title: Дело C-485/10: Иск, предявен на 8 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/26

         Иск, предявен на 8 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-485/10)
   ()
   2010/C 328/44
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и Μ. Konstantinidis)

      Ответник: Република Гърция

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела в предвидените срокове всички необходими мерки за изпълнение на Решение Е(2008) 3118 на Комисията от 2 юли 2008 г. (поправено с Решение на Комисията от 13 август 2008 г.) относно помощите, които е предоставила на предприятието Ellinika Nafpigeia AE или при всички положения като не е уведомила в достатъчна степен Комисията за мерките, взети на основание член 19 от решението, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 2, 3, 5, 6, 8, 9 и по членове 11—18 от споменатото решение, както и по Договора за функционирането на Европейския съюз,

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Искът на Комисията има за предмет изпълнението от Република Гърция на решението на Комисията относно неправомерните държавни помощи, които са предоставени на предприятието Ellinika Nafpigeia AE и които трябва да бъдат възстановени от отдела на това предприятие, който не отговаря за военните въпроси.
   Комисията отбелязва, че Гърция е трябвало да осигури изпълнението на решението в четиримесечен срок, считано от съобщаването му. Решението е било съобщено на 13 август 2008 г. и Комисията не е удължила предвидения за изпълнението на решението срок. Следователно предоставения на Гърция срок за съобразяване от формална гледна точка с решението е изтекъл на 13 декември 2008 г.
   Комисията припомня, че съгласно постоянна практика на Съда единственият основателен мотив, който държава членка може да изтъкне в своя защита срещу иск за неизпълнение на задължения, подаден от Комисията на основание член 108, параграф 2 от ДФЕС, е абсолютна невъзможност да изпълни точно решението.
   В конкретния случай обаче гръцките власти не са изтъкнали довод, изведен от абсолютна невъзможност за изпълнение. Напротив, още в самото начало те са изразили волята си да изпълнят решението възможно най-бързо. Комисията обаче отбелязва, че към момента, в който е предявила настоящия иск, гръцките власти все още не за предприели никаква мярка, за да изпълнят дори отчасти решението.
   Комисията преценява, че Гърция не е предприела необходимите марки, за да изпълни решението или в съответствие с разрешението, предмет на обсъждания между нейните служби и компетентните гръцки органи, или по какъвто и да било друг подходящ начин.


title: Дело T-96/12: Иск, предявен на 1 март 2012 г. — Испания/Комисия

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/33

         Иск, предявен на 1 март 2012 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-96/12)
   2012/C 109/66
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да обяви, че Комисията не е изпълнила задължението си да плати на испанските власти салдото в срок от два месеца от представянето на документите, посочени в член Г, параграф 2, буква г) от Приложение II към Регламент № 1164/1994;

               —

               при условията на евентуалност, да отмени писмото от 22 декември 2011 г., в което се съдържа становището на Комисията по предходното искане, отправено до тази институция във връзка с плащането на салдото, съответстващо на приключване на съвместно финансиране на проекти от Кохезионния фонд, предоставено на Кралство Испания за програмния период 2000—2006 г., и да обяви, че Комисията е длъжна да извърши плащането на посоченото салдо, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В настоящото производство Кралство Испания се позовава на неизпълнение на твърдяно от него задължение на Комисията да заплати салдото във връзка с процедурата по приключване на съвместното финансиране от Кохезионния фонд на проекти, предоставено на Испания за програмния период 2000—2006 г.
   При условията на евентуалност и в хипотезата, в която Общият съд приеме, че писмото от 22 декември 2011 г., което съдържа отговора на Комисията по предходното искане на Кралство Испания, слага край на посоченото неизпълнение на задължения на Комисията, ищецът иска и отмяната на това писмо.
   В подкрепа на иска си ищецът изтъква шест правни основания.

               1.

               Нарушение на член Г, параграф 5 от Приложение II към Регламент № 1164/94 (1), доколкото Комисията не е платила салдото по проектите, посочени в иска, в срок от два месеца, без този срок да е бил прекъсван или спиран.

               2.

               Нарушение на принципа на правна сигурност, доколкото Комисията е нарушила ясна правна норма с конкретни правни последици.

               3.

               Нарушение на член 18, параграф 3 от Регламент № 1386/2002 (2), доколкото Комисията не е приела съответното решение в срок от три месеца от датата на изслушването на испанските власти.

               4.

               Нарушение на член 12 от Регламент № 1164/94, доколкото Комисията е превишила правомощията си, предоставени ѝ с посочения член в областта на финансовите проверки.

               5.

               Нарушение на член 15 от Регламент № 1386/2002, доколкото Комисията не е използвала предвидената в закона възможност да поиска извършване на допълнителна проверка.

               6.

               Нарушение на член З от Приложение II към Регламент № 1164/94, доколкото Комисията е приложила предвидената в този член процедура, без да са били налице условията за това.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1164/94 на Съвета от 16 май 1994 година относно създаването на Кохезионен фонд (ОВ L 130, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1386/2002 на Комисията от 29 юли 2002 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1164/94 на Съвета по отношение на системите на управление и контрол на помощта, предоставяна от Кохезионния фонд, и процедурата за извършване на финансови корекции (ОВ L 201, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 67).


title: Дело C-582/14: Решение на Съда (втори състав) от 19 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Patrick Breyer/Bundesrepublik Deutschland (Преюдициално запитване — Обработване на лични данни — Директива 95/46/ЕО — Член 2, буква а) — Член 7, буква е) — Понятие за лични данни — Адреси по интернет протокол — Съхраняване от доставчик на онлайн медийни услуги — Национално законодателство, което не допуска отчитане на законния интерес, преследван от администратора на лични данни)

text:
               19.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 475/3

         Решение на Съда (втори състав) от 19 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Patrick Breyer/Bundesrepublik Deutschland
   (Дело C-582/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обработване на лични данни - Директива 95/46/ЕО - Член 2, буква а) - Член 7, буква е) - Понятие за лични данни - Адреси по интернет протокол - Съхраняване от доставчик на онлайн медийни услуги - Национално законодателство, което не допуска отчитане на законния интерес, преследван от администратора на лични данни))
   (2016/C 475/03)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Patrick Breyer

      Ответник: Bundesrepublik Deutschland

      Диспозитив

               1)

               Член 2, буква а) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни трябва да се тълкува в смисъл, че динамичен адрес по интернет протокол, запазен от доставчик на онлайн медийни услуги по повод на ползването от дадено лице на интернет сайт, до който този доставчик предоставя достъп, представлява по отношение на въпросния доставчик лични данни по смисъла на тази разпоредба, когато същият разполага със законни средства, позволяващи му да идентифицира съответното лице благодарение на допълнителната информация, с която разполага доставчикът на интернет услуги на това лице.

               2)

               Член 7, буква е) от Директива 95/46 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, по силата на която доставчик на онлайн медийни услуги може да събира и използва лични данни на ползвател на тези услуги при липса на съгласие от негова страна само доколкото събирането и използването са необходими, за да се даде възможност и да се отчете конкретното ползване на посочените услуги от ползвателя, без целта за осигуряване на общата функционална способност на тези услуги да може да оправдае използването на данните след действие на ползването им.

      (1)  ОВ C 89, 16.3.2015 г.


title: Дело C-104/12: Решение на Съда (първи състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Köln-Nord/Wolfram Becker (Шеста директива ДДС — Член 17, параграф 2, буква а) — Право на приспадане на данъка, платен по получена доставка — Необходимост от наличие на пряка и непосредствена връзка между получената доставка и извършена облагаема доставка — Критерий за определяне на тази връзка — Адвокатски услуги, предоставени във връзка с наказателно производство за корупция, образувано лично срещу управителя и основен съдружник на дружество с ограничена отговорност)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/20

         Решение на Съда (първи състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Köln-Nord/Wolfram Becker
   (Дело C-104/12) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 17, параграф 2, буква а) - Право на приспадане на данъка, платен по получена доставка - Необходимост от наличие на пряка и непосредствена връзка между получената доставка и извършена облагаема доставка - Критерий за определяне на тази връзка - Адвокатски услуги, предоставени във връзка с наказателно производство за корупция, образувано лично срещу управителя и основен съдружник на дружество с ограничена отговорност)
   2013/C 114/29
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Finanzamt Köln-Nord

      Ответник: Wolfram Becker

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 17, параграф 2, буква a) и на член 22, параграф 3, буква б) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Възникване и обхват на правото на приспадане — Необходимост от пряка и непосредствена връзка между икономическата дейност на данъчнозадълженото лице и дадена доставка на услуги — Адвокатски услуги, предоставени във връзка с наказателно производство за корупция, образувано срещу управителя и основен съдружник на дружество с ограничена отговорност

      Диспозитив

   Наличието на пряка и непосредствена връзка между дадена доставка и цялостната дейност на данъчнозадълженото лице за целите на определянето дали стоките и услугите са били използвани от него „за нуждите на неговите облагаеми сделки“ по смисъла на член 17, параграф 2, буква a) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2001/115/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 г., е в зависимост от обективното съдържание на получената стока или услуга от това данъчнозадължено лице.
   В настоящия случай доставките на адвокатски услуги, чиято цел е да се избегнат наказателни санкции срещу физически лица — управители на данъчнозадължено предприятие, не дават право на това предприятие да приспадне като данък по получени доставки дължимия данък върху добавената стойност за направените доставки.

