title: Дело C-259/16: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia), постъпило на 10 май 2016 г. — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) и др./Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/19

         Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia), постъпило на 10 май 2016 г. — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) и др./Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Дело C-259/16)
   (2016/C 343/30)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici, Società Fercam SpA, Associazione non Riconosciuta Alsea, Associazione Fedit, Società Carioni Spedizioni Internazionali Srl, Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali — Fedespedi, Società Tnt Global Express SpA

      Ответници: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли правото на Европейския съюз, по-специално член [2], точки 1 и 1а и член 6 от Директива 97/67/ЕО (1), изменена и допълнена с Директива 2008/6/ЕО (2), прилагането на национална разпоредба, по-специално на член 2, букви а) и f) от Законодателен декрет № [261]/1999, както и на член 1, параграф 1, буква g) във връзка с букви r) и i) от „Правилник относно разрешенията за публично предлагане на пощенски услуги“, съдържащ се в приложение A към Решение AGCOM 129/15/CONS от 23 март 2015 г. и съответната „Наредба за процедурите по издаване на разрешение за публично предлагане на пощенски услуги“, съдържаща се в Декрет от 29 юли 2015 г. на Ministero dello Sviluppo economico [Министерство на икономическото развитие], доколкото включват в пощенската услуга и автотранспортни, спедиторски и експресни куриерски услуги?

               2)

               Допуска ли правото на Европейския съюз, по-специално член 9, параграф 1 и [член 2], точка 19 от Директива 97/67/ЕО, изменена и допълнена с Директива 2008/6/ЕО, както и принципите на пропорционалност и разумност, прилагането на национална разпоредба, по-специално на член 6, параграф 1 от Законодателен декрет № [261]/1999, както и на член 8 от „Правилник относно разрешенията за публично предлагане на пощенски услуги“, съдържащ се в приложение A към Решение AGCOM 129/15/CONS от 23 март 2015 г. и съответната „Наредба за процедурите по издаване на разрешение за публично предлагане на пощенски услуги“, съдържаща се в Декрет от 29 юли 2015 г. на Ministero dello Sviluppo economico, доколкото налагат на доставчиците на автотранспортни, спедиторски и експресни куриерски услуги да се снабдят с общо разрешение в допълнение към това, което е необходимото за гарантиране на съществените изисквания относно предоставянето на пощенски услуги?

               3)

               Допуска ли правото на Европейския съюз, и по-специално член 7, параграф 4 и член 9, параграф 2 от Директива 97/67/ЕО, изменена и допълнена с Директива 2008/6/ЕО, прилагането на национална разпоредба, по-специално на член 6, параграф 1 bis и член 10, параграф 2 от Законодателен декрет № 261/1999, както и на член 11, параграф 1, буква f) и член 15, параграф 2 от „Правилник относно разрешенията за публично предлагане на пощенски услуги“, съдържащ се в приложение A към Решение AGCOM 129/15/CONS от 23 март 2015 г., и на член 9 от съответната „Наредба за процедурите по издаване на разрешение за публично предлагане на пощенски услуги“, съдържаща се в Декрет от 29 юли 2015 г. на Ministero dello Sviluppo economico, доколкото налагат на доставчиците на автотранспортни, спедиторски и експресни куриерски услуги задължението да правят вноски в компенсационния фонд за универсалната услуга?

               4)

               Допуска ли правото на Европейския съюз, и по-специално член 9, параграф 2 от Директива 97/67/ЕО, изменена и допълнена с Директива 2008/6/ЕО, прилагането на национална разпоредба, по-специално на членове 6 и 10 от Законодателен декрет № 261/1999, както и на член 11, параграф 1, буква f) и член 15, параграф 2 от „Правилник относно разрешенията за публично предлагане на пощенски услуги“, съдържащ се в приложение A към Решение AGCOM 129/15/CONS от 23 март 2015 г., и на член 9 от съответната „Наредба за процедурите по издаване на разрешение за публично предлагане на пощенски услуги“, съдържаща се в Декрет от 29 юли 2015 г. на Ministero dello Sviluppo economico, доколкото не предвиждат преценка за случаите, в които вноската в компенсационния фонд за покриване на разходите за универсална услуга може да се приеме за целесъобразна, и не предвиждат диференцирани условия за прилагане във връзка както със субективното положение на данъчнозадължените лица, така и със състоянието на пазарите?

      (1)  Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (ОВ 1998, L 15, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12).

      (2)  Директива 2008/6/ЕО Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г., за изменение на Директива 97/67/ЕО с оглед пълното изграждане на вътрешния пазар на пощенски услуги в Общността (ОВ L 52, стр. 3).


title: Дело T-142/15: Определение на Общия съд от 20 април 2016 г. — DHL Express (France)/EUIPO — Chronopost (WEBSHIPPING)

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/35

         Определение на Общия съд от 20 април 2016 г. — DHL Express (France)/EUIPO — Chronopost (WEBSHIPPING)
   (Дело T-142/15) (1)

   (2016/C 222/44)
   Език на производството: френски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 171, 26.5.2015 г.


title: Дело C-525/12: Иск, предявен на 19 ноември 2012 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/35

         Иск, предявен на 19 ноември 2012 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-525/12)
   2013/C 26/67
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve и G. Wilms)

      Ответник: Федерална република Германия

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (Рамковата директива за водите) (1), и в частност по член 2, точка 38 и по член 9 от нея, тъй като е изключила определени услуги от обхвата на понятието „водни услуги“,

               —

               Федерална република Германия да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията поддържа, че водните услуги обхващат водочерпенето, събирането в резервоари, складирането, обработката и разпространението на повърхностни или подземни води включително за целите на производството на електроенергия във водноелектрически централи, за целите на корабоплаването и за целите на защитата от наводнения. Освен това собственото потребление също спадало към водните услуги.
   Ответникът прилагал понятието „водни услуги“ в противоречие с член 9 от Рамковата директива за водите. Той изключил от обхвата на водните услуги по смисъла на Директивата събирането на води в резервоари, извършвано за целите на производството на електроенергия във водноелектрически централи, за целите на корабоплаването и за целите на защитата от наводнения. Подобно стеснително тълкуване не било в съответствие с Рамковата директива, накърнявало ефективното действие на член 9 от нея и по този начин застрашавало постигането на целите ѝ.
   Наистина държавите членки разполагали с определена свобода на преценка за въвеждането на изключения от принципа на възвращаемост на разходите съгласно член 9 от Рамковата директива за водите. Първо, те можели да вземат предвид социалните, екологични и икономически последствия от възвращаемостта, както и географските и климатични условия. Извън това съгласно член 9, параграф 4 от Рамковата директива всяка държава членка можела да реши да не прилага разпоредбите на второто изречение на член 9, параграф 1 във връзка с водните ценови стратегии и да не прилага принципа на възвращаемост на разходите за водните услуги. Условието било това да е вече установената практика в държавата членка и да не е в противоречие с основната идея и постигането на целите на тази директива.
   Решението на ответника изцяло да изключи някои водни услуги с немалък обхват обаче излизало извън пределите на тази свобода на преценка.

      (1)  ОВ L 327, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193.


title: Дело T-150/16: Решение на Общия съд от 13 юли 2017 г. — Ecolab USA/EUIPO (ECOLAB) (Марка на Европейския съюз — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „ECOLAB“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Равно третиране — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/39

         Решение на Общия съд от 13 юли 2017 г. — Ecolab USA/EUIPO (ECOLAB)
   (Дело T-150/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „ECOLAB“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Равно третиране - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 283/59)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ecolab USA, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, Съединени щати) (представители: V. Töbelmann и C. Menebröcker, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: H. O’Neill и K. Doherty)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 26 януари 2016 г. (преписка R 644/2015-4) относно посочващата Европейския съюз международна регистрация на словната марка „ECOLAB“

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Ecolab USA, Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 13.6.2016 г.


title: Дело C-500/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 29 март 2012 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna — Италия) — Ufficio IVA di Piacenza/Belvedere Costruzioni Srl (Данъчни въпроси — ДДС — Член 4, параграф 3 ДЕС — Шеста директива — Членове 2 и 22 — Автоматично прекратяване на висящи производства пред юрисдикция, която действа като трета инстанция по данъчни дела)

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 29 март 2012 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna — Италия) — Ufficio IVA di Piacenza/Belvedere Costruzioni Srl
   (Дело C-500/10) (1)

   (Данъчни въпроси - ДДС - Член 4, параграф 3 ДЕС - Шеста директива - Членове 2 и 22 - Автоматично прекратяване на висящи производства пред юрисдикция, която действа като трета инстанция по данъчни дела)
   2012/C 151/11
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ufficio IVA di Piacenza

      Ответник: Belvedere Costruzioni Srl

      Предмет

   Преюдициално запитване — Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna — Данък върху добавената стойност — Членове 2 и 22 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Задължение на държавите членки да гарантират ефективно възстановяване на ДДС — Национална правна уредба, която предвижда при някои условия прекратяването на данъчното съдебно производство без решение по същество от съда, действащ като трета инстанция, като така влиза в сила решението, постановено от съда, действащ като втора инстанция — Твърдяна последица на отказ от възстановяването на хармонизираните данъци

      Диспозитив

   Член 4, параграф 3 ДЕС и членове 2 и 22 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат прилагането в областта на данъка върху добавената стойност на изключителна национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която предвижда автоматично прекратяване на висящи производства пред юрисдикция, действаща като трета инстанция по данъчни дела, когато първоинстанционната жалба по тези производства е подадена повече от десет години — а на практика повече от четиринадесет години — преди датата на влизане в сила на тази разпоредба, и данъчната администрация е загубила делото пред първите две съдебни инстанции, като с посоченото автоматично прекратяване решението на юрисдикцията, действаща като втора инстанция, влиза в сила и претенцията на данъчната администрация се погасява.

