title: Дело C-94/08: Иск, предявен на 29 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/20

         Иск, предявен на 29 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-94/08)
   (2008/C 107/32)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: г-н G. Rozet и г-жа L. Lozano Palacios)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               да се обяви, че Кралство Испания не е изпълнило задълженията си, произтичащи от общностното право и по-специално — от член 39 ЕО, с това, че е запазило в своето законодателство изискването за испанско гражданство за заемането на длъжностите капитан и помощник-капитан на всички плавателни съдове, плаващи под испански флаг, различни от търговските плавателни съдове с брутен тонаж по-малко от 100 грос тона за превоз на товари или на по-малко от 100 пътници изключително между пристанища или точки, разположени в зоните, в които Кралство Испания упражнява суверенитет, суверенни права или юрисдикция;

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   В съответствие с испанското законодателство трябва да бъдат заети от испански граждани длъжностите капитан и помощник-капитан на всички плавателни съдове, плаващи под испански флаг, различни от търговските плавателни съдове с брутен тонаж по-малко от 100 грос тона за превоз на товари или на по-малко от 100 пътници изключително между пристанища или точки, разположени в зоните, в които Испания упражнява суверeнитет, суверенни права и юрисдикция.
   Комисията счита, че общото изискване за испанско гражданство за заемане на посочените длъжности противоречи на член 39 ЕО и не може да се счита за обосновано с дерогацията по параграф 4 от същия член. Тълкуването на Комисията е потвърдено по-специално с Решение по дело C-405/01 (1), в което Съдът е обявил, че обхватът на това изключение трябва да се ограничи до това, което е абсолютно необходимо за запазването на общите интереси на засегнатата държава-членка и че по отношение на посочените длъжности тези интереси не могат да бъдат застрашени, ако публични правомощия се упражняват от граждани на други държави-членки единствено спорадично и дори по изключение. Въпреки, че в своя отговор на мотивираното становище Кралство Испания е поело ангажимент да направи необходимите изменения, то не е изменило законодателството в препоръчания от Комисията смисъл.

      (1)  Решение от 30 септември 2003 г. по дело Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española (C-405/01, Recueil, стр. I-10391).


title: Дело C-433/07: Определение на председателя на Съда от 24 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/24

         Определение на председателя на Съда от 24 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-433/07) (1)

   (2008/C 79/45)

      Език на производството: португалски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело C-219/11: Решение на Съда (трети състав) от 22 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Brain Products GmbH/BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek, Alexander Coenraad Metting van Rijn (Преюдициално запитване — Медицински изделия — Директива 93/42/ЕИО — Приложно поле — Тълкуване на понятието „медицинско изделие“ — Продукт, продаван за използване с немедицинска цел — Изследвания на физиологичен процес — Свободно движение на стоки)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/7

         Решение на Съда (трети състав) от 22 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Brain Products GmbH/BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek, Alexander Coenraad Metting van Rijn
   (Дело C-219/11) (1)

   (Преюдициално запитване - Медицински изделия - Директива 93/42/ЕИО - Приложно поле - Тълкуване на понятието „медицинско изделие“ - Продукт, продаван за използване с немедицинска цел - Изследвания на физиологичен процес - Свободно движение на стоки)
   2013/C 26/13
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Brain Products GmbH

      Ответници: BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek, Alexander Coenraad Metting van Rijn

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 1, параграф 2, буква а), трето тире от Директива 93/42/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно медицинските изделия (ОВ L 169, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г. глава 13, том 11, стр. 244), изменена с Директива 2007/47/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 г. (ОВ L 247, стр. 21) — Тълкуване на понятието за медицинско изделие — Прилагане на директивата към продукт, който е предназначен за изследвания на физиологичен процес и е продаван за използване с немедицинска цел

      Диспозитив

   Член 1, параграф 2, буква а), трето тире от Директива 93/42/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно медицинските изделия, изменена с Директива 2007/47/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 г., трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „медицинско изделие“ обхваща продукт, който е предназначен от производителя за използване при хората за изследване на даден физиологичен процес, само ако е предназначен да изпълнява медицинска цел.

      (1)  ОВ C 232, 6.8.2011 г.


title: Дело C-486/07: Решение на Съда (пети състав) от 11 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)/Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl (Обща организация на пазарите — Зърнени култури — Царевица — Определяне на цена — Приложими намаления)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/9

         Решение на Съда (пети състав) от 11 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)/Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl
   (Дело C-486/07) (1)

   (Обща организация на пазарите - Зърнени култури - Царевица - Определяне на цена - Приложими намаления)
   (2009/C 32/14)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Corte suprema di cassazione
   Страни в главното производство

      Ищец: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

      Ответник: Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl
   Предмет
   Преюдициално запитване — Corte suprema di cassazione (Италия) — Тълкуване на членове 4 и 5 от Регламент (ЕИО) № 1766/92 на Съвета от 30 юни 1992 година относно общата организация на пазара на зърнените култури (ОВ L 181, стр. 21), на член 4а от Регламент (ЕИО) № 689/92 на Комисията от 19 март 1992 година за определяне на процедурите за приемането на зърнени култури от интервенционни агенции (ОВ L 74, стр. 18) и член 13 от Регламент (ЕИО) № 2131/93 на Комисията от 28 юли 1993 година относно определяне на процедурата и условията за продажба на зърнени култури, държани от интервенционни агенции (ОВ L 191, стр. 76; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 13, стр. 97) — Намаления, приложими поради съдържание на влага, по-голямо от допустимото за средно качество — Приложимост към продажбите на царевица
   Диспозитив
   Разпоредбите на член 13, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2131/93 на Комисията от 28 юли 1993 година относно определяне на процедурата и условията за продажба на зърнени култури, държани от интервенционни агенции във връзка с член 4а от Регламент (ЕИО) № 689/92 на Комисията от 19 март 1992 година за определяне на процедурите за приемане на зърнени култури от интервенционни агенции, изменен с Регламент (ЕИО) № 2486/92 на Комисията от 27 август 1992 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай на продажба чрез търг на царевица, държана от националните интервенционни агенции, намаленията на цената в зависимост от съдържанието на влага, предвидени за твърдата пшеница в таблица II от приложение II към Регламент № 689/92, изменен с Регламент № 2486/92, са неприложими.

      (1)  ОВ C 22, 26.1.2008 г.


title: Дело C-62/09: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство) на 13 февруари 2009 г. — Association of the British Pharmaceutical Industry/Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/15

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство) на 13 февруари 2009 г. — Association of the British Pharmaceutical Industry/Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency
   (Дело C-62/09)
   2009/C 90/24
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Страни в главното производство

      Ищец: Association of the British Pharmaceutical Industry

      Ответник: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

      Преюдициални въпроси

   Допуска ли член 94, параграф 1 от Директива 2001/83/EC (1) обществена организация, която е част от националната служба за общественото здраве, да прилага, с цел намаляване на своите разходи за лекарствени продукти, система за финансово насърчаване на лекарските кабинети (които на свой ред могат да предоставят парични облаги на предписващия лекар), за да предписват те специфично обозначен лекарствен продукт, който е включен в тази система за насърчаване и е:

               а)

               предписан лекарствен продукт, различен от този, който по-рано е бил предписан от лекарят на пациента; или

               б)

               предписан лекарствен продукт, различен от този, който би бил предписан на пациента, ако системата за финансово насърчаване не съществуваше,

         когато този различен предписан лекарствен продукт е от същия терапевтичен клас като лекарствените продукти, използвани за лечението на конкретното състояние на пациента.

      (1)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр.67; Специално издание на български език, глава 13, том 33, стр. 3).


title: Дело T-605/13: Жалба, подадена на 21 ноември 2013 г. — Alma — The Soul of Italian Wine/СХВП — Miguel Torres ( „SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE“ )

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/32

         Жалба, подадена на 21 ноември 2013 г. — Alma — The Soul of Italian Wine/СХВП — Miguel Torres („SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE“)
   (Дело T-605/13)
   2014/C 24/59
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Alma — The Soul of Italian Wine LLLP (Bal Harbor, САЩ) (представител: F. Terrano, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Другa страна в производството пред апелативния състав: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 септември 2013 г., постановено по преписка R 18/2013-2;

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в производството.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка, съдържаща словните елементи „SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE“ — заявление за регистрация на марка на Общността № 9 784 539.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрации на марки на Общността, с номера 462 523, 6 373 971 и испански регистрации на марки, с номера 152 231, 715 524, 2 796 505.

