title: Дело T-536/19: Жалба, подадена на 27 юли 2019 г. — Militos Symvouleftiki/Комисия

text:
               21.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/37

      Жалба, подадена на 27 юли 2019 г. — Militos Symvouleftiki/Комисия
      (Дело T-536/19)
      (2019/C 357/45)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Militos Symvouleftiki AE (Атина, Гърция) (представител: K. Farmakidis-Markou, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението за отмяна, нотифицирано на 29 май 2019 г., на обявление за обществена поръчка № PR/2018-16/ATH относно сключването на рамково споразумение за предоставянето на услуги в сектора на организиране на комуникационни дейности, публикувано в ОВ 2019/S 110-267174.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Правото основание за отмяна е изведено от погрешни и необосновани мотиви на обжалвани акт и от явна грешка в преценката. Противно на посоченото в мотивите на обжалвания акт, офертата на жалбоподателя не надхвърля определения за проекта бюджет и не е доказано изрично, че всички оферти надхвърлят определения бюджет.

                  2.

                  Второто основание за отмяна е изведено от неправилно прилагане на разпоредбата от обявлението за обществена поръчка, която определя метода за сравнителна оценка на офертите като основание за изключването им или като формално изискване за подаване на офертата. Сборът на референтните цени, който съгласно обжалвания акт надхвърля определения в рамковото споразумение бюджет, е само инструмент за определяне на най-изгодната оферта и не отразява точно нуждите на пазара на услугите към момента на изпълнение на споразумението.

                  3.

                  Третото основание за отмяна е изведено от злоупотреба с правомощието по член 171 от финансовия регламент. Мотивите за отмяна на обявлението за обществена поръчка са противоречиви — с други думи показват, че нуждите на възлагащия орган са надценени и че следователно съществува разумна вероятност за намаляване на окончателната цена на рамковото споразумение към момента на изпълнението му — и непълни — с други думи не доказват изрично, че всички оферти на участващите дружества надхвърлят бюджета — така че се създава обективното впечатление, че актът е приет по различна от посочената причина.

                  4.

                  Четвъртото основание за отмяна е изведено от липсата на мотиви относно неприлагането на член 169, параграф 2 от Регламент 2018/1046 (1).

         (1)  Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (ОВ L 193, 2018 г., стр. 1).


title: Дело T-573/19: Жалба, подадена на 16 август 2019 г. — DS и др./Комисия и ЕСВД

text:
               21.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/38

      Жалба, подадена на 16 август 2019 г. — DS и др./Комисия и ЕСВД
      (Дело T-573/19)
      (2019/C 357/46)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: DS и още 718 жалбоподатели (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

         Ответници: Европейска комисия и Европейска служба за външна дейност

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решението за определяне на броя платен годишен отпуск на жалбоподателите за 2019 г.,

                  —

                  да осъди във всички случаи Комисията и ЕСВД да заплатят съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват само едно основание, а именно възражение за незаконосъобразност на член 6 от приложение X към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, като излагат същите мотиви като тези на Общия съд в решение от 4 декември 2018 г., Carreras Sequeros и др./Комисия, (T-518/16, EU: T: 2018: 873). Според жалбоподателите ответните институции отказали да приложат посоченото решение, въпреки че действието му не било спряно, а това било равносилно на незаконно спиране на изпълнението на решение на Общия съд.


title: Дело T-575/19: Жалба, подадена на 19 август 2019 г. — EI/Комисия

text:
               21.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/38

      Жалба, подадена на 19 август 2019 г. — EI/Комисия
      (Дело T-575/19)
      (2019/C 357/47)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: EI (представител: R. Mbonyumutwa, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателката моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да осъди Европейската комисия да ѝ заплати обезщетение:

                              —

                              първо, за неимуществените вреди, които е претърпяла в резултат на дискриминацията поради цвета на кожата ѝ и да ѝ изплати на това основание 123 600 EUR (сто двадесет и три хиляди и шест стотин евро) и,

                              —

                              второ, за имуществените вреди, които тя е понесла поради липсата на повишаване и на увеличаване на възнаграждението вследствие на дискриминацията, и да ѝ изплати на това основание 48 670,56 EUR (четиридесет и осем хиляди шест стотин и седемдесет евро и петдесет и шест цента);

                  —

                  да задължи Европейската комисия да оцени повторно заслугите на жалбоподателката по безпристрастен и обективен начин и евентуално тя да бъде повишена;

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си срещу решението на органа по назначаване от 23 май 2019 г. за отхвърляне на нейната жалба по административен ред срещу решението за неповишаване и за публикуване на окончателния списък на повишенията за 2018 г., жалбоподателката изтъква две основания.

                  1.

                  Първо основание, изведено от явни грешки в преценката в процедурата по повишаване. То се разделя на четири части.

                              —

                              Първата част е изведена от неточността и субективността на докладите за оценка на длъжностните лица. В това отношение жалбоподателката счита, че са били допуснати три грешки. Първата грешка се свързва с факта, че докладите на жалбоподателката са били съставени от едно и също лице, втората с неточността на съдържанието на докладите за оценка, а третата произтича от неотчитането на самооценката на жалбоподателката.

                              —

                              Втората част е изведена от липсата на обективен тест за оценка на владеенето на езици. В това отношение жалбоподателката счита, че са били допуснати три грешки. Първата грешка се свързва с факта, че докладите на жалбоподателката са били съставени от едно и също лице, втората с неизползването на обективните тестове, които съществуват на пазара, а третата произтича от факта, че оценката не съответства на реалността.

                              —

                              Третата част е изведена от субективността на оценката що се отнася до упражняваните функции.

                              —

                              Четвъртата част е изведена от субективността на избора на фактическите елементи, които да се вземат предвид.

                  2.

                  Второ основание, изведено от нарушение на принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация. В това отношение жалбоподателката изтъква два довода.

                              —

                              С първия довод се твърди, че субективността, произтичаща от процедурата за повишаване, е единствено в ущърб на жалбоподателката.

                              —

                              С втория довод се твърди, че в отговор на запитванията за причините, поради които тя не е повишена, нейният пряк началник ѝ отговорил по електронната поща, които доказвало, че процедурата по повишаване не е нито обективна, нито безпристрастна.


title: Дело T-753/18: Решение на Общия съд от 5 септември 2019 г. — C&A/EUIPO (#BESTDEAL) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „#BESTDEAL“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               21.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/33

      Решение на Общия съд от 5 септември 2019 г. — C&A/EUIPO (#BESTDEAL)
      (Дело T-753/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „#BESTDEAL“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 357/41)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: C&A AG (Цуг, Швейцария) (представител: P. Koch Moreno, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: V. Ruzek)

         Предмет

      Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26 октомври 2018 г. (преписка R 1234/2018-2), постановено във връзка заявка за регистрация на фигуративния знак „#BESTDEAL“ като марка на Европейския съюз.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     C&A AG понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

         (1)  ОВ C 65, 18.2.2019 г.


title: Дело T-584/19: Жалба, подадена на 22 август 2019 г. — thyssenkrupp/Комисия

text:
               21.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/41

      Жалба, подадена на 22 август 2019 г. — thyssenkrupp/Комисия
      (Дело T-584/19)
      (2019/C 357/50)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: thyssenkrupp AG (Дуисбург-Есен, Германия) (представители: M. Klusmann, J. Ziebarth, и M. Dästner, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението в неговата цялост,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски по настоящото производство, включително свързаните с евентуалните встъпили страни.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква седем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Според първото основание ответникът е допуснал грешка при определянето на нови съответни продуктови пазари за горещо поцинкована стомана за употреба при автомобилите (наричана по-нататък „Auto HDG“) и за някои видове опаковъчна стомана, като това е довело до неправилен анализ на пазарната сила след сливането, по-специално защото Решението не отчита съществени елементи, свързани със заместимостта от гледна точка на търсенето и на предлагането. Затова жалбоподателят смята, че ответникът неправилно не е включил електрогалванизираната стомана при определянето на пазара и не е отчел взаимозаменяемостта на галванизираните продукти, предназначени за автомобилите и за индустрията.

                  2.

