title: Дело T-760/20: Определение на Общия съд от 10 август 2021 г. — Jakeliūnas/ESMA (Жалба за отмяна и искане за установяване на неправомерно бездействие — Искане за започване на разследване — Отказ на председателя на ESMA — Акт, неподлежащ на обжалване — Недопустимост — Искане за даване на задължителни указания — Липса на компетентност)

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/12

      Определение на Общия съд от 10 август 2021 г. — Jakeliūnas/ESMA
      (Дело T-760/20) (1)

      (Жалба за отмяна и искане за установяване на неправомерно бездействие - Искане за започване на разследване - Отказ на председателя на ESMA - Акт, неподлежащ на обжалване - Недопустимост - Искане за даване на задължителни указания - Липса на компетентност)
      (2021/C 412/11)
      Език на производството: литовски

         Страни

         Жалбоподател: Stasys Jakeliūnas (Вилнюс, Литва) (представител: R. Paukštė, адвокат)

         Ответник: Европейски орган за ценни книжа и пазари (представители: G. Filippa, F. Barzanti и E. Siracusa)

         Предмет

      По същество, от една страна, искане на основание член 265ДФЕС да се установи, че ESMA е допуснал неправомерно бездействие, като не е започнал разследване за нарушение на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (ОВ L 96, 2003 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 5, стр. 210) и от друга страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението, което се съдържа в писмото на председателя на ESMA от 20 октомври 2020 г. за отказ да се започне посоченото разследване

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Stasys Jakeliūnas да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 72, 1.3.2021 г.


title: Дело T-52/21: Определение на Общия съд от 29 юли 2021 г. — ClientEarth/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Орхуска конвенция — Регламент (ЕО) № 1367/2006 — Документи, с които разполага Комисията относно създаването на система за контрол за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството — Регламент (ЕО) № 1224/2009 — Мълчалив отказ за предоставяне на достъп — Изрично решение, прието след подаването на жалбата — Липса на основание за произнасяне)

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/12

      Определение на Общия съд от 29 юли 2021 г. — ClientEarth/Комисия
      (Дело T-52/21) (1)

      (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Орхуска конвенция - Регламент (ЕО) № 1367/2006 - Документи, с които разполага Комисията относно създаването на система за контрол за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството - Регламент (ЕО) № 1224/2009 - Мълчалив отказ за предоставяне на достъп - Изрично решение, прието след подаването на жалбата - Липса на основание за произнасяне)
      (2021/C 412/12)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ClientEarth AISBL (Брюксел, Белгия) (представител: O. W. Brouwer, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Spina и C. Ehrbar)

         Предмет

      Жалба, подадена на основание член 263 ДФЕС за отмяна на мълчаливото решение на Комисията 16 ноември 2020 г. за отхвърляне на потвърдителното заявление за достъп до няколко документа относно създаването на система за контрол за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството

         Диспозитив

                  1)

                  Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 128, 12.4.2021 г.


title: Дело T-272/21 R: Определение на заместник-председателя на Общия съд от 30 юли 2021 г. — Puigdemont i Casamajó и др./Парламент (Обезпечително производство — Институционално право — Член на Европейския парламент — Привилегии и имунитети — Снемане на парламентарния имунитет на член на Европейския парламент — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/13

      Определение на заместник-председателя на Общия съд от 30 юли 2021 г. — Puigdemont i Casamajó и др./Парламент
      (Дело T-272/21 R)
      (Обезпечително производство - Институционално право - Член на Европейския парламент - Привилегии и имунитети - Снемане на парламентарния имунитет на член на Европейския парламент - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
      (2021/C 412/13)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Carles Puigdemont i Casamajó (Ватерло, Белгия), Antoni Comín i Oliveres (Льовен, Белгия), Clara Ponsatí i Obiols (Льовен) (представители: P. Bekaert, G. Boye, J. Costa i Rosselló и S. Bekaert, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент (представители: N. Lorenz, N. Görlitz и T. Lukácsi)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: S. Centeno Huerta)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на решения P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 и P9_TA(2021)0061 на Парламента от 9 март 2021 г. по искане за снемане на имунитета на жалбоподателите

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Отменя определение от 2 юни 2021 г., Puigdemont i Casamajó и др./Парламент (T-272/21 R).

                  3)

                  Не се произнася по съдебните разноски на главните страни.

                  4)

                  Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-441/21: Жалба, подадена на 23 юли 2021 г. — UBS Group и UBS/Комисия

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/13

      Жалба, подадена на 23 юли 2021 г. — UBS Group и UBS/Комисия
      (Дело T-441/21)
      (2021/C 412/14)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: UBS Group AG (Цюрих, Швейцария), UBS AG (Цюрих) (представители: D. Wood и I. Ioannidis, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима и основателна и да отмени Решение на Комисията от 20 май 2021 г. C(2021) 3489 окончателен относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (AT.40324 — Европейски държавни облигации); или, при условията на евентуалност, да намали размера на глобата на 51,3 милиона евро съгласно методологията на UBS на търгувана нетна стойност; или да намали глобата на 60,6 милиона евро съгласно коригираната методология на UBS на търгувана нетна стойност; или да намали глобата с поне 65 % поради грешките и неточностите, установени в методологията на Комисията, и

                  —

                  да осъди Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски на UBS.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията не приложила общоприложимите правила на Съюза за изчисляване на оборота на финансови институции, нарушавайки по този начин общите принципи на равно третиране и на оправдани правни очаквания.

                  2.

                  Второ основание: Комисията неправилно се отклонила от Насоките относно метода за определяне на глобите (1) по произволен и недостатъчно обяснен начин в нарушение на релевантната съдебна практика и правото на UBS на защита.

                  3.

                  Трето основание: Комисията не изложила достатъчно мотиви, подкрепящи избора ѝ на методология.

                  4.

                  Четвърто основание: Комисията не използвала най-добрите налични данни при изчисляването на стойността на продажбите на UBS.

                  5.

                  Пето основание: Комисията приложила собствена методология по начин, който е много неправилен и опорочен от редица фактически неточности и грешки, в резултата на което на UBS била наложена непропорционално голяма глоба.

         (1)  Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (OВ C 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).


title: Дело T-442/21: Жалба, подадена на 23 юли 2021 г. — Thomas и Julien/Съвет

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/14

      Жалба, подадена на 23 юли 2021 г. — Thomas и Julien/Съвет
      (Дело T-442/21)
      (2021/C 412/15)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Rhiannon Thomas (Лондон, Обединено кралство), Michaël Julien (Уейбридж, Обединено кралство) (представител: J. Fouchet, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Споразумението за търговия и сътрудничество, подписано на 30 декември 2020 г. от Съвета на Европейския съюз и британското правителство и Решение 2021/689 за неговото сключване, прието от Съвета на Европейския съюз на 29 април 2021 г., в частта им, в която се одобрява член COMPROV.16 и не се запазва свободното движение на британските граждани, които имат тесни семейни и имуществени връзки на територията на Европейския съюз в приложение на член VSTV.1,

                  —

                  да осъди Европейския съюз да заплати всички разноски по производството, включително адвокатски хонорар в размер на 5 000 EUR.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на правовата държава със Споразумението за търговия и сътрудничество между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия, от една страна, и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, от друга страна (наричано по-нататък „Споразумението“). В това отношение жалбоподателите твърдят, че член COMPROV.16 от това споразумение изключва възможността за почти всички разпоредби да бъдат оспорвани пред юрисдикциите и по-специално пред съда на Съюза.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на основни права на лицата, които са запазили тесни семейни и имуществени връзки в Европейския съюз. Това основание се състои от три части:

                              —

                              Първата част: нарушение на правото на жалбоподателите на правна сигурност, тъй като стабилното положение, от което са се ползвали спокойно и без ограничение в продължение на десетилетия, е заменено с нестабилно положение.

                              —

                              Втората част: нарушение на принципа на равенство, тъй като Споразумението приравнява съвсем различни положения, което води до дискриминация основана на гражданството.