      Решение на отдела по споровете: уважава изцяло възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата и отказва изцяло регистрацията на марка на Общността.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело C-9/07: Иск, предявен на 16 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/6

         Иск, предявен на 16 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-9/07)
   (2007/C 69/11)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: J. Enegren, G. Rozet)

      Ответник: Френска република
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби с оглед на привеждане в съответствие с Директива 2002/74/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 година за изменение на Директива 80/987/ЕИО на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (1) или при всички случаи, като не е уведомила Комисията за въпросните разпоредби, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 2 от тази директива;

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът за транспониране на директива 2002/74/ЕО е изтекъл на 8 октомври 2005 г.

      (1)  ОВ L 270, стр. 10.


title: Дело C-468/09 P: Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya срещу Решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-30/01 — T-32/01 и T-86/02 — T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava y otros/Комисия на Европейските общности

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/7

         Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya срещу Решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-30/01 — T-32/01 и T-86/02 — T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava y otros/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-468/09 P)
   2010/C 37/10
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, abogados)

      Други страни в производството: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Комисия на Европейските общности и Comunidad Autónoma de la Rioja

      Искания на жалбоподателя

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               да се уважи подадената в първоинстанционното производство жалба, по-специално член 3 от разглежданото решение,

               —

               при условията на евентуалност, да се върне делото на Първоинстанционния съд със задължителното указание да обсъди отхвърленото доказателство,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство, както и тези по настоящото производство и да се осъди встъпилата страна Comunidad Autónoma de la Rioja да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Грешка при прилагане на правото, доколкото Първоинстанционният съд е приел, че приключването на процедура по предварително разглеждане относно разглежданите данъчни мерки преди влизането в сила на Регламент (ЕО) № 659/1999 (1) изисква наличието на изрично решение на Комисията в този смисъл (отправено към държавата членка).

               2.

               Изопачаване на решението от 28 ноември 2000 година, доколкото Първоинстанционният съд е приел, че въпросното решение слага край на процедура по предварително разглеждане относно разглежданите данъчни мерки, която води началото си от оплакване, заведено през април 1994 г. Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд не е приел, че преразглеждането на данъчните мерки през 2000 г. се е извършило в рамките на процедурата, установена за съществуващите помощи.

               3.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд не е спазил процесуалните норми за тежест и преценка на доказателствата, по-специално признаването на писменото доказателствено средство, каквото представлява решението от 28 ноември 2000 г. (вярата, която може да му се даде и доказателствената сила). Нарушение на правото на справедлив съдебен процес.

               4.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е нарушил процесуалните норми за преценка и тежест на доказателствата във връзка с обективни, релевантни, съвпадащи и непротиворечиви индиции, които са представени пред него и които доказват, че преди 28 ноември 2000 г. Комисията е разгледала предварително данъчните мерки и е приключила това разглеждане. Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд не е приел, че преразглеждането на данъчните мерки през 2000 г. се е извършило в рамките на процедурата, установена за съществуващите помощи.

               5.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд потвърждава преценката за разглежданите данъчни мерки, приети през 1993 г., като оперативни помощи посредством прилагането на определението за помощ в противоречие с Насоките за регионална помощ от 1998 г. Нарушаване на принципа на правната сигурност и по-специално на принципа за забрана на обратното действие.

               6.

               Грешка при прилагането на правото относно концепцията за „относимата информация“ във връзка с предварителното разглеждане на данъчен режим в рамките на държавните помощи, която води Първоинстанционния съд до преценката, че продължителността на предварителното разглеждане е неразумна.

               7.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е преценил, че срок от 79 месеца в анализирания случай не е неразумна продължителност за процедура по предварително разглеждане на данъчните мерки и поради това е направил извода, че не е нарушен член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 във връзка с принципа на правна сигурност.

               8.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е преценил, че срок от 79 месеца в анализирания случай не е неразумна продължителност за процедура по предварително разглеждане на данъчните мерки и поради това е направил извода, че не е нарушен член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 във връзка с принципа на добра администрация.

               9.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е преценил, че в конкретния случай не са налице изключителни обстоятелства, обосноваващи оправдани правни очаквания за правомерността на данъчните мерки, които да налагат да се разпореди възстановяването на помощите в съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999. Изопачаване на решението.

               10.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е преценил, че в конкретния случай не е нарушен принципът на равно третиране, което да наложи да се разпореди възстановяването на помощите в съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999.

               11.

               Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд не е спазил процесуалните норми в областта на събирането на доказателства, като е решил да не даде вяра на доказателството на жалбоподателя относно представянето на определени документи от Комисията, които в светлината на доводите на Първоинстанционния съд да не уважи исканията на жалбоподателя, се оказват съществени за защита на неговите интереси. Нарушение на правото на справедлив процес, на принципа на равни процесуални възможности и на правото на защита.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело T-500/12: Жалба, подадена на 15 ноември 2012 г. — Ryanair/Комисия

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/60

         Жалба, подадена на 15 ноември 2012 г. — Ryanair/Комисия
   (Дело T-500/12)
   2013/C 26/120
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ryanair Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: B. Kennelly, Barrister, E. Vahida и I. Metaxas-Maragkidis, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 1 от Решение на Комисията от 25 юли 2012 г. относно държавна помощ SA.29064 (2011/C ex 2011/NN), с което се установява, че диференцираните ставки на ирландския данък върху въздушните пътувания („air travel tax“, наричан по-нататък „ATT“), прилагани между 30 март 2009 г. и 1 март 2011 г., съставляват неправомерна държавна помощ, несъвместима с член 107, параграф 1 ДФЕС,

               —

               да отмени членове 4, 5 и 6 от това решение, и

               —

               да осъди ответника да заплати разноските по настоящото производство, включително разноските на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               По първото правно основание той твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото, като е установила, че ставката на ATT от 10 EUR е „нормалната“, или легитимната „стандартна“ ставка, въпреки че всъщност във всички меродавни периоди тази по-висока ставка е била незаконна от гледна точка на правото на Европейския съюз.

               2.

               По второто правно основание твърди, че Комисията е допуснала явни грешки при преценката на предимството, предоставено с режима на ATT, като е установила, че Ryanair и Aer Arann са се намирали в еднакво положение, що се отнася до осигуряваното от режима на ATT икономическо и конкурентно предимство, а същевременно изобщо не е съобразила особените конкурентни последици на ATT за отношенията между Ryanair и Aer Lingus, и поради това неправилно е преценила твърдяното предимство, което Ryanair е получила спрямо други, неирландски превозвачи, и не е взела предвид вредите, понесени от Ryanair поради благоприятните последици от ATT за конкурентите на Ryanair.

               3.

               По третото правно основание твърди, че с решението си да изиска възстановяване на помощта Комисията е допуснала явни грешки в преценката, като е отнела дискреционното правомощие на Ирландия да прецени в каква степен държавната помощ нарушава конкуренцията и съответно да възстанови предишното положение, като не е анализирала значението на възможността на заинтересованите авиокомпании да отразят данъка в заплащаната от клиентите им цена и като не е съобразила вредите за конкуренцията, които ще настъпят в резултат от комбинацията между решението за възстановяване на помощта и правото на „облагодетелствалите се“ според нея авиокомпании да им бъде върнат събраният данък съгласно правото на Съюза и ирландското право.

               4.

               По четвъртото правно основание твърди, че Комисията не е уведомила Ryanair за решението за възстановяване на помощта, което обаче е била длъжна да направи съгласно член 6 от Регламент (ЕО) № 659/1999 (1) и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               5.

               По петото правно основание твърди, че Комисията не е изпълнила задължението да мотивира решенията си, тъй като не е посочила причините, поради които в отклонение от постоянната практика е квалифицирала ставката от 10 EUR като незаконна от гледна точка на правото на Съюза и същевременно като „нормална“ и „легитимна“ референтна ставка, и тъй като не е анализирала икономическите и конкурентните последици от разглежданата мярка.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело C-30/13: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 21 януари 2013 година — „Глобъл Транс Лоджистик“ ООД/Началник на Митница Столична

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/16

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 21 януари 2013 година — „Глобъл Транс Лоджистик“ ООД/Началник на Митница Столична
   (Дело C-30/13)
   2013/C 108/33
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Глобъл Транс Лоджистик“ ООД

      Ответник: Началник на Митница Столична

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли от член 243, § 1 Регламент (ЕИО) № 2913/92 (1) на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността, тълкуван във връзка с член 245 от същия кодекс и принципите за правото на защита и за силата на пресъдено нещо, че допуска национална правна уредба като тази по член 220 и член 211а от Закона за митниците, според която на обжалване подлежи повече от едно решение на митнически орган, с което се установява допълнително митническо задължение с цел да се извърши последващото му събиране, в това число и когато при условията на главното производство е приложимо издаването на окончателно решение по смисъла на чл. 181а, § 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 (2) на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 за установяване на това задължение?

               2.

