title: Дело T-131/22: Жалба, подадена на 10 март 2022 г. — Société des produits Nestlé/EUIPO — Impossible Foods (IMPOSSIBLE BURGER)

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/33

      Жалба, подадена на 10 март 2022 г. — Société des produits Nestlé/EUIPO — Impossible Foods (IMPOSSIBLE BURGER)
      (Дело T-131/22)
      (2022/C 191/42)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Société des produits Nestlé SA (Вьове, Швейцария) (представител: A. Jaeger-Lenz, M. Goldmann и C. Elkemann, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Impossible Foods Inc. (Редуд Сити, Калифорния, Съединени американски щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „IMPOSSIBLE BURGER“ —марка на Европейския съюз № 17 968 798

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 22 декември 2021 г. по преписка R 973/2021-5

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати разноските за производството пред Общия съд, а встъпилата страна — разноските за производството пред EUIPO.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1, второ изречение във връзка с член 70, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 95, параграф 1, първо изречение във връзка с трето изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-688/19: Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — VeriGraft/Eismea (Арбитражна клауза — Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, сключено по рамковата програма за научни изследвания и иновации „Хоризонт 2020“ — Прекратяване на споразумението — Професионално нарушение — Качество на получател на безвъзмездните средства или на лице, което действа от името на получателя или за негова сметка)

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/26

      Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — VeriGraft/Eismea
      (Дело T-688/19) (1)

      (Арбитражна клауза - Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, сключено по рамковата програма за научни изследвания и иновации „Хоризонт 2020“ - Прекратяване на споразумението - Професионално нарушение - Качество на получател на безвъзмездните средства или на лице, което действа от името на получателя или за негова сметка)
      (2022/C 191/34)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: VeriGraft AB (Гьотеборг, Швеция) (представители: P. Hansson и A. Johansson, адвокати)

         Ответник: Изпълнителна агенция за Европейския съвет по иновациите и за МСП (представители: A. Galea, подпомагана от D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 272 ДФЕС за установяване на нищожността на прекратяването от Изпълнителната агенция за малките и средните предприятия (EASME) на споразумението за отпускане на безвъзмездни средства по проекта „Персонализирани вени, получени чрез тъканно инженерство, като първо лечение за пациентите с хронична венозна недостатъчност-P-TEV“ (Personalized Tissue-Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P-TEV), сключено в рамките на инструмента за подкрепа на иновациите в малките и средните предприятия на рамковата програма за научни изследвания и иновации „Хоризонт 2020“ (2014—2020 г.)

         Диспозитив

                  1)

                  Обявява за нищожно прекратяването от Изпълнителната агенция за малките и средните предприятия на споразумението за отпускане на безвъзмездни средства по проекта „Персонализирани вени, получени чрез тъканно инженерство, като първо лечение за пациентите с хронична венозна недостатъчност-P-TEV“ (Personalized Tissue-Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P-TEV) с референтен номер 778620.

                  2)

                  Осъжда Изпълнителна агенция за Европейския съвет по иновациите и за МСП да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 432, 23.12.2019 г.


title: Дело T-615/20: Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Mood Media Netherlands/EUIPO — Tailoradio (MOOD MEDIA) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз „MOOD MEDIA“ — Реално използване на марката — Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем Член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Член 15, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 18, параграф 1 буква a) от Регламент 2017/1001) — Доказване на реалното използване)

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/26

      Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Mood Media Netherlands/EUIPO — Tailoradio (MOOD MEDIA)
      (Дело T-615/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка на Европейския съюз „MOOD MEDIA“ - Реално използване на марката - Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем Член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Член 15, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 18, параграф 1 буква a) от Регламент 2017/1001) - Доказване на реалното използване)
      (2022/C 191/35)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Mood Media Netherlands BV (Наарден, Нидерландия) (представител: A.-M. Pecoraro, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Tailoradio Srl (Милано, Италия) (представители: M. Franzosi, A. Sobol, F. Santonocito и S. Bernardini, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 24 юли 2020 г. (преписка R 1767/2019-1) във връзка с производство по отмяна между Tailoradio и Mood Media Netherlands

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението от 24 юли 2020 г. на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (преписка R 1767/2019-1).

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата част.

                  3)

                  EUIPO понася направените от нея разноски, както и тези на Mood Media Netherlands BV.

                  4)

                  Tailoradio Srl понася направените от него разноски.

         (1)  ОВ C 390, 16.11.2020 г.


title: Дело T-140/21: Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Apologistics/EUIPO — Kerckhoff (apo-discounter.de) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Фигуративна марка на Европейския съюз „apo-discounter.de“ — Частична отмяна — Реално използване на марката — Член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Доказване на реалното използване)

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/27

      Решение на Общия съд от 2 март 2022 г. — Apologistics/EUIPO — Kerckhoff (apo-discounter.de)
      (Дело T-140/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Фигуративна марка на Европейския съюз „apo-discounter.de“ - Частична отмяна - Реално използване на марката - Член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Доказване на реалното използване)
      (2022/C 191/36)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Apologistics GmbH (Марклеберг, Германия) (представител: H. Hug, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Markus Kerckhoff (Бергиш Гладбах, Германия) (представител: M. Douglas, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 8 декември 2020 г. (преписка R 1439/2019-5) във връзка с производство по отмяна между M. Kerckhoff и Apologistics GmbH

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Apologistics GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 182, 10.5.2021 г.


title: Дело C-627/21: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Alba Iulia (Румъния), постъпило на 11 октомври 2021 г. — S.H./Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/6

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Alba Iulia (Румъния), постъпило на 11 октомври 2021 г. — S.H./Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov
      (Дело C-627/21)
      (2022/C 191/08)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: S.H.

         Ответници: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov

         Преюдициални въпроси

      Могат ли принципът на данъчна неутралност в областта на ДДС [както и съображение 30] и членове 16, 184, 186, 187, 188 и 192 от Директива 2006/112/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че са съвместими с националните разпоредби относно корекцията на подлежащия на приспадане данък върху дълготрайните активи (по-специално член 305, параграф 4, буква а) от Legea nr. 227/2015 privind Codul fiscal (Закон № 227/2015 за Данъчния кодекс), точка 79, параграф 14, буква b) от Normele metodologice de aplicare a Legii nr. 227/2015 privind Codul fiscal (Правила за прилагане на Закон № 227/2015 за Данъчния кодекс), одобрени с Hotărârea Guvernului nr. 1/2016 (правителствено постановление № 1/2016), установени съгласно разпоредбите на член 305, параграф 4, буква а) от Данъчния кодекс във връзка с член 316, параграф 11, буква е) от Закон № 227/2015 за Данъчния кодекс), както и с практиката на данъчната администрация, засягаща първоначалната възможност за приспадане на ДДС, платен за придобиването на дълготрайни активи, като задължава данъчнозадълженото лице да извърши отрицателна корекция на подлежащия на приспадане ДДС на основание, че данъчният орган е отменил служебно регистрацията му за целите на ДДС за определен период поради неизвършването на икономическа дейност, доколкото дълготрайните активи не са били предмет на доставки на услуги или на стоки за периода от служебната отмяна до повторната регистрация за целите на ДДС?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-84/22: Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 8 февруари 2022 г. — Right to Know CLG/An Taoiseach

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/13

      Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 8 февруари 2022 г. — Right to Know CLG/An Taoiseach
      (Дело C-84/22)
      (2022/C 191/17)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court (Ирландия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Right to Know CLG

         Ответник: An Taoiseach

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли протоколите от официалните заседания на изпълнителната власт на държава членка, на които членовете на правителството са длъжни да се събират и да действат като колективен орган, да се квалифицират за целите на искане за достъп до съдържаща се в тях информация за околната среда като „вътрешни съобщения“ или като „дейности“ на публичен орган по смисъла на тези понятия съответно в член 4, параграф 1, буква д) и член 4, параграф 2, първа алинея, буква а) от Директива 2003/4/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО?

                  2)

                  Разпростира ли се принципът на силата на пресъдено нещо (както е разгледан в решение Köbler, C-224/01 (2), ECLI:EU:C:2003:513 и последващата съдебна практика) отвъд диспозитивната или разпоредителната част на предходното решение и включва ли, в допълнение, фактическите констатации и правната квалификация, съдържащи се в предходното решение? С други думи, ограничава ли се принципът на силата на пресъдено нещо до основанието на иска (cause of action estoppel) или обхваща и отделен [решен по-рано] въпрос (issue estoppel)?