      (1)  ОВ C 138, 12.5.2012 г.


title: Съединени дела C-145/15 и С-146/15: Решение на Съда (осми състав) от 17 март 2016 г. (преюдициални запитвания от Raad van State — Нидерландия) — K. Ruijssenaars, A. Jansen (C-145/15), J. H. Dees-Erf (C-146/15)/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu (Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Член 7 — Обезщетяване на пътниците в случай на отмяна или закъснение с повече от три часа на полет — Член 16 — Национални органи, които отговарят за прилагането на Регламента — Компетентност — Предприемане на принудителни действия срещу въздушния превозвач с оглед на изплащането на обезщетението, дължимо на пътник)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/17

         Решение на Съда (осми състав) от 17 март 2016 г. (преюдициални запитвания от Raad van State — Нидерландия) — K. Ruijssenaars, A. Jansen (C-145/15), J. H. Dees-Erf (C-146/15)/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Съединени дела C-145/15 и С-146/15) (1)

   ((Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Член 7 - Обезщетяване на пътниците в случай на отмяна или закъснение с повече от три часа на полет - Член 16 - Национални органи, които отговарят за прилагането на Регламента - Компетентност - Предприемане на принудителни действия срещу въздушния превозвач с оглед на изплащането на обезщетението, дължимо на пътник))
   (2016/C 156/24)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: K. Ruijssenaars, A. Jansen (C-145/15), J. H. Dees-Erf (C-146/15)

      Ответник: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

      в присъствието на: Royal Air Maroc SA (C-145/15), Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (C-146/15)

      Диспозитив

   Член 16 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, трябва да се тълкува в смисъл, че определеният от всяка държава членка в приложение на параграф 1 от този член орган, до който е подадена индивидуална жалба от пътник поради отказа на въздушен превозвач да изплати на пътника обезщетението, предвидено в член 7, параграф 1 от същия регламент, не е длъжен да предприеме принудителни действия спрямо този превозвач, за да го принуди да изплати въпросното обезщетение.

      (1)  ОВ C 198, 15.6.2015 г.


               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/1

         2010/C 134/01
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 113, 1.5.2010 г.

      Предишни публикации

      ОВ C 100, 17.4.2010 г.

      ОВ C 80, 27.3.2010 г.

      ОВ C 63, 13.3.2010 г.

      ОВ C 51, 27.2.2010 г.

      ОВ C 37, 13.2.2010 г.

      ОВ C 24, 30.1.2010 г.

   Може да намерите тези текстове на:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело C-626/13 P: Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Villeroy & Boch Austria GmbH/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство — Съгласуване на цените и обмен на чувствителна търговска информация — Единно нарушение — Доказване — Глоби — Пълен съдебен контрол — Разумен срок — Пропорционалност)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/6

         Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Villeroy & Boch Austria GmbH/Европейска комисия
   (Дело C-626/13 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство - Съгласуване на цените и обмен на чувствителна търговска информация - Единно нарушение - Доказване - Глоби - Пълен съдебен контрол - Разумен срок - Пропорционалност))
   (2017/C 104/10)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Villeroy & Boch Austria GmbH (представители: A Reidlinger и J. Weichbrodt, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: M. Kellerbauer, L Malferrari и F. Ronkes Agerbeek)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Villeroy & Boch Austria GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 39, 8.2.2014 г.


title: Дело C-614/12: Преюдициално запитване, отправено от Debreceni Munkaügyi Bíróság (Унгария) на 31 декември 2012 г. — József Dutka/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/23

         Преюдициално запитване, отправено от Debreceni Munkaügyi Bíróság (Унгария) на 31 декември 2012 г. — József Dutka/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
   (Дело C-614/12)
   2013/C 114/34
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Ищец: József Dutka

      Ответник: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Преюдициални въпроси

               1.

               Предвид член 6 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) и член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз следва ли да се счита, че е налице прилагане на правото на Съюза по смисъла на член 51, параграф 1 от Хартата, когато националното право предвижда прекратяването на трудовото/служебното правоотношение по право или чрез едностранно волеизявление?

               2.

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, означава ли, че член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз следва да се тълкува в смисъл, че установява забрана за неоснователно уволнение или че тази забрана е установена, доколкото изисква мотивите за уволнението да следват ясно от акта, с който се прекратява правоотношението, така че работникът да може да провери тяхната действителност и относимост?

               3.

               При това положение противоречи ли на задължението за мотивиране на уволненията, предвидено в член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз, национална правна уредба, която предоставя на държавата членка възможност да отстрани от длъжност (уволни) немотивирано работника само при правоотношенията, при които държавата действа в качеството на работодател чрез органите на държавната администрация?


title: Дело C-440/14 P: Решение на Съда (голям състав) от 1 март 2016 г. — National Iranian Oil Company/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (Обжалване — Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран — Списък на лицата и образуванията, чиито финансови средства и икономически ресурси са замразени — Регламент за изпълнение (ЕС) № 945/2012 — Правно основание — Критерий, изведен от материалната, логистична или финансова подкрепа на правителството на Иран)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/9

         Решение на Съда (голям състав) от 1 март 2016 г. — National Iranian Oil Company/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
   (Дело C-440/14 P) (1)

   ((Обжалване - Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран - Списък на лицата и образуванията, чиито финансови средства и икономически ресурси са замразени - Регламент за изпълнение (ЕС) № 945/2012 - Правно основание - Критерий, изведен от материалната, логистична или финансова подкрепа на правителството на Иран))
   (2016/C 156/12)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: National Iranian Oil Company (представител: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и V. Piessevaux), Европейска комисия (представители: A. Aresu, D. Gauci и L. Gussetti)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда National Iranian Oil Company да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 421, 24.11.2014 г.


title: Дело T-271/09: Жалба, подадена на 14 юли 2009 г. — Sobieski zu Schwarzenberg/СХВП — British-American Tobacco Polska (Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg)

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/37

         Жалба, подадена на 14 юли 2009 г. — Sobieski zu Schwarzenberg/СХВП — British-American Tobacco Polska (Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg)
   (Дело T-271/09)
   2009/C 220/78
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg (Дортмунд, Германия) (представители: U. Fitzner и U. Fitzner, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: British-American Tobacco Polska S.A. (Augustów, Полша)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 13.5.2009 г. (преписка № R 771/2008-4);

               —

               да се отмени решението на отдела по споровете от 14.3.2008 г. и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg“ за стоки от класове 33 и 34 (заявка № 4 583 761)

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: British-American Tobacco Polska S.A.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: полска словна марка „JAN III SOBIESKI“ за стоки от клас 34 (№ 110 327) и полска словна и фигуративна марка „JAN III SOBIESKI“ за стоки от класове 3, 30, 32 и 33 (№ 160 417), като възражението е срещу регистрацията в класове 33 и 34

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 60 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1) във връзка с член 8 от Регламент (ЕО) № 2869/95 (2) и на член 60 във връзка с член 81 от Регламент № 207/2009

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, 24.3.2009 г., стр. 1)