                  Според второто основание ответникът е допуснал грешка, като е определил пазари с обхват ЕИП, вместо за целия свят, що се отнася както до Auto HDG, така и до опаковъчната стомана. Ето защо ответникът неправилно е изтълкувал резултатите от пазарното си проучване и от преценката на вътрешните документи, предоставени от страните, и не е спазил съответната процедура, нито се е съобразил с принципите, присъщи на надлежното провеждане на процедурата, като не е извършил достатъчно задълбочен икономически анализ. Освен това жалбоподателят твърди, че Комисията се е позовала на неубедителни доказателства, за да заключи, че потоците на внос не оказват влияние върху цените в ЕИП на Auto HDG и на опаковъчната стомана.

                  3.

                  Според третото основание Комисията е допуснала съществено процесуално нарушение, както и грешка по същество, като е установила значително възпрепятстване на ефективната конкуренция във връзка с отделен продуктов пазар за Auto HDG.

                  4.

                  Според четвъртото основание, що се отнася до отделните продуктови пазари за покалаена ламарина, електролитно хромирани листове (ECCS) и ламинирана стомана, оценката на конкуренцията от Комисията се основава на неправилно тълкуване и прилагане на критерия за значително възпрепятстване на ефективната конкуренция, като неправомерно са комбинирани несъвместими помежду им елементи на значително възпрепятстване на ефективната конкуренция, произтичащо от самостоятелно господстващо положение и от хоризонтални некоординирани последици (олигопол). Освен това жалбоподателят изтъква явна грешка в преценката относно вноса, основана на подбрани цитати от пазарното проучване и няколко неправилно тълкувани вътрешни документа, което е довело до неоправдано неотчитане от страна на ответника на значението на високите нива на вноса при покалаената ламарина и електролитно хромираните листове, както и на възможността предприятия за повторно валцоване да навлязат на пазара, както се е случило в други части на света.

                  5.

                  Според петото основание коригиращите мерки, предложени по отношение на Auto HDG и опаковъчната стомана, са били отхвърлени неправомерно от ответника. Жалбоподателят твърди още, че Комисията не е извършила надлежно допитване до участниците на пазара във връзка с предложените коригиращи мерки.

                  6.

                  Според шестото основание Комисията е нарушила задължението си за мотивиране, що се отнася до отпадането на първоначалните ѝ опасения, изразени в изложението на възраженията, във връзка с електротехническата стомана със зърнесто-ориентирана структура.

                  7.

                  Според седмото основание ответникът е допуснал процесуално нарушение, като не е изискал да получи отговор на множество искания за информация, които са били изпратени до участниците на пазара във фаза I и фаза II от пазарното проучване и в много от случаите са останали без отговор. Жалбоподателят поддържа, че това е довело до процесуално нарушение и до изопачаване на доказателствата.


title: Дело T-595/19: Жалба, подадена на 30 август 2019 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)

text:
               21.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/42

      Жалба, подадена на 30 август 2019 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)
      (Дело T-595/19)
      (2019/C 357/51)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Никозия, Кипър) (представители: S. Malynicz, QC, S. Baran, Barrister, и V. Marsland, Solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Fontana Food AB (Tyresö, Швеция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка словна марка на Европейския съюз „GRILLOUMI BURGER“ — заявка за регистрация № 15 963 283

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 юни 2019 г. по преписка R 1356/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди ответника да поеме собствените си разноски и да заплати тези на жалбоподателя за отмяна.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-621/17: Определение на Общия съд от 18 юли 2019 г. — Taminco и Arysta LifeScience Great Britain/ЕОБХ

text:
               21.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/43

      Определение на Общия съд от 18 юли 2019 г. — Taminco и Arysta LifeScience Great Britain/ЕОБХ
      (Дело T-621/17) (1)

      (2019/C 357/52)
      Език на производството: английски
      Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 374 от 6.11.2017


title: Дело T-335/19: Определение на Общия съд от 23 август 2019 г. — Cantieri del Mediterraneo/Комисия

text:
               21.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/44

      Определение на Общия съд от 23 август 2019 г. — Cantieri del Mediterraneo/Комисия
      (Дело T-335/19) (1)

      (2019/C 357/54)
      Език на производството: италиански
      Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 246, 22.7.2019 г.


title: Дело С-665/19 P: Жалба, подадена на 5 септември 2019 г. от NeXovation, Inc. срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 19 юни 2019 г. по дело T-353/15, NeXovation/Комисия

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/23

      Жалба, подадена на 5 септември 2019 г. от NeXovation, Inc. срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 19 юни 2019 г. по дело T-353/15, NeXovation/Комисия
      (Дело С-665/19 P)
      (2019/C 372/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: NeXovation, Inc. (представители: A. von Bergwelt, M. Nordmann, L. Hettstedt, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени точки 3 и 4 от диспозитива на обжалваното съдебно решение и да отмени член 3, параграф 2 и член 1, последно тире от Решение на Комисията (1) от 1 октомври 2014 година относно държавна помощ SA.31550, приведена в действие от Германия в полза на Nürburgring (с поправка от 13 април 2015 г.),

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени точки 3 и 4 от диспозитива на обжалваното съдебно решение и да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбата почива на две основания.
      По отношение на първото спорно решение Общият съд е приложил неправилно член 263, четвърта алинея ДФЕС, тъй като жалбоподателят е бил засегнат лично. Общият съд не е преценил обстоятелството, че делото не отразява типичния случай, в който е засегната конкуренцията между няколко доставчици на продукти, а между оференти, които искат определен продукт.
      По отношение на второто спорно решение Общият съд е приложил неправилно член 107, параграф 1 ДФЕС и член 296, втора алинея ДФЕС, както и член 4, параграф 3 и член 20, параграф 2 от Процедурния регламент (ЕС) № 659/1999 (2) и принципа на надлежно и безпристрастно разглеждане.

         (1)  Решение (ЕС) 2016/151 на Комисията от 1 октомври 2014 година относно държавна помощ SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN), приведена в действие от Германия в полза на Nürburgring (нотифицирано под номер C(2014) 3634) (ОВ L 34, 2016 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, 1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело C-671/19: Преюдициално запитване от Conseil du Contentieux des Étrangers (Белгия), постъпило на 10 септември 2019 г. — X/État belge

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/24

      Преюдициално запитване от Conseil du Contentieux des Étrangers (Белгия), постъпило на 10 септември 2019 г. — X/État belge
      (Дело C-671/19)
      (2019/C 372/26)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil du Contentieux des Étrangers

         Страни в главното производство

      Жалбоподател: X

         Ответник: État belge

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли указанието в член 34, параграф 5 от Директива 2016/801 (1), че предвидената в него жалба се урежда „в съответствие с националното право“, да се тълкува в смисъл, че единствено националният законодател е компетентен да определя реда и условията за обжалване, без националната юрисдикция да е длъжна да проверява дали въпросните ред и условия са в съответствие с правото на ефективно средство за защита по смисъла на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз?

                  2)

                              а)

                              Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, за да бъде ефективно средство за защита по смисъла на член 47 от Хартата, трябва ли жалбата, предвидена в член 34, параграф 5 от Директива 2016/801, да предполага достъп във всички случаи до извънредно производство за обжалване, провеждано в изключително спешни случаи, когато засегнатото лице докаже, че е проявило цялата дължима грижа [и че] спазването на необходимите срокове за провеждане на производство по общия ред би могло да попречи на въпросния учебен процес?

                              б)

                              При отрицателен отговор на този въпрос, трябва ли да се отговори отрицателно и когато липсата на решение в кратък срок създава опасност засегнато лице да пропусне безвъзвратно една учебна година?

                  3)

                  Ако отговорът на втория въпрос, буква а) или б) е утвърдителен, длъжен ли е националният съд да отдаде предимство на тълкуване на закона в съответствие с целта на Директива 2016/801, за да стигне до резултат, който съответства на преследваната от нея цел, приемайки да разгледа по реда на производството при изключителна спешност искане за спиране на изпълнението на решение по член 20 от тази директива, въпреки че подготвителните документи по закона може да показват, че законодателят е имал друго намерение?

                  4)

                  Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, предвиденото в член 34, параграф 5 от Директива 2016/801 право на обжалване предполага ли задължение за държавите членки, за да се съобразят с член 47 от Хартата, да предвидят, че при определени обстоятелства съдът може да разпореди на съответния орган да издаде виза?