                              —

                              Третата част: нарушение на принципа на пропорционалност, доколкото в Споразумението не се вземат предвид последиците от задължението за виза за дългосрочно пребиваване по отношение на положението на жалбоподателите, по-специално с оглед на техния частен и семеен живот.


title: Дело T-448/21: Жалба, подадена на 30 юли 2021 г. — Saure/Комисия

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/15

      Жалба, подадена на 30 юли 2021 г. — Saure/Комисия
      (Дело T-448/21)
      (2021/C 412/16)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Hans-Wilhelm Saure (Берлин, Германия) (представител: C. Partsch, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 2 юни 2021 г., с което на жалбоподателя се отказва поисканата от него справка с документите на Комисията, като изпрати копия от цялата кореспонденция на Комисията;

                              а)

                              с дружеството BioNTech SE,

                              б)

                              с Федералното канцлерство, Германия относно дружеството BioNTech SE и неговите продукти,

                              в)

                              федералния министър на здравеопазването на Германия относно закупуването на ваксини за борба с пандемията, причинена от коронавирус,

                        съответно от 1 април 2020 г., и по-специално за количеството на предлаганите от BioNTech ваксини и сроковете за тяхната доставка,
                  в частта му, в която с това решение се отказва или се предоставя частичен достъп да тези документи;

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Жалбоподателят иска да получи достъп до документите на Европейската комисия, които са предмет на спора, на основание на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1).

                  2.

                  Второ основание: член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 допуска правото на достъп до спорните данни. Поисканата информация била необходима както в интерес на националната сигурност, обществения ред и спокойствие, икономическото благосъстояние на страната, така и за опазване на реда и на общественото здраве. Поради това била допустима евентуалната намеса в частната сфера и личната неприкосновеност на частноправните субекти. Накрая, оповестяването на исканата информация било от значим обществен интерес.

                  3.

                  Трето основание: член 4, параграф 2, второ тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001 допуска правото на достъп до разглежданата информация. От тази разпоредба не можело да се изведе никакво основание за изключване, тъй като тя предвижда ограничено във времето основание за изключване и се отнася само до текущите обсъждания. Искането на жалбоподателя за информация обаче се отнасяло само до приключените досиета.

                  4.

                  Четвърто основание: член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1049/2001 допуска правото на достъп до спорните сведения. Само текущия процес по вземане на решения бил защитен с тази разпоредба. Искането на жалбоподателя за справка с документите обаче имал за предмет документите относно преговорите, водени от ответника относно доставките на ваксини. Преговорите вече били приключени. Освен това съществувал по-висш обществен интерес от оповестяването на разглежданите данни, тъй като пазарите на ваксините на Съюза били обсъждани и докладвани из цяла Европа в продължение на седмици.

                  5.

                  Пето основание: член 4, параграф 2, първо тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001 допуска правото на достъп до информацията, предмет на настоящото производство. Оповестяването на информацията не засягало търговските интереси на физическо или юридическо лице. Исканата информация не съдържа ла търговска тайна по смисъла на Директива (EС) 2016/943 (2).

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

         (2)  Директива (ЕС) 2016/943 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година относно защитата на неразкрити ноу-хау и търговска информация (търговски тайни) срещу тяхното незаконно придобиване, използване и разкриване (ОВ L 157, 2016 г., стр. 1).


title: Дело T-455/21: Жалба, подадена на 2 август 2021 г. — Nomura International и Nomura Holdings/Комисия

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/16

      Жалба, подадена на 2 август 2021 г. — Nomura International и Nomura Holdings/Комисия
      (Дело T-455/21)
      (2021/C 412/17)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Nomura International plc (Лондон, Обединено кралство), Nomura Holdings, Inc. (Токио, Япония) (представители: W. Howard, адвокат, M. Demetriou и C. Thomas, Barristers-at-law, и N. Seay и S. Whitfield, Solicitors)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло или частично член 1, четвърта подточка от Решение на Комисията от 20 май 2021 г. по преписка AT.40324 (Европейски държавни облигации) относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (наричано по-нататък „Решението“) и съответно изцяло или частично да отмени констатацията на Комисията, че жалбоподателите носят отговорност,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени изцяло или частично член 2, втора подточка от Решението и съответно да отмени изцяло или частично глобата, наложена на жалбоподателите,

                  —

                  при условията на евентуалност спрямо предходното, значително да намали глобата, наложена на жалбоподателите с член 2, втора подточка от Решението, до размер, който според Общия съд е подходящ, и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват десет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: допусната грешка при прилагане на правото с констатацията, че жалбоподателите са участвали в извършване на нарушение „с оглед на целта“ по член 101, параграф 1 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП.

                  2.

                  Второ основание: грешка в преценката на фактически и/или правни обстоятелства при класифицирането от Комисията на въпросните контакти и съответно в заключението ѝ, че са антиконкурентни.

                  3.

                  Трето основание: грешка в преценката на фактически и/или правни обстоятелства във връзка с продължителността на периода, в който се твърди, че жалбоподателите са извършвали нарушение.

                  4.

                  Четвърто основание: допусната грешка в преценката на фактически и/или правни обстоятелства със заключението, че между 18 януари 2011 г. и 28 ноември 2011 г. е извършено едно-единствено продължено нарушение.

                  5.

                  Пето основание: нарушения на съществени процесуални изисквания и на Договорите във връзка с отговорността, включително във връзка с представянето от Комисията на нейните констатации и с начина на класифициране от нейна страна на релевантните контакти, както и нарушение на изискването за равно третиране при определянето на продължителността на участието на жалбоподателите.

                  6.

                  Шесто основание: грешка в преценката на фактите поради приемането на ориентир за стойност на продажбите, който се основава на съществено неточни предположения по отношение на фактите и чието използване не е обосновано от Комисията; освен това, дори при собствените ѝ условия, предложената методология е погрешна.

                  7.

                  Седмо основание: нарушения на общите принципи на пропорционалност, на равно третиране и на индивидуализиране на наказанията при изчисляването на глобата на жалбоподателите въз основа на ориентира на Комисията за стойност на продажбите.

                  8.

                  Осмо основание: нарушение на правото на защита и неизпълнение на задължението за мотивиране при представянето от Комисията на ориентира за стойност на продажбите.

                  9.

                  Девето основание: грешки в преценката на фактите и нарушение на принципа на равно третиране при определянето на тежестта на участието на жалбоподателите в твърдяното нарушение.

                  10.

                  Десето основание: непризнаване на ограничената роля на жалбоподателите като смекчаващо обстоятелство при изчисляването на глобата на жалбоподателите.


title: Дело T-460/21: Жалба, подадена на 3 август 2021 г. — MCO (IP)/EUIPO — C8 (C2 CYPRUS CASINOS)

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/17

      Жалба, подадена на 3 август 2021 г. — MCO (IP)/EUIPO — C8 (C2 CYPRUS CASINOS)
      (Дело T-460/21)
      (2021/C 412/18)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: MCO (IP) Holdings Ltd (Тортола, Британски Вирджински острови) (представител: A. Roughton, Barrister-at-law)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: C8 (Исси-ле-Мулино, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „C2 CYPRUS CASINOS“ — заявка за регистрация № 17 867 693

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26 май 2021 г. по преписка R 908/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и да допусне регистрацията на марката (EUIPO заявка № 017867693),

                  —

                  да осъди EUIPO понесе направените от нея съдебни разноски,

                  —

                  да осъди С8 да понесе направените от него съдебни разноски,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски на MCO(IP) Holdings Limited.

         Изложени основания

                  —

                  неправилно прилагане на принципа на взаимозависимост, което води до неправилно отхвърляне на регистрацията на знака,

                  —

                  неправилно прилаганена принципа на взаимозависимост, коетоводи до неправилно отхвърляне на заявката от апелативниясъстав,

                  —

                  неправилно прилагане на принципа на взаимозависимост с уважаване на възражението и следователно с неправилно отхвърляне на регистрацията на знака.


title: Дело T-461/21: Жалба, подадена на 3 август 2021 г. — MCO (IP)/EUIPO — C8 (C2)

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/18

      Жалба, подадена на 3 август 2021 г. — MCO (IP)/EUIPO — C8 (C2)
      (Дело T-461/21)
      (2021/C 412/19)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: MCO (IP) Holdings Ltd (Тортола, Британски Вирджински острови) (представител: A. Roughton, Barrister-at-law)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: C8 (Исси-ле-Мулино, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „С2“ — заявка за регистрация № 17 867 689

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26 май 2021 г. по преписка R 909/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и да допусне регистрацията на марката (EUIPO заявка № 017867689),

                  —

                  да осъди EUIPO да понесе направените от нея съдебни разноски,

                  —

                  да осъди С8 да понесе направените от него съдебни разноски,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски на MCO(IP) Holdings Limited.

