title: Дело C-49/17: Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 1 февруари 2017 г. — Koppers Denmark ApS/Skatteministeriet

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/25

         Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 1 февруари 2017 г. — Koppers Denmark ApS/Skatteministeriet
   (Дело C-49/17)
   (2017/C 112/35)
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Østre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Koppers Denmark ApS

      Ответник: Skatteministeriet

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 21, параграф 3 от Директива 2003/96/ЕО (1) на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията да се тълкува в смисъл, че потреблението на произведени на място енергийни продукти при производството на други енергийни продукти е освободено от данъчно облагане при положения като това в главното производство, при което произведените енергийни продукти не се използват като моторни горива или горива за отопление?

               2)

               Следва ли член 21, параграф 3 от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията да се тълкува в смисъл, че държавите членки могат да ограничат обхвата на освобождаването само до потреблението на енергиен продукт, използван при производството на еквивалентен енергиен продукт (т.е. енергиен продукт, който подобно на използвания енергиен продукт също е облагаем)?

      (1)  Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 283, 2003 г., стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98).


title: Дело C-387/10: Решение на Съда (седми състав) от 29 септември 2011 г. — Европейска комисия/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Свободно предоставяне на услуги — Правна уредба на държава членка относно инвестиционните фондове и инвестиционните фондове за недвижими имоти — Доказателство за приходи, считани за разпределени — Доказателство, представено чрез данъчен представител — Национални кредитни институции и фидуциари, които имат качеството на данъчен представител)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/4

         Решение на Съда (седми състав) от 29 септември 2011 г. — Европейска комисия/Република Австрия
   (Дело C-387/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно предоставяне на услуги - Правна уредба на държава членка относно инвестиционните фондове и инвестиционните фондове за недвижими имоти - Доказателство за приходи, считани за разпределени - Доказателство, представено чрез данъчен представител - „Национални“ кредитни институции и фидуциари, които имат качеството на данъчен представител)
   2011/C 340/06
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и W. Mölls)

      Ответник: Република Австрия (представител: C. Pesendorfer)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 49 ЕО и на член 36 от Споразумението от 2 май 1992 година за Европейското икономическо пространство (ОВ L 1, 1994 г., стр. 3) — Правна уредба на държава членка, съгласно която единствено установените в тази държава фидуциари и кредитни институции могат да бъдат данъчни представители на инвестиционни фондове и на фондове за недвижими имоти

      Диспозитив

               1.

               Като е приела и оставила в сила разпоредби, по силата на които единствено установените в Австрия кредитни институции и фидуциари могат да бъдат определени за данъчни представители на инвестиционни фондове или на инвестиционни фондове за недвижими имоти, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 49 ЕО и по член 36 от Споразумението от 2 май 1992 година за Европейското икономическо пространство.

               2.

               Осъжда Република Австрия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


title: Дело T-770/16: Жалба, подадена на 2 ноември 2016 г. — Korwin-Mikke/Парламент

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/50

         Жалба, подадена на 2 ноември 2016 г. — Korwin-Mikke/Парламент
   (Дело T-770/16)
   (2017/C 006/62)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Janusz Korwin-Mikke (Jozefow, Полша) (представител: M. Cherchi, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

         поради което:

               —

               да отмени решението на Бюрото на Европейския парламент от 1 август 2016 г.,

               —

               да отмени предшестващото го решение на председателя на Парламента от 5 юли 2016 г., с което се налагат същите санкции,

               —

               да присъди обезщетение за претърпените в резултат на обжалваните решения имуществени и неимуществени вреди, като присъди на жалбоподателя сумата от 13 306 EUR,

               —

               във всички случаи да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 166 от Правилника за дейността на Европейския парламент, от нарушение на свободата на словото и на изразяване на мнение на гражданите на Европейския съюз, като се има предвид особеното обстоятелство, че посочените в решението думи са били изречени от депутат от Европейския парламент при упражняване на неговите функции в рамките на институциите на Европейския съюз, както и от нарушение на принципа за мотивиране на актовете на институциите на Европейския съюз.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на принципа за мотивиране на актовете на институциите на Европейския съюз и на член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека, и/или от нарушение на общия принцип на безпристрастност.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека, на правото на защита, на член 166, първа алинея от Правилника за дейността на Европейския парламент.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от принципа за мотивиране на актовете на институциите на Европейския съюз и от нарушение на принципите на пропорционалност и ne bis in idem.


title: Дело C-307/15: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Alicante (Испания), постъпило на 25 юни 2015 г. — Ana María Palacios Martínez/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/24

         Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Alicante (Испания), постъпило на 25 юни 2015 г. — Ana María Palacios Martínez/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
   (Дело C-307/15)
   (2015/C 279/29)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Alicante

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ana María Palacios Martínez

      Ответник: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместимо ли е с принципа, че неравноправните клаузи не са обвързващи, закрепен в член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 (1) година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, реституционните последици от обявяването на клауза за долен праг, включена в договор за кредит, за недействителна като неравноправна да настъпват с обратно действие не от момента на сключването на договора, а от по-късен момент?

               2)

               Представлява ли самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво от всички държави членки, критерият за добросъвестност на заинтересованите лица, който е основание за ограничаване на обратното действие, произтичащо от неравноправния характер на дадена клауза?

               3)

               При положителен отговор, какви обстоятелства трябва да се вземат предвид, за да се прецени добросъвестността на заинтересованите лица?

               4)

               При всички положения, отговаря ли на изискването за добросъвестност на заинтересованите лица поведението на търговеца, довело до липса на прозрачност при сключване на договора, заради която клаузата е приета за неравноправна?

               5)

               Представлява ли самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво от всички държави членки, критерият за риск от сериозни смущения, който е основание за ограничаването на обратното действие, произтичащо от неравноправния характер на дадена клауза?

               6)

               При положителен отговор, какви критерии трябва да се вземат предвид?

               7)

               При преценката на риска от сериозни смущения само рискът за търговеца ли трябва да се взема предвид или трябва да се отчитат и загубите на потребителите вследствие на невъзстановяване в пълен размер на сумите, платени по силата на съответната клауза за долен праг?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273 и поправка в ОВ L 293, 2014 г., стр. 59.


title: Дело C-169/09: Иск, предявен на 13 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/29

         Иск, предявен на 13 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-169/09)
   2009/C 153/56
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Schønberg и M. Karanasou Apostolopoulou)

      Ответник: Република Гърция

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законодателни, подзаконови и административни мерки за съобразяване с Директива 2005/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 2005 година за създаване на рамка за определяне на изискванията за екодизайн към енергоемките продукти и за изменение на Директива 92/42/ЕИО на Съвета и Директиви 96/57/ЕО и 2000/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) или като при всички случаи не е съобщила за текива разпоредби Комисията, Гръцката република не е изпълнила задълженията си по силата на тази директива

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране в националното право на Директива 2005/32/ЕО е изтекъл на 10 август 2007 г.

      (1)  ОВ L 191, 22.7.2005, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 49, стр.104


title: Дело T-239/11: Жалба, подадена на 3 май 2011 г. — Sigma Alimentos Exterior/Комисия

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/26

         Жалба, подадена на 3 май 2011 г. — Sigma Alimentos Exterior/Комисия
   (Дело T-239/11)
   2011/C 204/47
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Sigma Alimentos Exterior, SL (Мадрид, Испания) (представител: M. Ferre Navarrete, abogado)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 1, параграф 1 от обжалваното решение, доколкото в него се обявява, че член 12, параграф 5 от кодифицирания текст на Закона за корпоративното данъчно облагане (КТЗКДО) съдържа елементи на държавна помощ,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени член 1, параграф 1 от обжалваното решение, доколкото в него се обявява, че член 12, параграф 5 от КТЗКДО съдържа елементи на държавна помощ, когато се прилага към придобивания на дялови участия, които предполагат поемане на контрол,

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното искане, да се отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото според него нареждането за възстановяване се прилага спрямо операции, осъществени преди публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на окончателното решение, което е предмет на настоящата жалба.

