title: Дело C-225/14: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance de Dieppe (Франция) на 8 май 2014 г.  — Facet SA/Jean Henri

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/9

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance de Dieppe (Франция) на 8 май 2014 г. — Facet SA/Jean Henri
   (Дело C-225/14)
   2014/C 223/13
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal d'instance de Dieppe

      Страни в главното производство

      Ищец: Facet SA

      Ответник: Jean Henri

      Преюдициални въпроси

               1)

               Забранява ли член 22 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити (1), тълкуван с оглед на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (2), наличието и прилагането в договорите за кредит на типови клаузи, с които потребителят потвърждава изпълнението на задълженията на заемодателя?

               2)

               Допускат ли общият принцип на ефективност на общностното право и член 22 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити, тълкуван с оглед на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година, възможността заемодателят да докаже изпълнението на преддоговорните и договорните си задължения единствено чрез включени в договорите за кредит типови клаузи, с които потребителят потвърждава изпълнението на тези задължения, без заемодателят да представя документите, които е издал и връчил на заемателя?

      (1)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ, L 133, стр. 66).

      (2)  ОВ L 95, стр. 29, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело C-153/09: Решение на Съда (първи състав) от 2 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Schwerin — Германия) — Agrargut Bäbelin GmbH & Co KG/Amt für Landwirtschaft Bützow (Обща селскостопанска политика — Интегрирана система за администриране и контрол на някои схеми за помощи — Регламент (ЕО) № 1782/2003 — Схема на единно плащане — Права за земи под угар — Член 54, параграф 6 — Регламент (ЕО) № 796/2004 — Член 50, параграф 4 — Деклариране на цялата разполагаема площ с цел упражняване на правата за земя под угар — Член 51, параграф 1 — Санкция)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/4

         Решение на Съда (първи състав) от 2 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Schwerin — Германия) — Agrargut Bäbelin GmbH & Co KG/Amt für Landwirtschaft Bützow
   (Дело C-153/09) (1)

   (Обща селскостопанска политика - Интегрирана система за администриране и контрол на някои схеми за помощи - Регламент (ЕО) № 1782/2003 - Схема на единно плащане - Права за земи под угар - Член 54, параграф 6 - Регламент (ЕО) № 796/2004 - Член 50, параграф 4 - Деклариране на цялата разполагаема площ с цел упражняване на правата за земя под угар - Член 51, параграф 1 - Санкция)
   2011/C 30/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Schwerin

      Страни в главното производство

      Ищец: Agrargut Bäbelin GmbH & Co KG

      Ответник: Amt für Landwirtschaft Bützow

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Schwerin — Тълкуване на член 54 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) № 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001 (ОВ L 270, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177) и на членове 50 и 51 от Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) № 1782/2003 (ОВ L 141, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210) — Земеделски помощи — Задължение на земеделския производител да предяви правата за поставените под угар площи преди да предяви всякакво друго право, за да се предотврати ненужно деклариране — Нарушение на това задължение от земеделски производител, който след поставянето под угар не разполага с никаква обработваема земя — Санкции

      Диспозитив

               1.

               Член 54, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) № 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001, изменен с Регламент (ЕО) № 319/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година, трябва да се тълкува в смисъл, че земеделски производител може да поиска да получава помощ в рамките на правата на плащане, с които разполага, включително във връзка с площи, които не дават право на помощ за земи под угар, само ако предварително е упражнил всичките си права за земи под угар.

               2.

               Член 51 във връзка с член 50, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) № 1782/2003, изменен с Регламент (ЕО) № 659/2006 на Комисията от 27 април 2006 година, трябва да се тълкува в смисъл, че с оглед на принципа на правната сигурност санкцията, предвидена в член 51, параграф 1 от него, не е приложима спрямо земеделски производител, който е пропуснал да упражни всичките си права за земи под угар, поради това че не разполага с достатъчен брой хектари, даващи право на помощ за земи под угар, но същевременно е упражнил права на плащане, основаващи се на постоянни пасища.

      (1)  ОВ C 180, 1.8.2009 г.


title: Дело T-130/16: Жалба, подадена на 29 март 2016 г. — Coesia/EUIPO (Изображение на кръгла форма, образувана от две наклонени симетрични линии с червен цвят)

text:
               10.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/19

         Жалба, подадена на 29 март 2016 г. — Coesia/EUIPO (Изображение на кръгла форма, образувана от две наклонени симетрични линии с червен цвят)
   (Дело T-130/16)
   (2016/C 165/22)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Coesia SpA (Болоня, Италия) (представител: S. Rizzo, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на кръгла форма, образувана от две наклонени симетрични линии с червен цвят) — заявка за регистрация № 13 681 151

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26 януари 2016 г. по преписка R 1933/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-641/16: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 12 декември 2016 г. — Tünkers France, Tünkers Maschinenbau GmbH/Expert France

text:
               6.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 70/10

         Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 12 декември 2016 г. — Tünkers France, Tünkers Maschinenbau GmbH/Expert France
   (Дело C-641/16)
   (2017/C 070/15)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Tünkers France, Tünkers Maschinenbau GmbH

      Ответник: Expert France

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 3 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (1) да се тълкува в смисъл, че е от изключителната компетентност на съда, образувал производството по несъстоятелност, разглеждането на иска за ангажиране на отговорност срещу приобретателя на част от дейността, придобита в рамките на това производство, за това, че неоснователно се е представил като извършващ изключително разпространение на произвежданите от длъжника артикули?

      (1)  ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143.


title: Дело C-364/15 P: Жалба, подадена на 13 юли 2015 г. от Louis Vuitton Malletier срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 21 април 2015 г. по дело T-360/12 — Louis Vuitton Malletier/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/14

         Жалба, подадена на 13 юли 2015 г. от Louis Vuitton Malletier срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 21 април 2015 г. по дело T-360/12 — Louis Vuitton Malletier/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG
   (Дело C-364/15 P)
   (2015/C 414/17)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Louis Vuitton Malletier (представители: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi, N. Parrotta, avvocati)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (втори състав) от 21 април 2015 г. по дело T-360/12, съобщено на жалбоподателя на 29 април 2015 г.,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя в настоящото производство,

               —

               да осъди Nanu-Nana да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

               1.

               С настоящата жалба Louis Vuitton Malletier (наричано по-нататък „Louis Vuitton“ или „жалбоподателят“) иска от Съда да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (втори състав) от 21 април 2015 г. по дело T-360/12 (наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“), с което Общият съд отхвърля жалбата на Louis Vuitton срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 16 май 2012 г. по преписка R 1854/2011-1, с което е обявена за изцяло недействителна регистрацията на фигуративна марка на Общността № 658751 поради липса на отличителен характер.

               2.

               Целта на настоящата жалба е да обоснове, че Общият съд е допуснал грешка, като е направил извода, че разпоредбата на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността (1) е приложима за спорната марка.

               3.

               Като потвърждава решението на апелативния състав, с което спорната марка е обявена за недействителна, тъй като не е отличителна по своето естество, Общият съд нарушава правилата относно тежестта на доказване в производството по обявяване на недействителност.

               4.

               По-специално, жалбоподателят поддържа, че за да се съобрази с принципите на презумпцията за действителност, от която се ползват регистрираните марки на Общността, и на разпределянето на тежестта на доказване в производствата по обявяване на недействителност, Общият съд е трябвало да отмени обжалваното решение въз основа на факта, че Nanu-Nana не е доказало обстоятелствата, за които носи тежестта на доказване, тъй като не е било в състояние да докаже какви са били правилата и обичаите в съответния сектор към датата на подаване на заявката за спорната марка и следователно, че спорната марка не се е отклонявала значително от тях.

               5.

               С оглед на гореизложеното жалбоподателят иска от Съда да отмени обжалваното съдебно решение и да осъди СХВП и Nanu-Nana да заплатят съдебните разноски, направени от жалбоподателя в настоящото производство.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, стр. 1).


title: Дело T-487/17: Жалба, подадена на 3 август 2017 г. — UE/Комисия

text:
               23.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/19

         Жалба, подадена на 3 август 2017 г. — UE/Комисия
   (Дело T-487/17)
   (2017/C 357/24)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: UE (представители: S. Rodrigues и A. Tymen, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 4 октомври 2016 г., с което се отхвърлят молбите на жалбоподателя от 14 октомври 2013 г.,

               —

               ако е необходимо, да отмени решението на Европейската комисия от 26 април 2017 г., с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя от 5 януари 2017 г.,

               —

               да му присъди обезщетение за имуществени и неимуществени вреди, претърпени вследствие виновното поведение на ответника, в размер на 120 000 EUR (неимуществени вреди), 748 800 EUR (пропуснати възнаграждения) и 576 000 EUR (загуба на пенсия),

               —

               да му присъди обезщетение за вредите, претърпени вследствие на провеждането и резултата на разследването относно наличието на тормоз, в размер на 50 000 EUR,

               —

               да възстанови на жалбоподателя направените съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на принципа на добра администрация, нарушение на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, нарушение на правото на изслушване и на принципа на състезателност.