         (1)  Директива (ЕС) 2016/801 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 година относно условията за влизане и пребиваване на граждани на трети държави с цел провеждане на научно изследване, следване, стаж, доброволческа дейност, програми за ученически обмен или образователни проекти и работа по програми „au pair“ (ОВ, L 132, 2016 г., стp. 21).


title: Дело T-433/17: Решение на Общия съд от 20 септември 2019 г. — Dehousse/Съд на Европейския съюз (Достъп до документи — Съд на Европейския съюз — Документи, държани от институцията в рамките на изпълнението на административните ѝ функции — Заявление за достъп, подадено от бивш съдия от Общия съд — Частичен отказ за достъп — Извъндоговорна отговорност на Съюза)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/42

      Решение на Общия съд от 20 септември 2019 г. — Dehousse/Съд на Европейския съюз
      (Дело T-433/17) (1)

      (Достъп до документи - Съд на Европейския съюз - Документи, държани от институцията в рамките на изпълнението на административните ѝ функции - Заявление за достъп, подадено от бивш съдия от Общия съд - Частичен отказ за достъп - Извъндоговорна отговорност на Съюза)
      (2019/C 399/50)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Franklin Dehousse (Брюксел, Белгия) (представители: L. Levi и S. Rodrigues, адвокати)

         Ответник: Съд на Европейския съюз (представители: J. Inghelram, Á. Almendros Manzano и V. Hanley-Emilsson)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решенията от 18 и 22 май 2017 г., с които Съдът на Европейския съюз е отказал да уважи заявленията за достъп до определени документи, подадени от жалбоподателя съответно на 27 януари 2017 г. и на 14 декември 2016 г., и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на неимуществената вреда, която жалбоподателят твърди, че е претърпял от неправомерното поведение на Съда на Европейския съюз, когато той не е уважил исканията му за предоставяне на информация, подадени между15 юли и 10 август 2016 г.

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението от 18 май 2017 г. за отмяна на второто потвърдително заявление за достъп до определени документи на г-н Franklin Dehousse в частта, в която се отказва достъп до „информацията, обменена в двете посоки между председателя Skouris или началника на неговия кабинет с всички германски публични органи между 2011 г. и 2015 г. включително“.

                  2)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                     Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 300, 11.9.2017 г.


title: Дело T-399/18: Решение на Общия съд от 17 септември 2019 г. — TrekStor/EUIPO (Theatre) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Theatre“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/50

      Решение на Общия съд от 17 септември 2019 г. — TrekStor/EUIPO (Theatre)
      (Дело T-399/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Theatre“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 399/60)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: TrekStor Ltd (Хонконг, Китай) (представители: O. Spieker, A. Schönfleisch, M. Alber и N. Willich, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 26 април 2018 г. (преписка R 2238/2017-2) относно заявка за регистрация на словния знак „Theatre“ като марка на Европейския съюз.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда TrekStor Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 294, 20.8.2018 г.


title: Дело C-755/19: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 15 октомври 2019 г. — T.H.C./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/29

      Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 15 октомври 2019 г. — T.H.C./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Дело C-755/19)
      (2019/C 423/36)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d’État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: T.H.C.

         Ответник: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Преюдициални въпроси

      Трябва ли член 46 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (1) (преработен текст), съгласно който кандидатите трябва да разполагат с право на ефективна защита пред съд срещу решенията „относно тяхната молба за международна закрила“, и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално процесуално правило като член 39/57, § 1, втора алинея, точка 3, второ изречение от Закона от 15 декември 1980 г. за влизането, пребиваването и установяването на чужденци на територията на страната и извеждането им от нея, разглеждан във връзка с член 57/6, § 3, първа алинея, точка 5 и член 57/6/2, § 1 от същия закон, който определя срок от 5 „календарни“ дни от връчването на административния акт като срок за обжалване на решение за обявяване на недопустимост на последваща молба за международна закрила, подадена от гражданин на трета страна, когато „към момента на подаване на молбата чужденецът се намира в определено място съгласно членове 74/8 и 74/9 [от същия закон] или е на разположение на властите?

         (1)  ОВ L 180, 2013 г., стр. 60.


title: Дело T-500/18: Решение на Общия съд от 3 октомври 2019 г. — Puma/EUIPO – Destilerias MG (MG PUMA) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „MG PUMA“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „GINMG“ — Относително основание за отказ — Сходство на знаците — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/42

      Решение на Общия съд от 3 октомври 2019 г. — Puma/EUIPO – Destilerias MG (MG PUMA)
      (Дело T-500/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „MG PUMA“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „GINMG“ - Относително основание за отказ - Сходство на знаците - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 423/52)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Puma SE (Херцогенаурах, Германия) (представители:. Trieb и M. Schunke)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: K. Zajfert, A. Folliard-Monguiral и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Destilerias MG, SL (Виланова и ла Хелтру, Испания) (представители: E. Manresa Medina и J. Manresa Medina, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 6 юни 2018 г. (преписка R 2019/2017-2) относно производство по възражение между Destilerias MG и Puma

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Puma SE да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 373, 15.10.2018 г.


title: Дело T-183/18: Определение на Общия съд от 26 септември 2019 г. — VL и др./Парламент

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/72

      Определение на Общия съд от 26 септември 2019 г. — VL и др./Парламент
      (Дело T-183/18) (1)

      (2019/C 423/85)
      Език на производството: английски
      Председателят на първи разширен състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 166, 14.5.2018 г.


title: Дело T-677/17: Определение на Общия съд от 18 септември 2019 г. — ClientEarth/Комисия (Жалба за отмяна — Вътрешен пазар — Околна среда — Регламент (ЕС) 2017/1154 — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/51

      Определение на Общия съд от 18 септември 2019 г. — ClientEarth/Комисия
      (Дело T-677/17) (1)

      (Жалба за отмяна - Вътрешен пазар - Околна среда - Регламент (ЕС) 2017/1154 - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне)
      (2019/C 423/65)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ClientEarth (Лондон, Обединено кралство) (представител: A. Jones, barrister)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Becker, G. Gattinara и M. Huttunen)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Регламент (ЕС) 2017/1154 на Комисията от 7 юни 2017 година за изменение на Регламент (ЕС) 2017/1151 на Комисията за допълване на Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства, за изменение на Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на Регламент (ЕО) № 692/2008 на Комисията и на Регламент (ЕС) № 1230/2012 на Комисията и за отмяна на Регламент (ЕО) № 692/2008 и на Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на емисиите в реални условия на движение от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 6) (ОВ L 175, 2017 г., стp. 708 и поправка в OB L 256, 2017 г., стр. 11).

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

                  2)

                     Осъжда всяка от страните да понесе направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 392, 20.11.2017 г.


title: Дело C-490/18: Решение на Съда (девети състав) от 16 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — SD/Agrárminiszter (Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Сектор на пчеларството — Регламент (ЕС) № 1308/2013 — Делегиран регламент (ЕС) 2015/1366 — Заявление за отпускане на помощ — Условия — Минимален брой пчелни рояци — Определяне с обратно действие — Принцип на правната сигурност — Принцип на защита на оправданите правни очаквания)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/13

      Решение на Съда (девети състав) от 16 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — SD/Agrárminiszter
      (Дело C-490/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща селскостопанска политика - Сектор на пчеларството - Регламент (ЕС) № 1308/2013 - Делегиран регламент (ЕС) 2015/1366 - Заявление за отпускане на помощ - Условия - Минимален брой пчелни рояци - Определяне с обратно действие - Принцип на правната сигурност - Принцип на защита на оправданите правни очаквания)
      (2019/C 423/15)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SD

         Ответник: Agrárminiszter

         Диспозитив

      При условие че запитващата юрисдикция извърши необходимите проверки в това отношение, принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която в приложение на член 55, параграф 1 от Регламент № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 на Съвета установява програмата в сектора на пчеларството за нов период от три години, от една страна, определя условията за отпускане на помощ в този сектор, които са различни от предвидените в предходните програми, а от друга страна, позволява на пчеларите да се ползват от посочената помощ, считано от дата, предхождаща влизането в сила на тази правна уредба, ако отговарят на новите условия, предвидени в нея.