                  3)

                  Във висящо производство между страните относно твърдяно неспазване на Директива 2003/4/ЕО във връзка с конкретно искане за предоставяне на информация за околната среда, когато заявителят/молителят е успял да постигне отмяна на решение, при което някои изведени от правото на Съюза основания за обжалване са уважени, а други са отхвърлени, допуска ли правото на Съюза, и по-специално принципът на ефективност, национално правило за силата на пресъдено нещо въз основа на issue estoppel, което изисква националният съд в ново производство относно последващо решение по същото искане да не позволи на този заявител/молител да оспори въпросното последващо решение въз основа на изведени от правото на Съюза основания, които преди това са били отхвърлени, но при тези обстоятелства не са обжалвани?

                  4)

                  Имат ли въздействие върху отговора на въпрос (3) по-горе следните факти: i) че не е отправено преюдициално запитване до Съда на Европейския съюз и ii) че нито една от страните не е представила приложимата практика на Съда на вниманието на националния съд?

         (1)  ОВ L 41, 2003 г., стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 200.

         (2)  Решение от 30 септември 2003 г. (EU:C:2003:513).


title: Дело C-775/21: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti (Румъния), постъпило на 15 декември 2021 г. — Blue Air Aviation SA/UCMR — ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/7

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti (Румъния), постъпило на 15 декември 2021 г. — Blue Air Aviation SA/UCMR — ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor
      (Дело C-775/21)
      (2022/C 191/09)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Bucureşti

         Страни в главното производство

         Въззивник-ответник: Blue Air Aviation SA

         Въззиваем-ищец: UCMR — ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли разпоредбата на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (1) да се тълкува в смисъл, че излъчването в търговско въздухоплавателно средство, превозващо пътници, на музикално произведение или на фрагмент от музикално произведение при излитане, кацане или в който и да било момент от полета, чрез общата уредба за звуково оповестяване на въздухоплавателното средство, представлява публично разгласяване по смисъла на този член, по-специално (но не само) с оглед на критерия за стопанска цел на разгласяването?
                  При утвърдителен отговор на първия въпрос:

                  2)

                  Представлява ли наличието на борда на въздухоплавателното средство на уредба за звуково оповестяване, която се изисква от законодателството във връзка със сигурността на въздушния трафик, достатъчно основание за извеждане на оборима презумпция за публично разгласяване на музикални произведения на борда на това въздухоплавателно средство?
                  При отрицателен отговор на този въпрос:

                  3)

                  Представлява ли наличието на борда на въздухоплавателното средство на уредба за звуково оповестяване, която се изисква от законодателството във връзка със сигурността на въздушния трафик, както и на софтуер, който позволява разгласяването на звукозаписи (съдържащи защитени музикални произведения) чрез тази уредба, достатъчно основание за извеждане на оборима презумпция за публично разгласяване на музикални произведения на борда на това въздухоплавателно средство?

         (1)  OB L 167, 2001 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.


title: Дело C-91/22: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 9 февруари 2022 г. — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica и др.

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/13

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 9 февруари 2022 г. — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica и др.
      (Дело C-91/22)
      (2022/C 191/18)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Fenice — Qualità per l’ambiente SpA

         Ответници: Ministero della Transizione Ecologica, Ministero dello Sviluppo Economico, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  С оглед на процедурата за приемането му и по-специално на предвидения в Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 (1) механизъм за диалог с Европейската комисия за включване на инсталации в списъка за разпределяне на квоти за емисии CO2, може ли решението, прието от Националния комитет за управление на Директива 2003/87/ЕО (2) и за подпомагане на управлението на дейностите по проектите съгласно Протокола от Киото, да се обжалва самостоятелно пред Общия съд на Европейския съюз на основание член 263, параграф 4 ДФЕС, когато обжалваният акт поражда задължителни правни последици и засяга пряко икономическия оператор — жалбоподател?

                  2)

                  В противен случай, може ли частноправен икономически оператор, който е увреден пряко поради изключването му от разпределянето на квоти за CO2 след разследването, извършено съвместно от Европейската комисия и Националния комитет за управление на Директива 2003/87/ЕО и за подпомагане на управлението на дейностите по проектите съгласно Протокола от Киото, да обжалва решението на Европейската комисия да откаже да включи инсталацията в списъка съгласно член 14, параграф 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 пред Общия съд на Европейския съюз на основание член 263, параграф 4 ДФЕС?

                  3)

                  Обхваща ли понятието „генератор на електроенергия“ по смисъла на член 3, буква ф) от Директива 2003/87/ЕО — както е тълкувано в решение на Съда (пети състав) от 20 юни 2019 г., C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, с предмет преюдициално запитване на основание член 267 ДФЕС, отправено от Verwaltungsgericht Berlin (Административен съд Берлин, Германия), с акт от 28 ноември 2017 г. — и положенията, при които инсталацията произвежда малка част електроенергия чрез нискоефективно комбинирано производство и се характеризира с няколко източника на топлинна енергия, освен инсталацията за комбинирано производство на енергия, които имат необходимите характеристиките за признаване на безплатни квоти за емисии?

                  4)

                  Съвместимо ли е такова тълкуване на понятието „генератор на електроенергия“ с общите принципи на правото на Съюза на спазване на условията на конкуренция между операторите в случай на предоставяне на стимули и на пропорционалност на мярката, доколкото с него напълно се изключва инсталация с няколко източника на енергия, без да се разглеждат отделно стойностите на емисиите от топлинни източници, различни от комбинираното производство, за които има пълно основание да се получат предвидените облаги?

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 на Комисията от 19 декември 2018 година за определяне на валидни за целия Съюз преходни правила за хармонизирано безплатно разпределяне на квоти за емисии в съответствие с член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 59, 2019 г., стр. 8).

         (2)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).


title: Дело T-134/22: Жалба, подадена на 9 март 2022 г. — OO/ЕИБ

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/34

      Жалба, подадена на 9 март 2022 г. — OO/ЕИБ
      (Дело T-134/22)
      (2022/C 191/44)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: OO (представител: M. Velardo, адвокат)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ)

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението за отхвърляне на възражението от 6 декември 2021 г., съобщено на жалбоподателя в същия ден (ARES CS-PERS/S&G/ER1 W2021-00710/CO/ps);

                  —

                  да отмени решението от 27 февруари 2012 г. (под номер RH/OPR/2012-0251), което въобще не е било съобщавано на жалбоподателя;

                  —

                  да отмени решението от 20 май 2021 г. (CS-PERS/HROPS/BAP/2021-0360), съобщено на адвоката на жалбоподателя на 8 юни 2021 г. заедно със записката от 27 февруари 2012 г.;

                  —

                  да осъди Европейска инвестиционна банка да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на своята жалба.

                  1.

                  Първото основание е изведено от липсата на мотиви в обжалваните решения, от нарушението на член 31 от Вътрешния правилник на ЕИБ, на членове 6 и 11 от Протокол № 5 за Устава за ЕИБ, от липсата на правно основание и от наличието по отношение на точка 2.1.1 от Административните разпоредби на възражение за незаконосъобразност по член 277 ДФЕС.

                  2.

                  Второто основание е изведено от нарушение на разпоредбите, уреждащи ratione temporis командироването на персонала на ЕИБ, от едностранно изменение на договора в противоречие с общите правила относно равенството на страните в договорното правоотношение, както и от нарушение на принципа за полагане на грижа.

                  3.

                  Третото основание е изведено от нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания.

                  4.

                  Четвъртото основание е изведено от наличието на злоупотреба с власт.


title: Дело T-143/22: Жалба, подадена на 11 март 2022 г. — OP/Парламент

text:
               10.5.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/36

      Жалба, подадена на 11 март 2022 г. — OP/Парламент
      (Дело T-143/22)
      (2022/C 191/46)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: OP (представител: F. Moyse, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решенията от 7 юни 2021 г. и 10 януари 2022 г. или да ги обяви за недействителни,

                  —

                  с оглед на това да признае на жалбоподателя правото на наследствена пенсия по член 79, първа алинея от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз,

                  —

                  с оглед на това да признае на г-н [поверително] (1) правото на пенсия като сирак по член 2 от Приложение VII към Правилника. В противен случай евентуално да признае на г-н [поверително] правото на пенсия като сирак по член 80, първа алинея от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз,

                  —

                  при всички случаи да осъди Парламента да заплати разноските по съдебното производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на своята жалба.