               Следва ли чл. 243, § 2 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността, относно упражняването на правото на обжалване, да се тълкува в смисъл, че не предвижда задължително оспорване по административен ред на окончателно решение по смисъла на чл. 181а, § 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92, като предпоставка за допустимост на съдебното производство?

               3.

               Следва ли чл. 181а, § 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92, съобразно фактите по главното производство, да се тълкува в смисъл, че когато предвидената в същата разпоредба процедура не е спазена относно правото на изслушване и правото на възражения, то издаденото решение на митнически орган в нарушение на тези правила не представлява окончателно решение по смисъла на тази разпоредба, а само част от производството по издаването му? Алтернативно, следва ли същата разпоредба, при условията на главното производство, да се тълкува в смисъл, че издаденото при посочените нарушения на процедурата решение подлежи на контрол направо пред съда, който следва да разгледа жалбата по същество ?

               4.

               Следва ли чл.181а, § 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92, съобразно фактите по главното производство и принципа за законност, да се тълкува в смисъл, че когато предвидената в същата разпоредба процедура не е спазена относно правото на изслушване и правото на възражения, то издаденото решение на митнически орган в нарушение на тези правила е нищожно поради допуснато съществено процесуално нарушение, равносилно на нарушение на съществено изискване за форма, чието неспазване води до нищожност на акта независимо от конкретните последици от нарушението, като съдът е длъжен да разгледа жалба срещу такъв акт, без да съобразява възможността да върне преписката на административния орган за законосъобразното завършване на производството?

      (1)  OB L 302, стр. 1; Специално българско издание: глава 2, том 5, стр. 58

      (2)  OB L 253, стр. 1; Специално българско издание: глава 2, том 7, стр. 3


title: Дело F-86/11: Жалба, подадена на 8 септември 2011 г. — ZZ/Комитет на регионите

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/42

         Жалба, подадена на 8 септември 2011 г. — ZZ/Комитет на регионите
   (Дело F-86/11)
   2011/C 340/89
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: L. Levi, avocat)

      Ответник: Комитет на регионите

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което не се признава инвалидността на жалбоподателя за професионална по смисъла на член 78, параграф 5 от Правилника.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Бюрото на Комитета на регионите от 10 септември 2010 г., доколкото същото, потвърждавайки заключението на комисията по инвалидност, отказва да признае инвалидността на жалбоподателя за професионална по смисъла на член 78, параграф 5 от Правилника,

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени решението на Комитета на регионите от 20 май 2011 г., връчено на 1 юни 2011 г., с което се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя по административен ред,

               —

               да се осъди Комитетът на регионите да изплати обезщетение за претърпените неимуществени вреди в размер на 10 000 EUR,

               —

               да се осъди Комитетът на регионите да възстанови разходите на жалбоподателя, свързани с процедурата за установяване на инвалидност от започването ѝ, включително тези по обжалването,

               —

               да се осъди Комитетът на регионите да заплати съдебните разноски;


title: Дело C-678/11: Жалба, подадена на 22 декември 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/20

         Жалба, подадена на 22 декември 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-678/11)
   2012/C 73/35
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: W. Roels и F. Jimeno Fernández)

      Ответник: Кралство Испания

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се обяви, че Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 56 ДФЕС (по-рано член 49 ДЕО) и по член 36 от Споразумението за ЕИП, като е приело и оставило в сила разпоредбите, съдържащи се в член 46, буква в) от изменения Закон за пенсионните схеми и пенсионните фондове, в член 86 от Кралски законодателен указ № 6/2004 от 29 октомври 2004 г. за приемане на преработения текст на Закон за организацията и надзора на частното застраховане, в член 10 от Кралски законодателен указ № 5/2004 за приемане на преработения текст на Закон за данъчното облагане на чуждестранните лица и в член 47 от Общия закон № 58/2003 от 17 декември 2003 г. за данъчното облагане, съгласно които чуждестранните пенсионни фондове, които са установени в други държави членки и предлагат професионални пенсионни схеми в Испания, застрахователните организации, които действат в Испания при режима на свободно предоставяне на услуги, наред с останалите, са длъжни да посочат данъчен представител с местопребиваване в Испания.

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Посочените разпоредби от испанското данъчно законодателство задължават чуждестранните данъчнозадължени лица да посочат данъчен представител с местопребиваване в Испания. По-конкретно това задължение е наложено на чуждестранните пенсионни фондове, установени в други държави членки и предлагащи професионални пенсионни схеми в Испания, и на застрахователните организации, които действат в Испания при режим на свободно предоставяне на услуги.

               2.

               Комисията счита, че в тези случаи задължението за посочване на данъчен представител с местопребиваване в Испания представлява пречка за свободното предоставяне на услуги, доколкото налага допълнителна тежест на споменатите организации и физически лица, които трябва задължително да се ползват от услугите на представител. Това също е пречка за свободното предоставяне на услуги за лицата и предприятията, установени в държави членки, различни от Испания, които желаят да предложат услуги за данъчно представителство на организациите или физическите лица, които осъществяват дейност в Испания.

               3.

               Посочената правна уредба е в разрез с член 56 ДФЕС (по-рано член 49 ДЕО) и с член 36 от Споразумението ЕИП.


title: Дело T-391/08: Решение на Общия съд от 15 март 2012 г. — Ellinika Nafpigeia/Комисия (Държавни помощи — Корабостроене — Помощ, предоставена от гръцките власти на корабостроителница — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното връщане — Злоупотреба с помощ)

text:
               28.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 126/12

         Решение на Общия съд от 15 март 2012 г. — Ellinika Nafpigeia/Комисия
   (Дело T-391/08) (1)

   (Държавни помощи - Корабостроене - Помощ, предоставена от гръцките власти на корабостроителница - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното връщане - Злоупотреба с помощ)
   2012/C 126/24
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Ellinika Nafpigeia AE (Skaramagka, Гърция) (представители: адв. I. Drosos, адв. K. Loukopoulos, адв. A. Chiotellis, адв. C. Panagoulea, адв. P. Tzioumas, адв. A. Balla, адв. V. Voutsakis и адв. X. Gkousta)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes и M. Konstantinidis)

      Предмет

   Искане за отмяна на член 1, параграф 2, на членове 2, 3, 5 и 6, на член 8, параграф 2, и на членове 9, 11—16, 18 и 19 от Решение 2009/610/ЕО на Комисията от 2 юли 2008 година относно мерки C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 и CP 133/05), приведени в действие от Гърция в полза на предприятието Hellenic Shipyards SA (ОВ 2009, L 225, стp. 104)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Ellinika Nafpigeia AE да заплати, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 327, 20.12.2008 г.


title: Дело T-77/13: Жалба, подадена на 31 януари 2013 г. — Laboratoires Polive/СХВП — Arbora & Ausonia (DODIE)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/31

         Жалба, подадена на 31 януари 2013 г. — Laboratoires Polive/СХВП — Arbora & Ausonia (DODIE)
   (Дело T-77/13)
   2013/C 108/78
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Laboratoires Polive (Levallois Perret, Франция) (представител: A. Sion, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Arbora & Ausonia, SL (Барселона, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени обжалваното решение на втори апелативен състав за отмяна на решението на отдела по споровете,

               —

               да отхвърли изцяло възражението и

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „DODIE“ за стоки от класове 3, 5 и 10 — Заявка за марка на Общността № 5 665 104

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративните и словни национални марки и марки на Общността, съдържащи словните елементи „DODIS“, „DODIES“ или „DODOT“ за стоки и услуги от класове 3, 5, 10, 12, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 35 и 44

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението в неговата цялост

      Решение на апелативния състав: Уважава отчасти жалбата и отменя обжалваното решение по отношение на някои стоки от класове 3, 5 и 10

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-365/14: Определение на председателя на Съда от 12 септември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Rüsselsheim — Германия) — Brunhilde Liebler, Helmut Liebler/Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/17

         Определение на председателя на Съда от 12 септември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Rüsselsheim — Германия) — Brunhilde Liebler, Helmut Liebler/Condor Flugdienst GmbH
   (Дело C-365/14) (1)

   (2014/C 431/30)
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 329, 22.9.2014 г.


title: Дело T-343/04: Решение на Първоинстанционния съд от 3 май 2007 г. — Tsarnavas/Комисия (Длъжностни лица — Оценка — Недействителност — Иск за отмяна — Правен интерес — Иск за обезщетение за вреди — Недопустимост)

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/21

         Решение на Първоинстанционния съд от 3 май 2007 г. — Tsarnavas/Комисия
   (Дело T-343/04) (1)

   (Длъжностни лица - Оценка - Недействителност - Иск за отмяна - Правен интерес - Иск за обезщетение за вреди - Недопустимост)
   (2007/C 140/34)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Vassilios Tsarnavas (Volos, Гърция) (представители: N. Lhoëst и B. d'Orléans, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и D. Martin, agents)
   Предмет
   От една страна — иск за отмяна на решението на апелативния оценяващ от 4 август 2003 г., с което се дава окончателна оценка на ищеца за периода от 1 юли 1997 г. до 30 юни 1999 г. и — от друга страна — иск за обезщетение за морални вреди, претърпени от ищеца поради късното изготвяне на оценката и поради психическия тормоз, на който бил станал жертва.
   Диспозитив

               1)

               Решението на апелативния оценяващ от 4 август 2003 г., с което се дава окончателна оценка на ищеца за периода от 1 юли 1997 г. до 30 юни 1999 г., се отменя.