      (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Дело T-587/10: Решение на Общия съд от 10 юли 2012 г. — Interspeed/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Външни отношения — Процедура за възлагане на обществена поръчка, обявена от ЕАВ относно строителни работи на граничен пункт Preševo (Сърбия), финансирането на тези строителни работи и други свързани мерки — Липса на причинно-следствена връзка)

text:
               18.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 250/13

         Решение на Общия съд от 10 юли 2012 г. — Interspeed/Комисия
   (Дело T-587/10) (1)

   (Извъндоговорна отговорност - Външни отношения - Процедура за възлагане на обществена поръчка, обявена от ЕАВ относно строителни работи на граничен пункт Preševo (Сърбия), финансирането на тези строителни работи и други свързани мерки - Липса на причинно-следствена връзка)
   2012/C 250/24
   Език на производството: словенски

      Страни

      Ищец: Holding kompanija Interspeed a.d. (Белград, Сърбия) (представител: M. Bošnjak, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и B. Rous)

      Предмет

   Искане за поправяне на евентуално претърпените от ищеца вреди в резултат на изпълнението на строителни работи на граничен пункт Preševo (Сърбия) съобразно договор, финансиран от ЕАВ.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Holding kompanija Interspeed a.d. да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 89, 19.3.2011 г.


title: Дело C-337/15 P: Решение на Съда (голям състав) от 4 април 2017 г. — Европейски омбудсман/Claire Staelen (Обжалване — Извъндоговорна отговорност на Европейския съюз — Разглеждане от Европейския омбудсман на жалба, свързана с начина на използване на списък с подходящите кандидати от конкурс на общо основание — Нарушения на задължението за полагане на грижа — Понятие „достатъчно съществено нарушение“ на норма на правото на Съюза — Неимуществена вреда — Загуба на доверие в службата на Европейския омбудсман)

text:
               29.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 168/8

         Решение на Съда (голям състав) от 4 април 2017 г. — Европейски омбудсман/Claire Staelen
   (Дело C-337/15 P) (1)

   ((Обжалване - Извъндоговорна отговорност на Европейския съюз - Разглеждане от Европейския омбудсман на жалба, свързана с начина на използване на списък с подходящите кандидати от конкурс на общо основание - Нарушения на задължението за полагане на грижа - Понятие „достатъчно съществено нарушение“ на норма на правото на Съюза - Неимуществена вреда - Загуба на доверие в службата на Европейския омбудсман))
   (2017/C 168/08)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски омбудсман (представители: първоначално G. Grill, впоследствие L. Papadias, P. Dyrberg)

      Друга страна в производството: Claire Staelen (представител: V. Olona, адвокат)

      Диспозитив

               1)

               Искането на г-жа Claire Staelen в писмения ѝ отговор омбудсманът да бъде осъден да ѝ заплати обезщетение от 50 000 EUR е недопустимо.

               2)

               Отменя точки 1, 3 и 4 от диспозитива на решение на Общия съд на Европейския съюз от 29 април 2015 г., Staelen/Омбудсман (T-217/11, EU:T:2015:238).

               3)

               Осъжда Европейския омбудсман да заплати обезщетение от 7 000 EUR на г-жа Claire Staelen.

               4)

               Осъжда г-жа Claire Staelen да понесе направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейския омбудсман, свързани с насрещната жалба, отхвърлена с определение от 29 юни 2016 г., Омбудсман/Staelen (C-337/15 P, непубликувано, EU:C:2016:670).

               5)

               Осъжда Европейския омбудсман да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на г-жа Claire Staelen, свързани както с първоинстанционното производство, така и с производството по обжалване.

      (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело T-269/10: Решение на Общия съд от 26 септември 2012 г. — LIS/Комисия (Дъмпинг — Внос на интегрирани електронни компактни флуоресцентни лампи с произход от Китай — Искане за възстановяване на събрани мита — Член 11, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 384/96 (понастоящем член 11, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Условия — Доказателства)

text:
               10.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/14

         Решение на Общия съд от 26 септември 2012 г. — LIS/Комисия
   (Дело T-269/10) (1)

   (Дъмпинг - Внос на интегрирани електронни компактни флуоресцентни лампи с произход от Китай - Искане за възстановяване на събрани мита - Член 11, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 384/96 (понастоящем член 11, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Условия - Доказателства)
   2012/C 343/22
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: LIS GmbH Licht Impex Service (Метман, Германия) (представители: K.-P. Langenkamp, G. Hebrant и G. Holler, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: H. van Vliet и T. Maxian Rusch)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение С(2010) 2198 окончателен на Комисията от 12 април 2010 г. относно искания за възстановяване на антидъмпингови мита, платени при вноса на интегрирани електронни компактни флуоресцентни лампи с произход от Китайската народна република

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда LIS GmbH Licht Impex Service да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 234, 28.8.2010 г.


title: Дело T-357/07: Решение на Първоинстанционния съд от 16 декември 2008 г.  — Focus Magazin Verlag/СХВП — Editorial Planeta ( FOCUS Radio ) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността FOCUS Radio — По-ранни национални словни марки FOCUS MILENIUM — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/33

         Решение на Първоинстанционния съд от 16 декември 2008 г. — Focus Magazin Verlag/СХВП — Editorial Planeta („FOCUS Radio“)
   (Дело T-357/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „FOCUS Radio“ - По-ранни национални словни марки „FOCUS MILENIUM“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2009/C 32/62)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Focus Magazin Verlag GmbH (Мюнхен, Германия) (представители: B. Müller, R. Schweizer и T. Schwarz, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Editorial Planeta, SA (Барселона, Испания)
   Предмет
   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 30 юли 2007 г. (преписка R 269/2005-4) относно процедура по възражение между Editorial Planeta, SA и Focus Magazin Verlag GmbH.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Focus Magazin Verlag GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело C-217/09: Определение на Съда (седми състав) от 17 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte, Италия) — Maurizio Polisseni/Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Обществено здраве — Аптеки — Близост — Снабдяване на населението с лекарствени продукти — Разрешение за стопанисване — Териториално разпределение на аптеките — Въвеждане на ограничения, основани на критерий за гъстота на населението — Минимално разстояние между аптеките)

text:
               16.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/2

         Определение на Съда (седми състав) от 17 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte, Италия) — Maurizio Polisseni/Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano
   (Дело C-217/09) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Член 49 ДФЕС - Свобода на установяване - Обществено здраве - Аптеки - Близост - Снабдяване на населението с лекарствени продукти - Разрешение за стопанисване - Териториално разпределение на аптеките - Въвеждане на ограничения, основани на критерий за гъстота на населението - Минимално разстояние между аптеките)
   2011/C 120/02
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Maurizio Polisseni

      Ответници: Azienda Sanitária Locale N. 14 V.C.O. Omegna, António Giuliano

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale del Piemonte — Тълкуване на членове 43, 152 и 153 ЕО — Отваряне на нови аптеки — Национално законодателство, което подчинява разрешението за преместване на една аптека на спазването на минимално разстояние между аптеките

      Диспозитив

               1.

               Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска по принцип национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която налага ограничения върху установяването на аптеки, като предвижда, че:

                           —

                           по принцип във всяка аптечна зона може да бъде създадена само една аптека за всеки 4 000 или 5 000 жители, и

                           —

                           всяка аптека трябва да отговаря на изискването за минимално разстояние от вече съществуващите аптеки, което по общо правило е 200 метра.

               2.

               Същевременно член 49 ДФЕС не допуска подобна национална правна уредба, доколкото основните правила за 4 000 или 5 000 жители и за разстояние от 200 метра препятстват създаването на достатъчен брой аптеки, които да осигурят подходящо фармацевтично обслужване във всяка географска зона с особени демографски характеристики, което следва да се провери от националната юрисдикция.