                  1.

                  Първото основание е изведено от възражение за незаконосъобразност на членове 18 и 20 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилникът“) вследствие от нарушение на принципа на равно третиране и от наличието на дискриминация въз основа на възраст.

                  2.

                  Второто основание е изведено от грешка при прилагане на правото, допусната при прилагането на членове 18 и 20 от приложение VIII към Правилника.

                  3.

                  Третото основание е изведено от явна грешка в преценката вследствие от невземането под внимание на особеното положение на жалбоподателя.

                  4.

                  Четвъртото основание е изведено от възражение за незаконосъобразност на член 2 от приложение VII към Правилника вследствие на приложена дискриминация, основана на увреждане.

                  5.

                  Петото основание е изведено от грешка при прилагане на правото, допусната при прилагането на член 2 от приложение VII към Правилника.

                  6.

                  Шестото основание, повдигнато при условията на евентуалност, е изведено от нарушение на принципа за полагане на грижа от администрацията.

         (1)  Заличени поверителни данни.


title: Дело C-91/20: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgerichts (Германия), постъпило на 24 февруари 2020 г. — LW/Bundesrepublik Deutschland

text:
               22.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/5

      Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgerichts (Германия), постъпило на 24 февруари 2020 г. — LW/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-91/20)
      (2020/C 209/09)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: LW

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 3 от Директива 2011/95/ЕС (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба на държава членка, която предвижда, че на непълнолетното несемейно дете на лице, на което е предоставен статут на бежанец, следва да бъде предоставен статут на бежанец, който е производен на статута на това лице (т.нар. закрила на семейството на бежанец), и в случая, когато това дете, чрез другия родител, при всички случаи притежава гражданството на друга държава, която не е идентична с държавата на произход на бежанеца и от чиято закрила то може да се ползва?

                  2)

                  Трябва ли член 23, параграф 2 от Директива 2011/95/ЕС да се тълкува в смисъл, че ограничението, съгласно което правото на членовете на семейството на предимствата, посочени в членове 24—35 от тази директива, се предоставя само доколкото това е съвместимо с личния правен статут на члена на семейството, не допуска на непълнолетното дете да се предоставя статут на бежанец, производен от статута на бежанеца при описаните в първия въпрос обстоятелства?

                  3)

                  От значение ли е за отговора на първия и на втория въпрос дали за детето и родителите му е възможно и приемливо да установят местопребиваването си в държавата, на която детето и майка му са граждани, от чиято закрила те могат да се ползват и която не е идентична с държавата на произход на бежанеца (бащата), или е достатъчна възможността целостта на семейството да продължи да е запазена на територията на Федерална република Германия по силата на разпоредбите в областта на правото на пребиваване?

         (1)  Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 337, 2011 г., стр. 9)


title: Дело C-100/20: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 26 февруари 2020 г. — XY/Hauptzollamt B

text:
               22.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/7

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 26 февруари 2020 г. — XY/Hauptzollamt B
      (Дело C-100/20)
      (2020/C 209/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XY

         Ответник: Hauptzollamt B

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли съгласно правото на Съюза върху вземане от възстановяване на неправилно установен размер на данък върху електроенергията да се начисли лихва, ако установяването на по-нисък размер на данъка върху електроенергията се основава на факултативното данъчно намаление съгласно член 17, параграф 1, буква а) от Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (1) и установяването на твърде висок размер на данъка се основава единствено на грешка при прилагането към разглеждания случай на националната разпоредба, която е приета за транспонирането на член 17, параграф 1, буква а) от Директива 2003/96/EО?

         (1)  ОВ L 283, 2003 г., стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98.


title: Дело C-121/20: Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 4 март 2020 г. — VG/Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               22.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/9

      Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 4 март 2020 г. — VG/Minister van Buitenlandse Zaken
      (Дело C-121/20)
      (2020/C 209/15)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VG

         Ответник: Minister van Buitenlandse Zaken

         Преюдициален въпрос

      Променя ли се нещо в отговора на преюдициалните въпроси, даден от Съда по дела C-225/19 и C-226/19, когато не е очевидно или не е известно, коя държава при предварителната консултация по член 22 от Визовия кодекс (1) може да възрази срещу издаването на виза на кандидата?

         (1)  Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския Парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) (ОВ L 243, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-154/20: Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 31 март 2020 г. — Kemwater ProChemie s. r. o./Odvolací finanční ředitelství

text:
               22.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/18

      Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 31 март 2020 г. — Kemwater ProChemie s. r. o./Odvolací finanční ředitelství
      (Дело C-154/20)
      (2020/C 209/24)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Nejvyšší správní soud

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в първоинстанционното производство: Kemwater ProChemie s. r. o.

         Ответник в първоинстанционното производство: Odvolací finanční ředitelství

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съответства ли на Директива 2006/112/ЕО (1) положение, при което упражняването на правото на приспадане на начисления данък върху добавената стойност зависи от изпълнението от данъчнозадълженото лице на задължение да докаже, че получената от него доставка по облагаема сделка е извършена от друго конкретно данъчнозадължено лице?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, допустимо ли е, ако данъчнозадълженото лице не изпълни посоченото задължението за доказване, на това лице да се откаже правото на приспадане на начисления данък, макар да не е доказано, че то е знаело или и могло да знае, че придобивайки стоките или услугите участва в данъчна измама?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Съединени дела C-13/18 и C-126/18: Решение на Съда (втори състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Sole-Mizo Zrt. (C-13/18), Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. (C-126/18)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/EО — Право на приспадане на данъка, платен по получени доставки — Възстановяване на надвзетия ДДС — Забавено възстановяване — Изчисляване на лихвите — Условия за изплащане на лихва, дължима поради невъзможност да се ползва подлежащият на приспадане надвзет ДДС, удържан в нарушение на правото на Съюза, и на лихва, дължима поради закъснението на данъчната администрация да заплати дължима сума — Принципи на ефективност и на равностойност)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/2

      Решение на Съда (втори състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Sole-Mizo Zrt. (C-13/18), Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. (C-126/18)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Съединени дела C-13/18 и C-126/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/EО - Право на приспадане на данъка, платен по получени доставки - Възстановяване на надвзетия ДДС - Забавено възстановяване - Изчисляване на лихвите - Условия за изплащане на лихва, дължима поради невъзможност да се ползва подлежащият на приспадане надвзет ДДС, удържан в нарушение на правото на Съюза, и на лихва, дължима поради закъснението на данъчната администрация да заплати дължима сума - Принципи на ефективност и на равностойност)
      (2020/C 230/02)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Sole-Mizo Zrt. (C-13/18), Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. (C-126/18)

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Диспозитив

                  1)

                  Правото на Съюза, и по-конкретно принципите на ефективност и на данъчен неутралитет, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска практика на държава членка, състояща се в изчисляването на лихвите върху подлежащия на приспадане надвзет данък върху добавената стойност (ДДС), задържан от тази държава членка след изтичането на разумен срок в нарушение на правото на Съюза, като се начислява лихва, съответстваща на основния лихвен процент на националната централна банка, когато, от една страна, този лихвен процент е по-нисък от лихвения процент, който данъчнозадължено лице, което не е кредитна институция, ще трябва да заплати, за да заеме същата сума, и от друга страна, лихвите върху съответния надвзет ДДС се начисляват за даден период на деклариране, без начисляване на никаква лихва, която да компенсира на данъчнозадълженото лице обезценяването на парите, предизвикано от минаването на времето, от този период на деклариране до реалното плащане на тези лихви.

                  2)

                  Правото на Съюза, и по-конкретно принципите на ефективност и на равностойност, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска практика на държава членка, която налага петгодишен давностен срок за молбите за заплащане на лихвите върху подлежащия на приспадане надвзет данък върху добавената стойност, задържан поради прилагането на национална разпоредба, за която е постановено, че противоречи на правото на Съюза.

                  3)

                  Правото на Съюза, и по-конкретно принципът на ефективност, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска практика на държава членка, при която, първо, плащането на лихва за забава дължима поради това, че данъчната администрация не е осъществила в определения срок плащането на задължение за възстановяване на надвзет данък върху добавената стойност, задържан в нарушение на правото на Съюза, се обуславя от подаването на специална молба, при положение че в други случаи такава лихва се начислява служебно, и второ, тази лихва се начислява, считано от изтичането на срок от тридесет или четиридесет и пет дни, определен за администрацията за обработването на такава молба, а не от датата, на която е надвзет този данък върху добавената стойност.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.

