title: Дело T-636/18: Решение на Общия съд от 16 декември 2020 г. — Tokai erftcarbon/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Околна среда — Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества и смеси — Класифициране на веществото „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ сред веществата с остра водна токсичност от категория 1 (H400) и с хронична водна токсичност от категория 1 (H410) — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/45

      Решение на Общия съд от 16 декември 2020 г. — Tokai erftcarbon/Комисия
      (Дело T-636/18) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Околна среда - Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества и смеси - Класифициране на веществото „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ сред веществата с остра водна токсичност от категория 1 (H400) и с хронична водна токсичност от категория 1 (H410) - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)
      (2021/C 44/66)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Tokai erftcarbon GmbH (Гревенбройх, Германия) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno и P. Sellar, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: M. Wilderspin, R. Lindenthal и K. Talabér-Ritz)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: L. Aguilera Ruiz), Европейска агенция по химикали (представители: M. Heikkilä и W. Broere)

         Предмет

      Искане по член 268 ДФЕС за поправяне на вредата, която ищецът твърди, че му е нанесена поради приемането на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, 2013 г., стр. 5), с който веществото „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ се квалифицира сред веществата с остра водна токсичност от категория 1 (H400) и с хронична водна токсичност от категория 1 (H410)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда Tokai erftcarbon GmbH да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Кралство Испания и Европейската агенция по химикали (ECHA) понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 16, 14.1.2019 г.


title: Дело T-637/18: Решение на Общия съд от 16 декември 2020 г. — Bawtry Carbon International/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Околна среда — Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества и смеси — Класифициране на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/45

      Решение на Общия съд от 16 декември 2020 г. — Bawtry Carbon International/Комисия
      (Дело T-637/18) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Околна среда - Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества и смеси - Класифициране на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)
      (2021/C 44/67)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Bawtry Carbon International Ltd (Донкастър, Обединено кралство) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno и P. Sellar, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: M. Wilderspin, R. Lindenthal и K. Talabér-Ritz)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: L. Aguilera Ruiz), Европейска агенция по химикалите (представители: M. Heikkilä, W. Broere и T. Zbihlej)

         Предмет

      Иск на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради приемането на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, 2013 г., стр. 5), който класифицира „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Bawtry Carbon International Ltd понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейска комисия.

                  3)

                  Кралство Испания и Европейската агенция по химикалите (ЕСНА) понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 16, 14.1.2019 г.


title: Дело T-638/18: Решение на Общия съд от 16 декември 2020 г. — Deza/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Околна среда — Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества и смеси — Класифициране на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/46

      Решение на Общия съд от 16 декември 2020 г. — Deza/Комисия
      (Дело T-638/18) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Околна среда - Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества и смеси - Класифициране на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)
      (2021/C 44/68)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Deza, a.s. (Валашке Мезиржичи, Чешка република) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno и P. Sellar, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: M. Wilderspin, R. Lindenthal и K. Talabér-Ritz)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: L. Aguilera Ruiz), Европейска агенция по химикалите (представители: M. Heikkilä и W. Broere)

         Предмет

      Искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради приемането на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, 2013 г., стр. 5), който класифицира „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Deza, a.s. понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Кралство Испания и Европейската агенция по химикалите (ECHA) понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 16, 14.1.2019 г.


title: Дело T-639/18: Решение на Общия съд от 16 декември 2020 г. — SGL Carbon/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Околна среда — Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества и смеси — Класифициране на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/47

      Решение на Общия съд от 16 декември 2020 г. — SGL Carbon/Комисия
      (Дело T-639/18) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Околна среда - Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества и смеси - Класифициране на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)
      (2021/C 44/69)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: SGL Carbon SE (Висбаден, Германия) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno и P. Sellar, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: M. Wilderspin, R. Lindenthal и K. Talabér-Ritz)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: L. Aguilera Ruiz), Европейска агенция по химикалите (представители: M. Heikkilä, W. Broere и T. Zbihlej)

         Предмет

      Иск на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради приемането на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, 2013 г., стр. 5), който класифицира „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  SGL Carbon SE понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейска комисия.

                  3)

                  Кралство Испания и Европейската агенция по химикалите (ЕСНА) понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 16, 14.1.2019 г.


title: Дело T-645/18: Решение на Общия съд от 16 декември 2020 г. — Bilbaína de Alquitranes/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Околна среда — Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества и смеси — Класифициране на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/48

      Решение на Общия съд от 16 декември 2020 г. — Bilbaína de Alquitranes/Комисия
      (Дело T-645/18) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Околна среда - Класифициране, етикетиране и опаковане на вещества и смеси - Класифициране на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)
      (2021/C 44/70)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Испания) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno и P. Sellar, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: M. Wilderspin, R. Lindenthal и K. Talabér-Ritz)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: L. Aguilera Ruiz), Европейска агенция по химикалите (представители: M. Heikkilä, W. Broere и T. Zbihlej)

         Предмет

      Иск на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради приемането на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, 2013 г., стр. 5), който класифицира „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“, като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Bilbaína de Alquitranes, SA понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейска комисия.

                  3)

                  Кралство Испания и Европейската агенция по химикалите (ЕСНА) понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 16, 14.1.2019 г.


title: Дело T-571/20: Жалба, подадена на 11 септември 2020 г. — Luna Italia/EUIPO — Luna („LUNA SPLENDIDA“)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/48

      Жалба, подадена на 11 септември 2020 г. — Luna Italia/EUIPO — Luna („LUNA SPLENDIDA“)
      (Дело T-571/20)
      (2021/C 44/71)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Luna Italia Srl (Канту, Италия) (представител: N. Papakostas, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Luna AE (Агиос Стефанос, Гърция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „LUNA SPLENDIDA“ в златен цвят — марка на Европейския съюз № 16 308 108

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 26 юни 2020 г. по преписка R 1895/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  приеме настоящата жалба за допустима,

                  —

                  да отмени обжалваното решение.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-678/20: Жалба, подадена на 12 ноември 2020 г. — Solar Electric и др./Комисия

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/49

      Жалба, подадена на 12 ноември 2020 г. — Solar Electric и др./Комисия
      (Дело T-678/20)
      (2021/C 44/72)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Solar Electric Holding (Ле-Ламантен, Франция), Solar Electric Guyane (Ле-Ламантен), Solar Electric Martinique (Ле-Ламантен), Société de production d’énergies renouvelables (Ле-Ламантен) (представител: S. Manna, avocate)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решение на Комисията SA.40349 (2020/MI3) B2/AD/MKL/D*2020/101866 от 3 септември 2020 г., с което се отхвърля жалбата им от 20 юни 2020 г. относно държавна помощ, приведена в действие от френската държава в полза на производители на фотоволтаични продукти на основание на наредбите за цените от 10 юли 2006 г., 12 януари и 31 август 2010 г., тъй като:

                              —

                              на основание член 24, параграф 2 от Регламент ЕС 2015/1589 жалбоподателите имат право да подадат жалба, за да информират Комисията за твърдяна неправомерна помощ,

                              —

                              Комисията е длъжна да започне своевременно предварителна проверка на всяка жалба за твърдяна неправомерна помощ на основание член 12, параграф 1 от Регламент ЕС 2015/1589,

                              —

                              Комисията е длъжна да приложи разпоредбите на ДФЕС, свързани с държавните помощи, и не може да бездейства.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: грешка, която опорочава обжалваното решение, тъй като в него се приема, че жалбата на жалбоподателите не попада в приложното поле на член 24, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9). Жалбоподателите поддържат обратното.

                  2.

                  Второ основание: грешка при прилагане на правото, допусната от Комисията при тълкуването на приложното поле на член 12, параграф 1 от Регламент 2015/1589. Жалбоподателите считат, че качеството им на заинтересована страна е достатъчно, за да породи задължение за Комисията да започне своевременно предварителна проверка на всяка жалба за твърдяна неправомерна помощ съгласно с посочената разпоредба.

                  3.