               2)

               Искът се отхвърля в останалата му част.

               3)

               Комисията поема направените от нея разноски и половината от разноските, направени от ищеца.

      (1)  ОВ C 262, 23.10.2004 г.


title: Дело T-418/13: Определение на Общия съд от 21 януари 2015 г.  — Richter + Frenzel/СХВП — Ferdinand Richter (Richter+Frenzel) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне на съдебно решение по същество)

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/25

         Определение на Общия съд от 21 януари 2015 г. — Richter + Frenzel/СХВП — Ferdinand Richter (Richter+Frenzel)
   (Дело T-418/13) (1)

   ((Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне на съдебно решение по същество))
   (2015/C 089/30)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Richter + Frenzel GmbH + Co. KG (Вюрцбург, Германия) (представител: D. Altenburg, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално A. Pohlmann, впоследствие D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Ferdinand Richter GmbH (Пашинг, Австрия) (представител: M. Grötschl, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 12 март 2013 г. (преписка R 2001/2011-4), постановено в производство по възражение със страни Ferdinand Richter GmbH и Richter + Frenzel GmbH + Co. KG

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да понесат направените от тях съдебни разноски, както и всеки от тях да понесе половината от съдебните разноски на ответника.

      (1)  ОВ C 325, 9.11.2013 г.


title: Дело T-143/07: Определение на Общия съд от 14 декември 2009 г. — UMG Recordings/СХВП — Osman (MOTOWN)

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/48

         Определение на Общия съд от 14 декември 2009 г. — UMG Recordings/СХВП — Osman (MOTOWN)
   (Дело T-143/07) (1)

   2010/C 37/73

      Език на производството: английски

   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 140, 23.6.2007 г.


title: Дело C-523/13: Преюдициално запитване, отправено от Bundessozialgericht (Германия) на 3 октомври 2013 г. — Walter Larcher/Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/2

         Преюдициално запитване, отправено от Bundessozialgericht (Германия) на 3 октомври 2013 г. — Walter Larcher/Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd
   (Дело C-523/13)
   2014/C 24/02
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundessozialgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Walter Larcher

      Ответник: Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допуска ли установеният в член 39, параграф 2 ЕО (понастоящем член 45, параграф 2 ДФЕС) и в член 3, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1) принцип на равно третиране национална правна разпоредба, съгласно която, за да се отпусне пенсията за старост след работа на непълно работно време в периода преди пенсионирането, е необходимо работата на непълно работно време в периода преди пенсионирането да е извършвана в съответствие с националните правни разпоредби на същата, а не на друга държава членка?

               2.

               При утвърдителен отговор, какви изисквания поставя предвиденият в член 39, параграф 2 ЕО (понастоящем член 45, параграф 2 ДФЕС) и в член 3, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 принцип на равно третиране по отношение на равното третиране на извършваната в съответствие с правните разпоредби на другата държава членка работа на непълно работно време в периода преди пенсионирането като предпоставка за правото на пенсия за старост по националното право:

                           а)

                           необходимо ли е да се направи сравнителен анализ на предпоставките за работа на намалено работно време в периода преди пенсионирането?

                           б)

                           При утвърдителен отговор, достатъчно ли е функцията и организацията на работата на намалено работно време в периода преди пенсиониране по същество да са еднакво уредени?

                           в)

                           Или е необходимо в двете държави членки предпоставките за работа на намалено работно време в периода преди пенсионирането да са еднакво уредени?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).


title: Дело C-222/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Konstantinos Maïstrellis/Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 96/34/EО — Рамково споразумение за родителския отпуск — Клауза 2, точка 1 — Индивидуално право на родителски отпуск на основание раждането на дете — Национална правна уредба, която лишава от правото на такъв отпуск държавен служител, чиято съпруга не работи — Директива 2006/54/EО — Равно третиране на мъжете и жените в областта на заетостта — Член 2, параграф 1, буква a) и член 14, параграф 1, буква в) — Условия на труд — Пряка дискриминация)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Konstantinos Maïstrellis/Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton
   (Дело C-222/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 96/34/EО - Рамково споразумение за родителския отпуск - Клауза 2, точка 1 - Индивидуално право на родителски отпуск на основание раждането на дете - Национална правна уредба, която лишава от правото на такъв отпуск държавен служител, чиято съпруга не работи - Директива 2006/54/EО - Равно третиране на мъжете и жените в областта на заетостта - Член 2, параграф 1, буква a) и член 14, параграф 1, буква в) - Условия на труд - Пряка дискриминация))
   (2015/C 302/12)
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Symvoulio tis Epikrateias

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Konstantinos Maïstrellis

      Ответник: Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton

      Диспозитив

   Разпоредбите на Директива 96/34/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 година относно рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (EКП), изменена с Директива 97/75/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 г., и на Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, според която държавен служител няма право на родителски отпуск, когато съпругата му не работи или не упражнява никаква професия, освен ако не се приеме, че поради тежко заболяване или инвалидност съпругата не е способна да извършва необходимото за отглеждането на детето.

      (1)  ОВ C 235, 21.7.2014 г.


title: Съединени дела T-440/03, T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 и T-484/04: Решение на Общия съд от 18 декември 2009 г. — Arizmendi и др./Съвет и Комисия (Извъндоговорна отговорност — Митнически съюз — Производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка — Мотивирано становище — Премахване във френското законодателство на монопола на организацията на брокерите-преводачи и морските пилоти — Достатъчно съществено нарушение — Причинно-следствена връзка)

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/32

         Решение на Общия съд от 18 декември 2009 г. — Arizmendi и др./Съвет и Комисия
   (Съединени дела T-440/03, T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 и T-484/04) (1)

   (Извъндоговорна отговорност - Митнически съюз - Производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка - Мотивирано становище - Премахване във френското законодателство на монопола на организацията на брокерите-преводачи и морските пилоти - Достатъчно съществено нарушение - Причинно-следствена връзка)
   2010/C 37/40
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищци: Jean Arizmendi (Байона, Франция) и 60 други ищци, чиито имена са включени в приложение към решението (представители: по дело T-440/03, J.-F. Péricaud, P. Péricaud и M. Tournois и по дела T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 и T-484/04, J.-F. Péricaud и M. Tournois, avocats)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално J.-P. Jacqué и M. Giorgi Fort, впоследствие F. Florindo Gijón и M. Balta) и Европейска комисия (представители: X. Lewis и по дело T-121/04 X. Lewis и B. Stromsky)

      Встъпила в подкрепа на ищците страна по дело T-440/03: Chambre nationale des courtiers maritimes de France (Париж, Франция) (представител: J.-F. Péricaud, avocat)

      Предмет

   Искане за обезщетение, подадено на основание член 235 ЕО и член 288, втора алинея ЕО, за осъждане на Комисията да обезщети вредите, произтичащи от премахването на монопола на организацията на френските брокери-преводачи и морски пилоти

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля исковете.

               2.

               Г-н Jean Arizmendi и 60 други ищци, чиито имена са включени в приложение, понасят направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз и от Европейската комисия.

               3.

               Chambre nationale des courtiers maritimes de France понася направените от нея съдебни разноски.

               4.

               Съветът и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с встъпването на Chambre nationale des courtiers maritimes de France.

      (1)  ОВ C 59, 6.3.2004 г.


title: Дело T-19/12: Жалба, подадена на 10 януари 2012 г. — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik/СХВП — Impexmetal (KFŁT KRAŚNIK)

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/16

         Жалба, подадена на 10 януари 2012 г. — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik/СХВП — Impexmetal (KFŁT KRAŚNIK)
   (Дело T-19/12)
   2012/C 109/36
   Език на жалбата: полски

      Страни

      Жалбоподател: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik (Kraśnik, Полша) (представител: J. Sieklucki, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Impexmetal S.A. (Варшава, Полша)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 27 октомври 2011 г. (преписка R 2475/2010-1) относно отказа за регистрация на марката на Общността „KFŁT KRAŚNIK“ за стоки от клас 7 — машини и машинни инструменти; търкалящи лагери и части за тях (сачми и ролки); цилиндрично-ролкови лагери и лагери с големи размери;

               —

               да осъди ответника и Impexmetal S.A. да заплатят съдебните разноски, включително направените от жалбоподателя разноски в производството пред апелативния състав и пред отдела по споровете на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели).