         ОВ C 221, 25.6.2018 г.


title: Дело C-480/18: Решение на Съда (девети състав) от 2 април 2020 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — производство, образувано от AS „PrivatBank“ (Преюдициално запитване — Платежни услуги във вътрешния пазар — Директива 2007/64/EО — Материално и персонално приложно поле — Платежни услуги, предоставяни във валута, различна от еврото, или във валута на държава членка извън еврозоната — Платежни услуги, предоставяни от кредитна институция — Неизпълнение или лошо изпълнение на платежно нареждане — Отговорно лице — Процедура за пруденциален надзор — Процедури за разглеждане на възражения — Извънсъдебно разрешаване на спорове — Компетентни органи)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/4

      Решение на Съда (девети състав) от 2 април 2020 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — производство, образувано от AS „PrivatBank“
      (Дело C-480/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Платежни услуги във вътрешния пазар - Директива 2007/64/EО - Материално и персонално приложно поле - Платежни услуги, предоставяни във валута, различна от еврото, или във валута на държава членка извън еврозоната - Платежни услуги, предоставяни от кредитна институция - Неизпълнение или лошо изпълнение на платежно нареждане - Отговорно лице - Процедура за пруденциален надзор - Процедури за разглеждане на възражения - Извънсъдебно разрешаване на спорове - Компетентни органи)
      (2020/C 230/04)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AS „PrivatBank“

         Ответник: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, параграф 2 от Директива 2007/64/EО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО, изменена с Директива 2009/111/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, според която органът по член 82 от тази директива е компетентен да разглежда възраженията и да налага санкции в случаите на платежни услуги, изпълнявани във валутата на трета държава.

                  2)

                  Членове 20 и 21 от Директива 2007/64, изменена с Директива 2009/111, не са приложими ratione personae по отношение на кредитните институции.

                  3)

                  Членове 80—82 от Директива 2007/64, изменена с Директива 2009/111, трябва да се тълкуват в смисъл, че те не оправомощават компетентния орган по смисъла на тези разпоредби, в приложение на установените в член 75 от тази директива критерии, да разрешава споровете между ползвателите и доставчиците на платежни услуги, възникнали в резултат на неизпълнение или неточно изпълнение на платежна транзакция, когато този орган упражнява правомощията си за разглеждане на възраженията на ползвателите на платежни услуги и за налагане на санкции на доставчиците на платежни услуги в случаите на нарушаване на приложимите разпоредби. Тези спорове трябва да се разрешават чрез посочените в член 83 от Директива 2007/64, изменена с Директива 2009/111, извънсъдебни способи за разрешаване на спорове, без да се засяга правото на искове по съдебен ред, предвидено в националното процесуално право. Ако националният законодател е решил да съсредоточи правомощията, произтичащи, от една страна, от посочените членове 80—82, и от друга страна, от посочения член 83, в ръцете само на един и същ орган, този орган трябва да упражнява всяка от тези категории правомощия самостоятелно, единствено в рамките на всяка от съответстващите им процедури.

                  4)

                  По силата на принципа на процесуалната автономия на държавите членки националният законодател може да оправомощи компетентния орган в рамките на процедурите за разглеждане на възражения и за налагане на санкции, посочени в членове 80—82 от Директива 2007/64, изменена с Директива 2009/111, да вземе предвид наличието и съдържанието на арбитражно решение, с което се разрешава спор между ползвателя и доставчика на платежни услуги, предмет на тези процедури, при условие че доказателствената сила, призната на това решение в рамките на тези процедури за разглеждане на възражения и налагане на санкции, не може да навреди на техните специфични предмет и цели, на правото на защита на засегнатите лица или на самостоятелното упражняване на правомощията и компетентността, предоставени на този орган, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 381, 22.10.2018 г.


title: Дело C-507/18: Решение на Съда (голям състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — NH/Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI — Rete Lenford (Преюдициално запитване — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Директива 2000/78/ЕО — Член 3, параграф 1, буква a), член 8, параграф 1 и член 9, параграф 2 — Забрана на дискриминация, основана на сексуална ориентация — Условия за достъп до заетост или упражняване на занятие — Понятие — Публични изявления, изключващи наемането на работа на хомосексуалисти — Член 11, параграф 1, член 15, параграф 1 и член 21, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Защита на права — Санкции — Юридическо лице, което представлява колективен интерес — Активна процесуална легитимация, без да се представлява определен тъжител или без да има увредено лице — Право на обезщетение)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/5

      Решение на Съда (голям състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — NH/Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI — Rete Lenford
      (Дело C-507/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Директива 2000/78/ЕО - Член 3, параграф 1, буква a), член 8, параграф 1 и член 9, параграф 2 - Забрана на дискриминация, основана на сексуална ориентация - Условия за достъп до заетост или упражняване на занятие - Понятие - Публични изявления, изключващи наемането на работа на хомосексуалисти - Член 11, параграф 1, член 15, параграф 1 и член 21, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Защита на права - Санкции - Юридическо лице, което представлява колективен интерес - Активна процесуална легитимация, без да се представлява определен тъжител или без да има увредено лице - Право на обезщетение)
      (2020/C 230/05)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: NH

         Ответник: Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI — Rete Lenford

         Диспозитив

                  1)

                  Понятието „условия за достъп до заетост […] или упражняване на занятие“ по член 3, параграф 1, буква а) от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкува в смисъл, че в неговия обхват попадат изявленията на дадено лице по време на аудио-визуално предаване, че никога не би наело, нито би работило с лица с определена сексуална ориентация в предприятието си, дори когато към момента на извършване на изявленията не се провежда, нито е планирана процедура по подбор и наемане на работа, стига връзката между тези изявления и условията за достъп до заетост или упражняване на занятие в това предприятие да не е хипотетична.

                  2)

                  Директива 2000/78 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, съгласно която адвокатско сдружение, чийто предмет на дейност по устав е да осигурява съдебна защита на лица с определена сексуална ориентация и да насърчава зачитането на културата и спазването на правата на тази категория лица, автоматично е процесуално легитимирано — поради този предмет на дейност и независимо от евентуалната му стопанска цел — да започне съдебно производство за осигуряване на спазването на произтичащите от тази директива задължения и евентуално да получи обезщетение, когато са налице действия, които могат да представляват дискриминация, по смисъла на посочената директива, по отношение на посочената категория лица, но не може да се идентифицира конкретно увредено лице.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело C-640/18: Решение на Съда (втори състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons — Белгия) — Wagram Invest SA/État belge (Преюдициално запитване — Директива 78/660/ЕИО — Годишни счетоводни отчети на някои видове дружества — Принцип на вярната и точна представа — Придобиване на финансов актив от страна на акционерно дружество — Записване на дисконт, свързан с безлихвено задължение със срок над една година, като разход във финансово-резултатната сметка и записване на придобивната цена на актива в балансовите активи след приспадане на дисконта)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/6

      Решение на Съда (втори състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons — Белгия) — Wagram Invest SA/État belge
      (Дело C-640/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 78/660/ЕИО - Годишни счетоводни отчети на някои видове дружества - Принцип на вярната и точна представа - Придобиване на финансов актив от страна на акционерно дружество - Записване на дисконт, свързан с безлихвено задължение със срок над една година, като разход във финансово-резултатната сметка и записване на придобивната цена на актива в балансовите активи след приспадане на дисконта)
      (2020/C 230/06)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel de Mons

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Wagram Invest SA

         Ответник: État belge

         Диспозитив

      Когато акционерно дружество придобива финансов актив при дългосрочно разсрочено плащане на цената, без лихви и при условия, сходни с тези на заема, принципът на вярната и точна представа, закрепен в член 2, параграф 3 от Директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 година, приета на основание член [44, параграф 2, буква ж) ЕО,] относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска използването на метод на осчетоводяване, който предвижда да се записва като разход във финансово-резултатната сметка дисконт, който е по пазарния лихвен процент и е свързан с безлихвено задължение със срок над една година, отнасящо се до придобивната сделка, и да се записва придобивната цена на този актив в балансовите активи след приспадане на посочения дисконт.