               2.

               Второто основание е изведено от явна грешка в преценката, фактически грешки и нарушение на член 35, второ изречение от Хартата на основните права на Европейския съюз.


title: Дело T-373/14: Жалба, подадена на 26 май 2014 г.  — Petro Suisse Intertrade/Съвет

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/36

         Жалба, подадена на 26 май 2014 г. — Petro Suisse Intertrade/Съвет
   (Дело T-373/14)
   2014/C 261/61
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Пули, Швейцария) (представители: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, D. Sellers и N. Pilkington, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съвета, съдържащо се в писмото му от 14 март 2014 г., изпратено на адвокатите на жалбоподателя, относно преразглеждането на списъка на лица и образувания по приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета относно ограничителни мерки срещу Иран, изменено с Решение 2012/829/ОВППС от 21 декември 2012 г., както и по приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран, приложен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1264/2012 от 21 декември 2012 г., доколкото с обжалваното решение се отказва заличаването на жалбоподателя от списъка на лица и образувания, спрямо които се прилагат ограничителните мерки,

               —

               да съедини настоящото производство с това по дело T-156/13 в съответствие с член 50, параграф 1 от Процедурния правилник,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания, изведени от недостатъчно мотивиране и от очевидна грешка в преценката на Съвета.
   Жалбоподателят твърди, че независимо че е дъщерно дружество на регистрираното на фондовата борса National Iranian Oil Company (NIOC), Съветът не е доказал, че това води до каквито и да било икономически ползи за иранската държава в противоречие с преследваните с обжалваните мерки цели.


title: Дело C-292/13 P: Определение на председателя на шести състав на Съда от 21 май 2014 г.  — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Impexmetal S.A.

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/18

         Определение на председателя на шести състав на Съда от 21 май 2014 г. — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Impexmetal S.A.
   (Дело C-292/13 P) (1)

   2014/C 261/31
   Език на производството: полски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 215, 27.7.2013 г.


title: Дело T-142/11: Определение на Общия съд от 6 юли 2011 г. — SIR/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на ситуацията в Кот д’Ивоар — Заличаване от списъка на засегнатите лица — Жалба за отмяна — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/21

         Определение на Общия съд от 6 юли 2011 г. — SIR/Съвет
   (Дело T-142/11) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на ситуацията в Кот д’Ивоар - Заличаване от списъка на засегнатите лица - Жалба за отмяна - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 282/44
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Société ivoirienne de raffinage (SIR) (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представител: M. Ceccaldi, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и A. Vitro)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС на Съвета за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар (ОВ L 11, стр. 36) и на Регламент (ЕC) № 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 560/2005 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар (ОВ L 11, стр. 1), доколкото с тях се въвеждат ограничителни мерки, които накърняват жалбоподателката.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

               3.

               Липсва основание за произнасяне по искането за встъпване на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 130, 30.4.2011 г.


title: Дело C-52/13: Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 31 януари 2013 г. — Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/11

         Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 31 януари 2013 г. — Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Дело C-52/13)
   2013/C 123/16
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint

      Ответник: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли Директива 2006/114/ЕО (1) да се тълкува, по отношение на защитата на търговците, в смисъл, че споменава реклама, която да бъде едновременно заблуждаваща и незаконна сравнителна реклама, или два отделни неправомерни факта, всеки от които е релевантен самостоятелно, и които се изразяват съответно в заблуждаваща реклама и в незаконна сравнителна реклама?

      (1)  Директива 2006/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама, ОВ L 376, стр. 21; Специално издание на български език, глава 15, том 18, стр. 229.


title: Дело C-173/15: Преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 17 април 2015 г. — GE Healthcare GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/23

         Преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 17 април 2015 г. — GE Healthcare GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Дело C-173/15)
   (2015/C 236/32)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: GE Healthcare GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Düsseldorf

      Преюдициални въпроси

               1)

               Могат ли лицензионните такси по смисъла на член 32, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 (1) на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (МК) да се включват в митническата стойност, въпреки че нито при сключването на договора, нито към релевантния за възникването на митническото задължение момент, който в случая се определя от член 201, параграф 2 и член 214, параграф 1 от МК, се установява, че се дължат лицензионни такси?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос: могат ли лицензионните такси за търговска марка по смисъла на член 32, параграф 1, буква в) от МК да се отнасят до внесените стоки, въпреки че те се плащат и за услуги и за използването на корена на думата, която е името на общата група?

               3)

               При положителен отговор на втория въпрос: могат ли лицензионните такси за търговска марка по смисъла на член 32, параграф 1, буква в) от МК да бъдат условие за продажбата на стоките за износ, внесени с местоназначение в Общността по смисъла на член 32, параграф 5, буква б) от МК, въпреки че плащането им се изисква и се извършва от предприятие, свързано с продавача и с купувача?

               4)

               При положителен отговор на третия въпрос и ако, както в случая, лицензионните такси се отнасят частично до внесените стоки и частично до предоставените след вноса услуги: пропорционалното разпределение, което съгласно член 158, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 (2) на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (Регламент № 2454/93) и тълкувателните бележки към член 32, параграф 2 от МК в приложение 23 към Регламент № 2454/93 се извършва само на база на обективни и количествени данни означава ли, че само митническата стойност по член 29 от МК може да бъде коригирана или в случай, че митническата стойност не може да се определи по член 29 от МК е възможно да се прибегне до разпределението по член 158, параграф 3 от Регламент № 2454/93 и при определянето на митническата стойност по член 31 от МК, доколкото иначе тези разходи не биха се взели предвид?

      (1)  ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58.

      (2)  ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3.


title: Дело T-82/13: Жалба, подадена на 13 февруари 2013 г. — Panasonic и MT Picture Display/Комисия

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/28

         Жалба, подадена на 13 февруари 2013 г. — Panasonic и MT Picture Display/Комисия
   (Дело T-82/13)
   2013/C 101/57
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Panasonic Corp. (Кадома, Япония) и MT Picture Display Co. Ltd (Мацуочо, Япония) (представители: R. Gerrits и A.-H. Bischke, lawyers, M. Hoskins, QC (Queen's Counsel), и S. Abram, Barrister)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2012) 8839 окончателен на Комисията, прието на 5 декември 2012 г. по преписка COMP/39.437 — Тръби за телевизорни и компютърни екрани, изцяло или частично, според случая, доколкото с него се установява, че жалбоподателите са нарушили член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП,

               —

               да отмени глобите, наложени на жалбоподателите, или да ги намали, според случая, и

               —

               да осъди ответника да заплати разноските на жалбоподателите в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на правото на справедлив процес относно периода до 10 февруари 2003 г., тъй като:

                           —

                           обосновката в обжалваното решение, че Matsushita Electric Industrial Co., Ltd. (наричано по-нататък „MEI“) е участвало в твърдяното едно-единствено продължавано нарушение на член 101 ДФЕС във връзка с цветните електроннолъчеви тръби (наричан по-нататък „картелът ЦЕЛТ“) в периода преди 10 февруари 2003 г., почива на две нови твърдения, които не са били включени в изложението на възраженията: първо, че MEI е знаело или е трябвало да знае за картела ЦЕЛТ, и второ, че MEI е взело стратегическо решение да участва в картела ЦЕЛТ чрез двустранни договори. Също така в обжалваното решение за първи път се прави позоваване на някои устни изявления и писмени доказателства или на части от тях в подкрепа на тези твърдения,

                           —

                           включването на тези твърдения и материали за първи път в обжалваното решение представлява сериозно нарушение на правото на защита на Panasonic Corporation (наричано по-нататък „Panasonic“), недопустимо е и изисква отмяната на посоченото решение спрямо MEI по отношение на този период.

               2.

               Второто правно основание е изведено от недоказване на факта, че MEI е знаело или е трябвало да знае за съществуването и/или съдържанието на картела ЦЕЛТ по отношение на периода до 10 февруари 2003 г., тъй като:

                           —

                           дори посочените в първото правно основание твърдения и/или доказателства да са допустими, Комисията не е доказала, че MEI е знаело или е трябвало да знае, че двустранните договори, в които е участвало, са били част от цялостен план и че този цялостен план е включвал всички съставни части на твърдения картел ЦЕЛТ,

                           —

                           нито пък от изтъкнатите доказателства следва че MEI е взело стратегическо решение да участва в картела ЦЕЛТ чрез двустранни срещи.

