title: Дело F-112/10: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 11 декември 2012 г. — Trentea/FRA (Публична служба — Персонал на FRA — Срочно наети служители — Назначаване — Обявление за свободна длъжност — Отхвърляне на кандидатура)

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/29

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 11 декември 2012 г. — Trentea/FRA
   (Дело F-112/10) (1)

   (Публична служба - Персонал на FRA - Срочно наети служители - Назначаване - Обявление за свободна длъжност - Отхвърляне на кандидатура)
   2013/C 38/55
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Cornelia Trentea (Виена, Австрия) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, avocats)

      Ответник: Агенция на Европейския съюз за основните права (представители: M. Kjærum, подпомаган от B. Wägenbaur, avocat)

      Предмет

   Публична служба — На първо място, искане за отмяна на решението на ответника да отхвърли кандидатурата на жалбоподателката за длъжността административен сътрудник в областта „Финанси и снабдяване“, както и на решението да бъде назначен друг кандидат — На второ място, искане за обезщетяване на имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателката твърди, че е претърпяла

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-жа Trentea да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от Агенцията на Европейския съюз за основните права.

      (1)  ОВ C 13, 15.1.2011 г., стр. 43.


title: Дело T-268/12: Жалба, подадена на 18 юни 2012 г. — Suwaid/Съвет

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/29

         Жалба, подадена на 18 юни 2012 г. — Suwaid/Съвет
   (Дело T-268/12)
   2012/C 243/51
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Joseph Suwaid (Дамаск, Сирия) (представители: адв. L. Defalque и адв. T. Bontinck)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени точка 7 от раздел A от приложение I към Решение за изпълнение 2012/172/ОВППС на Съвета от 23 март 2012 година за изпълнение на Решение 2011/782/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 87, стр. 103);

               —

               да се отмени точка 7 от раздел A от приложение I към Регламент за изпълнение (ЕС) № 266/2012 на Съвета от 23 март 2012 година за прилагане на член 32, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 87, стр. 45);

               —

               в противен случай, да се обявят за неприложими спрямо жалбоподателя оспореното решение и оспореният регламент, и да се разпореди заличаването на неговото име и лични данни от списъка с лицата, на които са наложени санкции от ЕС;

               —

               да се осъди ответникът да заплати всички съдебни разноски и по-специално всички направени в настоящото производство разходи, хонорари и плащания.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага пет правни основания в подкрепа на своята жалба.

               1.

               С първото правно основание се твърди

                           —

                           нарушаване на основни права и процесуални гаранции, и нарушение на член 21, параграф 2 от Решение 2011/782/ОВППС на Съвета и член 32, параграф 2 от Регламент № 36/2012 на Съвета, тъй като жалбоподателят не е бил уведомен за оспорените мерки, нито са му били изпратени доказателства или сериозни улики, обосноваващи включването му в списъка с лица, на които са наложени санкции;

               2.

               С второто правно основание се твърди

                           —

                           явна грешка в преценката, тъй като жалбоподателят не бил въвлечен в политиката на сирийския режим;

               3.

               С третото правно основание се твърди

                           —

                           нарушаване на правото на защита, на принципа на справедлив съдебен процес и на принципа на ефективна съдебна защита, тъй като Съветът не дал отговор на запитването на жалбоподателя и поради това не обяснил защо неговото име е включено в санкционния списък, нито е представил доказателствата, които да обосноват включването му в тази списък, както и не му е предоставил възможност да бъде изслушан преди и след приемането на оспорваните ограничителни мерки;

               4.

               С четвъртото правно основание се твърди

                           —

                           нарушаване на задължението за излагане на мотиви, тъй като, приемайки ограничителните мерки по отношение на жалбоподателя в обжалваното решение и в обжалвания регламент, Съветът използвал само твърдения и неясни формулировки, без да предостави подробна обосновка;

               5.

               С петото правно основание се твърди, че

                           —

                           в оспорваните актове Съветът е пропуснал нарочно да укаже предоставени от правото на ЕС основни права и принципи в рамките на Европейския съюз. Във връзка с това по-нататък жалбоподателят набляга на това, че Съветът е приел оспорените актове на основание член 215 ДФЕС, който не предоставял „демократични гаранции“.


title: Дело C-283/13 P: Жалба, подадена на 24 май 2013 г. от Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 7 март 2013 г. по дело T-607/11, Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France/Европейска комисия

text:
               27.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/9

         Жалба, подадена на 24 май 2013 г. от Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 7 март 2013 г. по дело T-607/11, Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France/Европейска комисия
   (Дело C-283/13 P)
   2013/C 215/12
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France (представители: F. Brunet, E. Paroche, avocats, E. Bitton, advocate)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Дания

      Искания

   Жалбоподателите молят Съда:

               —

               да отмени определението, доколкото в него се приема, че не е необходимо Общият съд да се произнася по искането на Henkel за отмяна на спорното решение (точка 1 от диспозитива на определението),

               —

               да постанови, че жалбата на Henkel пред Общия съд не е безпредметна и е допустима, и да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

               —

               да отмени определението, доколкото с него Henkel е осъдено да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати разноските на Комисията, включително по обезпечителното производство по дело T-607/11 R (точка 4 от диспозитива на определението), и да осъди Комисията да заплати разноските по настоящото производство и по производството пред Общия съд.

      Основания и доводи

   Жалбоподателите сочат четири основания за обжалване, като оспорват извода на Общия съд, че не са имали правен интерес да обжалват спорното решение пред Общия съд. Всъщност Общият съд неправилно приел, че предметът на спорното решение е отпаднал с издаването на решение от френския орган по конкуренцията, в което същият приема, че предаването на документите не е необходимо, за да се гарантира зачитане на правото на защита на жалбоподателите, и че документите не са от значение за анализа на случая от френския орган по конкуренцията.
   Напротив, жалбоподателите твърдят, че все още имат правен интерес от обжалването пред Общия съд, тъй като документите са им необходими, за да докажат във френското производство, че (i) деянията, за които са наказани по дело COMP/39.579, са същите или най-малкото са тясно свързани с деянията, преследвани във френското производство, което има значение за освобождаването на жалбоподателите от отговорност във Франция, и (ii) искането на Henkel да получи разрешение да използва документите във френското производство не трябва да се разглежда като отказ за сътрудничество от страна на кандидата за освобождаване от отговорност, което би било основание глобата да се намали с 25 % вместо с 30 %, както приема френският орган по конкуренцията, а трябва да се разглежда като упражняване на законно право и защита на законни интереси, а именно като упражняване на правото на защита.
   Посочени са четири основания за обжалване:

               —

               Първо, Общият съд изопачил фактите, тъй като неправилно приел, че след решението на френския орган по конкуренцията вече няма процесуален ред, по който да може да се разгледат документите, в случай че спорното решение бъде отменено и документите бъдат предадени на френския орган по конкуренцията.

               —

               Второ, Общият съд изопачил фактите, като преценил неправилно същинската цел на искането за предоставяне на документите, доколкото приел, че целта на искането е просто да се даде възможност на френския орган по конкуренцията да разгледа документите, докато всъщност основната цел на искането била да даде се възможност на Henkel да упражни правото си на защита, като обсъди документите във френското производство.

               —

               Трето, определението не било надлежно мотивирано, доколкото Общият съд приел, че Henkel няма интерес от обжалване, без да обсъди изложените от Henkel доводи.

               —

               Четвърто, Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото, като не преценил дали все пак Henkel няма интерес от обжалването пред Общия съд, за да избегне опасността в бъдеще да бъдат постановени незаконосъобразни актове.

         Поради тези съображения жалбоподателите молят Съда да отмени определението.


title: Дело F-33/15: Определение на Съда на публичната служба от 24 февруари 2016 г. — Labiri/ЕИСК

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/43

         Определение на Съда на публичната служба от 24 февруари 2016 г. — Labiri/ЕИСК
   (Дело F-33/15) (1)

   (2016/C 118/49)
   Език на производството: френски
   Съставът (от един съдия) разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 178, 1.6.2015 г., стр. 25.


title: Дело C-670/11: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 29 декември 2011 г. — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Société Vinifrance SA

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/6

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 29 декември 2011 г. — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Société Vinifrance SA
   (Дело C-670/11)
   2012/C 89/09
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Ответник: Société Vinifrance SA

      Преюдициални въпроси

               1.