         (1)  ОВ C 4, 7.1.2019 г.


title: Дело C-670/18: Решение на Съда (осми състав) от 2 април 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna — Италия) — CO/Comune di Gesturi (Преюдициално запитване — Социална политика — Принцип на равно третиране в областта на заетостта и професиите — Директива 2000/78/ЕО — Забрана на дискриминация, основана на възраст — Покана за изразяване на интерес — Условия за участие — Изключване на пенсионери от публичния или частния сектор)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/6

      Решение на Съда (осми състав) от 2 април 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna — Италия) — CO/Comune di Gesturi
      (Дело C-670/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Принцип на равно третиране в областта на заетостта и професиите - Директива 2000/78/ЕО - Забрана на дискриминация, основана на възраст - Покана за изразяване на интерес - Условия за участие - Изключване на пенсионери от публичния или частния сектор)
      (2020/C 230/07)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CO

         Ответник: Comune di Gesturi

         Диспозитив

      Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, и по-специално член 2, параграф 2, член 3, параграф 1 и член 6, параграф 1 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която забранява на публичните административни органи да възлагат дейности по проучване и консултиране на пенсионирани лица, стига, от една страна, тази правна уредба да преследва законосъобразна цел на политиката по заетостта и на трудовия пазар, и от друга страна, средствата за постигането на тази цел да са подходящи и необходими. Запитващата юрисдикция трябва да провери дали това наистина е така в случая по главното производство.

         (1)  ОВ C 25, 21.1.2019 г.


title: Дело C-710/18: Решение на Съда (седми състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — WN/Land Niedersachsen (Преюдициално запитване — Свободно движение на работници — Член 45, параграф 1 ДФЕС — Възнаграждение — Класиране в степените на система на възнаграждения — Система на възнаграждения, която поставя ползването от по-високо възнаграждение в зависимост от трудовия стаж, придобит при същия работодател — Ограничаване на зачитането на предходния релевантен трудов стаж, когато той е придобит при работодател, намиращ се в държава членка, различна от държавата членка по произход)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/7

      Решение на Съда (седми състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — WN/Land Niedersachsen
      (Дело C-710/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно движение на работници - Член 45, параграф 1 ДФЕС - Възнаграждение - Класиране в степените на система на възнаграждения - Система на възнаграждения, която поставя ползването от по-високо възнаграждение в зависимост от трудовия стаж, придобит при същия работодател - Ограничаване на зачитането на предходния релевантен трудов стаж, когато той е придобит при работодател, намиращ се в държава членка, различна от държавата членка по произход)
      (2020/C 230/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: WN

         Ответник: Land Niedersachsen

         Диспозитив

      Член 45, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която за целите на определянето на размера на възнаграждението на работник в качеството на преподавател в училище в местна администрация зачита най-много до три години предходния трудов стаж, който посоченият работник е придобил при различен от тази администрация работодател, намиращ се в друга държава членка, когато тази дейност е равностойна на дейността, която този работник е длъжен да извършва в рамките на посочената длъжност като преподавател в училище.

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Дело C-830/18: Решение на Съда (девети състав) от 2 април 2020 г. (преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz — Германия) — Landkreis Südliche Weinstraße/PF e.a. (Преюдициално запитване — Свободно движение на работници — Регламент № 492/2011 — Деца на погранични работници — Социални предимства — Система на възстановяване на разноските за училищен транспорт — Условие за пребиваване в дадена провинция — Изключване на децата, които ходят на училище в тази провинция, но пребивават в държава членка, различна от тази на посещаваното училище — Изключване на местните граждани, пребиваващи в други провинции)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/8

      Решение на Съда (девети състав) от 2 април 2020 г. (преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz — Германия) — Landkreis Südliche Weinstraße/PF e.a.
      (Дело C-830/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно движение на работници - Регламент № 492/2011 - Деца на погранични работници - Социални предимства - Система на възстановяване на разноските за училищен транспорт - Условие за пребиваване в дадена провинция - Изключване на децата, които ходят на училище в тази провинция, но пребивават в държава членка, различна от тази на посещаваното училище - Изключване на местните граждани, пребиваващи в други провинции)
      (2020/C 230/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Landkreis Südliche Weinstraße

         Ответник: PF и др.

         в присъствието на: Vertreter des öffentlichen Interesses

         Диспозитив

                  1)

                  Член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че национално законодателство, което обвързва поемането на разноските за училищния транспорт от дадена провинция с условие за пребиваване на територията на тази провинция, представлява непряка дискриминация, доколкото по самото си естество може да засегне в по-голяма степен пограничните работници, отколкото работниците — местни граждани.

                  2)

                  Член 7, параграф 2 от Регламент № 492/2011 трябва да се тълкува в смисъл, че практическите трудности, свързани с ефикасната организация на училищния транспорт в дадена провинция, не представляват императивно съображение от общ интерес, годно да обоснове национална мярка, квалифицирана като непряка дискриминация.

         (1)  ОВ C 131, 8.4.2019 г.


title: Дело C-20/19: Решение на Съда (осми състав) от 2 април 2020 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien — Австрия) — kunsthaus muerz gmbh/Zürich Versicherungs AG (Преюдициално запитване — Свободно предоставяне на услуги — Пряко животозастраховане — Директива 2002/83/ЕО — Членове 35 и 36 — Право на отказ и срок за отказ — Невярна информация относно условията за упражняване на правото на отказ — Условия за форма на изявлението за отказ — Погасяване на правото на отказ — Релевантност на качеството на потребител на титуляря на полица)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/9

      Решение на Съда (осми състав) от 2 април 2020 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien — Австрия) — kunsthaus muerz gmbh/Zürich Versicherungs AG
      (Дело C-20/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно предоставяне на услуги - Пряко животозастраховане - Директива 2002/83/ЕО - Членове 35 и 36 - Право на отказ и срок за отказ - Невярна информация относно условията за упражняване на правото на отказ - Условия за форма на изявлението за отказ - Погасяване на правото на отказ - Релевантност на качеството на потребител на титуляря на полица)
      (2020/C 230/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Wien

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: kunsthaus muerz gmbh

         Ответник: Zürich Versicherungs AG

         Диспозитив

      Членове 35 и 36 от Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 година относно животозастраховането трябва да се тълкуват в смисъл, че се прилагат и спрямо титуляр на полица, който няма качеството на потребител, и че допускат национална правна уредба, по силата на която срокът за упражняване на правото на отказ от договор за застраховка „Живот“ започва да тече от датата, на която е сключен този договор, въпреки че в информацията относно условията за упражняване на това право на отказ, предоставена от застрахователното предприятие на титуляря на полицата, са посочени изисквания за форма, които в действителност не са предвидени в приложимото към този договор национално право, доколкото подобна информация не лишава титуляря на полицата от възможността да упражни посоченото право по същество при същите условия като тези, които биха се прилагали, ако информацията е била точна. Запитващата юрисдикция следва въз основа на цялостна оценка по-специално на националния правен контекст и фактите по главното производство, включително относно евентуалното качество на потребител на титуляря на полицата, да прецени дали грешката, съдържаща се в предоставената на последния информация, го е лишила от такава възможност.

         (1)  ОВ C 155, 6.5.2019 г.


title: Дело C-28/19: Решение на Съда (седми състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC (Преюдициално запитване — Транспорт — Въздухоплавателни услуги — Регламент (ЕО) № 1008/2008 — Член 23, параграф 1 — Посочване на крайната цена, която трябва да се заплати — Разходи за онлайн регистрация на пътниците — ДДС — Административни разходи за покупки с кредитна карта, различна от предпочитаната от въздушния превозвач — Неизбежни и предвидими елементи на крайната цена, която трябва да се заплати — Незадължителни ценови добавки — Понятие)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/10

      Решение на Съда (седми състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC
      (Дело C-28/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Транспорт - Въздухоплавателни услуги - Регламент (ЕО) № 1008/2008 - Член 23, параграф 1 - Посочване на крайната цена, която трябва да се заплати - Разходи за онлайн регистрация на пътниците - ДДС - Административни разходи за покупки с кредитна карта, различна от предпочитаната от въздушния превозвач - Неизбежни и предвидими елементи на крайната цена, която трябва да се заплати - Незадължителни ценови добавки - Понятие)
      (2020/C 230/12)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust

         Ответници: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

         Диспозитив

      Член 23, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността трябва да се тълкува в смисъл, че разходите за регистрация на пътници, извършването на които не може да бъде избегнато поради липсата на алтернативен начин за безплатна регистрация, начисленият данък върху добавената стойност (ДДС) върху въздухоплавателните тарифи при полети на територията на страната, както и административните разходи за покупки с различна от предпочитаната от въздушния превозвач кредитна карта, представляват ценови елементи, които няма как да бъдат избегнати и могат да се предвидят, по смисъла на член 23, параграф 1, второ изречение. От друга страна, цитираната разпоредба трябва да се тълкува в смисъл, че разходите за регистрация на пътници, извършването на които може да бъде избегнато с използването на възможност за безплатна регистрация, както и начисленият ДДС върху незадължителните добавки при полети на територията на страната, представляват незадължителна ценова добавка по смисъла на член 23, параграф 1, четвърто изречение.