      (1)  ОВ C 205, 29.8.2009 г.


title: Дело C-141/14: Иск, предявен на 24 март 2014 година — Европейска комисия/Република България

text:
               26.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 159/18

         Иск, предявен на 24 март 2014 година — Европейска комисия/Република България
   (Дело C-141/14)
   2014/C 159/24
   Език на производството: български

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. White, П. Михайлова, C. Hermes)

      Ответник: Република България

      Искания

   Европейската комисия счита, че Съдът следва да установи:

               —

               Тъй като не е включила изцяло териториите на орнитологично важните места в специалната защитена зона „Калиакра“, Република България не е класифицирала като специална защитена зона най-подходящите по брой и площ територии с оглед опазването на биологичните видове по приложение I от Директива 2009/147/ЕО (1) и на редовно срещащите се мигриращи видове, които не са включени в приложение I, в сухоземната и морската географска зона, в която се прилага Директива 2009/147/ЕО. Следователно, по този начин Република България не е изпълнила задълженията си по член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 2009/147/ЕО.

               —

               Като е одобрила проектите „АЕС Гeo Eнeрджи“ ООД, „Уиндтех“ ООД, „Брестиом ООД“, „Дисиб“ ООД, „Еко Енерджи“ ООД и „Лонгман инвестмьнт“ ООД на територията на Орнитологично важното място „Калиакра“, която не е класифицирана като специална защитена зона, а е трябвало да бъде класифицирана, Република България не е изпълнила задълженията си по член 4, параграф 4 от Директива 2009/147/ЕО, както е тълкуван от Съда на ЕС по дела С-96/98 и С-374/98.

               —

               Като е одобрила проекти на територията на специалната защитена зона „Калиакра“, територията от значение за Общността „Комплекс Калиакра“ и специалната защитена зона „Белите Скали“ („Калиакра уинд пауър“ АД, „ЕВН Енертраг Каварна“ ООД, „ЦИД — Атлас“ ЕООД, „Вертикал — Петков и с-ие“ ООД, Голф игрище и спа курорт „Трейшън клифс голф енд спа резорт“ ООД), Република България не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 2 от Директива 92/43/ЕИО (2), както е тълкувана от Съда на EС по дела С-117/03 и С-244/05, тъй като не е взела подходящи мерки за предотвратяване на влошаването на състоянието на естествените местообитания и на местообитанията на биологичните видове, както и обезпокояване на видовете, за които са класифицирани териториите.

               —

               Тъй като не е оценен по подходящ начин кумулативния ефект на проектите, одобрени на територията на орнитологично важното място „Калиакра“, която не е класифицирана като специална защитена зона („АЕС Гeo Eнeрджи“ ООД, „Уиндтех“ ООД, „Брестиом ООД“, „Дисиб“ ООД, „Еко Енерджи“ ООД и „Лонгман инвестмьнт“ ООД), Република България не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 1, във връзка c член 4, параграфи 2 и 3 и приложение III, точка 1, буква (б) от Директива 2011/92/ЕС (3).

               —

               Република България да се осъди да заплати разноските.

      Правни основания и главни доводи

   Република България не е класифицирала територията на специалната защитена зона „Калиакра“ до границите на орнитологично важнoто място „Калиакра“, което представлява нарушение на Директивата за птиците.
   Като е одобрила редица проекти за икономически дейности в специалната защитена зона „Калиакра“, специалната защитена зона „Белите скали“ и в територията от значение за Общността „Комплекс Калиакра“, Република България е нарушила Директивата за птиците, Директивата за местообитанията и Директивата за ОВОС, тъй като е допуснала унищожаването или същественото влошаване състоянието на приоритетни уникални местообитания и местообитания на видове и безпокойството на видове и не е взела предвид кумулативният ефект на голям брой проекти.

      (1)  Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици OB L 20, стр. 7

      (2)  Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна OB L 206, Специално българско издание: глава 15, том 2, стр. 109

      (3)  Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда текст от значение за ЕИП OB L 26, стр. 1


title: Дело C-354/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 31 юли 2007 г. — IFB Stroder Srl/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/9

         Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 31 юли 2007 г. — IFB Stroder Srl/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Дело C-354/07)
   (2007/C 247/12)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Страни в главното производство

      Ищец: IFB Stroder Srl

      Ответник: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Преюдициални въпроси

               1)

               След разпоредбите на член 2 и член 3 (1), с които се уреждат отношенията между органите на държавите-членки и производителите на лекарствени продукти — в смисъл, че цената на даден лекарствен продукт или нейното увеличаване се определя въз основата на предоставените от последните сведения, но в определени от компетентния орган граници, т.е. на основата на диалог между самите производители и органите, които отговарят за контрола върху разходите за лекарствени продукти — член 4, параграф 1 урежда „замразяването на цените на всички лекарствени продукти или само на някои категории от тях“ като мярка от общ характер, на която най-малко веднъж годишно се извършва преглед, чиято цел е да се установи дали макроикономическите условия оправдават замразяването на цените да остане непроменено.
               Разпоредбата предоставя на компетентните органи срок от 90 дни за преглед, като предвижда, че при изтичането му те трябва да обявят какво увеличение или намаление на цените е направено, ако има такова.
               Препращащата юрисдикция поставя въпроса дали в частта относно „намаление на цените, [което] е направено, ако има такова“ тази разпоредба следва да бъде тълкувана в смисъл, че наред с мярката от общ характер, състояща се във възможността да се замразят цените на всички лекарствени продукти или на някои категории от тях, се предвижда и друга мярка от общ характер, състояща се във възможността да се намалят цените на всички лекарствени продукти или на някои категории от тях, или изразът „намаление […], ако има такова“ се отнася само до лекарствените продукти, чийто цени вече са били замразени,

               2)

               Препращащата юрисдикция поставя въпроса дали член 4, параграф 1 — в частта, с която компетентните органи на държавите-членки в случай на замразяване на цените се задължават най-малко веднъж годишно да извършват преглед на това дали макро-икономическите условия оправдават замразяването на цените да остане непроменено — може да се тълкува в смисъл, че ако в отговор на първия поставен въпрос е допуснато намаление на цените, е възможно тази мярка да се прилага няколко пъти в рамките на една година и да се повтаря в продължение на много години (от 2002 г. до 2010 г.),

               3)

               Може ли по смисъла на посочения член 4 — тълкуван с оглед на съображенията, в които се посочва основната цел на мерките за контрол над цените на лекарствени продукти, определена като „издигане на равнището на общественото здраве чрез осигуряване наличието на достатъчни количества лекарствени продукти на приемливи цени и изискването да се избягват различията в мерките, които могат да възпрепятстват или нарушат търговията с лекарствени продукти в рамките на Общността“ — да се счита за съвместимо с общностната уредба приемането на мерки, които се позовават само на „приблизителната“, а не на „установената“ икономическа стойност на разходите (това запитване се отнася и до двата случая)?

               4)

               Трябва ли изискванията, свързани с горните граници на разходите за лекарствени продукти, които всяка държава-членка е компетентна да определя, да се свързват изрично само с разходите за лекарствени продукти или може да се счита, че правомощията на държавите-членки включват и правото на преценка дали да се взимат предвид и сведенията относно други разходи за здравеопазване?

               5)

               Трябва ли произтичащите от директивата принципи на прозрачност и участие на заинтересованите предприятия в мерките относно предвиденото замразяване или общо намаление на цените на лекарства да се тълкуват в смисъл, че е необходимо винаги и непременно да се предвиди възможност за изключения от наложената цена (член 4, параграф 2 от директивата) и конкретно участие на предприятието заявител, с произтичащата от това необходимост администрацията да мотивира евентуалния отказ?