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят в настоящото производство е придобил участия в дружества, установени в Съединените американски щати и в Перу в периода 2008—2010 година, прилагайки амортизацията на предприятието поради придобиване на мажоритарни участия в тези дружества съгласно член 12, параграф 5 от КТЗКДО.
   На 12 януари 2011 г. Комисията приема обжалваното Решение C(2010) 9566 окончателен относно данъчната амортизация на финансовата репутация за придобиване на дялови участия в чуждестранни дружества №o45/07 (ex NN 51/2007, ex CP 9/2007). В резултат от това решение испанската данъчна администрация започва проверки с цел коригиране на практикуваните от жалбоподателя амортизации.
   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от неизпълнението на необходимите условия за това мярката да бъде приета за държавна помощ.

                           —

                           Жалбоподателят твърди в това отношение, че основната причина, поради която разглежданата в настоящия случай система за данъчно облагане не може да се счита за държавна помощ, е липсата на избирателен характер на посочената мярка. Всъщност Комисията допуска грешка, приемайки, че е налице фактическа избирателност въз основа на насърчаването на вътрешните придобивания и изискването за участие в размер поне на 5 %. Според жалбоподателя Комисията е направила това заключение, тъй като не е взела предвид анализ на типологията и на секторите на дейност на предприятията, които са приложили тази система.

               2.

               Второто правно основание е изведено от липсата на мотивация на решението.

                           —

                           Жалбоподателят счита, че във всяко едно отношение доводите, които Комисията използва, за да обясни защо според нея не съществуват изрични правни пречки за придобиването на дружества в Съединените американски щати и Перу, са недостатъчни.


title: Дело F-27/08: Жалба, подадена на 29 февруари 2008 г. — Simões dos Santos/СХВП

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/25

         Жалба, подадена на 29 февруари 2008 г. — Simões dos Santos/СХВП
   (Дело F-27/08)
   (2008/C 158/45)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Manuel Simões dos Santos (Аликанте, Испания) [представител: A. Creus Carreras, avocat]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар
   Предмет на производството
   Отмяна на няколко решения на Службата за хармонизация във вътрешния пазар, тъй като същите не изпълняват правилно решение по дело T-435/04, като не признават на жалбоподателя остатъка от точките, чието отнемане е отменено от Първоинстанционния съд, както и искане за заплащане на лихви за забава върху сумата, представляваща разликата със заплатата, която жалбоподателят е следвало да получи.
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 3 декември 2007 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя на 8 август 2007 г. жалба, както и Решение № PERS-0l-07 относно присъждането на точки за повишаване в рамките на процедурата за повишаване за 2003 г., Решение ADM-07-17, с което се тълкува Решение ADM 03-35 относно кариерата и повишаването на длъжностните лица и срочно наетите служители, и писмо от 15 юни 2007 г., озаглавено „Definitive awarding of 2007 promotion points adopted by the Appointing Authority“,

               —

               да се осъди СХВП да заплати на жалбоподателя изчислени според определения от Първоинстанционния съд лихвен процент лихви за забава върху сумата, представляваща разликата със заплатата, която жалбоподателят е следвало да получи, ако остатъкът от точките за заслуги не е бил отнет,

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-395/08: Преюдициално запитване, отправено от Corte d'appello di Roma (Италия) на 12 септември 2008 г.  — Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Tiziana Bruno и Massimo Pettini

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/8

         Преюдициално запитване, отправено от Corte d'appello di Roma (Италия) на 12 септември 2008 г. — Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Tiziana Bruno и Massimo Pettini
   (Дело C-395/08)
   (2008/C 327/13)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Corte d'appello di Roma
   Страни в главното производство

      Ищец: Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Ответници: Tiziana Bruno и Massimo Pettini
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали италианското законодателство (член 7, параграф 1 от Закон 638/83), което води до това да не се отчитат като продължителност на вноските, обуславящи придобиването на право на пенсия, периодите, през които не е извършвана работа в рамките на вертикално правоотношение при непълно работно време, се намира в съответствие с Директива 97/81/ЕО (1) и по-специално с клауза 4 [от приложеното към нея Рамково споразумение] относно принципа на недопускане на дискриминация?

               2)

               Дали посоченото национално законодателство се намира в съответствие с директивата и по-специално с клауза 1 [от приложеното към нея Рамково споразумение] — където се предвижда, че националното законодателство трябва да улесни развитието на работата при непълно работно време, и с клаузи 4 и 5 [от посоченото Рамково споразумение] — възлагащи на държавите-членки да отстранят пречките от правно или административно естество, които могат да ограничат възможностите за работа при непълно работно време, тъй като е несъмнено, че липсата на отчитане за пенсионни цели на седмиците, през които не е работено, представлява съществена пречка пред избора на работа при непълно работно време във форма от вертикален тип?

               3)

               Дали клауза 4 [от посоченото Рамково споразумение] относно принципа на недопускане на дискриминация може да се разпростре и към областта на различните типове договори за работа при непълно работно време, тъй като в случай на хоризонтална работа при непълно работно време, за равен брой изработени и заплатени часове през календарната година, въз основа на националното законодателство се отчитат всички седмици от календарната година, за разлика от случая при вертикалното непълно работно време?

      (1)  Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (EKP) — Приложение: Рамково споразумение за работа при непълно работно време (ОВ L 14, 20.1.1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).


title: Дело C-406/15: Решение на Съда (втори състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — Петя Милкова/Изпълнителен директор на Агенцията за приватизация и следприватизационен контрол (Преюдициално запитване — Социална политика — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Конвенция на Организацията на обединените нации за правата на хората с увреждания — Членове 5 и 27 — Директива 2000/78/ЕО — Член 7 — Специфична закрила при уволнение на лица с увреждания, работещи по трудово правоотношение — Липса на такава закрила за държавните служители с увреждания — Основен принцип на равно третиране)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/7

         Решение на Съда (втори състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — Петя Милкова/Изпълнителен директор на Агенцията за приватизация и следприватизационен контрол
   (Дело C-406/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Конвенция на Организацията на обединените нации за правата на хората с увреждания - Членове 5 и 27 - Директива 2000/78/ЕО - Член 7 - Специфична закрила при уволнение на лица с увреждания, работещи по трудово правоотношение - Липса на такава закрила за държавните служители с увреждания - Основен принцип на равно третиране))
   (2017/C 144/08)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Върховен административен съд

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Петя Милкова

      Ответник: Изпълнителен директор на Агенцията за приватизация и следприватизационен контрол

      Диспозитив

               1.

               Член 7, параграф 2 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, в светлината на Конвенцията на Организацията на обединените нации за правата на хората с увреждания, която е одобрена от името на Европейската общност с Решение 2010/48/ЕО на Съвета от 26 ноември 2009 година, и във връзка с основния принцип на равно третиране, закрепен в членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка като разглежданата по главното производство, която предоставя специфична предварителна закрила при уволнение на лица с определени увреждания, работещи по трудово правоотношение, но не предоставя такава закрила на държавни служители със същите увреждания, освен ако се установи нарушение на принципа на равно третиране, което запитващата юрисдикция трябва да провери. При тази проверка съпоставянето на положенията трябва да се основава на анализ, съсредоточен върху съвкупността от релевантни правила на националното право, което регламентира, от една страна, положението на лицата с определено увреждане, работещи по трудово правоотношение, и от друга страна, положението на държавните служители, засегнати от същото увреждане, като се вземе предвид по-конкретно предметът на закрилата срещу уволнението, разглеждано по главното производство.

               2.

               В хипотезата, при която член 7, параграф 2 от Директива 2000/78, в светлината на Конвенцията на ООН за правата на хората с увреждания и във връзка с основния принцип на равно третиране, не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата по главното производство, задължението да се спази правото на Европейския съюз изисква приложното поле на националните правила за закрила на лица с определено увреждане, работещи по трудово правоотношение, да се разшири, за да се ползват от тези правила за закрила и държавните служители със същото увреждане.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


               2.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 29/12

         Искане за консултативно становище на Съда на ЕАСТ от страна на Fürstliches Landgericht с дата 14 септември 2011 година по делото между Granville Establishment и Volker Anhalt, Melanie Anhalt и Jasmin Barbaro, по баща Anhalt
   (Дело E-13/11)
   2012/C 29/09
   С писмо от 15 септември 2011 г. от страна на Fürstliches Landgericht, Liechtenstein (Княжески съд, Лихтенщайн) беше отправено искане до Съда на ЕАСТ, което беше получено в деловодството на съда на 22 септември 2011 г., за консултативно становище по делото между Granville Establishment и Volker Anhalt, Melanie Anhalt и Jasmin Barbaro, по баща Anhalt, по следните въпроси:

               1.