         (1)  ОВ C 25, 21.1.2019 г.


title: Дело T-599/18: Определение на Общия съд от 10 октомври 2019 г. — Aeris Invest/ЕСП (Жалба за отмяна — Икономическа и парична политика — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и на някои инвестиционни посредници — Процедура за преструктуриране на Banco Popular Español — Липса на окончателно последващо оценяване на стойността на Banco Popular Español — Акт, неподлежащ на обжалване — Недопустимост)

text:
               16.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/53

      Определение на Общия съд от 10 октомври 2019 г. — Aeris Invest/ЕСП
      (Дело T-599/18) (1)

      (Жалба за отмяна - Икономическа и парична политика - Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и на някои инвестиционни посредници - Процедура за преструктуриране на Banco Popular Español - Липса на окончателно последващо оценяване на стойността на Banco Popular Español - Акт, неподлежащ на обжалване - Недопустимост)
      (2019/C 423/67)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Aeris Invest Sàrl (Люксембург, Люксембург) (представители: R. Vallina Hoset, P. Medina Sánchez и A. Sellés Marco, адвокати)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (представители: A. Valavanidou, I. Georgiopoulos и E. Muratori, подпомагани от B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, S. Ianc и M. Rickert, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяната на „решението на ЕСП да не извърши окончателно последващо оценяване на Banco Popular Español, SA, съобщено на жалбоподателя с писмо от 14 септември 2018 г.“

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                     Осъжда Aeris Invest Sàrl да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело T-803/19: Жалба, подадена на 19 ноември 2019 г. — etc-gaming и Casino-Equipment/Комисия

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/80

      Жалба, подадена на 19 ноември 2019 г. — etc-gaming и Casino-Equipment/Комисия
      (Дело T-803/19)
      (2020/C 45/66)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: etc-gaming GmbH (Виена, Австрия) и Casino-Equipment Vermietungs GmbH (Виена) (представител: A. Schuster, Rechtsanwalt)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  Европейският съюз, представляван от Европейската комисия, да бъде осъден да плати обезщетение от 110 836 927,73 EUR за вредата, която виновно и противоправно причинил на имуществото на жалбоподателите поради несъздаването на правно средство за защита, каквото трябвало да има, по смисъла на член 6, параграф 1 и член 13 от ЕКПЧ и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“),

                  —

                  при условията на евентуалност, Европейският съюз, представляван от Европейската комисия, по принцип да бъде осъден да поправи вредата, която виновно и противоправно причинил, респ. предстои да възникне, на имуществото на жалбоподателите поради несъздаването на правно средство за защита, каквото трябвало да има, по смисъла на член 6, параграф 1 и член 13 от ЕКПЧ и член 47 от Хартата,

                  —

                  Европейският съюз, представляван от Европейската комисия, да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата е изложено следното основание:
      Тъй като не изпълнил разпорежданията на ЕКПЧ и на Хартата за създаване на ефективни правни средства за защита, Съюзът причинил виновно и противоправно вреда на жалбоподателите в размер на най-малко 110 836 927,73 EUR. Вредата се състояла в това, че поради липсата на правни средства за защита, което би направило възможна проверката защо длъжните да отправят преюдициално запитване до Съда съдилища не са направили това, жалбоподателите, правно погледнато, не били в състояние да допринесат за това, правото на Съюза да започне да се прилага, а оттук и — вследствие от предимството на правото на Съюза — да станат неприложими националните данъчни разпоредби на Закона за хазарта, които щели да доведат до данъчни задължения в размер многократно на оборота, реализиран през същия период.


title: C-666/18: Решение на Съда (пети състав) от 18 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Cour d’appel de Paris — Франция) — IT Development SAS/Free Mobile SAS (Преюдициално запитване — Интелектуална собственост — Спазване на правата върху интелектуална собственост — Директива 2004/48/ЕО — Правна закрила на компютърните програми — Директива 2009/24/ЕО — Лицензионен договор за софтуер — Неразрешена промяна на изходния код на компютърна програма от лицензополучателя в нарушение на лицензионния договор — Иск за нарушение, предявен от автора на софтуера срещу лицензополучателя — Характер на приложимия режим на отговорност)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/15

      Решение на Съда (пети състав) от 18 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Cour d’appel de Paris — Франция) — IT Development SAS/Free Mobile SAS
      (C-666/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Интелектуална собственост - Спазване на правата върху интелектуална собственост - Директива 2004/48/ЕО - Правна закрила на компютърните програми - Директива 2009/24/ЕО - Лицензионен договор за софтуер - Неразрешена промяна на изходния код на компютърна програма от лицензополучателя в нарушение на лицензионния договор - Иск за нарушение, предявен от автора на софтуера срещу лицензополучателя - Характер на приложимия режим на отговорност)
      (2020/C 61/18)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d’appel de Paris

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: IT Development SAS

         Ответник: Free Mobile SAS

         Диспозитив

      Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост и Директива 2009/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно правната закрила на компютърните програми трябва да се тълкуват в смисъл, че нарушението на клауза от лицензионен договор за компютърна програма, която се отнася до правата върху интелектуална собственост на притежателя на авторските права върху тази програма, попада в обхвата на понятието „нарушение на права върху интелектуалната собственост“ по смисъла на Директива 2004/48 и поради това посоченият притежател на права трябва да може да се ползва от предвидените в последната директива гаранции, независимо от приложимия съгласно националното право режим на отговорност.

         (1)  ОВ C 4, 7.1.2019 г.


title: Дело C-907/19: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 11 декември 2019 г. — Q-GmbH/Finanzamt Z

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/8

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 11 декември 2019 г. — Q-GmbH/Finanzamt Z
      (Дело C-907/19)
      (2020/C 87/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Q-GmbH

         Ответник: Finanzamt Z

         Преюдициални въпроси

      Налице ли е свързана със застрахователни и презастрахователни сделки услуга, която застрахователни брокери и агенти извършват като освободена от данък услуга по смисъла на член 135, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), когато данъчнозадължено лице, което извършва посредническа дейност за застрахователно дружество, предоставя на това застрахователно дружество освен това и застрахователния продукт, предмет на посредничеството?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-22/20: Иск, предявен на 17 януари 2020 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/16

      Иск, предявен на 17 януари 2020 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция
      (Дело C-22/20)
      (2020/C 87/21)
      Език на производството: шведски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve, C. Hermes, E. Ljung Rasmussen и K. Simonsson)

         Ответник: Кралство Швеция

         Искания на ищеца

      Ищецът моли Съда:

                  —

                  да установи, че като не е предоставило на Комисията информацията, необходима ѝ, за да прецени основателността на твърденията, че агломерациите Habo и Töreboda отговарят на изискванията на Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (1), Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз,

                  —

                  да установи, че като не е гарантирало, че преди да бъдат изпуснати, градските отпадъчни води от агломерациите Lycksele, Malå, Mockfjärd, Pajala, Robertsfors и Tänndalen са били подложени на вторично пречистване или равностойна обработка в съответствие с изискванията на директивата, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271/ЕИО,

                  —

                  да установи, че като не е гарантирало, че преди да бъдат изпуснати, градските отпадъчни води от агломерациите Borås, Skoghall, Habo и Töreboda са били подложени на по-строго пречистване от описаното в член 4 от директивата в съответствие с изискванията на същата, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 5 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271/ЕИО, и

                  —

                  да осъди Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

                  —

                  Съгласно член 4, параграф 1 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета държавите членки са длъжни да следят за това градските отпадъчни води, произлизащи от агломерации с определен размер, преди заустването им да бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка.

                  —

                  Освен това съгласно член 5 от директивата държавите членки са длъжни да следят за това градските отпадъчни води, произлизащи от агломерации с определен размер, преди заустването им в чувствителни зони да бъдат подлагани на по-строго пречистване от предвиденото в член 4.

                  —

                  Член 4, параграф 3 във връзка с точка Б.2 и таблица 1 от приложение I към директивата — както и член 5, параграф 3 във връзка точка Б.3 и таблица 2 от приложение I към директивата за случаи на заустване от агломерации, чиито еквивалент жители е повече от 10 000 — установява изискванията, приложими за зауствания на обработени отпадъчни води („изисквания за заустванията“). Тези изисквания въвеждат, доколкото е релевантно за това дело, гранични стойности за биохимична потребност от кислород (БПК), химична потребност от кислород (ХПК) и азот.

                  —

                  Член 15 във връзка с точка Г от приложение I към директивата установява изискванията, които се прилагат за мониторинг и оценка на съответствието с изискванията за заустванията. Тези изисквания конкретизират броя на годишните проби и интервалите на вземане на проби („изисквания за контрол“).

                  —

                  Член 10 от директивата установява изискванията, които се прилагат за проектиране, изграждане, експлоатация и поддръжка на станциите, които се строят при спазване на изискванията за заустванията.

                  —

                  След преценка на предоставената от Швеция информация, Комисията счита, че Швеция не отговаря на изискванията по член 4 във връзка с членове 10 и 15 от въпросната директива, що се отнася до шест агломерации, тъй като не са изпълнени изискванията за заустванията и/или изискванията за контрол.