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „KFŁT KRAŚNIK“ за следните стоки от клас 7: машини и машинни инструменти; търкалящи лагери и части за тях (сачми и ролки); цилиндрично-ролкови лагери и лагери с големи размери.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: марки на Общността № CTM-3415437 и № CTM-3415379 за стоки от клас 7 и национални (полски) марки № PL-45550, № PL-45826 и № PL-112347 за стоки от клас 7.

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като е констатирана сходност и вероятност от объркване между марките, както и нарушение на член 8, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (1).

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело T-30/15: Решение на Общия съд от 19 февруари 2016 г. — Infinite Cycle Works/СХВП — Chance Good Ent. („INFINITY“) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „INFINITY“ — По-ранна словна марка на Общността „INFINI“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/23

         Решение на Общия съд от 19 февруари 2016 г. — Infinite Cycle Works/СХВП — Chance Good Ent. („INFINITY“)
   (Дело T-30/15) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „INFINITY“ - По-ранна словна марка на Общността „INFINI“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 111/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Infinite Cycle Works Ltd (Делта, Канада) (представители: E. Manresa Medina и J.M. Manresa Medina, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Rajh)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Chance Good Ent. Co., Ltd (Чанхуа, Тайван) (представители: P. Rath и W. Festl-Wietek, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 30 октомври 2014 г. (преписка R 2308/2013-2) относно производство по възражение между Chance Good Ent. Co., Ltd и Infinite Cycle Works Ltd.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Infinite Cycle Works Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 89, 16.3.2015 г.


title: Дело C-383/08: Иск, предявен на 25 август 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/16

         Иск, предявен на 25 август 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-383/08)
   (2008/C 301/30)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: L. Pignataro)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като е приела разпоредбите на министерското постановление от 26 август 2005 г., изменено с постановлението от 17 декември 2007 г., които правят задължително посочването на страната на произход на птичето месо, посочено в член 3, параграф 1 от същото постановление, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 3, параграф 1, точка 8 и член 18, параграф 2 от Директива 2000/13/ЕО (1) относно етикетирането, представянето и рекламата на храните, във връзка с член 5, параграф 3, буква д) и член 5, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 1906/90 (2) относно определени стандарти за търговията с птиче месо до 30 юни 2008 г., а считано от 1 юли 2008 г. във връзка с член 5, параграф 4, буква д) и член 5, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 543/2008 на Комисията (3);

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията смята, че предвиденото в постановлението от 26 август 2005 г., изменено с постановлението от 17 декември 2007 г., задължение за посочване на страната на произход на птичето месо от друга държава-членка представлява нарушение на член 3, параграф 1, точка 8 и член 18, параграф 2 от Директива 2000/13/ЕО във връзка с член 5, параграф 3, буква д) и член 5, параграф 4 от Регламент № 1906/90 до 30 юни 2008 г. и от 1 юли 2008 г. във връзка с член 5, параграф 4, буква д) и член 5, параграф 5 от Регламент № 543/2008. Италианското правителство поддържа, че това задължение е било въведено вследствие на появата на огнища на птичи грип в трети държави, като мярка, целяща да осигури проследяването на произходана месото.
   Комисията твърди, че въпросното задължение противоречи на член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13. От тази норма всъщност ясно следва, че при хранителните продукти по принцип мястото на произхода или мястото, от което идва храната, следва да бъде посочено върху етикета само когато липсата на това посочване може да заблуди потребителя относно истинския произход на храната. Следователно общностният законодател не счита посочването на произхода за информация, която във всички случаи е абсолютно необходима на потребителя; тя е такава само когато без такова посочване той би могъл да бъде въведен в заблуждение.
   Италианското правителство е длъжно да докаже, че предвиденото във въпросното постановление задължение за посочване на произхода на месо, което идва от други държави-членки, е от действително значение за птичето месо и че липсата му може да заблуди потребителя. Комисията поддържа, че всъщност италианското правителство не е представило никакво доказателство, че при непосочване на произхода съществува опасност италианският потребител да бъде заблуден относно произхода на птичето месо.
   Свързаната с появата на птичия грип криза не обяснява как непосочването на произхода може да заблуди потребителя и да го накара да повярва, че птичето месо има определен произход. Фактът, че средният потребител придава значение на произхода на продукта, не означава сам по себе си, че при непосочване на този произход той би изпаднал в заблуждение относно истинския произход на продукта. Това би предполагало, че потребителят автоматично свързва птичето месо с определен произход, което по никакъв начин не е доказано от италианското правителство. Освен това следва да се отбележи, че свързаните със здравето на животните въпроси не могат да бъдат преценени от потребителя, който не разполага с необходимите познания, за да прецени опасността въз основа на посочването на произход.
   Освен това горепосочените разпоредби от постановлението не могат да бъдат обосновани със съображенията за защита на общественото здраве по смисъла на член 18, параграф 2 от Директива 2000/13/ЕО, на които се позовава италианското правителство, за да обоснове допълнителното задължение за етикетиране. Всъщност в рамките на борбата с птичия грип Общността е приела широка гама от ветеринарни мерки, предназначени да гарантират, че само годно за консумация птиче месо може да влезе на територията на Общността и да бъде пуснато за продажба.
   Според Комисията аргументът на италианското правителство, че споменатите общностни мерки не осигуряват проследяването на произхода на месото, е ирелевантен, тъй като въпросните общностни мерки са насочени именно към това да се предотврати внасянето на територията на Общността на месо, което идва от трети държави, в които са били открити огнища на птичи грип. Следователно тези мерки проявяват своя ефект преди момента на пускане на пазара, когато влиза в действие италианската мярка, именно защото имат за цел да не допуснат да бъде внесено в Общността месо с произход от трети държави, в които е било открито огнище на птичи грип. Освен това Общността е приела и мерки, които гарантират изолирането на огнищата на птичи грип, които биха моли да възникнат на територията на Общността, с цел да се избегне всякаква опасност от заразяване. Наред с това в рамките на Европейската общност е приета серия от ветеринарни мерки, целящи да попречат на разпространението на вируси от диви птици към домашни птици в районите, в които са били открити заразени птици, и да спират евентуалните епидемии сред домашните птици.
   Освен това, за да обоснове законосъобразността на задължението, въведено с въпросното постановление, италианското правителство се позовава на Регламент № 1760/2000 (4), който установява система за проследяване на говеждото месо и въвежда задължение за етикетиране във връзка с произхода на месото.
   Комисията обаче поддържа, че този Регламент, за разлика от въпросното постановление, е приет на общностно ниво, а не е национален и следователно едностранен акт, който да възпрепятства търговския обмен. Освен това ефективността на системата, въведена с Регламент № 1760/2000, не се основава единствено на система за обикновено посочване на произхода на продуктите, какъвто е случаят с италианското постановление за птичето месо, а на комбинация от редица елементи, в това число и на система за идентификация и регистрация на животните.
   Що се отнася до аргумента на италианското правителство, който обосновава мярката с принципа на предохранителните мерки, като твърди, че Комисията не е доказала липсата на научна несигурност относно условията за предаване на вируса на човека, Комисията изтъква, че в съответствие със общностната съдебната практика научните данни, посочени от италианското правителство в отговора на мотивираното становище, не доказват, че е налице реална научна несигурност относно условията за предаване на вируса на човека. Съгласно общностната съдебна практика именно италианските органи са тези, които следва да докажат научната несигурност, която да обоснове приемането на национални мерки в приложение на принципа на предохранителните мерки, а не Комисията следва да доказва липсата на научна несигурност, каквато позиция изглежда застъпва италианското правителство в отговора си на мотивираното становище.
   Дори и да се приеме, че в ограничената хипотеза на предаване на вируса от заразените птици на домашните животни като цяло и на котките в частност италианското правителство е доказало наличието на реална научна несигурност въз основа на документите на СЗО и на Европейския орган за безопасност на храните, посочени в отговора на мотивираното становище, Комисията все пак поддържа, че приложението на принципа на предохранителните мерки, на които се основава постановлението, е прекомерно и следователно непропорционално с оглед на целта по опазване здравето на животните, тъй като е била приета серия от общностни мерки, които преследват същата цел.
   На последно място, член 5, параграф 3, буква д) и член 5, параграф 4 от Регламент № 1906/90, установяващи стандарти за търговията с птиче месо до 30 юни 2008 г., а считано от 1 юли 2008 г. член 5, параграф 4, буква д) и член 5, параграф 5 от Регламент № 543/2008 на Комисията налагат задължението за посочване на произхода на птичето месо само за птици, които идват от трети държави. Италианското правителство не оспорва, че това е така.