         Изложени основания

                  —

                  неправилно прилагане на принципа на взаимозависимост, което води до неправилно отхвърляне на регистрацията на знака,

                  —

                  неправилно прилагане на принципа на взаимозависимост, което води до неправилно отхвърляне на заявката от апелативния състав,

                  —

                  неправилно прилагане на принципа на взаимозависимост с уважаване на възражението и следователно с неправилно отхвърляне на регистрацията на знака.


title: Дело T-470/21: Жалба, подадена на 30 юли 2021 г. — Klymenko/Съвет

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/19

      Жалба, подадена на 30 юли 2021 г. — Klymenko/Съвет
      (Дело T-470/21)
      (2021/C 412/20)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Москва, Русия) (представител: M. Cessieux, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви за допустима жалбата на г-н Oleksandr Viktorovytch Klymenko,

                  —

                  да обяви, че приемайки ограничителни мерки срещу г-н Klymenko, отменени или не, с:

                              —

                              решение (ОВППС) 2021/394 и Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/391 на Съвета от 4 март 2021 г.,

                              —

                              решение (ОВППС) 2020/373 и Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/370 на Съвета от 5 март 2020 г.,

                              —

                              решение (ОВППС) 2019/354 и Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/352 на Съвета от 4 март 2019 г.,

                              —

                              решение (ОВППС) 2018/33 и Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/326 на Съвета от 5 март 2018 г.,

                              —

                              решение (ОВППС) 2017/381 и Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/374 на Съвета от 3 март 2017 г.,

                              —

                              решение (ОВППС) 2016/318 и Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 г.,

                              —

                              решение (ОВППС) 2015/364 и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 г.,

                  —

                  Съветът на Европейския съюз е ангажирал извъндоговорната отговорност на Европейския съюз,

                  —

                  да обяви, че в резултат Европейският съюз следва да поправи произтичащите от това вреди за жалбоподателя,

                  —

                  да осъди Съвета на Европейския съюз да плати обезщетение за вредите, причинени от накърняването на доброто име и репутацията в размер на 50 000 EUR, към които следва да се добавят законните лихви и всяка друга сума, която би била обоснована,

                  —

                  да осъди Съвета на Европейския съюз да изплати на жалбоподателя сума от 500 EUR за всеки месец, през който името му е било вписано в спорните списъци, като обезщетение за неимуществените вреди, произтичащи от затрудненията, свързани с ежедневието му и увреждането на здравето му, към която следва да се добавят законните лихви и всяка друга сума, която би била обоснована,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: непълнота на мотивите, представляващо нарушение на принципа на зачитане на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита.

                  2.

                  Второ основание: грешка в преценката, произтичаща от това, че Съветът е нарушил задължението си да установи обосноваността на приетите ограничителни мерки.


title: Дело T-479/21: Жалба, подадена на 7 август 2021 г. — Haswani/Съвет

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/20

      Жалба, подадена на 7 август 2021 г. — Haswani/Съвет
      (Дело T-479/21)
      (2021/C 412/21)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: George Haswani (Ябруд, Сирия) (представител: G. Karouni, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени следните актове в частта им, в която се отнасят до жалбоподателя:

                              —

                              Решение (ОВППС) 2021/855 на Съвета от 27 май 2021 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС,

                              —

                              Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/848 на Съвета от 27 май 2021 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия,

                        съответно,

                  —

                  да разпореди заличаване на името на г-н George Haswani от приложенията към посочените по-горе актове,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати сумата от 100 000 EUR като обезщетение за неимуществени вреди,

                  —

                  тъй като съгласно член 134 от Процедурния правилник на Общия съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, г-н Haswani иска Съветът да понесе своите съдебни разноски и да заплати тези, които г-н Haswani е направил и за които последният си запазва правото да представи обосновка в хода на производството.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на правата на защита и на справедлив процес. Жалбоподателят упреква Съвета, че е нарушил правата му на защита и по-специално правото му на изслушване преди да се вземе решението да бъде запазено включването на името му в списъка на санкциите.

                  2.

                  Второ основание: неизпълнение на задължението за мотивиране. Жалбоподателят упреква Съвета, че е изложил само неясни и общи съображения, без да посочи точно и конкретно причините, поради които смята, при упражняване на дискреционното си правомощие за преценка, че спрямо жалбоподателя трябва да се наложат разглежданите ограничителни мерки.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на принципа на пропорционалност при засягането на основните права. В това отношение жалбоподателят счита, че приетата спрямо него мярка е непропорционална с оглед на обявената цел и представлява несъразмерна намеса в свободата на стопанска инициатива и в правото на собственост, тъй като тази мярка е насочена към всяка значима икономическа дейност без да е налице друг критерий.

                  4.

                  Четвърто основание: явна грешка в преценката и липса на доказателство. Жалбоподателят поддържа, че съгласно постоянната съдебна практика ефективността на съдебния контрол изисква по-специално при контрола за законосъобразност на съображенията, на които се основава решението за включване или за запазване на името на дадено лице в списъците на лицата, по отношение на които се прилагат санкции, съдът на Съюза да се увери, че това решение почива на достатъчно солидна фактическа основа. Твърденията на Съвета обаче, както относно „тесните връзки с режима“, така и за твърдяната посредническа роля в рамките на петролните сделки между режима и Ислямска държава, са напълно лишени от основание и поради това трябва да бъдат окончателно отхвърлени.

                  5.

                  Пето основание: отнасящо се до искането за обезщетение за поправянето на претърпените вреди.


title: Дело T-481/21: Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — Foz/Съвет

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/21

      Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — Foz/Съвет
      (Дело T-481/21)
      (2021/C 412/22)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Samer Foz (Дубай, Обединени арабски емирства) (представител: L. Cloquet, lawyer)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2021/855 на Съвета от 27 май 2021 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС от 31 май 2013 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (1), в частта му относно жалбоподателя,

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/848 на Съвета от 27 май 2021 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (2), в частта му относно жалбоподателя, и

                  —

                  да осъди Съвета да плати всички разноски в настоящото производство, включително направените от жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно основание. Той твърди, че Съветът е допуснал явна грешка в преценката на фактите, като е приел, че жалбоподателят поддържа режима в Сирия и се ползва от него, а също така, че жалбоподателят е водещ бизнесмен, който упражнява дейност в Сирия.

         (1)  Решение (ОВППС) 2021/855 на Съвета от 27 май 2021 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (OВ L 188, 2021 г., стр. 90).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/848 на Съвета от 27 май 2021 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (OВ L 188, 2021 г., стр. 18).


title: Дело T-483/21: Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — Polskie sieci elektroenergetyczne/ACER

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/22

      Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — Polskie sieci elektroenergetyczne/ACER
      (Дело T-483/21)
      (2021/C 412/23)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Polskie sieci elektroenergetyczne S.A. (Констанцин-Йезиорна, Полша) (представители: S. Goldberg, A. Galos и E. White, lawyers)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на апелативния съвет по преписка A-007-2021 (консолидирана) на ACER от 28 май 2021 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение на апелативния съвет“) за отхвърляне на исканията за отмяна и връщане на решение № 33/2020 от 4 декември 2020 г. (наричано по-нататък „решението на Агенцията“) за приемане на методиката за координиране на регионалната експлоатационна сигурност за главния регион за изчисляване на преносната способност (наричана по-нататък „методиката за КРЕС“),

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: апелативният съвет е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че ACER е била компетентна да превиши стриктното правомощие за одобрение на методиката, изработена от операторите на преносни системи, предвидено в член 6, параграфи 3 и 8 от Регламент 2017/1485 (1), и че е имала право да разработи мерки, които значително разширяват обхвата и степента на регионално координиране.

                  2.

                  Второ основание: апелативният съвет не е мотивирал надлежно решението си и така не е спазил член 296 ДФЕС.

                  3.

                  Трето основание: апелативният съвет е допуснал грешка при прилагане на правото, като е констатирал, че приетата с решението на Агенцията методика за КРЕС съответства на член 35, параграф 5 от Регламент 2019/943 (2) и член 40, параграф 1, буква г) от Директива 2019/944 (3).

                  4.

                  Четвърто основание: апелативният съвет е допуснал грешка при прилагане на правото, като е счел, че методиката за КРЕС не засяга възможността операторите на преносни системи да използват модел на централно диспечиране.