                  —

                  Комисията счита също така, след преценка на предоставената от Швеция информация, че Швеция не отговаря на изискванията по член 5 във връзка с членове 10 и 15 от директивата в случая на още четири агломерации, тъй като не са изпълнени изискванията за заустванията.

                  —

                  По отношение на две от агломерациите според Швеция изискванията за заустванията, що се отнася до азота, са спазени на базата на естествено задържане. Швеция обаче не е предоставила на Комисията информацията, необходима ѝ, за да прецени основателността на твърденията на Швеция относно степента на естествено задържане и съответствието с изискванията на директивата за елиминиране на азота на тази база. Комисията счита, че с това Швеция е нарушила принципа на лоялно сътрудничество, закрепен в член 4, параграф 3 ДЕС.

         (1)  ОВ L 135, 1991 г., стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43.


title: Дело T-43/20: Жалба, подадена на 27 януари 2020 г. — AV и AW/Парламент

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/25

      Жалба, подадена на 27 януари 2020 г. — AV и AW/Парламент
      (Дело T-43/20)
      (2020/C 87/30)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: AV и AW (представители: L. Levi и S. Rodrigues, avocats)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата по настоящото дело за допустима,

                  —

                  да отмени обжалваните решения и да припомни на ответника, доколкото е необходимо, задължението му в приложение на член 266 ДФЕС да изведе всички произтичащи от отмяната последици за жалбоподателите, по-специално във връзка с възнаграждението и повишаването,

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си срещу решенията от 21 юни 2019 г., с които Парламентът им налага дисциплинарно наказание понижаване в степен, съответно с четири и с две степени, жалбоподателите изтъкват пет основания:

                  1.

                  Първо основание: нарушение на правото на изслушване, тъй като жалбоподателите не са били изслушани от компетентния орган.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на правото на защита и на принципа на добра администрация.

                  3.

                  Трето основание: допуснати нередовности в подготвителните актове на обжалваните решения. В това отношение жалбоподателите се позовават на нередовността на доклада от разследването на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) и на становището на дисциплинарния съвет.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на членове 4 и 16 от Приложение IX към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилникът“), както и на принципите на предоставена компетентност и на процесуална автономия на държавите членки. Жалбоподателите поддържат, че дисциплинарният съвет и органът по назначаването (наричан по-нататък „ОН“) са били длъжни да проверят действителността от гледна точка на португалското право на пълномощното на адвоката при изслушването от 20 февруари 2018 г. Те добавят, че при всички положения след като са били предупредени за недействителността на пълномощното, дисциплинарният съвет и ОН е трябвало да изведат последиците за дисциплинарното производство, по-специално във връзка с липсата на признаване от жалбоподателите на фактите, в които са упрекнати, и с изводите на OLAF и на разследващите служители.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на член 10 от Приложението към Правилника, тъй като наложените наказания не съответстват на тежестта на извършените нарушения.


title: Дело T-61/20: Жалба, подадена на 3 февруари 2020 г. — Sonova/EUIPO — Digitmarket (B-Direct)

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/30

      Жалба, подадена на 3 февруари 2020 г. — Sonova/EUIPO — Digitmarket (B-Direct)
      (Дело T-61/20)
      (2020/C 87/36)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Sonova AG (Щефа, Швейцария) (представител: A. Sabellek, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Digitmarket — Sistemas de lnformação SA (Мая, Португалия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „B-Direct“ — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз № 1 342 390

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 28 ноември 2019 г. по преписка R 88/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-661/18: Решение на Съда (седми състав) от 30 април 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — CTT — Correios de Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Член 173 — Смесено данъчнозадължено лице — Методи на приспадане — Пропорционално приспадане — Приспадане според предназначението — Членове 184—186 — Корекция на приспаданията — Промяна в елементите, взети предвид за определяне на размера на приспадането — Осъществена операция, неправилно освободена от ДДС — Национална мярка, забраняваща промяната на метода на приспадане за вече изтекли години — Преклузивен срок — Принцип на данъчен неутралитет, правна сигурност, ефективност и пропорционалност)

text:
               20.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 240/10

      Решение на Съда (седми състав) от 30 април 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — CTT — Correios de Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-661/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Приспадане на данъка, платен за получена доставка - Член 173 - Смесено данъчнозадължено лице - Методи на приспадане - Пропорционално приспадане - Приспадане според предназначението - Членове 184—186 - Корекция на приспаданията - Промяна в елементите, взети предвид за определяне на размера на приспадането - Осъществена операция, неправилно освободена от ДДС - Национална мярка, забраняваща промяната на метода на приспадане за вече изтекли години - Преклузивен срок - Принцип на данъчен неутралитет, правна сигурност, ефективност и пропорционалност)
      (2020/C 240/13)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CTT — Correios de Portugal

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Диспозитив

                  1)

                  Член 173, параграф 2, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност във връзка с принципите на данъчен неутралитет, правна сигурност и пропорционалност трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държава членка, която разрешава по силата на посочената разпоредба на данъчнозадължени лица да извършват приспадане на данъка върху добавената стойност (ДДС) в зависимост от предназначението на всички или на част от стоките и услугите, използвани едновременно за осъществяване на операции, пораждащи право на приспадане, и на операции, които не пораждат такова право, да забрани на тези данъчнозадължени лица да променят метода на приспадане на ДДС след определянето на окончателната подлежаща на приспадане част.

                  2)

                  Членове 184—186 от Директива 2006/112 във връзка с принципите на данъчен неутралитет, ефективност и пропорционалност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, по силата на която на данъчнозадължено лице, което е приспаднало данък върху добавената стойност (ДДС), с който е било обложено придобиването на стоки или услуги, използвани едновременно за осъществяване на операции, пораждащи право на приспадане, и на операции, които не пораждат такова право по метода, основан на оборота, се отрича възможността след определяне на окончателната подлежаща на приспадане част съгласно член 175, параграф 3 от тази директива да коригира тези приспадания, като приложи метода на предназначението, когато:

                              —

                              съгласно член 173, параграф 2, буква в) от посочената директива съответната държава членка разрешава на данъчнозадължени лица да извършват приспаданията на ДДС в съответствие с предназначението на всички или на част от стоките и услугите, използвани за извършване едновременно за осъществяване на операции, пораждащи право на приспадане, и на операции, които не пораждат такова право,

                              —

                              към момента, в който е избрало метода на приспадане, данъчнозадълженото лице не е знаело добросъвестно, че операция, която счита за освободена, всъщност не е такава,

                              —

                              общият преклузивен срок, определен от националното право за извършване на корекцията на приспаданията, все още не е изтекъл и

                              —

                              промяната в метода на приспадане позволява да се установи с по-голяма точност частта от ДДС, която се отнася до операции, пораждащи право на приспадане.

         (1)  ОВ C 25, 21.1.2019 г.


title: Дело C-5/19: Решение на Съда (десети състав) от 30 април 2020 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — „Овергаз Мрежи“ АД, Сдружение с нестопанска цел „Българска газова асоциация“ / Комисия за енергийно и водно регулиране (КЕВР) (Преюдициално запитване — Общи правила за вътрешния пазар на природен газ — Директива 2009/73/ЕО — Член 3, параграфи 1 — 3 и член 41, параграф 16 — Задължения за обществена услуга — Задължения за съхранение на природен газ, за да се гарантират сигурността и редовността на доставките — Национално законодателство, съгласно което финансовата тежест на задълженията за обществена услуга, наложени на предприятията за природен газ, се прехвърля върху клиентите на тези предприятия — Условия — Приемане от национален регулаторен орган на акт, с който се налага задължение за обществена услуга — Производство — Членове 36 и 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз)

text:
               20.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 240/15

      Решение на Съда (десети състав) от 30 април 2020 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — „Овергаз Мрежи“ АД, Сдружение с нестопанска цел „Българска газова асоциация“ / Комисия за енергийно и водно регулиране (КЕВР)
      (Дело C-5/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Общи правила за вътрешния пазар на природен газ - Директива 2009/73/ЕО - Член 3, параграфи 1 — 3 и член 41, параграф 16 - Задължения за обществена услуга - Задължения за съхранение на природен газ, за да се гарантират сигурността и редовността на доставките - Национално законодателство, съгласно което финансовата тежест на задълженията за обществена услуга, наложени на предприятията за природен газ, се прехвърля върху клиентите на тези предприятия - Условия - Приемане от национален регулаторен орган на акт, с който се налага задължение за обществена услуга - Производство - Членове 36 и 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
      (2020/C 240/19)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен административен съд

         Страни в главното производство

         Оспорващи:„Овергаз Мрежи“ АД, Сдружение с нестопанска цел „Българска газова асоциация“

         Ответник: Комисия за енергийно и водно регулиране (КЕВР)

         С участието на: Прокуратура на Република България

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, параграфи 1—3 от Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО във връзка с членове 36 и 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че допуска законодателство на държава членка, съгласно което разходите, произтичащи от наложените на предприятията за природен газ задължения за съхранение на природен газ, за да се гарантират сигурността и редовността на доставките на природен газ в тази държава членка, се поемат изцяло от клиентите на тези предприятия, които могат да бъдат физически лица, при условие че това законодателство преследва цел от общ икономически интерес, в съответствие е с принципа на пропорционалност и задълженията за обществена услуга, които то предвижда, са ясно определени, прозрачни, недискриминационни, подлежат на проверка и гарантират равни условия на достъп за предприятия за природен газ от Съюза до националните потребители.