               Когато е ясно, че производител, използвал помощ от Общността за складирането на концентрирана гроздова мъст срещу сключване с националната интервенционна агенция на договор за складиране, е придобил от фиктивно или несъществуващо дружество гроздова мъст, която е концентрирал впоследствие на своя отговорност преди да я складира, то може ли да се приеме, че той има качеството „собственик“ на концентрираната гроздова мъст по смисъла на член 2, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1059/83 на Комисията от 29 април 1983 година (1)? Приложим ли е член 17 от същия регламент когато сключеният с националната интервенционна агенция договор за складиране е засегнат от тежък порок, състоящ се по-специално в това, че дружеството, сключило договора с националната интервенционна агенция, не може да се разглежда като собственик на складираните продукти?

               2.

               Когато секторен регламент, какъвто е Регламент (ЕИО) № 822/87 на Съвета от 16 март 1987 година (2), въвежда норми за предоставяне на помощ от Общността без да предвижда в тази връзка санкции за неизпълнение на съответните разпоредби, приложим ли е в случай на подобно неизпълнение Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година (3)?

               3.

               Когато икономически оператор не е изпълнил задължения, предвидени в секторен регламент на Общността, какъвто е Регламент № 1059/83, както и определените в него условия, даващи право на получаване на помощ от Общността, като секторният регламент предвижда мерки или санкции, какъвто е случаят с член 17 от споменатия регламент, тези санкции намират ли приложение, изключвайки всички други санкции, предвидени от правото на Европейския съюз, тогава когато разглежданото неизпълнение уврежда финансовите интереси на Европейския съюз? Или напротив, в случай на подобно неизпълнение единствено приложими са предвидените в Регламент № 2988/95 административни мерки и санкции? Или са приложими и двата регламента?

               4.

               Ако са приложими както секторният регламент, така и Регламент № 2988/95, то как следва да се съвместят техните разпоредби, за да се определят приложимите мерки и санкции?

               5.

               Когато икономически оператор е допуснал множество неизпълнения на правото на Съюза и някои от тях попадат в приложното поле на предвидените от секторен регламент мерки или санкции, а други представляват нередности по смисъла на Регламент № 2988/95, това означава ли, че Регламент № 2988/95 е единствено приложим?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1059/83 на Комисията от 29 април 1983 година относно договорите за складиране на трапезно вино, гроздова мъст, концентрирана гроздова мъст и ректифицирана концентрирана гроздова мъст (ОВ L 116, стр. 77) (неофициален превод).

      (2)  Регламент (ЕИО) № 822/87 на Съвета от 16 март 1987 година относно общата организация на винаро-лозарския пазар (ОВ L 84, стр. 1) (неофициален превод).

      (3)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


title: Дело C-69/16 P: Жалба, подадена на 5 февруари 2016 г. от Cellnex Telecom S.A. и Retevisión I, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 26 ноември 2015 г. по дело T-541/13, Abertis Telecom S.A. и Retevisión I/Комисия

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/17

         Жалба, подадена на 5 февруари 2016 г. от Cellnex Telecom S.A. и Retevisión I, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 26 ноември 2015 г. по дело T-541/13, Abertis Telecom S.A. и Retevisión I/Комисия
   (Дело C-69/16 P)
   (2016/C 118/20)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Cellnex Telecom S.A., по-рано Abertis Telecom S.A. и Retevisión I, S.A. (представители: J. L. Buendía Sierra и A. Lamadrid de Pablo, адвокати)

      Други страни в производството: Европейска комисия и SES Astra

      Искания

   Жалбоподателите молят Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 26 ноември 2015 г.,

               —

               да се произнесе окончателно по жалбата за отмяна и да отмени решението на Комисията от 19 юни 2013 г. (1),

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   С обжалваното съдебно решение е потвърдено решение на Комисията в областта на държавните помощи, което се отнася до няколко мерки, приети от испанските публичните органи, за да се гарантира, че сигналът на цифровата наземна телевизия (ЦНТ) ще стига до най-отдалечените райони на територията, обитавани само от 2,5 % от населението. В решението на Комисията се признава, че от материална гледна точка при липса на намеса от публичните органи пазарът не предлага тази услуга. Въпреки това Комисията не приема, че става въпрос за услуга от общ икономически интерес (УОИИ), като посочва, че от формална гледна точка тази услуга не е била „ясно“ определена и възложена от публичните органи. Тя твърди, че във всички случаи публичните органи не са компетентни да изберат определена технология при организирането на УОИИ.

      Първо и единствено основание за отмяна: грешки при прилагане на правото при тълкуването на член 14, член 106, параграф 2 и член 107, параграф 1 ДФЕС, на Протокол № 26 относно услугите от общ интерес и Протокол № 29 за системата на публичното радиоразпръскване в държавите членки, допълващи ДФЕС.

   По-специално в жалбата се подчертават следните грешки в обжалваното съдебно решение:

               —

               ясно е надхвърлена границата на „явната грешка“ при разглеждането на различните актове на публичните органи, с които се определя и възлага УОИИ,

               —

               ненадлежно е ограничено „широкото право на преценка“ на държавите членки, приложимо като към определянето, така и към „организирането“ на УОИИ, което следователно включва избора на условията за предоставяне на УОИИ и избора на определена технология, независимо от въпроса дали изборът се съдържа в акта за определяне или в отделен акт,

               —

               неправилно е анализирано приложимото испанско право,

               —

               не е преценено, че „определянето“ на УОИИ и „възлагането“ ѝ на едно или няколко предприятия може да се направи в отделни актове,

               —

               не е преценено, че „определянето“ на УОИИ и „възлагането“ ѝ не изискват използването на определена формулировка или израз, а материален и функционален анализ,

               —

               отречена е приложимостта на Протокол № 29 за системата на публичното радиоразпръскване в държавите членки, допълващ ДЕС и ДФЕС.

      (1)  Решение 2014/489/ЕС на Комисията от 19 юни 2013 година относно държавна помощ SA.28599 (C 23/10) (ex NN 36/10, ex CP 163/2009), приведена в действие от Кралство Испания за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони (извън Кастилия Ла Манча) (OB L 217, 2014 г., стр. 52).


title: Дело T-24/05: Решение на Общия съд от 27 октомври 2010 г. — Alliance One International и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Испански пазар на изкупуване и първична преработка на суров тютюн — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Определяне на цените и разпределяне на пазара — Задължение за мотивиране — Отговорност за неправомерното поведение — Равно третиране)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/39

         Решение на Общия съд от 27 октомври 2010 г. — Alliance One International и др./Комисия
   (Дело T-24/05) (1)

   (Конкуренция - Картели - Испански пазар на изкупуване и първична преработка на суров тютюн - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цените и разпределяне на пазара - Задължение за мотивиране - Отговорност за неправомерното поведение - Равно третиране)
   2010/C 346/75
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Alliance One International, Inc., anciennement Standard Commercial Corp. (Данвил, Вирджиния, Съединени щати); Standard Commercial Tobacco Co., Inc. (Уилсън, Северна Каролина, Съединени щати), и Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, (Вадуц, Лихтенщайн) (представители: първоначално M. Odriozola Alén, M. Marañon Hermoso и A. Emch, впоследствие M. Odriozola Alén, M. Barrantes Diaz и A. João Vide, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и É. Gippini Fournier)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2004) 4030 окончателен на Комисията от 20 октомври 2004 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 [ЕО] (дело COMP/C.38.238/B.2 — Суров тютюн — Испания)

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение C(2004) 4030 окончателен на Комисията от 20 октомври 2004 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 [ЕО] (дело COMP/C.38.238/B.2 — Суров тютюн — Испания) в частта, която се отнася до Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Co., Inc. и Trans-Continental Leaf Tobacco понасят две трети от направените от тях съдебни разноски и две трети от тези на Европейската комисия, а последната понася една трета от направените от нея съдебни разноски и една трета от тези на жалбоподателите.

      (1)  ОВ C 82, 2.4.2005 г.


title: Дело T-426/10: Жалба, подадена на 16 септември 2010 г. — Moreda-Riviere Trefilerías/Комисия

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/37

         Жалба, подадена на 16 септември 2010 г. — Moreda-Riviere Trefilerías/Комисия
   (Дело T-426/10)
   ()
   2010/C 317/68
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (Gijón, Испания) (представители: E. González Díaz и A. Tresandí Blanco, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз решението C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 г. по преписка COMP/38.344 — Армировъчна стомана,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени или намали на основание член 261 от Договора за функционирането на Европейския съюз наложената с това решение глоба и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното решение в настоящото производство е същото като обжалваното решение по дело ArcelorMittal и др./Комисия, T-385/10.
   По-специално жалбоподателят посочва:

               —

               неправилно прилагане на член 101 от ДФЕС по отношение на отговорността на MRT за твърдяното нарушение на посочения член, тъй като, от една страна, TYCSA (PSC), а не MRT, е отговорно за твърдяното участие на TYCSA S.L. в описаното в решението поведение, а от друга страна, TYCSA S.L. не е участвало в икономическа единица с GSW/TYCSA. Следователно MRT не е отговорно за поведението на TYCSA S.L. и TYCSA PSC.