               Може ли гражданин на държава от ЕИП да разчита на разпоредба като раздел 53а от Закона за юрисдикцията на Лихтенщайн, който осигурява правото на граждани на Лихтенщайн да не бъдат съдени в чужбина въз основа на споразумение за подсъдност, освен ако това споразумение за подсъдност е записано публично, и като оттам директно произтича също така правото да не бъде съден в Лихтенщайн (и по този начин от гледната точка на този гражданин — също така в чужбина) въз основа на споразумение за подсъдност, освен ако това споразумение е било записано публично?

               2.

               Ако отговорът на въпрос 1 е положителен. Може ли да се ползва това право в дело като посоченото, т.е. в производство от гражданското право, и по този начин пряко в спора между частни страни?


title: Дело C-692/15: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 21 декември 2015 г. — Security Service Srl/Ministero dell’Interno и др.

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/21

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 21 декември 2015 г. — Security Service Srl/Ministero dell’Interno и др.
   (Дело C-692/15)
   (2016/C 106/22)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Security Service Srl

      Ответници: Ministero dell’Interno, Questura di Napoli, Questura di Roma

      Преюдициални въпроси

               1)

               [Изключва ли решението на Съда на Европейския съюз Комисия/Италия, C-465/2005, EU:C:2007:781, с което се] обявява, че Италианската държава е нарушила принципите, заложени в членове 43 и 49 от Договора за ЕО (свободата на установяване и на предоставяне на услуги), като разпорежда, че:

                           (a)

                           дейността на специален охранител може да се упражнява единствено след предварителното полагане на клетва за вярност към Италианската република;

                           (б)

                           частната охранителна дейност може да се упражнява от доставчици на услуги, установени в друга държава членка единствено след издаване на разрешение с териториален обхват от префекта, без да се вземат предвид изискванията, на които посочените доставчици вече са били подложени в тяхната държава членка на произход;

                           (в)

                           посоченото разрешение е с ограничена териториална валидност и неговото издаване зависи от отчитането на броя и значението на частните охранителни предприятия, вече действащи на въпросната територия;

                           (г)

                           частните охранителни предприятия трябва да имат място на дейност във всяка провинция, в която упражняват своята дейност;

                           (д)

                           лужителите на предприятията трябва да имат индивидуално разрешение за упражняване на частна охранителна дейност, без да се отчитат вече извършените в държавата членка на произход контрол и проверки;

                           (е)

                           частните охранителни предприятия трябва да разполагат с минимален и/или максимален наличен състав, за да получат разрешение;

                           (ж)

                           същите предприятия трябва да представят гаранция пред местната каса за влогове и депозити;

                           (з)

                           цените на частните охранителни услуги се определят в разрешението на префекта спрямо предварително установени граници[,]
                           само по себе си правомощието на органа по обществена сигурност на провинцията (началникът на полицейското управление) да определя служебни предписания от рода на обжалваните[, които] налагат изискването за минимален брой служители (двама) в операциите, свързани с определени услуги;

               2)

               Въпреки че се касае за нов въпрос, посоченото решение показва ли признаци на аналогия, такива че да водят до същото решение, с оглед на цитираните членове 43 и 49 от Договора за ЕО.


title: Дело C-105/17: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 28 февруари 2017 година — Комисия за защита на потребителите/Евелина Каменова

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/32

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 28 февруари 2017 година — Комисия за защита на потребителите/Евелина Каменова
   (Дело C-105/17)
   (2017/C 144/41)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд — Варна

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Комисия за защита на потребителите

      Ответник: Евелина Каменова

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 2, буква б) и буква г) от Директива 2005/29/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялните търговски практики да се тълкуват в смисъл, че действие на физическо лице, регистрирано в интернет сайт за продажба на стоки и публикувало едновременно общо осем броя обяви за продажба на различни стоки чрез сайта, е действие на търговец по смисъла на легалната дефиниция съгласно член 2, буква б) и представлява търговска практика от страна на търговец към потребители по смисъла на член 2, буква г) и попада ли в обхвата на Директивата съгласно член 3, параграф 1.

      (1)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“)Текст от значение за ЕИП.

      OB 2005, L 149, стр. 22; Специално българско издание: глава 15, том 14, стр. 260


title: Дело T-703/14: Решение на Общия съд от 26 януари 2017 г. — Diktyo Amyntikon Viomichanion Net/Комисия (Арбитражна — Договор Firerob, сключен по Седмата рамо програма в рамките на за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007— 2013г.) — Допустими разходи — Искане за възстановяване на сумите, заплатени на жалбоподателя — Делегиране на правомощия — Допустимост — Злоупотреба с договорни права — Оправдани правни очаквания — Пропорционалност)

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/20

         Решение на Общия съд от 26 януари 2017 г. — Diktyo Amyntikon Viomichanion Net/Комисия
   (Дело T-703/14) (1)

   ((Арбитражна - Договор Firerob, сключен по Седмата рамо програма в рамките на за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007— 2013г.) - Допустими разходи - Искане за възстановяване на сумите, заплатени на жалбоподателя - Делегиране на правомощия - Допустимост - Злоупотреба с договорни права - Оправдани правни очаквания - Пропорционалност))
   (2017/C 078/26)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Diktyo Amyntikon Viomichanion Net AEVE (Кайсариани, Гърция) (представители: K. Damis и E. Chrysochoïdou, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal, M. Konstantinidis и A. Kyratsou)

      Предмет

   Жалба на основание 272 ДФЕС, с която се иска от Общия съд, от една страна, да установи, че Комисията не е изпълнила договорните си задължения, като е издала дебитно известие № 3241409008 от 25 юли 2014 г. и, че декларираните от жалбоподателя разходи по договор FP7-SME-2007-222303 във връзка с осъществяването на проекта „FIREROB — Autonomous Fire-Fighting Robotic Vehicle“ са допустими и от друга страна, да осъди Комисията да издаде кредитно известие за сумата от 64 574,73 EUR

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля възражението за недопустимост.

               2)

               Отпада основанието за произнасяне по настоящата жалба в частта относно искането за възстановяване на сумата, надвишаваща 37 247,05 EUR, заедно с лихвите, считано от 9 септември 2014 г.

               3)

               Европейската комисия е нарушила задълженията, произтичащи от договор FP7-SME-2007-222303 във връзка с осъществяването на проекта „FIREROB — Autonomous Fire-Fighting Robotic Vehicle“, като е поискала от Diktyo Amyntikon Viomichanion Net AEVE да възстанови сума, надвишаваща 9 007 EUR, заедно с лихвите, считано от 9 септември 2014 г.

               4)

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               5)

               Комисията следва да заплати три четвърти от направените от нея разноски, както и три четвърти от разноските на Diktyo Amyntikon Viomichanion Net, включително разноските по обезпечителното производство.