      (1)  ОВ L 109, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 9.

      (2)  ОВ L 173, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 8, стр. 16.

      (3)  ОВ L 157, стр. 46.

      (4)  ОВ L 204, стр.1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 34, стр. 186; Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юли 2000 година за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо и за отмяна на Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета.


title: Дело T-562/17: Жалба, подадена на 17 август 2017 г. — dm-drogerie markt/EUIPO — Albea Services (ALBÉA)

text:
               9.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 338/18

         Жалба, подадена на 17 август 2017 г. — dm-drogerie markt/EUIPO — Albea Services (ALBÉA)
   (Дело T-562/17)
   (2017/C 338/20)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: dm-drogerie markt Verwaltungs-GmbH (Карлсруе, Германия) (представители: O. Bludovsky и C. Mellein, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Albea Services (Жьонвийе, Франция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка със словния елемент „ALBÉA — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 210 553

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 25 май 2017 г. по преписка R 1870/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост от 25 май 2017 г. (преписка R 1870/2016-1) и да поправи допуснатата грешка, като заличи марката на заявителя,
               при условията на евентуалност,

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост от 25 май 2017 г. (преписка R 1870/2016-1) и върне преписката на службата,
               при условията на евентуалност спрямо предходното искане,

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост от 25 май 2017 г. (преписка R 1870/2016-1).

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-548/09 P: Решение на Съда (голям състав) от 16 ноември 2011 г. — Bank Melli Iran/Съвет на Европейския съюз, Френска република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейска комисия (Обжалване — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран за предотвратяване на ядреното разпространение — Замразяване на средствата на банка — Липса на уведомление за решението — Правно основание — Право на защита)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/6

      Решение на Съда (голям състав) от 16 ноември 2011 г. — Bank Melli Iran/Съвет на Европейския съюз, Френска република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейска комисия
      (Дело C-548/09 P) (1)

      (Обжалване - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран за предотвратяване на ядреното разпространение - Замразяване на средствата на банка - Липса на уведомление за решението - Правно основание - Право на защита)
      (2012/C 25/09)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Bank Melli Iran (представител: L. Defalque, avocate)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Szostak), Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues, L. Butel и E. Ranaivoson), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Hathaway, D. Beard, barrister), Европейска комисия (представители: S. Boelaert и M. Konstantinidis)

         Предмет

      Жалба за отмяна на решението на Първоинстанционния съд (втори състав) от 14 октомври 2009 г. по дело Bank Melli/Съвет (T-390/08), с което този съд отхвърля подадената от жалбоподателя жалба с предмет искане за отмяна на точка 4 от таблица В от приложението към Решение 2008/475/ЕО на Съвета от 23 юни 2008 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 163, стр. 29) по отношение на Bank Melli Iran и нейните клонове — Липса на индивидуално уведомяване за посоченото решение — Съществено процесуално нарушение — Липса на правно основание на приетото спрямо жалбоподателя решение за замразяване на финансовите средства — Неспазване на правото на защита и на принципа на ефективна съдебна защита — Нарушение на принципа на пропорционалност и на правото на собственост

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Bank Melli Iran да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 80, 27.3.2010 г.


title: Дело C-204/11 P: Жалба, подадена на 27 април 2011 г. от Fédération Internationale de Football Association (FIFA) срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 17 февруари 2011 г. по дело T-385/07, Fédération Internationale de Football Association (FIFA)/Европейска комисия

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/12

         Жалба, подадена на 27 април 2011 г. от Fédération Internationale de Football Association (FIFA) срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 17 февруари 2011 г. по дело T-385/07, Fédération Internationale de Football Association (FIFA)/Европейска комисия
   (Дело C-204/11 P)
   2011/C 232/21
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Fédération internationale de football association (FIFA) (представители: A. Barav и D. Reymond, avocats)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Белгия, Федерална република Германия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да потвърди Решение на Общия съд от 17 февруари 2011 г. по дело T-385/07 в частта относно допустимостта,

               —

               да отмени Решение на Общия съд от 17 февруари 2011 г. по дело T-385/07 в частта относно съществото на спора, доколкото с него се одобрява включването на срещите от световното първенство на FIFA (FIFA World Cup™), които „не са първостепенни“, в белгийския списък със събития „от голямо значение за обществото“ по смисъла на Директивата,

               —

               да се произнесе окончателно по същество съгласно член 61 от Статута на Съда,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от FIFA във връзка с първоинстанционното производство и настоящото производство по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   1.   Грешка при прилагане на правото, нарушение на член 36 от Статута на Съда, нарушение на член 3а, параграф 2 от Директива 89/552/ЕИО
       (1), изменена с Директива 97/36/ЕО
       (2), и на правото на Съюза, неправилно прилагане на член 296 ДФЕС (превишаване на пределите на съдебния контрол, противоречиви мотиви, въвеждане на непосочени в обжалваното решение мотиви относно квалифицирането на FIFA World Cup™ и извеждане на неправилни правни констатации от тях, обръщане на тежестта на доказване)
   Според жалбоподателя Общият съд е нарушил правото на Съюза, като е изложил мотиви, които не са посочени в решението на Комисията (3), за да заключи, че последната правилно е определила FIFA World Cup™ като „едно-единствено събитие“ за целите на Директива 89/552/ЕИО, изменена с Директива 97/36/ЕО, като е изложил противоречиви и непоследователни мотиви, като е приел, че държавите членки не трябва да посочват специални мотиви за включването на FIFA World Cup™ в неговата цялост в списъците им със събития от голямо значение, и като е обърнал тежестта на доказване.
   2.   Грешка при прилагане на правото, нарушение на член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО, изменена с Директива 97/36/ЕО, неправилно прилагане на член 296 ДФЕС, нарушение на член 36 от Статута на Съда (неправилно квалифициране на FIFA World Cup™, превишаване на пределите на съдебния контрол, излагане на съображения, които не са посочени в обжалваното решение, неправилна преценка на фактите във връзка със срещите, които „не са първостепенни“, и извеждане на неправилни правни констатации от тях, приемане на изложените в обжалваното решение мотиви за пълни, неразглеждане на представените доводи) Според жалбоподателя Общият съд е нарушил правото на Съюза, като е постановил, че Комисията основателно е приела и надлежно е мотивирала извода си, че FIFA World Cup™ в неговата цялост е събитие от голямо значение за обществото в Белгия по смисъла на Директива 89/552/ЕИО, изменена с Директива 97/36/ЕО. По-специално Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото и е направил неправилни правни констатации от фактите, като е потвърдил необоснованите изводи на Комисията, че FIFA World Cup™ в неговата цялост намира „особен отзвук в Белгия“, традиционно се излъчва по безплатен телевизионен канал и привлича голям брой зрители.
   3.   Грешка при прилагане на правото, нарушение на ДФЕС, нарушение на член 3а, параграфи 1 и 2 от Директива 89/552/ЕИО, изменена с Директива 97/36/ЕО, неправилно прилагане на член 296 ДФЕС, нарушение на член 36 от Статута на Съда (незачитане на обхвата на съдебния контрол, извод, че Комисията правилно е приела и надлежно е мотивирала извода си, че мерките, за които Белгия е уведомила, са съвместими с правото на Съюза и че свързаните с тях ограничения са пропорционални, неправилно тълкуване на обхвата на правото на информация и на обществения интерес от широк достъп до излъчвани по телевизията събития от голямо значение за обществото)

      Това правно основание се подразделя на две части:

   Първа част: Според жалбоподателя Общият съд е нарушил правото на Съюза, като е постановил, че Комисията основателно е приела мерките, за които Белгия е уведомила, за съвместими с правото на Съюза, макар ограниченията на правото на установяване да не са разгледани в обжалваното решение. Освен това Общият съд е нарушил правото на Съюза, като е постановил, че ограниченията на правото на установяване са пропорционални и че Комисията основателно е приела и надлежно е мотивирала извода си, че ограниченията на свободата на предоставяне на услуги са пропорционални.
   Втора част: Според жалбоподателя Общият съд е нарушил правото на Съюза, като е постановил, че Комисията основателно е приела мерките, за които Белгия е уведомила, за съвместими с правото на Съюза, макар ограниченията на правата на собственост на FIFA да не са разгледани в обжалваното решение. Освен това Общият съд е нарушил правото на Съюза, като е постановил, че ограниченията на правото на собственост на FIFA са пропорционални.

      (1)  Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215).