         (1)  ОВ C 164, 13.5.2019 г.


title: Съединени дела C-101/19 и C-102/19: Решение на Съда (осми състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland (Преюдициално запитване — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Директива 2001/83/ЕО — Членове 62 и 69 — Данни върху етикета и листовката с упътване на хомеопатичните лекарствени продукти — Изчерпателен списък на информацията или възможност да се добави полезна за пациента информация, съвместима с обобщението на характеристиките на продукта — Указания за дозиране на хомеопатичните лекарствени продукти)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/10

      Решение на Съда (осми състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
      (Съединени дела C-101/19 и C-102/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Директива 2001/83/ЕО - Членове 62 и 69 - Данни върху етикета и листовката с упътване на хомеопатичните лекарствени продукти - Изчерпателен списък на информацията или възможност да се добави полезна за пациента информация, съвместима с обобщението на характеристиките на продукта - Указания за дозиране на хомеопатичните лекарствени продукти)
      (2020/C 230/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Диспозитив

      Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, изменена с Директива 2004/27/EС на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска посочената в член 69 от нея листовка с упътване в опаковката да съдържа друга информация освен предвидената в тази разпоредба, и по-специално указание за дозиране на хомеопатичните лекарствени продукти, за които се отнася посочената разпоредба.

         (1)  ОВ C 172, 20.5.2019 г.


title: Дело C-161/19: Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2020 г. — Европейска комисия/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2009/147/ЕО — Опазване на дивите птици — Разрешения за пролетен лов на мъжки екземпляри от птичия вид „горски бекас“ (Scolopax rusticola) в провинция Долна Австрия (Австрия) — Член 7, параграф 4 и член 9, параграф 1, буква в) — Липса на „друго задоволително разрешение“ — Понятие за малък брой)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/11

      Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2020 г. — Европейска комисия/Република Австрия
      (Дело C-161/19) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2009/147/ЕО - Опазване на дивите птици - Разрешения за пролетен лов на мъжки екземпляри от птичия вид „горски бекас“ (Scolopax rusticola) в провинция Долна Австрия (Австрия) - Член 7, параграф 4 и член 9, параграф 1, буква в) - Липса на „друго задоволително разрешение“ - Понятие за малък брой)
      (2020/C 230/14)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes и M. Noll-Ehlers)

         Ответник: Република Австрия (представител: J. Schmoll)

         Диспозитив

                  1)

                  Като е разрешила пролетния лов на мъжки горски бекас (Scolopax rusticola) в провинция Долна Австрия (Австрия), Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 7, параграф 4 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици.

                  2)

                  Осъжда Република Австрия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 148, 29.4.2019 г.


title: Дело C-217/19: Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2020 г. — Европейска комисия/Република Финландия (Иск за установяване на неизпълнение на задължения — Директива 2009/147/ЕО — Опазване на дивите птици — Разрешителни за пролетен лов на мъжки индивиди от вида обикновена гага (Somateria mollissima) в провинция Оланд (Финландия) — Член 7, параграф 4 и член 9, параграф 1, буква в) — Понятия „разумно използване“ и „малък брой)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/12

      Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2020 г. — Европейска комисия/Република Финландия
      (Дело C-217/19) (1)

      (Иск за установяване на неизпълнение на задължения - Директива 2009/147/ЕО - Опазване на дивите птици - Разрешителни за пролетен лов на мъжки индивиди от вида обикновена гага (Somateria mollissima) в провинция Оланд (Финландия) - Член 7, параграф 4 и член 9, параграф 1, буква в) - Понятия „разумно използване“ и „малък брой)
      (2020/C 230/15)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes и E. Ljung Rasmussen)

         Ответник: Република Финландия (представители: J. Heliskoski, подпомаган от J. Bouckaert, D. Gillet и S. François, avocats)

         Диспозитив

                  1)

                  Като от 2011 г. до 2019 г., включително, редовно е разрешавала издаването на разрешителни за пролетен лов на мъжки обикновени гаги (Somateria mollissima) в провинция Оланд, Република Финландия не е изпълнила задълженията си по член 7, параграф 4 и член 9, параграф l, буква в) от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици.

                  2)

                  Осъжда Република Финландия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 172, 20.5.2019 г.


title: Дело C-237/19: Решение на Съда (пети състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft./Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala (Преюдициално запитване — Марки — Директива 2008/95/ЕО — Отказ или недействителност на регистрация — Триизмерна марка — Член 3, параграф 1, буква д), подточки ii) и iii) — Знак, състоящ се изключително от формата на стоките, която е нужна за постигане на технически резултат — Знак, състоящ се от формата, която придава значителна стойност на стоките — Вземане предвид на възприемането от съответните потребители)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/12

      Решение на Съда (пети състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft./Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala
      (Дело C-237/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Марки - Директива 2008/95/ЕО - Отказ или недействителност на регистрация - Триизмерна марка - Член 3, параграф 1, буква д), подточки ii) и iii) - Знак, състоящ се изключително от формата на стоките, която е нужна за постигане на технически резултат - Знак, състоящ се от формата, която придава значителна стойност на стоките - Вземане предвид на възприемането от съответните потребители)
      (2020/C 230/16)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Kúria

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft.

         Ответник: Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, параграф 1, буква д), подточка ii) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че за да се прецени дали даден знак се състои изключително от формата на стоката, която е нужна за постигане на технически резултат, разглеждането му не трябва да се ограничава до графичното изображение на този знак. За да се определят съществените характеристики на разглеждания знак, могат да се използват и други данни, различни от самото графично изображение, сред които е и възприемането от съответните потребители. За разлика от това, ако данни, които не са видни от графичното изображение на знака, могат да бъдат взети предвид, за да се прецени дали тези характеристики отговарят на техническа функция на разглежданата стока, тези данни трябва да произтичат от обективни и надеждни източници и не могат да включват възприемането от съответните потребители.

                  2)

                  Член 3, параграф 1, буква д), подточка iii) от Директива 2008/95 трябва да се тълкува в смисъл, че възприемането от съответните потребители на стока, която е изобразена графично със знак, състоящ се изключително от формата на тази стока, или запознаването им с последната, може да се вземе предвид, за да се определи дадена съществена характеристика на тази форма. Съдържащото се в тази разпоредба основание за отказ може да се приложи, ако от обективни и надеждни данни следва, че изборът на потребителите да закупят разглежданата стока се определя в много голяма степен от тази характеристика.

                  3)

                  Член 3, параграф 1, буква д), подточка iii) от Директива 2008/95 трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в тази разпоредба основание за отказ на регистрация не трябва да се прилага систематично към знак, състоящ се изключително от формата на стоката, когато този знак е обект на защита при прилагането на правото на промишлените дизайни или когато знакът се състои изключително от формата на декоративно изделие.

