title: Дело C-327/06: Решение на Съда (осми състав) от 1 ви март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република (Неизпълнение на задължение от държава-членка — Директива 2002/14/ЕО — Създаване на обща рамка за информиране и консултиране на работниците и служителите в Европейската общност — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/14

         Решение на Съда (осми състав) от 1ви март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-327/06) (1)

   (Неизпълнение на задължение от държава-членка - Директива 2002/14/ЕО - Създаване на обща рамка за информиране и консултиране на работниците и служителите в Европейската общност - Липса на транспониране в определения срок)
   (2007/C 95/24)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности [представители: J. Enegren и L. Pignataro]

      Ответник: Италианска република [представители: I. Braguglia; M. Massella Ducci Teri, адвокат]
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на всички необходими разпоредби, за да се съобрази с Директива 2002/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2002 година за създаване на обща рамка за информиране и консултиране на работниците и служителите в Европейската общност — Съвместна декларация на Европейския парламент, Съвета и Комисията относно представителството на работниците и служителите (ОВ L 80, стр. 29. Специално издание 2007 г., глава 05, том 06, стр. 120)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приела в предвидения срок законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими, за да се съобрази с Директива 2002/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2002 година за създаване на обща рамка за информиране и консултиране на работниците и служителите в Европейската общност, Италианската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от тази директива.

               2)

               Италианската република се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 224, 16.9.2006 г.


title: Дело T-201/16: Иск, предявен на/Жалба, подадена на 2 май 2016 г. — Soudal/Комисия

text:
               27.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/27

         Иск, предявен на/Жалба, подадена на 2 май 2016 г. — Soudal/Комисия
   (Дело T-201/16)
   (2016/C 232/36)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Soudal NV (Turnhout, Белгия) (представители: H. Viaene, B. Hoorelbeke, D. Gillet и F. Verhaegen, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да установи недопустимостта на жалбата за отмяна;

               —

               да отмени Решение на Европейската комисия от 11 януари 2016 г. относно схемата за държавна помощ под формата на освобождаване от облагане на извънредната печалба SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), прилагана от Белгия, за което белгийската държава е уведомила жалбоподателя на 23 февруари 2016 г.;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири снования.

               1.

               Първо основание: Нарушение на член 1, буква г) от Регламент № 2015/1589 (1), на член 107, параграф 1 ДФЕС и на член 296 ДФЕС, тъй като Комисията неоснователно квалифицирала спорната мярка като схема за помощи.
               Комисията нарушила член 1, буква г) от Регламент № 2015/1589 и член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като неоснователно квалифицирала спорната мярка като схема за помощи. Според Комисията спорната помощ не можело да бъде предоставена единствено на основание на член 185, параграф 2, буква б) от Wetboek van de inkomstenbelastingen 1992 (Кодекс за данъците върху доходите от 1992 г.), а били необходими допълнителни мерки за изпълнение с оглед на прилагането на тази разпоредба.

                           —

                           Комисията нарушила член 296 ДФЕС, тъй като мотивите ѝ съдържали противоречие. То се основавало на обстоятелството, че Комисията не посочвала защо при проверката на изпълнението на критерия за избирателност тя приела, че обвързващите данъчни становища не следвали пряко от член 185, параграф 2, буква б) от Wetboek van de inkomstenbelastingen 1992 ergäben, докато при проверката на наличието на схема за помощи Комисията приема, че посочената разпоредба не изисквала приемането на допълнителни мерки за изпълнение.

               2.

               Второ основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и на произтичащото от член 296 ДФЕС задължение за мотивиране, тъй като Комисията не преценила правилно, че е налице предимство и не приложила принципа на частния инвеститор.

                           —

                           Комисията не проверила дали спорната мярка за помощ действително водела до предоставяне на предимство по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС на предприятието бенефициент. Това изискване обаче било съществена предпоставка за наличието на държавна помощ, тъй като Комисията трябвало да я провери преди да може да установи наличието на държавна помощ, защото в противен случай би нарушила задължението си за мотивиране, следващо от член 296 ДФЕС.