               —

               фактически грешки и грешки при прилагане на правото при преценката на твърдяното поведение, тъй като Комисията неправилно е приела, че всички споразумения и събрания, които са се провели в няколко държави членки в различни периоди с различни участници и на различни теми, представляват едно-единствено и продължавана нарушение по член 101 от ДФЕС. От друга страна, идентифицираните споразумения не представляват сбор от последователни мерки, предназначени да постигнат една-единствена цел.

         При условията на евентуалност, жалбоподателят иска отмяна или намаляване на глобата поради неспазване на принципите на пропорционалност, на оправдани правни очаквания, на забрана на обратното действие и на правната сигурност, тъй като насоките от 1998 г. не са приложени при изчисляване на глобите, не са взети предвид определени смекчаващи обстоятелства, нарушено е правото на защита и липсват мотиви.


title: Решение на Съда от 15 декември 2011 година по дело E-1/11— Д-р А (Свободно движение на хора — Директива 2005/36/ЕО — Признаване на професионални квалификации — Опазване на общественото здраве — Недискриминация — Пропорционалност)

text:
               11.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 307/22

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 15 декември 2011 година
   по дело E-1/11
   Д-р А
   (Свободно движение на хора — Директива 2005/36/ЕО — Признаване на професионални квалификации — Опазване на общественото здраве — Недискриминация — Пропорционалност)
   2012/C 307/08
   По дело E-1/11 Д-р A — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд, подадена от Statens helsepersonellnemnd (норвежкия Апелативен съвет за здравния персонал), относно тълкуването на Директива 2005/36/ЕО и други разпоредби от законодателството на ЕИП, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия-докладчик), съдии, постанови решение на 15 декември 2011 г., чийто диспозитив гласи:

               —

               По принцип Директива 2005/36/ЕО не допуска органите на държавите от ЕИП да прилагат национални разпоредби, които предвиждат право на отказ на лиценз за практикуване като лекар на кандидат — мигрант от друга държава от ЕИП, който отговаря на изискванията на директивата за взаимно признаване на професионалните квалификации.

               —

               Дадена държава от ЕИП обаче може да постави като условие за получаването на лиценз кандидатът да притежава езиковите познания, необходими за упражняване на професията на нейна територия.

               —

               Освен това, дадена държава от ЕИП може да спре действието или да отнеме лиценза за упражняване на професията лекар въз основа на информация относно личните умения на лекаря — мигрант, свързани с професионални квалификации, различни от езиковите познания, като разглежданите в случая, само ако тези изисквания са обективно обосновани и пропорционални за постигане на целта за опазване на общественото здраве и ако същата информация би довела до спирането на действието или отнемането на лиценза и на национален лекар. Ако компетентните органи установят наличието на такива основания за спиране на действието или отнемане към момента на преценката, лицензът може да бъде отказан.


title: Дело C-80/16: Решение на Съда (първи състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal administratif de Montreuil — Франция) — ArcelorMittal Atlantique et Lorraine/Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2003/87/ЕО — Член 10а, параграф 1 — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в Европейския съюз — Разпределяне на безплатни квоти — Решение 2011/278/ЕС — Валидност — Принцип на добра администрация — Определяне на продуктовия показател за течни черни метали — Позоваване на данни от BREF за производството на желязо и стомана и на насоките за определяне на показателите за течни черни метали — Понятие „сходни продукти“ — Референтни инсталации — Задължение за мотивиране)

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/7

         Решение на Съда (първи състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal administratif de Montreuil — Франция) — ArcelorMittal Atlantique et Lorraine/Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Дело C-80/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 2003/87/ЕО - Член 10а, параграф 1 - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в Европейския съюз - Разпределяне на безплатни квоти - Решение 2011/278/ЕС - Валидност - Принцип на добра администрация - Определяне на продуктовия показател за течни черни метали - Позоваване на данни от BREF за производството на желязо и стомана и на насоките за определяне на показателите за течни черни метали - Понятие „сходни продукти“ - Референтни инсталации - Задължение за мотивиране))
   (2017/C 309/09)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal administratif de Montreuil

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ArcelorMittal Atlantique et Lorraine

      Ответник: Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

      Диспозитив

   При анализа на поставените въпроси не се установяват никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределение на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета.

      (1)  ОВ C 136, 18.4.2016 г.


               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/1

         2010/C 209/01
   Последна публикация на Съдa на Европейския съюз в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 195, 17.7.2010 г.

      Предишни публикации

      ОВ C 179, 3.7.2010 г.

      ОВ C 161, 19.6.2010 г.

      ОВ C 148, 5.6.2010 г.

      ОВ C 134, 22.5.2010 г.

      ОВ C 113, 1.5.2010 г.

      ОВ C 100, 17.4.2010 г.

   Може да намерите тези текстове на:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело C-530/12 P: Жалба, подадена на 21 ноември 2012 г. от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 13 септември 2012 г. по дело T-404/10, National Lottery Commission/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/36

         Жалба, подадена на 21 ноември 2012 г. от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 13 септември 2012 г. по дело T-404/10, National Lottery Commission/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-530/12 P)
   2013/C 26/69
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock, F. Mattina)

      Друга страна в производството: National Lottery Commission

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               да осъди National Lottery Commission (жалбоподател пред Общия съд) да заплати направените от Службата съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   Службата излага три основания, а именно (i) нарушение на член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009 (1), (ii) нарушение на правото на СХВП да бъде изслушана и (iii) явна противоречивост и изопачаване на фактите в обжалваното съдебно решение.
   Първото основание се състои от две части. От една страна, Общият съд нарушил член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009, така както е тълкуван от Съда във връзка с член 53, параграф 2 от посочения регламент и правило 37 от Регламент № 2868/95 (2) в Решение по дело Elio Fiorucci, доколкото се позовал на национална правна уредба, а именно член 2704 от италианския Граждански кодекс, която не е била изтъкната от страните и поради това не е била част от спора пред апелативния състав. От друга страна, Общият съд нарушил член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009, тъй като се позовал на национална съдебна практика, а именно на посоченото в точка 32 от обжалваното съдебно решение Решение № 13912 от 14 юни 2007 г. на Corte Suprema di Cassazione, което не е било изтъкнато от страните и поради това не е било част от спора пред апелативния състав.
   Второто основание е свързано с нарушаването на правото на СХВП да бъде изслушана, доколкото на Службата не била дадена възможност да изрази становище по процесуалните и материалноправните аспекти на решението на Corte Suprema di Cassazione. Ако Службата бе имала такава възможност, мотивите и изводът на Общия съд е можело да бъдат различни.
   Третото основание е свързано с явната противоречивост и изопачаването на фактите в основата на мотивите и извода на Общия съд. Службата счита, че Общият съд неправилно е тълкувал и е изопачил анализа на апелативния състав, както и доводите на самата National Lottery Commission, и че е трябвало да установи, че апелативният състав правилно е приложил изискванията за доказване по италианското право, за да приеме, че National Lottery Commission не е доказала, че датата на пощенското клеймо, поставено върху договора от 1986 г., не е достоверна.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело T-373/05: Решение на Първоинстанционния съд от 10 юли 2009 г. — Италия/Комисия (ФЕОГА — Секция Гарантиране — Разходи, изключени от финансиране от Общността — Суров тютюн — Задължение за мотивиране — Член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1258/1999)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/31

         Решение на Първоинстанционния съд от 10 юли 2009 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-373/05) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от финансиране от Общността - Суров тютюн - Задължение за мотивиране - Член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1258/1999)
   2009/C 205/55
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представител: G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Cattabriga и L. Visaggio)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение 2005/579/ЕО на Комисията от 20 юли 2005 година относно изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейски фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 199, стp. 84), доколкото с него се изключват определени разходи, направени от Италианската република в сектора на суров тютюн.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 296 от 26.11.2005 г.


title: Дело T-369/16: Жалба, подадена на 13 юли 2016 г. — Luciad/Комисия

text:
               29.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 314/33

         Жалба, подадена на 13 юли 2016 г. — Luciad/Комисия
   (Дело T-369/16)
   (2016/C 314/45)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Luciad NV (Льовен, Белгия) (представители: D. Arts, P. Smet и I. Panis, advocaten)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да приеме като допустима и основателна жалбата за отмяна на решението на Комисията от 11 януари 2016 г. относно схемата за държавни помощи под формата на освобождаване от облагане на извънредните печалби SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), прилагана от Белгия,

               —

               да отмени решението на Комисията от 11 януари 2016 г. относно схемата за държавни помощи под формата на освобождаване от облагане на извънредните печалби SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), прилагана от Белгия,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е твърдение за явна грешка в преценката и за нарушение на член 1, буква г) от Регламент № 2015/1589 (1) и на член 107, параграф 1 ДФЕС:

                           —

                           жалбоподателят твърди, че Комисията допуснала явна грешка в преценката, като приела, че предварителните данъчни становища не могат да се считат за мерки за изпълнение и че описаната от нея схема за извънредните печалби трябва да се приеме като схема за помощи.