                  Трето основание: неизпълнение от Комисията на задълженията ѝ по членове 107, 108 и 109 ДФЕС и по посочения Регламент 2015/1589. Жалбоподателите считат, че Комисията е длъжна да приложи разпоредбите на ДФЕС, свързани с държавните помощи, и не може да не разгледа жалба, с която е информирана за твърдяна неправомерна помощ.


title: Дело T-714/20: Жалба, подадена на 3 декември 2020 г. — OL/Съвет

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/50

      Жалба, подадена на 3 декември 2020 г. — OL/Съвет
      (Дело T-714/20)
      (2021/C 44/73)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: OL (представители: J. Viñals Camallonga, J. Iriarte Ángel и E. Delage González, abogados)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение 2014/145/ОВППС на Съвета от 17 март 2014 година относно ограничителни мерки във връзка с действия, подкопаващи или застрашаващи, териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна, в настоящата му редакция в частта, която засяга или може да засегне жалбоподателя;

                  —

                  да отмени Регламент (ЕС) № 269/2014 на Съвета от 17 март 2014 година относно ограничителни мерки по отношение на действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна, в настоящата му редакция в частта, която засяга или може да засегне жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква седем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: явна грешка в преценката на фактите, на които се основават оспорваните ограничения към момента на удължаване на действието им, тъй като по отношение на жалбоподателя удължаването е направено без да има реални основания, подкрепени с факти и доказателства.

                  2.

                  Второ основание: неизпълнение на задължението за мотивиране, тъй като по отношение на жалбоподателя в оспорваните разпоредби липсват надлежно изложени мотиви, а това не му позволява да подготви адекватно защитата си.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на човешкото право на свободно изразяване на мнение, тъй като твърдените изявления, призиви и прояви, които се приписват на жалбоподателя, са обхванати от посоченото човешко право.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на правото на ефективни правни средства на защита, що се отнася до мотивите на актовете, липсата на реална фактическа обосновка на изложените от Съвета доводи, правото на свобода на изразяване на мнение, правото на защита и правото на собственост, тъй като не са спазени изискванията за представяне на реални доказателства и за мотивиране към момента на удължаване на действието на разпоредбите, което засяга останалите права.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на правото на собственост във връзка с принципа на пропорционалност, тъй като посоченото е право е било ограничено и то по непропорционален начин.

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на принципа на равно третиране, тъй като е накърнено сравнителното положение на жалбоподателя без има причини за това.

                  7.

                  Седмо основание: злоупотреба с власт, тъй като са налице обективни, конкретни и непротиворечиви признаци, позволяващи да се приеме, че с налагането и удължаването на действието на санкционните мерки са преследвани цели, които са различни от изтъкнатите от Съвета.


title: Дело T-720/20: Жалба, подадена на 9 декември 2020 г. — Perry Street Software/EUIPO — Toolstream (SCRUFFS)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/51

      Жалба, подадена на 9 декември 2020 г. — Perry Street Software/EUIPO — Toolstream (SCRUFFS)
      (Дело T-720/20)
      (2021/C 44/74)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Perry Street Software, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представители: M. Hawkins, solicitor и T. Dolde, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Toolstream Ltd (Yeovil, Обединено кралство)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка на „SCRUFFS“ — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз № 1 171 590

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 29 септември 2020 г. по преписка R 550/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството пред апелативния състав (ако встъпи в производството) да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Непровеждане на пълно разследване и изопачаване на факти и доказателства съгласно член 72, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-723/20: Жалба, подадена на 11 декември 2020 г. — Prigozhin/Съвет

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/52

      Жалба, подадена на 11 декември 2020 г. — Prigozhin/Съвет
      (Дело T-723/20)
      (2021/C 44/75)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Yevgeniy Viktorovich Prigozhin (Санкт Петербург, Русия) (представител: M. Lewis, Solicitor)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/1481 на Съвета от 14 октомври 2020 година за прилагане на член 21, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2016/44 за ограничителни мерки с оглед на положението в Либия (1) и Решение за изпълнение (ОВППС) 2020/1483 на Съвета от 14 октомври 2020 година за прилагане на Решение (ОВППС) 2015/1333 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия (2);

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква седем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Съветът допуснал явна грешка, приемайки че всеки от критериите за включване на жалбоподателя в списъка на лицата, образуванията и органите, за които се отнасят ограничителните мерки с оглед на положението в Либия, е изпълнен в случая на жалбоподателя. Жалбоподателят твърди, че Съветът не е посочил кое е образуванието, описано като Wagner Group, че не му е известно образувание, което да е познато като Wagner Group, и че не е имал никакви връзки с такова образувание, не е бил ангажиран с него, нито пък го е подкрепял.

                  2.

                  Второ основание: Съветът не изпълнил задължението си да изложи своите мотиви за вземане на Решението. Мотивите не били подходящи за обосноваване на ограничителни мерки, в тях не се посочвали правни и фактически въпроси и не съдържали реална и точна препратка към конкретната информация, съдържаща се в съответната преписка, от която е видно, че е взето решение по отношение на жалбоподателя.

                  3.

                  Трето основание: Съветът не изложил подходящи и обосновани мотиви и допуснал явна грешка в преценката при вземането на Решението.

                  4.

                  Четвърто основание: Съветът злоупотребил с властта си, допускайки явни грешки в преценката при вземането на Решението. Решението за налагане на ограничителни мерки на жалбоподателя било взето изключително или главно с намерение да се постигнат политически цели, а не по посочените причини.

                  5.

                  Пето основание: Съветът нарушил правото на жалбоподателя на защита и правото му на ефективна съдебна защита. Приемайки, че предназначението на решението е да се преследват политически цели, несъответстващи на посочените причини, жалбоподателят счита, че е имал право, но не е получил всички документи, свързани с вземането на Решението.

                  6.

                  Шесто основание: Съветът нарушил без основание или пропорция основните човешки права на жалбоподателя, включително правото на защита на собствеността, на стопанка инициатива и на движение.

                  7.

                  Седмо основание: Съветът нарушил принципа на предвидимост на актовете на Съюза. Съдържащата се в мотивите неяснота относно твърдяното поведение на жалбоподателя правела невъзможно съответното лице да разбере какви действия трябва да не извършва, за да избегне налагането на ограничителни мерки.

         (1)  OВ L 341, 2020 г., стр. 7.

         (2)  OВ L 341, 2020 г., стр. 16.


title: Дело T-724/20: Жалба, подадена на 14 декември 2020 г. — Senseon Tech/EUIPO — Accuride International (SENSEON)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/53

      Жалба, подадена на 14 декември 2020 г. — Senseon Tech/EUIPO — Accuride International (SENSEON)
      (Дело T-724/20)
      (2021/C 44/76)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Senseon Tech Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: P. Andreottola и M. Li Trenta, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Accuride International Inc. (Санта Фе Спрингс, Калифорния, Съединени щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския „SENSEON“ — заявка за регистрация № 17 758 831

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 30 септември 2020 г. по преписка R 2736/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да уважи изцяло жалбата на жалбоподателя срещу обжалваното решения,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Грешка в преценката на съответните потребители,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с определянето на сходство между стоките или услугите,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с цялостната оценка.


title: Дело T-725/20: Жалба, подадена на 14 декември 2020 г. — Guangdong Haomei New Materials и Guangdong King Metal Light Alloy Technology/Комисия

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/54

      Жалба, подадена на 14 декември 2020 г. — Guangdong Haomei New Materials и Guangdong King Metal Light Alloy Technology/Комисия
      (Дело T-725/20)
      (2021/C 44/77)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподатели: Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd (Цинюан, Китай), Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd (Юан Тан, Китай) (представители: M. Maresca, C. Malinconico, D. Guardamagna, M. Guardamagna, D. Maresca, A. Cerruti, A. Malinconico, G. La Malfa Ribolla, avvocati)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд да отмени Регламент за изпълнение 2020/1428 (ЕС) на Комисията от 12 октомври 2020 година, публикуван в Официален вестник на Европейския съюз от 13 октомври 2020 година за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на екструдирани алуминиеви изделия с произход от Китайската народна република, осъществен от жалбоподателите и, при условията на евентуалност, „основния“ регламент (Регламент 1036/2016), както и да осъди ответника да понесе съдебните разноски, ако жалбата бъде уважена.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват 8 основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на ДФЕС и нормативните актове за прилагането на Договора, нарушение на членове от основния регламент относно задължението за специфична проверка на условията за дъмпинг, нарушение на принципите на справедлив и състезателен процес и добра администрация съгласно член 41 от Хартата на основните права на ЕС, използване на най-добрата налична информация, съществено процесуално нарушение, злоупотреба с власт поради общата формулировка на дебитирането и липса на реална проверка на предоставената информация с намерение за съдействие.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че обжалваният регламент е опорочен от незаконосъобразност, тъй като Комисията не е направила конкретната проверка на условията на разглежданите пазари и не е било позволено на жалбоподателите да упражнят по същество правото си на защита. Накратко, HaoMei и King Metal са обвинени, че са отговорни за дъмпинг, поради което са им наложени компенсаторни мита, не поради собственото им поведение при износ от Китай, а поради комплексна благоприятна оценка на китайската икономика и следователно по напълно обобщен начин. Убедена в това, Комисията пренебрегва всякаква конкретна проверка на представената от предприятията жалбоподатели документация.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на ДФЕС и нормативните актове за прилагането на Договора, липса на дъмпинг с оглед на изискванията на основния регламент, нарушение на член от основния регламент относно определянето на дъмпингов марж (член 2, e), по-специално параграф 6-а), неправилна индивидуализация на „стандартната“ цена на разследваната стока, прилагане на временни мита, не поради собствена отговорност (или установена такава) на износителите, а поради реакция на цялостната структура на китайската икономика, злоупотреба с власт, липса на разследване и мотивиране,