               3.

               Третото правно основание е изведено от недоказване на факта, че MEI/MT Picture Display Co., Ltd. (наричано по-нататък „MTPD“) е участвало в установеното в обжалваното решение едно-единствено продължавано нарушение считано от 10 февруари 2003 г., тъй като:

                           —

                           дейностите в Европа и Азия от 10 февруари 2003 г. насетне не са били част от общ план с една-единствена цел,

                           —

                           MEI/MTPD не е участвало в двустранните срещи на картела ЦЕЛТ в Европа,

                           —

                           във връзка с двустранните контакти на MEI/MTPD през този период Комисията не е доказала, че MEI/MTPD е знаело или е трябвало да знае за съществуването и/или съдържанието на многостранните дейности на картела в Европа, включващи други адресати на обжалваното решение.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от факта, че наложената глоба на Panasonic/MTPD трябва да бъде отменена изцяло или, при условията на евентуалност, намалена, тъй като:

                           —

                           основното искане на Panasonic/MTPD е, че констатациите на нарушение по отношение на всяко от тях трябва да бъдат отменени изцяло и наложената им глоба да бъде напълно отменена,

                           —

                           при условията на евентуалност, ако жалбата на Panasonic/MTPD за отмяна бъде уважена въз основа на някои, а не на всички основания, наложената глоба на Panasonic/MTPD трябва да бъде съответно намалена,

                           —

                           за изчерпателност или при условията на евентуалност, дори ако бъде потвърдена констатацията на нарушение, наложената на Panasonic/MTPD глоба е прекалено висока, тъй като в обжалваното решение се използва погрешна методология, която определя неправилно завишена стойност на продажбите в рамките на групата за целите на изчисляването на глобата,

                           —

                           за изчерпателност или при условията на евентуалност спрямо предходното, дори ако не бъде отменена изцяло, наложената на Panasonic/MTPD глоба трябва да бъде намалена, като се отчете тяхното незначително участие в твърдения картел ЦЕЛТ.


title: Дело F-137/14: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 февруари 2016 г. — GV/ЕСВД (Публична служба — Персонал на ЕСВД — Договорно нает служител — Договор за неопределено време — Член 47, буква в) от УРДС — Мотиви за уволнение — Загубата на доверие — Правото на изслушване — Член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Принцип на добра администрация — имуществени вреди — Неимуществени вреди)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/47

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 февруари 2016 г. — GV/ЕСВД
   (Дело F-137/14) (1)

   ((Публична служба - Персонал на ЕСВД - Договорно нает служител - Договор за неопределено време - Член 47, буква в) от УРДС - Мотиви за уволнение - Загубата на доверие - Правото на изслушване - Член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Принцип на добра администрация - имуществени вреди - Неимуществени вреди))
   (2016/C 106/57)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: GV (представител: H. Tettenborn, avocat)

      Ответник: Европейската служба за външна дейност (представители: S. Marquardt и M. Silva)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на ЕСДВ за прекратяване на сключения с жалбоподателя трудов договор за неопределено време и искане за заплащане на обезщетение за претърпените имуществени и неимуществени вреди

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението от 29 януари 2014 г., с което директорът на дирекция „Човешки ресурси“ на Европейската служба за външна дейност в качеството му на орган, оправомощен да сключва договорите за назначаване, прекратил договора за назначаване на GV, считано от 31 август 2014 г.

               2)

               Осъжда Европейската служба за външна дейност да заплати на GV обезщетение за претърпените от него неимуществени вреди в размер на 5 000 EUR.

               3)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4)

               Осъжда Европейската служба за външна дейност да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от GV.

      (1)  ОВ C 34, 2.2.2015 г., стр. 54


title: Дело T-350/08: Определение на Общия съд от 18 март 2010 г. — Papierfabrik Hamburger-Spremberg/Комисия

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/50

         Определение на Общия съд от 18 март 2010 г. — Papierfabrik Hamburger-Spremberg/Комисия
   (Дело T-350/08) (1)

   2010/C 134/82

      Език на производството: немски

   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело T-175/09 P: Жалба, подадена на 27 април 2009 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено на 17 февруари 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-51/08, Stols/Съвет

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/15

         Жалба, подадена на 27 април 2009 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено на 17 февруари 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-51/08, Stols/Съвет
   (Дело T-175/09 P)
   2009/C 167/31
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и G. Kimberley)

      Друга страна в производството: Willem Stols (Halsteren, Нидерландия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на СПС от 17 февруари 2009 г. по дело F-51/08, Stols/Съвет,

               —

               да се отхвърли жалбата от 21 май 2008 г., с която г-н Stols иска отмяна на решението от 16 юли 2007 г., с което Съветът отказва да го впише в списъка на повишените лица в степен AST 11 в процедурата за повишаване за 2007 г., както и на решението от 5 февруари 2008 г., с което заместник-генералният секретар на Съвета на Европейския съюз в качеството си на орган по назначаването отхвърля жалбата му, подадена на основание член 90, параграф 2 от Правилника,

               —

               да се осъди ответникът да заплати всички съдебни разноски по първоинстанционното производство и производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба Съветът на Европейския съюз иска отмяната на решението на Съда на публичната служба (СПС) от 17 февруари 2009 г., постановено по дело Stols/Съвет, F-51/08, с което СПС отменя решенията на Съвета, с които се отказва повишаването на г-н Stols в степен AST 11 в процедурата за повишаване за 2007 г.
   В подкрепа на жалбата си Съветът изтъква две правни основания, изведени от:

               —

               грешка при прилагане на правото, доколкото СПС превишил поставените от съдебната практика граници на контрола от страна на общностния съд върху широкото право на преценка, с което разполага органът по назначаването при съпоставяне на заслугите на длъжностните лица, кандидати за повишаване,

               —

               нарушение на задължението за мотивиране, тъй като обжалваното решение било опорочено от многобройни непълноти и неточности, поради което не било ясно на какво основание в действителност СПС е заключил, че е налице явна грешка от страна на Съвета.


title: Дело F-65/06: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 28 септември 2011 г. — Pereira Sequeira/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Вътрешен конкурс, публикуван преди 1 май 2004 г. — Срочно нает служител, вписан в списъка с подходящи кандидати преди 1 май 2006 г. — Класиране в степен — Член 5, параграф 4 и член 12, параграф 3 от Приложение XIII към Правилника — Надбавка за секретариат — Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/38

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 28 септември 2011 г. — Pereira Sequeira/Комисия
   (Дело F-65/06) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Вътрешен конкурс, публикуван преди 1 май 2004 г. - Срочно нает служител, вписан в списъка с подходящи кандидати преди 1 май 2006 г. - Класиране в степен - Член 5, параграф 4 и член 12, параграф 3 от Приложение XIII към Правилника - Надбавка за секретариат - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
   2011/C 340/76
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Rosa Maria Pereira Sequeira (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално T. Bontinck и J. Feld, avocats, впоследствие T. Bontinck и S. Woog, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и H. Krämer)

      Предмет

   Отмяната на решението на ОН, съобщено на 19 септември 2005 г. на жалбоподателката, с което последната, в качеството си на срочно нает служител, преминал успешно вътрешен конкурс COM/PC/04, е назначена като длъжностно лице със степен C*1 на основание на разпоредбите на Приложение XIII към Правилника.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 165, 15.7.2006 г., стр. 36


title: Дело T-389/11: Решение на Общия съд от 12 юли 2012 г. — Guccio Gucci/СХВП — Chang Qing Qing (GUDDY) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „GUDDY“ — По-ранна словна марка на Общността „GUCCI“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — По-голям отличителен характер на по-ранната марка поради нейното познаване от потребителите — Доказване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009)

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/20

         Решение на Общия съд от 12 юли 2012 г. — Guccio Gucci/СХВП — Chang Qing Qing (GUDDY)
   (Дело T-389/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „GUDDY“ - По-ранна словна марка на Общността „GUCCI“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - По-голям отличителен характер на по-ранната марка поради нейното познаване от потребителите - Доказване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009)
   2012/C 258/37
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Guccio Gucci SpA (Флоренция, Италия) (представител: адв. F. Jacobacci)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Chang Qing Qing (Флоренция)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 април 2011 г. по преписка R 143/2010-1 относно производство по възражение между Guccio Gucci SpA и г-н Chang Qing Qing

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 14 април 2011 г. (преписка R 143/2010-1) в частта му относно, от една страна, стоките, спадащи към клас 9 от Ницската спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г., ревизирана и изменена, както и, от друга страна, скъпоценните камъни и благородните метали, спадащи към клас 14 от тази спогодба.