                           —

                           При издаването на обвързващите данъчни становища на жалбоподателят белгийската държава действала като икономически оператор при условията на пазарна икономика. В това отношение белгийската държава инвестирала в жалбоподателя определена парична сума под формата на предоставеното данъчно облекчение, която, предвид поставените условия на жалбоподателя, можело да се очаква, че би имало атрактивна доходност от икономическа гледна точка. Тъй като принципът на частния инвеститор не предвиждал изключение, което Комисията да следва да прилага единствено по молба на заинтересованата държава членка, Комисията нарушила член 107, параграф 1 ДФЕС и задължението си за мотивиране, следващо от член 296 ДФЕС, тъй като пропуснала да провери дали било налице съответствие с принципът на частния инвеститор.

               3.

               Трето основание: нарушение на член 107, параграф ДФЕС и на следващото от член 296 ДФЕС задължението за мотивиране, тъй като Комисията не преценила правилно въпроса за избирателния характер на спорната мярка.

                           —

                           Член 185, параграф 2, буква б) от Wetboek van de inkomstenbelastingen 1992 и установеният в него режим на освобождаване от данъчно облагане на извънредната печалба е отворен за всички предприятия, които се намират в сравнима фактическа и правна ситуация и упражняват стопанска дейност, за която се отнася оспорваната мярка. Поради това оспорваната мярка не била ограничена за определени предприятия, които можело да бъдат определени въз основата на специфични признаци и затова тази мярка не била избирателна по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

                           —

                           Комисията допуснала явна грешка в преценката, като приела, че освобождаването от данъчно облагане на извънредната печалба не било част от референтната схема. В резултат на определени синергии и икономии от мащаба и при прилагането на принципа за сключването на сделки при пазарни условия освобождаването от данъчно облагане на извънредната печалба било съществена част от мерките, чрез които се определял общия размер на облагаемите доходи и поради това не можело да се разглежда като водещо до избираемост отклонение от референтната схема.

                           —

                           Комисията не можела да докаже твърдението, че Belgische Rulingcommissie (Решаващият орган на Службата, издаваща обвързващи данъчни становища) приложила неправилно принципа за сключването на сделки при пазарни условия при прилагането на член 185, параграф 2, буква б) от Wetboek van de inkomstenbelastingen 1992. Изтъкнатите от Комисията доводи не били последователни; въпреки че в това отношение били съобразени важни обстоятелства, те си противоречали или им липсвала необходимата последователност.

               4.

               Четвърто основание: със задължението за възстановяване се нарушавал принципът на правна сигурност.

      (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ 2015, L 248, стр. 9).


title: Дело C-405/07 P: Жалба, подадена на 3 септември 2007 г. от Кралство Нидерландия срещу решението, постановено на 27 юни 2007 г. от Първоинстанционния съд (четвърти състав) по дело T-182/06, Кралство Нидерландия/Комисия на Европейските общности

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/33

         Жалба, подадена на 3 септември 2007 г. от Кралство Нидерландия срещу решението, постановено на 27 юни 2007 г. от Първоинстанционния съд (четвърти състав) по дело T-182/06, Кралство Нидерландия/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-405/07 P)
   (2007/C 269/57)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: D.J.M. de Grave и C.M. Wissels, gemachtigden)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение,

               —

               да се върне делото на Първоинстанционния съд, за да се произнесе той по същество по останалите основания на иска,

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания:
   Жалбоподателят посочва като първо основание, че Първоинстанционният съд е тълкувал неправилно задължението за полагане на дължима грижа, както и задължението за мотивиране на актовете по член 253 ЕО, като е постановил, че не е налице нарушение на посочените задължения от страна на Комисията, в случай че в нейното решение не са били взети предвид релевантни документи, предоставени от засегната държава-членка своевременно преди приемане на спорното решение (1), без това обстоятелство да бъде по-обстойно мотивирано.
   Като второ основание жалбоподателят посочва, че Първоинстанционният съд е приложил неправилни правни критерии при разглеждането на въпроса относно наличието на специфичен проблем по смисъла на член 95, параграф 5 ЕО като е приел, че:

               (i)

               наличието на специфичен проблем във връзка с качеството на въздуха трябва да се преценява само въз основа на критериите в Директива 1999/30/ЕО (2), без при това да са от значение невъзможността на държава-членка да приема разпоредби, за да предотврати трансграничното замърсяване, и критерии като значителната гъстота на населението, оживеност на движението по пътищата в много области и местонахождението на жилищни райони по продължението на пътни артерии, и че

               (ii)

               не може да става въпрос за специфичен проблем в посочения по-горе смисъл, след като много малък брой държави-членки също са засегнати от проблема за качеството на въздуха.