      (1)  Директива 89/105/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно прозрачността на мерките, регулиращи цените на лекарствени продукти за употреба от човека и включването им в обхвата на националните системи за здравно осигуряване (ОВ L 40, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 84).


title: Дело T-470/16: Жалба, подадена на 22 август 2016 г. — X-cen-tek/EUIPO (Изображение на триъгълник)

text:
               17.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/20

         Жалба, подадена на 22 август 2016 г. — X-cen-tek/EUIPO (Изображение на триъгълник)
   (Дело T-470/16)
   (2016/C 383/28)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Варденбург, Германия) (представител: H. Hillers, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на триъгълник) — заявка за регистрация № 14 167 654

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 17 юни 2016 г. по преписка R 2565/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-58/13: Преюдициално запитване, отправено от Consiglio Nazionale Forense (Италия) на 4 февруари 2013 г. — Angelo Alberto Torresi/Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/5

         Преюдициално запитване, отправено от Consiglio Nazionale Forense (Италия) на 4 февруари 2013 г. — Angelo Alberto Torresi/Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata
   (Дело C-58/13)
   2013/C 147/08
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio Nazionale Forense

      Страни в главното производство

      Ищец: Angelo Alberto Torresi

      Ответник: Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 3 от Директива 98/5/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно улесняване на постоянното упражняване на адвокатската професия в държава членка, различна от държавата, в която е придобита квалификацията, в светлината на общия принцип за забрана за злоупотреба с право и член 4, параграф 2 ДЕС във връзка със зачитането на националната идентичност, да се тълкува в смисъл, че задължава националните административни органи да впишат в списъка на трайно установените адвокати италиански граждани, които са извършили злоупотреба с правото на Съюза, и че се противопоставя на национална практика, която позволява на тези органи да отхвърлят молбите за вписване в регистъра на трайно установените адвокати, когато са налице обективни обстоятелства, навеждащи на случай на злоупотреба с правото на Съюза, без да се накърнява, от една страна, зачитането на принципа на пропорционалност и недопускане на дискриминация и, от друга страна, правото на кандидата на обжалване по съдебен ред, за да се позове на евентуални нарушения на правото на установяване и следователно съдебния контрол върху дейността на администрацията?

               2.

               При отрицателен отговор на въпроса по точка 1), следва ли член 3 от Директива 98/5/ЕО, тълкуван в този смисъл, да се счита за недействителен с оглед на член 4, параграф 2 от ДЕС, доколкото позволява заобикаляне на нормативната уредба на държава членка, която обуславя достъпа до адвокатската професия от полагане на държавен изпит, като се има предвид, че този изпит е предвиден в Конституцията на посочената държава и е част от основните принципи за защита на потребителите на професионални услуги и правилното осъществяване на правораздаването?

      (1)  ОВ L 77, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 24.


title: Дело T-702/16 P: Жалба, подадена на 30 септември 2016 г. от José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante, Bernard Gradel срещу решението, постановено на 20 юли 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-126/15, Barroso Truta и др./Съд

text:
               28.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 441/30

      Жалба, подадена на 30 септември 2016 г. от José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante, Bernard Gradel срещу решението, постановено на 20 юли 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-126/15, Barroso Truta и др./Съд
      (Дело T-702/16 P)
      (2016/C 441/35)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: José Barroso Truta (Боферданж, Люксембург), Marc Forli (Lexy, Франция), Calogero Galante (Aix-Sur-Cloie, Белгия), Bernard Gradel (Konacker, Франция) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

         Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени решение на Съда на публичната служба по дело F-126/15, Barroso Truta и др./Съд на ЕС;

            да постанови ново решение, с което

                  —

                  да осъди Съда да заплати 61 121,08 евро на името на г-н Barroso Truta, 129 440,98 евро на името на г-н Forli, 76 324,29 евро на името на г-н Galante и 99 565,13 евро на името на г-н M. Gradel, като внесе посочените суми във фонд или по осигурителна сметка на името на жалбоподателите;

                  —

                  при условията на евентуалност, да осъди Съда да заплати посочените по-горе суми на жалбоподателите, заедно със сложна лихва върху тези суми от 3,1 % годишно, считано от датата на прехвърляне на пенсионните им права в Пенсионната схема на институциите на Европейския съюз;

                  —

                  да осъди Съда да заплати съдебните разноски в двете производства.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага три основания в подкрепа на жалбата си.

                  1.

                  Първото основание е изведено от грешка в прилагането на правото, допусната от Съда на публичната служба (СПС), като е приел, че искът за обезщетение е недопустим с мотива, че ищците не са спазили досъдебната процедура, за която се твърди, че е трябвало да бъде открита с подаването на жалба по административен ред, след това евентуално с жалба по съдебен ред за отмяна на решенията за признаване на бонуса върху осигурителния стаж в пенсионната схема на институциите на Европейския съюз.

                  2.

                  Второто основание е изведено от грешка в прилагането на правото, допусната от СПС, като е приел, че ООСД не извършил никакво служебно нарушение във връзка със съобщаването на предложенията за бонус върху осигурителния стаж, които обаче са се оказали непълни, дори неправилни, тъй като били изпратени на договорно наети служители от функционална група I.

                  3.

                  Третото основание е изведено от грешка в прилагането на правото, допусната от СПС, като е приел, че претендираната от жалбоподателите вреда е хипотетична.


title: Дело C-640/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 14 декември 2011 г. — E.ON Generación, S. L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/12

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 14 декември 2011 г. — E.ON Generación, S. L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado
   (Дело C-640/11)
   2012/C 39/23
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: E.ON Generación, S. L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado

      Преюдициални въпроси

   Член 10 от Директива 2003/87/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета може ли да се тълкува в смисъл, че допуска прилагането на национални законодателни мерки като разглежданите в настоящия случай, чийто предмет и последици са намаляване на възнаграждението за дейността по производство на електроенергия със сума, равна на стойността на квотите за емисии на парникови газове, предоставени безвъзмездно през съответния период?

      (1)  ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78.


title: Дело T-244/08: Решение на Общия съд от 13 декември 2011 г. — Konsum Nord/Комисия (Държавни помощи — Продажна цена на терен — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване — Критерий за частния инвеститор — Определяне на пазарната цена)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/18

         Решение на Общия съд от 13 декември 2011 г. — Konsum Nord/Комисия
   (Дело T-244/08) (1)

   (Държавни помощи - Продажна цена на терен - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Критерий за частния инвеститор - Определяне на пазарната цена)
   2012/C 32/33
   Език на производството: шведски

      Страни

      Жалбоподател: Konsum Nord ekonomisk förening (Umeå, Швеция) (представители: U. Öberg и I. Otken Eriksson, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. Giolito, P. Dejmek и J. Enegren, впоследствие C. Giolito и L. Parpala)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2008/366/ЕО на Комисията от 30 януари 2008 година относно държавна помощ C 35/2006 (ex NN 37/06), предоставена от Швеция на Konsum Jämtland ekonomisk förening (ОВ L 126, стр. 3).

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение 2008/366/ЕО на Комисията от 30 януари 2008 година относно държавна помощ C 35/2006 (ex NN 37/06), предоставена от Швеция на Konsum Jämtland ekonomisk förening.

               2.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и тези на Konsum Nord ekonomisk förening.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008 г.


title: Дело T-240/16: Жалба, подадена на 14 май 2016 г. — Klyuyev/Съвет

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/48

         Жалба, подадена на 14 май 2016 г. — Klyuyev/Съвет
   (Дело T-240/16)
   (2016/C 270/56)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Andriy Klyuyev (Донецк, Украйна) (представители: B. Kennelly и J. Pobjoy, Barristers, R. Gherson и T. Garner, Solicitors)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2016 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС на Съвета относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, и Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 г. за прилагане на Регламент (EС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, в частта относно жалбоподателя, и

               —

               при условията на евентуалност, да обяви, че (1) член 1, параграф 1 oт Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. (изменено) и (2) член 3, параграф 1 oт Регламент (EС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 г. (изменен), са неприложими по отношение на жалбоподателя, тъй като са незаконосъобразни;

               —

               да осъди Съвета да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.

               1.

               Първото основание в подкрепа на искането за отмяна е изведено от твърдението, че Съветът не е определил подходящото правно основание за обжалваните мерки.

                           —

                           Жалбоподателят изтъква, че член 29 ДЕС не е подходящото правно основание за Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г., тъй като оплакването срещу жалбоподателя не го е идентифицирало като лице, което подкопава правовата държава или правата на човека в Украйна (по смисъла на член 23 ДЕС и на общите разпоредби на член 21, параграф 2 ДЕС). Тъй като третото решение за изменение е било недействително, жалбоподателят твърди, че Съветът не е могъл да се позове на член 215, параграф 2 ДФЕС, за да приеме Регламент (EС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 г.

               2.

               Второто основание в подкрепа на искането за отмяна е изведено от твърдението за нарушаване на правата на жалбоподателя по член 6, във връзка с членове 2 и 3 ДЕС и членове 47 и 48 oт Хартата на основните права на Европейския съюз с допускането от Съвета, че съдебните производства в Украйна отговарят на основните права на човека.

               3.

               Третото основание в подкрепа на искането за отмяна е изведено от твърдението, че Съветът е допуснал явни грешки в преценката като е приел, че критерият за включване на жалбоподателя в списъка в член 1, параграф 1 oт Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. (изменено) и член 3, параграф 1 oт Регламент (EС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 г. (изменен) е бил удовлетворен.

               4.

               Четвъртото основание в подкрепа на искането за отмяна е изведено от твърдението, че Съветът е нарушил правото на жалбоподателя на защита и на добра администрация, както и и правото му на ефективна съдебна защита. В частност Съветът не проверил внимателно и безпристрастно дали наведените съображения, за които се предполага, че обосновават повторното му включване в списъка, действително са основателни, предвид становището, представено от жалбоподателя преди това повторно включване.