                              —

                              В това отношение се изтъква незаконосъобразността, произтичаща от факта, че Комисията е осъществила непълно и при всички положения със съмнителен резултат разследване; този резултат е опорочен и от незаконосъобразността, произтичаща от Регламента относно регистрацията на стоките, който вече е обжалван пред Общия съд, доколкото въвежда в разследването код на стока (7610 90 90), който, както самата тя признава, не би трябвало да се включи, тъй като става въпрос за стоки, различни от разследваните. Подобна грешка (която е позволила включването на различни стоки) води до отпадане както на условията за дъмпинг (доколкото относително много ниската цена неизбежно и изкуствено намалява средната цена), така и вреда за индустрията на Съюза, тъй като става въпрос за значителни количества в сравнение с общия обем стоки, които могат да направят незначително отражението на останалата част от стоките, внасяни в Европейския съюз.

                              —

                              На второ място, липсата на специфична проверка на положението на жалбоподателите била несъвместима с Договора (и релевантната правна уредба), тъй като установява режим на обективна отговорност или отговорност за чужди действия, в противоречие с основния принцип на правна сигурност и оправдани правни очаквания (СЕС, 3 декември 1998 г., C-381/97, Belgocodex S.A.; СЕС, 26 април 2005 г., C-376/02, Stichting Goed Wonen) с оглед на пазарната цена и съответната очевидно пазарна ценова структура, многократно представена от жалбоподателите пред Комисията и напълно пренебрегната от нея (както се пренебрегват становищата на китайското правителство по темата за пазарната икономика). Това води до явна незаконосъобразност както материалноправна (относно понятията за стандартна стойност, значителни нарушения, достъп до кредит, данъчно облагане, режим на несъстоятелност, представителна страна и избор на такава), както и процесуална, широко обсъждана в настоящата жалба с явно и увреждащо дискриминационно действие.

                  3.

                  Трето основание: липса на разследване, нарушение на основния регламент (член 1, 2 и член 7, параграф 1, буква в), непровеждане на досъдебна фаза, явна грешка и изопачаване на съпоставянето на пазарните квоти, липса на причинно-следствена връзка, неотчитане на липсата на вариации в общия поток на вноса.

                              —

                              В това отношение се посочва, че обжалваният регламент е незаконосъобразен, тъй като, отклонявайки се от целта антидъмпинг, вижда в китайската конкуренция на Haomei и King Metal вреда за индустрията на Съюза в контекст на значителен растеж на потреблението и на доходността на алуминиевата индустрия. В действителност обаче не е налице каквото и да било доказателство за подбиване или занижаване на цените, което според съдебната практика е необходимо изискване, за да е налице вреда. В случая на жалбоподателите обаче липсата на подбиване или занижаване на цените е доказана (в различните документи, представени в изложението на жалбата) чрез цените франко завод на Haomei и King Metal, които са в унисон с европейските цени (DOC.3, доклад Bauxite).

                              —

                              Освен това, била налице пълна липса на интерес от страна на Съюза за налагане на мито, като интерес имали единствено подателите на оплакването, а Комисията просто „възприела“ техните мотиви като собствени и ги пренесла, без да направи анализ, по отношение на целия Съюз. В този контекст Комисията напълно пренебрегнала данните, представени от жалбоподателите в хода на процедурата, като те не били обсъдени нито в състезателно производство (както устно, така и писмено), нито в регламента.

                  4.

                  Четвърто основание: липса на причинно-следствена връзка между дъмпинг и вреда, нарушение на членове 1, 2 и член 7, параграф 1, буква в) от основния регламент, липса на оценка на въздействието на COVID-19 върху търговския обмен, цели на процедурата за антидъмпинг и приемане на временни мита, липсваща и неправилна оценка на последиците от други фактори, липсваща оценка на становищата на жалбоподателите.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че независимо от сериозността и значението на пандемията за международната търговия, която вече предизвика безпрецедентни икономически събития (например, продажбата на петрол на отрицателни цени), Комисията не намира за необходимо да предприеме не само проучване, но и минимален документиран анализ на последиците от COVID-19 за международната търговия и да ги включи в досъдебната фаза.

                              —

                              Комисията не е направила и каквато и да било оценка на други фактори, които оказват явно влияние върху анализа: от една страна, макар и слабо увеличаване на вноса от други страни, например Русия; от друга страна, увеличаване на европейския износ на алуминий в света (параграф 284 и следващи). Тези обстоятелства имат категорично прекратително действие по отношение на причинно-следствената връзка между дъмпинг и вреда.

                  5.

                  Пето основание: незаконосъобразност, произтичаща от регламента за регистрация.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че Комисията не е посочила ясно предмета на разследвания внос и, за да оправдае този факт, изтъква продължаващата размяна на информация с ГД TAXUD и текущата проверка на някои данни TARIC, за да се установи дали са релевантни за анализа.

                              —

                              Въпреки това, необходимостта на мярката трябва да бъде доказана въз основа на неоспорими технически данни. Липсата на такъв анализ или неговата негодност води до пряко нарушение на свободното движение на стоки, тъй като регистрацията създава ущърб за последващата търговия на вносните стоки, включително след влизането им на територията на Съюза.

                  6.

                  Шесто основание: явна грешка в преценката при определяне на равнището на мерките, нарушение на член 14, параграф 5 от основния регламент от друга гледна точка, неправилно и произволно определяне на ставката на митата, липса на досъдебна фаза, явна грешка в преценката, злоупотреба с власт.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че съществуват грешки при определянето на равнището на мерките (параграф 330 и следващи). Цифрата от 30,4 % за Haomei и King Metal е получена произволно от оплакването за антидъмпинг на EA в поверителния текст. Комисията, която обаче заявява, че е събрала достатъчно доказателства от информацията, съдържаща се в съобщението за образуване и в оплакването, определя произволно единен марж за дъмпинг за всички екструдирани изделия. Злоупотребата с власт, що се отнася до целта за защита от вредите, които би могла да понесе индустрията на Съюза, е явна.

                  7.

                  Седмо основание: нарушение на Общото споразумение за митата и търговията (ГАТТ) и, при условията на евентуалност, незаконосъобразност на основния регламент, ако не се тълкува в съответствие с международните споразумения.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че Регламент 2020/11428, приет от Комисията с правно основание член 207 ДФЕС, се отклонява от понятията, предвидени в относимото международно право. Ако това не е така, с други думи, ако не беше налице нарушение, което произтича пряко от Регламент 2020/11428, незаконосъобразността би се пренесла към основния регламент.

                  8.

                  Осмо основание: нарушение на Европейската конвенция за правата на човека, що се отнася до налагането на санкция, еквивалентна на наказанието съгласно наказателното право, що се отнася до последиците за предприятията износители.