               2.

               Второто основание е твърдение за нарушение на член 296 ДФЕС, тъй като Комисията не мотивирала в достатъчна степен решението си, както и за нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като нямало мярка, която можела или заплашвала да наруши конкуренцията:

                           —

                           жалбоподателят твърди, че Комисията не посочила по какъв начин схемата за извънредните печалби можела или заплашвала да наруши конкуренцията,

                           —

                           Комисията неправилно изходила от хипотезата, че предварително данъчно становище по схемата за извънредните печалби автоматично води до облекчаване на финансовата тежест на съответните предприятия и, като не взела предвид събрания или дължим в чужбина данък върху извънредните печалби, Комисията неправилно заключила, че схемата за извънредните печалби нарушава или заплашва да наруши конкуренцията.

               3.

               Третото основание е твърдение за нарушение на член 296 ДФЕС, тъй като Комисията не мотивирала в достатъчна степен решението си, както и на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като спорната схема не засягала търговията между държавите членки.

               4.

               Четвъртото основание е твърдение за нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като спорната схема не предоставяла каквото и да било селективно предимство:

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че схемата за освобождаване от облагане на извънредните печалби е общ данъчен режим, който се прилага по отношение на всяко белгийско предприятие и който съставлява неразривна част от референтната система на белгийския корпоративния данък, предвиждаща специални правила за трансгранични положения, така че Комисията допуснала явна грешка в преценката, като приела, че схемата за извънредните печалби представлява дерогация от референтната система, от една страна, и от принципа на сделката между несвързани лица, от друга страна.

      (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9)


title: Дело T-243/07: Иск, предявен на 11 юли 2007 г. — Република Полша/Комисия на Европейските общности

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/45

         Иск, предявен на 11 юли 2007 г. — Република Полша/Комисия на Европейските общности
   (Дело T-243/07)
   (2007/C 211/84)
   Език на производството: полски
   Страни

      Ищец: Република Полша (представител: E. Ośniecka-Tamecka, pełnomocnik rządu)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение 2007/361/EО на Комисията от 4 май 2007 година за определяне на излишъците от запаси на селскостопански продукти, различни от захар, и финансовите последствия от изтеглянето им от пазара във връзка с присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия (нотифицирано под номер C(2007)1979) (1), в частта му, отнасяща се до Република Полша;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С оспорваното решение са определени количествата селскостопански продукти в свободно обръщение на полска територия към датата на присъединяване на Полша към Европейския съюз, които според Комисията са надвишавали нивото на нормални запаси от такива продукти и поради това по отношение на Полша са установени „сумите … за разходите за изтеглянето на излишъците от запаси … на продукти“.
   Ищецът иска отмяна на оспорваното решение, като изтъква две правни основания: нарушение на приложение IV, глава 4, параграф 4 към Акта относно условията на присъединяването (2) поради липса на правомощие на Комисията да приеме оспорваното решение и нарушаване на принципа на пропорционалност.
   Ищецът мотивира първото правно основание с това, че, като е приела оспорваното решение, Комисията е превишила своето правомощие, произтичащо от параграф 4 от глава 4 на приложение IV към Акта относно условията на присъединяването, доколкото това решение внася промени в споразуменията, подписани с Акта относно условията на присъединяването, чрез определянето на финансови санкции, които не са били предвидени в Акта. По-нататък ищецът изтъква, че оспорваното решение противоречи на принципа, съдържащ се в Акта относно условията на присъединяването, че държавите-членки трябва да действително да изтеглят от пазарите си излишъците от запаси на селскостопански продукти, които са в свободно обръщение на техните територии към датата на присъединяването им.
   Ищецът мотивира второто правно основание относно нарушаването на принципа на пропорционалност с това, че целите на оспорваното решение взаимно си противоречат и поради това не са правно обосновани. Освен това оспорваното решение не било подходящо средство за уреждане на разходите за изтегляне от пазара на излишъците от запаси. Същевременно ищецът посочва, че решението съдържа съществени грешки при определянето на количествата излишъци от запаси в свободно обръщение на полска територия и че то не е отчело количествата запаси, които Полша е изтеглила от територията си за собствена сметка след датата на присъединяването. Ищецът твърди, че с решението на Полша са били наложени разходи за изтегляне от пазара на запаси, които в действителност не са били понесени от Общността и че това е довело до неоснователно обогатяване на Общността за сметка на Полша. Ищецът също изтъква, че приемането на оспорваното решение не е било необходимо предвид липсата на смущения на селскостопанските пазари след присъединяването на Полша към Европейския съюз и продължителния период от време, който е изтекъл от датата на присъединяване. Според твърденията на ищеца, въпреки че е било прието въз основа на Акта относно условията на присъединяването, оспорваното решение не е осъществило в селскостопанския сектор нито една от целите, установени от Акта.

      (1)  OВ L 138, 2007 г., стp. 14.

      (2)  Акт относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Република Словакия и промените в учредителните договори на Европейския съюз (ОВ L 236, 2003 г., стp. 33).


title: Дело C-332/15: Преюдициално запитване от Tribunale di Treviso (Италия), постъпило на 6 юли 2015 г. — Наказателно производство срещу Giuseppe Astone

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/16

         Преюдициално запитване от Tribunale di Treviso (Италия), постъпило на 6 юли 2015 г. — Наказателно производство срещу Giuseppe Astone
   (Дело C-332/15)
   (2015/C 320/23)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Treviso

      Подсъдим:

   Giuseppe Astone

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допускат ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО (1) от 28 ноември 2006 г., съобразно тълкуването ѝ в общностната съдебна практика, посочена в мотивите, съществуването на национални норми на държавите членки — като гореизложените, действащи в Италия (член 19 от D.P.R. 633/1972) — които изключват, от гледна точка и на наказателното право, възможността да се упражни правото на приспадане, ако не са били подадени справки-декларации за ДДС, и по-специално, декларацията за втората година след годината, в която е възникнало правото на приспадане;

               2)

               Допускат ли разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО от 28 ноември 2006 година, съобразно тълкуването ѝ в общностната съдебна практика, посочена в мотивите, съществуването на национални норми на държавите членки — като гореизложените, действащи в Италия (членове 25 и 39 от D.P.R. 633/1972) — които изключват възможността да се вземат предвид, от гледна точка и на наказателното право, за целите на приспадането на ДДС, фактурите за покупки, които лицето по никакъв начин не е отчело?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7, поправки в ОВ L 74, 2011 г., стр. 3 и ОВ L 249, 2012 г., стр. 15).


               28.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 125/13

         Дело, заведено на 24 февруари 2011 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Норвегия
   (Дело E-5/11)
   2011/C 125/11
   На 24 февруари 2011 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Норвегия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Ólafur Jóhannes Einarsson, в качеството им на агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:

               1.

               Като не е приело необходимите мерки, които да направят:

                           а)

                           Акта, посочен в глава V, точка 56оa от приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Регламент (ЕО) № 1406/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 г. за създаване на Европейска агенция за морска безопасност), както е адаптиран към Споразумението за ЕИП от протокол 1 към него; и

                           б)

                           Акта, посочен в глава V, точка 56оа към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Регламент (ЕО) № 2038/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно многогодишното финансиране на дейността на Европейската агенция по морска безопасност в областта на реагиране при замърсяването причинено от кораби и за изменение на Регламент (ЕО) № 1406/2002), както е адаптиран към Споразумението за ЕИП от протокол 1 към него, част от вътрешния си правов ред в предписания срок, Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си по член 7 от Споразумението за ЕИП.

               2.

               Кралство Норвегия да поеме разходите по съдебното производство.

      Правна и фактическа предистория и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ посочва, че Кралство Норвегия не е направило Регламент (ЕО) № 2038/2006 и Регламент (ЕО) № 1406/2002 част от вътрешния си правов ред в срока, предписан с Решения на Съвместния комитет на ЕИП № 52/2007 и съответно № 81/2003.