               5.

               Петото основание в подкрепа на искането за отмяна е изведено от твърдението, че Съветът е нарушил без да се обоснове и непропорционално основните права на жалбоподателя, в това число правото на защита на собствеността му и на доброто му име. Според жалбоподателя обжалваните мерки имат тежки последици както за имуществото му, така и за репутацията му по света. Съветът не е доказал, че замразяването на финансовите средства и икономическите ресурси на жалбоподателя е свързано с каквато и да било легитимна цел, или е обосновано от такава цел и че освен това не било пропорционално на подобна цел.

               6.

               Шестото основание в подкрепа на искането за отмяна е изведено от твърдението, че, ако противно на доводите, изтъкнати в третото основание, член 1, параграф 1 oт Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. (изменено) и член 3, параграф 1 oт Регламент (EС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 г. (изменен), се тълкуват в смисъл, че включват a) всяко разследване на украински орган независимо дали се извършва въз основа на съдебни решение или производство, в рамките на които това решение или производство се контролира или върху тях се осъществява надзор; и/или б) всяка „злоупотреба със служебно положение в качеството му на лице на публична длъжност с цел получаване на неправомерна облага за себе си или за трето лице“, независимо дали се твърди присвояване на публични финансови средства, то в такъв случай критерият за включване в списъка — предвид произволните обхват и приложно поле, които следвали от едно толкова широко тълкуване — бил лишен от подходящо правно основание; и/или бил непропорционален на целите на член 1, параграф 1 от Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. и член 3, параграф 1 oт Регламент (EС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 г. По тази причини разпоредбата била незаконосъобразна.


title: Дело T-78/13: Решение на Общия съд от 5 февруари 2015 г.  — Red Bull/СХВП — Sun Mark (BULLDOG) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „BULLDOG“  — По-ранни международни и национални словни марки „BULL“ и „RED BULL“  — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Идентичност на стоките — Сходство на знаците — Понятие за концептуално сходство — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009)

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/15

         Решение на Общия съд от 5 февруари 2015 г. — Red Bull/СХВП — Sun Mark (BULLDOG)
   (Дело T-78/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „BULLDOG“ - По-ранни международни и национални словни марки „BULL“ и „RED BULL“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Идентичност на стоките - Сходство на знаците - Понятие за концептуално сходство - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 096/18)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Австрия) (представители: първоначално A. Renck, T. Heitmann, avocats, и I. Fowler, solicitor, впоследствие A. Renck и I. Fowler)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представители: първоначално F. Mattina, впоследствие P. Bullock, A. Schifko, след това D. Walicka и накрая M. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Sun Mark Ltd (Middlesex, Обединено кралство)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 16 ноември 2012 г. (преписка R 107/2012-2) относно производство по възражение между Red Bull GmbH и Sun Mark Ltd.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 16 ноември 2012 г. (преписка R 107/2012-2) относно производство по възражение между Red Bull GmbH и Sun Mark Ltd.

               2)

               Отхвърля като недопустимо исканeто на Red Bull да се осъди Sun Mark да заплати съдебните разноски.

               3)

               Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 108, 13.4.2013 г.


title: Дело F-116/14: Жалба, подадена на 23 октомври 2014 г.  — ZZ/Комисия

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/47

         Жалба, подадена на 23 октомври 2014 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-116/14)
   (2015/C 026/63)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: L.Y. Levi, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на изпълнителния директор на Европейския орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване (ЕОЗППО), с което се потвърждава предходно решение за назначаване на жалбоподателката като срочно нает служител в степен AD8, и искане за изплащане на обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които тя твърди, че е претърпяла.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на изпълнителния директор на ЕОЗППО от 24 февруари 2014 г., с което се потвърждава предходно решение от 7 ноември 2013 г. за временно назначаване, считано от 16 септември 2013 г., на жалбоподателката като срочно нает служител в степен AD8 вследствие на процедурата за назначение, открита с обявление № 1327TAAD08 за свободна длъжност;

               —

               да се отмени решението от 24 юли 2014 г., с което е отхвърлена жалбата по административен ред, подадена от жалбоподателката на 25 март 2014 г.;

               —

               да се осъди ответникът да плати обезщетение за имуществени вреди, изразяващи се в разликата между възнаграждението между полученото от жалбоподателката за степен AD 6 от 16 септември 2013 г. насетне и възнаграждението за степен AD8, заедно с лихвите за забава, изчислени според лихвения процент на Европейската централна банка, увеличен с 2 пункта;

               —

               при условията на евентуалност, да се осъди ответникът да плати обезщетение за имуществени вреди, изразяващи се в разликата между възнаграждението за степен AD6 и възнаграждението за степен AD8 между 16 септември 2013 г. и 24 февруари 2014 г., заедно с лихвите за забава, изчислени според лихвения процент на Европейската централна банка, увеличен с 2 пункта;

               —

               да се осъди ответникът да плати обезщетение за неимуществени вреди, оценено по справедливост на 20  000 EUR;

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.


title: Дело T-666/16 P: Жалба, подадена на 20 септември 2016 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 21 юли 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-100/15, De Nicola/ЕИБ

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/25

         Жалба, подадена на 20 септември 2016 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 21 юли 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-100/15, De Nicola/ЕИБ
   (Дело T-666/16 P)
   (2016/C 410/35)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: G. Ferabecoli, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да уважи жалбата и да измени обжалваното съдебно решение, като отмени точки 1 и 2 от диспозитива и точки 33, 46—60, 85—94, 100—106 и 107—109 от решението,

               —

               вследствие на това да отмени или приеме за неприложимо решението от 8 декември 2014 г. на комисията по жалбите и евентуално върне преписката за ново произнасяне, след като определи критериите, с оглед на които да бъде прието новото решение, да установи наличие на тормоз от страна на ЕИБ и да я осъди да му заплати обезщетение за претърпените вреди, посочени в жалбата, или при условията на евентуалност да препрати делото на друг апелативен състав на Общия съд, който да се произнесе по отменените точки след изготвяне на вече поисканата медицинска експертиза.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба е срещу решението на Съда на публичната служба от 21 юли 2016 г., с което е отхвърлена жалбата за отмяна на решението на комисията по жалбите от 8 декември 2014 г. за отхвърляне на жалбата срещу атестационния доклад за жалбоподателя за 2013 г. и решението на ответника да не го повиши. Жалбоподателят моли също така да се установи, че е бил жертва на психически тормоз, и Банката да бъде осъдена да му заплати обезщетение за претърпените по негови твърдения неимуществени вреди, телесно увреждане и имуществени вреди.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят поддържа, че искането за установяване на тормоз се основава на самия член 41 от Правилника за персонала на Банката и следователно не се поставя проблем във връзка със съдържание или материя, които да са извън компетентността на съда на Съюза. В тази връзка подчертава, че задължението на съда на Съюза да се произнесе по искането за установяване на тормоз е признато в практиката на Общия съд.
   Освен това жалбоподателят поддържа, че са налице всички предвидени от съдебната практика условия за уважаване на искането му за обезщетение.
   Жалбоподателят оспорва и точки 46—60 от обжалваното съдебно решение, отнасящи се до искането за отмяна на решението на комисията по жалбите, доколкото Съдът на публичната служба изхожда от предпоставката, че не е доказано, че решението на комисията по жалбите е опорочено поради явна грешка в преценката.


title: Дело C-130/17: Иск, предявен на 10 март 2017 година — Европейска комисия/Република България

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/33

         Иск, предявен на 10 март 2017 година — Европейска комисия/Република България
   (Дело C-130/17)
   (2017/C 144/43)
   Език на производството: български

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Wils, И. Залогин)

      Ответник: Република България

      Искания

               —

               Да бъде установено, че Република България е нарушила задълженията си за изграждане на единно звено за контакт за обмен на електронни сертификати за достъп до биометрични данни в документите за самоличност както по Решение на Комисията С (2009) 7476 от 5 октомври 2009 за изменение на Решение на Комисията C (2008) 8657 за установяване на политика за предоставяне на удостоверения съгласно техническите спецификации към стандартите за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в издавани от държавите-членки паспорти и документи за пътуване, така и по Решение на Комисията С (2011) 5478 от 4 август 2011 г. за изменение на Решение на Комисията C (2002) 3069 за определяне на техническите спецификации за единния формат на разрешителните за пребиваване на граждани на трети държави.

