title: Дело C-277/10: Решение на Съда (трети състав) от 9 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Handelsgericht Wien — Австрия) — Martin Luksan/Petrus van der Let (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата Интелектуална собственост — Авторско право и сродни права — Директиви 93/83/ЕИО, 2001/29/ЕО, 2006/115/ЕО и 2006/116/ЕО — Разпределяне чрез договор на правата за използване на кинематографично произведение между главния режисьор и продуцента на произведението — Национално законодателство, предоставящо тези права по силата на закон и единствено на продуцента на филм — Възможност за отклоняване от това правило чрез договор между страните — Последващи права на възнаграждение)

text:
               17.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/4

         Решение на Съда (трети състав) от 9 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Handelsgericht Wien — Австрия) — Martin Luksan/Petrus van der Let
   (Дело C-277/10) (1)

   (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата Интелектуална собственост - Авторско право и сродни права - Директиви 93/83/ЕИО, 2001/29/ЕО, 2006/115/ЕО и 2006/116/ЕО - Разпределяне чрез договор на правата за използване на кинематографично произведение между главния режисьор и продуцента на произведението - Национално законодателство, предоставящо тези права по силата на закон и единствено на продуцента на филм - Възможност за отклоняване от това правило чрез договор между страните - Последващи права на възнаграждение)
   2012/C 80/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Handelsgericht Wien

      Страни в главното производство

      Ищец: Martin Luksan

      Ответник: Petrus van der Let

      Предмет

   Преюдициално запитване — Handelsgericht Wien — Тълкуване на член 2, параграфи 2, 5 и 6, както и на член 4 от Директива 92/100/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1992 година относно правото на отдаване под наем и в заем и относно някои права, сродни на авторското право в областта на интелектуалната собственост (ОВ L 346, стр. 61; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 120), на член 1, параграф 5 и член 2 от Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване (ОВ L 248, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 134), член 2, член 3 и член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230), както и на член 2, параграф 1 от Директива 2006/116/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 12 декември 2006 година за срока за закрила на авторското право и някои сродни права (ОВ L 372, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 3, стр. 7) — Разпределяне чрез договор на правата за използване на кинематографично произведение между главния режисьор и продуцента на произведението — Национално законодателство, което предоставя всички тези права на продуцента

      Диспозитив

               1.

               Разпоредбите на членове 1 и 2 от Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване, от една страна, и на членове 2 и 3 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество във връзка с членове 2 и 3 от Директива 2006/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за правото на отдаване под наем и в заем, както и за някои права, (сродни на) авторското право в областта на интелектуалната собственост, и член 2 от Директива 2006/116/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за срока за закрила на авторското право и някои сродни права, от друга страна, следва да се тълкуват в смисъл, че правата на използване на кинематографично произведение, като разглежданите в главното производство (право на излъчване чрез спътник, право на възпроизвеждане и всяка друга форма на публично съобщаване чрез предоставяне на публичен достъп), принадлежат непосредствено и оригинерно, по силата на закона на главния режисьор. Следователно тези разпоредби трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство, което предоставя посочените права на използване по силата на закона и единствено на продуцента на разглежданото произведение.

               2.

               Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че предоставя на държавите членки възможност да установят в полза на продуцента на кинематографично произведение презумпция за прехвърляне на права на използване на кинематографично произведение, като разглежданите в главното производство (правото на излъчване чрез спътник правото на възпроизвеждане или друга форма на публично съобщаване чрез предоставяне на публичен достъп), при условие че тази презумпция е оборима и не изключва възможността главният режисьор на посоченото произведение да постигне различна уговорка.

               3.

               Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че в качеството си на автор на кинематографично произведение главният режисьор е носител по силата на закона, непосредствено и оригинерно на правото на справедливо обезщетение, предвидено в член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29 на основание изключението за т.нар. „копиране за лично ползване“.

               4.

               Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не предоставя на държавите членки възможност да установят в полза на продуцента на кинематографично произведение презумпция за прехвърляне на правото на справедливо обезщетение, принадлежащо на главния режисьор на това произведение, независимо дали тази презумпция е необорима, или може да бъде дерогирана.

      (1)  ОВ C 246, 11.9.2010 г.


title: Дело T-280/06: Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2008 г. — Италианска република/Комисия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/63

         Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2008 г. — Италианска република/Комисия
   (Дело T-280/06) (1)

   (2008/C 301/116)

      Език на производството: италиански

   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 294, 2.12.2006 г.


title: Дело T-443/04: Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2008 г. — Италия/Комисия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/61

         Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2008 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-443/04) (1)

   (2008/C 301/103)

      Език на производството: италиански

   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 19, 22.1.2005 г.


title: Дело F-2/10 RENV: Определение на Съда на публичната служба от 6 декември 2013 г. — Marcuccio/Комисия

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/30

         Определение на Съда на публичната служба от 6 декември 2013 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-2/10 RENV)
   2014/C 39/56
   Език на производството: италиански
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.


title: Дело T-279/12: Решение на Общия съд от 15 януари 2014 г. — SICOM/Комисия (Арбитражна клауза — Хранителна помощ — Доставка на олио от рапица на Гвинея — Неизпълнение на договора — Погасителна давност)

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/34

         Решение на Общия съд от 15 януари 2014 г. — SICOM/Комисия
   (Дело T-279/12) (1)

   (Арбитражна клауза - Хранителна помощ - Доставка на олио от рапица на Гвинея - Неизпълнение на договора - Погасителна давност)
   2014/C 52/63
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: SICOM Srl — Società industriale per il confezionamento degli olii meridionale (Cercola, Италия) (представител: R. Manzi, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: S. Bartelt и F. Moro)

      Предмет

   Основан на арбитражна клауза иск за осъждане на Комисията да заплати на ищеца сума, отговаряща на неустойките за недоставените количества и за забавата при доставката, приспадната от Комисията от окончателния размер на сумата, изплатена на ищеца за доставката на рафинирано олио от рапица в полза на Република Гвинея в рамките на акция за хранителна помощ, осъществена в съответствие с Регламент (ЕО) № 664 на Комисията от 2 април 2001 г. (ОВ L 93, стp. 3)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска като неоснователен.

               2.

               Осъжда SICOM Srl — Società industriale per il confezionamento degli olii meridionale да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 243, 11.8.2012 г.


title: Дело T-25/11: Жалба, подадена на 17 януари 2011 г. — Germans Boada/СХВП (Форма на машина за рязане на керамика)

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/23

         Жалба, подадена на 17 януари 2011 г. — Germans Boada/СХВП (Форма на машина за рязане на керамика)
   (Дело T-25/11)
   2011/C 80/45
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Germans Boada, SA (Rubí, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се измени в съответствие с член 65, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 28 октомври 2010 г. по преписка R 771/2010-1, тъй като с него се нарушават принципа на равно третиране, член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 3 от същия регламент, като се уважи заявката за регистрация на триизмерната марка под № 7 317 911;

               —

               при условията на евентуалност и единствено в случай, че горното искане бъде отхвърлено, да се отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 28 октомври 2010 г. по преписка R 771/2010-1, тъй като с него се нарушават членове 75 и 76 от Регламент (ЕО) № 207/2009;

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски в съответствие с член 87, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Триизмерна марка във формата на машина за рязане на керамика за стоки от клас 8.

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката за регистрация.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009, (1) тъй като заявената марка имала отличителен характер, и нарушение на член 7, параграф 3 от същия регламент, тъй като било доказано, че заявената марка е придобила отличителен характер в резултат на използването ѝ. Нарушение на принципа на равенство и на член 14 от Конвенцията за защита на човешките права и основните свободи, тъй като СХВП е трябвало да вземе предвид единствено фактите и доказателствата, представени от страните в рамките на предвидения срок. Нарушение на членове 75 и 76 от Регламент (ЕО) № 207/2009, тъй като СХВП не е взела предвид факти и доказателства, представени от жалбоподателя в надлежна форма и в рамките на предвидения срок.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1)


title: Дело C-130/12: Определение на председателя на Съда от 14 ноември 2012 г. — Европейска комисия/Португалска република

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/19

         Определение на председателя на Съда от 14 ноември 2012 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-130/12) (1)

   2013/C 108/46
   Език на производството: португалски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 133, 5.5.2012 г.


title: Дело C-276/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 18 май 2017 г. — Michael Siegberg/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/34

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 18 май 2017 г. — Michael Siegberg/TUIfly GmbH
   (Дело C-276/17)
   (2017/C 239/42)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: Michael Siegberg

      Ответник: TUIfly GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) отсъствието поради отпуск по болест на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач? При утвърдителен отговор на първия въпрос: какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 спонтанното отсъствие на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач поради спиране на работата, което не е в съответствие с трудовото законодателство и колективните трудови договори (незаконна стачка, „wilder Streik“)? Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен: какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               3)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: трябва ли извънредното обстоятелство да е било налице при самия анулиран полет, или опериращият въздушен превозвач има право по икономически съображения да изготви нов график на полетите?