                  2)

                  Директива 2009/73 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска законодателство на държава членка, което освобождава регулаторния орган на тази държава членка по смисъла на посочената директива от задължението да спазва някои националноправни разпоредби, уреждащи процедурата по приемане на нормативни актове, когато приема акт, с който се налага задължение за обществена услуга по смисъла на член 3, параграф 2 от посочената директива, при условие че приложимото национално законодателство същевременно гарантира съответствието на посочения акт със залегналите в тази разпоредба материалноправни изисквания, пълното мотивиране на този акт, публикуването му при запазване на поверителността на чувствителната търговска информация, ако това се налага, както и възможността за неговия съдебен контрол.

         (1)  ОВ C 93, 11.3.2019 г.


title: Дело C-96/19: Решение на Съда (осми състав) от 7 май 2020 г. (преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Niederösterreich — Австрия) — VO/Bezirkshauptmannschaft Tulln (Преюдициално запитване — Автомобилен транспорт — Работни и почивни дни — Дигитални тахографи — Регламент (ЕС) № 165/2014 — Липса на регистрация на работните дни в картата на водача и липса на тахографски листове — Национална правна уредба, която при тези обстоятелства предвижда задължение на водача да представи удостоверение от работодателя си — Валидност на формуляра в приложението към Решение 2009/959/ЕС)

text:
               20.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 240/17

      Решение на Съда (осми състав) от 7 май 2020 г. (преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Niederösterreich — Австрия) — VO/Bezirkshauptmannschaft Tulln
      (Дело C-96/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Автомобилен транспорт - Работни и почивни дни - Дигитални тахографи - Регламент (ЕС) № 165/2014 - Липса на регистрация на работните дни в картата на водача и липса на тахографски листове - Национална правна уредба, която при тези обстоятелства предвижда задължение на водача да представи удостоверение от работодателя си - Валидност на формуляра в приложението към Решение 2009/959/ЕС)
      (2020/C 240/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VO

         Ответник: Bezirkshauptmannschaft Tulln

         Диспозитив

                  1)

                  Член 34, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕС) № 165/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година относно тахографите в автомобилния транспорт, за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт и за изменение на Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, трябва да се тълкува в смисъл, че в обхвата на предвидената в него забрана не попада национална правна уредба, която задължава водача на превозно средство, оборудвано с дигитален тахограф, при липсата на автоматичните и ръчните записи в тахографа да представи като допълнително доказателство за своите действия удостоверение за действията, издадено от неговия работодател в съответствие с формуляра в приложението към Решение 2009/959 на Комисията от 14 декември 2009 година за изменение на Решение 2007/230/ЕО относно формуляр във връзка със социалното законодателство, свързано с дейностите по автомобилния транспорт.

                  2)

                  При разглеждането на втория въпрос не се установяват никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на формуляра в приложението към Решение 2009/959.

         (1)  ОВ C 172, 20.5.2019 г.


title: Дело C-468/19: Определение на Съда (шести състав) от 13 февруари 2020 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria regionale per il Veneto — Италия) — Regione Veneto/HD (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Превозни средства с историческа стойност — Непоследователно данъчно третиране в рамките на една и съща държава членка — Изцяло вътрешно положение — Явна недопустимост)

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/3

      Определение на Съда (шести състав) от 13 февруари 2020 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria regionale per il Veneto — Италия) — Regione Veneto/HD
      (Дело C-468/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Превозни средства с историческа стойност - Непоследователно данъчно третиране в рамките на една и съща държава членка - Изцяло вътрешно положение - Явна недопустимост)
      (2020/C 320/03)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Commissione tributaria regionale per il Veneto

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Regione Veneto

         Ответник: HD

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Commissione tributaria regionale del Veneto (Данъчна комисия на провинция Венето, Италия) с акт от 10 юни 2019 г., е явно недопустимо.

         (1)  ОВ C 357, 21.10.2019 г.


title: Дело C-32/20: Определение на Съда (седми състав) от 4 юни 2020 г. (преюдициално запитване от Corte di appello di Napoli — Италия) — TJ/Balga Srl (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилника на Съда — Член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Защита при неоснователно уволнениe — Членове 20, 21, 34 и 47 от Хартата на основните права — Директива 98/59/ЕО — Колективни уволнения — Национална правна уредба относно защитата, която се полага на работника, ако при колективни уволнения бъде неоснователно уволнен вследствие от нарушение на критериите за избор на подлежащите на уволняване работници — Липса на прилагане на правото на Съюза по смисъла на член 51, параграф 1 от Хартата на основните права — Неприложимост на Хартата на основните права — Явна липса на компетентност)

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/3

      Определение на Съда (седми състав) от 4 юни 2020 г. (преюдициално запитване от Corte di appello di Napoli — Италия) — TJ/Balga Srl
      (Дело C-32/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилника на Съда - Член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Защита при неоснователно уволнениe - Членове 20, 21, 34 и 47 от Хартата на основните права - Директива 98/59/ЕО - Колективни уволнения - Национална правна уредба относно защитата, която се полага на работника, ако при колективни уволнения бъде неоснователно уволнен вследствие от нарушение на критериите за избор на подлежащите на уволняване работници - Липса на прилагане на правото на Съюза по смисъла на член 51, параграф 1 от Хартата на основните права - Неприложимост на Хартата на основните права - Явна липса на компетентност)
      (2020/C 320/04)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte di appello di Napoli

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TJ

         Ответник: Balga Srl

         Диспозитив

      Произнасянето по въпросите, отправени от Corte d’appello di Napoli (Апелативен съд Неапол, Италия) с акт от 18 септември 2019 г., очевидно не е от компетентността на Съда.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.


title: Дело C-171/20 P: Жалба, подадена на 8 април 2020 г. от WV срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 29 януари 2020 г. по дело T-43/19, WV/ЕСВД

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/5

      Жалба, подадена на 8 април 2020 г. от WV срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 29 януари 2020 г. по дело T-43/19, WV/ЕСВД
      (Дело C-171/20 P)
      (2020/C 320/06)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: WV (представител: É. Boigelot, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)

         Искания

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  до отмени определението от 29 януари 2020 г. на Общия съд на Европейския съюз по дело T-43/19 в частта, в която жалбата в първоинстанционното производство се отхвърля като недопустима, а жалбоподателят се осъжда да заплати съдебните разноски;

                  —

                  да осъди първоначалния ответник да заплати всички съдебни разноски, включително направените пред Общия съд на Европейския съюз, в съответствие с член 184 от Процедурния правилник на Съда на Европейския съюз;

                  —

                  да върне делото на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане на жалбата в първоинстанционното производство.

