодателя и на медийното предприятие - „Рекламна статия“)
      (2021/C 462/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG, чрез законния си представител Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V.

         Ответник: Peek & Cloppenburg KG, чрез законния си представител Van Graaf Management GmbH

         Диспозитив

      Точка 11, първо изречение от приложение I към Директива 2005/29/EО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че съгласно тази разпоредба търговец е „платил“ за реклама на продукт чрез публикуване на редакционен материал, когато е извършил за това имуществена насрещна престация под формата на плащане на определена сума пари или под каквато и да било друга форма, ако съществува сигурна връзка между така извършеното от търговеца плащане и публикуването. Такъв по-специално е случаят, когато съответният търговец безвъзмездно е предоставил защитени с право на използване изображения на свои търговски помещения и продавани продукти.

         (1)  ОВ C 348, 19.10.2020 г.


title: Дело C-379/20: Решение на Съда (първи състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от l’Østre Landsret — Дания) — B/Udlændingenævnet (Преюдициално запитване — Споразумение за асоцииране ЕИО — Турция — Решение № 1/80 — Член 13 — Клауза „standstill“ — Ново ограничение — Събиране в семейството на непълнолетни деца на турски работници — Условие за възраст — Изискване за особени съображения за събиране на семейството — Императивно съображение от общ интерес — Успешна интеграция — Пропорционалност)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/22

      Решение на Съда (първи състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от l’Østre Landsret — Дания) — B/Udlændingenævnet
      (Дело C-379/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Споразумение за асоцииране ЕИО - Турция - Решение № 1/80 - Член 13 - Клауза „standstill“ - Ново ограничение - Събиране в семейството на непълнолетни деца на турски работници - Условие за възраст - Изискване за особени съображения за събиране на семейството - Императивно съображение от общ интерес - Успешна интеграция - Пропорционалност)
      (2021/C 462/23)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Østre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: B

         Ответник: Udlændingenævnet

         Диспозитив

      Член 13 от Решение № 1/80 от 19 септември 1980 година на Съвета за асоцииране относно развитието на асоциирането между Европейската икономическа общност и Турция трябва да се тълкува в смисъл, че национална мярка, която намалява от 18 на 15 години възрастовата граница, за да може дете на турски работник, пребиваващ законно в приемащата държава членка, да подаде заявление за събирането на семейството, представлява „ново ограничение“ по смисъла на тази разпоредба. Подобно ограничение обаче може да бъде обосновано с оглед на целта да се гарантира успешна интеграция на съответните граждани на трети страни, когато условията за неговото прилагане не надхвърлят необходимото за постигането на преследваната цел.

         (1)  ОВ C 348, 19.10.2020 г.


title: Дело C-502/20: Решение на Съда (девети състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons — Белгия) — TP/Institut des Experts en Automobiles (Преюдициално запитване — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Признаване на професионалните квалификации — Директива 2005/36/ЕО — Член 5, параграф 2 — Автомобилен експерт, установен в дадена държава членка, който се премества на територията на приемащата държава членка, за да упражнява на временен и случаен принцип своята професия — Отказ на професионалната организация на приемащата държава членка, в която по-рано е бил установен, да го включи в регистъра на услугите, предоставяни на временен или случаен принцип — Понятието „предоставяне на временен и случаен принцип“)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/23

      Решение на Съда (девети състав) от 2 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons — Белгия) — TP/Institut des Experts en Automobiles
      (Дело C-502/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Признаване на професионалните квалификации - Директива 2005/36/ЕО - Член 5, параграф 2 - Автомобилен експерт, установен в дадена държава членка, който се премества на територията на приемащата държава членка, за да упражнява на временен и случаен принцип своята професия - Отказ на професионалната организация на приемащата държава членка, в която по-рано е бил установен, да го включи в регистъра на услугите, предоставяни на временен или случаен принцип - Понятието „предоставяне на временен и случаен принцип“)
      (2021/C 462/24)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel de Mons

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TP

         Ответник: Institut des Experts en Automobiles

         Диспозитив

      Член 5, параграф 2 от Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации, изменена с Директива 2013/55/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2013 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на приемащата държава членка по смисъла на тази разпоредба, която, съгласно тълкуването ѝ от компетентните органи на тази държава членка, не позволява на установен в друга държава членка специалист да упражнява на временен или случаен принцип професията си на територията на приемащата държава членка, поради това че в миналото този специалист е имал място на установяване в тази държава членка, че предоставяните от него услуги са с известна повторяемост или че разполага в посочената държава членка с определена инфраструктура, като например офис.