               4)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: предотвратимостта до извънредното обстоятелство ли се отнася или до последиците от настъпването на това обстоятелство?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело T-29/09: Определение на Общия съд от 11 ноември 2010 г. — Easycamp/СХВП — Oase Outdoors (EASYCAMP)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/57

         Определение на Общия съд от 11 ноември 2010 г. — Easycamp/СХВП — Oase Outdoors (EASYCAMP)
   (Дело T-29/09) (1)

   ()
   2011/C 30/102
   Език на производството: английски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело T-522/11: Решение на Общия съд от 18 юни 2013 г. — Otero González/СХВП — Apli-Agipa (APLI-AGIPA) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „APLI-AGIPA“ — По-ранна национална словна марка „AGIPA“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сравнение на стоките — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/73

         Решение на Общия съд от 18 юни 2013 г. — Otero González/СХВП — Apli-Agipa (APLI-AGIPA)
   (Дело T-522/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „APLI-AGIPA“ - По-ранна национална словна марка „AGIPA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сравнение на стоките - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 225/160
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: José Luis Otero González (Барселона, Испания) (представител: S. Correa, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Apli-Agipa SAS (Dormans, Франция) (представител: E. Sugrañes Coca, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 13 юли 2011 г. (преписка R 1454/2010-2) относно производство по възражение между г-н José Luis Otero González и Apli Agipa SAS

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 13 юли 2011 г. (преписка R 1454/2010-2) относно производство по възражение между г-н José Luis Otero González и Apli Agipa SAS, в частта му, с която се уважава жалбата на Apli Agipa и се допуска регистрацията от страна на това дружество на словната марка на Общността „AGIPA“ за „фотографии; канцеларски лепила и лепила за домакински цели; четки за рисуване; канцеларско оборудване (с изключение на мебели); учебни материали (с изключение на апарати); пластмасови материали за опаковки (които не са включени в други класове); печатарски букви; клишета“ от клас 16 по смисъла на Ницската спогодба относно Международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марките от 15 юни 1957 г., ревизирана и изменена.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Осъжда СХВП да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на г-н Otero González.

               4.

               Apli Agipa понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 13, 14.1.2012 г.


               24.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 58/12

         Дело, заведено на 22 декември 2010 г. от Княжество Лихтенщайн срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (Дело E-17/10)
   2011/C 58/06
   На 22 декември 2010 г. в Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ от Княжество Лихтенщайн, представлявано от д-р Andrea Entner-Koch, в качеството ѝ на агент на Княжество Лихтенщайн, с адрес: EEA Coordination Unit, Austrasse 79/Europark, 9490 Vaduz, Fürstentum Liechtenstein.
   Княжество Лихтенщайн иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да отмени Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 416/10/COL от 3 ноември 2010 г. относно данъчното облагане на инвестиционни дружества съгласно данъчния закон на Лихтенщайн;

               2.

               Като алтернативна възможност да обяви за невалидни членове 3 и 4 от Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 416/10/COL от 3 ноември 2010 г., дотолкова доколкото те нареждат възстановяването на помощта по член 1 от това решение;
               и

               3.

               Да нареди на Надзорния орган на ЕАСТ да поеме разходите по съдебното производство.

      Правна и фактическа предистория и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               С Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 416/10/COL от 3 ноември 2010 г. се постанови, че освобождаването от данъци, приложимо за инвестиционните дружества, и отменено считано от 30 юни 2006 г., не е съвместимо с член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП.

               —

               Освен това Надзорният орган на ЕАСТ реши, че предполагаемата помощ представлява неправомерна помощ, която подлежи на възстановяване от инвестиционните дружества, получаващи я от 15 март 1997 г. до датата, на която получателите за последен път са се възползвали от освобождаването след неговата отмяна през 2006 г.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ беше на мнение, че възстановяването трябва да се извърши без отлагане и във всеки случай до 3 март 2011 г. в съответствие с процедурите на националното законодателство, при условие че те позволяват незабавното и ефективно изпълнение на решението.

               —

               Ищецът твърди, че данъчните разпоредби, за които става въпрос, не представляват държавна помощ по смисъла на член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП

               —

               Ищецът твърди, че Надзорният орган на ЕАСТ:

                           —

                           е допуснал грешка при прилагането на член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП по отношение на данъчното облагане на инвестиционните дружества съгласно Данъчния закон на Лихтенщайн и когато е наредил инвестиционните дружества да възстановят предполагаемата неправомерна помощ, считано от 15 март 1997 г.,

                           —

                           е нарушил общите принципи на законодателството на ЕИП с нареждането за възстановяване на предполагаемата неправомерна помощ,

                           —

                           не е предоставил добра обосновка в своето оспорено решение съгласно изискването на член 16 от Споразумението за надзор и съд.


title: Дело T-126/11 P: Определение на Общия съд от 8 март 2012 г. — Marcuccio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Социално осигуряване — Възстановяване на медицински разходи — Увреждащ акт — Мълчалив отказ — Задължение за мотивиране — Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)

text:
               28.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 126/17

         Определение на Общия съд от 8 март 2012 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело T-126/11 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Социално осигуряване - Възстановяване на медицински разходи - Увреждащ акт - Мълчалив отказ - Задължение за мотивиране - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)
   2012/C 126/35
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: адв. G. Cipressa)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Curall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от адв. A. Dal Ferro)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 14 декември 2010 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-1/10, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяна на това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата отчасти като явно недопустима, отчасти като явно лишена от всякакво правно основание жалба.

               2.

               Отхвърля насрещната жалба отчасти като явно недопустима, отчасти като явно лишена от всякакво правно основание жалба.

               3.

               Осъжда г-н Luigi Marcuccio да понесе освен направените от него съдебни разноски и разноските на Комисията в рамките на настоящото производство по обжалване.

               4.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски в рамките на насрещната жалба.

      (1)  ОВ C 120, 16.4.2011 г.


title: Дело C-383/11: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 18 юли 2011 година — Диджиталнет ООД/Началник на Митнически пункт — Варна Запад при Митница Варна

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/13

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 18 юли 2011 година — „Диджиталнет“ ООД/Началник на Митнически пункт — Варна Запад при Митница Варна
   (Дело C-383/11)
   2011/C 298/25
   Език на производството: български

      Препращаща юрисдикция

   Административен съд — Варна

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Диджиталнет“ ООД

      Ответник: Началник на Митнически пункт — Варна Запад при Митница Варна

      Преюдициални въпроси

               1.

               Как следва да се тълкуват понятията „модем“ и „достъп до интернет“ по смисъла на позиция 8528 71 13 от Комбинираната номенклатура 2009 — Регламент (ЕО) № 1031/2008 на Комисията от 19.09.2008 г. (1) — Официален вестник на ЕС от 31.10.2008 г. и Обяснителните бележки към нея?

               2.

               Коя е водещата/основната/функция на устройството сет-топ модул, съобразно която следва да се извърши тарифното класиране — приема на телевизионни сигнали или използването на модем, позволяващ интерактивен обмен на информация за целите на достъпа до Интернет?

               3.

               Ако водещата/основната/функция на устройството сет-топ модул е използването на модем, позволяващ интерактивен обмен на информация за целите на достъпа до Интернет, то има ли значение типа модулация и демодулация, която извършва модема, за определяне тарифното класиране, респ. вида модем, който използва или е достатъчно, чрез него да се осъществява достъп до Интернет?

               4.