      (2)  Регламент (ЕО) № 2869/95 на Комисията от 13 декември 1995 година относно таксите, събирани от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайн) (ОВ L 303 1995 г., стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 13)


title: Разпределение на съдиите по състави

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/2

         Разпределение на съдиите по състави
   (2007/C 69/03)
   На събранието си от 16 януари 2007 г. Съдът реши да разпредели г-н Арабаджиев в трети и седми състав.
   Следователно, трети и седми състав включват следните членове:
   Трети състав
   г-н Rosas, председател на състава,
   г-н Klučka, г-н Cunha Rodrigues, г-н Lõhmus, г-н Ó Caoimh, г-жа Lindh и г-н Арабаджиев, съдии
   Седми състав
   г-н Klučka, председател на състава,
   г-н Cunha Rodrigues, г-н Lõhmus, г-н Ó Caoimh, г-жа Lindh и г-н Арабаджиев, съдии
   На посоченото събрание Съдът реши да разпредели г-жа Toader във втори и шести състав.
   Следователно, втори и шести състав включват следните членове:
   Втори състав
   г-н Timmermans, председател на състава,
   г-н Kūris, г-н Schiemann, г-н Makarczyk, г-н Bay Larsen, г-н Bonichot и г-жа Toader, съдии
   Шести състав
   г-н Kūris, председател на състава,
   г-н Schiemann, г-н Makarczyk, г-н Bay Larsen, г-н Bonichot и г-жа Toader, съдии


title: Дело T-223/07 Р: Определение на Първоинстанционния съд от 18 декември 2008 г.  — Thierry/Комисия (Жалба — Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 2004 г. — Отхвърляне на искане за изслушване на свидетел — Явно недопустима жалба)

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/26

         Определение на Първоинстанционния съд от 18 декември 2008 г. — Thierry/Комисия
   (Дело T-223/07 Р) (1)

   (Жалба - Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2004 г. - Отхвърляне на искане за изслушване на свидетел - Явно недопустима жалба)
   (2009/C 55/48)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Michel Thierry (Люксембург, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и D. Martin)
   Предмет
   Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 16 април 2007 г. по дело Thierry/Комисия (F-82/05, все още непубликувано в Сборника), целяща отмяна на това определение.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Michel Thierry понася направените от него съдебни разноски, както и направените от Комисията в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 199, 25.8.2007 г.


title: Дело C-378/06: Определение на председателя на Съда от 15 май 2007 г. (преюдициално запитване от Conseil d'Etat — Белгия) — Clear Channel Belgium SA/Ville de Liège

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/18

         Определение на председателя на Съда от 15 май 2007 г. (преюдициално запитване от Conseil d'Etat — Белгия) — Clear Channel Belgium SA/Ville de Liège
   (Дело C-378/06) (1)

   (2007/C 170/33)

      Език на производството: френски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  OВ C 261, 28.10.2006 г.


title: Дело C-253/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg (Германия), постъпило на 15 май 2017 г. — Ramazan Dündar и др./Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/13

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg (Германия), постъпило на 15 май 2017 г. — Ramazan Dündar и др./Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG
   (Дело C-253/17)
   (2017/C 300/16)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Ramazan Dündar, Carolin Wenzel, Antonia Genovese, Jan-Maximilian Mügge

      Ответник: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG
   Председателят на Съда на Европейския съюз заличи делото от регистъра на Съда с определение от 20 юни 2017 г.


title: Дело F-18/16: Жалба, подадена на 31 март 2016 г. — ZZ/Комисия

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/49

         Жалба, подадена на 31 март 2016 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-18/16)
   (2016/C 251/56)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: F. Sciaudone и R. Sciaudone, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията, с което тя отказва да приеме, че жалбоподателят носи специални отговорности, въз основа на което да бъде класиран във вид длъжност „началник на отдел или равностойна длъжност“ или „съветник или равностойна длъжност“ съгласно член 30, параграф 3 от приложение XIII към Правилника, и установяване на незаконосъобразността на Известие SEC (2013) 691 на Комисията от 18 декември 2013 г. за изменение на правилата относно състава на кабинетите на членовете на Комисията и говорителите.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението, с което се отхвърля искането му да се приеме, че носи специални отговорности, въз основа на което да бъде класиран във вид длъжност „съветник или равностойна длъжност“ съгласно член 30, параграф 3 от приложение XIII към Правилника;

               —

               отделно от това, предвид липсата на пълно и недискриминационно прилагане на член 30, параграф 3 от приложение XIII към Правилника, да отмени Известието от 2013 г. (и Известието от 2014 г. в частта, в която се възпроизвежда Известието от 2013 г.);

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-53/17: Определение на Съда (шести състав) от 11 май 2017 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék — Унгария) — Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt./Nemzetgazdasági Minisztérium (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Помощи, предоставени от държавите членки — Дерогации от забраната на държавните помощи — Помощи, които могат да се считат за съвместими с вътрешния пазар — Регламент (ЕО) № 800/2008 — Определение за микро, малки и средни предприятия — Свързани предприятия — Предприятия, които извършват дейността си на същия пазар и са част от цялостна група от предприятия, притежавана от членовете на едно и също семейство — Понятие „група от действащи съвместно физически лица“)

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/14

         Определение на Съда (шести състав) от 11 май 2017 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék — Унгария) — Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt./Nemzetgazdasági Minisztérium
   (Дело C-53/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Помощи, предоставени от държавите членки - Дерогации от забраната на държавните помощи - Помощи, които могат да се считат за съвместими с вътрешния пазар - Регламент (ЕО) № 800/2008 - Определение за микро, малки и средни предприятия - Свързани предприятия - Предприятия, които извършват дейността си на същия пазар и са част от цялостна група от предприятия, притежавана от членовете на едно и също семейство - Понятие „група от действащи съвместно физически лица“))
   (2017/C 249/21)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Törvényszék

      Страни в главното производство

      Ищец: Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt.

      Ответник: Nemzetgazdasági Minisztérium

      Диспозитив

   Член 3, параграф 3 от приложение I към Регламент (ЕО) № 800/2008 на Комисията от 6 август 2008 година относно деклариране на някои категории помощи за съвместими с общия пазар в приложение на членове [107 и 108 ДФЕС] (Общ регламент за групово освобождаване) трябва да се тълкува в смисъл, че предприятия могат да се считат за „свързани“ по смисъла на тази разпоредба, ако от анализа на съществуващите между тях правни и икономически взаимоотношения следва, че посредством физическо лице или група от действащи съвместно физически лица те формират едно-единствено икономическо образувание, дори формално да не поддържат някое от взаимоотношенията, посочени в член 3, параграф 3, първа алинея от това приложение. За действащи съвместно по смисъла на член 3, параграф 3, четвърта алинея от посоченото приложение се считат физическите лица, които координират действията си, за да упражнят влияние върху търговските решение на съответните предприятия, поради което тези предприятия не могат да считат за икономически независими едно от друго. Изпълнението на това условие зависи от обстоятелствата по случая и не зависи непременно от наличието на договорни правоотношения между тези лица, нито дори от установяването на намерението им да заобиколят определението за микро, малки и средни предприятия по смисъла на приложение I към Регламент № 800/2008.

      (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело T-217/08: Определение на Първоинстанционния съд от 22 април 2009 г. — Bundesverband Deutscher Milchviehhalter и др./Съвет (Жалба за отмяна — Регламент (ЕО) № 248/2008 — Режим на квоти за мляко — Увеличаване на националните квоти за мляко — Липса на лично засягане — Допустимост)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/41

         Определение на Първоинстанционния съд от 22 април 2009 г. — Bundesverband Deutscher Milchviehhalter и др./Съвет
   (Дело T-217/08) (1)

   (Жалба за отмяна - Регламент (ЕО) № 248/2008 - Режим на квоти за мляко - Увеличаване на националните квоти за мляко - Липса на лично засягане - Допустимост)
   2009/C 141/86
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Bundesverband Deutscher Milchviehhalter eV (Бон, Германия); Romuald Schaber (Petersthal, Германия); Stefan Mann (Eberdorfergrund, Германия) и Walter Peters (Körchow, Германия) (представители: W. Renner и O. Schniewind, Rechtsanwälte)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Moore и Z. Kupčová)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: Комисия на Европейските общности (представители: H. Tserepa-Lacombe и M. Vollkommer)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 248/2008 на Съвета от 17 март 2008 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1234/2007 по отношение на националните квоти за мляко (ОВ L 76, стр. 6).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Bundesverband Deutscher Milchviehhalter e.V., г-н Romuald Schaber, г-н Stefan Mannи и г-н Walter Peters понасят направените от тях съдебни разноски както и направените от Съвета съдебни разноски.