               —

               Република България да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и главни доводи

   Република България не е осигурила изграждането на единно звено за контакт за обмен на електронни сертификати за достъп до биометрични данни в документите за самоличност и по този начин е нарушила задълженията си по горепосочените Решения на Комисията.


title: Дело F-83/10: Жалба, подадена на 23 септември 2010 г. — Giannakouris/Комисия

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/38

         Жалба, подадена на 23 септември 2010 г. — Giannakouris/Комисия
   (Дело F-83/10)
   ()
   2011/C 13/75
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Konstantinos Giannakouris (Roodt-sur-Syre, Люксембург) (представител: V. Christianos, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията за намаляване на предоставената на жалбоподателя надбавка за образование поради това, че дъщеря му получава финансова помощ, предоставена от държава членка под формата на стипендия и на заем

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени най-напред решението за намаляване на предоставената на жалбоподателя „надбавка за образование“, както е определена в извлечението от платежните ведомости за месец февруари 2010 г., а също и в разглежданото извлечение от платежните ведомости, доколкото с него се намалява частично „надбавката за образование“; на второ място — Решението на Комисията от 26 февруари 2010 г. относно намаляването на предоставената на жалбоподателя „надбавка за образование“ и удържането от нея на сума от 770,85 евро, удръжка която е отразена в извлечението от платежните ведомости за месец март 2010 г.; на трето място — извлечението от платежните ведомости за месец март 2010 г., намаляващо предоставената на жалбоподателя „надбавка за образование“, което съдържа удържане със задна дата на сумата от 770, 85 евро; на четвърто място — извлеченията от платежните ведомости за месеците от април до август 2010 г., доколкото с тях се намалява частично „надбавката за образование“; на пето място — Решението на Комисията от 9 юли 2010 г., с което изрично се отхвърля административната жалба;

               —

               да се възстановят на жалбоподателя сумите, които са удържани от него, заедно с лихвите;

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-555/12: Определение на Съда (десети състав) от 14 март 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Tivoli — Италия) — Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini/Comune di Zagarolo (Преюдициално запитване — Харта на основните права на Европейския съюз — Прилагане на правото на Съюза — Липса — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               4.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/6

         Определение на Съда (десети състав) от 14 март 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Tivoli — Италия) — Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini/Comune di Zagarolo
   (Дело C-555/12) (1)

   (Преюдициално запитване - Харта на основните права на Европейския съюз - Прилагане на правото на Съюза - Липса - Явна липса на компетентност на Съда)
   2013/C 129/11
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Tivoli

      Страни в главното производство

      Ищци: Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini

      Ответник: Comune di Zagarolo

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale di Tivoli — Тълкуване на член 47, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и на член 6 от Европейската конвенция за правата на човека във връзка с член 6 от ДЕС и член 52, параграф 3 от Хартата на основните права — Национална правна уредба, която предвижда разпределяне на правомощия между гражданските и административните съдилища, въз основа на разграничение между субективни права и легитимни интереси — Липса на еднозначно разграничаване на посочените понятия

      Диспозитив

   Съдът на Европейския съюз явно няма компетентност да се произнесе по въпросите, отправени от Tribunale di Tivoli (Италия).

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело F-33/12: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 28 февруари 2013 г. — Pepi/ERCEA (Публична служба — Договорно наети служители — Договорно наети служители със спомагателни функции — Назначаване — Класиране при назначаване — Член 3а, член 3б и член 86 от УРДС — ERCEA — Вътрешни правила за класиране на договорно наети служители)

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/34

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 28 февруари 2013 г. — Pepi/ERCEA
   (Дело F-33/12) (1)

   (Публична служба - Договорно наети служители - Договорно наети служители със спомагателни функции - Назначаване - Класиране при назначаване - Член 3а, член 3б и член 86 от УРДС - ERCEA - Вътрешни правила за класиране на договорно наети служители)
   2013/C 147/65
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Jean Pepi (Брюксел, Белгия) (представител: адв. M. Velardo)

      Ответник: Изпълнителна агенция на Европейския съвет за научни изследвания (ERCEA) (представители: г-жа M. Oliván Avilés и г-н G. Bambara)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на договора на жалбоподателя, сключен с ERCEA, доколкото жалбоподателят е класиран в степен AD 10

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като явно неоснователна.

               2.

               Осъжда г-н Pepi да понесе направените от него съдебни разноски както и тези на Изпълнителната агенция на Европейския съвет за научни изследвания.

               3.

               Съветът на Европейския съюз, встъпила страна, понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 184 от 23.6.2012 г., стр. 23


title: Дело C-492/10: Решение на Съда (първи състав) от 1 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Австрия) — Immobilien Linz GmbH & Co KG/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr (Данъчни въпроси — Директива 69/335/ЕИО — Косвени данъци — Набиране на капитал — Член 4, параграф 2, буква б) — Трансакции, облагаеми с данък върху вноската — Увеличаване на активите на дружество — Престация, извършена от съдружник — Поемане на загубите, претърпени вследствие на задължение, предхождащо възникването им)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/11

         Решение на Съда (първи състав) от 1 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Австрия) — Immobilien Linz GmbH & Co KG/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   (Дело C-492/10) (1)

   (Данъчни въпроси - Директива 69/335/ЕИО - Косвени данъци - Набиране на капитал - Член 4, параграф 2, буква б) - Трансакции, облагаеми с данък върху вноската - Увеличаване на активите на дружество - Престация, извършена от съдружник - Поемане на загубите, претърпени вследствие на задължение, предхождащо възникването им)
   2012/C 32/18
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Immobilien Linz GmbH & Co KG

      Ответник: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Предмет

   Преюдициално запитване — Unabhängiger Finanzsenat, Auβеnstelle Linz — Тълкуване на член 4, параграф 2, буква б) от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху набирането на капитал (ОВ L 249, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 9) — Транзакции, облагаеми с данък върху вноската — Увеличаване на активите на капиталово дружество — Евентуално включване в тези активи на задължението, поето от публичноправно образувание, което е единственият съдружник в това дружество, да поеме загубите на последното

      Диспозитив

   Член 4, параграф 2, буква б) от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху набирането на капитал, изменена с Директива 85/303/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 година, трябва да се тълкува в смисъл, че поемането на загубите на дружество, което е извършено от съдружник в изпълнение на поето от него преди претърпяване на тези загуби задължение и което е насочено единствено към покриването им, не увеличава активите на това дружество.

      (1)  ОВ C 13, 15.1.2011 г.


title: Дело T-219/07: Иск, предявен на 25 юни 2007 г. — DSV Road/Комисия

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/36

         Иск, предявен на 25 юни 2007 г. — DSV Road/Комисия
   (Дело T-219/07)
   (2007/C 211/69)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Da Naamloze Vennootschap DSV Road (представители: A. Poelmans, advocaat, A. Calewaert, advocaat и R. de Wit, advocaat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решението на Комисията на Европейските общности от 24 април 2007 година относно молбата на Кралство Белгия, нотифицирано под номер REC 05/02, C (2007)1776, с което се определя, че вносните мита в размер на 16 004,65 EUR, които са предмет на молбата на Кралство Белгия от 12 август 2002 г., трябва да бъдат възстановени и че липсва основание за опрощаването им;

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските по настоящото производство.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът е внасял дискети от Тайланд, които са били предмет на преференциално правило в рамките на общата система за преференции, доколкото според член 80 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 (1) за вноса е издаден сертификат за произход формуляр А от тайландските органи.
   При всяко митническо деклариране ищецът е представял сертификат за произход формуляр А, издаден от тайландските органи, при което белгийските власти са определяли преференциално тарифно третиране.
   Някои от сертификатите, издадени от тайландските органи, обаче са били обявени за невалидни, в резултат на което съответните стоки не са подлежали на преференциално тарифно третиране при вноса им в ЕС.
   Комисията е заключила в оспорваното решение, че сумата по възникналото в резултат на това митническо задължение трябва да бъде събрана ex post facto.

   На първо място ищецът изтъква, че Комисията следвало да установи, че дължимите съгласно член 220, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 (2) сборове не е трябвало да бъдат допълнително събирани. Издаването на сертификатите за произход формуляр А се е дължало на грешка от страна на тайландските органи и липсват доказателства, че износителите са представили погрешно фактите. По-нататък ищецът твърди, че налице била грешка, доколкото тайландските органи са знаели или е трябвало да знаят, че въпросните стоки не са отговаряли на условията за преференциално третиране.
   На второ място ищецът посочва, че Комисията е трябвало да опрости митата в съответствие с член 239 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 предвид факта, че били налице специални условия.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността (OВ 1993 L 253, стp. 1).