                  5.

                  Пето основание: апелативният съвет е допуснал грешка при прилагане на правото, като е констатирал, че приетата с решението на Агенцията методика за КРЕС не пропуска да установи справедливи правила за трансграничен обмен на електроенергия и да осигури съвместимост на стимулите по отношение на управлението на претоварването на пазарите и на инвестициите в свързани с оборудване коригиращи мерки като трансформаторите с фазово изместване.

                  6.

                  Шесто основание: апелативният съвет е допуснал грешка при прилагане на правото, като е констатирал, че приетата с решението на Агенцията методика за КРЕС не пречи на поддържането на границите, осигуряващи експлоатационната сигурност, по-специално граничните стойности на напрежението, и следователно като е счел, че методиката за КРЕС съответства на релевантните правни разпоредби.

         (1)  Регламент (ЕС) 2017/1485 на Комисията от 2 август 2017 година за установяване на насоки относно експлоатацията на системата за пренос на електроенергия (OВ L 220, 2017 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕС) 2019/943 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 година относно вътрешния пазар на електроенергия (OВ L 158, 2019 г., стр. 54).

         (3)  Директива (ЕС) 2019/944 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за изменение на Директива 2012/27/ЕС (OВ L 158, 2019 г., стр. 125).


title: Дело T-484/21: Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — Polskie sieci elektroenergetyczne/ACER

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/23

      Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — Polskie sieci elektroenergetyczne/ACER
      (Дело T-484/21)
      (2021/C 412/24)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Polskie sieci elektroenergetyczne S.A. (Констанцин-Йезиорна, Полша) (представители: S. Goldberg, A. Galos и E. White, lawyers)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на апелативния съвет по преписка A-001-2021 (консолидирана) на ACER от 28 май 2021 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение на апелативния съвет“) за отхвърляне на исканията за отмяна и връщане на решение № 30/2020 от 30 ноември 2020 г. (наричано по-нататък „решението на Агенцията“) относно предложението на операторите на преносни системи в главния регион за изчисляване на преносната способност във връзка с методиката за поделяне на разходите за повторно диспечиране и насрещна търговия (наричана по-нататък „методиката за ПРПДНТ“),

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: допуснати са следните грешки при прилагане на правото: апелативният съвет е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че компетентността на ACER не е ограничена от член 16, параграф 13 от Регламента за електроенергията и че ACER действително е била компетентна да приеме мерки, които санкционират междузоновите сделки в нарушение на член 16, параграф 13 от Регламент 2019/943 (1); апелативният съвет е допуснал грешка при прилагане на правото, като не е зачел пределите на компетентност на ACER, произтичащи от член 9, параграф 11 от Регламент 2015/1222 (2) на Комисията, и грешка при прилагане на правото, която се състои в извода, че компетентността на ACER е „предоставена“ с член 6, параграф 10 от Регламент 2019/942 (3).

                  2.

                  Второ основание: апелативният съвет не е мотивирал надлежно решението си и така не е спазил член 296 ДФЕС.

                  3.

                  Трето основание: апелативният съвет е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че разпределението на потоците не противоречи на определенията в член 2 от методиката за ПРПДНТ на ACER.

                  4.

                  Четвърто основание: апелативният съвет е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че разпределението на потоците в методиката за ПРПДНТ на ACER (завишаване на кръгов поток (КП) на внасящи пазарни зони) не нарушава член 74, параграф 6, букви в) и и) от Регламент 2015/1222 на Комисията.

                  5.

                  Пето основание: апелативният съвет е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че стойността на кръговия поток (КП) от 10 % от определения от ACER праг не е прекалено висока, което нарушава принципа „замърсителят плаща“, закрепен в член 16, параграф 13 от Регламент 2019/943.

         (1)  Регламент (ЕС) 2019/943 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 година относно вътрешния пазар на електроенергия (OВ L 158, 2019 г., стр. 54).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/1222 на Комисията от 24 юли 2015 година за установяване на насоки относно разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването (OВ L 197, 2015 г., стр. 24).

         (3)  Регламент (ЕС) 2019/942 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 година за създаване на Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия (OВ L 158, 2019 г., стр. 22).


title: Дело T-489/21: Жалба, подадена на 10 август 2021 г. — Испания/Комисия

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/24

      Жалба, подадена на 10 август 2021 г. — Испания/Комисия
      (Дело T-489/21)
      (2021/C 412/25)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Кралство Испания (представител: S. Centeno Huerta)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 10 юни 2021 г. относно държавна помощ SA.28599 (C 23/2010) (еx NN 36/2010, еx CP 163/2009), предоставена от Кралство Испания за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони (извън Кастилия Ла Манча),

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква осем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на правото на Испания да бъде изслушана, признато в член 41, параграф 2 от Хартата (1), и нарушение на член 4, параграф 4 във връзка с член 6 от Регламент 2015/1589 (2), като тежестта на доказване на селективността е прехвърлена върху Кралство Испания.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 266 ДФЕС, тъй като при изпълнението на решението от 20 декември 2017 г., C 70/16 P, Европейската комисия е надхвърлила правомощията си, и нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания, и по-специално на принципа reformatio in peius и на член 47 от Хартата.

                  3.

                  Трето основание: нарушаване на правото на добра администрация, установено в член 41 от Хартата, поради необосновано закъснение от 3 години и 6 месеца, за да се изпълни задължението за мотивиране на селективността, наложено с решението.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС поради неподходящ анализ на селективността, който обръща тежестта на доказване.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на член 1, буква г) от Регламент 2015/1589 поради квалифициране на мярката като „схема за помощ“.

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС поради въвеждане на неясни и противоречиви критерии за количествено определяне по отношение на определението за предимство на самото решение.

                  7.

                  Седмо основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС поради липсата на предимство по отношение на установените бенефициери и грешка в преценката при определянето на бенефициера.

                  8.

                  Осмо основание: нарушение на член 107 ДФЕС поради грешка в преценката при оценката на съвместимостта.

         (1)  Харта на основните права на Европейския съюз (ОВ C 202, 2016 г., стр. 389).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело T-497/21: Жалба, подадена на 14 август 2021 г. — Girardi/EUIPO

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/25

      Жалба, подадена на 14 август 2021 г. — Girardi/EUIPO
      (Дело T-497/21)
      (2021/C 412/26)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Giovanna Paola Girardi (Мадрид, Испания) (представител: G. Macías Bonilla, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени уведомлението, издадено на 14 юни 2021 г. от отдел „Операции“ по преписка 50057C и по всички други преписки, в които жалбоподателят/притежателят на правата има адресна регистрация извън Европейския съюз, съгласно което жалбоподателят не може да представлява клиенти, чиято адресна регистрация е извън Европейския съюз,

                  —

                  да обяви за незаконосъобразна промяната в практиката, въведена в Насоките на EUIPO по отношение на професионалното представителство на испанските адвокати пред EUIPO (част А, раздел 5, приложение 1),

                  —

                  да осъди Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на Договорите, тъй като EUIPO не е спазила принципите на правна сигурност, защита на оправданите правни очаквания, пропорционалност и недопускане на дискриминация, като е уведомила жалбоподателя за нередност в правомощията да действа като представител пред EUIPO на основание на обстоятелството, че в Испания „abogados“ могат да представляват само клиенти с място на постоянно пребиваване в Европейския съюз, а клиентите с постоянно пребиваване извън Европейския съюз трябва да бъдат представлявани от професионален представител с квалификация като „Agente Oficial de la Propiedad Industrial“.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 120 от Регламент (ЕС)2017/1001 (1).

                  3.

                  Трето основание: липса на компетентност на EUIPO да лишава испанските адвокати от право, което съществува от 1996 г., да практикуват пълноценно и безусловно пред EUIPO.