               —

               Надзорния орган на ЕАСТ посочва, че Норвегия би трябвало да е включила Регламент (ЕО) № 1406/2002 и Регламент (ЕО) № 2038/2006 преди повече от седем и съответно повече от три и половина години. Поради това той счита, че правителството на Норвегия е имало време повече от достатъчното да приеме мерките, необходими да направи регламентите част от вътрешния си правов ред, и че не е изпълнило задълженията си по член 7 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело T-381/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 15 септември 2011 г. — Eurofer/Комисия (Обезпечително производство — Околна среда — Безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове съгласно Директива 2003/87/ЕО — Определяне на продуктовите показатели, за които се отнася решението на Комисията — Молба за допускане на обезпечение — Допустимост — Неотложност)

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/34

         Определение на председателя на Общия съд от 15 септември 2011 г. — Eurofer/Комисия
   (Дело T-381/11 R)
   (Обезпечително производство - Околна среда - Безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове съгласно Директива 2003/87/ЕО - Определяне на продуктовите показатели, за които се отнася решението на Комисията - Молба за допускане на обезпечение - Допустимост - Неотложност)
   2011/C 347/60
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Europäischer Wirtschaftsverband der Eisen- und Stahlindustrie (Eurofer) ASBL (Люксембург, Люксембург) (представители: S. Altenschmidt и C. Dittrich, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Wilms, K. Mifsud-Bonnici и K. Herrmann)

      Предмет

   Искане за спиране на изпълнението на Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 130, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-261/04: Решение на Първоинстанционния съд от 3 май 2007 г. — Crespinet/Комисия (Длъжностни лица — Повишаване в длъжност — Процедура за повишаване за 2003 г. — Предоставяне на точки за предимство)

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/20

         Решение на Първоинстанционния съд от 3 май 2007 г. — Crespinet/Комисия
   (Дело T-261/04) (1)

   (Длъжностни лица - Повишаване в длъжност - Процедура за повишаване за 2003 г. - Предоставяне на точки за предимство)
   (2007/C 140/32)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Alain Crespinet (Rosières, Белгия) (представители: S. Orlandi, A.Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: H. Tserepa-Lacombe и C. Berardis-Kayser)
   Предмет
   Искане за отмяна на решението на Комисията, с което на ищеца се предоставят точки за предимство въз основа на процедурата за повишаване за 2003 г., както и на решението за не вписване на името на ищеца в списъка на повишените длъжностни лица в степен A5 за същата процедура за повишаване.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Всяка страна понася собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 273, 6.11.2004 г.


title: Дело F-13/08: Жалба, подадена на 24 януари 2008 г. — Tomas/Парламент

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/39

         Жалба, подадена на 24 януари 2008 г. — Tomas/Парламент
   (Дело F-13/08)
   (2008/C 142/73)
   Език на производството: литовски
   Страни

      Жалбоподател: Stanislovas Tomas (Pavlodar, Kaзахстан) (представител: M. Michalauskas, avocat)

      Ответник: Европейски парламент
   Предмет на производството
   Отмяна на решението на органа по назначаване за уволнение на жалбоподателя и поправяне на претърпените нематериални и материални вреди.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа по назначаване за уволнение на жалбоподателя;

               —

               да бъде осъдена ответната страна да заплати на жалбоподателя сумата от 125 000 EUR, представляваща поправяне на претърпените нематериални и материални вреди;

               —

               да бъде осъден Европейският парламент да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-340/07: Решение на Общия съд от 9 февруари 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия (Арбитражна клауза — Програма eContent — Договор относно проект за осигуряване на максимална ефикасност на програмата и възможно най-широкото участие на целевите групи — Неизпълнение на договора — Разваляне на договора)

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/23

         Решение на Общия съд от 9 февруари 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
   (Дело T-340/07) (1)

   (Арбитражна клауза - Програма „eContent“ - Договор относно проект за осигуряване на максимална ефикасност на програмата и възможно най-широкото участие на целевите групи - Неизпълнение на договора - Разваляне на договора)
   2010/C 80/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представител: N. Korogiannakis, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve, подпомаган от D. Philippe и M. Gouden, avocats)

      Предмет

   Иск на основание член 235 ЕО, член 238 ЕО и член 288 ЕО за осъждане на Комисията да поправи вредата, претърпяна вследствие на неизпълнението на договорните ѝ задължения в рамките на изпълнението на договор № EDC-53007 EEBO/27873 относно проекта „e-Content Exposure and Business Opportunities“

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело C-172/15: Иск, предявен на 16 април 2015 г. — Европейска комисия/Кралство Испания

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/26

         Иск, предявен на 16 април 2015 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-172/15)
   (2015/C 198/34)
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: L. Nicolae и J. Rius)

      Ответник: Кралство Испания

      Искания на ищеца

               —

               в съответствие с член 258 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се установи, че тъй като все още не е одобрило всички оценки на сигурността и планове за сигурност на всички испански пристанища, попадащи в приложното поле на Директива 2005/65/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година за повишаване на сигурността на пристанищата, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 2, параграф 3 и по членове 6 и 7 от посочената директива, в които съответно се предвижда, че държавите членки определят границите на всяко пристанище и одобряват съответните оценки на сигурността и планове за сигурност на пристанищата;

               —

               Кралство Испания да бъде осъдено да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   На 5 септември 2014 г. Кралство Испания признава, че от общо 67 пристанища, за които се отнася въпросната правна уредба, одобрение все още чакат 3 оценки на сигурността на пристанища и 18 плана за сигурност на пристанища.
   Оттогава до момента испанските власти продължават редовно да докладват за напредъка в практическото прилагане на Директива 2005/65/ЕО. Последният такъв доклад за положението е получен на 14 април 2015 г. и от него е видно, че от общо 67 пристанища, за които се отнася въпросната правна уредба, одобрение все още чакат една оценка на сигурността и осем плана за сигурност на пристанища.
   Въз основа на това Комисията констатира, че към датата на последния получен доклад за положението, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си за определяне на съответните граници на всяко пристанище по смисъла на Директива 2005/65/ЕО, както и задълженията си по изработване и одобряване на оценка на сигурността за всички пристанища, за които се прилага Директива 2005/65/ЕО, и по изработване и одобряване на плановете за сигурност на тези пристанища.

      (1)  ОВ L 310, стр. 28.


title: Дело C-285/09: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 24 юли 2009 г. — Наказателно производство срещу R

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/31

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 24 юли 2009 г. — Наказателно производство срещу R
   (Дело C-285/09)
   2009/C 267/55
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страна в главното производство

   R

      Преюдициален въпрос

               1)

               Следва ли член 28в, част A, буква a) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета (1) да се тълкува в смисъл, че за доставка на стоки по смисъла на тази разпоредба следва да се откаже освобождаване от данък върху добавената стойност, ако доставката действително е била извършена, но въз основа на обективни обстоятелства се установи, че продавачът, който е данъчно задълженото лице:

                           а)

                           е знаел, че участва в доставка на стоки, с която се цели измама с данъка върху добавената стойност, или

                           б)

                           е предприел действия, насочени към прикриване на самоличността на приобретателя на стоките, за да даде възможност на същия или на трето лице да извърши измама с данъка върху добавената стойност?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело C-266/12 P: Определение на Съда (десети състав) от 7 февруари 2013 г. — Jarosław Majtczak/Feng Shen Technology Co. Ltd, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 51, параграф 1, буква б) — Недобросъвестност на заявителя при подаване на заявката за марка на Общността — Фигуративна марка „FS“ — Искане за обявяване на недействителност)

text:
               4.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/4

         Определение на Съда (десети състав) от 7 февруари 2013 г. — Jarosław Majtczak/Feng Shen Technology Co. Ltd, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-266/12 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 51, параграф 1, буква б) - Недобросъвестност на заявителя при подаване на заявката за марка на Общността - Фигуративна марка „FS“ - Искане за обявяване на недействителност)
   2013/C 129/08
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Jarosław Majtczak (представител: J. Radłowski, radca prawny)

      Други страни в производството: Feng Shen Technology Co. Ltd (представител: P. Rath, Rechtsanwalt), Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 21 март 2012 г. по дело Feng Shen Technology/СХВП — Majtczak (FS) (T-227/09), с което Общият съд е отменил решение R 529/2008-4 на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 1 април 2009 г. за отхвърляне на жалбата срещу решението на отдела по отмяна, с което е отхвърлено искането за обявяване на недействителност, направено от жалбоподателя срещу фигуративната марка „FS“ за стоки от клас 26

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Jarosław Majtczak да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 258, 25.8.2012 г.