         (1)  ОВ C 35, 1.2.2021 г.


title: Дело C-171/21 P: Жалба, подадена на 8 февруари 2021 г. от Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. и Gojko Čuljak срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 28 януари 2021 г. по дело T-603/20, Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. и Gojko Čuljak/Европейска комисия

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/24

      Жалба, подадена на 8 февруари 2021 г. от Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. и Gojko Čuljak срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 28 януари 2021 г. по дело T-603/20, Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. и Gojko Čuljak/Европейска комисия
      (Дело C-171/21 P)
      (2021/C 462/25)
      Език на производството: хърватски

         Страни

         Жалбоподатели: Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o., Gojko Čuljak (представител: I. Žalac, odvjetnik)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 1 септември 2021 г. Съдът (девети състав) отхвърли жалбата като явно неоснователна, отхвърли молбата на Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. и Gojko Čuljak за правна помощ и постанови Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. и Gojko Čuljak да понесат направените от тях съдебни разноски.


title: Дело C-211/21 P: Жалба, подадена на 31 март 2021 г. от 12seasons GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 20 януари 2021 г. по дело T-329/19 — 12seasons/EUIPO — Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/24

      Жалба, подадена на 31 март 2021 г. от 12seasons GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 20 януари 2021 г. по дело T-329/19 — 12seasons/EUIPO — Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)
      (Дело C-211/21 P)
      (2021/C 462/26)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: 12seasons GmbH (представител: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Société immobilière et mobilière de Montagny
      С определение от 1 септември 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) постановява, че не допуска обжалване по делото и че 12seasons GmbH понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-309/21 P: Жалба, подадена на 12 май 2021 г. от Graanhandel P. van Schelven BV срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 март 2021 г. по дело T-306/19, Graanhandel P. van Schelven/Комисия.

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/24

      Жалба, подадена на 12 май 2021 г. от Graanhandel P. van Schelven BV срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 март 2021 г. по дело T-306/19, Graanhandel P. van Schelven/Комисия.
      (Дело C-309/21 P)
      (2021/C 462/27)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Graanhandel P. van Schelven BV (представител: C. Almeida, advocaat)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искане на жалбоподателя

      С определение от 28 септември 2021 г. Съдът (девети състав) отхвърля жалбата като явно неоснователна и определя Graanhandel P. van Schelven BV да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-369/21 P: Жалба, подадена на 14 юни 2021 г. от Apologistics GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (десети състав) на 21 април 2021 г. по дело T-282/20 — Apologistics GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/25

      Жалба, подадена на 14 юни 2021 г. от Apologistics GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (десети състав) на 21 април 2021 г. по дело T-282/20 — Apologistics GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      (Дело C-369/21 P)
      (2021/C 462/28)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Apologistics GmbH (представител: H. Hug, адвокат)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Markus Kerckhoff
      С определение от 22 септември 2021 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допусна до разглеждане подадената жалба и постанови жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-417/21 P: Жалба, подадена на 8 юли 2021 г. от repowermap.org срещу решението, постановено от Общия съд (десети състав) на 28 април 2021 г. по дело T-872/16, repowermap.org/EUIPO и Repower

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/25

      Жалба, подадена на 8 юли 2021 г. от repowermap.org срещу решението, постановено от Общия съд (десети състав) на 28 април 2021 г. по дело T-872/16, repowermap.org/EUIPO и Repower
      (Дело C-417/21 P)
      (2021/C 462/29)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: repowermap.org (представители: P. González-Bueno Catalán de Ocón, abogado, W. Sakulin, advocaat)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Repower AG
      С определение от 8 септември 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допуска обжалване по делото.


title: Дело C-470/21: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 30 юли 2021 г. — La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Franciliens.net, French Data Network/Premier ministre, Ministère de la Culture

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/25

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 30 юли 2021 г. — La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Franciliens.net, French Data Network/Premier ministre, Ministère de la Culture
      (Дело C-470/21)
      (2021/C 462/30)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Franciliens.net, French Data Network

         Ответник: Premier ministre, Ministère de la Culture

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Спадат ли данните за самоличност, съответстващи на IP адрес, към данните за трафик или данните за местонахождение, които по принцип подлежат на предварителен контрол от юрисдикция или независима административна структура със задължителни правомощия?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос и с оглед на ниската чувствителност на данните за самоличността на ползвателите, включително на техните данни за контакт, трябва ли Директива [2002/58/ЕО] на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година [относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации] (1) във връзка с Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда събиране на тези данни, съответстващи на IP адреса на ползвателите от административен орган, без предварителен контрол от юрисдикция или независима административна структура със задължителни правомощия?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос и с оглед на ниската чувствителност на данните за самоличността, на обстоятелството, че само тези данни могат да бъдат събирани, и то единствено за нуждите на предотвратяването на неизпълнение на точно, изчерпателно и ограничително определени от националното право задължения, и на обстоятелството, че систематичният контрол на достъпа до данните на всеки ползвател от юрисдикция или от трета административна структура със задължителни правомощия би могъл да застраши изпълнението на публичната задача, възложена на събиращия данните административен орган, като самият той е независим, представлява ли директивата пречка този контрол да се осъществява по съответно приспособени правила, като например автоматизиран контрол, евентуално под надзора на вътрешно звено на органа, което отговаря на изискванията за независимост и безпристрастност по отношение на служителите, натоварени със събирането на данните?