                              —

                              В това отношение се изтъква, че прилагането на тези данни за дружествата жалбоподатели е пречка за продължаването на дейността им с необратима вреда, съпоставима с наказателноправна санкция, както Европейският съд по правата на човека многократно е имал повод да изтъкне.


title: Дело T-729/20: Жалба, подадена на 15 декември 2020 г. — Aurubis/Комисия

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/56

      Жалба, подадена на 15 декември 2020 г. — Aurubis/Комисия
      (Дело T-729/20)
      (2021/C 44/78)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Aurubis AG (Хамбург, Германия) (представители: S. Altenschmidt и J. Hoss, Rechtsanwälte)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Европейската комисия от 8 декември 2020 г. (Ref. Ares (2020)7439507 — 8.12.2020) и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      С жалбата си жалбоподателят иска да се отмени решението от 8 декември 2020 г., с което Комисията е отказала да съдейства във връзка с производство пред Verwaltungsgericht Berlin (административен съд Берлин) за постановяване на привременни мерки, както и със съответно искане на Umweltbundesamt (Федерална агенция за околната среда, Германия) за прехвърляне на квоти за емисии с оглед на предварителното обезпечаване на правото на жалбоподателя на безплатно разпределяне на квоти за емисии, за да се гарантира полезният ефект на акта, който ще бъде постановен от Съда по преюдициалното запитване по дело C-271/20.
      Жалбоподателят изтъква следните основания в подкрепа на жалбата:

                  1.

                  Решението на Комисията от 8 декември 2020 г. засягало жалбоподателя пряко и лично. Ето защо той имал право да подаде жалба.

                  2.

                  В рамките на национално съдебно производство за постановяване на привременни мерки Комисията имала задължение за съдействие, което произтичало от залегналия в правото на Съюза принцип на предоставяне на ефективна правна закрила, за да бъдат обезпечени евентуалните права на разпределение на квоти за емисии, преди да бъде погасено съответното право.

                  3.

                  Правната рамка за това съдействие и прехвърлянето на квоти за емисии по национални партиди била очертана от Директива 2003/87/ЕО (1) и Регламент (ЕС) № 389/2013 (2).

         (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).

         (2)  Регламент (ЕС) № 389/2013 на Комисията от 2 май 2013 година за създаване на Регистър на ЕС съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и решения № 280/2004/ЕО и № 406/2009/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕС) № 920/2010 и (ЕС) № 1193/2011 на Комисията (ОВ L 122, 2013 г., стр. 1).


title: Дело T-730/20: Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. — ON/Комисия

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/57

      Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. — ON/Комисия
      (Дело T-730/20)
      (2021/C 44/79)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: ON (представител: N. de Montigny, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решение от 12 март 2020 г. на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO.1) за събиране на недължимо платените суми съгласно член 85 от Правилника, считано от 1 февруари 2015 г.,

                  —

                  да отмени, доколкото е необходимо, решението за отхвърляне на жалбата му по административен ред от 3 септември 2020 г.,

                  —

                  да осъди ответника да заплати обезщетение за претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди, оценено ex aequo et bono в размер на 10 000 EUR,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 85 от Правилника, тъй като не са налице условията за прилагане на този член. В това отношение жалбоподателят счита по-специално, че администрацията не е доказала, че той е знаел или е трябвало да знае, че не е имал право на надбавката за експатриране след единственото му предишно наемане на работа, а именно през 2009 г.

                  2.

                  Второ основание: незачитане на принципа на разумен срок. В това отношение жалбоподателят се позовава на обстоятелството, че неспазването на разумен срок е имало за последица и това, че той е загубил възможността да докаже наличието на обичайно пребиваване извън Обединеното кралство за съответния период, като се има предвид, че задълженията за архивиране по принцип не надхвърлят срок от десет години.

                  3.

                  Трето основание: допуснато от администрацията служебно нарушение, което поражда за нея задължение да плати обезщетение за вреди. Според жалбоподателя нарушението се състои в допуснатата от администрацията грешка при определяне на имуществените му права към момента на встъпването му в длъжност.


title: Дело T-731/20: Жалба, подадена на 17 декември 2020 г. — ExxonMobil Production Deutschland/Комисия

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/58

      Жалба, подадена на 17 декември 2020 г. — ExxonMobil Production Deutschland/Комисия
      (Дело T-731/20)
      (2021/C 44/80)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: ExxonMobil Production Deutschland GmbH (Хановер, Германия) (представители: Rechtsanwälte S. Altenschmidt и J. Hoss)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение на Европейската комисия от 8 декември 2020 г. (реф. № Ares (2020)7439507 — 8.12.2020), и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      С настоящата жалба жалбоподателят иска да се отмени Решението от 8 декември 2020 г., с което във връзка с обезпечително производство пред Verwaltungsgericht Berlin (Административен съд Берлин, Германия) и съответна молба от страна на Umweltbundesamt (Федерална агенция за околната среда, Германия) Комисията отказва да съдейства при прехвърлянето на квоти за емисии с цел временното обезпечаване на правото на жалбоподателя на безплатно разпределяне квоти за емисии, за да се гарантира полезното действие на решение на Съда в производство по преюдициално запитване C-126/20.
      В подкрепа на жалбата се изтъкват следните основания.

                  1.

                  Решението на Комисията от 8 декември 2020 г. засягало жалбоподателя пряко и лично. Ето защо той имал активна процесуална легитимация.

                  2.

                  В рамките на допускането на обезпечителни мерки въз основа на производства пред национални съдилища Комисията била длъжна по силата на заложения в правото на Съюза принцип за гарантиране на ефективна правна защита да съдейства за обезпечаването на евентуалните права за разпределяне на квоти за емисии, за да не се погасят те.

                  3.

                  Правната уредба за това съдействие и за прехвърлянето на квоти за емисии по национални сметки се състои от Директива 2003/87/ЕО (1) и Регламент (ЕС) № 389/2013 (2).

         (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).

         (2)  Регламент (ЕС) № 389/2013 на Комисията от 2 май 2013 година за създаване на Регистър на ЕС съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и решения № 280/2004/ЕО и № 406/2009/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕС) № 920/2010 и (ЕС) № 1193/2011 на Комисията (ОВ L 122, 2013 г., стр. 1).


title: Дело T-732/20: Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. — Freundlieb/EUIPO (CRYSTAL)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/59

      Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. — Freundlieb/EUIPO (CRYSTAL)
      (Дело T-732/20)
      (2021/C 44/81)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Andreas Freundlieb (Берлин, Германия) (представител: J. Vogtmeier, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „CRYSTAL“ — марка на Европейския съюз № 8 372 591

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 октомври 2020 г. по преписка R 1056/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и в съответствие с направеното искане да възстанови предходното правно положение, произтичащо от марка на Европейския съюз № 8 372 591,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 104, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-733/20: Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. — Freundlieb/EUIPO (BANDIT)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/59

      Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. — Freundlieb/EUIPO (BANDIT)
      (Дело T-733/20)
      (2021/C 44/82)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Andreas Freundlieb (Берлин, Германия) (представител: J. Vogtmeier, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „BANDIT“ — марка на Европейския съюз № 1 205 061

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 октомври 2020 г. по преписка R 730/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и в съответствие с направеното искане да възстанови предходното правно положение, произтичащо от марка на Европейския съюз № 1 205 061;

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 104, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-740/20: Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. — Arnautu/Парламент

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/60

      Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. — Arnautu/Парламент
      (Дело T-740/20)
      (2021/C 44/83)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Marie-Christine Arnautu (Париж, Франция) (представител: F. Wagner, avocat)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателката моли Общия съд:

                  —

                  да обяви за допустимо възражението за незаконосъобразност и да обяви незаконосъобразността на член 33, параграфи 1 и 2 от Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент,

                  —

                  вследствие на това да установи липсата на правно основание на решението на Генералния секретар от 21 септември 2020 г. и да го отмени,
                  като главно искане,

                  —

                  да констатира, че Marie-Christine Arnautu е представила доказателства за работата на своя сътрудник в съответствие с член 33, параграфи 1 и 2 от Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент и с практиката на Съда на Европейския съюз,
                  вследствие на това,

                  —

                  да отмени решението на Генералния секретар на Европейския парламент от 21 септември 2020 г., съобщено с електронно писмо от 23 октомври 2020 г., прието в приложение на член 68 от измененото Решение 2009/C 159/01 на Бюрото на Европейския парламент от 19 май и 9 юли 2008 г.„за установяване на мерки по прилагане на устава на членовете на Европейския парламент“, с което се установява наличието на вземане спрямо жалбоподателката в размер на 87 203,46 EUR на основание недължимо платени суми за парламентарни сътрудници и с което се обосновава събирането на тази сума,