title: Дело T-428/14: Жалба, подадена на 12 юни 2014 г.  — Gasiber 2000/Комисия

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/57

         Жалба, подадена на 12 юни 2014 г. — Gasiber 2000/Комисия
   (Дело T-428/14)
   2014/C 253/76
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Gasiber 2000, SL [Алкоркон (Мадрид), Испания] (представители: García Muñoz, J. Jiménez-Blanco и J. Corral García, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и

               —

               да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, свързани с производството.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-392/14, Gutser/Комисия.


title: Дело T-68/16: Жалба, подадена на 15 февруари 2016 г. — Deichmann/EUIPO — Munich (Изображение на кръст върху страна на спортна обувка)

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/40

         Жалба, подадена на 15 февруари 2016 г. — Deichmann/EUIPO — Munich (Изображение на кръст върху страна на спортна обувка)
   (Дело T-68/16)
   (2016/C 111/49)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Deichmann SE (Есен, Германия) (представител: C. Onken, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Munich, SL (Capellades, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на ЕС (Изображение на кръст върху страна на спортна обувка) — марка на ЕС № 2 923 852

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 декември 2015 г. по преписка R 2345/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               Да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди EUIPO и другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 15, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на член 51, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-384/16 P: Жалба, подадена на 11 юли 2016 г. от European Union Copper Task Force срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 27 април 2016 г. по дело T-310/15, European Union Copper Task Force/Европейска комисия

text:
               29.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 314/15

         Жалба, подадена на 11 юли 2016 г. от European Union Copper Task Force срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 27 април 2016 г. по дело T-310/15, European Union Copper Task Force/Европейска комисия
   (Дело C-384/16 P)
   (2016/C 314/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: European Union Copper Task Force (представители: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, C. Vila Gisbert, abogadas))

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени определението на трети състав на Общия съд от 27 април 2016 г. по дело T-310/15, European Union Copper Task Force/Европейска комисия,

               —

               да обяви жалбата за отмяна, подадена от European Union Copper Task Force срещу Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/408 на Комисията за допустима,

               —

               да върне делото на Общия съд за постановяване на решение,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати разноските в настоящото производство

      Основания и основни доводи

               1.

               Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че Регламент 2015/408 (1) е подзаконов акт, който съдържа мерки за изпълнение по смисъла на член 263, четвърта алинея от ДФЕС.

               2.

               Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че отхвърлянето на жалбата на EUCuTF не би засегнало неговото и това на членовете му право на ефективна съдебна защита.

               3.

               Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че EUCuTF и членовете му не са били лично засегнати от Регламент за изпълнение 2015/408.

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/408 на Комисията от 11 март 2015 година за прилагането на член 80, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, и за установяване на списък на кандидати за замяна (ОВ L 67, стр. 18).


title: Дело C-127/09: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Nürnberg, Германия) — Coty Prestige Lancaster Group GmbH/Simex Trading AG (Право относно марките — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 13, параграф 1 — Директива 89/104/ЕИО — Член 7, параграф 1 — Изчерпване на правата на притежателя на марката — Понятието „стока, пусната на пазара“ — Съгласие на притежателя — Флакони с парфюм, наречени „тестери“ , предоставени на разположение от притежателя на марка на специализиран търговски представител, който членува в мрежа за селективна дистрибуция)

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/8

         Решение на Съда (четвърти състав) от 3 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Nürnberg, Германия) — Coty Prestige Lancaster Group GmbH/Simex Trading AG
   (Дело C-127/09) (1)

   (Право относно марките - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 13, параграф 1 - Директива 89/104/ЕИО - Член 7, параграф 1 - Изчерпване на правата на притежателя на марката - Понятието „стока, пусната на пазара“ - Съгласие на притежателя - Флакони с парфюм, наречени „тестери“, предоставени на разположение от притежателя на марка на специализиран търговски представител, който членува в мрежа за селективна дистрибуция)
   2010/C 209/11
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Nürnberg

      Страни в главното производство

      Ищец: Coty Prestige Lancaster Group GmbH

      Ответник: Simex Trading AG

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Nürnberg — Тълкуване на член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146) и на член 7 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — Изчерпване на предоставеното от марката право — Тълкуване на понятието „стока, пусната на пазара“ — Тестери на парфюм, на опаковката на които се посочва, че стоката е предназначена за рекламни цели, а не за продажба, и които са предоставени на разположение на обвързаните с договор дистрибутори до ново нареждане и без да се прехвърля правото на собственост

      Диспозитив

   При обстоятелства като тези по главното производство член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността и член 7, параграф 1 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките в съответствие с измененията в нея, внесени от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че изчерпването на правата, предоставени от марката, възниква единствено ако в резултат от преценка, която следва да извърши националната юрисдикция, може да се направи извод за наличие на изрично или мълчаливо съгласие на нейния притежател за пускането на пазара, съответно в Европейската общност или в Европейското икономическо пространство, на стоките, за които се прави позоваване на това изчерпване.
   При обстоятелства като тези по делото, предмет на главното производство, когато предоставянето на „тестери с парфюм“ на посредниците, обвързани по силата на договор с притежателя на марката, за да могат техните клиенти да изпробват съдържанието им, се прави без прехвърляне на собственост и със забрана за продажба, когато притежателят на марката може по всяко време да изиска обратно тази стока и когато нейното представяне се отличава ясно от това на флаконите с парфюм, обикновено предоставяни на посочените посредници от притежателя на марката, обстоятелството, че тези тестери са флакони с парфюм с надписи „за демонстрация“ и „забранено за продажба“, не позволява установяването на мълчаливо съгласие от страна на притежателя на марката за пускането им на пазара, ако няма никакво доказателство за обратното, което трябва да прецени запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело C-294/07: Иск, предявен на 19 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото Херцогство Люксембург

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/18

         Иск, предявен на 19 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото Херцогство Люксембург
   (Дело C-294/07)
   (2007/C 211/35)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: D. Maidani)

      Ответник: Великото Херцогство Люксембург
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (1), Великото Херцогство Люксембург не изпълнило задълженията си, произтичащи по силата на член 40 от тази директива;

               —

               да се осъди Великото Херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2004/38/ЕО е изтекъл на 29 април 2006 г.

      (1)  ОВ L 158, стр. 77 и — поправки — ОВ 2004 г. L 229, стр. 35 и ОВ 2005 г. L 197, стр. 34.


title: Дело C-583/10: Решение на Съда (трети състав) от 18 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — United States of America/Christine Nolan (Преюдициално запитване — Директива 98/59/ЕО — Закрила на работниците — Колективни уволнения — Приложно поле — Закриване на американска военна база — Информиране и консултиране на работниците и служителите — Момент на възникване на задължението за консултиране — Липса на компетентност на Съда)

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/5

         Решение на Съда (трети състав) от 18 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — United States of America/Christine Nolan
   (Дело C-583/10) (1)

   (Преюдициално запитване - Директива 98/59/ЕО - Закрила на работниците - Колективни уволнения - Приложно поле - Закриване на американска военна база - Информиране и консултиране на работниците и служителите - Момент на възникване на задължението за консултиране - Липса на компетентност на Съда)
   2012/C 379/07
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: United States of America

      Ответник: Christine Nolan

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на членове 2 и 5 от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения (ОВ L 225, стp. 16, Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95) — Задължение за работодателя да уведоми и да се допита до представителите на работниците — Определяне на момента, в който възниква това задължение

      Диспозитив

   Съдът на Европейския съюз не е компетентен да отговори на въпроса, отправен от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство) с акт от 6 декември 2010 г.