         (1)  Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (OВ L 154, 2017 г., стр. 1).


title: Дело T-506/21: Жалба, подадена на 16 август 2021 г. — Saure/Комисия

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/25

      Жалба, подадена на 16 август 2021 г. — Saure/Комисия
      (Дело T-506/21)
      (2021/C 412/27)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Hans-Wilhelm Saure (Берлин, Германия) (представител: C. Partsch, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията, с което тя отказва да уважи искането на жалбоподателя за справка с документите на Комисията от 9 юни 2021 г., като бъдат изготвени копия от всички протоколи, резюмета, бележки към преписки, записки, протоколи от заседания и преговори, решения, предложения, меморандуми, електронна и писмена кореспонденция, протоколи от проведени телефонни разговори, по-специално във връзка със споразумения за предварително закупуване (Advance Purchase Agreements), както и копия от конкретните договори с фармацевтичните предприятия за доставка на ваксини COVID-19 за борба с пандемията от коронавирус, изготвени от т.нар. „управителни комитети“ (Steering Committees), както и от съвместните екипи за преговори (Joint Negotiations Teams). Под Advance Purchase Agreements се разбира всеки договор за покупка, доставка, подсигуряване, резервиране или разработка ваксини COVID-19 чрез Комисията за държавите — членки на Съюза;

                  —

                  да осъди Комисията да заплати разноските по производството.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: жалбоподателят твърди, че има право на достъп до спорните документи на Европейската комисия на основание на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1). С отказа си Комисията нарушавала тази разпоредба.

                  2.

                  Второ основание: правото на достъп на жалбоподателя не се препятствало от никакви основания отказ. По-специално основанието за отказ по член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 не представлявало пречка за искането на жалбоподателя. Оповестяването на исканата информация било необходимо за постигане на редица цели от обществен интерес. Поради това била допустимо евентуалното неблагоприятно засягане на личната сфера живот и личната неприкосновеност на частноправните субекти. Освен това рискът от неблагоприятно засягане трябвало да бъде конкретно и действително посочен. Ответникът обаче не изпълнил това задължение за посочване.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание за български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-512/21: Жалба, подадена на 20 август 2021 г. — Epsilon Data Management/EUIPO — Epsilon Technologies (EPSILON TECHNOLOGIES)

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/26

      Жалба, подадена на 20 август 2021 г. — Epsilon Data Management/EUIPO — Epsilon Technologies (EPSILON TECHNOLOGIES)
      (Дело T-512/21)
      (2021/C 412/28)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Epsilon Data Management LLC (Плано, Тексас, Съединени американски щати) (представители: J. Lindemans и J. Bussé, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Epsilon Technologies, SL (Сан Кугат дел Валес, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „EPSILON TECHNOLOGIES“ — марка на Европейския съюз № 8 914 855

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 юни 2021 г. по съединени преписки R 1611/2020-5 и R 1839/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви заявката за допустима, заедно с всички свързани документи и съответни копия,

                  —

                  да уважи заявката, да отмени обжалваното решение и да разпореди отмяната на спорната марка на ЕС № 8 914 855 поради неизползване,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Не е установено реално използване на обжалваната марка на ЕС (член 18, параграф 1, буква а) и член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета).


title: Дело T-516/21: Жалба, подадена на 21 август 2021 г. — Италия/Комисия

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/27

      Жалба, подадена на 21 август 2021 г. — Италия/Комисия
      (Дело T-516/21)
      (2021/C 412/29)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Италианска република (представител: G. Palmieri)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени на посочените по-долу основания Решение за изпълнение (ЕС) № 2021/988 от 16 юни 2021 г. на Комисията за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (1) (Решение ad hoc № 66), нотифицирано под номер C (2021) 4118,

                  —

                  Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: неправилно тълкуване на Регламент (ЕС) № 1383/2015 (2) (съображение 5) и на член 53, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 639/2014 (3), изменен с Регламент (ЕС) № 1383/2015, както и нарушение на член 1 от Регламент (ЕС) № 1383/2015 и на принципите за разумност, недопускане на дискриминация и пропорционалност, що се отнася до третирането на късно подадени уведомления до компютъризираната база данни поради мерките, които предвиждат период на задържане.

                  2.

                  Второ основание: неправилно тълкуване на Регламент (ЕС) № 1383/2015 (съображение 5) и на член 53, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 639/2014, изменен с Регламент (ЕС) № 1383/2015, както и на принципите за разумност, недопускане на дискриминация и пропорционалност, що се отнася до третирането на късно подадени уведомления до компютъризираната база данни поради мерките, които не предвиждат период на задържане.

                  3.

                  Трето основание: неправилно тълкуване на Регламент (ЕО) № 1760/2000 (4) (член 7), що се отнася до срока за уведомленията до компютъризираната база данни.

         (1)  ОВ L 218, 2021 г., стр. 9.

         (2)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/1383 на Комисията от 28 май 2015 година за изменение на Делегиран регламент (ЕС) № 639/2014 на Комисията по отношение на условията за допустимост във връзка с изискванията за идентификация и регистрация на животни за обвързано с производството подпомагане съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 214, 2015 г., стр. 1).

         (3)  Делегиран регламент (ЕС) № 639/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за изменение на приложение X към същия регламент (ОВ L 181, 2014 г., стр. 1).

         (4)  Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юли 2000 година за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо и за отмяна на Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета (ОВ L 204, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 34, стр. 186).


title: Дело T-523/21: Жалба, подадена на 27 август 2021 г. — Shatrov/Съвет

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/28

      Жалба, подадена на 27 август 2021 г. — Shatrov/Съвет
      (Дело T-523/21)
      (2021/C 412/30)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Alexander Evgenevich Shatrov (Минск, Беларус) (представители: G. Lansky и A. Egger, Rechtsanwälte)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени съгласно член 263 ДФЕС Решение за изпълнение (ОВППС) 2021/1002 на Съвета от 21 юни 2021 година за прилагане на Решение 2012/642/ОВППС относно ограничителните мерки с оглед на положението в Беларус (ОВ L 219I, 2021 г., стр. 70), както и Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/997 на Съвета от 21 юни 2021 година за прилагане на член 8a, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 219I, 2021 г. стр. 3), доколкото тези актове засягат жалбоподателя,

                  —

                  на основание член 134 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди явна грешка в преценката. Съветът по-специално не изпълнил задължението си за проверка, тъй като не представил конкретни доказателства, които да обосновават валидността на включването на жалбоподателя в списъка на обжалваните актове.


title: Дело T-524/21: Жалба, подадена на 27 август 2021 г. — Saure/Комисия

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/28

      Жалба, подадена на 27 август 2021 г. — Saure/Комисия
      (Дело T-524/21)
      (2021/C 412/31)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Hans-Wilhelm Saure (Берлин, Германия) (представител: C. Partsch, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 13 юли 2021 г., с което се отхвърля искането му за справка с документи на Комисията, като му бъдат направени копия от цялата кореспонденция на Комисията от 1 април 2020 г. с дружеството AstraZeneca plc или с негови дъщерни дружества, с Федералното канцлерство на Германия или с федералното министерство на здравеопазването относно с дружеството AstraZeneca plc или негови дъщерни дружества, и по-специално на кореспонденцията относно количеството ваксини COVID-19, предложено от AstraZeneca plc и сроковете за доставка;

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа жалбата.

                  1.

                  Първо основание: жалбоподателят твърди, че има право на достъп до спорните документи на Европейската комисия на основание на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1). С отказа си Комисията нарушавала тази разпоредба.

                  2.

                  Второ основание: правото на достъп на жалбоподателя не се препятствало от основанието за отказ по член 4, параграф 2, второ тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001. Това основание за отказ било ограничено във времето и се прилагало само за висящите съдебни производства и за текущите разисквания. Висящото в Белгия съдебно производство срещу AstraZeneca, № 2021/48/C се отнасяло до изцяло различни факти и това дело вече било приключено със съдебното решение от 18 юни 2021 г. Не били налице и предпоставките за нарушаване на принципите на равни процесуални възможности и на добро правораздаване също не били изпълнени, тъй като всяко производство, което евентуално можело да бъде засегнато, вече било приключено.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание за български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Решение на Cъда от 18 юни 2021 г. по дело E-10/20 ADCADA Immobilien AG PCC in Konkurs срещу Органа за финансовия пазар (Finanzmarktaufsicht) (Регламент (ЕС) 2017/1129 – Защита на инвеститорите – Понятие за „публично предлагане на ценни книжа“ – Оповестяване на информация – Задължение за публикуване на проспект – Освобождавания) 2021/C 417/04

text:
               14.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 417/23

      РЕШЕНИЕ НА CЪДА
      от 18 юни 2021 г.
      по дело E-10/20
      ADCADA Immobilien AG PCC in Konkurs срещу Органа за финансовия пазар (Finanzmarktaufsicht)

            (Регламент (ЕС) 2017/1129 – Защита на инвеститорите – Понятие за „публично предлагане на ценни книжа“ – Оповестяване на информация – Задължение за публикуване на проспект – Освобождавания)

      (2021/C 417/04)
      По дело E-10/20, ADCADA Immobilien AG PCC in Konkurs срещу Органа за финансовия пазар (Finanzmarktaufsicht) – МОЛБА до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от Апелативния съвет на Органа за финансовите пазари (Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht) във връзка с тълкуването на Регламент (ЕС) 2017/1129 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 г. относно проспекта, който трябва да се публикува при публично предлагане или допускане на ценни книжа до търговия на регулиран пазар, и за отмяна на Директива 2003/71/ЕО, и по-конкретно на член 1, параграф 4, буква б) и член 2, буква г) от този регламент, Съдът, в състав Páll Hreinsson, председател (съдия докладчик), Per Christiansen и Bernd Hammermann, съдии, постанови своето решение на 18 юни 2021 г. със следната разпоредителна част:

                  1.