      (2)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (OВ 1992 L 302, стp. 1).


title: Дело T-341/07: Решение на Общия съд от 23 ноември 2011 г. — Sison/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания — Обща позиция 2001/931/ОВППС и Регламент (ЕО) № 2580/2001 — Отмяна на мярка за замразяването на средства с решение на Общия съд — Извъндоговорна отговорност — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)

text:
               14.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/10

         Решение на Общия съд от 23 ноември 2011 г. — Sison/Съвет
   (Дело T-341/07) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания - Обща позиция 2001/931/ОВППС и Регламент (ЕО) № 2580/2001 - Отмяна на мярка за замразяването на средства с решение на Общия съд - Извъндоговорна отговорност - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)
   2012/C 13/19
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Jose Maria Sison (Утрехт, Нидерландия) (представители: J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gürses и W. Kaleck)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop, E. Finnegan и R. Szostak)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels, M. de Mol, Y. de Vries, M. Noort, J. Langer и M. Bulterman); Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Behzadi Spencer и I. Rao); и Европейска комисия (представители: първоначално P. Aalto и S. Boelaert, впоследствие S. Boelaert и P. Van Nuffel)

      Предмет

   След Решение на Общия съд от 30 септември 2009 г. по дело Sison/Съвет (T-341/07, Сборник, стр. II-3625), делото има за предмет иск за обезщетение, по същество насочен към поправяне на вредата, която жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат от ограничителните мерки за борба с тероризма, постановени срещу него.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска за обезщетение.

               2.

               В производството за отмяна Съветът на Европейския съюз понася своите собствени съдебни разноски, както и тези на г-н Jose Maria Sison.

               3.

               В производството за обезщетение г-н Sison понася своите собствени съдебни разноски, както и тези на Съвета.

               4.

               Кралство Нидерландия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Съединени дела C-248/15 P, C-254/15 P и C-260/15 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 26 януари 2017 г. — „Макском“ ЕООД, City Cycle Industries, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (Обжалване — Дъмпинг — Регламент за изпълнение (ЕС) № 501/2013 — Внос на велосипеди, изпращани от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис — Разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено върху вноса на велосипеди с произход от Китай, към този внос — Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Член 13 — Заобикаляне — Член 18 — Неоказване на съдействие — Доказване — Съвкупност от съвпадащи косвени доказателства — Противоречие в мотивите — Липса на мотиви — Нарушение на процесуалните права)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/14

         Решение на Съда (четвърти състав) от 26 януари 2017 г. — „Макском“ ЕООД, City Cycle Industries, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
   (Съединени дела C-248/15 P, C-254/15 P и C-260/15 P) (1)

   ((Обжалване - Дъмпинг - Регламент за изпълнение (ЕС) № 501/2013 - Внос на велосипеди, изпращани от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис - Разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено върху вноса на велосипеди с произход от Китай, към този внос - Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Член 13 - Заобикаляне - Член 18 - Неоказване на съдействие - Доказване - Съвкупност от съвпадащи косвени доказателства - Противоречие в мотивите - Липса на мотиви - Нарушение на процесуалните права))
   (2017/C 104/21)
   Език на производството: английски

      Страни

   (Дело C-248/15 P)

      Жалбоподател:„Макском“ ЕООД (представители: L. Ruessmann, avocat и J. Beck, Solicitor)

      Други страни в производството: City Cycle Industries (представители: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, и F.-C. Laprévote, avocat), Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално S. Boelaert, впоследствие H. Marcos Fraile и B. Driessen, подпомагани от R. Bierwagen и C. Hipp, Rechtsanwälte) и Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и M. França)

      (Дело C-254/15 P)

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и M. França)

      Други страни в производството: City Cycle Industries (представители: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, и F.-C. Laprévote, avocat), Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално S. Boelaert, впоследствие H. Marcos Fraile и B. Driessen, подпомагани от R. Bierwagen и C. Hipp, Rechtsanwälte) и „Макском“ ЕООД (представители: L. Ruessmann, avocat, и M. J. Beck, solicitor)

      (Дело C-260/15 P)

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално S. Boelaert, впоследствие H. Marcos Fraile и B. Driessen, подпомагани от R. Bierwagen и C. Hipp, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството City Cycle Industries (представители: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, и F.-C. Laprévote, avocat), Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и M. França) и „Макском“ ЕООД (представители: L. Ruessmann, avocat, и M. J. Beck, solicitor)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите по дела C-248/15 P, C-254/15 P и C-260/15 P.

               2)

               „Макском“ ЕООД, Съветът на Европейския съюз и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски и тези на City Cycle Industries както в първоинстанционното производство по дело T-413/13, така и в производствата по обжалване.

      (1)  ОВ C 262, 10.8.2015 г.

      ОВ C 254, 3.8.2015 г.


title: Дело C-252/15 P: Решение на Съда (шести състав) от 17 март 2016 г. — Naazneen Investments Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Energy Brands, Inc. (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Производство по отмяна — Член 51, параграф 1, буква a) — Словна марка на Общността „SMART WATER“ — Реално използване — Задължение за мотивиране — Член 75)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/20

         Решение на Съда (шести състав) от 17 март 2016 г. — Naazneen Investments Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Energy Brands, Inc.
   (Дело C-252/15 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Производство по отмяна - Член 51, параграф 1, буква a) - Словна марка на Общността „SMART WATER“ - Реално използване - Задължение за мотивиране - Член 75))
   (2016/C 156/28)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Naazneen Investments Ltd (представители: P. Goldenbaum и I. Rohr, Rechtsanwältinnen)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: D. Gája и A. Folliard-Monguiral), Energy Brands, Inc. (представители: S. Malynicz, Barrister, D. Stone и A. Dykes, Solicitors)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Naazneen Investments Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело C-102/16: Преюдициално запитване от Raad van State (Белгия), постъпило на 19 февруари 2016 г. — Vaditrans BVBA/Belgische Staat

text:
               10.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/8

         Преюдициално запитване от Raad van State (Белгия), постъпило на 19 февруари 2016 г. — Vaditrans BVBA/Belgische Staat
   (Дело C-102/16)
   (2016/C 165/09)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vaditrans BVBA

      Ответник: Belgische Staat

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 8, параграфи 6 и 8 от Регламент (ЕО) № 561/2006 (1) на Европейския Парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета да се тълкува в смисъл, че нормалните седмични почивки по смисъла на член 8, параграф 6 от този регламент не могат да се ползват в превозното средство?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е положителен: нарушава ли в случая член 8, параграфи 6 и 8 във връзка с член 19 от Регламент № 561/2006 установения в член 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2) принцип на законността в наказателното право, поради обстоятелството, че посочените по-горе разпоредби на регламента не предвиждат изрична забрана нормалните седмични почивки по смисъла на член 8, параграф 6 от посочения регламент да се ползват в превозното средство?

               3)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: в този случай разрешава ли Регламент № 561/2006 на държавите членки да установят в националното си законодателство забрана за ползване в превозното средство на нормалните седмични почивки по смисъла на член 8, параграф 6 от този регламент?

      (1)  ОВ, L 102, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214.

      (2)  ОВ 2000, C 364, стр. 1.


title: Дело T-152/13: Жалба, подадена на 15 март 2013 г. — Sea Handling/Комисия

text:
               4.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/28

         Жалба, подадена на 15 март 2013 г. — Sea Handling/Комисия
   (Дело T-152/13)
   2013/C 129/53
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Италия) (представители: B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo, M. Merla и L. Cappelletti, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, с което Комисията обявява приетите от SEA мерки под формата на увеличения на капитала в полза на SEA Handling за държавни помощи, несъвместими с общия пазар, и разпорежда възстановяването им,

               —

               при условията на евентуалност — да отмени член 3 от обжалваното решение в частта му относно разпореждането на Комисията за възстановяване на предполагаемите държавни помощи,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното решение по настоящото дело е същото като по дело T-125/13, Италианска република/Комисия.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от няколко нарушения от процесуален характер.

                           —

                           В това отношение се сочи нарушение на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41) и на процесуалните права на SEA Handling, както и несъбиране на доказателства по отношение на обхвата на разследвания период поради липсата на разследване и предварителна оценка по отношение на периода 2006—2010 г.

                           —

                           Сочи се и нарушение на принципите на правна сигурност и добра администрация във връзка с продължителността на производството и по-специално необоснованата прекомерна продължителност на предварителното разследване.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС във връзка с отпускането на публични средства.

                           —

                           В това отношение се сочи липсата на мотиви и на събиране на доказателства по отношение на неангажирането на държавните финанси; както и недоказване на предоставянето на средства от страна на държавата.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС във връзка с отговорността.

                           —

                           Според жалбоподателя обжалваното решение не се основава на индивидуална преценка на отделните решения за увеличение на капитала и Комисията не е изложила мотивите, поради които счита, че е налице единно намерение за държавно подпомагане в полза на SEA Handling за периода 2002—2010 г.

                           —

                           В това отношение се посочва още, че сочените от Комисията улики са негодни да докажат отговорността на държавата за мерките, като Комисията е пропуснала да разгледа приведените от страните елементи за доказване на липсата на отговорност на държавата за мерките.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС във връзка с доктрината за частния инвеститор.