         Основания и основни доводи

      Според жалбоподателя при постановяването на обжалваното определение Общият съд не е съобразил принципа на свободното събиране на доказателства и понятието за съвкупност от непротиворечиви косвени доказателства, като съответно не е съобразил правилата относно тежестта на доказване, по-специално що се отнася до представените доводи и косвени доказателства за правното естество на искането за обезщетение, подадено от жалбоподателя до ЕСВД на основание член 90 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.
      В рамките на единственото развито от жалбоподателя основание се твърди също, че са налице дискриминация, изопачаване на фактите в обжалваното определение и допуснати явни грешки в преценката от първоинстанционния съд, в резултат на което се е стигнало до неточни в правно отношение мотиви.


title: Дело C-172/20 P: Жалба, подадена на 8 април 2020 г. от WV срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 29 януари 2020 г. по дело T-388/18, WV/ЕСВД

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/5

      Жалба, подадена на 8 април 2020 г. от WV срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 29 януари 2020 г. по дело T-388/18, WV/ЕСВД
      (Дело C-172/20 P)
      (2020/C 320/07)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: WV (представител: É. Boigelot, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)

         Искания

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  до отмени определението от 29 януари 2020 г. на Общия съд на Европейския съюз по дело T-388/18 в частта, в която първоначалната жалба за отмяна на жалбоподателя се отхвърля като недопустима, а жалбоподателят се осъжда да заплати съдебните разноски;

                  —

                  да осъди първоначалния ответник да заплати всички съдебни разноски, включително направените пред Общия съд на Европейския съюз, в съответствие с член 184 от Процедурния правилник на Съда на Европейския съюз;

                  —

                  да върне делото на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане на жалбата в първоинстанционното производство.

         Основания и основни доводи

      Според жалбоподателя при постановяването на обжалваното определение Общият съд не е съобразил принципа на свободното събиране на доказателства и понятието за съвкупност от непротиворечиви косвени доказателства, като съответно не е съобразил правилата относно тежестта на доказване, по-специално що се отнася до представените доводи и косвени доказателства относно изчисляването на срока, с който е разполагал жалбоподателят за обжалване на решението на ЕСВД.
      В рамките на единственото развито от жалбоподателя основание се твърди също, че са налице дискриминация, изопачаване на фактите в обжалваното определение и допуснати явни грешки в преценката от Общия съд, в резултат на което се е стигнало до неточни в правно отношение мотиви.


title: Дело C-244/20: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Испания), постъпило на 8 юни 2020 г. — F.C.I./Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/6

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Испания), постъпило на 8 юни 2020 г. — F.C.I./Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Дело C-244/20)
      (2020/C 320/08)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: F.C.I.

         Ответник: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да бъде обявен за невалиден, или да се счита за такъв, член 3, параграф 2 от Директива 79/7 от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване (1), според който от обхвата на Директивата се изключват пенсиите на преживял съпруг/а и семейните добавки, поради това че противоречи на основен принцип в правото на Европейския съюз, какъвто е принципът на равенството между мъжете и жените, прогласен за основополагаща ценност на Европейския съюз в членове 2 и 3 от Договора за Европейския съюз, в член 19 от Договора за функционирането на Европейския съюз и за основно право в член 21, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и в много старата и утвърдена практика на Съда?

                  2)

                  Трябва ли член 6 от Договора за Европейския съюз и член 17, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в светлината на член 1 от Допълнителен протокол № 1 към Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 година в смисъл, че не допускат национална мярка като разглежданата по главното производство —произтичаща от решение № 40/2014 от 11 март на Tribunal Constitucional (Конституционен съд, Испания), тълкуващата го национална съдебна практика и законодателната реформа, която го въвежда в изпълнение — която на практика и като се има предвид общото непознаване на изискването за формализиране и липсата на преходен период с оглед на неговото изпълнение, е направила невъзможен в началната фаза и е затруднила изключително много впоследствие достъпа до наследствена пенсия, произтичаща от фактическо съпружеско съжителство, регламентирана в Código Civil Catalán (Граждански кодекс на Каталуния)?

                  3)

                  Трябва ли такъв основен принцип в правото на Европейския съюз, какъвто е принципът на равенството между мъжете и жените, залегнал като основополагаща ценност в членове 2 и 3 от Договора за Европейския съюз, и забраната на дискриминация, основана на пола, призната за основно право в член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, във връзка с член 14 от Европейската конвенция за правата на човека, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална мярка като разглежданата по главното производство — произтичаща от решение № 40/2014 от 11 март на Tribunal Constitucional, тълкуващата го национална съдебна практика и законодателната реформа, която го въвежда в изпълнение) — която на практика и като се има предвид общото непознаване на изискването за формализиране и липсата на преходен период с оглед на неговото изпълнение, е направила невъзможен в началната фаза и е затруднила изключително много впоследствие достъпа до наследствена пенсия, произтичаща от фактическо съпружеско съжителство, регламентирана в Código Civil Catalán, поставяйки в неблагоприятно положение много по-голям процент жени, отколкото мъже?

                  4)

                  Трябва ли забраната на дискриминация поради „рождение“ или евентуално „принадлежност към национално малцинство“ като причини или „основания“ за дискриминация, забранена от член 21, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, във връзка с член 14 от Европейската конвенция за правата на човека, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална мярка като разглежданата по главното производство — произтичаща от решение № 40/2014 от 11 март на Tribunal Constitucional, тълкуващата го национална съдебна практика и законодателната реформа, която го въвежда в изпълнение), която на практика и като се има предвид общото непознаване на изискването за формализиране и липсата на преходен период с оглед на неговото изпълнение, е направила невъзможен в началната фаза и е затруднила изключително много впоследствие достъпа до наследствена пенсия, произтичаща от фактическо съпружеско съжителство, регламентирана в Código Civil Catalán?

         (1)  Директива79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване (OB L 6, 1979 г., стр. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 192).


title: Дело C-258/20: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n° 1 de Barcelona (Испания), постъпило на 11 юни 2020 г. — HV/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/7

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 1 de Barcelona (Испания), постъпило на 11 юни 2020 г. — HV/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Дело C-258/20)
      (2020/C 320/09)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Social no 1 de Barcelona

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: HV

         Ответник: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като спорната в главното производство (член 60, параграф 4 от TRLGSS), която предвижда право на добавка към пенсията за жените, които са имали поне две рождени или осиновени деца и получават зависеща от вноски пенсия за осигурителен стаж и възраст, докато други жени, намиращи се в същото положение, нямат право на такава добавка към пенсията си за осигурителен стаж и възраст, защото по свое желание са прибeгнали до предсрочно пенсиониране, което съгласно закона е свързано с по-строги изисквания за осигурителен стаж от тези при пенсиониране при навършване на нормалната пенсионна възраст, със същите или много сходни изисквания за възраст и със същите трудности за оставане на пазара на труда, произтичащи от качеството им на жени?

         (1)  ОВ L 6, 1979 г., стр. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 192.


title: Дело C-267/20: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de León (Испания), постъпило на 15 юни 2020 г. — AB Volvo и DAF TRUCKS N.V./RM

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/8

      Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de León (Испания), постъпило на 15 юни 2020 г. — AB Volvo и DAF TRUCKS N.V./RM
      (Дело C-267/20)
      (2020/C 320/10)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Provincial de León

         Страни в главното производство

         Ищци: AB Volvo и DAF TRUCKS N.V.

         Ответник: RM

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 101 ДФЕС и принципът на ефективност да се тълкуват в смисъл, че не допускат тълкуване на националната правна уредба, съгласно което петгодишният давностен срок за предявяване на искове, предвиден в член 10 от Директивата, както и член 17 относно определянето на размера на вредата от съдилищата са неприложими с обратно действие, определяйки като референтна за обратното действие датата на налагането на санкцията, а не датата на предявяването на иска?

                  2)

                  Следва ли член 22, параграф 2 от Директива 2014/104/ЕС (1) и понятието „обратно действие“ да се тълкуват в смисъл, че член 10 от същата директива е приложим спрямо иск като предявения в главното производство, който макар и предявен след влизане в сила на Директивата и на акта за транспонирането ѝ, се отнася до предходни обстоятелства или санкции?

                  3)

                  При прилагането на разпоредба като съдържащата се в член 76 от Закона за защита на конкуренцията, следва ли член 17 от Директива 2014/104/ЕС, уреждащ определянето на размера на вредата от съдилищата, да се тълкува в смисъл, че това е разпоредба с процесуален характер, приложима в главното производство, искът по който е предявен след влизане в сила на националния акт за транспониране?

         (1)  Директива 2014/104/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 ноември 2014 година относно някои правила за уреждане на искове за обезщетение за вреди по националното право за нарушения на разпоредбите на правото на държавите членки и на Европейския съюз в областта на конкуренцията (ОВ L 349, 2014 г., стр. 1).


title: Дело C-268/20: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Испания), постъпило на 16 юни 2020 г. — XV/Cajamar Caja Rural S.C.C.