               2.

               Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело C-514/08: Определение на председателя на Съда от 24 март 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Namur — Белгия) — Atenor Group SA/Белгийска държава

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/36

         Определение на председателя на Съда от 24 март 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Namur — Белгия) — Atenor Group SA/Белгийска държава
   (Дело C-514/08) (1)

   2009/C 141/72

      Език на производството: френски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 32, 7.2.2009 г.


title: Дело T-303/10: Жалба, подадена на 19 юли 2010 г. — Wam/Комисия

text:
               11.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/38

         Жалба, подадена на 19 юли 2010 г. — Wam/Комисия
   (Дело T-303/10)
   ()
   2010/C 246/65
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Wam SpA (Модена, Италия) (представители: G. Roberti, avvocato, I. Perego, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   да се отмени изцяло или отчасти обжалваното решение, доколкото Комисията:

               —

               обявява, че по силата на договорите за финансиране от 1995 г. и 2000 г., които са сключени на основание член 2 от закон 394/1981, WAM се е ползвало от неправомерна държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС,

               —

               обявява, че предвидените в договора за финансиране от 1995 г. и в договора за финансиране от 2000 г. помощи са несъвместими с общия пазар,

               —

               разпорежда възстановяването на несъвместимите помощи в изчисления размер като освен това предвижда, че върху подлежащите на възстановяване суми се дължат и лихви от момента на изплащане на посочените помощи на WAM,

         да се осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното решение е същото като обжалваното по дело T-257/10, Италия/Комисия (1).
   WAM изтъква седем правни основания за обжалване като разкрива, че Европейската комисия:

               —

               е приложила неправилно член 107, параграф 1 ДФЕС в случая и при всички положения е преценила неправилно фактите и не се е мотивирала в достатъчна степен, доколкото е приела, че помощите под формата на лихвено субсидиране, получени от WAM за насърчаване на търговското навлизане в трети страни, могат да засегнат вътреобщностната търговия и да нарушат конкуренцията, отклонявайки се от съображенията, изложени в това отношение в решенията, постановени от Съда (дело C-94/06 P) (2) и от Общия съд (дело T-316/04) (3), в нарушение на член 266 ДФЕС,

               —

               неправилно и необосновано е приела за приложим спрямо въпросното финансиране член 107, параграф 1 ДФЕС, без да вземе предвид принципите и правилата, прилагани от самата нея към аналогични мерки за подкрепа, насочени към насърчаване на търговското навлизане в трети страни. Комисията отказва да приеме, че същото финансиране е било предоставено в рамките на схемата, предвидена от Закон 394/1981 и освен това нарушава член 108, параграф 1 ДФЕС и член 1, буква б) от Регламент 659/99;

               —

               без да излага адекватни мотиви, неправилно е извела заключение, че помощите, от които се е ползвало WAM, са отчасти несъвместими с общия пазар, като вследствие на това е нарушила член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, както и регламента de minimis и съответните регламенти за групово освобождаване,

               —

               неправилно е изчислила еквивалентната субсидия на получените от WAM помощи относно лихвите;

               —

               не е започнала производство на основание член 108, параграф 2 ДФЕС за ново приемане на отмененото от Съда и от Общия съд решение, като по този начин нарушила признатото на WAM право на защита,

               —

               е нарушила принципите на добра администрация и на дължима грижа по-специално поради прекомерната продължителност на административното производство.

      (1)  Все още непубликувано в ОВЕС

      (2)  C-494/06 P Комисия/Италия и Wam (Сборник 2009 г., стр. I — 3639).

      (3)  T-316/04 Wam/Комисия (Recueil, 2004 г., стр. II — 3917).


title: Дело C-481/09: Иск, предявен на 27 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/41

         Иск, предявен на 27 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
   (Дело C-481/09)
   2010/C 24/71
   Език на производството: чешки

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán и M. Thomannová-Körnerová)

      Ответник: Чешка република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2006/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 февруари 2006 година за управление качеството на водите за къпане и за отмяна на Директива 76/160/ЕИО (1) или, във всеки случай, като не е информирало Комисията за тези разпоредби Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 18 от посочената директива;

               —

               да се осъди Чешка република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на директивата в националния правен ред е изтекъл на 24 март 2008 г.

      (1)  ОВ L 64, стр. 37; Специално издание на български език 2007 г., глава 15, том 15, стр. 229.


title: Дело T-573/10: Жалба, подадена на 23 декември 2010 г. — Octapharma Pharmazeutika/EMA

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/27

         Жалба, подадена на 23 декември 2010 г. — Octapharma Pharmazeutika/EMA
   (Дело T-573/10)
   2011/C 55/49
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH (Виена, Австрия) (представители: I. Brinker, T. Holzmüller и професор J. Schwarze, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMA)

      Искания на ищеца

               —

               да се отмени писмо от 21 октомври 2010 г. на Европейската агенция по лекарствата (EMA) в частта му, с която се отказва възстановяването на надплатени такси в размер на 180 700 EUR;

               —

               на основание член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд ответникът да се осъди да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква четири правни основания в подкрепа на жалбата си.
   1.   Първо правно основание: нарушение на принципа на законност в действията на администрацията — във връзка със спазването на приложимите правни разпоредби при начисляването на такси
   В това отношение жалбоподателят посочва, че ЕМА отказва да му възстанови платените такси въз основа на незаконосъобразно приетата от нея тарифа за таксите. Според жалбоподателя ответникът превишава свободата си на преценка, тъй като основава обжалваното решение върху тарифа за таксите, нарушаваща общите и специфичните принципни правила при изчисляване размера на таксите. Жалбоподателят твърди, че тарифата за таксите не е предвидена в Регламент (ЕО) № 297/95 (1). Жалбоподателят изтъква, че със събраната такса в конкретния случай се нарушават принципните правила, че начисляваната такса не трябва да е прекомерна и следва да съответства на направените административни разходи. В допълнение жалбоподателят посочва, че таксата е явно непропорционална, от една страна, в сравнение с традиционно установената административна практика, както и, от друга страна, в сравнение с таксите, начислявани при първоначалните сертифицирания и при последващите им годишни подновявания.
   2.   Второ правно основание: нарушение на принципа на пропорционалност
   Жалбоподателят изтъква в това отношение, че ако се направи сравнение с таксите, събирани за предоставяните от EMA други услуги, става ясно, че е нарушен принципът на пропорционалността. Според жалбоподателя независимо че други сертифицирания на основна документация за плазма са свързани с подобен или с по-голям административен разход, за сертифициранията в конкретния случай следва да се определят такси в значително по-нисък размер. След сравнителен анализ на практиката относно начисляването на такси през последните години също е очевидно, че начислената такса за предоставените административни услуги в настоящия случай е непропорционална на извършената от администрацията работа.
   3.   Трето правно основание: нарушение на принципа за защита на обоснованите правни очаквания от резки промени на практиката на администрацията
   С третото правно основание жалбоподателят изтъква, че EMA — по неразбираем и непредвидим за жалбоподателя и за другите засегнати страни начин — се отклонява рязко от обичайната си практика за начисляване на такси и така нарушава принципа за защита на обоснованите правни очаквания. Според жалбоподателя при определяне размера на съответните такси ответникът по-специално не се съобразява с релевантните правни разпоредби и със свободата си на преценка, което позволява на жалбоподателя да претендира защита на обоснованите си правни очаквания. Жалбоподателят посочва, че положението в конкретния случай се усложнява особено, тъй като още преди да приеме обжалваното решение EMA се връща към старата си практика във връзка с начисляването на таксите.
   4.   Четвърто правно основание: нарушение на задължението за съгласуваност и приемственост в действията на администрацията
   В тази връзка жалбоподателят изтъква, че скокообразното увеличение на таксите, което е ограничено само за определен кратък период от време, противоречи на задължението за съгласуваност и приемственост в действията на администрацията, утвърдено в „Кодекса за добро административно поведение на персонала на Европейската комисия при неговото отношение с обществеността“ и следващо от член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз. От друга страна, в традиционно установената си практика във връзка с начисляването на такси за предоставянето на идентични административни услуги EMA изисква заплащането на такси в значително по-нисък размер, определен по друг метод на изчисляване. Поради тази причина жалбоподателят твърди, че е налице необоснована промяна на практиката на администрацията. По-нататък жалбоподателят посочва, че вземайки предвид специфичните срокове и значителното повишаване тежестта на таксата в сравнение с последните години, най-малкото, което EMA е трябвало да направи в конкретния случай, е да се позове на изключение от правилото или съответно да въведе различно правило, приложимо за преходния период.