               6)

               Diktyo Amyntikon Viomichanion Net следва да заплати една четвърт от направените от него разноски, както и една четвърт от разноските на Комисията, включително разноските по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 448, 15.12.2014 г.


title: Дело C-156/04: Решение на Съда (първи състав) от 7 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 83/182/ЕИО — Временен внос на превозни средства — Освобождаване от данъци — Обичайно местопребиваване в държава-членка)

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/2

         Решение на Съда (първи състав) от 7 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-156/04) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 83/182/ЕИО - Временен внос на превозни средства - Освобождаване от данъци - Обичайно местопребиваване в държава-членка)
   (2007/C 170/02)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Patakia et D. Triantafyllou, agents)

      Ответник: Република Гърция (представители: P. Mylonopoulos et I. Pouli, agents)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 90 ЕО и на Директива 83/182/ЕИО от 28 март 1983 година за освобождаване от данъчно облагане в Общността при временен внос от една държава-членка в друга (ОВ L 105, стр. 59) — Временно използване на гръцка територия на превозни средства, регистрирани в друга държава-членка — Прилагане на митнически разпоредби, приложими към превозни средства, произхождащи от трети страни
   Диспозитив

               1)

               Като предвижда:

                           —

                           в член 18, А, параграф 1 от Закон 2862/1999, че в случай на държане или използване на превозно средство на гръцка територия, което е регистрирано в друга държава-членка, от лице с обичайно местопребиваване в Гърция, обичайно предвиденото наказателно преследване не се възбужда, ако засегнатото лице заплати определения данък при регистрация и едновременно с това се откаже от средствата за защита, предвидени в националното право, срещу акта за определяне на споменатия данък, и

                           —

                           в член 18, В, параграф 1 от същия закон, че в случай на налагане на глоби превозните средства са предмет и на временно спиране от движение с обезпечителна цел, като освобождаването им настъпва след изплащането на глобите и евентуално на другите предвидени вземания,

                     Република Гърция не е изпълнила задълженията си по Директива 83/182/ЕИО на Съвета от 28 март 1983 г. за освобождаване от данъчно облагане в Общността при временен внос на някои превозни средства от една държава-членка в друга.

               2)

               Искът в останалата му част се отхвърля.

               3)

               Комисията на Европейските общности и Република Гърция поемат всеки собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2004 г.


title: Дело T-134/10: Определение на Общия съд от 7 март 2014 г.  — FESI/Съвет (Жалба за отмяна  — Дъмпинг  — Разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито върху вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Виетнам и Китай към вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Макао  — Сдружение, представляващо независими вносители  — Липса на лично засягане  — Нормативен акт, който включва мерки за изпълнение  — Недопустимост)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/34

         Определение на Общия съд от 7 март 2014 г. — FESI/Съвет
   (Дело T-134/10) (1)

   ((Жалба за отмяна - Дъмпинг - Разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито върху вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Виетнам и Китай към вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Макао - Сдружение, представляващо независими вносители - Липса на лично засягане - Нормативен акт, който включва мерки за изпълнение - Недопустимост))
   2014/C 135/42
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Fédération européenne de l’industrie du sport (FESI) (Брюксел, Белгия) (представители: E. Vermulst и Y. van Gerven, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално J. P. Hix и B. Driessen, подпомагани от G. Berrisch, адвокат, и N. Chesaites, barrister, впоследствие от J. P. Hix и B. Driessen)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: H. van Vliet и M. França)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 на Съвета от 22 декември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Виетнам и с произход от Китайската народна република, приложимо и към вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа, доставяни от Административен район със специален статут Макао, декларирани или не с произход от Административен район със специален статут Макао, след преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета (ОВ L 352, стр. 1).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда Fédération européenne de l’industrie du sport (FESI) да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 148, 5.6.2010 г.


title: Дело C-93/07: Иск, предявен на 20 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/24

         Иск, предявен на 20 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-93/07)
   (2007/C 95/43)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis и J.-B. Laignelot)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобрази с Директива 2003/35/EО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета, (1) и, във всички случаи, като не ги е съобщило на Комисията, Кралство Белгия не и изпълнило задълженията си по силата на тази директива;

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2003/35/CE е изтекъл на 25 юни 2005 г.

      (1)  OВ L 156, стp. 17.


title: Дело T-67/15: Решение на Общия съд от 10 ноември 2016 г. — Polo Club/EUIPO — Lifestyle Equities („POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN“) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN“ — По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „BEVERLY HILLS POLO CLUB“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Представяне на допълващи доказателства — Право на преценка, предоставено от член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009 — Частично препращане на делото пред отдела по споровете — Член 64, параграфи 1 и 2 от Регламент №°207/2009)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/33

         Решение на Общия съд от 10 ноември 2016 г. — Polo Club/EUIPO — Lifestyle Equities („POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN“)
   (Дело T-67/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN“ - По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „BEVERLY HILLS POLO CLUB“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Представяне на допълващи доказателства - Право на преценка, предоставено от член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009 - Частично препращане на делото пред отдела по споровете - Член 64, параграфи 1 и 2 от Регламент №o207/2009))
   (2017/C 006/40)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Polo Club (Гасен, Франция) (представител: D. Masson, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално V. Melgar и H. Kunz, впоследствие H. O’Neil)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Lifestyle Equities CV (Амстердам, Нидерландия) (представители: D. Russo и V. Wellens, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 21 ноември 2014 г. (преписка R 1882/2013-5) относно производство по възражение между Lifestyle Equities и Polo Club

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Polo Club да заплати съдебните разноски в настоящото производство.

      (1)  ОВ C 118, 13.4.2015 г.


title: Дело T-389/03: Решение на Първоинстанционния съд от 17 април 2008 г. — Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg./СХВП — Pelikan (Изображение на пеликан) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща пеликан — Марки на Общността или по-ранни национални фигуративни марки Pelikan — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/29

         Решение на Първоинстанционния съд от 17 април 2008 г. — Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg./СХВП — Pelikan (Изображение на пеликан)
   (Дело T-389/03) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща пеликан - Марки на Общността или по-ранни национални фигуративни марки Pelikan - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2008/C 128/63)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd (Токио, Япония) (представители: J. Hofmann и B. Linstow, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: J. Laporta Insa)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Хановер, Германия) (представители: A. Renck, V. von Bomhard и A. Pohlmann, впоследствие A. Renck, V. von Bomhard и T. Dolde, avocats)
   Предмет
   Жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 18 септември 2003 г. (преписка R 191/2002 — 2) относно процедура по възражение между Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG и Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 21, 24.1.2004 г.


title: Дело C-77/14: Определение на председателя на Съда от 27 февруари 2015 г. — Европейска комисия/Република Гърция

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/20

         Определение на председателя на Съда от 27 февруари 2015 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-77/14) (1)

   (2015/C 213/33)
   Език на производството: гръцки
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 102, 7.4.2014 г.


title: Дело T-449/13: Решение на Общия съд от 12 ноември 2015 г. — CEDC International/СХВП — Fabryka Wódek Polmos Łańcut („WISENT“) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Общността „WISENT“ — По-ранна национална триизмерна марка „ŹUBRÓWKA“ — Относителни основания за отказ — Сходството между марките — Член 53, параграф 1, буква a) и член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) №°207/2009)

text:
               11.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/20

         Решение на Общия съд от 12 ноември 2015 г. — CEDC International/СХВП — Fabryka Wódek Polmos Łańcut („WISENT“)
   (Дело T-449/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „WISENT“ - По-ранна национална триизмерна марка „ŹUBRÓWKA“ - Относителни основания за отказ - Сходството между марките - Член 53, параграф 1, буква a) и член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) №o207/2009))
   (2016/C 007/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: CEDC International sp. z o.o. (Оборники Велкополске, Полша) (представители: M. Siciarek, J. Mrozowski и G. Rząsa, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Fabryka Wódek Polmos Łańcut SA (Лàнцут, Полша) (представител: A. Gorzkiewicz, avocat)

      Предмет

   Жалба за отмяна, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 10 юни 2013 г. (преписка R 33/2012-4), относно производство за обявяване на недействителност между Przedsiębiorstwo Polmos Białystok и Fabryka Wodek Polmos Łańcut SA

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 10 юни 2013 г. (преписка R 33/2012-4).

               2)

               СХВП и Fabryka Wódek Polmos Łańcut SA понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на CEDC International sp. z o.o.

      (1)  ОВ C 304, 19.10.2013 г.


               7.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 271/25

         Дело, заведено на 26 юли 2010 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-8/10)
   2010/C 271/05
   На 26 юли 2010 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Markus Schneider, в качеството им на агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:

               1.

               с неприемането или с неуведомяването в предвидения срок на Надзорния орган относно мерките, необходими за пълното транспониране в националното законодателство на акта, посочен в точка 1 от приложение VII към Споразумението за ЕИП (Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Република Исландия не е изпълнила своите задължения съгласно член 63, параграф 1 от директивата и съгласно член 7 от Споразумението за ЕИП;

               2.