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/8

      Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Испания), постъпило на 16 юни 2020 г. — XV/Cajamar Caja Rural S.C.C.
      (Дело C-268/20)
      (2020/C 320/11)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XV

         Ответник: Cajamar Caja Rural S.C.C.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместимо ли е с правото на Съюза съгласно Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1), и по-специално член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1, с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите и съдебната практика, развиваща посочената директива: възприемането като еднозначен критерий от страна на Tribunal Supremo (Върховен съд) в решения 44—49 от 23 януари 2019 г., според който по отношение на потребителските договори, неравноправна е недоговорена клауза, която предвижда, че всички разходи по осъществяване на транзакцията по отпускане на ипотечен кредит се поемат от заемополучателя, като се разпределят различните разноски по обявената за недействителна неравноправна клауза между кредитиращата банкова институция и потребителя заемополучател, за да се ограничат връщанията на недължимо платени суми при прилагането на националното законодателство?
                  Съвместимо ли е с правото на Съюза съгласно Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, и по-специално член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1, с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите и съдебната практика, развиваща посочената директива тълкуване на Върховния съд, което допълва неравноправна клауза, обявена за недействителна, когато заличаването на тази клауза и последиците, породени от нея, не засягат същината на договора за заем, обезпечен с ипотека?

                  2)

                  Може ли във връзка с член 394 от LEC (Граждански процесуален закон), който установява принципа, че съдебните разноски се поемат от загубилата делото страна, да се приеме, че когато неравноправна клауза за разходи бъде отменена, но последиците от недействителността се ограничават до разпределянето на разходите, посочено по-горе, това представлява нарушение на принципите на правото на Съюза на ефективност и незадължителен характер на неравноправните клаузи, когато в съдебно решение жалбата е уважена частично, и може ли това да произведе обратен възпиращ ефект, водещ до липса на защита на законните интереси на потребителите и ползвателите?

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29.


title: Дело C-281/20: Преюдициално запитване Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 26 юни 2020 г. — Ferimet S.L./Administración General del Estado

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/9

      Преюдициално запитване Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 26 юни 2020 г. — Ferimet S.L./Administración General del Estado
      (Дело C-281/20)
      (2020/C 320/12)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: S.L.

         Ответник: Administración General del Estado

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 168 и съответните други членове от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) и принципът на данъчен неутралитет, който следва от тази директива, както и съответната тълкувателна практика на Съда на ЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат приспадане на данъчен кредит от тези търговци, които при режим на самоначисляване (или на обратно начисляване съгласно терминологията на правото на Съюза) издават удостоверителен документ (фактура) за извършената от тях сделка по придобиване на стоки, като в посочения документ отразяват фиктивен доставчик, при положение че придобиването безспорно е било осъществено от въпросния търговец, който е използвал закупените суровини в своята търговска дейност?

                  2)

                  В случай че практика като описаната — която трябва да се счита за известна на съответното лице — може да се квалифицира като измама или злоупотреба за целите на отказа да се признае приспадане на данъчен кредит, необходимо ли е, за да не се признае посоченото приспадане, да се докаже и наличието на данъчно предимство, което е несъвместимо с целите на уредбата на ДДС?

                  3)

                  Накрая, ако такова доказване е необходимо, трябва ли данъчното предимство, което би позволило да се откаже признаване на приспадането и което евентуално трябва да се установи в конкретния случай, да се отнася единствено до самото данъчнозадължено лице (приобретател на стоките), или може евентуално да е свързано с други участници в сделката?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-294/2020: Преюдициално запитване от Audiencia Nacional (Испания), постъпило на 1 юли 2020 г. — GE Auto Service Leasing GMBH/Tribunal Económico Administrativo Central

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/10

      Преюдициално запитване от Audiencia Nacional (Испания), постъпило на 1 юли 2020 г. — GE Auto Service Leasing GMBH/Tribunal Económico Administrativo Central
      (Дело C-294/2020)
      (2020/C 320/13)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Nacional

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: GE Auto Service Leasing GMBH

         Ответник: Tribunal Económico Administrativo Central

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да се приеме за валидно положение, при което данъчнозадължено лице, след многократни разпореждания от данъчната администрация да докаже наличието на предпоставките за правото на възстановяване, не изпълнява разпореждането без основателни причини и след като му е отказано възстановяването, предоставя документацията по-късно в рамките на производство по обжалване по административен ред или по съдебен ред?

                  2)

                  Може ли да се счита за злоупотреба с право положение, при което данъчнозадължено лице не предоставя на данъчната администрация необходимата информация, на която основава правото си, когато това му е било разрешено и изискано, и не го прави без основателна причина, а такава информация се предоставя доброволно по-късно на органа по обжалване по административен ред или на съда?

                  3)

                  Губи ли правото си на възстановяване неустановеното на територията на страната данъчнозадължено лице — било поради непредоставяне в срок и без основателна причина на релевантна информация за обосноваване на правото му на възстановяване, било поради злоупотреба — след като е изтекъл предвиденият или предоставеният за целта срок и администрацията е издала решение, с което отказва възстановяването?


title: Дело C-346/20: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg (Германия), постъпило на 28 юли 2020 г. — UW/Ryanair DAC

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/10

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg (Германия), постъпило на 28 юли 2020 г. — UW/Ryanair DAC
      (Дело C-346/20)
      (2020/C 320/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Ищец: UW

         Ответник: Ryanair DAC

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (1) да се тълкува в смисъл, че голямото закъснение на полет може да „се дължи“ на извънредни обстоятелства и когато тези обстоятелства са настъпили през предходния ден при предходен полет на съответно предвидения самолет?
      С определение на Съда от 6 август 2020 г. делото е заличено от регистъра на Съда.

         (1)  ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело C-354/20: Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 31 юли 2020 г. — Eвропейска заповед за арест срещу L; Друга страна в производството: Openbaar Ministerie

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/11

      Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 31 юли 2020 г. — Eвропейска заповед за арест срещу L; Друга страна в производството: Openbaar Ministerie
      (Дело C-354/20)
      (2020/C 320/15)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Amsterdam

         Страни в главното производство

         Европейска заповед за арест срещу: L

         Друга страна в производството: Openbaar Ministerie

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Недопустимо ли е съгласно Рамково решение 2002/584/ПВР (1), член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и/или член 47, параграф 2 от Хартата, изпълняващият съдебен орган да изпълни издадената от съд ЕЗА, когато след издаването на тази ЕЗА националните правни разпоредби на издаващата държава членка са изменени в такъв смисъл, че съдът вече не отговаря на изискванията за ефективна съдебна защита или за ефективна защита, тъй като тези правни разпоредби вече не гарантират неговата независимост?

                  2)

                  Недопустимо ли е съгласно Рамково решение 2002/584/ПВР и член 47, параграф 2 от Хартата изпълняващият съдебен орган да изпълни ЕЗА, когато е установил, че в издаващата държава членка за всяко заподозряно лице — а следователно и за издирваното лице — независимо от компетентните да разглеждат производствата срещу издирваното лице юрисдикции на тази държава членка, от личното му положение, естеството на правонарушението, за което то е наказателно преследвано, и от фактическия контекст в основата на ЕЗА е налице реален риск от нарушаване на основното му право на независим съд, поради обстоятелството че юрисдикциите в издаващата държава вече не са независими поради системни и общи недостатъци?

                  3)

                  Недопустимо ли е съгласно Рамково решение 2002/584/ПВР и член 47, параграф 2 от Хартата изпълняващият съдебен орган да изпълни ЕЗА, когато е установил, че

                              —

                              в издаващата държава членка за всяко заподозряно лице съществува реален риск от нарушаване на основното му право на справедлив съдебен процес поради системните и общи недостатъци във връзка с независимостта на правосъдната система на въпросната държава членка,

                              —

                              като поради това тези системни и общи недостатъци не само могат да засегнат юрисдикциите на тази държава членка, компетентни да разглеждат производствата срещу издирваното лице, но и действително ги засягат, и

                              —

                              следователно съществуват сериозни и потвърдени основания да се счита, че издирваното лице ще бъде изложено на реален риск от нарушаване на основното му право на независим съд и по този начин ще се засегне същественото съдържание на основното му право на справедлив съдебен процес,

                        въпреки че независимо от тези системни и общи недостатъци издирваното лице не е изразило конкретни опасения и независимо от тези системни и общи недостатъци личното му положение, естеството на правонарушението, за което то е наказателно преследвано, и фактическият контекст в основата на ЕЗА не пораждат опасения, че изпълнителната и/или законодателната власт ще упражняват конкретен натиск или ще окажат влияние в рамките на съответното наказателно производство?

         (1)  Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).