                  Въпросът дали е представена достатъчно информация относно условията на предлагането и предлаганите ценни книжа, за да може даден инвеститор да реши да закупи и запише тези ценни книжа в съответствие с член 2, буква г) от Регламент (ЕС) 2017/1129 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 г. относно проспекта, който трябва да се публикува при публично предлагане или допускане на ценни книжа до търговия на регулиран пазар, следва да се разглежда поотделно за всеки отделен случай.
                  При обстоятелства като тези по главното производство, които подлежат на проверка от запитващия орган, е налице „публично предлагане на ценни книжа“ по смисъла на буква г) от член 2 от Регламент (ЕС) 2017/1129.

                  2.

                  За да се прецени дали е налице „публично предлагане на ценни книжа“ по смисъла на член 2, буква г) от Регламент (ЕС) 2017/1129, може да е от значение, че дадено съобщение съдържа определени ясно видими признаци, че допълнителна информация може да бъде получена на друго място, а условията на пълната облигация не са достъпни онлайн или по друг начин общодостъпни. Ако обаче в съобщението вече е представена достатъчно информация за целите на член 2, буква г), включването на такива твърдения или фактът, че пълните условия на облигацията не са достъпни онлайн или по друг начин общодостъпни, не променят определянето му като „публично предлагане на ценни книжа“.

                  3.

                  По принцип за целите на член 1, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1129 е от значение предлагането на ценни книжа да се съобщава на потенциалните купувачи само при поискване, като същевременно се гарантира, че съобщаването се извършва само до максимум 149 физически или юридически лица за всяка държава от ЕИП, които не са квалифицирани инвеститори. Въпреки това, за да се ползва освобождаването по член 1, параграф 4, буква б), предлагането на ценни книжа трябва в действителност да бъде адресирано до по-малко от 150 физически или юридически лица от държава от ЕИП, различни от квалифицирани инвеститори. Ограничението, предвидено в тази разпоредба, не може да бъде заобиколено чрез разпространение на офертата в държава от ЕИП чрез различни средства за масово осведомяване.


title: Решение на Съда от 30 юни 2021 г. по дело E-13/20 O срещу Норвежкото правителство, представлявано от Дирекцията по труда и социалните грижи (Arbeids- og velferdsdirektoratet) (Социална сигурност – Регламент (ЕО) № 883/2004 – Членове 7, 63 и 64 – Обезщетения за безработица – Изискване за престой в компетентната държава от ЕИП – Безработни лица, които отиват в друга държава от ЕИП) 2021/C 417/05

text:
               14.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 417/25

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 30 юни 2021 г.
      по дело E-13/20
      O срещу Норвежкото правителство, представлявано от Дирекцията по труда и социалните грижи (Arbeids- og velferdsdirektoratet)

            (Социална сигурност – Регламент (ЕО) № 883/2004 – Членове 7, 63 и 64 – Обезщетения за безработица – Изискване за престой в компетентната държава от ЕИП – Безработни лица, които отиват в друга държава от ЕИП)

      (2021/C 417/05)
      По дело E-13/20, O срещу Норвежкото правителство, представлявано от Дирекцията по труда и социалните грижи (Arbeids- og velferdsdirektoratet) — МОЛБА до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от норвежкия национален осигурителен съд (Trygderetten), във връзка с тълкуването на членове 28, 31 и 36 от Споразумението за създаване на Европейска икономическа общност, Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за координация на системите за социално осигуряване и Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, Съдът, в състав Páll Hreinsson, председател (съдия докладчик), Per Christiansen и Bernd Hammermann, съдии, постанови своето решение на 30 юни 2021 г. със следната разпоредителна част:

                  1.

                  Изискването безработното лице да остане в компетентната държава, за да има право на парично обезщетение за безработица в случаите, в които членове 64, 65 и 65а не са изпълнени, е съвместимо с Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за координация на системите за социална сигурност, включително член 5, буква б) от него.

                  2.

                  Извън случаите, изрично посочени в членове 64, 65 и 65а от Регламент (ЕО) № 883/2004, условието за пребиваване в компетентната държава от ЕИП за получаване на обезщетения за безработица не подлежи на оценка съгласно членове 31 и 36 от Споразумението за ЕИП и не е несъвместимо с Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки.

                  3.

                  Държавите от ЕИП си запазват правото да определят дали неправомерно придобитите надбавки и обезщетения следва да бъдат възстановени. Въпреки това държавите от ЕИП трябва да упражняват това правомощие в съответствие с правото на ЕИП и неговите общи принципи, включително принципите на равностойност и ефективност.


title: Решение на Съда от 30 юни 2021 г. по дело E-15/20 наказателно производство срещу P (Социална сигурност – Регламент (ЕО) № 883/2004 – Членове 7, 63 и 64 – Обезщетения за безработица – Изискване за престой в компетентната държава от ЕИП – Безработни лица, които отиват в друга държава от ЕИП) 2021/C 417/06

text:
               14.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 417/26

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 30 юни 2021 г.
      по дело E-15/20
      наказателно производство срещу P

            (Социална сигурност – Регламент (ЕО) № 883/2004 – Членове 7, 63 и 64 – Обезщетения за безработица – Изискване за престой в компетентната държава от ЕИП – Безработни лица, които отиват в друга държава от ЕИП)

      (2021/C 417/06)
      По дело E-15/20, наказателна производство срещу P — МОЛБА до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от Апелативния съд в Осло (Borgarting lagmannsrett), във връзка с тълкуването на Споразумението за създаване на Европейска икономическа общност и по-специално членове 3, 7, 28, 29 и 36 от него, на Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за координация на системите за социално осигуряване и на Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, Съдът, в състав Páll Hreinsson, председател (съдия докладчик), Per Christiansen и Bernd Hammermann, съдии, постанови своето решение на 30 юни 2021 г. със следната разпоредителна част:

                  1.

                  Изискването безработното лице да остане в компетентната държава, за да има право на парично обезщетение за безработица в случаите, в които членове 64, 65 и 65а не са изпълнени, е съвместимо с Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за координация на системите за социална сигурност.

                  2.

                  Извън случаите, изрично посочени в членове 64, 65 и 65а от Регламент (ЕО) № 883/2004, условието за пребиваване в компетентната държава от ЕИП за получаване на обезщетения за безработица не подлежи на оценка съгласно членове 28, 29 и 36 от Споразумението за ЕИП и не е несъвместимо с Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки.

                  3.

                  Държавите от ЕИП си запазват правото да определят дали могат да бъдат налагани наказателни санкции за получаване на обезщетения за безработица чрез съзнателно предоставяне на невярна информация. Въпреки това държавите от ЕИП трябва да упражняват това правомощие в съответствие с правото на ЕИП и неговите общи принципи, включително принципа на пропорционалност.


title: Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Norges Høyesterett на 26 май 2021 г. по дело Norep AS срещу Haugen Gruppen AS (Дело E-2/21) 2021/C 417/07

text:
               14.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 417/27

      Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Norges Høyesterett на 26 май 2021 г. по дело Norep AS срещу Haugen Gruppen AS
      (Дело E-2/21)
      (2021/C 417/07)
      На 26 май 2021 г. до Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Norges Høyesterett (Върховния съд на Норвегия), получена в деловодството на Съда на 11 юни 2021 г., за консултативно становище по дело Norep AS срещу Haugen Gruppen AS по следните въпроси:

                  1.