               Допустимо ли е Митническите органи да променят тарифното класиране на дадена стока без да извършват физическа проверка на стоката, предмет на вноса, а експертното заключение да е дадено единствено въз основа на писмени доказателства- инструкция за употреба, техническа характеристика и проверка на устройство със същия производител и номер от друг внос?

               5.

               При съобразяване с техническите характеристики на процесната стока/сет-топ бокс устройство/, установени в главното производство, по какъв код от Комбинираната номенклатура 2009 — Регламент (ЕО) № 1031/2008 на Комисията от 19.9.2008 г. — Официален вестник на ЕС от 31.10.2008 г. следва да се класира същата?

      (1)  OB L 291, стр. 1


title: Дело T-8/13: Жалба, подадена на 4 януари 2013 г. — ClientEarth и др./Комисия

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/25

         Жалба, подадена на 4 януари 2013 г. — ClientEarth и др./Комисия
   (Дело T-8/13)
   2013/C 71/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: ClientEarth (Лондон, Обединено кралство), Générations futures (Ons-en-Bray, Франция) и Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Брюксел, Белгия) (представител: A. van den Biesen, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 26 октомври 2012 г. (Ares(2012)1271350);

               —

               да разпореди на Комисията да плати на жалбоподателите сума, която следва да бъде определена от Общия съд с цел обезщетяване на претърпените от тях морални и материални вреди; и

               —

               да осъди Комисията да заплати разноските по производството.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите искат да се възползват от правата си съгласно Орхуския регламент (Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 г.) (1). В съответствие с този регламент те са подали искане за вътрешно преразглеждане на Регламент за изпълнение (ЕС) № 582/2012 на Комисията от 2 юли 2012 г. (2), с който се одобрява активното вещество „бифентрин“ съгласно Регламент (ЕО) № 1107/2009 (3). В искането си жалбоподателите се позовават на практиката на Общия съд, в която се съдържа отговор на важен въпрос във връзка с Регламента (Решение на Общия съд от 14 юни 2012 г. по дело T-338/08 и Решение на Общия съд от 14 юни 2012 г. по дело T-396/09). Въпреки това с решението си от 26 октомври 2012 г. Комисията е решила да обяви искането за вътрешно преразглеждане за недопустимо независимо от факта, че по-ранните решения на Комисията, довели до приемането на двете съдебни решения от 14 юни 2012 г., които били изцяло сходни с решението, прието по настоящото дело, били отменени от Общия съд, доколкото той е констатирал, че Орхуският регламент бил отчасти незаконосъобразен, тъй като с него се нарушавало съдържанието на Орхуската конвенция (4). Европейският съюз е страна по тази конвенция, каквито са и всички държави членки на Европейския съюз.
   В подкрепа на жалбата жалбоподателите изтъкват две правни основания.
   Първото правно основание е изведено от факта, че Комисията по грешка не се е съобразила с цитираните по-горе решения на Общия съд от 14 юни 2012 г. по дело T-338/08, Stichting Natuur en Milieu и Pesticide Action Network Europe/Комисия и по дело T-396/09, Vereniging Milieudefensie и Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Комисия.
   Второто правно основание е изведено от факта, че ограничението, въведено с Орхуския регламент по отношение на „административните актове с индивидуален характер“, представлява нарушение на задължението на Европейския съюз за съблюдаване на Орхуската конвенция, доколкото член 10, параграф 1 от Регламент № 1367/2006 свежда понятието за „актове“, както е използвано в член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция, до „административ[ните] акт[ове]“, определени в член 2, параграф 1, буква ж) от Регламент № 1367/2006 като „[мерки] с индивидуален характер“.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, стp. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).

      (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 582/2012 на Комисията от 2 юли 2012 година за одобряване, в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, на активното вещество бифентрин и за изменение на приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 (ОВ L 173, стp. 3).

      (3)  Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския Парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, стp. 1).

      (4)  Конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда — Декларации (ОВ L 124, стp. 4; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 204).


title: Дело C-406/10: Решение на Съда (голям състав) от 2 май 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединеното кралство) — SAS Institute Inc./World Programming Ltd (Интелектуална собственост — Директива 91/250/ЕИО — Правна защита на компютърните програми — Член 1, параграф 2 и член 5, параграф 3 — Обхват на защитата — Пряко създаване или създаване посредством друг процес — Защитена с авторско право компютърна програма — Възпроизвеждане на функциите във втора програма без достъп до изходния код на първата — Декомпилиране на обектния код на първата компютърна програма — Директива 2001/29/ЕО — Авторско право и сродни права в информационното общество — Член 2, буква a) — Ръководство за работа с компютърна програма — Възпроизвеждане в друга компютърна програма — Нарушение на авторското право — Условие — Израз на собственото интелектуално творчество на автора на ръководството за работа)

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/5

         Решение на Съда (голям състав) от 2 май 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединеното кралство) — SAS Institute Inc./World Programming Ltd
   (Дело C-406/10) (1)

   (Интелектуална собственост - Директива 91/250/ЕИО - Правна защита на компютърните програми - Член 1, параграф 2 и член 5, параграф 3 - Обхват на защитата - Пряко създаване или създаване посредством друг процес - Защитена с авторско право компютърна програма - Възпроизвеждане на функциите във втора програма без достъп до изходния код на първата - Декомпилиране на обектния код на първата компютърна програма - Директива 2001/29/ЕО - Авторско право и сродни права в информационното общество - Член 2, буква a) - Ръководство за работа с компютърна програма - Възпроизвеждане в друга компютърна програма - Нарушение на авторското право - Условие - Израз на собственото интелектуално творчество на автора на ръководството за работа)
   2012/C 174/05
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Страни в главното производство

      Ищец: SAS Institute Inc.

      Ответник: World Programming Ltd

      Предмет

   Преюдициално запитване — High Court of Justice (Chancery Division) — Тълкуване на член 2, параграф 1 и член 5, параграф 3 от Директива 91/250/ЕИО на Съвета от 14 май 1991 година относно правната защита на компютърните програми (OB L 122, стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 114) — Обхват на защитата — Създаване, пряко или посредством процес като декомпилирането на обектния код, на компютърна програма, която възпроизвежда функциите на друга компютърна програма, вече защитена с авторско право, без достъп до изходния код на тази програма

      Диспозитив

               1.

               Член 1, параграф 2 от Директива 91/250/ЕИО на Съвета от 14 май 1991 година относно правната защита на компютърните програми трябва да се тълкува в смисъл, че както функциите на компютърната програма, така и програмният език и форматът на файловете с данни, употребявани при работа с компютърната програма, за да се използват някои от функциите ѝ, не съставляват обективирана форма на програмата и съответно не се ползват от закрилата на авторското право върху компютърните програми по смисъла на тази директива.

               2.

               Член 5, параграф 3 от Директива 91/250 трябва да се тълкува в смисъл, че лицето, което е получило лицензирано копие на компютърна програма, може без разрешението на носителя на авторското право да наблюдава, изучава или изпитва функционирането на програмата, за да определи идеите и принципите, които са заложени в който и да е от елементите на програмата, ако извършва това, докато осъществява разрешени съгласно лиценза действия, както и действия по зареждане и пускане, необходими за използването на компютърната програма, и при условие че не нарушава изключителните права на носителя на авторското право върху тази програма.

               3.

               Член 2, буква a) от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че възпроизвеждането в компютърна програма или в ръководство за работа с тази програма на някои елементи, описани в защитеното с авторско право ръководство за работа с друга програма, може да съставлява нарушение на авторското право върху това ръководство, ако възпроизведеното е израз на собственото интелектуално творение на автора на защитеното с авторско право ръководство за работа с компютърната програма, което запитващата юрисдикция е компетентна да провери.

      (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Решение на Съда от 29 юли 2016 година по дело E-30/15 — Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Нетранспониране — Директива 2011/62/ЕС за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба)

text:
               6.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/13

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 29 юли 2016 година
   по дело E-30/15
   Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия
   (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Нетранспониране — Директива 2011/62/ЕС за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба)
   (2017/C 108/11)
   По дело E-30/15, Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия — ИСК за постановяване, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 15р от глава XIII на приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2011/62/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба по отношение на предотвратяването на навлизането на фалшифицирани лекарствени продукти в законната верига на доставка), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението, като не е приела мерките, необходими за транспонирането на акта в предвидения срок, или във всеки случай като не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ за тях, Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови решение на 29 юли 2016 г., чийто диспозитив гласи:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 15р от глава XIII на приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2011/62/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба по отношение на предотвратяването на навлизането на фалшифицирани лекарствени продукти в законната верига на доставка), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението, като не е приела мерките, необходими за транспонирането на акта в предвидения срок.