      (2)  Директива 97/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 година за изменение на Директива 89/552/ЕИО на Съвета относно координирането на някои разпоредби от законовите, подзаконовите и административните актове на държавите членки, отнасящи се до упражняването на дейности по телевизионно разпространение (ОВ L 202, стр. 60; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 232).

      (3)  Решение 2007/479/ЕО на Комисията от 25 юни 2007 година за съответствието с [правото] на Общността на мерките, предприети от Белгия съгласно член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 180, стр. 24).


title: Дело T-519/16: Решение на Общия съд от 17 май 2017 г. — Piessevaux/Съвет (Публична служба — Длъжностни лица — Пенсии — Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза — Предложение за бонус за осигурителен стаж за пенсия — Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника — Нови общи разпоредби за прилагане — Равно третиране — Придобити права — Оправдани правни очаквания)

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/22

         Решение на Общия съд от 17 май 2017 г. — Piessevaux/Съвет
   (Дело T-519/16) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза - Предложение за бонус за осигурителен стаж за пенсия - Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника - Нови общи разпоредби за прилагане - Равно третиране - Придобити права - Оправдани правни очаквания))
   (2017/C 231/27)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Vincent Piessevaux (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално D. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, впоследствие J.-N. Louis, и накрая L. Ponteville, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и E. Rebasti)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Съвета от 7 октомври 2013 г. за окончателно определяне съгласно пенсионната схема на Европейския съюз на пенсионните права, придобити от жалбоподателя вследствие на прехвърлянето на пенсионните права, които е придобил по националните пенсионноосигурителни схеми преди постъпването му на служба в Съюза

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Vincent Piessevaux да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 421, 24.11.2014 г. (делото първоначално е заведено пред Съда на публичната служба на Европейския съюз с номер F-91/14, а на 1 септември 2016 г. е прехвърлено в Общия съд на Европейския съюз).


title: Дело T-495/17: Жалба, подадена на 26 юли 2017 г. — Sedes Holding/EUIPO (gratis)

text:
               25.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 318/24

         Жалба, подадена на 26 юли 2017 г. — Sedes Holding/EUIPO (gratis)
   (Дело T-495/17)
   (2017/C 318/30)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Sedes Holding AŞ (Истанбул, Турция) (представители: K. Ongena и C. Du Jardin, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент„gratis“ — заявка № 15 950 637

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 30 май 2017 г. по преписка R 507/2017-2.

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               на основание член 68 от Процедурния правилник на Общия съд да съедини настоящото дело и делото по жалбата срещу решението на EUIPO по преписка R 506/2017-2 за целите на устната фаза на производството поради връзката между тях,

               —

               да обяви искането, изложено в жалбата, за допустимо и основателно и съответно

                           —

                           да отмени обжалваното решение и да задължи EUIPO да впише в регистъра на марките заявка за марка на Съюза № 15 950 637 за фигуративната марка „GRATIS“ за всички поискани в заявката стоки,

                           —

                           при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение и да задължи EUIPO да впише в регистъра на марките заявка за марка на Съюза № 15 950 637 за фигуративната марка „GRATIS“ за „парфюмерия, козметични продукти, аромати и дезодоранти за лично ползване“,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на общите принципи на правото на Съюза.


title: Дело C-581/11 P: Жалба, подадена на 22 ноември 2011 г. от Muhamad Mugraby срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 6 септември 2011 г. по дело T-292/09, Muhamad Mugraby/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/37

      Жалба, подадена на 22 ноември 2011 г. от Muhamad Mugraby срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 6 септември 2011 г. по дело T-292/09, Muhamad Mugraby/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
      (Дело C-581/11 P)
      (2012/C 25/72)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Muhamad Mugraby (представител: S. Delhaye, Advocate)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  1.

                  да установи, че Комисията не се е произнесла по:

                              i)

                              искането на жалбоподателя за отправяне от Комисията на препоръка до Съвета за спиране на помощта на Общността за Ливан по смисъла на член 28 от Регламент (ЕО) № 1638/2006 (1), като налагането на такива мерки се изисква и се предвижда в този регламент;

                              ii)

                              искането на жалбоподателя Комисията, като пряко отговорната за изпълнение на различните програми на Съюза за подпомагане на Ливан институция, да спре изпълнението на тези програми до преустановяване на продължаващите нарушения от страна на Ливан на основните права, по-специално на тези на жалбоподателя;

                  2.

                  да установи, че Съветът, като част от Съвета за асоцииране между ЕС и Ливан, не се е произнесъл по искането на жалбоподателя Комисията да отправи препоръка до Съвета за приемане на специфични и ефективни мерки по отношение на помощта на Съюза за Ливан съгласно Споразумението за асоцииране (2) между Ливан и Общността с цел изпълнението на задълженията на страните по това споразумение;

                  3.

                  да установи, че ЕС, Комисията, в ролята ѝ на пазител на Договорите и на пряко отговорната за изпълнение на различните програми на Съюза за подпомагане на Ливан институция, и Съветът, като част от Съвета за асоцииране между ЕС и Ливан, носят извъндоговорна отговорност за претърпените от жалбоподателя вреди в резултат на системното неизползване от декември 2002 г. насам на наличните средства и инструменти за ефективно изпълнение на клаузата за правата на човека от Споразумението за асоцииране;

                  4.

                  да задължи Комисията, отчасти като обезщетение в натура, да предложи на Съвета спиране на действието на Споразумението за асоцииране между ЕС и Ливан докато Ливан не започне да изпълнява член 2 от Споразумението за асоцииране по отношение на жалбоподателя;

                  5.

                  да задължи Комисията да ограничи изпълнението на действащите програми за подпомагане (изпълнявани и/или контролирани от Комисията) до програмите, които имат специално за цел защита на основните права и които не са под форма на финансова помощ за ливанските власти, докато Ливан не започне да изпълнява член 2 от Споразумението за асоцииране по отношение на жалбоподателя;

                  6.

                  да задължи Съвета да покани Комисията да отправи препоръка в съответствие с изложеното в подточка 4) по-горе и с тази цел да действа чрез институциите по Споразумението за асоцииране;

                  7.

                  да осъди ЕС, Съвета и Комисията, ответници в първоинстанционното производство, да заплатят обезщетение за имуществените и неимуществените вреди на жалбоподателя, чийто размер следва да бъде определен ex aequo et bono на не по-малко от 5 000 000 EUR, както и да заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Жалбоподателят поддържа, че обжалваното определение трябва да се отмени по следните причини:
      Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото:

                  —

                  като е отхвърлил иска като недопустим, без да са налице основания за недопустимост;

                  —

                  като е нарушил правото на жалбоподателя да посочи всички ответници;

                  —

                  като е нарушил правото на защита на жалбоподателя, тъй като не е взел предвид представените от него доводи;

                  —

                  като не се е произнесъл по всички представени от жалбоподателя искания;

                  —

                  като не е взел предвид правото на ЕС и задълженията на ЕС по силата на международното право и като е основал определението си на регламенти, приети от една от институциите на ЕС.

            Жалбоподателят поддържа също така, че Общият съд погрешно тълкува Споразумението за асоцииране между ЕС и Ливан и че няма правно основание за даденото от него тълкуване на „широкото право на преценка“ и за констатацията му, че няма правомощие да дава задължителни указания на Съвета на ЕС и на Европейската комисия.
      С оглед на гореизложеното жалбоподателят твърди, че е налице отказ от правосъдие от страна на Общия съд.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1638/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 2006 година за определяне на общи разпоредби относно установяване на Европейски инструмент за съседство и партньорство (ОВ L 310, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 50, стр. 164).