                  Следва ли понятието „договаря“ в член 1, параграф 2 от Директива 86/653 да се тълкува в смисъл, че предполага участие в поръчките на клиентите към принципала, така че поръчките могат да не се отправят пряко от клиентите към принципала, каквито са фактите в настоящото дело, описани в глава 3 по-горе?[ (1)]

                  2.

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, кои фактори са от значение при преценяването дали свързаната с продажбите дейност следва да се счита за „договаряне“ по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 86/653?

         (1)  За пълния текст на молбата за консултативно становище вж. https://eftacourt.int/download/2-21-request-ao/?wpdmdl=7454


title: Дело C-94/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 16 февруари 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/FT

text:
               18.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 422/2

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 16 февруари 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/FT
      (Дело C-94/21)
      (2021/C 422/02)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответник: FT
      С определение на председателя на Съда от 17 юни 2021 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


title: Дело C-141/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 5 март 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/VR

text:
               18.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 422/2

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 5 март 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/VR
      (Дело C-141/21)
      (2021/C 422/03)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответник: VR
      С определение на председателя на Съда от 18 юни 2021 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


title: Дело C-423/21: Преюдициално запитване от Obersten Gerichtshof (Австрия), постъпило на 12 юли 2021 г. — Grand Production d.o.o./GO4YU GmbH и др.

text:
               18.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 422/3

      Преюдициално запитване от Obersten Gerichtshof (Австрия), постъпило на 12 юли 2021 г. — Grand Production d.o.o./GO4YU GmbH и др.
      (Дело C-423/21)
      (2021/C 422/04)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Grand Production d.o.o.

         Ответници: GO4YU GmbH, DH, GO4YU d.o.o., MTEL Austria GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли понятието „публично разгласяване“ по член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че такова разгласяване се извършва от прекия (в дадения случай със седалище извън Съюза) оператор на стрийминг платформа, който:

                              —

                              сам взема решения относно съдържанието и затъмняването на разпространяваните от него телевизионни предавания и осъществява технически последното,

                              —

                              притежава изключителни администраторски права върху стрийминг платформата,

                              —

                              може да оказва влияние върху това кои телевизионни програми може да приема крайният потребител посредством услугата, но без да може да влияе върху тяхното съдържание,

                              —

                              е единственият субект, който контролира кога и на кои територии кои програми и съдържание да се гледат,

                        ако при това съответно

                              —

                              на потребителя се предоставя достъп не само до излъчвано съдържание, чието онлайн използване е разрешено от съответните притежатели на правата, но и до такова защитено съдържание, което не е било предмет на такова уреждане на правата, и

                              —

                              прекият оператор на стрийминг платформата знае, че неговата услуга дава възможност и за приемането на защитено излъчвано съдържание без съгласието на притежателите на правата, като крайните клиенти използват VPN услуги, които създават представата, че IP адресът и устройството на крайните клиенти се намират в зони, за които е налице съгласие на притежателя на правата, но

                              —

                              действително е било възможно в продължение на няколко седмици да се приема защитено излъчвано съдържание посредством стрийминг платформата и без съгласието на притежателите на правата дори при липсата на VPN тунелиране?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на въпрос 1:
                  Следва ли понятието „публично разгласяване“ по член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО да се тълкува в смисъл, че такова разгласяване се извършва и от трето (в дадения случай със седалище в Съюза) лице, свързано в договорно или дружественоправно отношение с описания във въпрос I оператор на платформа, което, без самото то да оказва влияние върху затъмняванията и върху програмите и съдържанието на излъчванията, предлагани на стрийминг платформата,

                              —

                              рекламира стрийминг платформата на оператора и нейните услуги и/или

                              —

                              сключва с клиентите автоматично изтичащи след 15 дни договори за пробен абонамент, и/или

                              —

                              обслужва клиентите на стрийминг платформата като център за обслужване на клиенти, и/или

                              —

                              предлага на своя уебсайт платени абонаменти за стрийминг платформата на прекия оператор и после действа като страна по договора с клиентите и е получател на плащанията, при което платените абонаменти са създадени по такъв начин, че липсата на някои програми се посочва изрично едва когато клиент изрично заяви при сключване на договор, че иска да гледа тези програми, но когато при сключване на договор клиентът не заяви или не попита конкретно за това, той не получава предварително информация в това отношение?

                  3)

                  Следва ли член 2, букви а) и д), както и член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО във връзка с член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (2) да се тълкуват в смисъл, че в случай на твърдяно нарушение на авторското право и сродните му права, които се гарантират от държавата членка на сезираната юрисдикция, тази юрисдикция — тъй като принципът на териториалност не допуска правомощия на националните съдилища да разглеждат и да се произнасят по отношение на нарушения в чужбина — е компетентна да се произнесе само относно вредите, причинени на територията на държава членка, в която се намира, или тя може или трябва да се произнесе и относно извършените според твърденията на засегнатия автор деяния извън тази територия (в целия свят)?

         (1)  Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, 2001 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).

         (2)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-433/21: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 16 юли 2021 г. — Agenzia delle Entrate/Contship Italia SpA

text:
               18.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 422/4

      Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 16 юли 2021 г. — Agenzia delle Entrate/Contship Italia SpA
      (Дело C-433/21)
      (2021/C 422/05)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Agenzia delle Entrate

         Ответник: Contship Italia SpA

         Преюдициални въпроси

      Допускат ли член 18 ДФЕС (предишен член 12 ДЕО) и член 49 ДФЕС (предишен член 43 ДЕО) национална правна уредба като член 30, параграф 1, точка 5 от Закон № 724 от 23 декември 1994 г., в редакцията му, приложима ratione temporis, предхождаща измененията, въведени със Закон № 296 от 27 декември 2006 г., която изключва от данъчния режим срещу избягването на данъци от неоперативните дружества — основан на определянето на минимални стандарти за приходи и постъпления, свързани със стойността на някои активи на предприятието, непостигането на които стандарти представлява индиция — признак за неоперативния характер на дружеството и води до определяне на облагаемия доход въз основа на предположение — единствено дружествата и образуванията, чиито ценни книжа се търгуват на италиански регулирани пазари, но не и дружествата и образуванията, чиито ценни книжа се търгуват на чуждестранни регулирани пазари, както и дружествата, които контролират или са контролирани, включително непряко, от тези котирани на борсата дружества и образувания?


title: Дело C-434/21: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 16 юли 2021 г. — Agenzia delle Entrate/Contship Italia SpA

text:
               18.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 422/4

      Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 16 юли 2021 г. — Agenzia delle Entrate/Contship Italia SpA
      (Дело C-434/21)
      (2021/C 422/06)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Agenzia delle Entrate

         Ответник: Contship Italia SpA

         Преюдициален въпрос

      Допускат ли член 18 ДФЕС (предишен член 12 ДЕО) и член 49 ДФЕС (предишен член 43 ДЕО) национална правна уредба като член 30, параграф 1, точка 5 от Закон № 724 от 23 декември 1994 г., в редакцията му, приложима ratione temporis, предхождаща измененията, въведени със Закон № 296 от 27 декември 2006 г., която изключва от данъчния режим срещу избягването на данъци от неоперативните дружества — основан на определянето на минимални стандарти за приходи и постъпления, свързани със стойността на някои активи на предприятието, непостигането на които стандарти представлява индиция — признак за неоперативния характер на дружеството и води до определяне на облагаемия доход въз основа на предположение — единствено дружествата и образуванията, чиито ценни книжа се търгуват на италиански регулирани пазари, но не и дружествата и образуванията, чиито ценни книжа се търгуват на чуждестранни регулирани пазари, както и дружествата, които контролират или са контролирани, включително непряко, от тези котирани на борсата дружества и образувания?


title: Дело C-435/21: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 15 юли 2021 г. — easyJet Airline Company Ltd./HG

text:
               18.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 422/5

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 15 юли 2021 г. — easyJet Airline Company Ltd./HG
      (Дело C-435/21)
      (2021/C 422/07)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в ревизионното производство: easyJet Airline Company Ltd.