      (1)  Регламент (ЕО) № 297/95 на Съвета от 10 февруари 1995 година относно таксите, дължими на Европейската агенция за оценка на лекарствените продукти (ОВ L 35, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 14, стр. 253).


title: Дело C-354/09: Преюдициално запитване, отправено от de Hoge Raad der Nederlanden на 3 септември 2009 г. — Gaston Schul BV, други страни: Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/28

         Преюдициално запитване, отправено от de Hoge Raad der Nederlanden на 3 септември 2009 г. — Gaston Schul BV, други страни: Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-354/09)
   2009/C 282/48
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Ищец: Gaston Schul BV

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли при последващо вземане под отчет по смисъла на член 220 от Митническия кодекс да се изходи от това, че предвиденото в член 33, буква е) от Митническия кодекс условие — да не се включват в митническата стойност вносните сборове, е изпълнено, когато между продавача и купувача на съответната стока е уговорено условие на доставка „delivered duties paid“ (доставено, мито платено) и то е посочено в тарифното класиране, дори ако при определяне на цената на сделката — неоснователно — да е предположено, че при вноса на стоки в Общността не е трябвало да бъде заплатено вносно мито и затова не е посочена никаква митническа стойност във фактурата нито в декларацията или при декларирането?


title: Дело C-118/13: Преюдициално запитване, отправено от Landesarbeitsgericht Hamm (Германия) на 14 март 2013 г. — Gülay Bollacke/K + K Klaas & Kock B.V. & Co. KG

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/10

         Преюдициално запитване, отправено от Landesarbeitsgericht Hamm (Германия) на 14 март 2013 г. — Gülay Bollacke/K + K Klaas & Kock B.V. & Co. KG
   (Дело C-118/13)
   2013/C 171/20
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landesarbeitsgericht Hamm

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Gülay Bollacke

      Ответник: K + K Klaas & Kock B.V. & Co. KG

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба или практика, съгласно която при смърт на работника правото му на минимален платен годишен отпуск се прекратява напълно, тоест се прекратява не само вече неупражнимото право на освобождаване от работните задължения, а и правото на заплащане на отпуска?

               2.

               Трябва ли член 7, параграф 2 от Директива 2003/88/ЕО да се тълкува в смисъл, че правото на финансово обезщетение за минималния платен годишен отпуск при прекратяване на трудовото правоотношение е свързано с личността на работника до такава степен, че работникът разполага с него само за да може да се постигнат свързаните с платения годишен отпуск цели за осигуряване на почивка и свободно време, включително към по-късен момент?

               3.

               Трябва ли член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО да се тълкува в смисъл, че с оглед на защитата на безопасността и здравето на работниците при организирането на работното време работодателят е длъжен реално да предостави отпуск на работника до края на съответната календарна година или най-късно до изтичането на предвидения за трудовия договор период на отлагане на ползването на отпуска, независимо от това дали работникът е подал молба за отпуск?

      (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело C-496/16: Преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Германия), постъпило на 16 септември 2016 г. — Наказателно производство срещу Pál Aranyosi

text:
               19.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 475/11

         Преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Германия), постъпило на 16 септември 2016 г. — Наказателно производство срещу Pál Aranyosi
   (Дело C-496/16)
   (2016/C 475/16)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Страни в главното производство

   Pál Aranyosi

      Друга стана: Generalstaatsanwaltschaft Bremen

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 1, параграф 3, член 5 и член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (1) да се тълкуват в смисъл, че при решение за екстрадиция за целите на провеждането на наказателно производство изпълняващата държава членка следва да изключи наличието на реална опасност от нечовешко или унизително отношение към издирваното лице по смисъла на член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз въз основа на условията на неговото задържане само в първото място на задържане, в което то ще бъде прието след предаването на издаващата държава членка?

               2.

               Трябва ли при вземането на решение изпълняващата държава да изключи и наличието на реална опасност от нечовешко или унизително отношение към издирваното лице въз основа на условията на неговото задържане при последващо наказание лишаване от свобода в случай на осъждане?

               3.

               Трябва ли изпълняващата държава да изключи наличието на такава опасност за издирваното лице и в случай на възможно преместване в други затвори?

      (1)  ОВ L 190, стр. 1.


title: Съединени дела T-355/04 и T-446/04: Решение на Първоинстанционния съд от 19 януари 2010 г. — Co-Frutta/Комисия ( Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, свързани с общностния пазар на внос на банани — Мълчалив отказ, последван от изричен отказ на достъп — Жалба за отмяна — Допустимост — Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трета страна — Спазване на сроковете — Предварително съгласие на държавата членка — Задължение за мотивиране )

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/30

         Решение на Първоинстанционния съд от 19 януари 2010 г. — Co-Frutta/Комисия
   (Съединени дела T-355/04 и T-446/04) (1)

   („Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, свързани с общностния пазар на внос на банани - Мълчалив отказ, последван от изричен отказ на достъп - Жалба за отмяна - Допустимост - Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трета страна - Спазване на сроковете - Предварително съгласие на държавата членка - Задължение за мотивиране“)
   2010/C 51/57
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Co-Frutta Soc. coop. (Падуа, Италия) (представители: W. Viscardini и G. Donà, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално L. Visaggio и P. Aalto, впоследствие P. Aalto и L. Prete)

      Предмет

   По дело T-355/04, искане за отмяна на решението на Комисията от 28 април 2004 г., с което се отхвърля първоначално заявление за достъп до данни относно регистрираните в Общността оператори, извършващи внос на банани, и искане за отмяна на мълчаливия отказ на Комисията, с който се отхвърля потвърдителното заявление за достъп, а по дело T-446/04 — искане за отмяна на изричното решение на Комисията от 10 август 2004 г., с което се отказва достъпът до посочените данни,.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата по дело T 355/04.

               2.

               Отхвърля жалбата по дело T 446/04.

               3.

               Осъжда Co-Frutta Soc. coop. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 262, 23.10.2004 г.


title: Дело C-219/07: Решение на Съда (трети състав) от 19 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Raad van State van België — Белгия) — Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW, Andibel VZW/Belgische Staat (Член 30 ЕО — Регламент (ЕО) № 338/97 — Защита на видовете от дивата флора и фауна — Забрана за притежаване на бозайници от определени видове, които са посочени в този регламент или не са обхванати от него — Разрешено притежаване в други държави-членки)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/11

         Решение на Съда (трети състав) от 19 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Raad van State van België — Белгия) — Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW, Andibel VZW/Belgische Staat
   (Дело C-219/07) (1)

   (Член 30 ЕО - Регламент (ЕО) № 338/97 - Защита на видовете от дивата флора и фауна - Забрана за притежаване на бозайници от определени видове, които са посочени в този регламент или не са обхванати от него - Разрешено притежаване в други държави-членки)
   (2008/C 209/15)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Raad van State van België
   Страни в главното производство

      Ищци: Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW, Andibel VZW

      Ответник: Belgische Staat
   Предмет
   Преюдициално запитване — Raad van State van België — Тълкуване на член 30 ЕО и на Регламент (ЕО) № 338/97 на Съвета от 9 декември 1996 година относно защитата на видовете от дивата флора и фауна чрез регулиране на търговията с тях (OВ L 61, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 239) — Национална правна уредба, която предвижда списък на бозайниците, които могат да бъдат притежавани в съответната държава-членка, и води до изключване на притежаването на видовете, посочени в приложения Б, В или Г към регламента, както и на видовете, които не се обхващат от регламента — Разрешено притежаване в други държави-членки, чието законодателство е в съответствие с регламента.
   Диспозитив
   Членове 28 ЕО и 30 ЕО, разглеждани самостоятелно или във връзка с Регламент (ЕО) № 338/97 на Съвета от 9 декември 1996 година относно защитата на видовете от дивата флора и фауна чрез регулиране на търговията с тях, допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която забраната за внос, притежаване и пускане на пазара на бозайници, принадлежащи към видове, различни от изрично посочените в тази правна уредба, се прилага за видове бозайници, които не са посочени в приложение А към този регламент, ако защитата или спазването на интересите и изискванията, посочени в точки 27-29 от настоящото решение, не могат да бъдат осигурени също толкова ефективно с по-малко ограничителни мерки на търговския обмен в Общността.
   Препращащата юрисдикция следва да провери:

               —

               дали съставянето и последващите изменения в националния списък на видовете бозайници, чието притежаване е разрешено, се основават на обективни и недискриминационни критерии,

               —

               дали е предвидена процедура, позволяваща на заинтересованите лица да впишат видове бозайници в този списък, дали е лесно достъпна, дали може да бъде приключена в разумни срокове и дали в случай на отказ от вписване, който трябва да бъде мотивиран, същият може да бъде предмет на обжалване по съдебен ред,

               —

               дали молбите за вписване на даден вид бозайници в посочения списък или за ползване на индивидуална дерогация за притежаване на екземпляри от видове, които не са посочени в списъка, могат да бъдат отхвърлени от компетентните административни органи само ако притежаването на екземпляри от съответните видове представлява реален риск за опазване на посочените по-горе интереси и изисквания, и

               —

               дали условията — като посочените в член 3а, параграф 2, точка 3, буква б) и точка 6 от Закона от 14 август 1986 г. относно закрилата и хуманното отношение към животните, изменен със Закона от 4 май 1995 г. — за притежаването на екземпляри от видове бозайници, които не са посочени в същия списък, са обективно обосновани и не надхвърлят необходимото за осигуряване на крайната цел на националната правна уредба в нейната цялост.