               3)

               Комисията понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 209 от 15.8.2008. г.


title: Дело C-68/12: Решение на Съда (десети състав) от 7 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — Protimonopolný úrad Slovenskej republiky/Slovenská sporiteľňa, a.s. (Понятие за картел — Споразумение, сключено между няколко банки — Конкурентно предприятие, което осъществява дейността си на съответния пазар по начин, за който се твърди, че е незаконосъобразен — Действие — Липса)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/19

         Решение на Съда (десети състав) от 7 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — Protimonopolný úrad Slovenskej republiky/Slovenská sporiteľňa, a.s.
   (Дело C-68/12) (1)

   (Понятие за картел - Споразумение, сключено между няколко банки - Конкурентно предприятие, което осъществява дейността си на съответния пазар по начин, за който се твърди, че е незаконосъобразен - Действие - Липса)
   2013/C 114/27
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

      Ответник: Slovenská sporiteľňa, a.s.

      Предмет

   Преюдициално запитване — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Тълкуване на член 101, параграфи 1 и 3 от Договора за ФЕС — Понятие за картел — Споразумение, сключено между няколко банки и насочено към прекратяването и неподновяването на договорите за текущи банкови сметки с конкурентно предприятие, установено на територията на друга държава членка — Влияние на непосоченото към момента на сключване на споразумението обстоятелство, че конкурентното предприятие осъществява незаконосъобразна дейност на съответния пазар върху квалификацията като незаконен картел

      Диспозитив

               1.

               Член 101 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че предприятие, засегнато от картелно споразумение, което има за цел да ограничи конкуренцията, към момента на сключването на картелното споразумение е осъществявало дейността си на разглеждания пазар по начин, за който се твърди, че е незаконосъобразен, е без значение за определянето на това дали посоченото картелно споразумение нарушава тази разпоредба.

               2.

               Член 101, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че за да се констатира наличието на ограничаващо конкуренцията споразумение, не е необходимо да се докаже наличието на лични действия на законния представител на дадено предприятие или на личното одобрение от този представител, под формата на упълномощаване, на действията на неговия служител, който е участвал в антиконкурентна среща.

               3.

               Член 101, параграф 3 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че може да се прилага към забранено от член 101, параграф 1 ДФЕС споразумение само когато предприятието, което се позовава на тази разпоредба, е доказало, че са изпълнени четирите кумулативни условия, предвидени в този член.

      (1)  ОВ C 165, 09.06.2012 г.


title: Дело C-438/17: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 20 юли 2017 г. — Bundesrepublik Deutschland/Taus Magamadov

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/9

         Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 20 юли 2017 г. — Bundesrepublik Deutschland/Taus Magamadov
   (Дело C-438/17)
   (2017/C 347/10)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Bundesrepublik Deutschland

      Ответник: Taus Magamadov

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли преходната разпоредба на член 52, първа алинея от Директива 2013/32/ЕС (1) прилагането на национална разпоредба, съгласно която в изпълнение на разширеното в сравнение с предходната разпоредба правомощие по член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС молба за международна закрила е недопустима, ако на кандидата е предоставена субсидиарна закрила в друга държава членка, доколкото при липса на национални преходни разпоредби националната разпоредба следва да се прилага и за молби, подадени преди 20 юли 2015 г.? Важи ли това включително когато в съответствие с член 49 от Регламент (ЕС) № 604/2013 за съответната молба за убежище все още изцяло се прилага Регламент (ЕО) № 343/2003?

               2)

               По-специално позволява ли преходната разпоредба на член 52, първа алинея от Директива 2013/32/ЕС държавите членки да прилагат с обратна сила разширеното правомощие по член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС, в резултат на което са недопустими и молби за убежище, подадени преди влизането в сила на Директива 2013/32/ЕС и преди транспонирането на национално равнище на това разширено правомощие, по които обаче не е взето окончателно решение към момента на транспонирането?

      (1)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60).


title: Дело F-86/14: Жалба, подадена на 1 септември 2014 г.  — ZZ и др./Европейска комисия

text:
               3.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 388/33

         Жалба, подадена на 1 септември 2014 г. — ZZ и др./Европейска комисия
   (Дело F-86/14)
   2014/C 388/43
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представители: O. Mader, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решенията, с които се намалява общият брой на дните годишен отпуск, и обявяване на неприложимостта на член 6 от приложение X към Правилника за длъжностните лица, изменен с член 1, точка 70 от Правилник № 1023/2013, който се прилага от 1 януари 2014 г.

      Искания на жалбоподателите

               —

               да отмени решенията, чиито адресати са жалбоподателите — чрез системата Sysper2 — що се отнася до новото им основно право на годишен отпуск,

               —

               да обяви за неприложими член 1, точка 70, буква a) от Регламент (ЕС, Евратом) № 1023/20131, изменящ член 6 от приложение X към Правилника за длъжностните лица („Особени и отменителни разпоредби, приложими по отношение на длъжностните лица на служба в трета страна“), както и Решение C(2013) 9051 окончателен на Комисията от 16 декември 2013 г., в частта, в която намаляват броя на дните годишен отпуск на жалбоподателите,

               —

               отмяна на Решение на Комисията от 23 май 2014 г. (R/123/14), с което се отхвърлят оплакванията на жалбоподателите във връзка с годишния отпуск,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-344/10: Определение на Общия съд от 4 май 2012 г. — UPS Europe и United Parcel Service Deutschland/Комисия (Държавни помощи — Липса на решение за прекратяване на производството по член 88, параграф 2 ЕО — Иск за установяване на неправомерно бездействие — Процесуална легитимация — Допустимост)

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/13

         Определение на Общия съд от 4 май 2012 г. — UPS Europe и United Parcel Service Deutschland/Комисия
   (Дело T-344/10) (1)

   (Държавни помощи - Липса на решение за прекратяване на производството по член 88, параграф 2 ЕО - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Процесуална легитимация - Допустимост)
   2012/C 184/23
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищци: UPS Europe NV/SA (Брюксел, Белгия) и United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG (Нойс, Германия) (представители: T. Ottervanger и E. Henny, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn и D. Grespan)

      Встъпила страна, подпомагаща ответниците: Deutsche Post AG (представители: J. Sedemund, T. Lübbig и M. Klasse, avocats)

      Предмет

   Иск за установяване на неправомерно бездействие, с който се иска да се обяви, че Комисията неправомерно не е приела в разумен срок решение в производството по член 88, параграф 2 ЕО, образувано на 12 септември 2007 г. във връзка с държавните помощи, предоставени от германските власти в полза на Deutsche Post AG (помощ C 36/07 (ex NN 25/07).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска като недопустим.

               2.

               UPS Europe NV/SA и United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

               3.

               Deutsche Post AG понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г.


title: Дело T-321/14: Решение на Общия съд от 10 септември 2015 г. — Volkswagen/СХВП („STREET“) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „STREET“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Липса на отличителeн характер — Член 7, параграф 1, буки б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               26.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 354/33

         Решение на Общия съд от 10 септември 2015 г. — Volkswagen/СХВП („STREET“)
   (Дело T-321/14) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „STREET“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителeн характер - Член 7, параграф 1, буки б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 354/38)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Volkswagen AG (Волфсбург, Германия) (представител: U. Sander, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 13 март 2014 г. (преписка R 2025/2013-1), относно заявка за регистрация на словния знак „STREET“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Volkswagen AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 212, 7.7.2014 г.


title: Дело T-28/11: Жалба, подадена на 23 януари 2011 г. — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Комисия

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/30

         Жалба, подадена на 23 януари 2011 г. — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Комисия
   (Дело T-28/11)
   2011/C 72/48
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amstelveen, Нидерландия) (представител: M. Smeets, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени напълно или частично Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 година, и при условията на евентуалност,

               —

               да се намали размерът на наложената глоба.

      Правни основания и основни доводи

   Жалба на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз (по-нататък „ДФЕС“) (предишен член 230 ЕО) за контрол върху и отмяна на Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 година относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС (предишен член 81 ЕО), член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно въздушния транспорт (преписка COMP/39.258 — Въздушен транспорт), чийто адресат е KLM N.V., и при условията на евентуалност, за намаляване на размера на наложената на основание член 261 ДФЕС (предишен член 229 ЕО) глоба.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири правни основания.

               1.

               В рамките на първото правно основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение не е мотивирано по смисъла на 296 ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз. В това отношение жалбоподателят изтъква следните доводи:

                           —

                           съществено несъответствие между разпоредителната част на решението и мотивите,

                           —

                           наличието на несъответствие между разпоредителната част и мотивите не позволяват на Съда да осъществи ефективен контрол по отношение на решението,

                           —

                           наличието на несъответствие и неяснота на мотивите във връзка с (i) обхвата на нарушението и адресатите на решението, (ii) неплащането на комисионни за допълнителните такси, и (iii) въвеждането на такса за гориво не позволяват на Съда да осъществи ефективен контрол по отношение на решението,

                           —

                           наличието на несъответствие и неяснота на мотивите във връзка с прилагането на Насоките относно метода за определяне на глобите от 2006 г. и във връзка с налагането на глобите не позволяват на Съда да осъществи ефективен контрол по отношение на решението.