               2.

               Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-499/10: Жалба, подадена на 8 октомври 2010 г. — MOL/Комисия

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/52

         Жалба, подадена на 8 октомври 2010 г. — MOL/Комисия
   (Дело T-499/10)
   ()
   2010/C 346/102
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Будапеща, Унгария) (представители: N. Niejahr, lawyer, F. Carlin, Barrister и C. van der Meer, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение, или

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени обжалваното решение в частта, в която се разпорежда възстановяването на суми от жалбоподателя, и

               —

               да се осъди ответникът да заплати направените от него съдебни разноски и разноските, направени от жалбоподателя във връзка с настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение С(2010) 3553 окончателен на Комисията от 9 юни 2010 г., с което се обявява за несъвместима с общия пазар помощта, предоставена от унгарските власти на унгарското дружество Oil & Gas Plc („MOL“) вследствие на споразумение, сключено между MOL и унгарската държава, с което дружеството фактически се освобождава от увеличението на таксите за миннодобивни дейности в резултат на изменение на унгарския Закон за минното дело (Hungarian Mining Act) от януари 2008 г. [Държавна помощ С 1/09 (ex NN 69/08)]. В обжалваното решение жалбоподателят се определя като получател на твърдяната държавна помощ и с решението се разпорежда Унгария да възстанови помощта, заедно с лихвите от жалбоподателя.
   Жалбоподателят изтъква три правни основания в подкрепа на своите искания.
   На първо място той посочва, че ответникът е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че продължаването на разрешителните за миннодобивни дейности на жалбоподателя през 2005 г. и последващото изменение на Закона за минното дело през 2008 г., разглеждани заедно, представляват неправомерна и несъвместима държавна помощ и като е разпоредил възстановяването на тази твърдяна държавна помощ заедно с лихвите от жалбоподателя. По-специално жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приел, че:

               —

               споразумението за продължаване от 2005 г. и изменението на Закона за минното дело от 2008 г., разглеждани заедно, представляват мярка за държавна помощ съгласно член 107, параграф 1 ДФЕС,

               —

               твърдяната мярка за помощ е селективна въз основа на погрешния извод, че съответната референтна рамка е разрешителният режим, а не Законът за минното дело,

               —

               с твърдяната мярка за помощ на жалбоподателя се предоставя предимство независимо от обстоятелството, че жалбоподателят плащал по-високи такси за миннодобивни дейности и по-високи разходи спрямо тези, които би дължал при липсата на твърдяната мярка за помощ или вследствие на изменението на Закона за минното дело през 2008 г., както и че във всеки случай Унгария действала като икономически оператор и споразумението за продължаване било обосновано от икономически съображения,

               —

               с твърдяната мярка за помощ се нарушавала конкуренцията, макар другите участници на пазара да не са платили по-високи такси в съответствие с изменения Закон за минното дело.

         На второ място и при условията на евентуалност, жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил член 108, параграф 1 ДФЕС, като не е разгледал споразумението за продължаване (което не е мярка за държавна помощ в периода между неговото сключването през 2005 г. и изменението на Закона за минното дело през 2008 г. и е станало държавна помощ едва с влизане в сила на изменението на Закона за минното дело от 2008 г.) с оглед на правилата, приложими към съществуващите помощи.
   На трето място и отново при условията на евентуалност, ако Общият съд приеме, че мярката представлява нова помощ, жалбоподателят твърди, че като е разпоредил възстановяването на суми от жалбоподателя, ответникът е нарушил член 14, параграф 1 от Процедурния регламент, тъй като с това възстановяване се нарушават оправданите правни очаквания на жалбоподателя за стабилност на споразумението за продължаване и принципа на правната сигурност.


title: Дело T-822/14: Жалба, подадена на 12 декември 2014 г.  — Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung/СХВП (Cottonfeel)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/61

         Жалба, подадена на 12 декември 2014 г. — Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung/СХВП (Cottonfeel)
   (Дело T-822/14)
   (2015/C 046/79)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung GmbH (Геролщайн-Мюленборн, Германияt) (представител: M. Straub, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: Словна марка на Общността „Cottonfeel“ — заявка за регистрация № 1 1 9 35  236.

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 2 октомври 2014 г. по дело R 2579/2013-1.

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени в производството по оспорване по административен ред.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-459/14: Жалба, подадена на 18 юни 2014 г.  — Messi Cuccittini/СХВП — Pires Freitas Campos (LEO)

text:
               22.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/18

         Жалба, подадена на 18 юни 2014 г. — Messi Cuccittini/СХВП — Pires Freitas Campos (LEO)
   (Дело T-459/14)
   2014/C 329/26
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Lionel Andrés Messi Cuccittini (Барселона, Испания) (представители: J. Rivas Zurdo и M. Toro Gordillo, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Maria Leonor Pires Freitas Campos (Сетубал, Португалия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 27 март 2014 г., постановено по преписка R 1554/2013-1, с което посоченият състав, отхвърляйки жалбата на жалбоподателя, потвърждава решението на отдела по споровете, с което се уважава възражение B 2009291 и изцяло се отхвърля заявката за марка на Общността № 1 0 6 13  511„LEO“,

               —

               да осъди противната страна или противните страни, които оспорват настоящата жалба, да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка със словен елемент „LEO“ за стоки от класове 32 и 33 — Заявка за марка на Общността № 1 0 6 13  511

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Maria Leonor Pires Freitas Campos

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка „LEO D’HONOR“ за стоки от клас 33

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело F-4/15: Жалба, подадена на 12 януари 2015 г.  — ZZ и др./Комисия

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/26

         Жалба, подадена на 12 януари 2015 г. — ZZ и др./Комисия
   (Дело F-4/15)
   (2015/C 096/33)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представители: C. Bernard-Glanz, N. Flandin и S. Rodrigues, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решенията на Комисията да приложи спрямо заплатите и пенсиите на жалбоподателите корекциите, предвидени с Регламенти № 422/2014 и № 423/2014 съответно за 2011 г. и 2012 г., и искане за обезщетение за понесената имуществена вреда.

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отменят обжалваните решения, както и, ако е необходимо, решенията, с които са отхвърлени жалбите по административен ред;

               —

               да се осъди ответникът да им преведе неизплатената част от възнагражденията, съответстваща на корекция на техните заплати и пенсии със ставка 1,7 % за 2011 г. и 2012 г., като обезщетение за финансовата имуществена вреда, ведно с лихви за забава по ставката на Европейската централна банка, увеличена с два пункта, считано от датата на обявяване на съдебния акт;

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-272/08: Иск, предявен на 24 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/35

         Иск, предявен на 24 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-272/08)
   (2008/C 209/54)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и E. Adsera Ribera)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/83/ЕО (1) на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила, и във всички случаи, като не е информирало Комисията за тези разпоредби, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 38 от посочената директива.

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът, определен за транспониране на Директива 2004/83/ЕО във вътрешното право, е изтекъл на 10 октомври 2006 г.