      (1)  ОВ C 155, 7.7.2007 г.


title: Дело C-566/07: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 21 декември 2007 г. — Staatssecretaris van Financiën/Stadeco BV

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/23

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 21 декември 2007 г. — Staatssecretaris van Financiën/Stadeco BV
   (Дело C-566/07)
   (2008/C 64/35)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: Stadeco BV
   Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 21, параграф 1, буква в) от Шеста директива (1) да се тълкува в смисъл, че в държавата-членка, в която пребивава или е установен издателят на фактурата не се дължи никакъв ДДС, когато последният е посочил във фактурата сумата на ДДС за доставка на услуга, която според общата система на данъка върху добавената стойност се счита за извършена в друга държава-членка или в трета страна?

               2)

               В случай на отрицателен отговор, когато фактура като посочената в член 21, параграф 1, буква в) от Шеста директива е издадена на получател, който няма право да приспада ДДС (така че няма никаква опасност от загуба на данъчни постъпления), могат ли държавите-членки да поставят корекцията на погрешно фактуриран ДДС, който съгласно тази разпоредба подлежи на плащане, под условие данъчнозадълженото лице да издаде на клиента си поправена фактура, в която не се посочва ДДС?

      (1)  Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело T-138/11: Жалба, подадена на 11 март 2011 г. — Ahouma/Съвет

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/22

         Жалба, подадена на 11 март 2011 г. — Ahouma/Съвет
   (Дело T-138/11)
   2011/C 130/43
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Brouha Nathanaël Ahouma (Abidjan, Кот д’Ивоар) (представител: G. Collard, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да заключи, че по отношение на жалбоподателя г-н Brouha Nathanaël AHOUMA Регламент (ЕС) № 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 г. и Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 г., публикувани на 15 януари 2011 година в Официален вестник на Европейския съюз, не са фактически обосновани,

               —

               в резултат на това,

                           —

                           да отмени Регламент (ЕС) № 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 г. и Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 г.;

                           —

                           при условията на евентуалност, да разпореди името на г-н Brouha Nathanaël AHOUMA да бъде заличено от списъците, приложени към този регламент и към посоченото решение.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основни доводи, изтъкнати от жалбоподателя, са по същество идентични или сходни с тези, изтъкнати по дело T-137/11, Guiai Bi Poin/Съвет.


title: Дело T-811/14: Решение на Общия съд от 17 февруари 2017 г. — Unilever/EUIPO — Technopharma (Fair & Lovely) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративната марка на Европейския съюз „Fair & Lovely“ — По-ранни словни национални марки и марки на Бенелюкс „FAIR & LOVELY“ — Решение по жалбата — Член 64, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Право на изслушване — Член 75, второ изречение от Регламент № 207/2009 — Спиране на административното производство — Правило 20, параграф 7, буква в) и правило 50, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95 — Оправдани правни очаквания — Злоупотреба с власт — Явни грешки в преценката)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/44

         Решение на Общия съд от 17 февруари 2017 г. — Unilever/EUIPO — Technopharma (Fair & Lovely)
   (Дело T-811/14) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративната марка на Европейския съюз „Fair & Lovely“ - По-ранни словни национални марки и марки на Бенелюкс „FAIR & LOVELY“ - Решение по жалбата - Член 64, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Право на изслушване - Член 75, второ изречение от Регламент № 207/2009 - Спиране на административното производство - Правило 20, параграф 7, буква в) и правило 50, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95 - Оправдани правни очаквания - Злоупотреба с власт - Явни грешки в преценката))
   (2017/C 104/61)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Unilever NV (Ротердам, Нидерландия) (представител: A. Fox, solicitor)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Hanf и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Technopharma Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: C. Scott, barrister)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 6 октомври 2014 г. (преписка R 1004/2013-4), постановено в производство по възражение между Technopharma и Unilever

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 6 октомври 2014 г. (преписка R 1004/2013 4), постановено в производство по възражение между Technopharma и Unilever

               2)

               EUIPO понася направените от него съдебни разноски, както и половината от разноските на Unilever.

               3)

               Technopharma понася направените от него съдебни разноски и половината от разноските Unilever.

      (1)  ОВ C 73, 2.3.2015 г.


title: Дело T-361/12: Решение на Общия съд от 6 декември 2013 г. — Premiere Polish/СХВП — Donau Kanol (ECOFORCE) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „ECOFORCE“ — По-ранна фигуративна марка на Общността „ECO FORTE“ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/20

         Решение на Общия съд от 6 декември 2013 г. — Premiere Polish/СХВП — Donau Kanol (ECOFORCE)
   (Дело T-361/12) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „ECOFORCE“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „ECO FORTE“ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2014/C 24/35
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Premiere Polish Co., Ltd (Cheltenham, Обединено кралство) (представители: C. Jones и M. Carter, solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: I. Harrington)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Donau Kanol GmbH & Co. KG (Ried im Traunkreis, Австрия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 юни 2012 г. (преписка R 851/2011-4) относно производство по възражение между Donau Kanol GmbH & Co. KG и Premiere Polish Co. Ltd.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Premiere Polish Co. Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 319, 20.10.2012 г.


title: Дело C-502/07: Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Република Полша) на 16 ноември 2007 г. — K-1 Sp. z o.o. w Toruniu/Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/30

         Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Република Полша) на 16 ноември 2007 г. — K-1 Sp. z o.o. w Toruniu/Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   (Дело C-502/07)
   (2008/C 22/55)
   Език на производството: полски
   Препращаща юрисдикция
   Naczelny Sąd Administracyjny
   Страни в главното производство

      Ищец: K-1 Sp. z o.o. w Toruniu

      Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   Преюдициални въпроси

               1)

               Изключва ли член 2, първи и втори параграф от Първа директива на Съвета от 11 април 1967 година за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота (67/227/ЕИО) (1), във връзка с член 2, член 10, параграф 1, буква а) и параграф 2 от Шеста Директива на Съвета от 17 май 1977 година за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (77/388/ЕИО) (2), възможността на лице, което е данъчно задължено по ДДС, да се наложи допълнително данъчно задължение съгласно член 105, алинеи 5 и 6 от Ustawa o Podatku od Towarów i Usług [Закон за данъка върху стоките и услугите] от 11 март 2004 г., (Dz. U. [Dziennik Ustaw, Държавен вестник на Република Полша] Nr. 54, Pos. 535, с изменения), когато е установено, че лицето, данъчно задължено по ДДС, е посочило в подадената от него декларация размер на подлежащия на възстановяване данъчен кредит по ДДС или на платения данък, който надвишава дължимата му сума?

               2)

               Могат ли „специалните мерки“ по смисъла на член 27, параграф 1 от Шеста Директива на Съвета от 17 май 1977 година за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (77/388/ЕИО), с оглед на своето естество и цел, да се състоят във възможността на лице, данъчно задължено по ДДС, да се наложи допълнително данъчно задължение, определено с решение на данъчния орган, когато е установено, че данъчно задълженото лице е декларирало завишен размер на подлежащия на възстановяване данъчен кредит по ДДС или завишен размер на платения данък?

               3)

               Обхваща ли правомощието, предвидено в член 33 от Шеста Директива на Съвета от 17 май 1977 година за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (77/388/ЕИО), правото да се въведе допълнителното данъчно задължение, предвидено в член 109, алинеи 5 и 6 от Ustawa o Podatku od Towarów i Usług [Закона за данъка върху стоките и услугите] от 11 март 2004 г.?