               2.

               В рамките на второто правно основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е прието в нарушение на правото му на справедлив процес по смисъла на членове 41, 47, 48, 49 и 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз. В това отношение жалбоподателят изтъква следните доводи:

                           —

                           Комисията е нарушила правото на жалбоподателя да бъде изслушан, правото му на справедлив процес и презумпцията за невиновност по член 41, параграф 2, буква a), член 47 и член 48 от Хартата, тъй като не е изслушала адресатите на решението във връзка с различните промени, свързани с обхвата на преписката и броя на адресатите на решението,

                           —

                           нарушение на принципа на законност и пропорционалност на глобите съгласно член 49 от Хартата, тъй като Комисията е включила в стойността на продажбите съгласно Насоките относно метода за определяне на глобите от 2006 г. целия оборот на KLM Cargo, както и нарушение на правото на жалбоподателя да бъде изслушан по този въпрос,

                           —

                           нарушение на принципа на законност и пропорционалност на глобите съгласно член 49 от Хартата и на принципа non bis in idem съгласно член 50 от Хартата, тъй като Комисията е включила в стойността на продажбите съгласно Насоките относно метода за определяне на глобите от 2006 г. продажбите извън ЕИП и е приложила един и същ критерий за определяне на максимална стойност на продажбите, както и нарушение на правото на жалбоподателя да бъде изслушан по този въпрос.

               3.

               В рамките на третото правно основание жалбоподателят твърди, че размерът на глобата е определен в нарушение на член 101 ДФЕС, член 23 от Регламент № 1/2003 (1) и Насоките относно метода за определяне на глобите от 2006 г., тъй като:

                           —

                           съгласно Насоките относно метода за определяне на глобите от 2006 г. в стойността на продажбите не могат да се включват продажби, които не са пряко или косвено свързани с нарушението,

                           —

                           съгласно Насоките относно метода за определяне на глобите от 2006 г. размерът на глобата не може да се определя на базата на продажби извън ЕИП.

               4.

               В рамките на четвъртото правно основание жалбоподателят твърди, че определянето на размера на глобите съгласно Насоките относно метода за определяне на глобите от 2006 г. е явно неправилно и в нарушение на принципите на защита на оправданите правни очаквания, на пропорционалност и на равно третиране. В това отношение жалбоподателят изтъква следните доводи:

                           —

                           да се приеме, че пряко или косвено свързаните с нарушението продажби представляват всички продажби на KLM Cargo е явно неправилно и в нарушение на принципите на защита на оправданите правни очаквания, на пропорционалност и на равно третиране,

                           —

                           да се приеме, че пряко или косвено свързаните с нарушението продажби трябва да включват продажбите на KLM Cargo извън ЕИП е явно неправилно и в нарушение на принципите на защита на оправданите правни очаквания, на пропорционалност и на равно третиране,

                           —

                           да се определя тежестта на нарушението, без да се вземе предвид естеството на допълнителните такси, както и да се определят стойността на продажбите и тежестта на нарушението на базата на целия обхват на нарушението е явно неправилно и в нарушение на принципите на пропорционалност и на равно третиране,

                           —

                           да се определя допълнителният размер на глобата („входна такса“), без да се вземе предвид продължителността на нарушението, е явно неправилно и в нарушение на принципите на пропорционалност и на равно третиране,

                           —

                           да се намалява размерът на глобата с 15 % на основание правителствена намеса е явно неправилно и в нарушение на принципите на пропорционалност и на равно третиране.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-134/09: Жалба, подадена на 30 март 2009 г. — B Antonio Basile 1952 и I Marchi Italiani/СХВП — Osra (B Antonio Basile 1952)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/48

         Жалба, подадена на 30 март 2009 г. — B Antonio Basile 1952 и I Marchi Italiani/СХВП — Osra (B Antonio Basile 1952)
   (Дело T-134/09)
   2009/C 141/100
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: B Antonio Basile 1952 (Giugliano, Италия), I Marchi Italiani Srl (Неапол, Италия) (представител: G. Militerni, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Osra SA (Rovereta, Италия)

      Искания на жалбоподателите

               —

               Да се отмени решението на втори апелативен състав от 9 януари 2009 г. по преписка R 1436/2007-2 между Antonio Basile, действащ като едноличен търговец с фирма B Antonio Basile 1952, и Osro S.A., връчено на жалбоподателите в настоящото производство на 30 януари 2009 г., с което се потвърждава решението на отдела по заличаването, като се приема лишаването от права на притежателя и обявяването на недействителността на марката „B Antonio Basile 1952“ в резултат от жалбата, подадена от Osro S.A.

               —

               да се установи валидността и действието на регистрацията на марката „B Antonio Basile 1952“ от датата на внасяне на заявката и/или регистрация на същата.

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски съобразно закона.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративна марка, съдържаща израза „B. Antonio Basile 1952“ (заявка за марка на Общността № 1 462 555) за стоки от класове 14, 18 и 25.

      Притежател на марката на Общността: Жалбоподателите.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Osra S.p.A.

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: Словна марка „BASILE“ (италианска марка № 287 030 и международна марка № R 413 396 B) за стоки от клас 25.

      Решение на отдела по заличаването: Установява частична недействителност на въпросната марка, що се отнася до стоките от клас 25.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Посочените в рамките на настоящото дело правни основания съвпадат с изтъкнатите по дело Т-133/09.


title: Дело T-512/14: Решение на Общия съд от 4 май 2017 г. — Green Source Poland/Комисия (Жалба за отмяна — ЕФРР — Член 41, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 — Отказ за отпускане на финансов принос за голям проект — Предприятие, отговарящо за изпълнението на проекта — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/17

         Решение на Общия съд от 4 май 2017 г. — Green Source Poland/Комисия
   (Дело T-512/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - ЕФРР - Член 41, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 - Отказ за отпускане на финансов принос за голям проект - Предприятие, отговарящо за изпълнението на проекта - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
   (2017/C 195/22)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Green Source Poland sp. z o.o. (Варшава, Полша) (представители: M. Merola и L. Armati, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално M. Clausen и B.-R. Killmann, впоследствие B.-R. Killmann и R. Lyal)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2014) 2289 окончателен на Комисията от 7 април 2014 г., с което се отказва отпускане на финансов принос от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за големия проект „Закупуване и прилагане на иновационна технология за създаване на биокомпоненти за производството на биогорива“, който е част от оперативна програма „Иновационна икономика“ за структурна помощ по цел „Сближаване“ в Полша

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Green Source Poland sp. z o.o. понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 395, 10.11.2014 г.


title: Дело T-584/15: Определение на Общия съд от 14 септември 2016 г. — POA/Комисия (Жалба за отмяна — Заявление за регистрация на защитено наименование за произход („Halloumi“ или „Hellim“) — Решение за публикуване в Официален вестник, серия C, на заявление за регистрация на защитено наименование за произход съгласно член 50, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 — Подготвителен акт — Акт, неподлежащ на обжалване — Недопустимост)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/46

         Определение на Общия съд от 14 септември 2016 г. — POA/Комисия
   (Дело T-584/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - Заявление за регистрация на защитено наименование за произход („Halloumi“ или „Hellim“) - Решение за публикуване в Официален вестник, серия C, на заявление за регистрация на защитено наименование за произход съгласно член 50, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 - Подготвителен акт - Акт, неподлежащ на обжалване - Недопустимост))
   (2016/C 402/55)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (Лация Кипър) (представител: N. Korogiannakis, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Lewis и J. Guillem Carrau)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение на Комисията да публикува в Официален вестник на Европейския съюз (ОВ C 246, 2015 г., стр. 9) на заявление за регистрация CY/PDO/0005/01243, подадено от Република Кипър, с което Комисията приема, че това заявление отговаря на условията по Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (ОВ L 343, 2012 г., стр. 1), посочени в член 50, параграф 1 от същия регламент.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия, включително разноските по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 406, 7.12.2015 г.