      (1)  ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52.


title: Дело T-436/07 P: Жалба, подадена на 30 ноември 2007 г. от Nikos Giannopoulos срещу решение, постановено на 20 септември 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-111/06, Giannopoulos/Съвет

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/50

         Жалба, подадена на 30 ноември 2007 г. от Nikos Giannopoulos срещу решение, постановено на 20 септември 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-111/06, Giannopoulos/Съвет
   (Дело T-436/07 P)
   (2008/C 22/94)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Nikos Giannopoulos (Wezembeek-Oppem, Белгия) (представители: S. Rodrigues et C. Bernard-Glanz, avocats)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви настоящата жалба за допустима,

               —

               да се отмени решението, постановено от Съда на публичната служба на 20 септември 2007 г. по дело F-111/06,

               —

               да се уважат исканията за отмяна и за обезщетение, представени от жалбоподателя в първоинстанционното производство,

               —

               да се осъди ответникът по първоинстанционното производство да заплати всички съдебни разноски, свързани с жалбата за отмяна и с жалбата срещу първоинстанционното решение.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на своята жалба, жалбоподателят посочва правни основания, изведени от липса на мотиви и от явна грешка в преценката при отговора на Съда на публичната служба на първото правно основание, изведено от нарушение на член 31, параграф 2 от Правилника, посочено от жалбоподателя в рамките на първоинстанционното производство.


title: Дело C-306/14: Решение на Съда (втори състав) от 15 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — Директор на Агенция „Митници“/„Биовет“ АД (Преюдициално запитване — Директива 92/83/ЕИО — Хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки — Член 27, параграф 1, буква г) — Освобождаване от облагане с хармонизирания акциз — Етилов алкохол — Използване за почистване и дезинфекция на оборудване и помещения, служещи за производство на лекарства)

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/9

         Решение на Съда (втори състав) от 15 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — Директор на Агенция „Митници“/„Биовет“ АД
   (Дело C-306/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 92/83/ЕИО - Хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки - Член 27, параграф 1, буква г) - Освобождаване от облагане с хармонизирания акциз - Етилов алкохол - Използване за почистване и дезинфекция на оборудване и помещения, служещи за производство на лекарства))
   (2015/C 406/09)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Върховен административен съд

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Директор на Агенция „Митници“

      Ответник:„Биовет“ АД

      Диспозитив

   Член 27, параграф 1, буква г) от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в тази разпоредба задължение за освобождаване от акциз се прилага за етиловия алкохол, използван за почистване и/или дезинфекция на оборудване и помещения, служещи за производството на лекарства.

      (1)  ОВ C 303, 8.9.2014 г.


title: Дело C-468/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 28 септември 2010 г. — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)/Administración del Estado

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/31

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 28 септември 2010 г. — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)/Administración del Estado
   (Дело C-468/10)
   ()
   2010/C 346/51
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)

      Ответник: Administración del Estado

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 7, буква е) от Директива 95/46/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда, че за да се допусне обработване на лични данни без съгласието на съответното физическо лице, когато това е необходимо за реализирането на законни интереси на администратора или трети лица, на които се разкриват данните, не е достатъчно с обработването да не се нарушават основните права и свободи на това лице, а трябва и въпросните данни да се съдържат в общодостъпни източници?

               2.

               Отговаря ли посоченият член 7, буква е) на условията, при изпълнението на които в практиката на Съда на Европейския съюз се приема, че съответната разпоредба има непосредствено действие?

      (1)  ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10


title: Дело C-85/15 P: Жалба, подадена на 19 февруари 2015 г. от Feralpi Holding SpA срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 9 декември 2014 г. по дело T-70/10, Feralpi/Комисия

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/18

         Жалба, подадена на 19 февруари 2015 г. от Feralpi Holding SpA срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 9 декември 2014 г. по дело T-70/10, Feralpi/Комисия
   (Дело C-85/15 P)
   (2015/C 146/27)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Feralpi Holding SpA (представители: G.M. Roberti и I. Perego, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло или отчасти съдебното решение от 9 декември 2014 г., доколкото с него се отхвърля жалбата на Feralpi по дело T-70/10, и вследствие на това:

                           (i)

                           да се отмени изцяло или отчасти решението на Комисията,

                           (ii)

                           и/или да се отмени, или поне да се намали глобата, наложена на Feralpi с решението на Комисията,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени изцяло или отчасти съдебното решение от 9 декември 2014 г., доколкото с него се отхвърля жалбата на Feralpi по дело T-70/10, и да се върне делото за ново разглеждане от Общия съд на ЕС, който да се произнесе по същество с оглед на указанията, предоставени му от Съда,

               —

               във всеки случай да се намали глобата, наложена на Feralpi с това решение, поради прекомерната продължителност на разглеждането на дело T-70/10 от страна на Общия съд,

               —

               да бъде осъдена Комисията да заплати както съдебните разноски по настоящото производство, така и съдебните разноски по дело T-70/10.

      Основания и основни доводи

   Feralpi се позовава на шест основания за обжалване, които имат за цел да докажат, че:

               —

               Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че не е било извършено нарушение на принципа на колегиалност при приемането на решението на Комисията,

               —

               Общият съд е нарушил член 10 от Регламент № 773/2004 (1) и член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека (ЕКПЧ), като е приел, че е можело Комисията да приеме решението си без да изпраща на жалбоподателя изложение на възраженията и без да му гарантира възможност да упражни правото си на защита,

               —

               Общият съд е нарушил член 6 от ЕКПЧ и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, като е приел, че периодът между обявяването на съдебното решение от 25 октомври 2007 г. по дело T-77/03 и приемането на решението на Комисията не e имал прекомерна продължителност,

               —

               Общият съд е приложил погрешно член 65 ЕОВС и, в настоящия случай, релевантните понятия за споразумение и съгласувана практика по смисъла на посочената разпоредба и релевантните принципи във връзка с тежестта на доказване, като е приел за установено наличието на един-единствен продължен картел на италианския пазар на арматурна стомана в периода 1989 г.-1992 г. и 1993 г.-1995 г. и участието на Feralpi в този картел. В този контекст, Общият съд не е взел предвид спецификата на приложимата към сектора на арматурната стомана правна рамка на ЕОВС. В допълнение Общият съд очевидно е изопачил смисъла и обхвата на приведените основни доказателства. В това отношение изложените мотиви са недостатъчни и нелогични,

               —

               Общият съд е нарушил принципите на равно третиране и на пропорционалност, като е решил да не упражнява своето правомощие за пълен съдебен контрол, за да поправи допусната грешка от Комисията при преценката на специфичната тежест на Feralpi и на другите участващи в картела предприятия за целите на определянето на основния размер на глобата,

               —

               Общият съд е нарушил разпоредбите на член 47 от Хартата, тъй като делото на Feralpi не е било разгледано в разумен срок.

      (1)  Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО (ОВ L 123, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 242).


title: Дело C-167/05: Решение на Съда (голям състав) от 8 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Член 90, втора алинея ЕО — Вътрешни данъци, наложени върху стоки на други държави-членки — Данъци, предоставящи косвена закрила на други стоки — Забрана за дискриминация между вносни стоки и конкурентни местни стоки — Акцизи — Различно данъчно облагане на бирата и на виното — Тежест на доказване)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/2

         Решение на Съда (голям състав) от 8 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция
   (Дело C-167/05) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Член 90, втора алинея ЕО - Вътрешни данъци, наложени върху стоки на други държави-членки - Данъци, предоставящи косвена закрила на други стоки - Забрана за дискриминация между вносни стоки и конкурентни местни стоки - Акцизи - Различно данъчно облагане на бирата и на виното - Тежест на доказване)
   (2008/C 128/02)
   Език на производството: шведски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Ström van Lier, K. Gross, K. Simonsson и R. Lyal)

      Ответник: Кралство Швеция (представител: K. Wistrand)

      Встъпила страна, подпомагаща ответника: Република Латвия (представители: E. Balode-Buraka и E. Broks)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 90, втора алинея ЕО — Вътрешно данъчно облагане на алкохола и алкохолните напитки, засягащо повече виното от бирата.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

               3)

               Република Латвия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 171, 9.7.2005 г.


title: Дело T-266/04: Решение на Първоинстанционния съд от 14 февруари 2008 г. — Испания/Комисия ( ФЕОГА — Секция Гарантиране — Разходи, изключени от общностно финансиране — Операции по изтегляне на плодове и на зеленчуци — Контрол върху всички изтеглени продукти — Полски култури и премии за говеда — Срок от 24 месеца)

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/26

         Решение на Първоинстанционния съд от 14 февруари 2008 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-266/04) (1)

   („ФЕОГА“ - Секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от общностно финансиране - Операции по изтегляне на плодове и на зеленчуци - Контрол върху всички изтеглени продукти - Полски култури и премии за говеда - Срок от 24 месеца)
   (2008/C 79/50)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno, abogado del Estado)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Visaggio, S. Pardo Quintillán и F. Jimeno Fernández)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение 2004/457/ЕО на Комисията от 29 април 2004 година, с което се изключват от общностно финансиране някои извършени от държавите-членки разходи за сметка на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 156, стр. 48, поправка в ОВ L 202, стр. 35), в частта, която се отнася до Кралство Испания.
   Диспозитив

               1)

               Решение 2004/457/ЕО на Комисията от 29 април 2004 година, с което се изключват от общностно финансиране някои извършени от държавите-членки разходи за сметка на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, се отменя, доколкото то изключва от общностно финансиране, от една страна, направените от Кралство Испания разходи, свързани с полските култури и премиите за говеда, в автономните общности País Vasco и La Rioja за финансовата 1998/]1999 година, а от друга страна, извършените от Кралство Испания на 22 март 2000 г. последващи разходи, свързани с полските култури и премиите за говеда в автономната общност País Vasco за финансовата 1999/2000 година.