      (1)  ОВ C 89, 19.3.2011 г.


title: Дело C-559/12 P: Решение на Съда (първи състав) от 3 април 2014 г.  — Френска република/Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Помощ под формата на неограничена мълчалива гаранция в полза на La Poste, произтичаща от статута му на публично предприятие — Съществуване на гаранцията — Наличие на държавни ресурси — Предимство — Тежест и степен на доказване)

text:
               26.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 159/8

         Решение на Съда (първи състав) от 3 април 2014 г. — Френска република/Европейска комисия
   (Дело C-559/12 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Помощ под формата на неограничена мълчалива гаранция в полза на La Poste, произтичаща от статута му на публично предприятие - Съществуване на гаранцията - Наличие на държавни ресурси - Предимство - Тежест и степен на доказване))
   2014/C 159/10
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: G. de Bergues, D. Colas, J. Gstalter и J. Bousin)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и D. Grespan)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (шести състав) от 20 септември 2012 г. по дело Франция/Комисия (T-154/10), с което се отхвърля жалбата на Френската република за отмяна на Решение 2010/605/ЕС на Комисията от 26 януари 2010 година относно държавна помощ C 56/07 (ex E 15/05), отпусната от Франция в полза на La Poste (OВ L 274, стp. 1) — Помощ, за която се твърди, че е приведена в изпълнение от Франция под формата на неограничена мълчалива гаранция в полза на La Poste, произтичаща от статута му на публично промишлено и търговско предприятие — Предприятие, спрямо което не се прилага общият ред на оздравяване и ликвидация на предприятията, изпаднали в затруднение — Наличие на предимство — Наличие на прехвърляне на държавни ресурси — Тежест и ниво на доказване — Приравняване на условията за ангажиране на отговорността на държавата на механизъм за гаранция

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело C-616/13 P: Решение на Съда (пети състав) от 9 юни 2016 г. — Productos Asfálticos (PROAS), SA/Европейска комисия (Обжалване — Картели — Член 81 CE — Испански пазар на битум за пътни настилки — Разпределение на пазара и съгласуване на цените — Прекомерна продължителност на производството пред Общия съд на Европейския съюз — Прекомерна продължителност на процедурата пред Европейската комисия — Обжалване по отношение на съдебните разноски)

text:
               16.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 296/4

         Решение на Съда (пети състав) от 9 юни 2016 г. — Productos Asfálticos (PROAS), SA/Европейска комисия
   (Дело C-616/13 P) (1)

   ((Обжалване - Картели - Член 81 CE - Испански пазар на битум за пътни настилки - Разпределение на пазара и съгласуване на цените - Прекомерна продължителност на производството пред Общия съд на Европейския съюз - Прекомерна продължителност на процедурата пред Европейската комисия - Обжалване по отношение на съдебните разноски))
   (2016/C 296/06)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Productos Asfálticos (PROAS), SA (представител: C. Fernández Vicién, abogada)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes и F. Castillo de la Torre, подпомагани от J. Rivas Andrés, avocat)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Productos Asfálticos (PROAS) SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г.


title: Съединени дела T-99/09 и Т-308/09: Решение на Общия съд от 19 април 2013 г. — Италия/Комисия (ЕФРР — Регионална оперативна програма (РОП) 2000—2006 г. за регион Кампания — Регламент (ЕО) № 1260/1999 — Член 32, параграф 3, буква е) — Решение да не бъдат извършени междинните плащания по мярката на РОП, свързана с управлението и обезвреждането на отпадъци — Производство за установяване на нарушение срещу Италия)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/37

         Решение на Общия съд от 19 април 2013 г. — Италия/Комисия
   (Съединени дела T-99/09 и Т-308/09) (1)

   (ЕФРР - Регионална оперативна програма (РОП) 2000—2006 г. за регион Кампания - Регламент (ЕО) № 1260/1999 - Член 32, параграф 3, буква е) - Решение да не бъдат извършени междинните плащания по мярката на РОП, свързана с управлението и обезвреждането на отпадъци - Производство за установяване на нарушение срещу Италия)
   2013/C 156/66
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: P. Gentili, а по дело T-99/09 и G. Palmieri, avvocati dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Recchia и A. Steiblytė)

      Предмет

   Искания за отмяна на решенията, съдържащи се в писмата на Комисията от 22 декември 2008 г., от 2 и 6 февруари 2009 г. (№ 012480, 000841 и 001059 — дело T-99/09) и от 20 май 2009 г. (№ 004263 — дело T-308/99), с които на основание член 32, параграф 3, буква е) от Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр. 1) се обявяват за недопустими исканията за междинни плащания на италианските власти за възстановяване на разходите, извършени след 29 юни 2007 г. по мярка 1.7 от оперативна програма „Кампания“

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбите.

               2.

               Италианската република понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 102, 1.5.2009 г.


title: Дело T-266/02: Решение на Първоинстанционния съд от 1 юли 2008 г. — Deutsche Post/Комисия (Държавни помощи — Мерки, приети от германските власти в полза на Deutsche Post AG — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда възстановяването й — Услуга от общ икономически интерес — Компенсация за допълнителни разходи, генерирани от политика на продажба на загуба в сектора на превоза на колетни пратки от врата до врата — Липса на предимство)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/39

         Решение на Първоинстанционния съд от 1 юли 2008 г. — Deutsche Post/Комисия
   (Дело T-266/02) (1)

   (Държавни помощи - Мерки, приети от германските власти в полза на Deutsche Post AG - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда възстановяването й - Услуга от общ икономически интерес - Компенсация за допълнителни разходи, генерирани от политика на продажба на загуба в сектора на превоза на колетни пратки от врата до врата - Липса на предимство)
   (2008/C 209/66)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представители:. Sedemund и T. Lübbig, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: V. Kreuschitz и J. Flett, agents)

      Страна встъпила в подкрепа на жалбоподателя: Федерална република Германия (представители: W.-D. Plessing и M. Lumma, agents)

      Страни встъпили в подкрепа на ответника: Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV (BIEK) (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: F. Mitzkus, T. Wambach и R. Wojtek, avocats); и UPS Europe NV/SA (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално T. Ottervanger и A. Bijleveld, впоследствие T. Ottervanger, avocats)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение 2002/753/EО на Комисията от 19 юни 2002 г. относно приети от Федерална република Германия мерки в полза на Deutsche Post AG (ОВ L 247, стр. 27).
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решение 2002/753/ЕО на Комисията от 19 юни 2002 г. относно приетите от Федерална република Германия мерки в полза на Deutsche Post AG.

               2)

               Комисията понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Deutsche Post.

               3)

               Федерална република Германия, Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV (BIEK) и UPS Europe NV/SA понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 274 от 9.11.2002 г.


title: Дело C-371/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunalul Sibiu (Румъния) на 2 юли 2013 г. — SC Schuster & Co Ecologic SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/10

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunalul Sibiu (Румъния) на 2 юли 2013 г. — SC Schuster & Co Ecologic SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu
   (Дело C-371/13)
   2014/C 85/17
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Sibiu

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC Schuster & Co Ecologic SRL

      Ответник: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu
   С определение от 7 ноември 2013 г. Съдът на ЕС (шести състав) приема, че отговорът на въпроса, поставен от Tribunalul Sibiu (Румъния), очевидно не е от неговата компетентност.


title: Дело T-74/10: Жалба, подадена на 16 февруари 2010 г. — Flaco Geräte/СХВП — Delgado Sánchez (FLACO)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/64

         Жалба, подадена на 16 февруари 2010 г. — Flaco Geräte/СХВП — Delgado Sánchez (FLACO)
   (Дело T-74/10)
   2010/C 100/94
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Flaco Geräte GmbH (Gütersloh, Германия) (представител: M. Wirtz, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Jesús Delgado Sánchez (Socuellamos, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 23 ноември 2009 г. по преписка R 86/2009-2; и

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „FLACO“ за стоки в класове 7, 8, 9 и 11

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанската марка „FLACO“, регистрирана за стоки в клас 7

      Решение на отдела по споровете: отхвърля частично заявката за марка на Общността.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1 от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният сътав неправилно е взел предвид неточен превод на стоките, обхванати от цитираната във възражението марка; нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009, тъй като апелативният състав не е взел предвид посоченото от жалбоподателя възражение за неизползване.


title: Решение на Съда от 13 юни 2013 година по дело E-11/12 — Beatrix Susanne Koch, Lothar Hummel и Stefan Müller срещу Swiss Life (Liechtenstein) AG (Директива 90/619/ЕИО — Директива 92/96/ЕИО — Директива 2002/83/ЕО — Директива 2002/92/ЕО — Животозастраховане — Дялово обвързани обезщетения — Задължение за предоставяне на безпристрастен съвет — Информация, която се съобщава на титуляря на полица преди сключването на договора — Принцип на равностойност — Принцип на ефективност)

text:
               26.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/12

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 13 юни 2013 година
   по дело E-11/12
   Beatrix Susanne Koch, Lothar Hummel и Stefan Müller срещу Swiss Life (Liechtenstein) AG
   (Директива 90/619/ЕИО — Директива 92/96/ЕИО — Директива 2002/83/ЕО — Директива 2002/92/ЕО — Животозастраховане — Дялово обвързани обезщетения — Задължение за предоставяне на безпристрастен съвет — Информация, която се съобщава на титуляря на полица преди сключването на договора — Принцип на равностойност — Принцип на ефективност)
   2013/C 277/10
   По дело E-11/12 Beatrix Susanne Koch, Lothar Hummel и Stefan Müller срещу Swiss Life (Liechtenstein) AG — ИСК до Съда от Fürstliche Landgericht des Fürstentums Liechtenstein (Княжески съд, Лихтенщайн) съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд относно тълкуването на Директива 90/619/ЕИО на Съвета от 8 ноември 1990 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане, предвиждаща условия за ефективно осъществяване на свободно предоставяне на услуги и за изменение на директива 79/267/ЕИО, Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане и за изменение на директиви 79/267/ЕИО и 90/619/ЕИО (трета директива по животозастраховането), Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането и Директива 2002/92/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 декември 2002 г. относно застрахователното посредничество, Съдът в състав: Carl Baudenbacher, председател, и Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия докладчик), съдии, излезе с решение на 13 юни 2013 г., чийто диспозитив постановява:

               1.

               Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане и за изменение на директиви 79/267/ЕИО и 90/619/ЕИО (трета директива за животозастраховането) и Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането трябва да се тълкуват в смисъл, че от застрахователното дружество не се изисква да предоставя съвети на титуляря на полицата преди сключването на договора.

               2.

               Член 31 и точки а11 и а12 от приложение IIА. към Директива 92/96/ЕИО и член 36 и точки а11 и а12 от приложение IIIА. към Директива 2002/83/ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че предвид на всички обстоятелства от значение за делото, което гледа, националният съд следва да определи дали писмената информация, съобщена на титуляря на полицата, преди да бъде сключен дялово обвързан договор за животозастраховане, е пълна, ясна и точна и

                           —

                           достатъчна за определяне на дяловете, с които са обвързани обезщетенията, и

                           —

                           достатъчна, за да бъде описано естеството на основните активи,

                     така, че потенциалният титуляр на полица да е бил в състояние да избера договора, който е най-подходящ за неговите нужди.

               3.

               Доколкото информацията е пълна и съобщена на титуляря на полицата съгласно условията, определени в член 31 от Директива 92/96/ЕИО и член 36 от Директива 2002/83/ЕО, и в съответствие с други правила, приложими към съобщаването на информация за титуляря на полица, достатъчно е информацията, посочена съответно в приложение II и приложение III, да бъде съобщена на титуляря на полицата от трета страна, например застрахователен посредник.

               4.

               При обстоятелства като тези в настоящия случай Споразумението за ЕИП, Директива 92/96/ЕИО и Директива 2002/83/ЕО трябва да се тълкуват като невъзпрепятстващи национално правило, в което е предвидена административна процедура за обжалване, след възникването на щети, предизвикани от неспазването от страна на застрахователното дружество на изискването за предоставяне на информацията, посочена в член 31, параграф 1 от Директива 92/96/ЕИО и член 36, параграф 1 от Директива 2002/83/ЕО, при условие че:

                           —

                           първо, че правото да бъде поискано обезщетение за имуществени вреди от това застрахователно дружество поради несъобщаване на информацията, посочена в приложение II към Директива 92/96/ЕИО и приложение III към Директива 2002/83/ЕО, е не по-малко благоприятно от правото, приложимо към подобни вътрешноправни искове или жалби, и

                           —

                           второ, че прилагането на националното право не прави практически невъзможно или прекалено трудно за титуляря на полицата да упражни правата, предоставени от директивите.

                     Националният съд трябва да провери дали тези две условия са изпълнени.


title: Дело T-115/07: Иск, предявен на 13 април 2007 г. — Last Minute Network/СХВП — Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR)

text:
               9.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/23

         Иск, предявен на 13 април 2007 г. — Last Minute Network/СХВП — Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR)
   (Дело T-115/07)
   (2007/C 129/40)
   Език, на който е предявен искът: английски
   Страни

      Ищец: Last Minute Network Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: P. Brownlow, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Другастранав производството пред апелативния състав: Last Minute Tour SpA (Милано, Италия)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени изцяло решението на втория апелативен състав на ответника — Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 8 февруари 2007 г.;

               —

               да се обяви недействителността на марка на Общността № 1 552 231 относно клас 16;

               —

               да се осъди ответника да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет наиска за обявяване на недействителност: Фигуративна марка „LAST MINUTE TOUR “за стоки и услуги от класове 16, 39 и 42 — марка на Общността № 1 552 231

      Притежател на марката на Общността: Last Minute Tour SpA

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Ищецът

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: Националната нерегистрирана словна марка „LASTMINUTE.COM “за услуги от класове 39 и 42

      Решение на отдела по заличаването: Обявяване на недействителност на марката на Общността за услуги от класове 39 и 42 и отхвърляне на искането за обявяване на недействителност за стоки от клас 16

      Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата, с която ищецът претендира частична отмяна на решението на отдела по заличаването, с цел да се обявяви недействителност също и за стоките от клас 16

      Правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 4 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че нерегистрираната марка на ищеца не му предоставя правото да забрани използването на заявената марка в Обединеното кралство и неправилно е приложил критерия за установяване на вероятност от объркване


title: Дело C-74/14: Решение на Съда (пети състав) от 21 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Eturas“ UAB и др./Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba (Преюдициално запитване — Конкуренция — Картели — Съгласувана практика — Туристически агенции, участващи в обща информационна система за предлагане на пътувания — Автоматично ограничение на намаленията при онлайн покупки на пътувания — Съобщение на системния оператор относно посоченото ограничение — Мълчаливо съгласие, което може да се квалифицира като съгласувана практика — Елементи от фактическия състав на споразумението или съгласуваната практика — Преценка на доказателствата и стандарт на доказване — Процесуална автономия на държавите членки — Принцип на ефективност — Презумпция за невиновност)

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/3

         Решение на Съда (пети състав) от 21 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Eturas“ UAB и др./Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba
   (Дело C-74/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Конкуренция - Картели - Съгласувана практика - Туристически агенции, участващи в обща информационна система за предлагане на пътувания - Автоматично ограничение на намаленията при онлайн покупки на пътувания - Съобщение на системния оператор относно посоченото ограничение - Мълчаливо съгласие, което може да се квалифицира като съгласувана практика - Елементи от фактическия състав на споразумението или съгласуваната практика - Преценка на доказателствата и стандарт на доказване - Процесуална автономия на държавите членки - Принцип на ефективност - Презумпция за невиновност))
   (2016/C 098/03)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели:„Eturas“ UAB, „AAA Wrislit“ UAB, „Baltic Clipper“ UAB, „Baltic Tours Vilnius“ UAB, „Daigera“ UAB, „Ferona“ UAB, „Freshtravel“ UAB, „Guliverio kelionės“ UAB, „Kelionių akademija“ UAB, „Kelionių gurmanai“ UAB, „Kelionių laikas“ UAB, „Litamicus“ UAB, „Megaturas“ UAB, „Neoturas“ UAB, „TopTravel“ UAB, „Travelonline Baltics“ UAB, „Vestekspress“ UAB, „Visveta“ UAB, „Zigzag Travel“ UAB, „ZIP Travel“ UAB

      Ответник: Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

      в присъствието на:„Aviaeuropa“ UAB, „Grand Voyage“ UAB, „Kalnų upė“ UAB, „Keliautojų klubas“ UAB, „Smaragdas travel“ UAB, „700LT“ UAB, „Aljus ir Ko“ UAB, „Gustus vitae“ UAB, „Tropikai“ UAB, „Vipauta“ UAB, „Vistus“ UAB

      Диспозитив

   Член 101, параграф 1 ДФЕС следва да се тълкува в смисъл, че когато администраторът на информационна система, предназначена да даде възможност на туристически агенции да продават пътувания на уебсайтовете си, като се използва еднакъв начин на представяне на резервацията, изпрати на тези икономически оператори съобщение в индивидуална електронна комуникационна мрежа, с което ги предупреждава, че отстъпките за продаваните чрез тази система продукти вече ще бъдат ограничени, и когато след разпространяването на това съобщение в разглежданата система са направени необходимите технически изменения за прилагането на тази мярка, може да се презумира, че след като посочените оператори са знаели за изпратеното от системния администратор съобщение, те са участвали в съгласувана практика по смисъла на тази разпоредба, ако не са се разграничили публично от тази практика, не са съобщили за нея на административните органи или не са представили други доказателства, за да оборят тази презумпция, като например доказателства за системното прилагане на отстъпка, надхвърляща разглежданото ограничение.
   Въз основа на националната правна уредба относно преценката на доказателствата и стандарта на доказване запитващата юрисдикция следва да провери дали с оглед на всички изложени пред нея обстоятелства изпращането на съобщение като разглежданото в главното производство може да представлява достатъчно доказателство, че адресатите му са знаели за неговото съдържание. Презумпцията за невиновност не допуска запитващата юрисдикция да приеме, че самото изпращане на това съобщение може да представлява достатъчно доказателство, че адресатите му е трябвало да знаят за неговото съдържание.

      (1)  ОВ C 142, 12.5.2014 г.