         (2)  Временно споразумение относно търговията и свързаните с нея въпроси между, от една страна, Европейската общност и, от друга страна, Ливанската република (ОВ L 262, 2002 г., стр. 2).


title: Дело T-501/10: Жалба, подадена на 22 октомври 2010 г. — TI Media Broadcasting и TI Media/Комисия

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/53

         Жалба, подадена на 22 октомври 2010 г. — TI Media Broadcasting и TI Media/Комисия
   (Дело T-501/10)
   ()
   2010/C 346/104
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Telecom Italia Media Broadcasting Srl (Рим, Италия), Telecom Italia Media SpA (TI Media) (Рим, Италия) (представители: B. Caravita di Toritto, avvocato, L. Sabelli, avvocato, F. Pace, avvocato, A. d'Urbano, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               —

               обжалваното решение да се обяви за незаконосъобразно и същото да се отмени в частта, в която разрешава на SKY да участва в процедурата за възлагане на обществена поръчка за цифровия дивидент,

               —

               при условията на евентуалност, да се разпореди на Комисията да: (i) посочи обособената позиция в процедурата за възлагане на обществена поръчка, за която SKY може да бъде допуснато да участва; (ii) да разшири петгодишната забрана за използване на честотите за целите на платената телевизия до честотите, получени съгласно споразумения, сключени със съществуващи оператори или с нови участници на пазара;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В конкретния случай дружествата жалбоподатели искат отмяна на Решение C(2010) 4976 на Комисията от 20 юли 2010 година за изменение на клауза 9.1 от ангажиментите в приложението към Решение от 2 април 2003 г. (преписка COMP/M.2876), с което Комисията обявява за съвместима с общия пазар и със Споразумението за ЕИП концентрация, осъществена чрез създаването на „SKY Italia“ (наричано по-нататък „SKY“).
   В това отношение се уточнява, че тази клауза задължава SKY да освободи аналогови и цифрови честоти и му забранява извършването на всякакви дейности върху наземната цифрова платформа до 31 декември 2011 г., както като оператор на мрежата, така и като доставчик на съдържание. С обжалваното решение Комисията уважава искането на SKY, като го допуска да участва в процедурата за възлагане на обществена поръчка за разпределение на цифровия дивидент и да представи оферта за възлагане на един единствен мултиплекс, предназначен за разпространяване на съдържание в некодиран вид за период от пет години от приемането на самото решение.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателите изтъкват следните правни основания: нарушение на членове 2, 6 и 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета относно контрола върху концентрациите между предприятия (1), на точка 74 от Известие на Комисията относно приемливите средства за защита съгласно Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета и Регламент (ЕО) № 802/2004 на Комисията (2), на клауза № 14.1, съдържаща се в ангажиментите в приложението към Решение от 2 април 2003 г. (преписка COMP/M.2876), както и на член 102 от ДФЕС.
   По-конкретно обжалваното решение е опорочено от злоупотреба с власт и от липса на мотиви, доколкото като уважава искане, чието съдържание надхвърля предметното приложно поле на клауза 9.1, съдържаща се в приложение към Решението от 2003 г. (преписка COMP/M.2876), допуска SKY да участва в процедурата за възлагане на обществена поръчка за разпределение на цифровия дивидент.
   Жалбоподателите освен това поддържат, че ответникът, извършвайки съществено процесуално нарушение и изопачавайки фактите, прави неправилна преценка за наличието на изключителни обстоятелства от естество да обосноват изменението на първоначално наложените на SKY ангажименти. По-специално, като се основава на аномалии, които характеризират съответния конкурентен контекст, Комисията приравнява TI Media на традиционните оператори RAI и Mediaset, въпреки че по отношение на TI Media никога не е правено уведомление за господстващо положение. В подкрепа на това obiter dictum във връзка с твърдяната „strong position“ [силна позиция] на TI Media на пазара, Комисията се основана на неправилно тълкуване на Решение 544/07/CONS, като напълно пропуска да вземе предвид резултатите от market test [консултацията на участниците на пазара].
   На последно място, жалбоподателите се позовават на незаконосъобразност на решението поради липса на надлежно разследване и липса на мотиви, доколкото по отношение на определянето на критериите за възлагане на обществената поръчка то се основава на подвеждащо и погрешно представяне на съдържанието на Решение 181/09/CONS и Решение 427/09/CONS. Всъщност, обратно на твърдението на Комисията, тези решения определят критериите за възлагане на обществената поръчка по отношение на обособените позиции за честотите (A, B и по избор — C), без да разграничават националните оператори в категории и преди всичко, без да квалифицират TI Media като вертикално интегриран оператор.

      (1)  ОВ L 24, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201.

      (2)  ОВ C 267, 22.10.2008 г., стр. 1.


title: Дело C-539/12: Преюдициално запитване, отправено от Employment Tribunal (Обединено кралство) на 26 ноември 2012 г. — ZJR Lock/British Gas Trading Limited & Others

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/13

         Преюдициално запитване, отправено от Employment Tribunal (Обединено кралство) на 26 ноември 2012 г. — ZJR Lock/British Gas Trading Limited & Others
   (Дело C-539/12)
   2013/C 46/25
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Employment Tribunal

      Страни в главното производство

      Ищец: ZJR Lock

      Ответници: British Gas Trading Limited и др.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Когато:

                           1.

                           годишното възнаграждение на работника се състои от основно възнаграждение и комисиони, изплащани съгласно уредено по договор право на комисиона;

                           2.

                           комисионата се изплаща в зависимост от оборота и договорите, сключени от работодателя в резултат от труда на работника;

                           3.

                           комисионата се изплаща за изминал период, като получаваният през определен референтен период размер варира в зависимост от стойността на реализирания оборот и сключените договори, и от момента на реализиране на оборота;

                           4.

                           през времето на годишния отпуск работникът не полага труд, който да му дава право на изплащане на комисиона и съответно през това време такава не се генерира;

                           5.

                           през срока, за който се дължи възнаграждение и който включва годишен отпуск с определена продължителност, работникът има право на основно възнаграждение и продължава да получава комисиона, заработена по-рано; и

                           6.

                           средната стойност на комисионото възнаграждение за цялата година ще бъде по-ниска, отколкото ако работникът не бе ползвал отпуск, тъй като по време на отпуска той не полага труд, който да му дава право на изплащане на комисиона,

                     изисква ли член 7 от Директива 93/104/ЕО (1), изменена с Директива 2003/88/ЕО (2), от държавите членки да вземат мерки, за да осигурят, че през време на годишния отпуск работникът ще получава, ведно с неговото основно възнаграждение, и възнаграждение, определено в зависимост от комисионата, която би заработил през това време, ако не бе ползвал отпуск?

               2.

               На кои принципи се основава отговорът на въпрос 1?

               3.

               Ако отговорът на въпрос 1 е положителен, кои принципи следва да се приемат (ако има такива) от държавите членки при изчисляването на сумата, дължима на работника във връзка с комисионата, която той би заработил или би могъл да заработи, ако не бе ползвал годишен отпуск?

      (1)  Директива 93/104/ЕО на Съвета от 23 ноември 1993 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 307, стр. 18).

      (2)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело C-616/16: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 28 ноември 2016 г. — Presidenza del Consiglio dei Ministri и др./Nello Grassi и др.

text:
               27.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/15

         Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 28 ноември 2016 г. — Presidenza del Consiglio dei Ministri и др./Nello Grassi и др.
   (Дело C-616/16)
   (2017/C 063/22)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Gianni Pantuso, Angelo Tralongo, Maria Michela D’Alessandro

      Ответници и жалбоподатели по насрещната жалба: Nello Grassi, Carmela Amato, Università degli Studi di Palermo, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли Директива 82/76/ЕИО (1), която преработва директиви 75/362/ЕИО (2) и 75/363/ЕИО (3), да се тълкува в смисъл, че в нейното приложно поле попадат и обученията за лекари специалисти, както в редовна, така и в задочна форма на обучение, които вече се провеждат и продължават и след 31 декември 1982 г. — крайния срок, определен с член 16 от Директива 82/76/ЕИО, за приемане от държавите членки на всички мерки, необходими за съобразяване с директивата?
               При утвърдителен отговор на въпроса по точка 1:

               2)

               Трябва ли приложението, добавено към Директива 75/363/ЕИО (Директива за координирането) с член 13 от Директива 82/76/ЕИО, която преработва директиви 75/362/ЕИО и 75/363/ЕИО, да се тълкува в смисъл, че за вече започналите към 31 декември 1982 г. курсове за обучение на специалисти възникването на задължението за плащане на подходящо възнаграждение на лекарите специализанти зависи от изпълнението на задълженията за реорганизиране или във всички случаи от установяването на съвместимост с предписанията на посочените директиви?

               3)

               Възниква ли, и евентуално при какви условия, задължение на лекарите, придобили специалност, посещавайки курсове за обучение, които са започнали преди 1 януари 1983 г, но все още не са завършили към тази дата, да се изплати подходящо възнаграждение за цялата продължителност на обучението или само за периода след 31 декември 1982 г.?

      (1)  Директива 82/76/ЕИО на Съвета от 26 януари 1982 година за изменение на Директива 75/362/ЕИО за взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация в областта на медицината, включваща и мерки за улесняване на действителното упражняване на правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги и Директива 75/363/ЕИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно дейността на лекарите (ОВ L 43, стр. 21) [неофициален превод]

      (2)  Директива 75/362/ЕИО на Съвета от 16 юни 1975 година за взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация в областта на медицината, включваща и мерки за улесняване на действителното упражняване на правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги (ОВ L 167, стр. 1) [неофициален превод]

      (3)  Директива 75/363/ЕИО на Съвета от 16 юни 1975 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно дейността на лекарите (ОВ L 167, стр. 14) [неофициален превод]