                  —

                  да отмени дебитно известие № 7000001577 от 22 октомври 2020 г., с което се установява наличието на вземане спрямо Marie-Christine Arnautu въз основа на решението на Генералния секретар от 21 септември 2020 г. за възстановяване на недължимо платени суми за разходи за парламентарни сътрудници, прието на основание член 68 от Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателката изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: възражение за незаконосъобразност, доколкото член 33 от Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент (наричани по-нататък „мерките по прилагане“), приети с решение от 19 май и 9 юли 2008 г. на Бюрото на Европейския парламент, нарушава принципите на правна сигурност и на оправдани правни очаквания, по-специално поради липсата на яснота и точност. Жалбоподателката поддържа, че липсата на точност на атакуваните разпоредби води до необходимостта от тълкуване на правните норми относно мерките по прилагане от съдебната практика. Подробни правила за доказване на работата на парламентарен сътрудник обаче са били установени едва през 2017 г. със съдебната практика по дела Bilde и Montel, тъй като съдебната практика по дело Gorostiaga от 2005 г. се отнася само до доказване на плащането на заплати от трето плащащо лице. Така още от 2008 г. обжалваните разпоредби се характеризират с елемент на несигурност и с липсата на яснота. Жалбоподателката добавя, че въпреки риска от възникване на правна несигурност, Европейският парламент не е регламентирал точно и ясно процедурата за контрол на парламентарните сътрудници, нито е установил официално задължението на членовете на парламента за създаване и водене на регистър, нито пък е предвидил режим на допустими, идентифицирани и датирани доказателства.

                  2.

                  Второ основание: съществено процесуално нарушение и нарушение на правото на защита. Жалбоподателката изтъква, че Генералният секретар се е отказал от всякакво лично изслушване в нарушение на член 68 от мерките по прилагане. Тя добавя, че по този начин Генералният секретар я е лишил от основно право на пряк дебат с органа, който трябва да вземе решението, и от обсъждане на доказателствата в условията на състезателно производство.


title: Дело T-749/20: Жалба, подадена на 22 декември 2020 г. — Veronese/EUIPO — Veronese Design Company (VERONESE)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/61

      Жалба, подадена на 22 декември 2020 г. — Veronese/EUIPO — Veronese Design Company (VERONESE)
      (Дело T-749/20)
      (2021/C 44/84)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Veronese (Париж, Франция) (представител: S. Herrburger, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Veronese Design Company Ltd (Коулун, Хонг Конг)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „VERONESE“ — марка на Европейския съюз № 8 831 844

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 26 октомври 2020 г. по преписка R 1951/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба и приложенията към нея за допустими,

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 72, параграф 6 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 72, параграф 6 във връзка с член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграфи 1 и 2 и член 1, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-635/18: Решение на Съда (седми състав) от 3 юни 2021 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 2008/50/ЕО — Качество на атмосферния въздух — Член 13, параграф 1 и приложение XI — Системно и постоянно превишаване на пределно допустимите стойности за азотен диоксид (NO2) в някои агломерации и зони в Германия — Член 23, параграф 1 — Приложение XV — „Възможно най-кратък“ период на превишаване — Подходящи мерки)

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/2

      Решение на Съда (седми състав) от 3 юни 2021 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
      (Дело C-635/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2008/50/ЕО - Качество на атмосферния въздух - Член 13, параграф 1 и приложение XI - Системно и постоянно превишаване на пределно допустимите стойности за азотен диоксид (NO2) в някои агломерации и зони в Германия - Член 23, параграф 1 - Приложение XV - „Възможно най-кратък“ период на превишаване - Подходящи мерки)
      (2021/C 289/02)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes, E. Manhaeve и A. C. Becker)

         Ответник: Федерална република Германия (представители: първоначално T. Henze и S. Eisenberg, подпомагани от U. Karpenstein, F. Fellenberg и K. Dingemann, Rechtsanwälte, впоследствие J. Möller и S. Eisenberg, подпомагани от U. Karpenstein, F. Fellenberg и K. Dingemann, Rechtsanwälte)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представител: F. Shibli)

         Диспозитив

                  1)

                  Федерална република Германия,

                              —

                              като е превишавала системно и постоянно, считано от 1 януари 2010 г. и до 2016 г., включително, от една страна, годишната пределно допустима стойност за азотен диоксид (NO2) в 26 зони и агломерации на германска територия, а именно зоните DEZBXX0001A (агломерация Берлин), DEZCXX0007A (агломерация Щутгарт), DEZCXX0043S (район Тюбинген), DEZCXX0063S (район Щутгарт (без агломерацията), DEZCXX0004A (агломерация Фрайбург), DEZCXX0041S (район Карлсруе (без агломерациите), DEZCXX0006A (агломерация Манхайм/Хайделберг), DEZDXX0001A (агломерация Мюнхен), DEZDXX0003A (агломерация Нюрнберг/Фюрт/Ерланген), DEZFXX0005S (Зона III Среден и Северен Хесен), DEZFXX0001A (агломерация I (Рейн-Майн), DEZFXX0002A (агломерация II (Касел), DEZGLX0001A (агломерация Хамбург), DEZJXX0015A (Гревенбройх (Рейнски минен басейн), DEZJXX0004A (Кьолн), DEZJXX0009A (Дюселдорф), DEZJXX0006A (Есен), DEZJXX0017A (Дуисбург, Оберхаузен, Мюлхайм), DEZJXX0005A (Хаген), DEZJXX0008A (Дортмунд), DEZJXX0002A (Вупертал), DEZJXX0011A (Ахен), DEZJXX0016S (Градски и селски райони в Северен Рейн Вестфалия), DEZKXX0006S (Майнц), DEZKXX0007S (Вормс/Франкентал/Лудвигсхафен), DEZKXX0004S (Кобленц/Нойвийд) и от друга страна, часовата пределна стойност за NO2 в две от тези области, а именно агломерациите DEZCXX0007A (агломерация Щутгарт) и DEZFXX0001A (агломерация I (Рейн Майн), не е изпълнила задълженията си по член 13, параграф 1 във връзка с приложение ХI към Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа,
                              и

                              —

                              като не е приела, считано от 11 юни 2010 г., подходящи мерки, за да гарантира спазването на пределно допустимите стойности за NO2 във всички тези зони, не е изпълнила задълженията си по член 23, параграф 1, втора алинея от Директива 2008/50, разглеждан самостоятелно и във връзка с раздел А от приложение XV към тази директива във връзка с приложение ХV, част А към същата директива, и по-специално задължението, предвидено в член 23, параграф 1, втора алинея от посочената директива, да гарантира, че плановете за качество на въздуха посочват подходящи мерки, така че периодът на превишаване да бъде възможно най-кратък.

                  2)

                  Осъжда Федерална република Германия да понесе, наред със собствените си съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

                  3)

                  Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело C-243/21: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 14 април 2021 г. — „TOYA“ sp. z o.o., Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji/Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/25

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 14 април 2021 г. — „TOYA“ sp. z o.o., Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji/Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
      (Дело C-243/21)
      (2021/C 289/35)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„TOYA“ sp. z o.o., Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji

         Ответник: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 8, параграф 3 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (1) във връзка с член 3, параграф 5 и член 1, параграфи 3 и 4 от Директива 2014/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година относно мерките за намаляване на разходите за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи (2) да се тълкуват в смисъл, че не допускат възможност националният регулационен орган да наложи на оператор, който разполага с физическа инфраструктура и в същото време е доставчик на публично достъпни електронни съобщителни услуги или мрежи, без да е определян за оператор със значителна пазарна сила, задължение за прилагане на определени ex ante от този орган условия, регулиращи правилата за достъп до физическата инфраструктура на този оператор, включително правилата и процедурите за сключване на договори и прилаганите такси за достъп, независимо от наличието на спор относно достъпа до физическата инфраструктура на този оператор и наличието на ефективна конкуренция на пазара?
                  При условията на евентуалност (вариант II):

                  2)

                  Трябва ли член 67, параграфи 1 и 3 във връзка с член 68, параграфи 2 и 3 от Директива (ЕС) 2018/1972 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2018 година за установяване на Европейски кодекс за електронни съобщения (3) във връзка с член 3, параграф 5 и член 1, параграфи 3 и 4 от Директива 2014/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година относно мерките за намаляване на разходите за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи да се тълкуват в смисъл, че не допускат възможност националният регулационен орган да наложи на оператор, който разполага с физическа инфраструктура и в същото време е доставчик на публично достъпни електронни съобщителни услуги или мрежи, без да е определян за оператор със значителна пазарна сила, задължение за прилагане на определени ex ante от този орган условия, регулиращи правилата за достъп до физическата инфраструктура на този оператор, включително правилата и процедурите за сключване на договори и прилаганите такси за достъп, независимо от наличието на спор относно достъпа до физическата инфраструктура на този оператор и наличието на ефективна конкуренция на пазара?