         (1)  ОВ C 187, 3.6.2019 г.


title: Дело C-384/19: Решение на Съда (седми състав) от 2 април 2020 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Оценка и управление на риска от наводнения — Директива 2007/60/ЕО — Член 7, параграфи 1 и 5, член 10, параграфи 1 и 2, както и член 15, параграф 1 — План за управление на риска от наводнения — Изготвяне — Консултации и уведомяване на обществеността — Предоставяне на Европейската комисия — Речни басейни ES 120 Гран Канария, ES 122 Фуертевентура, ES 123 Ланзароте, ES 124 Тенерифе, ES 125 Ла Палма, ES 126 Ла Гомера и ES 127 Ел Хиеро (Испания))

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/13

      Решение на Съда (седми състав) от 2 април 2020 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
      (Дело C-384/19) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Оценка и управление на риска от наводнения - Директива 2007/60/ЕО - Член 7, параграфи 1 и 5, член 10, параграфи 1 и 2, както и член 15, параграф 1 - План за управление на риска от наводнения - Изготвяне - Консултации и уведомяване на обществеността - Предоставяне на Европейската комисия - Речни басейни ES 120 Гран Канария, ES 122 Фуертевентура, ES 123 Ланзароте, ES 124 Тенерифе, ES 125 Ла Палма, ES 126 Ла Гомера и ES 127 Ел Хиеро (Испания))
      (2020/C 230/17)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: първоначално par E. Manhaeve и E. Sanfrutos Cano, впоследствие par M. Jauregui Gomez и E. Manhaeve)

         Ответник: Кралство Испания (представител: S. Jiménez García)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е изготвило, публикувало и нотифицирало на Европейската комисия в предвидения срок плановете за управление на риска от наводнения що се отнася до речните басейни ES 120 Гран Канария, ES 122 Фуертевентура, ES 123 Ланзароте, ES 124 Тенерифе, ES 125 Ла Палма, ES 126 Ла Гомера и ES 127 Ел Хиеро (Испания), Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 7, параграфи 1 и 5, както и член 15, параграф 1 от Директива 2007/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно оценката и управлението на риска от наводнения, и като не е извършило в предвидения срок уведомяването и консултирането с обществеността относно изготвянето на плановете за управление на риска от наводнения що се отнася до речните басейни ES 120 Гран Канария, ES 122 Фуертевентура и ES 125 Ла Палма, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 10, параграфи 1 и 2 от тази директива.

                  2)

                  Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 270, 12.8.2019 г.


title: Дело C-406/19 P: Решение на Съда (девети състав) от 2 април 2020 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Обжалване — ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Разходи, направени от Кралство Испания — Оттегляне на решение за признаване на организации на производители — Невъзстановяване на изплатените помощи — Тежест на доказване — Фиксирана финансова корекция)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/14

      Решение на Съда (девети състав) от 2 април 2020 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
      (Дело C-406/19 P) (1)

      (Обжалване - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Разходи, направени от Кралство Испания - Оттегляне на решение за признаване на организации на производители - Невъзстановяване на изплатените помощи - Тежест на доказване - Фиксирана финансова корекция)
      (2020/C 230/18)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и J. Aquilina)

         Друга страна в производството: Кралство Испания (представител: S. Jiménez García)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 20 март 2019 г., Испания/Комисия (T-237/17, непубликувано, EU:T:2019:172), доколкото с него Общият съд отменя Решение за изпълнение (EС) 2017/264 на Комисията от 14 февруари 2017 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта, в която с него се прилага фиксирана корекция от 10 % върху някои разходи, направени от Кралство Испания.

                  2)

                  Отхвърля жалбата, подадена в първоинстанционното производство.

                  3)

                  Кралство Испания понася, наред с направените от него съдебни разноски в първоинстанционното производство по дело T-237/17 и в производството по обжалване, и съдебните разноски на Европейската комисия в тези производства.

         (1)  ОВ C 280, 19.8.2019 г.


title: Дело C-757/19: Преюдициално запитване от Gericht Erster Instanz Eupen (Белгия), постъпило на 15 октомври 2019 г. — ES/Wallonische Region

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/14

      Преюдициално запитване от Gericht Erster Instanz Eupen (Белгия), постъпило на 15 октомври 2019 г. — ES/Wallonische Region
      (Дело C-757/19)
      (2020/C 230/19)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Gericht Erster Instanz Eupen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ES

         Ответник: Wallonische Region
      С определение от 28 май 2020 г. Съдът на Европейския съюз (шести състав) постанови, че член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, по силата на която лице, което пребивава в тази държава членка, може да бъде освободено от задължението за регистриране в посочената държава членка на превозно средство, регистрирано в друга държава членка и предоставено му на разположение от дружеството, чийто управляващ съдружник е той, което дружество е установено в тази друга държава членка, само ако разполага с документи, които се съхраняват постоянно в превозното средство и удостоверяват, че заинтересованото лице отговаря на условията за освобождаване.


title: Дело C-146/20: Преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 20 март 2020 г. — AD, BE, CF/Corendon Airlines

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/15

      Преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 20 март 2020 г. — AD, BE, CF/Corendon Airlines
      (Дело C-146/20)
      (2020/C 230/20)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Ищци: AD, BE, CF

         Ответник: Corendon Airlines

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Налице ли е отмяна на полет по смисъла на член 2, буква л) и член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1), когато опериращият въздушен превозвач изтегля резервирания при пакетно туристическо пътуване полет с планирано излитане по разписание в 10,20 ч. (LT) в 8,40 ч. (LT) същия ден?

                  2)

                  Представлява ли информирането, десет дни преди началото на пътуването, за изтеглянето на полета от 10,20 ч. (LT) в 8,40 ч. (LT) същия ден, предложение за премаршрутиране по смисъла на член 5, параграф 1, буква а) и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 261/2004?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2001 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-155/20: Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 31 март 2020 г. — RT, SV, BC/Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank — клон наVolkswagen Bank GmbH

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/15

      Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 31 март 2020 г. — RT, SV, BC/Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank — клон наVolkswagen Bank GmbH
      (Дело C-155/20)
      (2020/C 230/21)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Ravensburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: RT, SV, BC

         Ответници: Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank — клон на Volkswagen Bank GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли член 10, параграф 2, буква л) от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (1) (наричана по-нататък „Директива 2008/48/ЕО“) да се тълкува в смисъл, че в договора за кредит:

                              а)

                              приложимият лихвен процент за забавени плащания трябва да бъде посочен като абсолютно число при сключването на договора за кредит и като абсолютно число следва да се посочи поне приложимият референтен лихвен процент (в разглеждания случай основният лихвен процент съгласно член 247 от Bürgerliches Gesetzbuch (Граждански кодекс, наричан по-нататък „BGB“), от който чрез добавка (в разглеждания случай пет процентни пункта съгласно член 288, параграф 1, второ изречение от BGB) се изчислява приложимият лихвен процент за забавени плащания?

                              б)

                              механизмът за адаптиране на лихвения процент за забавени плащания трябва да бъде разяснен конкретно, като следва да бъдат посочени поне националните разпоредби, от които може да бъде изведен начинът за адаптиране на лихвения процент за забавени плащания (член 247, член 288, параграф 1, второ изречение от BGB)?

                  2.

                  Следва ли член 10, параграф 2, буква с) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че в договора за кредит трябва да се посочи разбираем за потребителя конкретен метод за изчисляване на дължимото обезщетение при предсрочно погасяване, така че потребителят да е в състояние поне приблизително да пресметне дължимото обезщетение при предсрочно прекратяване?

                  3.

                  Следва ли член 10, параграф 2, буква т) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че

                              а)

                              в договора за кредит трябва да бъде посочено също правото на страните да прекратят едностранно договора за кредит в съответствие с националното законодателство, по-специално правото на кредитополучателя да прекрати едностранно договора поради наличие на сериозно основание в съответствие с член 314 от BGB, когато е сключен договор за кредит за определен срок?

                              б)

                              (при отрицателен отговор на въпрос 3 а) допуска национална правна уредба, съгласно която посочването на специално право на едностранно прекратяване на договора съгласно националното законодателство е задължителна информация по смисъла на член 10, параграф 2, буква т) от Директива 2008/48/ЕО?

                              в)

                              в договора за кредит винаги когато се предвижда право на страните да прекратят едностранно договора за кредит, трябва да се посочват предвидените за упражняване на правото на едностранно прекратяване краен срок и форма, в която следва да бъде направено волеизявлението за прекратяване?

                  4.

                  В случай на договор за потребителски кредит изключена ли е възможността кредиторът да направи възражение за погасяване срещу упражняването на правото на отказ на потребителя съгласно член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48/ЕО,

                              а)

                              ако част от предвидената в член 10, параграф 2 от Директива 2008/48/ЕО задължителна информация нито е надлежно посочена в договора за кредит, нито впоследствие е надлежно предоставена, и следователно срокът за отказ съгласно член 14, параграф 1 от Директива 2008/48/ЕО не е започнал да тече?

                              б)

                              (при отрицателен отговор на въпрос 4 а), ако погасяването се основава в значителна степен на времето, което е изминало от сключването на договора, и/или на пълното изпълнение на договора от двете страни, и/или на обстоятелството дали кредиторът разполага с възстановената сума по кредита, или на връщането на обезпеченията по кредита, и/или (в случай на договор за покупко-продажба, свързан с договора за кредит) на ползването или продажбата на финансираната стока от потребителя, но в релевантния период и при настъпването на релевантните обстоятелства потребителят не е знаел за продължаващото наличие на правото му на отказ, като не носи отговорност за това незнание и кредиторът също не е могъл да приеме, че потребителят разполага със съответната информация?