               Република Исландия поема разходите по съдебното производство.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               искът се отнася до неспазването от страна на Исландия на мотивираното становище, издадено от Контролния орган на ЕАСТ, относно неприемането или неуведомяването на Органа относно всички необходими мерки за пълното прилагане на акта на ЕИП, съответстващ на Директива 2005/36/ЕО на Европейския съюз относно признаването на професионалните квалификации, изменена,

               —

               мерките, които Исландия трябва да предприеме за приемането на национални разпоредби относно специфични секторни правила за признаване на професионалните квалификации, получени в други държави от ЕИП,

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че не е получил информация от Исландия, според която актът е напълно транспониран в националното право, нито разполага с някаква друга информация, която да му позволи да стигне дo това заключение,

               —

               исландското правителство не оспори факта, че е закъсняло да транспонира напълно акта.


title: Дело F-38/09: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 юни 2010 г. — Martin/Европейска полицейска служба (Европол) (Публична служба — Служители на Европол — Неподновяване на договор — Договор за неопределено време — Член 6 от Правилника за служителите на Европол — Принцип на зачитане на правото на защита)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/70

      Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 юни 2010 г. — Martin/Европейска полицейска служба (Европол)
      (Дело F-38/09) (1)

      (Публична служба - Служители на Европол - Неподновяване на договор - Договор за неопределено време - Член 6 от Правилника за служителите на Европол - Принцип на зачитане на правото на защита)
      (2010/C 288/130)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподател: Breige Martin (Дъблин, Ирландия) (представители: първоначално P. de Casparis, avocat, впоследствие W. J. Dammingh и N. D. Dane, avocats)

         Ответник: Европейска полицейска служба (Европол) (представители: D. Neumann и D. El Khoury, подпомагани от B. Wägenbaur и R. Van der Hout, avocats)

         Предмет на делото

      Отмяна на решението от 12 юни 2008 г., с което жалбоподателят се уведомява за невъзможността да му се предложи постоянна длъжност, както и на решението от 7 януари 2009 г., с което се отхвърля подадената срещу първото решение жалба

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя решението от 12 юни 2008 г., с което Европейската полицейска служба (Европол) отказва да предостави договор за неопределено време на г-жа Martin.

                  2.

                  Осъжда Европол да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г., стр. 26.


title: Дело T-757/16: Жалба, подадена на 28 октомври 2016 г. — Société générale/ЕЦБ

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/44

         Жалба, подадена на 28 октомври 2016 г. — Société générale/ЕЦБ
   (Дело T-757/16)
   (2017/C 006/55)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Société générale (Париж, Франция) (представители: A. Gosset-Grainville, C. Renner и P. Kupka, avocats)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската централна банка № ECB/SSM/2016-02RNE8IBXP4ROTD8PU41/72 от 24 август 2016 г.,

               —

               да осъди при всяко положение Европейската централна банка да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от липса на компетентност, която опорочавала решението на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 24 август 2016 г., с което отхвърля молбата на жалбоподателя да се ползва от изключване на експозициите към Caisse des dépôt et consignations, които произтичат от централизираните фондове, събрани в рамките на регламентираните спестявания, при изчисляването на отношението на ливъридж (наричано по-нататък „обжалваното решение“), тъй като ЕЦБ не била компетентна да откаже исканото изключване, след като e установила, че всички условия, поставени в приложимите разпоредби на Съюза, са изпълнени.

               2.

               Второто основание е изведено от няколко грешки при прилагане на правото, които били допуснати от ответника. Жалбоподателят смята, че дори да се предположи, че ЕЦБ е била компетентна да приеме обжалваното решение, то не би било валидно, тъй като било опорочено от няколко грешки при прилагане на правото, с оглед, както на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1; наричан по-нататък „Регламент № 575/2013“), така и на намерението на законодателя на Европейския съюз, поради това, че ЕЦБ тълкува неправилно посочената правна уредба и затова приема решение, което:

                           —

                           противоречи на целите и задачите на правилата относно отношението на ливъридж, тъй като не е съобразено не само с целта на самата правна уредба относно отношението на ливъридж, но също и с намерението на законодателя, изразено чрез приемането на параграф 14 от член 429 от Регламент № 575/2013,

                           —

                           изменя основната разпоредба, като взема предвид две нови условия, които не били предмет на посочената разпоредба,

                           —

                           лишава от полезен ефект член 429, параграф 14 от Регламент № 575/2013.

               3.

               Третото основание е изведено от няколко явни грешки в преценката, допуснати в обжалваното решение, по-конкретно относно естеството на централизирания регламентиран спестовен фонд, относно последствията от вписването на фонда в баланса на банката и относно ефекта на механизма на адаптиране на централизираните суми.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение на няколко общи принципа на правото на Съюза, а именно, принципа на пропорционалност, принципа на правна сигурност и принципа на добра администрация, тъй като ЕЦБ нарушила задължението си за полагане на грижа.

               5.

               Петото основание е изведено от липсата на мотиви на обжалваното решение, тъй като изискванията за мотивиране към ЕЦБ са по-строги, а мотивите на посоченото решение са непълни и двусмислени.


title: Дело C-599/12: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Белгия) на 20 декември 2012 г. — Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you/FOD Financiën

text:
               23.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/9

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Белгия) на 20 декември 2012 г. — Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you/FOD Financiën
   (Дело C-599/12)
   2013/C 86/13
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you

      Ответник: FOD Financiën

      Преюдициални въпроси

               1.

               Има ли право Белгия да промени разпоредбите от националното си право по такъв начин, че (от 1 декември 1977 г.) непосредствено преди Шеста директива за ДДС (1) да влезе в сила (на 1 януари 1978 г.) да започне да облага с ДДС определени освободени от ДДС услуги — в конкретния случай услуги при пътувания извън ЕС — като така заобикаля клаузата standstill по член 28, параграф 3 от тази директива (член 370 от Директива 2006/112 (2)), който предвижда, че тези услуги при пътувания могат да продължат да бъдат облагани с ДДС само когато вече са подлежали на облагане с ДДС преди влизането на Шеста директива в сила?

               2.

               Следвало ли е от 13 юни 1977 г. (датата на публикуване на Директивата) Белгия да се въздържа от облагането на услугите при пътувания извън ЕС?

               3.

               Нарушава ли Белгия член 309 от Директива 2006/112, тъй като не третира туристическите агенти, по отношение на предоставяните от тях услуги извън Общността, по идентичен начин като туристическите посредници, а въпреки всичко продължава да облага тези услуги?

               4.

               Членове 309, 153, 370 и приложение X към Директива 2006/112 нарушават ли общите принципи на правото на Съюза, принципа на равно третиране и принципа на пропорционалност, както и разпоредбите относно свободното движение на хора, стоки и капитали, и по-специално членове 43 и 56 от Договора за ЕО, доколкото предоставят на държавите членки право на избор при облагането на услуги при пътувания извън Общността?

               5.

               Нарушават ли се принципите на правото на Съюза, и по-конкретно принципите на равно третиране, на пропорционалност, и на неутралитет на ДДС вследствие на обстоятелството, че с Кралски декрет от 28 ноември 1999 г. относно пътуванията извън ЕС Белгия предвижда облагане с ДДС единствено на туристическите агенти, но не и на посредниците?

      (1)  Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).

      (2)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-37/14: Иск, предявен на 24 януари 2014 г.  — Европейска комисия/Френска република

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/18

         Иск, предявен на 24 януари 2014 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-37/14)
   2014/C 102/25
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и B. Stromsky)

      Ответник: Френска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е взела в определените срокове всички необходими мерки за връщане от получателите на държавните помощи, обявени за незаконни и несъвместими с вътрешния пазар с член 1 от Решение 2009/402/ЕО на Комисията от 28 януари 2009 година относно плановете за действие „в извънредни ситуации“ в сектора на плодовете и зеленчуците, приведени в действие от Франция (1) и като не е уведомила Комисията в определения срок за взетите мерки за съобразяване с това решение, Френската република не е изпълнила задълженията, възложени й от член 288, четвърта алинея от ДФЕС и от членове 2, 3 и 4 от посоченото решение.