               2)

               Жалбата се отхвърля в останалата част.

               3)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 217 от 28.8.2004 г.


title: Дело C-337/16 P: Решение на Съда (шести състав) от 17 май 2017 г. — Португалска република/Европейска комисия (Обжалване — ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Решение за изпълнение на Европейската комисия — Уведомяване на адресата — Последваща поправка на формата на отпечатване на приложението — Публикуване на решението в Официален вестник на Европейския съюз — Срок за обжалване — Начален момент — Просрочие — Недопустимост)

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/17

         Решение на Съда (шести състав) от 17 май 2017 г. — Португалска република/Европейска комисия
   (Дело C-337/16 P) (1)

   ((Обжалване - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Решение за изпълнение на Европейската комисия - Уведомяване на адресата - Последваща поправка на формата на отпечатване на приложението - Публикуване на решението в Официален вестник на Европейския съюз - Срок за обжалване - Начален момент - Просрочие - Недопустимост))
   (2017/C 239/21)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, М. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida и P. Estêvão)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и М. França)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 326, 5.9.2016 г.


title: Дело C-25/13: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado Contencioso-Administrativo de Barcelona (Испания) на 21 януари 2013 г. — France Telecom España, SA/Diputación de Barcelona

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/15

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado Contencioso-Administrativo de Barcelona (Испания) на 21 януари 2013 г. — France Telecom España, SA/Diputación de Barcelona
   (Дело C-25/13)
   2013/C 108/31
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado Contencioso-Administrativo número 17 de Barcelona

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: France Telecom España, SA

      Ответник: Diputación de Barcelona

      Преюдициални въпроси

               1.

               Дали ограничението на приложимостта на таксите по член 13 от Директивата (1) за разрешението единствено до собствениците на телекомуникационни мрежи, както е тълкувано в Решението на Съда на ЕС от 12 юли 2012 г. (2), може да бъде разширено така, че да обхване всяко друго възнаграждение или насрещна престация, които собствениците на обществени или частни имоти могат да получат срещу изграждането в техните земи или обекти на съоръжения на телекомуникационните мрежи?

               2.

               Дали подобни възнаграждения и задължените да ги платят лица се определят от националното право на държавата?

      (1)  Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“), ОВ L 108, стр. 21, Специално издание на български език глава 13, том 35, стр.183.

      (2)  Решение на Съда (четвърти състав) по съединени дела C-55/11, C-57/11 и C-58/11, все още непубликувано в Сборника.


title: Дело T-88/12: Жалба, подадена на 20 февруари 2012 г. — Charron Inox и Almet/Съвет

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/32

         Жалба, подадена на 20 февруари 2012 г. — Charron Inox и Almet/Съвет
   (Дело T-88/12)
   2012/C 109/65
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Charron Inox (Марсилия, Франция) и Almet (Satolas-et-Bonce, Франция) (представител: P.-O. Koubi-Flotte, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               главно искане — да отмени Регламент (ЕС) № 1331/2011 на Съвета от 14 декември 2011 година, тъй като не е обоснован с достатъчно икономически данни;

               —

               искане при условията на евентуалност — да отмени член 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1331/2011 на Съвета от 14 декември 2011 година, предвиждащ окончателно събиране на вече събрано временно антидъмпингово мито, тъй като нарушава принципа на оправдани правни очаквания;

               —

               искане при условията на евентуалност спрямо предходното искане — да установи, че Европейският съюз носи извъндоговорна отговорност поради обстоятелството, че е предвидил незабавно прилагане на уредба за събиране на мито, която предвид регулираната област би трябвало предварително да се оповести на засегнатите икономически оператори в разумен срок, който да е достатъчен, за да им позволи да направят с достатъчна правна сигурност икономическите си избори;

               —

               във всички случаи, да постанови възстановяване и/или обезщетяване на дружествата жалбоподатели в следните размери:

                           —

                           89 402,15 EUR за вредите, които дружество CHARRON INOX е претърпяло вследствие на плащането на спорните антидъмпингови мита;

                           —

                           375 493 EUR за вредите, които дружество ALMET — LE METAL CENTRE е претърпяло вследствие на плащането на спорните антидъмпингови мита;

                           —

                           58 594 EUR за вредите, които дружество CHARRON INOX и дружество ALMET — LE METAL CENTRE са претърпели съвместно вследствие на плащането на спорните антидъмпингови мита, като двете дружества CHARRON INOX и ALMET — LE METAL CENTRE следва да се споразумеят помежду си за разпределянето на посочената сума;

                           —

                           57 883,18 EUR за вредите, които дружество CHARRON INOX е претърпяло поради необходимостта да договори по-неизгодни условия с индийските доставчици;

                           —

                           66 578,14 EUR за вредите, които дружество ALMET — LE METAL CENTRE е претърпяло поради необходимостта да договори по-неизгодни условия с индийските доставчици.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основни доводи, които жалбоподателите изтъкват в подкрепа на жалбата си за отмяна на Регламента за налагане на окончателно антидъмпингово мито и за окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои видове безшевни тръби от неръждаема стомана с произход от Китайската народна република (1), по същество са идентични или сходни с тези, на които те са се позовали по дело T-445/11, Charron Inox и Almet/Комисия (2), свързано с налагането на временно антидъмпингово мито върху вноса на тези стоки (3).

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 1331/2011 на Съвета от 14 декември 2011 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и за окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои видове безшевни тръби от неръждаема стомана с произход от Китайската народна република (ОВ L 336, стр. 6).

      (2)  ОВ C 290, 2011 г., стр. 18.

      (3)  Регламент (ЕС) № 627/2011 на Комисията от 27 юни 2011 година за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на някои видове безшевни тръби от неръждаема стомана с произход от Китайската народна република (ОВ L 169, стр. 1).


title: Дело T-608/13: Решение на Общия съд от 13 май 2015 г. — easyGroup IP Licensing/СХВП — Tui („easyAir-tours“) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „easyAir-tours“ — По-ранна национална фигуративна марка „airtours Ticket Factory“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Липса на сходство между знаците — Липса на вероятност от объркване — Правомощие за изменение — Член 65, параграф 3 от Регламент № 207/2009)

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/32

         Решение на Общия съд от 13 май 2015 г. — easyGroup IP Licensing/СХВП — Tui („easyAir-tours“)
   (Дело T-608/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „easyAir-tours“ - По-ранна национална фигуративна марка „airtours Ticket Factory“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Липса на сходство между знаците - Липса на вероятност от объркване - Правомощие за изменение - Член 65, параграф 3 от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 213/54)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: easyGroup IP Licensing Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: J. Day и K. Osgerby, solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Tui AG (Хановер, Германия) (представител: D. von Schultz, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 5 септември 2013 г. (преписка R 1029/2012-1), във връзка с производство по възражение между Tui AG и easyGroup IP Licensing Ltd.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 5 септември 2013 г. (преписка R 1029/2012-1).

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               СХВП понася направените от него разноски, както и разноските, направени от easyGroup IP Licensing Ltd.

               4)

               Tui AG понася направените от него разноски.