         (1)  ОВ L 108, 2002 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 169.

         (2)  ОВ L 155, 2014 г., стр. 1.

         (3)  ОВ L 321, 2018 г., стр. 36.


title: Дело T-282/21: Иск, предявен на 21 май 2021 г. — SS и ST/Frontex

text:
               19.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 289/40

      Иск, предявен на 21 май 2021 г. — SS и ST/Frontex
      (Дело T-282/21)
      (2021/C 289/57)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищци: SS, ST (представители: M. Van den Broeck и L. Lambert, адвокати)

         Ответник: Европейската агенция за гранична и брегова охрана (Frontex)

         Искания

      Ищците молят Общия съд:

                  —

                  да обяви иска за допустим и да го разгледа по същество,

                  —

                  да обяви, че след като в съответствие с предвидената в член 265 ДФЕС процедура от Frontex е поискано да предприеме действия, тя не е направила това или чрез оттегляне на финансирането, спиране или прекратяване изцяло или частично на дейността ѝ в района на Егейско море (член 46, параграф 4 от Регламента за европейската гранична и брегова охрана (1)), или чрез представяне на надлежно обосновани съображения защо не е предприела съответната мярка по член 46, параграф 6, или не е определила по друг начин позицията си в отговор на предварителното искане на ищците,

                  —

                  да обяви, че това бездействие е в нарушение на Договорите по смисъла на член 265 ДФЕС.

         Основания и основни доводи

      Ищците изтъкват три основания в подкрепа на иска.

                  1.

                  Първо основание, в което се твърди наличието на сериозни и продължаващи нарушения на основни права и на международни задължения за защита в района на Егейско море, свързани с дейността на Frontex, поради което изпълнителният директор бил длъжен да спре или прекрати посочената дейност по смисъла на член 46 от Регламента за европейската гранична и брегова охрана. Ищците твърдят, че съгласно събраните доказателства „новата тактика“ в контекста на операциите за граничен контрол в района на Егейско море, въведена през март 2020 г., представлява държавна (Гърция) и организационна (Frontex) политика на систематично или широкомащабно нападение срещу цивилното население, търсещо убежище в ЕС, в нарушение по-специално на правото на живот, забраната за колективно експулсиране, принципа на забрана за връщане и правото на убежище.

                  2.

                  Второ основание, в което се твърди, че Frontex не е изпълнила позитивните си задължения по Хартата на основните права, що се отнася до предотвратяването на предвидими нарушения на споменатите по-горе основни права в района на Егейско море в рамките на нейната дейност. Frontex не се е съобразила с конкретни проявления на положителните си задължения, които са изрично предвидени в други разпоредби, различни от член 46 от Регламента за европейската гранична и брегова охрана, като задълженията за мониторинг и докладване, и които са свързани или дори преплетени с приложението на член 46.

                  3.

                  Трето основание, в което се твърди, че липсата на действия на Агенцията в контекста на член 265 ДФЕС засяга ищците пряко и лично, тъй като тяхното положение вече е било многократно засягано от новата държавна и организационна политика на систематични и широкомащабни практики или за отвличане от територията на Съюза и насилствено връщане в морето, или за залавяне в морето; за изоставяне в морето на неизправни плавателни съдове, които представляват сериозна опасност за живота; за незаконно връщане, колективно експулсиране и осуетяване на достъпа до убежище. Продължаващата липса на надлежни мерки от страна на Frontex за предотвратяване на тези нарушения — включително спиране или прекратяване на нейните действия в съответствие с член 46 — значително увеличава опасността ищците да бъдат подложени отново, за шести път, на същите нарушения на Договорите, както и на международното и Европейското обичайно и договорно право.

         (1)  Регламент (ЕС) 2019/1896 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2019 година за европейската гранична и брегова охрана и за отмяна на регламенти (ЕС) № 1052/2013 и (ЕС) 2016/1624 (OВ L 295, 2019 г., стр. 1).


title: Съединени дела C-682/18 и C-683/18: Решение на Съда (голям състав) от 22 юни 2021 г. (преюдициални запитвания от Bundesgerichtshof — Германия) — Frank Peterson/Google LLC, YouTube LLC, YouTube Inc., Google Germany GmbH (C-682/18) и Elsevier Inc./Cyando AG (C-683/18) (Преюдициално запитване — Интелектуална собственост — Авторско право и сродни права — Предоставяне на разположение и администриране на платформа за споделяне на видеоклипове или на платформа за съхраняване и споделяне на файлове — Отговорност на оператора за нарушения на права върху интелектуална собственост, извършени от потребителите на неговата платформа — Директива 2001/29/ЕО — Член 3 и член 8, параграф 3 — Понятие за публично разгласяване — Директива 2000/31/ЕО — Членове 14 и 15 — Условия за упражняване на правото за освобождаване от отговорност — Незнание за конкретни нарушения — Уведомяване за такива нарушения като условие за постановяването на съдебна забрана)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/2

      Решение на Съда (голям състав) от 22 юни 2021 г. (преюдициални запитвания от Bundesgerichtshof — Германия) — Frank Peterson/Google LLC, YouTube LLC, YouTube Inc., Google Germany GmbH (C-682/18) и Elsevier Inc./Cyando AG (C-683/18)
      (Съединени дела C-682/18 и C-683/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Интелектуална собственост - Авторско право и сродни права - Предоставяне на разположение и администриране на платформа за споделяне на видеоклипове или на платформа за съхраняване и споделяне на файлове - Отговорност на оператора за нарушения на права върху интелектуална собственост, извършени от потребителите на неговата платформа - Директива 2001/29/ЕО - Член 3 и член 8, параграф 3 - Понятие за публично разгласяване - Директива 2000/31/ЕО - Членове 14 и 15 - Условия за упражняване на правото за освобождаване от отговорност - Незнание за конкретни нарушения - Уведомяване за такива нарушения като условие за постановяването на съдебна забрана)
      (2021/C 320/02)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Frank Peterson (C-682/18), Elsevier Inc. (C-683/18)

         Ответници: Google LLC, YouTube LLC, YouTube Inc., Google Germany GmbH (C-682/18), Cyando AG (C-683/18)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че операторът на платформа за споделяне на видеоклипове или на платформа за съхраняване и споделяне на файлове, на която потребителите могат незаконно да предоставят на публично разположение защитено съдържание, не извършва „публично разгласяване“ на това съдържание по смисъла на посочената разпоредба, освен ако извън рамките на самото предоставяне на платформата на разположение той допринася за предоставянето на публичен достъп до посоченото съдържание в нарушение на авторското право. Такъв е по-специално случаят, когато този оператор има конкретни сведения, че на неговата платформа незаконно е предоставено на разположение защитено съдържание, и не отстрани или блокира незабавно достъпа до него, или когато този оператор, макар да знае или да е трябвало да знае, че по принцип чрез неговата платформа незаконно се предоставя на публично разположение защитено съдържание от нейните потребители, не предприема подходящите технически мерки, които могат да се очакват от полагащ обичайно дължимата грижа оператор в неговото положение, за да се противопостави надеждно и ефикасно на нарушенията на авторското право в тази платформа, или още когато този оператор участва в подбора на защитено съдържание, което незаконно се разгласява публично, предоставя на платформата си средства, специално предназначени за незаконното споделяне на такова съдържание, или съзнателно насърчава споделянето, за което може да свидетелства обстоятелството, че посоченият оператор е възприел икономически модел, поощряващ потребителите на платформата му незаконно да разгласяват публично защитено съдържание в нея.

                  2)

                  Член 14, параграф 1 от Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронната търговия) трябва да се тълкува в смисъл, че дейността на оператора на платформа за споделяне на видеоклипове или на платформа за съхраняване и споделяне на файлове попада в обхвата на тази разпоредба, при условие че този оператор няма активна роля, позволяваща му да се запознае или да контролира каченото на платформата му съдържание.
                  Член 14, параграф 1, буква а) от Директива 2000/31 трябва да се тълкува в смисъл, че за да се изключи съгласно тази разпоредба възможността такъв оператор да се ползва от предвиденото в посочения член 14, параграф 1 освобождаване от отговорност, той трябва да има сведения за конкретните незаконни действия на своите потребители във връзка с каченото на платформата му защитено съдържание.