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Срокът, определен за възстановяване на обявените за незаконни държавни помощи е изтекъл без да е било извършено пълно връщане на тези помощи.
   Следователно на датата на подаване на настоящия иск ответникът все още не е бил приел необходимите мерки за връщане на помощите, предоставени на предприятията получатели, нито е бил представил на Комисията всички поискани сведения.

      (1)  OВ L 127, стp. 11.


title: Дело C-671/15: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 14 декември 2015 г. — Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

text:
               7.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/7

         Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 14 декември 2015 г. — Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique
   (Дело C-671/15)
   (2016/C 090/10)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Касационен жалбоподател: Président de l’Autorité de la concurrence

      Ответници по касационната жалба: Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли за споразумения, решения или практики на организации на производители, на асоциации на организации на производители и на професионални организации, които могат да бъдат квалифицирани като антиконкурентни с оглед на член 101, параграф 1 ДФЕС, да не е приложима предвидената в тази разпоредба забрана единствено поради факта че те могат да бъдат свързани със задачите, възложени на тези организации, в рамките на общата организация на пазара, дори когато не попадат в нито едно от общите изключения, предвидени последователно в член 2 от Регламенти (ЕИО) № 26 от 4 април 1962 г. (1) и (ЕО) № 1184/2006 от 24 юли 2006 г (2)., и в член 176 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 от 22 октомври 2007 г (3).?

               2)

               При утвърдителен отговор, трябва ли член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2200/1996 (4), член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 (5), и член 122, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, които посочват сред целите на организациите на производители и на техните асоциации стабилизирането на производствените цени и приспособяването на продукцията към търсенето, по-специално по отношение на количеството, да се тълкуват в смисъл, че за практиките на колективно определяне на минимална цена, на съгласуване относно пусканите на пазара количества или на обмен на стратегическа информация, въведени от тези организации или техните асоциации, не се прилага забраната на антиконкурентни споразумения, доколкото тези практики са насочени към осъществяването на тези цели?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 26 на Съвета от 4 април 1962 година относно прилагане на някои правила за конкуренция при производство и търговия със селскостопански продукти (ОВ 30, 1962 г., стp. 993; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 1, стр. 3).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година за прилагане на някои правила за конкуренция при производството и търговията със селскостопански продукти (OB L 214, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 74, стр. 167).

      (3)  Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (OB L 299, стр. 1).

      (4)  Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (OB L 297, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 20, стр. 29).

      (5)  Регламент (ЕО) № 1182/2007 на Съвета от 26 септември 2007 година за определяне на специфични правила по отношение на сектора на плодовете и зеленчуците, и за изменение на директиви 2001/112/ЕО и 2001/113/ЕО, и регламенти (ЕИО) № 827/68, (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96, (ЕО) № 2826/2000, (ЕО) № 1782/2003 и (ЕО) № 318/2006, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 2202/96 (OB L 273, стр. 1).


title: Дело T-651/13: Жалба, подадена на 12 декември 2013 г. — Time/СХВП ( „InStyle“ )

text:
               1.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/10

         Жалба, подадена на 12 декември 2013 г. — Time/СХВП („InStyle“)
   (Дело T-651/13)
   2014/C 61/17
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Time Inc. (Ню Йорк, САЩ) (представител: D. Cañadas Arcas, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 септември 2013 г., постановено по преписка R 827/2013-2;

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в производството, включително и разноските, направени пред Службата.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка за стоки и услуки от класове 9, 16 и 41 — заявка за регистрация на марка на Общността № 11 264 223.

      Решение на проверителя: частично отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 7, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело C-547/08: Иск, предявен на 9 декември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/23

         Иск, предявен на 9 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция
   (Дело C-547/08)
   (2009/C 32/40)
   Език на производството: шведски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Dejmek и M. Sundén)

      Ответник: Кралство Швеция
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/70/ЕО на Комисията от 1 август 2006 година (1) относно установяването на мерки за прилагане на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на определението „видни политически личности“ и техническите критерии за процедурите по опростена проверка на клиентите и за изключения поради финансова дейност на случайна или много ограничена база, или във всеки случай като не е уведомило Комисията за тях, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по тази директива,

               —

               да се осъди Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 15 декември 2007 г.

      (1)  ОВ L 214, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 241.


title: Дело T-531/15: Жалба, подадена на 11 септември 2015 г. — Coveris Rigid (Auneau) France/Комисия

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/34

         Жалба, подадена на 11 септември 2015 г. — Coveris Rigid (Auneau) France/Комисия
   (Дело T-531/15)
   (2015/C 406/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Coveris Rigid (Auneau) France (Auneau, Франция) (представители: H. Meyer-Lindemann, C. Graf York von Wartenburg и L. Titze, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени член 1, параграф 5 от Решение на Комисията от 24 юни 2015 г. C(2015)4336 окончателен по преписка AT.39563 — Опаковки на храни за търговия на дребно, доколкото в този член се преценява, че жалбоподателят е нарушил член 101 ДФЕС с участието си през посочения в член 1, параграф 5, буква г) от решението на Комисията период в едно-единствено продължено нарушение, изразяващо се в редица нарушения в сектора на опаковките от полистиренова пяна в производството на опаковки за храни, предназначени за търговията на дребно на френска територия; и

               —

               Да отмени член 2, параграф 5 от Решение на Комисията от 24 юни 2015 г. C(2015)4336 окончателен по преписка AT.39563 — Опаковки на храни за търговия на дребно, доколкото с него се налага глоба от 4 7 56  000 евро на жалбоподателя, и

               —

               Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от това, че Комисията е приложила неправилно принципа за персоналната отговорност с твърдението си, че Coveris е отговорно за това, че е участвало в едно-единствено продължено нарушение в сектора на производството на опаковки за храни от полистиренова пяна, предназначени за търговията на дребно във Франция. Извънредните обстоятелства по делото оправдавали прилагането на цялостен подход към двете части от сделката по изкупуването на ONO Packaging от неговите работници, или, субсидиарно, прилагането на принципа на икономическата приемственост по отношение на частта от сделката по прехвърлянето на активи. На това основание на Coveris вече не можело да бъде търсена отговорност за твърдяното нарушение.

               2.

               Второто основание, изведено от това, че Комисията е нарушила принципа на равно третиране, като е извършила разграничаване между, от една страна, частта по прехвърлянето на активите в сделката по изкупуването на ONO Packaging от неговите работници, и от друга страна, частта по прехвърляне на акциите, като впоследствие поделя отговорността между правните субекти (а именно Coveris и ONO Packaging Portugal), които са две отделни предприятия, като им възлага отговорността за твърдяните нарушения, допуснати от едно единствено предприятие, което е останало незасегнато от изкупуването от работниците.


title: Дело T-347/09: Жалба, подадена на 31 август 2009 г. — Германия/Комисия

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/75

         Жалба, подадена на 31 август 2009 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-347/09)
   2009/C 267/135
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и B. Klein)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на Комисията SG-Greffe (2009) D/3985 относно държавни помощи № NN 8/2009 от 2 юли 2009 г., доколкото с него нотифицираните мерки се квалифицират като държавни помощи по смисъла член 87, параграф 1 ЕО,

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят оспорва Решение K(2009) 5080 окончателен на Комисията от 2 юли 2009 г. относно държавни помощи, които се състоят, от една страна, в безвъзмездното прехвърляне на местности от национално природно наследство — собственост на федералната държава, и от друга страна, в насърчаването на мащабни проекти за защита на природата (Държавна помощ NN 8/2009 — Германия — защитени местности). В това решение Комисията изразява становище, че държавните помощи, за които тя е уведомена съгласно член 86, параграф 2 ЕО, са съвместими с общия пазар. Жалбоподателят оспорва обжалваното решение, доколкото с него се квалифицират като държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО мерките, за които Комисията е уведомена.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, че ответникът в много аспекти неправилно е приложил член 87, параграф 1 ЕО. В това отношение се поддържа по-специално, че ответникът неоснователно е квалифицирал природозащитните организации като предприятия и неоснователно не е извършил необходимата обща преценка на мерките, за които е уведомен. Освен това природозащитните организации не се ползвали с никакво предимство, релевантно от гледна точка на областта на държавните помощи. Жалбоподателят се оплаква също така от неправилно прилагане на четвъртия критерий съгласно Решение на Съда от 24 юли 2003 г. по дело C-280/00 (Altmark Trans und Regierungspräsidium Magdeburg, Recueil, стр. I-7747).
   При условията на евентуалност се изтъква нарушение на задължението за мотивиране съгласно член 253 ЕО.


title: Дело F-141/15: Жалба, подадена на 23 март 2016 г. — ZZ/Комисия

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/66

      Жалба, подадена на 23 март 2016 г. — ZZ/Комисия
      (Дело F-141/15)
      (2016/C 211/81)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Предмет на производството

      Отмяна на решението на Комисията, с което тя отказва да възстанови на жалбоподателя удръжките от възнаграждението му, направени на основание член 24, параграф 4 от приложение IX към Правилника.