      (1)  ОВ 71, стр. 1301.

      (2)  ОВ L 145, стр. 1.


title: Дело C-203/13: Определение на председателя на Съда от 12 септември 2013 г. — Европейска комисия/Република България

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/10

         Определение на председателя на Съда от 12 септември 2013 г. — Европейска комисия/Република България
   (Дело C-203/13) (1)

   2013/C 377/22
   Език на производството: български
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 164, 8.6.2013 г.


title: Дело T-630/13: Жалба, подадена на 28 ноември 2013 г. — DK Recycling und Roheisen/Комисия

text:
               1.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 31/15

         Жалба, подадена на 28 ноември 2013 г. — DK Recycling und Roheisen/Комисия
   (Дело T-630/13)
   2014/C 31/27
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: DK Recycling und Roheisen GmbH (Дуисбург, Германия) (представител: S. Altenschmidt, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 1, параграф 1 от Решение на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета (C(2013) 5666, 2013/448/ЕО, ОВ L 240, стр. 27), в частта му, с която се отказват вписването на посочените в приложение I, букви А и Г инсталации с идентификатори DE000000000001320 и DE-new-14220-0045 в списъка на попадащите в обхвата на Директива 2003/87/ЕО съоръжения, предоставен съгласно член 11, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО на Комисията от страна на Германия, и на съответните предварителни годишни количества на квотите за емисии, които следва да бъдат разпределени безплатно за тези инсталации,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва по същество следните правни основания.

               —

               Обжалваното решение, в оспорваната му от жалбоподателя част, нарушавало Директива 2003/87/ЕО и Решение 2011/278/ЕО (2). Освен това решението било несъвместимо с принципа на пропорционалност и с Хартата на основните права на Европейския съюз. То също така не било надлежно мотивирано.

               —

               Доколкото отказът за безплатно разпределяне на квоти за инсталациите на жалбоподателя се основавало на обстоятелството, че от страна на Германия в тяхна полза е направено допълнително предварително прехвърляне на безплатни квоти като компенсация поради прекомерна тежест, жалбоподателят твърди, че — обратно на посоченото от Комисията — Решение 2011/278 не е пречка за това разпределение. Във всеки случай специалното разпределяне в особено тежки случаи за компенсиране на прекомерни тежести в резултат на търговията с квоти се изисквало от гаранциите, предвидени в Хартата на основните права на Европейския съюз, и в частност от основните права на свобода на стопанската инициатива и на собственост, както и от принципа на пропорционалност.

               —

               Доколкото отказът за безплатно разпределяне на квоти за инсталациите на жалбоподателя се основавало на обстоятелството, че от страна на Германия за тях е направено допълнително предварително разпределение на безплатни квоти за производството на цинков концентрат в доменната пещ на жалбоподателя въз основа на подинсталация с технологични емисии, жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение противоречи на Решение 2011/278, както и че мотивите на обжалваното решение са недостатъчни и противоречиви.

               —

               На последно място, жалбоподателят изтъква нарушение на изискванията, свързани с правото на добра администрация съгласно член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Преди постановяването на решението на жалбоподателя не била дадена възможност да представи становище.

      (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).

      (2)  Решение на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (нотифицирано под номер C(2011) 2772) (ОВ L 130, стр. 1).


title: Дело T-102/04: Определение на Първоинстанционния съд от 10 юли 2008 г. — Cornwell/Комисия

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/23

         Определение на Първоинстанционния съд от 10 юли 2008 г. — Cornwell/Комисия
   (Дело T-102/04) (1)

   (2008/C 247/47)

      Език на производството: френски

   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2004 г.


title: Дело C-511/07: Иск, предявен на 21 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/33

         Иск, предявен на 21 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-511/07)
   (2008/C 22/59)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Rozet и U. Wölker)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург
   Искания на ищеца

               —

               да се признае за установено, че поради липсата на предоставена информация изискуема на основание член 3, параграф 1, (е) от Решение № 280/2004/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно механизма за мониторинг на емисиите на парникови газове в Общността и прилагане на Протокола от Киото (1), във връзка с член 2 и член 4, параграф 1, (б) и (г) от Решение № 2005/166/EО на Комисията от 10 февруари 2005 г., за определяне правилата за прилагане на Решение № 280/2004 EО (2), Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията, които са му вменени по силата на тези разпоредби;

               —

               да бъде осъдено Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С иска си Комисията упреква ответната страна в непълно изпълнение на задълженията, които се съдържат в Решение 280/2004/EО, във връзка с Решение 2005/166/EО. От една страна, ответната страна действително е пропуснала да предостави в годишния си доклад пълна информация относно използваните методи и видовете данни за дейността и факторите за емисии използвани в основните източници на Общността. От друга страна Великото херцогство Люксембург не е предало на Комисията и обща оценка на несигурността на елементите от люксембургския доклад за националния преглед.

      (1)  OВ L 49, стp. 1.

      (2)  OВ L 55, стp. 57.


title: Дело C-473/12: Преюдициално запитване, отправено от la Cour constitutionnelle (Белгия) на 22 октомври 2012 г. — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)/Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/20

         Преюдициално запитване, отправено от la Cour constitutionnelle (Белгия) на 22 октомври 2012 г. — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)/Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte
   (Дело C-473/12)
   2013/C 26/36
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour constitutionnelle

      Страни в главното производство

      Ищец: Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)

      Ответници: Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 13, параграф 1, буква ж), in fine от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (1) да се тълкува в смисъл, че предоставя на държавите членки свободата да предвидят или да не предвидят изключение от задължението за непосредствено информиране по член 11, параграф 1, ако това е необходимо с оглед на защитата на правата и свободите на другите лица, или държавите членки са подложени на определени ограничения във връзка с това?

               2.

               Регламентираната във вътрешното право частна детективска дейност, която се извършва в полза на органи, оправомощени да съобщават на съдебните власти всяко нарушение на разпоредбите за защита на името на дадена професия и за реда за нейната организация, попадат ли в зависимост от конкретните обстоятелства в изключението, предвидено в член 13, параграф 1, букви г) и ж), in fine от горепосочената директива?

               3.

               При отрицателен отговор на втория въпрос, член 13, параграф 1, букви г) и ж), in fine от горепосочената директива съвместим ли е с член 6, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, и по-специално с принципа за равенство и за недопускане на дискриминация?

      (1)  ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13 том 17 стр. 10.


title: Дело T-412/05: Решение на Първоинстанционния съд от 24 септември 2008 г. — M./Омбудсман (Извъндоговорна отговорност — Приключване от страна на Комисията на процедура по жалба, с която се оспорва поведението на държава-членка — Решение на Европейския омбудсман относно разглеждането на жалбата — Допуснати от Комисията грешки при установяване на случаи на лошо администриране — Поименно назоваване на ищеца — Нарушение на правото на зачитане на личния живот, на принципите на пропорционалност и на състезателност — Нематериални вреди — Причинно-следствена връзка)

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/35

         Решение на Първоинстанционния съд от 24 септември 2008 г. — M./Омбудсман
   (Дело T-412/05) (1)

   (Извъндоговорна отговорност - Приключване от страна на Комисията на процедура по жалба, с която се оспорва поведението на държава-членка - Решение на Европейския омбудсман относно разглеждането на жалбата - Допуснати от Комисията грешки при установяване на случаи на лошо администриране - Поименно назоваване на ищеца - Нарушение на правото на зачитане на личния живот, на принципите на пропорционалност и на състезателност - Нематериални вреди - Причинно-следствена връзка)
   (2008/C 285/62)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: M (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално G. Vandersanden и A. Kalogeropoulos, впоследствие A. Kalogeropoulos и L. Levi, avocats)

      Ответник: Европейски омбудсман (представители: J. Sant'Anna и G. Grill)
   Предмет
   Искане за обезщетение по член 288, втора алинея ЕО на претърпяната от ищеца вреда поради поименното му назоваване в Решение на Европейския омбудсман от 18 юли 2002 г. във връзка с жалба, заведена с входящ номер 1288/99/OV, и поради допусната небрежност от Омбудсмана по отношение на разглеждането на посочената жалба и достигнатите изводи в посоченото решение.
   Диспозитив

               1.