title: Дело T-316/10: Жалба, подадена на 23 юли 2010 г. — HIM/Комисия

text:
               9.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/25

         Жалба, подадена на 23 юли 2010 г. — HIM/Комисия
   (Дело T-316/10)
   ()
   2010/C 274/40
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Health Information Management (HIM) (Брюксел, Белгия) (представител: P. Zeegers, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да обяви настоящата молба за допустима и основателна, и следователно,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати сумата от 11 821,35 EUR, увеличена с лихви за забава в съответствие със законния лихвен процент, който е в сила в Белгия от 16 юни 2010 г.;

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати всички направени разходи и разноски, чийто размер е предварително определен на 5 000 EUR.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба, която се основава на арбитражна клауза, жалбоподателят иска по същество Общият съд да установи, че за нуждите на изчисляването на общите разходи на жалбоподателя, които трябва да бъдат заплатени от Комисията (в рамките на договори, сключени по специалната програма „eTen“), по-специално частта от общите разходи, свързана с плащанията на заетия с проекта персонал, подизпълнителите не следва да се считат за персонал на жалбоподателя, доколкото тези подизпълнители не пораждат никакви общи разходи за жалбоподателя. Следователно разходите за подизпълнителите не трябвало да се включват в общия размер на разходите за персонал, на който се дели цялостния размер на общите разходи, за да се получи знаменателят, използван за определянето на процента на общите допустими разходи.
   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква, че доколкото разходите за подизпълнителите не са част от допустимите разходи за персонал, включването на подизпълнителите към персонала на жалбоподателя при изчисляването на размера на цялостните разходи за персонал, който се използва за определянето на процента на допустимите общи разходи, води до нелогичен резултат.
   Освен това включването на подизпълнителите към персонала на жалбоподателя увреждало жалбоподателя, доколкото този метод водел до увеличението на размера на знаменателя и следователно до пропорционалното намаление на процента на допустимите общи разходи.


title: Дело F-58/15: Определение на Съда на публичната служба от 17 декември 2015 г. — FW/Комисия

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/102

         Определение на Съда на публичната служба от 17 декември 2015 г. — FW/Комисия
   (Дело F-58/15) (1)

   (2016/C 048/120)
   Език на производството: френски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 213, 29.6.2015 г., стр. 47.


title: Дело T-391/10: Жалба, подадена на 13 септември 2010 г. — Nedri Spanstaal/Комисия

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/48

         Жалба, подадена на 13 септември 2010 г. — Nedri Spanstaal/Комисия
   (Дело T-391/10)
   ()
   2010/C 301/76
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Nedri Spanstaal BV (Venlo, Нидерландия) (представители: M. Slotboom и B. Haan, advocaten)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се установи, че жалбата е допустима;

               —

               да се отмени член 1, точка 9 от Решението по отношение на периода, за който се ангажира отговорността на Hit Groep, както и да се отмени член 2, точка 9 от Решението в частта му, с която се налага глоба на Nedri;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска частичната отмяна на Решение на Комисията от 30 юни 2010 г., постановено в рамките на процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 ЕИП по дело COMP/38.344 — Стомана за предварително напрягане.
   В подкрепа на жалбата си излага три правни основания.
   На първо място се нарушавали член 101 ДФЕС, член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 (1), както и задължението за мотивиране. Комисията допускала юридически и фактически пропуски, тъй като ангажирала солидарната отговорност на Hit Groep единствено за периода от 1 януари 1998 г. до 17 януари 2002 г. Според жалбоподателят Комисията трябвало да ангажира отговорността на Hit Groep за периода от 1 май 1987 г. до 17 януари 2002 г. Именно през целия този период Hit Groep упражнявал контрол над жалбоподателя.
   На второ място се нарушавали член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003, Насоките относно метода за определяне на глобите (2), принципът на пропорционалността и задължението за мотивиране. Комисията допускала юридически и фактически пропуски, като изчислила законния максимум за размера на глобата, който е 10 % от общия оборот за предходната търговска година, въз основа на общия оборот на жалбоподателя за 2009 г. Законният максимум следвало да се изчисли въз основа на общият оборот на жалбоподателя за 2002 г.
   На трето място, се нарушавали точка 23 от Известието относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (3), както и задължението за мотивиране. Комисията допускала юридически и фактически пропуски, тъй като намалила размера на глобата на жалбоподателя единствено с 25 %, вместо с 30 %.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОB L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      (2)  Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).

      (3)  Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 45, 2002 г., стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 5, стр. 3).


title: Дело C-35/09: Решение на Съда (втори състав) от 1 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione, Италия) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paolo Speranza (Косвени данъци — Данък върху увеличаването на дружествения капитал — Член 4, параграф 1, буква в) от Директива 69/335/ЕИО — Национална правна уредба, облагаща вписването на акта за увеличаване на дружествения капитал на дружество — Солидарно данъчно облагане на дружеството получател и на нотариуса — Липса на реална вноска в капитала — Ограничаване на доказателствените средства)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/11

         Решение на Съда (втори състав) от 1 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione, Италия) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paolo Speranza
   (Дело C-35/09) (1)

   (Косвени данъци - Данък върху увеличаването на дружествения капитал - Член 4, параграф 1, буква в) от Директива 69/335/ЕИО - Национална правна уредба, облагаща вписването на акта за увеличаване на дружествения капитал на дружество - Солидарно данъчно облагане на дружеството получател и на нотариуса - Липса на реална вноска в капитала - Ограничаване на доказателствените средства)
   2010/C 234/16
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Ответник: Paolo Speranza

      Предмет

   Преюдициално запитване — Corte suprema di cassazione — Тълкуване на член 4, параграф 1, буква в) от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху набирането на капитал (ОВ L 249, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 9) — Решение на общото събрание за преобразуване на дружество с ограничена отговорност в акционерно дружество — Данък върху относителното увеличаване на капитала — Национална правна уредба, която предвижда задължение за заплащане на данъка от дружество, което е записало увеличаване на капитал и, при условията на солидарна отговорност, от нотариуса

      Диспозитив

               1.

               Член 4, параграф 1, буква в) и член 5, параграф 1, буква а) от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху набирането на капитал, изменена с Директива 85/303/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат държава членка да предвиди, че вписването на акта за увеличаване на капитала на дадено дружество уточнява момента, в който настъпва пораждащият данъка върху вноската факт, при условие че се запази връзката между облагането с посочения данък и действителната вноска на активи в дружеството получател. Ако при изготвянето на посочения акт активите още не са действително внесени и ако не е сигурно, че тази вноска ще бъде направена, съответната държава членка не би могла да изисква плащането на данъка върху вноската, тъй като посочената вноска няма да е сигурна. Принципът на ефективност трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, според която средство за доказване пред данъчните юрисдикции на липсата на действителна вноска за увеличаване на капитала, за което дадено дружество е взело решение, е само влязло в сила решение по гражданско дело за обявяване на нищожността или за отмяна на вписването, така че данъкът върху вноската трябва във всички случаи да бъде платен, а възстановяване може да се извърши само при представяне на такова съдебно решение.

               2.

               Директива 69/335, изменена с Директива 85/303, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държава членка да предвиди солидарна отговорност на длъжностното лице, съставило или получило акта за увеличаването на дружествения капитал, при условие че това длъжностно лице има право да предяви регресен иск срещу дружеството, което получава вноската.

      (1)  ОВ C 82, 4.4.2009 г.


title: Дело T-356/14: Решение на Общия съд от 16 декември 2015 г. — CareAbout/СХВП — Florido Rodríguez („Kerashot“) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „Kerashot“ — По-ранна национална фигуративна марка „K KERASOL“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Частичен отказ на регистрация от апелативния състав)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/47

         Решение на Общия съд от 16 декември 2015 г. — CareAbout/СХВП — Florido Rodríguez („Kerashot“)
   (Дело T-356/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Kerashot“ - По-ранна национална фигуративна марка „K KERASOL“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Частичен отказ на регистрация от апелативния състав))
   (2016/C 048/53)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: CareAbout GmbH (Дюселдорф, Германия) (представители: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier и A. Kramer, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Palmero Cabezas)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: José Luis Florido Rodríguez (Севиля, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 24 март 2014 г. (преписка R 1569/2013-4), относно производство по възражение между г-н José Luis Florido Rodríguez и CareAbout GmbH.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда CareAbout GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 253, 4.8.2014 г.


title: Дело T-264/11 P: Жалба, подадена на 21 май 2011 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 8 март 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-59/09, Carlo De Nicola/ЕИБ

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/30

         Жалба, подадена на 21 май 2011 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 8 март 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-59/09, Carlo De Nicola/ЕИБ
   (Дело T-264/11 P)
   2011/C 211/64
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Strassen, Люксембург) (представител: L. Isola)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд в качеството му на инстанция, пред която обжалва, след като същият отхвърли доводите на ответника, да измени частично обжалваното съдебно решение, като допусне поисканите действия по събиране на доказателства и уважи останалите искания съгласно административната жалба, както и да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството пред двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага седем правни основания в подкрепа на жалбата си.