                  5.

                  В случай на договор за потребителски кредит изключена ли е възможността кредиторът да направи възражение за злоупотреба с право срещу упражняването на правото на отказ на потребителя съгласно член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48/ЕО,

                              а)

                              ако част от предвидената в член 10, параграф 2 от Директива 2008/48/ЕО задължителна информация нито е надлежно посочена в договора за кредит, нито впоследствие е надлежно предоставена, и следователно срокът за отказ съгласно член 14, параграф 1 от Директива 2008/48/ЕО не е започнал да тече?

                              б)

                              (при отрицателен отговор на въпрос 5 а) ако злоупотребата с право се основава в значителна степен на времето, което е изминало от сключването на договора, и/или на пълното изпълнение на договора от двете страни, и/или на обстоятелството дали кредиторът разполага с възстановената сума по кредита, или на връщането на обезпеченията по кредита, и/или (в случай на договор за покупко-продажба, свързан с договора за кредит) на ползването или продажбата на финансираната стока от потребителя, но в релевантния период и при настъпването на релевантните обстоятелства потребителят не е знаел за продължаващото наличие на правото му на отказ, като не носи отговорност за това незнание и кредиторът също не е могъл да приеме, че потребителят разполага със съответната информация?

         (1)  ОВ L 133, 2008 г., стр. 66.


title: Дело C-164/20: Преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg (Австрия), постъпило на 20 април 2020 г. — Airhelp Limited/Austrian Airlines AG

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/17

      Преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg (Австрия), постъпило на 20 април 2020 г. — Airhelp Limited/Austrian Airlines AG
      (Дело C-164/20)
      (2020/C 230/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Korneuburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Airhelp Limited

         Ответник: Austrian Airlines AG

         Преюдициален въпрос

      Следва ли членове 5, 6 и 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети (1) да се тълкуват в смисъл, че установеното от лекар на летището заболяване и свързаната с него невъзможност да лети на пътник, който вече се намира на борда на все още неизлетял самолет, поради което въздушният превозвач отказва да превози този пътник, така че пътникът трябва да напусне самолета, а багажът му да бъде разтоварен, трябва да се разглежда като „извънредно обстоятелство“ по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004?

         (1)  ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218


title: Дело C-166/20: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 22 април 2020 г. — BB/Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/18

      Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 22 април 2020 г. — BB/Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija
      (Дело C-166/20)
      (2020/C 230/23)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BB

         Ответник: Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 10, буква б) от Директива 2005/36/ЕО (1) във връзка с член 1, определящ нейния предмет, да се тълкува в смисъл, че е приложим, когато дадено лице не е получило удостоверение за професионална квалификация, тъй като евентуално е изпълнило необходимите изисквания за придобиване на професионална квалификация в няколко държави — членки на Европейския съюз, а не в една-единствена? В такъв случай, когато дадено лице не е получило удостоверение за професионална квалификация, тъй като евентуално е изпълнило необходимите изисквания за придобиване на професионална квалификация в няколко държави — членки на Европейския съюз, а не в една-единствена, трябва ли глава I (Обща система за признаване на удостоверения за обучение) на дял III от Директива 2005/36/ЕО да се тълкува в смисъл, че задължава институцията, признаваща квалификациите, да прецени съдържанието на всички документи, представени от лицето, които могат да докажат професионална квалификация, и съответствието им с изискванията за придобиване на професионална квалификация, определени в приемащата държава членка, и ако е необходимо, да приложи компенсационни мерки?

                  2)

                  В случай като настоящия, в който молителят евентуално е изпълнил необходимите изисквания за придобиване на професионална квалификация на фармацевт за целите на член 44 от глава III, раздел 7 от Директива 2005/36/ЕО, но тези изисквания са изпълнени в няколко държави — членки на Европейския съюз, а не в една-единствена, и съответно молителят не притежава удостоверение за професионалната квалификация по точка 5.6.2 от приложение V към Директива 2005/36/ЕО, трябва ли членове 45 ДФЕС и 49 ДФЕС и член 15 от Хартата да се тълкуват в смисъл, че задължават компетентните органи на приемащата държава членка да преценят професионалното обучение на молителя и да го сравнят с професионалното обучение, изискващо се в приемащата държава, както и да преценят съдържанието на представените документи, които могат да докажат професионална квалификация, и съответствието им с изискванията за придобиване на професионална квалификация, определени в приемащата държава членка, и ако е необходимо, да приложат компенсационни мерки?

         (1)  Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (ОВ 2005 L 255, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3)


title: Дело C-195/20: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 8 май 2020 г. — XC

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/18

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 8 май 2020 г. — XC
      (Дело C-195/20)
      (2020/C 230/24)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Подсъдим: XC

         Друга страна в производството: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

         Преюдициален въпрос

      Следва ли член 27, параграфи 2 и 3 от Рамково решение 2002/584/ПВР (1) на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР (2) на Съвета от 26 февруари 2009 г., да се тълкува в смисъл, че специалното правило допуска ограничаваща свободата мярка, наложена за деяние, извършено преди предаването и различно от деянието, за което се иска предаването, когато, след като е било предадено, лицето доброволно е напуснало територията на издаващата държавата членка, а по-късно, въз основа на нова заповед за арест, отново е предадено от друга изпълняваща държава членка на територията на издаващата държава членка и втората изпълняваща държава членка е дала съгласие за наказателно преследване, осъждане и изпълнение във връзка с това друго престъпление?

         (1)  ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3.

         (2)  ОВ L 81, 2009 г., стр. 24.


title: Дело C-203/20: Преюдициално запитване от Okresný súd Bratislava III (Словакия), постъпило на 11 май 2020 г. — наказателно производство срещу AB и др., при участието на HI и Krajská prokuratúra v Bratislave

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/19

      Преюдициално запитване от Okresný súd Bratislava III (Словакия), постъпило на 11 май 2020 г. — наказателно производство срещу AB и др., при участието на HI и Krajská prokuratúra v Bratislave
      (Дело C-203/20)
      (2020/C 230/25)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Okresný súd Bratislava III

         Страни в главното производство

         Подсъдими: AB, CD, EF, GH, IJ, LM, NO, PR, ST, UV, WZ, BC, DE, FG и JL

         При участието на: HI и Krajská prokuratúra v Bratislave

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли принципът „ne bis in idem“ издаването на европейска заповед за арест по смисъла на Рамково решение 2002/584/ПВР (1) на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, като се има предвид член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, когато наказателното дело е окончателно приключило с оправдателна присъда или решение за прекратяване на производството, ако тези решения са били приети въз основа на амнистия, която е отменена от законодателя след влизането им в сила и вътрешният правен ред предвижда, че отмяната на такава амнистия води до отмяна на решенията на публичните органи, които са приети и мотивирани въз основа на амнистия или помилване, и до отпадане на законните пречки за наказателно преследване, произтичащи от така отменената амнистия, при това без съдебно решение или нарочно съдебно производство?

                  2)

                  Съвместима ли е с правото на справедлив съдебен процес, гарантирано в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, и с правото на всеки да не бъде съден или наказван два пъти за едно и също престъпление, гарантирано в член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз и в член 82 от Договора за функционирането на Европейския съюз, разпоредба от национален закон, която директно, без решение на национална юрисдикция, отменя решението на национална юрисдикция за прекратяване на наказателното производство, което съгласно националното право е окончателно и води до оправдаване и въз основа на което наказателното производство е прекратено окончателно в резултат на амнистията, дадена съгласно национален закон?

                  3)

                  Съвместима ли е с принципа на лоялното сътрудничество по смисъла на член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 82 от Договора за функционирането на Европейския съюз, с правото на справедлив съдебен процес, гарантирано в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, и с правото на всеки да не бъде съден или наказван два пъти за едно и също престъпление, гарантирано в член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, разпоредба на националното право, която ограничава контрола на Конституционния съд върху решение на Národná rada Slovenskej republiky (Народно събрание на Словашката република) за отмяна на акт за амнистия или индивидуално помилване, прието съгласно член 86, буква i) от Конституцията на Словашката република, до преценка на неговата конституционосъобразност, без да се вземат предвид обвързващите актове, приети от Европейския съюз, и по-специално Хартата на основните права на Европейския съюз, Договора за функционирането на Европейския съюз и Договора за Европейския съюз?

         (1)  ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3.