      (1)  Решение 2006/373/ЕО на Комисията от 3 май 2006 година относно проект на национални разпоредби, за който Кралство Нидерландия е отправило уведомление съгласно член 95, параграф 5 от Договора за ЕО и за определяне на пределни емисионни стойности за прахови частици от превозните средства с дизелов двигател (ОВ L 142, стр. 16).

      (2)  Директива 1999/30/ЕО на Съвета от 22 април 1999 г. относно пределно допустимите стойности за серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, прахови частици и олово в околния въздух (ОB L 163, стр. 41).


title: Дело T-410/06: Иск, предявен на 21 декември 2006 г. — Foshan City Nanhai Golden Step Industrial/Съвет на Европейския съюз

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/40

         Иск, предявен на 21 декември 2006 г. — Foshan City Nanhai Golden Step Industrial/Съвет на Европейския съюз
   (Дело T-410/06)
   (2007/C 42/70)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Foshan City Nanhai Golden Step Industrial Co. Ltd (Хонг Конг, Китай) [представители: I. Mac Vay, solicitor, R. Thompson, QC и K.Beal, barrister]

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета в частта, която се отнася до ищеца;

               —

               да се осъди Съвета да заплати разноските на ищеца по това производство.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящият иск ищецът търси отмяната на оспорвания регламент в съответствие с член 230 ЕО, тъй като той налага окончателни антидъмпингови мита върху неговия износ за Европейския съюз.
   Ищецът изтъква четири правни основания в подкрепа на своите искания:

               —

               Ищецът твърди, че направеното от Комисията изчисление на границата на печалбата, която да се използва за определяне на нормалната стойност за ищеца въз основа на конструираната стойност, е опорочено от явна грешка в оценката и/или нарушава неговото право на защита.

               —

               По-нататък ищецът твърди, че Комисията е нарушила изискванията на член 3 от Базовия регламент и/или е допуснала явна грешка в оценката, тъй като не е взела предвид важна информация относно структурата на пазара и в частност важната роля, която играят независимите посредници при доставката на продукти, произведени от ищеца.

               —

               Според ищеца Комисията е нарушила също член 20 от Базовия регламент и/или съществени процесуални изисквания и/или неговото право на защита, тъй като не е извършила надлежно разгласяване по отношение на ищеца за значителното изменение на окончателните мерки, предложени от нея между 7 юли и 28 юли 2006 г.

               —

               Накрая, ищецът поддържа, че оспорваният регламент е опорочен също от явна грешка в оценката на размера и продължителността на увреждането, въз основа на които е определена имуществената вреда и са му наложени мита.


title: Дело F-158/12: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 25 септември 2013 г. — Marqués/Комисия (Публична служба — Договорно нает служител — Назначаване — Покана за изразяване на интерес EPSO/CAST/02/2010 — Условия за назначаване — Подходящ професионален опит — Отхвърляне на молбата за назначаване)

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/51

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 25 септември 2013 г. — Marqués/Комисия
   (Дело F-158/12) (1)

   (Публична служба - Договорно нает служител - Назначаване - Покана за изразяване на интерес EPSO/CAST/02/2010 - Условия за назначаване - Подходящ професионален опит - Отхвърляне на молбата за назначаване)
   2013/C 325/81
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Éric Marques (Енери, Франция) (представители: A. Salerno и B. Cortese, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля подадената от служба „Инфраструктура и логистика“ в Люксембург молба за назначаване на жалбоподателя като договорно нает служител във функционална група III, и искане за обезщетение за претърпените имуществени вреди

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на Европейската комисия от 6 март 2012 г., с което се отказва назначаването на г-н Marques като договорно нает служител във функционална група III.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и тези на г-н Marques.