                  3)

                  Член 8, параграф 3 от Директива 2001/29 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска по силата на националното право в полза на притежателя на авторско или на сродно право да може да се постанови съдебна забрана срещу посредника, чиято услуга е била използвана от трето лице за нарушаване на правото му, без този посредник да е имал сведения за това по смисъла на член 14, параграф 1, буква а) от Директива 2000/31, само ако преди започването на съдебното производство посредникът е бил предварително уведомен за нарушението и не е предприел незабавни действия, за да отстрани въпросното съдържание или да блокира достъпа до него и за да гарантира, че тези нарушения няма да се повторят. При прилагането на това условие националните юрисдикции следва обаче да се уверят, че то не води до забавяне на действителното преустановяване на нарушението по такъв начин, че на притежателя на правата се причиняват несъразмерни вреди.

         (1)  ОВ C 82, 4.3.2019 г.


title: Дело C-439/19: Решение на Съда (голям състав) от 22 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Satversmes tiesa — Литва) — Производство, образувано по искане на B (Преюдициално запитване — Защита на физическите лица при обработването на лични данни — Регламент (ЕС) 2016/679 — Членове 5, 6 и 10 — Национално законодателство, което предвижда публичен достъп до личните данни относно точките за пътнотранспортни нарушения — Законосъобразност — Понятие „лични данни във връзка с присъди и нарушения“ — Оповестяване с цел подобряване на пътната безопасност — Право на публичен достъп до официални документи — Свобода на информацията — Съвместяване с основните права на неприкосновеност на личния живот и на защита на личните данни — Повторна употреба на данните — Член 267 ДФЕС — Действие във времето на решение, постановено по преюдициално запитване — Възможност конституционен съд на държава членка да запази правните последици на национално законодателство, което не е съвместимо с правото на Съюза — Принципи на предимство на правото на Съюза и на правна сигурност)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/3

      Решение на Съда (голям състав) от 22 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Satversmes tiesa — Литва) — Производство, образувано по искане на B
      (Дело C-439/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на физическите лица при обработването на лични данни - Регламент (ЕС) 2016/679 - Членове 5, 6 и 10 - Национално законодателство, което предвижда публичен достъп до личните данни относно точките за пътнотранспортни нарушения - Законосъобразност - Понятие „лични данни във връзка с присъди и нарушения“ - Оповестяване с цел подобряване на пътната безопасност - Право на публичен достъп до официални документи - Свобода на информацията - Съвместяване с основните права на неприкосновеност на личния живот и на защита на личните данни - Повторна употреба на данните - Член 267 ДФЕС - Действие във времето на решение, постановено по преюдициално запитване - Възможност конституционен съд на държава членка да запази правните последици на национално законодателство, което не е съвместимо с правото на Съюза - Принципи на предимство на правото на Съюза и на правна сигурност)
      (2021/C 320/03)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Satversmes tiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: B

         в присъствието на: Latvijas Republikas Saeima

         Диспозитив

                  1)

                  Член 10 от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регламент относно защитата на данните) трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага към обработването на лични данни, свързани с точките, които са наложени на водачите на превозни средства за извършването на пътнотранспортни нарушения.

                  2)

                  Разпоредбите на Регламент (ЕС) 2016/679, и по-специално член 5, параграф 1, член 6, параграф 1, буква д) и член 10 от него, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство, което задължава публичния орган, отговарящ за регистъра, в който са вписани точките, наложени на водачите на превозни средства за пътнотранспортни нарушения, да направи тези данни достъпни за обществеността, без да е необходимо поискалото достъп лице да доказва наличието на специфичен интерес от получаването им.

                  3)

                  Разпоредбите на Регламент (ЕС) 2016/679, и по-специално член 5, параграф 1, член 6, параграф 1, буква д) и член 10 от него, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство, което разрешава на публичния орган, отговарящ за регистъра, в който са вписани точките, наложени на водачите на превозни средства за пътнотранспортни нарушения, да съобщава тези данни на икономически оператори за повторна употреба.

                  4)

                  Принципът на предимство на правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска конституционният съд на държава членка, сезиран с жалба срещу национално законодателство, което се оказва несъвместимо с правото на Съюза в светлината на постановено по преюдициално запитване решение на Съда, да реши, в приложение на принципа на правната сигурност, правните последици на това законодателство да бъдат запазени до датата на постановяване на решението, с което се произнася окончателно по конституционната жалба.

         (1)  ОВ C 280, 19.8.2019 г.


title: Дело C-550/19: Решение на Съда (седми състав) от 24 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n° 14 de Madrid — Испания) — EV/Obras y Servicios Públicos S.A., Acciona Agua, S.A. (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 5 — Мерки за предотвратяване на злоупотребите, произтичащи от използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения — Последователни срочни трудови договори в строителния сектор, наречени „fijos de obra“ — Понятие за обективни причини, които оправдават подновяването на такива договори — Директива 2001/23/ЕО — Член 1, параграф 1 — Прехвърляне на предприятие — Член 3, параграф 1 — Гарантиране на правата на работниците и служителите — Суброгация в трудовите договори вследствие на разпоредбите на колективен трудов договор — Колективен трудов договор, който свежда правата и задълженията на поетите работници до правата и задълженията, произтичащи от последния трудов договор, сключен с предишното предприятие изпълнител)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/4

      Решение на Съда (седми състав) от 24 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 14 de Madrid — Испания) — EV/Obras y Servicios Públicos S.A., Acciona Agua, S.A.
      (Дело C-550/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Клауза 5 - Мерки за предотвратяване на злоупотребите, произтичащи от използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения - Последователни срочни трудови договори в строителния сектор, наречени „fijos de obra“ - Понятие за обективни причини, които оправдават подновяването на такива договори - Директива 2001/23/ЕО - Член 1, параграф 1 - Прехвърляне на предприятие - Член 3, параграф 1 - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Суброгация в трудовите договори вследствие на разпоредбите на колективен трудов договор - Колективен трудов договор, който свежда правата и задълженията на поетите работници до правата и задълженията, произтичащи от последния трудов договор, сключен с предишното предприятие изпълнител)
      (2021/C 320/04)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Social no 14 de Madrid

         Страни в главното производство

         Ищец: EV

         Ответник: Obras y Servicios Públicos S.A., Acciona Agua, S.A.

         Диспозитив

                  1)

                  Клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че националната юрисдикция трябва да прецени с оглед на всички приложими правила от националното право дали ограничаването до три последователни години, освен при наличие на особени условия, на срочното наемане на работа на работници по силата на трудови договори, наречени „fijos de obra“, от едно и също предприятие на различни обекти в една и съща провинция и предоставянето на тези работници на обезщетение при прекратяване на трудовото правоотношение, ако се приеме, че тази национална юрисдикция констатира, че тези мерки са взети ефективно по отношение на посочените работници, представляват подходящи мерки за предотвратяване и евентуално за санкциониране на злоупотребите, произтичащи от използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения, или представляват „еквивалентни правни мерки“ по смисъла на тази клауза 5, точка 1. Във всички случаи такова национално законодателство не може да се приложи от органите на съответната държава членка по такъв начин, че подновяването на последователни трудови договори, наречени „fijos de obra“, да се счита за оправдано от „обективни причини“ по смисъла на клауза 5, точка 1, буква а) от това рамково споразумение с единствения мотив, че всеки от тези договори е сключен поначало за един-единствен строителен обект, независимо от срока за този обект, при положение че това законодателство на практика не възпрепятства съответния работодател да отговори посредством подобно подновяване на постоянни и трайни нужди от персонал.