         (1)  ОВ L 201, 2002 г., стр. 37.


title: Дело C-542/21: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 30 август 2021 г. — SIA Mikrotīkls/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/26

      Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 30 август 2021 г. — SIA Mikrotīkls/Valsts ieņēmumu dienests
      (Дело C-542/21)
      (2021/C 462/31)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в първоинстанционното и в касационното производство: SIA Mikrotīkls

         Ответник в първоинстанционното и в касационното производство: Valsts ieņēmumu dienests

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 (1) на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменено с Регламент за изпълнение (ЕС) № 927/2012 (2) на Комисията от 9 октомври 2012 година и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1001/2013 (3) на Комисията от 4 октомври 2013 година, да се тълкува в смисъл, че подпозиция 8517 70 11 от Комбинираната номенклатура може да включва антени за рутери, конфигурирани за използване в локални мрежи (LAN) и/или глобални мрежи (WAN)?

         (1)  ОВ L 256, 1987 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3.

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 927/2012 на Комисията от 9 октомври 2012 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 304, 2012 г., стр. 1).

         (3)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 1001/2013 на Комисията от 4 октомври 2013 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 290, 2013 г., стр. 1).


title: Дело C-551/21: Жалба, подадена на 7 септември 2021 г. — Европейска Комисия/Съвет на Европейския съюз

text:
               15.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/27

      Жалба, подадена на 7 септември 2021 г. — Европейска Комисия/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-551/21)
      (2021/C 462/32)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, B. Hofstötter, T. Ramopoulos, A. Stobiecka-Kuik)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени член 2 от Решение (ЕС) 2021/1117 (1) от 28 юни 2021 година за подписването от името на Европейския съюз и временното прилагане на протокола за прилагане на Споразумението за партньорство в сектора на рибарството между Република Габон и Европейската общност (2021—2026 г.) и за определяне от страна на Съвета, посредством неговия председател, на португалския представител, който е упълномощен да подпише Протокола, което е направено на 29 юни 2021 г., както и

                  —

                  да осъди Съвета да плати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В рамките на първото си и главно основание Комисията твърди, че Съветът е нарушил (a) правомощията на Комисията за външно представителство съгласно член 17 ДЕС, както и междуинституционалното равновесие и принципа на институционалното предоставяне на правомощия, установен в член 13, параграф 2 ДФЕС, а също и (б) изискването за единство на външното представителство, което произтича от принципа на лоялно сътрудничество между Съюза и неговите държави членки. Комисията твърди на първо място, че Съветът е допуснал грешка при прилагане на правото, като е нарушил правомощията на Комисията, приемайки член 2 от Решение (ЕС) 2021/1117 на Съвета от 28 юни 2021 година, с неговите изменения, и определяйки посредством своя председател, въз основа на тази разпоредба, португалския представител като лице, упълномощено да подпише от името на Съюза (дори да подпише само) протокола за прилагане на Споразумението за партньорство с Габон вместо Комисията. Второ, Комисията посочва, че по този начин Съветът е създал объркване сред външните партньори на Съюза по отношение на това коя институция на Съюза трябва да осигури външното представителство на Съюза, след като е определил ротационното председателство на Съвета в лицето на португалския представител и така е породил съмнения относно правния характер на правомощията на Съюза в сферите му на компетентност да сключва самостоятелно международни споразумения като пълноправен субект на международното право, а не като представител на държавите членки, от които се състои. По този начин Съветът е подкопал ефективността, надеждността и репутацията на Съюза на международно равнище.
      В рамките на второто основание Комисията твърди, че Съветът е нарушил (a) задължението да мотивиране и изискването за публичност съгласно членове 296 и 297 ДФЕС, както и (б) принципа на лоялно сътрудничество между институциите съгласно член 13, параграф 2 ДЕС. На първо място Комисията посочва, че Съветът не е мотивирал решението си да определи португалския представител като лице, което да подпише протокола от името на Съюза, и да оповести това решение посредством публикуването му или съобщаването му на Комисията и второ, че Съветът не се е консултирал с Комисията относно евентуалното определяне на португалския представител като лице, което да подпише протокола от името на Съюза.

         (1)  OВ 2021, L 242, стр. 3.