      (1)  ОВ C 86, 23.3.2013 г., стр. 30


title: Решение на Съда от 2 юни 2016 година по дело E-24/15 — Walter Waller/Liechtensteinische Invalidenversicherung (Координация на системите за социална сигурност — член 87, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 987/2009 — Обвързващо действие на медицинските заключения)

text:
               2.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 66/31

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 2 юни 2016 година
   по дело E-24/15
   Walter Waller/Liechtensteinische Invalidenversicherung
   (Координация на системите за социална сигурност — член 87, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 987/2009 — Обвързващо действие на медицинските заключения)
   (2017/C 66/10)
   По дело E-24/15, Walter Waller/Liechtensteinische Invalidenversicherung — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от Княжеския апелативен съд (Fürstliches Obergericht), относно тълкуването на член 87, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 2 юни 2016 г. решение, чийто диспозитив гласи:

               1.

               Член 87, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 987/2009 не допуска институцията длъжник да оспорва медицинските заключения на институцията по място на престой или пребиваване в административното производство.

               2.

               Обвързващото действие, посочено в член 87, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 987/2009, се прилага в съдебното производство, следващо административното производство пред институцията длъжник в случай като този по настоящото дело.


title: Дело T-353/10: Жалба, подадена на 31 август 2010 г. — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Комисия

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/55

      Жалба, подадена на 31 август 2010 г. — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Комисия
      (Дело T-353/10)
      ()
      (2010/C 288/102)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro Α.Ε. (Атина, Гърция) (представител: адв. E. Tzannini)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да уважи настоящата жалба;

                  —

                  да отмени оспорваното дебитно известие;

                  —

                  да вземе под внимание неговите доводи, ако прецени, че описаните в писменото му становище от 5 ноември 2009 г. суми следва да бъдат възстановени;

                  —

                  да отмени обжалвания акт и в частта му относно третия транш, който не е бил преведен;

                  —

                  да компенсира подлежащите евентуално на възстановяване суми с тези от третия транш, които така и не са били преведени и чието плащане е висящо в продължение вече на пет години;

                  —

                  да се приеме, че настоящата жалба съставлява акт, който прекъсва течението на погасителната давност за правото на плащане на третия транш;

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на решението на Комисията, което се съдържа в дебитно известие № 3241007362 от 22 юли 2010 г. и което е свързано с участието на жалбоподателя в Изследователска програма № 507760 DICOEMS и с изпълнение на резултатите от финансов одит № 09-BA74-028.
      В подкрепа на своите доводи жалбоподателят изтъква следните правни основания:

                  —

                  нарушения на общия принцип на правото, съгласно който акт, който би могъл да има неблагоприятни последици, трябва да съдържа мотиви, за да е възможно да бъде упражнен контрол за законосъобразност на мотивите, като се има пред вид, че обжалваното дебитно известие не съдържа никакви мотиви;

                  —

                  грешка в преценката на фактите, доколкото ответникът не е възприел доказателствата и по-конкретно документите, в които са отбелязани изработените часове, които жалбоподателят е представил с писменото си становище от 5 ноември 2009 г.;

                  —

                  грешка в прилагането на правото и липса на мотиви, тъй като ответникът не е взел пред вид фактическите доводи на жалбоподателя и ги е отхвърлил по начин, който представлява злоупотреба, без да излага мотиви;

                  —

                  нарушение на принципа на добросъвестност и на оправдани правни очаквания, като се има пред вид, че ответникът е допуснал злоупотреба, като все още, пет години след приключване на програмата, не е превел на жалбоподателя последния транш от програмата и е обезсмислил целия му труд.


title: Дело T-383/13: Определение на Общия съд от 23 април 2015 г. — Chatzianagnostou/Съвет и др. (Жалба за отмяна — Обща външна политика и политика на сигурност — Командирован национален експерт към мисията Eulex Kosovo — Решения на ръководител на мисия относно дисциплинарни наказания)