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г.


title: Дело T-614/11: Определение на Общия съд от 27 април 2016 г. — GDC Engineering/Комисия

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/35

         Определение на Общия съд от 27 април 2016 г. — GDC Engineering/Комисия
   (Дело T-614/11) (1)

   (2016/C 222/43)
   Език на производството: немски
   Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 39, 11.2.2012 г.


title: Дело C-376/13: Иск, предявен на 2 юли 2013 година — Европейска комисия/Република България

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/23

         Иск, предявен на 2 юли 2013 година — Европейска комисия/Република България
   (Дело C-376/13)
   2013/C 252/39
   Език на производството: български

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun, Г. Колева, L Malferrari)

      Ответник: Република България

      Искания

   Европейската комисия счита, че Съдът следва:

               —

               да установи, че като ограничава съгласно § 5а, алинеи 1 и 2 от ПЗР на ЗЕС до две броя на предприятията, на които може да бъде предоставен радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване и на които се издава разрешение да предоставят съответната електронна съобщителна услуга (като потенциално тези предприятия са можели да бъдат до пет), Република България не е изпълнила задълженията си съгласно изискванията на член 2, параграф 1 от Директивата относно конкуренцията;

               —

               да установи, че като забранява съгласно член 47а, алинеи 1 и 2 и член 48, ал. 3 от ЗЕС на предприятия — доставчици на телевизионно съдържание, чиито програми не се излъчват в Република България и свързаните с тях лица, да участват в конкурсните процедури за предоставяне на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване и да предоставят съответните, Република България не е изпълнила задълженията си съгласно изискванията на член 2, параграф 2 и член 4, параграф 2 от Директивата относно конкуренцията, на член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение и член 9, параграф 1 от Рамковата директива;

               —

               да установи, че като забранява съгласно член 48, параграф 5 от ЗЕС на притежатели на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване да строят електронни съобщителни мрежи за излъчване на радио- и телевизионни програми, Република България не е изпълнила задълженията си съгласно изискванията на член 2, параграф 2 и член 4, параграф 2 от Директивата относно конкуренцията, на член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение и член 9, параграф 1 от Рамковата директива.

               —

               да осъди Република България за заплати съдебните разноски.

      Правни основания и главни доводи

   Европейската Комисия твърди, че Република България не е изпълнила задълженията си съгласно изискванията на член 2 параграфи 1 и 2 и член 4, параграф 2 от Директива 2002/77/ЕО (1) на Комисията от 16 септември 2002 г. относно конкуренцията на пазарите на електронни съобщителни мрежи („Директива относно конкуренцията“), член 7, параграф 3 от Директива 2002/20/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива относно разрешението“) и член 9, параграф 1 от Директива 2002/21/ЕО (3) на Европейския парламент и Съвета от 7 март 2002 г. относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги („Рамкова Директива“).

               —

               Република България не е изпълнила изискването на член 2, параграф 1 от Директивата относно конкуренцията, според който Държавите-членки не могат да предоставят, нито да запазят изключителни или специални права за изграждането и/или експлоатацията на електронни съобщителни мрежи или за предоставянето на електронни съобщителни услуги. Посредством законодателен акт, Република България е ограничила до две броя на предприятията на които да бъде издадено разрешение за ползване на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване (като потенциално е можело да бъдат до пет) и които да осъществяват услуги като мултиплекс оператори на територията ѝ. Това е било направено на базата на критерии, които са били непропорционални и не са били обективни. По този начин Република България е създала специални права за осъществяването на тези електронни съобщителни услуги.

               —

               Република България не е изпълнила изискванията на член 2 параграф 2 и член 4, параграф 2 от Директивата относно конкуренцията, член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение и член 9, параграф 1 от Рамковата Директива, според които радиочестотите за осъществяване на електронни съобщителни услуги трябва да бъдат предоставяни на базата на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии. Република България е определила критерии за участие в конкурсни процедури за предоставяне на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване, които не са били пропорционални на преследваните цели; посредством приемането на критерии за предоставянето на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване, които не са били пропорционални и по този начин са могли да попречат на редица предприятия да участват в тези конкурсни процедури, Република България не е изпълнила задължението си по член 2, параграф 2 от Директивата относно конкуренцията да гарантира правото на всяко предприятие да предоставя електронни съобщителни услуги.

      (1)  OB L 249, стр. 21; Специално българско издание: глава 8, том 1, стр. 132

      (2)  OB L 108, стр. 21; Специално българско издание: глава 13, том 35, стр. 183

      (3)  OB L 108, стр. 33; Специално българско издание: глава 13, том 35, стр. 195


title: Дело C-587/12 P: Решение на Съда (втори състав) от 7 ноември 2013 г. — Италианска република/Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Навлизане на предприятие в определени трети страни — Заеми с намалени лихвени проценти — Решение, с което помощите се обявяват за частично несъвместими с общия пазар и се разпорежда тяхното възстановяване — Решение, прието след отмяната на първоначалното решение относно същата процедура от Общия съд — Изпълнение на решение на Общия съд)

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/16

         Решение на Съда (втори състав) от 7 ноември 2013 г. — Италианска република/Европейска комисия
   (Дело C-587/12 P) (1)

   (Обжалване - Държавни помощи - Навлизане на предприятие в определени трети страни - Заеми с намалени лихвени проценти - Решение, с което помощите се обявяват за частично несъвместими с общия пазар и се разпорежда тяхното възстановяване - Решение, прието след отмяната на първоначалното решение относно същата процедура от Общия съд - Изпълнение на решение на Общия съд)
   2014/C 9/24
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci и D. Grespan)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решение на Общия съд (пети състав) от 27 септември 2012 г. по дело Италия/Комисия (T-257/10), с което Общият съд отхвърля искане за отмяна на Решение 2011/134/ЕС на Комисията от 24 март 2010 г. относно държавна помощ, приведена в изпълнение от Италия в полза на Wam SpA (ОВ L 57, 2011 г., стр. 29) — Задължение за мотивиране — Принцип на състезателност —Сила на пресъдено нещо — Принцип на пропорционалност — Регламент de minimis

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Италианската република да понесе направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 63, 2.3.2013 г.


title: Дело T-289/09: Жалба, подадена на 24 юли 2009 г. — Omnicare/СХВП — Astellas Pharma (по-рано Yamanouchi Pharma) (OMNICARE CLINICAL RESEARCH)

text:
               10.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 244/7

         Жалба, подадена на 24 юли 2009 г. — Omnicare/СХВП — Astellas Pharma (по-рано Yamanouchi Pharma) (OMNICARE CLINICAL RESEARCH)
   (Дело T-289/09)
   2009/C 244/11
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Omnicare, Inc. (Covington, Съединени щати) (представител: M. Edenborough, Barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Astellas Pharma GmbH (по-рано Yamanouchi Pharma GmbH) (Heidelberg, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 май 2009 г. по преписка R 401/2008-4, и

               —

               да се присъдят на жалбоподателя съдебните разноски, възникнали във връзка с това обжалване пред Първоинстанционния съд.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „OMNICARE CLINICAL RESEARCH“ за услуги от клас 42

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Марка „OMNICARE“ за услуги от класове 35, 41 и 42, регистрирана в Германия

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: Отменя обжалваното решение и отхвърля заявката за марка на Общността

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че: а) съответните марки били сходни; б) марката, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението, била реално използвана; в) услугите, за които реално използване е доказано, били сходни; и г) следователно съществувала вероятност от объркване на съответните марки.


title: Съединени дела T-678/15 и T-679/15: Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Novartis/EUIPO (Изображение на сив полумесец и изображение на зелен полумесец) (Марка на Европейския съюз — Заявки за регистрация на фигуративни марки на Европейския съюз, представляващи изображение на сив полумесец и изображение на зелен полумесец — Абсолютно основание за отказ — Отличителен характер — Простота на знака — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/32

         Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Novartis/EUIPO (Изображение на сив полумесец и изображение на зелен полумесец)
   (Съединени дела T-678/15 и T-679/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявки за регистрация на фигуративни марки на Европейския съюз, представляващи изображение на сив полумесец и изображение на зелен полумесец - Абсолютно основание за отказ - Отличителен характер - Простота на знака - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009))
   (2017/C 038/44)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Novartis AG (Базел, Швейцария) (представител: M. Zintler, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: H. Kunz и S. Hanne)

      Предмет

   Две жалби срещу решенията на пети апелативен състав на EUIPO от 23 септември 2015 г. (по преписки R 78/2015-5 и R 89/2015-5) относно заявки за регистрация на два фигуративни знака, представляващи изображение на сив полумесец и изображение на зелен полумесец като марки на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отменя решенията на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 23 септември 2015 г. (по преписки R 78/2015-5 и R 89/2015-5).