         Ответник в ревизионното производство: HG
      С определение на председателя на Съда от 10 август 2021 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


title: Дело C-446/21: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 20 юли 2021 г. — Maximilian Schrems/Facebook Ireland Ltd

text:
               18.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 422/5

      Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 20 юли 2021 г. — Maximilian Schrems/Facebook Ireland Ltd
      (Дело C-446/21)
      (2021/C 422/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец: Maximilian Schrems

         Ответник: Facebook Ireland Ltd

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли разпоредбите на член 6, параграф 1, букви а) и б) от Общия регламент относно защитата на данните (ОРЗД) (1) да се тълкуват в смисъл, че законосъобразността на договорни разпоредби в общи условия за ползване, отнасящи се до договори за платформа, като тези в главното производство (по-специално договорни разпоредби като: „Вместо да плащате […] чрез използването на продуктите на Facebook, обхванати от тези условия, Вие се съгласявате, че можем да Ви показваме реклами […]. Ние използваме Вашите лични данни […], за да Ви показваме реклами, които са по-подходящи за Вас.“), които съдържат обработването на лични данни за събиране и анализиране на данни за целите на персонализираната реклама, следва да се преценяват в съответствие с изискванията на член 6, параграф 1, буква а) във връзка с член 7 от ОРЗД, които не могат да бъдат заменени с позоваване на член 6, параграф 1, буква б) от ОРЗД?

                  2)

                  Трябва ли член 5, параграф 1, буква в) от ОРЗД (свеждане на данните до минимум) да се тълкува в смисъл, че всички лични данни, с които разполага платформа, като тази в главното производство (по-специално от субекта на данни или от трети страни на и извън платформата), могат да се събират, анализират и обработват за целите на целевата реклама без ограничение в зависимост от време или вид на данните?

                  3)

                  Трябва ли член 9, параграф 1 от ОРЗД да се тълкува в смисъл, че следва да се прилага за обработването на данни, което позволява целево филтриране на специални категории лични данни, като политическо убеждение или сексуална ориентация (например за реклама), дори когато администраторът не прави разлика между тези данни?

                  4)

                  Трябва ли член 5, параграф 1, буква б) във връзка с член 9, параграф 2, буква д) от ОРЗД да се тълкува в смисъл, че изразяване на собствената сексуална ориентация за целите на дискусионна група позволява обработването на други данни за сексуалната ориентация с оглед на събирането и анализирането на данни за целите на персонализираната реклама?

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) (ОВ L 119, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-450/21: Преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Vercelli (Италия), постъпило на 20 юли 2021 г. — UC/Ministero dell'istruzione

text:
               18.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 422/6

      Преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Vercelli (Италия), постъпило на 20 юли 2021 г. — UC/Ministero dell'istruzione
      (Дело C-450/21)
      (2021/C 422/09)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale ordinario di Vercelli

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UC

         Ответник: Ministero dell'istruzione

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като включената в член 1, параграф 121 от Закон № 107/2015, която изрично изключва признаването и изплащането на определено допълнително възнаграждение от 500 EUR на преподавателите на срочен трудов договор към Министерството на образованието, тъй като това допълнително възнаграждение представлява възнаграждение за обучение и опреснителни курсове само на служителите, наети по трудов договор за неопределено време?

                  2)

                  Трябва ли да се счита, че допълнително възнаграждение от 500 EUR годишно като предвиденото в член 1, параграф 121 от Закон № 107/2015 [и в член] 2 от Декрет-закон № 22/2020 (т.нар. „Електронна карта на преподавателя“), предназначено за закупуването на образователни продукти и услуги, които имат за цел развитието на професионалните умения и закупуването на услуги за свързаност, е част от условията за наемане на работа, посочени в клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение за срочната работа?

                  3)

                  Ако се приеме, че тази надбавка не е част от посочените условия за наемане на работа, трябва ли клауза 6 от Рамковото споразумение за срочната работа, във връзка с член 150 [ДФЕС], с член 14 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с член 10 от Европейската социална харта, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като съдържащата се в член 1, параграф 121 от Закон № 107/2015, която запазва възможността за достъп до финансиране на обучение само за работници с трудов договор или правоотношение за неопределено време, макар да се намират в сходно положение с преподавателите на срочен трудов договор?

                  4)

                  Трябва ли в приложното поле на Директива 99/70 общите принципи на правото на [Европейския съюз] на равенство, равно третиране и недопускане на дискриминация в областта на заетостта, залегнали в членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, в директиви 2000/43 (2) и 2000/78 (3) и в клауза 4 от Споразумението за срочната работа, да се тълкуват в смисъл, че не допускат норма като съдържащата се в член 1, параграф 121 от Закон № 107/2015, която позволява да бъдат третирани по-неблагоприятно и да бъдат дискриминирани по отношение на условията за наемане на работа и достъп до обучение единствено поради факта, че имат срочно трудово правоотношение, преподавателите, които се намират в сходно положение с преподавателите, наети за неопределено време, що се отнася до вида работа и условията за наемане на работа, след като изпълняват едни и същи задачи и имат едни и същи дисциплинарни, педагогически, методически правомощия — дидактически, организационно-междуличностни и изследователски, постигнати чрез натрупване на преподавателския опит, признат от същата национална правна уредба за равностоен?

                  5)

                  Трябва ли клауза 6 от Рамковото споразумение за срочната работа, с оглед на и при спазване на общите принципи на действащото право [на Европейския съюз] на равенство, равно третиране и недопускане на дискриминация в областта на заетостта, както и на основните права, залегнали в членове 14, 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като съдържащата се в член 1, параграф 121 от Закон № 107/2015, която запазва възможността за достъп до обучение само за работници с трудово правоотношение за неопределено време?

         (1)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).

         (2)  Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (ОВ L 180, 2000 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 20, том 1, стр. 19).

         (3)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, 2000 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело C-467/21: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 30 юли 2021 г. — Comune di Venezia/Telecom Italia SpA, Infrastrutture Wireless Italiane SpA — Inwit SpA

text:
               18.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 422/7

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 30 юли 2021 г. — Comune di Venezia/Telecom Italia SpA, Infrastrutture Wireless Italiane SpA — Inwit SpA
      (Дело C-467/21)
      (2021/C 422/10)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Comune di Venezia

         Ответници: Telecom Italia SpA, Infrastrutture Wireless Italiane SpA — Inwit SpA

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли правото на Европейския съюз национална правна уредба (като тази по член 8, параграф 6 от Закон № 36 от 22 февруари 2001 г.), която се тълкува и прилага в смисъл, че позволява на отделните местни административни органи да установяват критерии за разполагане на съоръженията за мобилни телефонни услуги, включително под формата на забрана, като например забраната за поставяне на антени в определени райони или на определено отстояние от сгради от даден тип?


title: Дело C-481/21: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wiesbaden (Германия), постъпило на 4 август 2021 г. — TX/Bundesrepublik Deutschland

text:
               18.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 422/8

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wiesbaden (Германия), постъпило на 4 август 2021 г. — TX/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-481/21)
      (2021/C 422/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TX

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland, представляван от Bundeskriminalamt

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 15, параграфи 3 и 1 във връзка с член 14 от Директива (ЕС) 2016/680 (1) да се тълкува с оглед на член 54 от Директива (ЕС) 2016/680 в смисъл, че допуска национална правна уредба,

                              a)

                              съгласно която в случай на съвместни администратори за обработването на данни не се изисква посочване на действителната отговорна структура за съхраняваните данни, и

                              б)

                              която освен това допуска отказът на достъп да не се обосновава по същество пред съда?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на въпроси 1а) и 1б), съвместим ли е член 15, параграфи 3 и 1 от Директива (ЕС) 2016/680 с правото на ефективни правни средства за защита, предвидено в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2), въпреки че така съдът е възпрепятстван

                              a)

                              да привлече в производството, в съответствие с националните процесуални правила, в многоетапна административна процедура, другата участваща и действително отговорна структура, която трябва да даде съгласието си за предоставяне на достъп, и

                              б)

                              по същество да провери дали са изпълнени условията за отказ на достъп и дали органът, който е отказал достъп, ги е приложил правилно?

                  3)

                  Отказът на достъп и следователно на ефективни правни средства за защита по член 47 от Хартата накърнява ли по незаконосъобразен начин свободата при избор на професия, предвидена в член 15 от Хартата, когато съхраняваната информация се използва, за да се изключи даден субект на данни от дейността, която възнамерява да извършва, поради предполагаем риск за сигурността?

         (1)  Директива (ЕС) 2016/680 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от компетентните органи за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления или изпълнението на наказания и относно свободното движение на такива данни, и за отмяна на Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета (ОВ L 119, 2016 г., стр. 89).

         (2)  ОВ C 326, 2020 г., стр. 391.