                           —

                           Според жалбоподателя Комисията не е доказала, че в конкретния случай съпоставим със SEA частен инвеститор не се е спрял на възможността за рекапитализация на контролираното от него дружество, а се е ограничила с общо оспорване на правилността на използваните от SEA параметри за целите на управленското му решение.

                           —

                           Можело да бъде изведена и липса на поставяне в контекст на мерките в рамките на групата SEA и неправилна преценка на фактическите обстоятелства по отношение на сравнението между SEA Handling и другите оператори на пазара, както и неправилно прилагане на принципа за частния инвеститор поради липса на анализ на отделните операции по увеличение на капитала.

               5.

               Петото правно основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 3 ДФЕС.

                           —

                           В това отношение жалбоподателят извежда грешка в прилагането на правото във връзка с приложното поле на Насоките за сектора на летищата, доколкото последните не са приложими към разглеждания случай.

                           —

                           Можело да бъде изведена и явна грешка в преценката и липса на мотиви за прилагането на Насоките за спасяване и преструктуриране [на предприятия в затруднение], доколкото Комисията била преценила неправилно значението на изискването за възстановяване на рентабилността на дружеството в дългосрочен план, неправилно била отхвърлила компенсаторните мерки, предложени от SEA в контекста на преструктурирането на контролираното от него дружество и не била отчела надлежно обстоятелството, че спорните увеличения на капитала били извършени винаги в границите на абсолютно необходимия минимум за преструктуриране на дружеството.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от незаконосъобразност на разпореждането за възстановяване.

                           —

                           Жалбоподателят твърди незаконосъобразност на разпореждането за възстановяване поради нарушение на принципа за защита на оправданите правни очаквания и задължението за мотивиране.


title: Дело F-52/15: Решение на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 29 октомври 2015 г. — Xenakis/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Автоматично пенсиониране — Възраст за пенсиониране — Искане за оставане на работа — Член 52, алинея втора от Правилника — Отказ лицето да бъде оставено на работа — Интерес на службата)

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/44

         Решение на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 29 октомври 2015 г. — Xenakis/Комисия
   (Дело F-52/15) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Автоматично пенсиониране - Възраст за пенсиониране - Искане за оставане на работа - Член 52, алинея втора от Правилника - Отказ лицето да бъде оставено на работа - Интерес на службата))
   (2015/C 406/46)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Yannis Xenakis (Волюве Сен Пиер, Белгия) (представители: S. Rodrigues и A. Blot, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Ehrbar)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението на Комисията, с което се отхвърля искането на жалбоподателя да продължи да изпълнява длъжността си и съответно се потвърждава автоматичното му пенсиониране на 31 октомври 2014 г., и искане за обезщетение (заедно с лихви) за твърдените от жалбоподателя имуществени вреди и за символична сума от 1 EUR като обезщетение за твърдените от него неимуществени вреди.

      Диспозитив на решението

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Xenakis да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати направените от Европейската комисия съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 190, 8.6.2015 г., стр. 38.


title: Дело C-380/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 6 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunal administratif — Люксембург) — DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C/Administration des contributions en matière d'impôts (Свобода на установяване — Член 49 ДФЕС — Данъчно законодателство — Данък върху имуществото — Условия за предоставяне на правото на намаление на данъка върху имуществото — Изгубване на качеството на задължено лице по данъка върху имуществото след преместването на седалището в друга държава членка — Ограничаване — Обосноваване — Императивни съображения от общ интерес)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 6 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunal administratif — Люксембург) — DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C/Administration des contributions en matière d'impôts
   (Дело C-380/11) (1)

   (Свобода на установяване - Член 49 ДФЕС - Данъчно законодателство - Данък върху имуществото - Условия за предоставяне на правото на намаление на данъка върху имуществото - Изгубване на качеството на задължено лице по данъка върху имуществото след преместването на седалището в друга държава членка - Ограничаване - Обосноваване - Императивни съображения от общ интерес)
   2012/C 355/10
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal administratif

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C

      Ответник: Directeur de l'Administration des contributions en matière d'impôts

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal administratif — Тълкуване на член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Данъчно законодателство — Данък върху имуществото — Национална правна уредба, която подчинява предоставянето на правото на намаление на данъка върху имуществото на условието лицето да продължи да бъде облагано с този данък в съответната държава членка през следващите пет години на данъчно облагане — Изгубване на качеството на задължено лице по данъка върху имуществото след преместването на седалището в друга държава членка

      Диспозитив

   Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която предоставянето на намаление на данъка върху имуществото е подчинено на условието лицето да продължи да бъде облагано с този данък през следващите пет години на данъчно облагане.

      (1)  ОВ C 298, 8.10.2011 г.


title: Дело C-554/11 P: Жалба, подадена на 2 ноември 2011 г. от Internationaler Hilfsfonds eV срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 21 септември 2011 г. по дело T-141/05 RENV, Internationaler Hilfsfonds eV/Европейска комисия

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/32

      Жалба, подадена на 2 ноември 2011 г. от Internationaler Hilfsfonds eV срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 21 септември 2011 г. по дело T-141/05 RENV, Internationaler Hilfsfonds eV/Европейска комисия
      (Дело C-554/11 P)
      (2012/C 25/60)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Internationaler Hilfsfonds eV (представител: H. Kaltenecker, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отмени Определението от 21 септември 2011 г. и делото да се върне на Общия съд с указание за ново разглеждане след постановяване на решението по дело T-300/10;
                  при условията на евентуалност, сам да се произнесе по делото;

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски във връзка с междинното производство, по което е постановено обжалваното определение, както и съдебните разноски в производството по обжалване.

         Правни основания и основни доводи

      Жалбата е подадена срещу Определение на Общия съд от 21 септември 2011 г. по дело T-141/05 RENV, с което е обявена липсата на основание за постановяване на решение по същество в производство, образувано от жалбоподателя, който е жалбоподател и в първоинстанционното производство срещу решение на Комисията от 2005 г. Първоначалната жалба е срещу отказ на Комисията да предостави на жалбоподателя пълен достъп до преписката по договор LIEN 97-2011.
      С жалбата жалбоподателят оспорва Определението на Общия съд поради неправилно прилагане на процесуалните правила, по-специално поради липсата на съгласуване на производствата по дела T-36/10 и T-141/05 RENV, с което според жалбоподателя съществено са нарушени неговите интереси. Освен това Общият съд е постановил неправилно и неблагоприятно за жалбоподателя решение в частта му за разноските.


title: Дело T-158/13: Решение на Общия съд от 15 септември 2015 г. — Iralco/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран за предотвратяване на ядреното разпространение — Замразяване на средства — Грешка в преценката)

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/30

         Решение на Общия съд от 15 септември 2015 г. — Iralco/Съвет
   (Дело T-158/13) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран за предотвратяване на ядреното разпространение - Замразяване на средства - Грешка в преценката))
   (2015/C 363/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Iranian Aluminium Co. (Iralco) (Техеран, Иран) (представители: S. Millar и S. Ashley, solicitors, M. Lester и M. Happold, barristers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и I. Rodios)

      Предмет

   Искане за отмяна, от една страна, на Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 356, стр. 71), доколкото с него фирмата на жалбоподателя е включена в списъка по приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39), и от друга страна, на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 356, стр. 55), доколкото с него фирмата на жалбоподателя е включена в списъка по приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1).

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото с него фирмата на Iranian Aluminium Co. (Iralco) е включена в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС

               2)

               Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото с него фирмата на Iralco е включена в приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010.

               3)

               Запазва действието на Решение 2012/829 по отношение на Iralco до момента, в който решението за отмяна на Регламент за изпълнение № 1264/2012 породи действие.

               4)

               Съветът на Европейския съюз понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Iralco.

      (1)  ОВ C 147, 25.5.2013 г.


title: Дело C-226/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 28 април 2017 г. — Brigitte Wittmann/TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/17

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 28 април 2017 г. — Brigitte Wittmann/TUIfly GmbH
   (Дело C-226/17)
   (2017/C 231/21)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: Brigitte Wittmann

      Ответник: TUIfly GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) отсъствието поради отпуск по болест на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач? При утвърдителен отговор на първия въпрос: Какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: Представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 спонтанното отсъствие на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач поради спиране на работата, което не е в съответствие с трудовото законодателство и колективните трудови договори (незаконна стачка, „wilder Streik“)? Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен: Какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               3)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: Трябва ли извънредното обстоятелство да е било налице при самия анулиран полет или опериращият въздушен превозвач има право по икономически съображения да изготви нов график на полетите?

               4)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: Предотвратимостта до извънредното обстоятелство ли се отнася или до последиците от настъпването на това обстоятелство?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).