               2)

               Уважава жалбите, подадени от Novartis AG пред посочения апелативен състав.

               3)

               Осъжда EUIPO да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 90, 7.3.2016 г.


title: Дело T-377/06: Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — Comap/Комисия

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/28

         Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — Comap/Комисия
   (Дело T-377/06)
   (2007/C 42/49)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Comap SA (Лион, Франция) [представители: A. Wachsmann и C. Pommiès, адвокати]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението [C(2006) 4180 окончателен на Комисията от 20 септември 2006 г. по дело COMP/F-1/38.121 — Съединители], както и мотивите, които обосновават диспозитива, доколкото това решение санкционира Comap за периоди, различни от периода декември 1997 г. — март 2001 г., за който Comap не оспорва фактите, изложени от Комисията;

               —

               да се изменят членове 1 и 2, както и мотивите, които ги обосновават, чрез намаляване размера на глобата от 18,56 милиона EUR, наложена на Comap;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящия иск ищецът иска частична отмяна на Решение C(2006) 4180 окончателен на Комисията от 20 септември 2006 година относно процедура по прилагане на член 81 ЕО (COMP/F-1/38.121 — Съединители), отнасящо се до множество от съглашения и съгласувани практики на пазара на медните съединители и на съединителите от медни примеси, имащи за предмет определянето на цени, въвеждането на ценови листи и размер на намаления и отстъпки, установяването на механизми за координация на увеличенията на цените, разпределянето на национални пазари и на клиенти, както и обмяна на друга търговска информация, доколкото това решение санкционира Comap за периоди, различни от периода декември 1997 г. — март 2001 г., за който Comap не оспорва фактите, изложени от Комисията. Субсидиарно, той иска намаляване на наложената му с оспорваното решение глоба.
   В подкрепа на своя иск, ищецът изтъква следните основания.
   Най-напред, той твърди, че Комисията е нарушила член 81 ЕО и е допуснала фактически грешки, грешки при прилагането на правото, както и явни грешки при преценката, възприемайки, че твърдяното споразумение е продължило да действа след проверките на Комисията през март 2001 г., до април 2004 г.
   На второ място, ищецът претендира, че Комисията е нарушила член 81, параграф 1 ЕО и член 25 от Регламент (EO) № 1/2003 (1), като въпреки че не успяла да докаже наличието на антиконкурентна практика, не е признала че твърдяното нарушение е било прекъснато за период от 27 месеца, обхващащ времето от септември 1992 г. до декември 1994 г., вследствие на което, според ищеца, погасителната давност за фактите, осъществили се преди декември 1994 г., е изтекла към момента на започване на разследването на Комисията през януари 2001 г.
   Субсидиарно, ищецът твърди, че е налице нарушение на член 81, параграф 1, ЕО и на член 23, параграф 2 от Регламент (EO) № 1/2003, както и на насоките относно определянето на глобите (2) и на известието за сътрудничество (3), тъй като Комисията не е спазила правилата за определяне на санкциите. Той изтъква, че Комисията е нарушила принципа за пропорционалност и принципа за равно третиране, тъй като началният размер за определяне на глобата, определен спрямо Comap е прекомерен, според последното, в сравнение с началните размери, определени за останалите предприятия, които са санкционирани с оспорваното решение, въпреки че тяхното конкурентно положение е сходно с това, което ищецът има на пазара.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора, ОВ L 1, стр. 1.

      (2)  Насоки относно метода за определяне на размера на глобите, налагани съгласно член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 65, параграф 5 от Договора за ЕОВС, OB C 9, 1998 г., стр. 3.

      (3)  Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на глоби в случаите на картел, ОВ C 45, 2002 г., стр. 3.


title: Дело C-539/14: Преюдициално запитване от Sección Tercera de la Audiencia Provincial de Castellón (Испания), постъпило на 27 ноември 2014 г.  — Juan Carlos Sánchez Morcillo и María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/21

         Преюдициално запитване от Sección Tercera de la Audiencia Provincial de Castellón (Испания), постъпило на 27 ноември 2014 г. — Juan Carlos Sánchez Morcillo и María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
   (Дело C-539/14)
   (2015/C 026/25)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Castellón

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Juan Carlos Sánchez Morcillo и María del Carmen Abril García

      Ответник: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) във връзка с член 47, член 34, параграф 3 и член 7 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2) да се тълкува в смисъл, че не допуска процесуална разпоредба, като член 695, параграф 4 от испанския Закон за гражданското съдопроизводство, която, като урежда обжалването на съдебните актове, постановявани по възражения срещу принудително изпълнение върху ипотекирано или заложено имущество, допуска обжалване само на определението, с което принудителното производство се прекратява, обявява се за неприложима неравноправна клауза или се отхвърля възражение, основано на неравноправния характер на дадена клауза, в резултат на което продавачът или доставчикът взискател разполага с повече възможности да обжалва, отколкото потребителят длъжник?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).

      (2)  ОВ 2000 г., C 364, стр. 1.


title: Дело T-642/11 P: Жалба, подадена на 8 декември 2011 г. от Harald Mische срещу решението, постановено на 29 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-93/05 Mische/Парламент

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/30

         Жалба, подадена на 8 декември 2011 г. от Harald Mische срещу решението, постановено на 29 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-93/05 Mische/Парламент
   (Дело T-642/11 P)
   2012/C 49/55
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Harald Mische (Брюксел, Белгия) (представители: R. Holland, J. Mische и M. Velardo, lawyers)

      Други страни в производството: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решението на Съда на публичната служба от 29 септември 2011 г., постановено по дело F-93/05 Mische/Парламент, и доколкото е възможно, да постанови решение въз основа на по-рано изложените факти, и

               —

               да отмени Решението на Парламента от 4 октомври 2004 г. в частта му, в която се определя степента на жалбоподателя;

               —

               да осъди Парламента да заплати всички причинени вреди (включително вредите, нанесени на неговото кариерно развитие, законното и редовно трудово възнаграждение, неимуществените вреди, заедно с лихвите и т.н.);

               —

               да осъди Парламента да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство и в производството пред Съда на публичната служба.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага три правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               В рамките на първото си правно основание жалбоподателят твърди, че Съдът на публичната служба допуснал грешка като обявил жалбата за недопустима, поради това, че тя била подадена след изтичане на предвидения срок.

               2.

               В рамките на второто си правно основание жалбоподателят твърди, че Съдът на публичната служба допуснал грешка като обявил жалбата за недопустима, тъй като тя не предполагала никакво предимство за жалбоподателя, поради което същият нямал правен интерес за подаването ѝ.

               3.

               В рамките на третото си правно основание жалбоподателят твърди, че Съдът на публичната служба допуснал грешка, като не се произнесъл по съществото на жалбата, по-конкретно относно твърдението за нарушение на член 41, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз и/или на член 5, параграф 5 от Правилника за длъжностните лица (1).

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 723/2004 на Съвета от 22 март 2004 година за изменение на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности и Условията за работа на другите служители на Европейските общности (ОВ L 124, стр. 1).


title: Дело T-180/11: Определение на Общия съд от 23 октомври 2012 г. — Chivas/СХВП — Glencairn Scotch Whisky (CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               22.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/21

         Определение на Общия съд от 23 октомври 2012 г. — Chivas/СХВП — Glencairn Scotch Whisky (CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY)
   (Дело T-180/11) (1)

   (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
   2012/C 399/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Chivas Holdings (IP) Ltd (Paisley, Renfrewshire, Обединено кралство) (представител: адв. A. Carboni)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Глазгоу, Обединено кралство) (представител: K. Lumsdaine, solicitor)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 12 януари 2011 г. (преписка R 1262/2010-1) относно производство по възражение между Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd и Chivas Holdings (IP) Ltd.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да понесат направените от тях съдебни разноски, както и, всяка от тези страни да заплати половината от разноските, направени от ответната страна.

      (1)  ОВ C 152, 21.5.2011 г.