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отмени решението на Комисията от 13 март 2015 г., с което се отхвърля молбата на жалбоподателя за възстановяване на удръжките от възнаграждението му, направени в изпълнение на решението от 14 декември 2006 г.,

                  —

                  да се осъди Комисията да възстанови на жалбоподателя посочените удръжки заедно с лихви в размер, определен в член 12 от приложение XII към Правилника,

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-610/11: Жалба, подадена на 2 декември 2011 г. — Wagon Automotive Nagold/Комисия

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/33

         Жалба, подадена на 2 декември 2011 г. — Wagon Automotive Nagold/Комисия
   (Дело T-610/11)
   2012/C 32/68
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Wagon Automotive Nagold GmbH (Наголд, Германия) (представители: T. Hackemann и H. Horstkotte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени Решение С(2011) 275 на Европейската комисия от 26 януари 2011 г. относно държавна помощ C 7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия — схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“),

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество твърди следното:

               1.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: приспадането на загуби не е помощ, предоставена чрез държавни ресурси.
               По този въпрос жалбоподателят поддържа, че член 8c, параграф 1 от германския закон за корпоративното подоходно облагане (Körperschaftsteuergesetz, наричан по-нататък „KStG“) се отклонява от принципа за облагането на обективните нетни доходи и от принципа за съобразяването на данъците с финансовите възможности на лицата и че съответно с оздравителната клауза („Sanierungsklausel“) само се избягва противоконституционно посегателство срещу имуществото на данъчнозадължените лица в случаите, за които се прилага оздравителната клауза. Поради това според жалбоподателя не са изпълнени предвидените в общностното право условия за наличие на държавна помощ.

               2.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: липса на селективност, тъй като не е налице изключение от меродавната референтна система.
               В това отношение жалбоподателят твърди, че меродавна референтна система се явява общият режим на приспадането на загубите от дружествата (член 10d от германския закон за данъка върху доходите (Einkommensteuergesetz) във връзка с член 8, параграф 1 KStG и член 10a от германския закон за данъка върху доходите от стопанска дейност (Gewerbesteuergesetz) и че член 8c KStG е просто изключение от референтната система, което на свой ред е ограничено в частност с оздравителната клауза.

               3.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: липса на селективност, тъй като не се прави разлика между отделните икономически оператори, които от гледна точка на целта на тази уредба се намират в сходно фактическо и правно положение.
               В това отношение жалбоподателят в частност твърди, че оздравителната клауза се прилага в полза на всички данъчнозадължени предприятия, а не само в полза на определени отрасли или дейности, нито пък само в полза на предприятия с определена големина.

               4.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: липса на селективност, тъй като мярката е обоснована предвид естеството и цялостната структура на данъчната система.
               По този въпрос жалбоподателят поддържа, че оздравителната клауза е приета по характерни за цялата данъчна система съображения, които съответстват на конституционни принципи като принципа за съобразяване на данъците с възможностите на лицата, принципа за недопускане на прекомерно облагане и принципа на пропорционалност.

               5.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: явна грешка в преценката поради непълно съобразяване на германската данъчна уредба.
               В това отношение жалбоподателят твърди, че Комисията не е съобразила германския данъчен режим на приспадането на загубите.

               6.

               Позоваване на общностния принцип за защита на оправданите правни очаквания.
               Тук жалбоподателят поддържа, че едва в хода на официалната процедура по разследване Комисията за пръв път е възразила срещу данъчните привилегии по оздравителната клауза във връзка с приспадането на загуби при придобиването на дялово участие и че това е неочакван ход, доколкото евентуалната квалификация като държавна помощ може да се дължи само на нормативното опростяване на уредба, която безспорно е съвместима с изискванията в областта на държавните помощи (член 8, параграф 4 KStG). Нито германският законодател, нито консултиралите се със специалисти предприятия били в състояние да предвидят значението на това нормативно опростяване от гледна точка на държавните помощи.


title: Дело C-424/05 Р: Решение на Съда (трети състав) от 21 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Sonja Hosman-Chevalier (Обжалване — Възнаграждение — Надбавка за експатриране — Условие, предвидено в член 4, параграф 1, буква а) от приложение VII към Правилника — Понятие за работа за друга държава )

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/7

         Решение на Съда (трети състав) от 21 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Sonja Hosman-Chevalier
   (Дело C-424/05 Р) (1)

   (Обжалване - Възнаграждение - Надбавка за експатриране - Условие, предвидено в член 4, параграф 1, буква а) от приложение VII към Правилника - Понятие за „работа за друга държава“)
   (2007/C 183/12)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Kraemer и M. Velardo)

      Друга страна в производството: Sonja Hosman-Chevalier (представители: J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier, A. Sayagués Torres и D. Dominguez Pérez, avocats)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 13 септември 2005 г. по дело Hosman-Chevalier/Комисия (T-72/04) за отмяна на решенията на Комисията, с които последната отказва да отпусне надбавка за експатриране и надбавка за настаняване.
   Диспозитив

               1)

               Жалбата се отхвърля.

               2)

               Комисията на Европейските общности се осъжда да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 10 от 14.1.2006 г.


title: Дело C-201/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 13 април 2007 г. — Alfonso Luigi Marra/Clemente Antonio

text:
               9.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/13

         Искане за преюдициално заключение, направено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 13 април 2007 г. — Alfonso Luigi Marra/Clemente Antonio
   (Дело C-201/07)
   (2007/C 129/23)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Corte suprema di cassazione
   Страни в главното производство

      Ищец: Alfonso Luigi Marra

      Ответник: Clemente Antonio
   Преюдициални въпроси
   Запитванията са идентични на отправените по дело C-200/07.


title: Дело C-422/09: Преюдициално запитване, отправено от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция) на 28 октомври 2009 г. — Vasiliki Stylianou Vandorou/Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/20

         Преюдициално запитване, отправено от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция) на 28 октомври 2009 г. — Vasiliki Stylianou Vandorou/Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
   (Дело C-422/09)
   2010/C 24/35
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Symvoulio tis Epikrateias