         По отменителните искания

               1.

               Жалбоподателят се оплаква, че Съдът на публичната служба напълно е пренебрегнал искането за отмяна на докладна записка № HR/Coord/2008-0038/BK от 22 септември 2008 г., като обаче е възприел писмената защита на ЕИБ, според която решението да не се предоставя на служителя копие от звукозаписа по време на заседанието пред Комитета по жалбите, нито официален протокол от него е законосъобразно, като в резултат от това ЕИБ може свободно да изопачава фактите, тъй като не е възможно да се представи доказателство за обратното.

               2.

               Поради това жалбоподателят иска отмяна на решението на Комитета по жалбите.
               По аналогия с производството по член 90 от Правилника за длъжностните лица Съдът на публичната служба приема, че наличието на едно и също искане (първоначално в административното, а впоследствие и в съдебното производство) му позволява да разгледа единствено последното, като приеме, че първоначалното изцяло се поглъща от него. Жалбоподателят отрича приложимостта на споменатия член 90 и счита, че има право да се постанови отмяна, тъй като такъв документ се присъединява към личното му досие и би могъл да навреди на бъдещата му кариера.

               3.

               Накрая Съдът на публичната служба отхвърля искането за отмяна на повишенията, тъй като е просрочено. De Nicola счита, че това решение е неправомерно поради четири съображения.

         По установителното искане

               4.

               Жалбоподателят иска Общият съд да установи и обяви, че страданията, които търпи от 18 години, трябва общо да се считат за и същите осъществяват всички форми на явлението, което доктрината и трудовоправната съдебна практика определят като тормоз. В това отношение жалбоподателят се оплаква от недостатъците на документа, озаглавен „Политика в областта на зачитането на човешкото достойнство на работното място“ (който дори не съдържа определение за тормоз) и оспорва решението на Съда на публичната служба, който обявява за недопустимо искането, тъй като е насочено към получаването на забранени принципни констатации или задължителни разпореждания по отношение на ЕИБ. Всъщност жалбоподателят счита, че неговото искане е било изопачено, тъй като той е поискал да се установят злоупотребите, допуснати от някои служители по отношение на него, като и дали тези страдания, разглеждани в своята съвкупност, осъществяват състава, обобщено обозначаван с понятието „тормоз“, както и да се възложи отговорността за тези действия на ЕИБ в качеството на доверител.

               5.

               От друга гледна точка жалбоподателят обжалва решението в частта, в която в нарушение на член 41 от Правилника за длъжностните лица Съдът на публичната служба се е опитал да обоснове несъществуващата необходимост от аналогия и сам е установил приложим за ЕИБ режим в нарушение на правото ѝ на самоопределяне.

               6.

               Освен това съдът по делото неправилно прилага по отношение на частноправен трудов договор норми, които всъщност са въведени единствено за длъжностните лица, като още по-лошото е, че се опитва да приложи спрямо незаконосъобразни деяния, извършени от някои служители, правната уредба относно административните актове.

         По осъдителните искания

               7.

               Жалбоподателят прави три осъдителни искания: 1. да се преустановят действията, свързани с тормоз, 2. да се обезщетят физическите, неимуществени и имуществени вреди и 3. да се покрият съдебните му разноски.
               По първото Съдът на публичната служба не се произнася.
               Същият отхвърля второто, след като го изопачава, тъй като жалбоподателят иска определено обезщетение вследствие неправомерните действия на ЕИБ, независимо от квалификацията, които същите ще получат в резултат от поисканото съвкупно разглеждане.
               Във всеки случай жалбоподателят не счита, че искането е недопустимо, тъй като липсва „увреждащ акт“, с който е възможно да се свърже искане за обезщетение. Това е така, доколкото трудовото правоотношение е частноправно и поради това предмет на обсъждане са незаконосъобразни деяния, а не актове.
               Третото искане е отхвърлено, като се допуска, противно на истината, че жалбоподателят не е поискал ЕИБ да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-265/13: Решение на Общия съд от 18 септември 2014 г.  — Polo/Lauren/СХВП — FreshSide (Изображение на момче на велосипед, държащо чук) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща момче на велосипед, държащо чук — По-ранни фигуративни марки, национална и на Общността, изобразяващи играч на поло — Относителни основания за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № °207/2009 — Член 8, параграф 5 от Регламент № °207/2009)

text:
               3.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 388/14

         Решение на Общия съд от 18 септември 2014 г. — Polo/Lauren/СХВП — FreshSide (Изображение на момче на велосипед, държащо чук)
   (Дело T-265/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща момче на велосипед, държащо чук - По-ранни фигуративни марки, национална и на Общността, изобразяващи играч на поло - Относителни основания за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) №o207/2009 - Член 8, параграф 5 от Регламент №o207/2009))
   2014/C 388/17
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Polo/Lauren Company, LP (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представители: S. Davies, solicitor, J. Hill, barrister, и R. Black, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock и N. Bambara)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: FreshSide Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: N. Lockett, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 1 март 2013 г. (преписка R 15/2012-2), относно производство по възражение между The Polo/Lauren Company, LP и FreshSide Ltd

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 1 март 2013 г. (преписка R 15/2012-2).

               2)

               СХВП понася собствените си съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от The Polo/Lauren Company, LP.

               3)

               FreshSide Ltd понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело C-211/15 P: Решение на Съда (първи състав) от 26 октомври 2016 г. — Orange, по-рано France Télécom/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Държавни помощи — Помощ, предоставена от Френската република на France Télécom — Реформа на финансирането на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom — Намаляване на насрещната престация, дължима от France Télécom на държавата — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар при определени условия — Понятие за помощ — Понятие за икономическо предимство — Селективност — Засягане на конкуренцията — Изопачаване на факти — Липса на мотиви — Замяна на мотиви)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/14

         Решение на Съда (първи състав) от 26 октомври 2016 г. — Orange, по-рано France Télécom/Европейска комисия
   (Дело C-211/15 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Държавни помощи - Помощ, предоставена от Френската република на France Télécom - Реформа на финансирането на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom - Намаляване на насрещната престация, дължима от France Télécom на държавата - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар при определени условия - Понятие за помощ - Понятие за икономическо предимство - Селективност - Засягане на конкуренцията - Изопачаване на факти - Липса на мотиви - Замяна на мотиви))
   (2017/C 006/17)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Orange, по-рано France Télécom (представители: S. Hautbourg и S. Cochard-Quesson, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и L. Flynn)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Orange да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело C-34/10: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 21 януари 2010 г. — Проф. д-р Oliver Brüstle/Greenpeace и др.

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/19

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 21 януари 2010 г. — Проф. д-р Oliver Brüstle/Greenpeace и др.
   (Дело C-34/10)
   2010/C 100/29
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Проф. д-р Oliver Brüstle

      Ответник: Greenpeace e.V.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Как следва да се разбира понятието „човешки ембриони“ по смисъла на член 6, параграф 2, буква в) от Регламент 98/44/ЕО (1)?

                           а)

                           Включва ли това понятие всички стадии от развитието на човешкия живот от оплодяването на зародиша или трябва да бъдат изпълнени допълнителни условия като например достигането до определен стадий на развитие?

                           б)

                           Включва ли това понятие следните организми:

                                       1.

                                       неоплодени зародиши, в които е имплантирано ядрото на човешка клетка, която вече е готова за развитие,

                                       2.

                                       неоплодени зародиши, които посредством партеногенезата, са се разделили и развили?

                           в)

                           Включва ли това понятие също стволови клетки, получени от човешки ембриони в стадия на бластоциста?

               2.

               Как следва да се разбира понятието „използване на човешки ембриони за промишлени или търговски цели“? Включва ли това понятие всяко търговско използване по смисъла на член 6, параграф 1 от посочената директива, по-специално използването за научни изследвания?

               3.