                  2)

                  Член 3, параграф 1, първа алинея от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, съгласно която при поемане на персонал в рамките на обществени поръчки правата и задълженията на поетия работник, които новото предприятие, изпълнител на обществената поръчка, е длъжно да зачита, се свеждат единствено до произтичащите от последния трудов договор, който този работник е сключил с предишното предприятие, изпълнител на обществената поръчка, при условие че прилагането на тази правна уредба не води до поставяне на посочения работник в по-неблагоприятно положение със самия факт на поемането, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело C-559/19: Решение на Съда (първи състав) от 24 юни 2021 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 258 ДФЕС — Защитена природна зона Доняна (Испания) — Директива 2000/60/ЕО — Рамка за действията на Европейския съюз в областта на политиката за водите — Член 4, параграф 1, буква б), подточка i), член 5 и член 11, параграф 1, параграф 3, букви а), в) и д) и параграф 4 — Влошаване на състоянието на подземните водни обекти — Липса на по-нататъшно характеризиране на подземните водни обекти, за които се счита, че има риск от влошаване на състоянието — Подходящи основни и допълнителни мерки — Директива 92/43/ЕИО — Член 6, параграф 2 — Влошаване на състоянието на естествените местообитания и на местообитанията на видовете)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/5

      Решение на Съда (първи състав) от 24 юни 2021 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
      (Дело C-559/19) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 258 ДФЕС - Защитена природна зона Доняна (Испания) - Директива 2000/60/ЕО - Рамка за действията на Европейския съюз в областта на политиката за водите - Член 4, параграф 1, буква б), подточка i), член 5 и член 11, параграф 1, параграф 3, букви а), в) и д) и параграф 4 - Влошаване на състоянието на подземните водни обекти - Липса на по-нататъшно характеризиране на подземните водни обекти, за които се счита, че има риск от влошаване на състоянието - Подходящи основни и допълнителни мерки - Директива 92/43/ЕИО - Член 6, параграф 2 - Влошаване на състоянието на естествените местообитания и на местообитанията на видовете)
      (2021/C 320/05)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: първоначално C. Hermes, E. Manhaeve и E. Sanfrutos Cano, впоследствие C. Hermes, E. Manhaeve и M. Jáuregui Gómez)

         Ответник: Кралство Испания (представители: първоначално L. Aguilera Ruiz, впоследствие J. Rodríguez de la Rúa Puig и M.-J. Ruiz Sánchez)

         Диспозитив

                  1)

                  Кралство Испания не е изпълнило следните свои задължения:

                              —

                              по член 5, параграф 1 от Директива 2000/60/EО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите, изменена с Директива 2013/64/ЕС на Съвета от 17 декември 2013 г., във връзка с точка 2.2 от приложение II към първата директива, като не е взело предвид незаконното водочерпене и водочерпенето, предназначено за водоснабдяване на населени места, при оценката на водочерпенето на подземни води в район Доняна (Испания) в рамките на по-нататъшното характеризиране в Plan Hidrológico del Gualquivir 2015—2021 (хидроложки план на Гуадалкивир за 2015—2021 г.), одобрен с Real Decreto 1/2016 por el que se aprueba la revisión de los Planes Hidrológicos de las demarcaciones hidrográficas del Cantábrico Occidental, Guadalquivir, Ceuta, Melilla, Segura y Júcar, y de la parte española de las demarcaciones hidrográficas del Cantábrico Oriental, Miño-Sil, Duero, Tajo, Guadiana y Ebro (Кралски декрет 1/2016 за одобрение на изменението на хидроложките планове на речните басейни на Западна Кантабрия, Гуадалкивир, Сеута, Мелия, Сегура и Хукар, както и на испанската част на речните басейни на Източна Кантабрия, Миньо-Сил, Дуеро, Тахо, Гуадина и Ебро) от 8 януари 2016 г.,

                              —

                              по член 11 от Директива 2000/60 във връзка с член 4, параграф 1, буква в) от тази директива, като в програмата от мерки, изготвена в рамките на хидроложкия план на Гуадалкивир за 2015—2021 г., не е предвидило никаква мярка за предотвратяване на обезпокояването на защитените типове местообитания, разположени в защитената територия Doñana с код ZEPA/LIC ES0000024, чрез водочерпенето на подземни води за нуждите на туристическата зона Маталасканяс (Испания) и

                              —

                              по член 6, параграф 2 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, като не е взело подходящите мерки, за да предотврати значителното обезпокояване на защитените типове местообитания, разположени в защитената територия Doñana с код ZEPA/LIC ES0000024, защитената територия Doñana Norte y Oeste с код ZEPA/LIC ES6150009 и защитената територия Dehesa del Estero y Montes de Moguer с код ZEC ES6150012, причинено от водочерпенето на подземни води в защитената природна зона Доняна от 19 юли 2006 г.

                  2)

                  Отхвърля иска в останалата му част.

                  3)

                  Европейската комисия и Кралство Испания понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 348, 14.10.2019 г.


title: Дело C-719/19: Решение на Съда (голям състав) от 22 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — FS/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Преюдициално запитване — Гражданство на Съюза — Директива 2004/38/ЕО — Право на гражданите на Съюза и на членовете на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки — Член 15 — Край на временното пребиваване на гражданин на Съюза на територията на приемащата държава членка — Решение за експулсиране — Физическо напускане от този гражданин на Съюза на тази територия — Действие във времето на това решение за експулсиране — Член 6 — Възможност за посочения гражданин на Съюза да се ползва от ново право на пребиваване при връщането си на тази територия)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/6

      Решение на Съда (голям състав) от 22 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — FS/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Дело C-719/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Гражданство на Съюза - Директива 2004/38/ЕО - Право на гражданите на Съюза и на членовете на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки - Член 15 - Край на временното пребиваване на гражданин на Съюза на територията на приемащата държава членка - Решение за експулсиране - Физическо напускане от този гражданин на Съюза на тази територия - Действие във времето на това решение за експулсиране - Член 6 - Възможност за посочения гражданин на Съюза да се ползва от ново право на пребиваване при връщането си на тази територия)
      (2021/C 320/06)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: FS

         Ответник: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Диспозитив

      Член 15, параграф 1 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, трябва да се тълкува в смисъл, че решението за експулсиране на гражданин на Съюза от територията на приемащата държава членка, прието въз основа на тази разпоредба, по съображение че този гражданин на Съюза повече няма право на временно пребиваване на тази територия съгласно цитираната директива, не е изцяло изпълнено със самия факт, че посоченият гражданин на Съюза физически е напуснал въпросната територия в срока, който това решение за експулсиране определя за доброволното му напускане. За да се ползва от ново право на пребиваване на основание член 6, параграф 1 от посочената директива на същата територия, гражданинът на Съюза, адресат на такова решение за експулсиране, трябва не само физически да е напуснал територията на приемащата държава членка, но и да е престанал реално и ефективно да пребивава там, така че когато той се върне на посочената територия няма как да се счита, че неговото пребиваване всъщност е продължение на предходното му пребиваване на същата територия. Запитващата юрисдикция следва да провери дали това е така, като отчете всички конкретни обстоятелства, характеризиращи особеното положение на съответния гражданин на Съюза. Ако от тази проверка се окаже, че гражданинът на Съюза не е престанал реално и ефективно да пребивава временно на територията на приемащата държава членка, тази държава членка не е длъжна да приеме ново решение за експулсиране въз основа на същите факти, довели до вече приетото решение за експулсиране на този гражданин на Съюза, а може да се обоснове с последното решение, за да го задължи да напусне територията ѝ.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.


title: Дело C-872/19 P: Решение на Съда (голям състав) от 22 юни 2021 г. — Боливарска република Венецуела/Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС) — Ограничителни мерки с оглед на положението във Венецуела — Жалба за отмяна, подадена от трета държава — Допустимост — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Процесуална легитимация — Условие жалбоподателят да е пряко засегнат от обжалваната от него мярка — Понятие „юридическо лице“ — Правен интерес — Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/7

      Решение на Съда (голям състав) от 22 юни 2021 г. — Боливарска република Венецуела/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-872/19 P) (1)

      (Обжалване - Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС) - Ограничителни мерки с оглед на положението във Венецуела - Жалба за отмяна, подадена от трета държава - Допустимост - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Процесуална легитимация - Условие жалбоподателят да е пряко засегнат от обжалваната от него мярка - Понятие „юридическо лице“ - Правен интерес - Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение)
      (2021/C 320/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Боливарска република Венецуела (представители: L. Giuliano и F. Di Gianni, avvocati)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: P. Mahnič и A. Antoniadis)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 20 септември 2019 г., Венецуела/Съвет (T-65/18, EU:T:2019:649), в частта му, с която е отхвърлена жалбата на Боливарска република Венецуела за отмяна на членове 2, 3, 6 и 7 от Регламент (ЕС) 2017/2063 на Съвета от 13 ноември 2017 година относно ограничителни мерки с оглед на положението във Венесуела.

                  2)

                  Връща делото на Общия съд на Европейския съюз за постановяване на решение по същество.

                  3)

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 45, 10.2.2020 г.