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vasiliki Stylianou Vandorou

      Ответник: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

      Преюдициални въпроси

   „По смисъла на член 4, параграф 1, буква б) от Директива 89/48/ЕИО относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ L 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр.76), в нейната редакция след изменението й с член 1, параграф 3 от Директива 2001/19/ЕО (ОВ L 206; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 60) и преди нейната отмяна с член 62 от Директива 2005/38/ЕО (ОВ L 255; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3), под „професионален опит“, който се взема пред вид от компетентните национални органи при проверката на това дали придобитите знания от заинтересованото лице в резултат на този опит са от такова естество, че да покрият изцяло или отчасти съществената разлика, която би съществувала между областите, обхванати от обучението, получено от заинтересованото лице в държавата-членка по произход и областите, обхванати от дипломата, изисквана в приемащата-държава членка, трябва ли да се разбира и опит, който съдържа кумулативно следните характеристики: a) опитът е придобит от заинтересованото лице след получаването на диплома, която му осигурява достъп до определена регулирана професия в държавата-членка по произход; б) този опит е придобит в рамките на професионална дейност, упражнявана в приемащата държава-членка, която дейност не се отъждествява с регулираната професия, за чието упражняване заинтересованото лице е подало молба на основание на Директива 89/48/ЕИО (и която освен това не може да бъде законно упражнявана в приемащата държава членка преди посочената молба да бъде уважена), но която, според преценката по същество на компетентния да извърши тази преценка национален орган, представлява професионална дейност, изглеждаща като свързана с посочената по-горе регулирана професия и в) за този опит се приема, съгласно преценката по същество на посочения по-горе национален орган, че поради посочената по-горе свързаност, е от естество да покрие изцяло или отчасти съществените разлики между областите, обхванати от полученото от заинтересованото лице обучение в държавата членка по произход и областите, обхванати от съответната диплома в приемащата държава-членка?“


title: Дело T-35/07: Иск, предявен на 12 февруари 2007 г. — Leche Celta/СХВП — Celia (Celia)

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/43

         Иск, предявен на 12 февруари 2007 г. — Leche Celta/СХВП — Celia (Celia)
   (Дело T-35/07)
   (2007/C 82/93)
   Език, на който е изготвен искът: испански
   Страни

      Ищец: Leche Celta, S.L. (Puentedeume, La Coruna, Испания) (представители: Sr. J.A. Calderón Chavero, Sras. T. Villate Consonni и A. Yañez Manglano, abogadas)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Celia, SA
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на СХВП, произнесено на 5 декември 2006 г. по дело R-294/2006-4,

               —

               като следствие от това, да се отмени решението от 21 декември 2005 г. по дело B657132 в частта му, с което се отхвърля възражението от името на ищеца и се приема заявката за регистрация на обжалваната марка в клас 29 за мляко, млечни продукти, масла и хранителни мазнини,

               —

               да се уважат твърденията на жалбоподателя, като се задължи съответния отдел по споровете на СХВП да пристъпи към заличаването от регистъра на засегнатата марка за тези конкретни стоки,

               —

               СХВП да бъде осъдена да заплати разноските по настоящото производство в случай на възражение по същото и отхвърляне на нейните претенции.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Leche Celta, S.L.

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „Celia “за стоки и услуги в класове 16, 29 и 38 (заявка № 2.977.221).

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Ищецът

      Марка или знак, на който е направено позоваване: Словни национални марки„CELTA “за стоки в клас 29.

      Решение на отделапо споровете: Отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Приведени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), като се има предвид, че между марките предмет на спора съществува вероятност от свързване и от объркване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1).


title: Дело T-551/15: Определение на Общия съд от 19 април 2016 г. — Португалия/Комисия (Жалба за отмяна — ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Срок за обжалване — Начален момент — Просрочие — Недопустимост)

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/24

         Определение на Общия съд от 19 април 2016 г. — Португалия/Комисия
   (Дело T-551/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Срок за обжалване - Начален момент - Просрочие - Недопустимост))
   (2016/C 200/34)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão и J. Saraiva de Almeida)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Guerra e Andrade и J. Guillem Carrau)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2015/1119 на Комисията от 22 юни 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 182, 2015 г., стр. 39) в частта, с която се изключват някои направени от Португалската република разходи.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда Португалската република да понесе, освен направените от нея съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 389, 23.11.2015 г.


title: Дело F-78/14: Жалба, подадена на 7 август 2014 г.  — ZZ и др./ЕСВД

text:
               3.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 388/31

         Жалба, подадена на 7 август 2014 г. — ZZ и др./ЕСВД
   (Дело F-78/14)
   2014/C 388/39
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представители: Dario de Abreu Caldas, Micael de Abreu Caldas и Jean-Noël Louis, avocats)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)

      Предмет на производството

   Отмяна на решенията жалбоподателите да не бъдат повишeни в следващата степен в процедурата за повишаване в длъжност за 2013 г. на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД)

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отменят решенията от 9 и 14 октомври 2013 г. за съставяне на списък на длъжностните лица, повишени в процедурата за повишаване в длъжност за 2013 г.,

               —

               да се осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-444/11 P: Решение на Съда (трети състав) от 11 юли 2013 г. — Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП — Пазар на международни услуги по преместване в Белгия — Пряко или непряко определяне на цените, поделяне на пазара и манипулиране на процедурите по набиране на оферти — Едно и също продължавано нарушение — Вменяване на отговорност — Насоки за определяне на размера на глобите (2006) — Стойност на продажбите — Понятие — Дял — Допълнителен размер — Смекчаващи обстоятелства — Задължение за мотивиране — Отговорност на дружеството майка за неправомерното поведение — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 23, параграф 2 — Таван от 10 % от оборота — Пропорционалност)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/9

         Решение на Съда (трети състав) от 11 юли 2013 г. — Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd/Европейска комисия
   (Дело C-444/11 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Картели - Член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП - Пазар на международни услуги по преместване в Белгия - Пряко или непряко определяне на цените, поделяне на пазара и манипулиране на процедурите по набиране на оферти - Едно и също продължавано нарушение - Вменяване на отговорност - Насоки за определяне на размера на глобите (2006) - Стойност на продажбите - Понятие - Дял - Допълнителен размер - Смекчаващи обстоятелства - Задължение за мотивиране - Отговорност на дружеството майка за неправомерното поведение - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 23, параграф 2 - Таван от 10 % от оборота - Пропорционалност)
   2013/C 252/14
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Team Relocations NV (представители: H. Gilliams, J. Bocken и L. Gyselen, avocaten), Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Bouquet и N. von Lingen, както и A. Antoniadis)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 16 юни 2011 г. по дело Team Relocations NV и др./Комисия (T-204/08 и T-212/08), с което Общият съд отхвърля жалба за частична отмяна на Решение C(2008) 926 окончателен на Комисията от 11 март 2008 г. относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/38.543 — Международни услуги по преместване) относно картел на белгийския пазар на международни услуги по преместване, изразяващ се в пряко и непряко определяне на цените, поделяне на пазара и манипулиране на процедурата по набиране на оферти, както и за отмяна на глобата, наложена на жалбоподателя или, при условията на евентуалност, за нейното намаляване

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd и Team Relocations Ltd да заплатят солидарно съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 347, 26.11.2011 г.


title: Решение на съда от 31 октомври 2013 година по дело E-2/12 — INT, HOB-vín ehf. (Тълкуване на решение — Консултативно становище — Явно недопустима молба)

text:
               20.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 81/14

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА

   от 31 октомври 2013 година
   по дело E-2/12
   INT, HOB-vín ehf.
   (Тълкуване на решение — Консултативно становище — Явно недопустима молба)
   2014/C 81/14
   По дело E-2/12 INT, HOB-vín ehf. — МОЛБА съгласно член 39 от Статута на Съда и член 95 от Процедурния правилник, с която се иска тълкуване на Решение на Съда от 11 декември 2012 г. по дело Е-2/12, HOB-vín (2012) EFTA Ct. Rep. 1092, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 31 октомври 2013 г. определение със следния диспозитив:
   Молбата се отхвърля като явно недопустима.


title: Дело T-372/09: Решение на Общия съд от 21 март 2011 г. — Visti Beheer/СХВП — Meister (GOLD MEISTER) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността GOLD MEISTER — По-ранни национална и общностна словни марки MEISTER — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/17

         Решение на Общия съд от 21 март 2011 г. — Visti Beheer/СХВП — Meister (GOLD MEISTER)
   (Дело T-372/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността GOLD MEISTER - По-ранни национална и общностна словни марки MEISTER - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 139/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Visti Beheer BV (Helmond, Нидерландия) (представител: A. Herbetz, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Schäffner)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Meister & Co. AG (Wollerau, Швейцария) (представител: V. Knies, avocat)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решението на първия апелативен състав на СХВП от 26 юни 2009 г. (дело R 1465/2008-1) относно производство по възражение между Meister & Co. AG и Visti Beheer BV

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Visti Beheer BV да понесе направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от СХВП.

               3.

               Meister & Co. AG понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 282, 21.11.2009 г.