               Не се ли счита за патентноспособно по смисъла на член 6, параграф 2, буква в) от директивата техническо обучение, при което използването на човешки ембриони не е част от заявеното за патентоване техническо обучение, а е необходима предпоставка за прилагането му,

                           а)

                           защото патентът се отнася до продукт, чието производство изисква предварителното унищожаване на човешки ембриони

                           б)

                           или защото патентът се отнася до процес, при който подобен продукт е необходим като изходен материал?

      (1)  Директива 98/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 1998 година относно правната закрила на биотехнологичните изобретения (ОВ L 213, p. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 268).


title: Дело C-372/16: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht München (Германия), постъпило на 6 юли 2016 г. — Soha Sahyouni/Raja Mamisch

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/33

         Преюдициално запитване от Oberlandesgericht München (Германия), постъпило на 6 юли 2016 г. — Soha Sahyouni/Raja Mamisch
   (Дело C-372/16)
   (2016/C 343/45)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht München [Върховен областен съд, град Мюнхен, Германия]

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Soha Sahyouni

      Ответник: Raja Mamisch

      Преюдициални въпроси

               1)

               Обхватът на Регламент (ЕС) № 1259/2010 на Съвета от 20 декември 2010 година относно осъществяването на засилено сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла (1), както е определен в член 1 от него, включва ли и т.нар. развод по частноправен ред, в случая — чрез едностранно изявление на единия от съпрузите пред духовен съд в Сирия на основание на шериата?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:
               С оглед на прилагането на Регламент (ЕС) № 1259/2010 в рамките на проверката по член 10 от него следва ли в случаи на развод по частноправен ред

                           (1)

                           да се вземе предвид абстрактно съпоставката, според която приложимото съгласно член 8 право предвижда достъп до развод и за другия съпруг, но поради неговия пол го свързва с други процесуално- и материалноправни предпоставки в сравнение с достъпа на първия съпруг,
                           или

                           (2)

                           прилагането на нормата да зависи от това дали приложението на абстрактно дискриминационното чуждестранно право и в отделния случай — т.е. конкретно — е дискриминационно?

               3)

               В случай на утвърдителен отговор на втория въпрос, точка (2):
               Съгласието на дискриминирания съпруг с развода — и под формата на надлежно приемане на обезщетение — основание ли е за неприлагане на тази норма?

      (1)  ОВ L 343, 2010 г., стр. 10.


title: Дело T-472/15 P: Решение на Общия съд от 1 март 2017 г. — ЕСВД/Gross (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 2013 г. — Невключване в списъка на повишените длъжностни лица — Липса на грешка в правото)

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/26

         Решение на Общия съд от 1 март 2017 г. — ЕСВД/Gross
   (Дело T-472/15 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2013 г. - Невключване в списъка на повишените длъжностни лица - Липса на грешка в правото))
   (2017/C 121/37)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД) (представители: първоначално S. Marquardt и M. Silva, впоследствие S. Marquardt, подпомагани от M. Troncoso Ferrer, S. Moya Izquierdo и F.-M. Hislaire, адвокати)

      Друга страна в производството: Philipp Oliver Gross (Брюксел, Белгия (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 3 юни 2015г., Gross/ЕСВД (F-78/14, EU:F:2015:52) с искане за отмяна на това съдебно решение

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от г-н Philipp Oliver Gross в настоящото производство.

      (1)  ОВ C 346, 19.10.2015 г.


title: Дело T-130/14 P: Жалба, подадена на 24 февруари 2014 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено на 12 декември 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-142/11, Simpson/Съвет

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/53

         Жалба, подадена на 24 февруари 2014 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено на 12 декември 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-142/11, Simpson/Съвет
   (Дело T-130/14 P)
   2014/C 135/68
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A. Bisch)

      Друга страна в производството: Erik Simpson (Брюксел, Белгия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба (първи състав) от 12 декември 2013 г. по дело F-142/11, Erik Simpson/Съвет в частта му, с която се отменя решението на Съвета на Европейския съюз от 9 декември 2010 г. и се постановява, че Съветът на Европейския съюз трябва да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на г-н Mr. Simpson;

               —

               да върне делото на Съда на публичната служба, и

               —

               да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати разноските по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква правно основание, според което заключението на Съда на публичната служба, че обжалваното решение е незаконосъобразно поради нарушение на задължението за мотивиране, е основано на погрешна предпоставка поради изопачаване на доказателствата и следователно не може да се потвърди.


title: Дело T-404/08: Жалба, подадена на 20 септември 2008 г. — Fluorsid и Minmet/Комисия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/52

         Жалба, подадена на 20 септември 2008 г. — Fluorsid и Minmet/Комисия
   (Дело T-404/08)
   (2008/C 301/88)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподатели: Fluorsid SpA (Assemini, Италия) и Minmet Co. (Lausanne, Швейцария) (представители: L. Vasques и F. Perego, avvocati)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               отмяна на Решение C(2008) 3043 на Комисията на Европейските общности от 25 юни 2008 г. относно производство за прилагане на член 81 от Договора ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (Преписка COMP/39.180 — Алуминиев флуорид), нотифицирано на Fluorsid и на Minmet съответно на 11 юли 2008 г. и на 9 юли 2008 г., или, при условията на евентуалност, намаляване на санкцията, наложена на Minmet и на Fluorsid по силата на решението, в съответствие с член 44, параграф 2 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба дружествата Fluorsid и Minmet оспорват решението, с което Европейската комисия е приела, че е налице нарушение на член 81, параграф 1 от Договора и на член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП, и вследствие на това е наложила санкция на Fluorsid и Minmet като солидарно отговорни, за сериозно нарушение на член 81 от Договора, в размер на 1 600 000 (един милион и шестстотин хиляди) EUR.
   В подкрепа на твърденията си жалбоподателите изтъкват:

               —

               Липса на доказателства за потенциалната вреда в ЕИП и нарушение на нормите на член 81 от Договора. В това отношение се подчертава невъзможността да се предположи, че четири малки предприятия, едно от които дори не е реализирало оборот в ЕИП през 2000 г., могат, макар и абстрактно, сами да наложат дадена цена на големи производители на алуминий (които са посочени още като „smelter“) на един пазар, където предлагането, а не търсенето определя цената.

               —

               Нарушение на задължението за мотивиране във връзка с доказателствата за противоправно поведение, в противоречие с член 253 от Договора и член 2 от Регламент № 1/2003, като съзнателно и по конклудентен начин изменя констатираното нарушение с цел облекчаване на тежестта доказване на, Комисията. По тази точка се изтъква, че Комисията е могла да се сдобие с доказателства за обмен на информация между конкуренти, но не и за съглашателски действия с ограничителен предмет. Такова изменение на състава на неправомерното поведение облагоприятствало Комисията, която, според жалбоподателите, е могла да се позове, неправилно, на механизмите на per se rule, предвидени за hard core restrictions, облекчавайки по този начин носената от нея доказателствена тежест и като е могла да не вземе предвид факта, че незаконното действие не е произвело никакви последици на пазара.

               —

               Нарушение на член 27 от Регламент № 1/2003 и на правото на защита, както и на членове 253 и 173 от Договора, доколкото Комисията не цитира leniency (известието относно съдействието) на Fluorsid в рамките на Statements of objections (известие за възраженията, ИВ), извършва действия по разследване и добавя документи в преписката по производството след ИВ, и вменява в окончателното решение неправомерно поведение, различно от констатираното в ИВ (от продължавано нарушение на неправомерно поведение за 6 месеца).

         Жалбоподателите изтъкват също, че:

               —

               В окончателното решение са приети уличаващи документи в подкрепа на тезата за участието на Minmet, които не са посочени по никакъв начин в ИВ.

               —

               Макар че Комисията изобщо не взема предвид известието относно съдействието на Fluorsid в ИВ, в нарушение на правото на защита, тя включва по-нататък в преписката по производството както нашето известие относно съдействието, така и допълнение към това известие, представено след ИВ. По този начин Комисията i) е създала несигурност относно известието относно съдействието, като е засегнала сроковете за упражняване и съдържанието на правото на защита на жалбоподателите, в разрез с правилата по точка 29 от Известието на Комисията относно освобождаване от санкции и намаляване на техния размер, ii) е продължила действията по разследване след ИВ, добавяйки документи към преписката, с което е нарушила основни правила на производството в ущърб на всички страни в производството.

               —

               Комисията е дефинирала по противоречив начин и без подходяща мотивация географския пазар на алуминиев флуорид и е определила по напълно нелогичен начин стойността на пазара.