               Осъжда Европейския омбудсман да заплати на г-н М. обезщетение в размер на 10 000 EUR.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 48, 25.2.2006 г.


title: Дело C-54/08: Иск, предявен на 12 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/16

         Иск, предявен на 12 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-54/08)
   (2008/C 107/24)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и G. Braun)

      Ответник: Федерална република Германия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като предвижда в § 5 от Bundesnotarordnung (Федерална наредба за нотариусите и нотариалната дейност) притежаването на германско гражданство като условие за достъп до професията на нотариусите, Федерална република Германия е нарушила членове 43 и 45 ЕО,

               —

               да се установи, че като не е транспонирала Директива 89/48/ЕО (или Директива 2005/36/ЕО) по отношение на професията на нотариусите, Федерална република Германия е нарушила тази директива, както и членове 43 и 45 ЕО,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията изтъква, че член 43 ЕО забранява всякаква дискриминация, основана на гражданството, произтичаща от правни разпоредби под формата на ограничение на свободата на установяване. Тя посочва, че съгласно член 45, първа алинея ЕО разпоредбите на главата относно правото на установяване не се прилагат за дейности, които в дадена държава-членка са свързани, макар и епизодично, с упражняването на публична власт.
   Съгласно Bundesnotarordnung (Федерална наредба за нотариусите и нотариалната дейност) само германски граждани могат да бъдат назначавани за нотариуси в Германия. От това Комисията заключава, че с разглежданите разпоредби се извършва дискриминация, основана на гражданство, и се нарушава свободата на установяване на гражданите на другите държави-членки, като се възпрепятства техният достъп до професията на нотариус.
   Според Комисията нотариалната дейност не попада в обхвата на изключението по член 45 ЕО, поради което свободата на установяване се прилага по отношение на професията на нотариусите.
   Комисията счита, че за да се отговори на въпроса какво означава „публична власт“ по смисъла на член 45 ЕО, следва, от една страна, да се изходи от възприетото на национално ниво разбиране. Дейности, които в дадена държава-членка не се считат за упражняване на публична власт не може да попадат в обхвата на посоченото изключение, дори когато същите дейности се считат за упражняване на публична власт в друга държава-членка. От друга страна Комисията смята, че за тълкуването по смисъла на член 45 ЕО понятието за публична власт и неговият обхват следва да се определят от гледна точка на общностното право, като Съдът трябва да тълкува значението на това понятие самостоятелно и по еднакъв начин. Според Комисията обстоятелството, че германският законодател и германските съдилища по принцип разглеждат нотариалната дейност като участие в упражняването на публична власт на национално ниво не означава, че поради това по отношение на тези дейности прилагането на свободата на установяване може да се изключи само въз основа на по-строгата преценка на свободата на установяване в общностното право. Всъщност член 45, първа алинея ЕО трябва да се тълкува ограничително, тъй като представлява изключение от основна свобода.
   Комисията уточнява, че на настоящия етап на интеграция е особено трудно да се намери оправдание на условието за гражданството по отношение на нотариалните дейности. Никоя от посочените дейности, дори да им бъде признат суверенен характер, не предполага особена връзка с държавата, какъвто е случаят с гражданството. Освен това тези дейности не създават опасност от пораждане на конфликти с местни граждани при упражняване на суверенни правомощия и използване на средствата на държавната власт.
   Според Комисията изброените от Федерална република Германия дейности за обосноваване на изискването за притежаване на гражданство — заверяване на правни актове и споразумения, доказателствената стойност на такива документи, удостоверяване на изпълнителната сила на актовете, правни съвети във връзка със заверяването — не са достатъчни за обосноваване прилагането на член 45 ЕО. Комисията счита, че доколкото те изобщо участват в упражняването на публичната власт, това участие е само косвено. Освен това Комисията уточнява, че упражняването на публичната власт следва да се разграничава от дейностите от обществен интерес. Обществената полза не е задължително характеристика на публичната власт; дейностите, при които се отчита общото благо, а не индивидуалните интереси, не предполагат по необходимост прехвърляне на публичната власт. Според Комисията докато действителното упражняване на публичната власт може да остане запазено за собствените граждани, упражняването на определена дейност от общ интерес, като например правораздаването с превантивна цел, може да се гарантира и чрез прилагането на особени разпоредби и контрол по отношение на достъпа до професията и на професионалните задължения.
   Поради това Комисията счита, че никоя от извършваните от нотариусите в Германия дейности, разгледани поотделно или заедно, не представлява пряко или специфично участие в упражняването на публична власт по смисъла на съдебната практика.


title: Съединени дела C-431/09 и C-432/09: Решение на Съда (трети състав) от 13 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel — Белгия) — Airfield NV, Canal Digitaal BV (C-431/09)/Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam) (C-431/09), Airfield NV (C-432/09)/Agicoa Belgium BVBA (C-432/09) (Авторско право — Спътниково излъчване — Директива 93/83/ЕИО — Член 1, параграф 2, буква а) и член 2 — Публично съобщаване чрез спътник — Доставчик на пакет сателитни телевизионни канали — Еднократно съобщаване на публиката чрез спътник — Отговорност за това съобщаване — Разрешение от притежателите на авторски права за това съобщаване)

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/3

         Решение на Съда (трети състав) от 13 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel — Белгия) — Airfield NV, Canal Digitaal BV (C-431/09)/Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam) (C-431/09), Airfield NV (C-432/09)/Agicoa Belgium BVBA (C-432/09)
   (Съединени дела C-431/09 и C-432/09) (1)

   (Авторско право - Спътниково излъчване - Директива 93/83/ЕИО - Член 1, параграф 2, буква а) и член 2 - Публично съобщаване чрез спътник - Доставчик на пакет сателитни телевизионни канали - Еднократно съобщаване на публиката чрез спътник - Отговорност за това съобщаване - Разрешение от притежателите на авторски права за това съобщаване)
   2011/C 355/03
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Brussel

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Airfield NV, Canal Digitaal BV (C-431/09), Airfield NV (C-432/09)

      Ответници: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam) (C-431/09), Agicoa Belgium BVBA (C-432/09)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van beroep te Brussel — Тълкуване на член 1, параграф 2, букви а) и б) и на член 2 от Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване (ОВ L 248, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 134) — Изключително право на автора да разреши разгласяването на произведенията си — Излъчване от излъчваща организация на програмно носещи сигнали на вниманието на организация излъчваща цифрова телевизия чрез независим сателит — Последващо препредаване на тези сигнали — Разрешение от притежателите на правата

      Диспозитив

   Член 2 от Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване, трябва да се тълкува в смисъл, че доставчик на сателитен пакет е длъжен да получи разрешение от притежателите на съответните права за намесата си в пряко и непряко излъчване на телевизионни програми като разглежданите в главното производство, освен ако тези притежатели на права не са се договорили със съответната излъчваща организация, че защитените произведения ще бъдат публично съобщавани също и от този доставчик, и при условие че когато това е така, намесата на същия доставчик не прави тези произведения достъпни за нова публика.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело C-189/15: Решение на Съда (девети състав) от 18 януари 2017 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) — Fondazione Santa Lucia/Cassa conguaglio per il settore elettrico и др. (Преюдициално запитване — Директива 2003/96/ЕО — Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията — Данъчни намаления — Материален обхват — Облекчения във връзка със сумите за покриване на общите разходи на електроенергийната система — Член 17 — Енергоемки предприятия — Облекчения, предоставени само на енергоемки предприятия от промишления сектор — Допустимост)

text:
               6.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 70/2

         Решение на Съда (девети състав) от 18 януари 2017 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) — Fondazione Santa Lucia/Cassa conguaglio per il settore elettrico и др.
   (Дело C-189/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2003/96/ЕО - Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията - Данъчни намаления - Материален обхват - Облекчения във връзка със сумите за покриване на общите разходи на електроенергийната система - Член 17 - Енергоемки предприятия - Облекчения, предоставени само на енергоемки предприятия от промишления сектор - Допустимост))
   (2017/C 070/02)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) — Fondazione Santa Lucia

      Ответници: Cassa conguaglio per il settore elettrico, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità per l'energia elettrica e il gas

      В присъствието на: 2M SpA

      Диспозитив

               1)

               Член 17, параграф 1 от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията трябва да се тълкува в смисъл, че попадат в обхвата на понятието „данъчни намаления“ облекченията, които националното право предвижда за енергоемките предприятия по смисъла на тази разпоредба във връзка със суми като тези по главното производство, дължими за покриване на общите разходи на електроенергийната система, като запитващата юрисдикция следва да провери фактическите обстоятелства и правилата на националното право, на които почива този отговор на Съда.

               2)

               Член 17, параграф 1 от Директива 2003/96 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда данъчни намаления при потреблението на електроенергия само за енергоемките предприятия по смисъла на тази разпоредба, които извършват дейност в промишления сектор.

      (1)  ОВ C 228, 13.7.2015 г.