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/31

         Определение на Общия съд от 23 април 2015 г. — Chatzianagnostou/Съвет и др.
   (Дело T-383/13) (1)

   ((Жалба за отмяна - Обща външна политика и политика на сигурност - Командирован национален експерт към мисията Eulex Kosovo - Решения на ръководител на мисия относно дисциплинарни наказания))
   (2015/C 205/41)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Antonios Chatzianagnostou (Серес, Гърция) (представител: C. Makris, адвокат)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Kyriakopoulou, A. Vitro и M. Bauer); Европейска комисия (представители: J. Currall, A.-C. Simon и M. Konstantinidis); и Eulex Kosovo (Прищина, Косово) (представители: B. Borchardt, подпомаган от D. Fouquet, адвокат)

      Предмет

   Искане за отмяна на решения от 10 май 2013 г. по дисциплинарни производства № 02/2013 и № 06/2013, образувани от ръководителя на мисията Eulex Kosovo.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Г-н Antonios Chatzianagnostou понася направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Съвета на Европейския съюз, Европейската комисия и Eulex Kosovo.

      (1)  ОВ C 313, 26.10.2013 г.


title: Дело F-11/13: Жалба, подадена на 4 февруари 2013 г. — ZZ/ЕСВД

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/29

         Жалба, подадена на 4 февруари 2013 г. — ZZ/ЕСВД
   (Дело F-11/13)
   2013/C 123/52
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen и E. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)

      Предмет на спора

   Отмяна на решението за преместването на жалбоподателя на длъжност с място на работа в седалището на ЕСВД и за освобождаването му от заеманата длъжност в една от делегациите на ЕС.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението от 8 март 2012 г. за преместването на жалбоподателя, считано от 1 септември 2012 г., на длъжност с място на работа в седалището на службата и за предсрочното му освобождаване от заеманата до този момент длъжност,

               —

               ЕСВД да бъде осъдена да заплати разликата между предишното възнаграждение на жалбоподателя и възнаграждението, което получава след връщането му на работа в седалището на службата на 1 септември 2012 г., за периода до 1 септември 2013 г., когато вече би било възможно да бъде преместен в седалището на службата като част от ротацията на ръководителите на делегации,

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени решението, с което се отхвърля административната му жалба от 24 октомври 2012 г.,

               —

               ЕСВД да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-505/15: Жалба, подадена на 2 септември 2015 г. — Унгария/Комисия

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/47

         Жалба, подадена на 2 септември 2015 г. — Унгария/Комисия
   (Дело T-505/15)
   (2015/C 381/57)
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Жалбоподател: Унгария (представители: M.Z. Fehér, G. Koós и A. Pálfy)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени частично Решение за изпълнение (ЕС) C(2015) 4076 на Комисията от 22 юни 2015 г., с което се изключват от финансиране от страна на Европейския съюз някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), доколкото във връзка с проверката за кръстосано спазване това решение изключва от финансиране, по отношение на Унгария, сума от 6 3 24  349,33 EUR.

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят възразява срещу констатациите на Комисията.
   В това отношение по мнение на жалбоподателя Комисията е посочила, че с оглед на основните принципи, които уреждат контрола за допустимост, следва да се приеме, че както неналожените санкции за липса на провеждане или за неправилно провеждане на проверките на място за кръстосано спазване (правни изисквания за управление и добри земеделски и екологични условия), така и санкциите, които са предвидени в нормативната уредба, но не са разубеждаващи било защото не са наложени или защото са неправилно наложени, представляват много тежки пропуски при упражняването на контрол. Комисията добавила, че в т.нар. „маловажни“ случаи по смисъла на член 24, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009 унгарските власти приложили допустими отклонения, вследствие от което нито били наложени санкции, нито били отчетени, в разрез с предвиденото от законодателството на Съюза, аспектите на общественото здраве и здравето на животните.


title: Дело T-2/17: Жалба, подадена на 3 януари 2017 г. — J.M.-E.V. e hijos/EUIPO — Masi („MASSI“)

text:
               27.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/37

         Жалба, подадена на 3 януари 2017 г. — J.M.-E.V. e hijos/EUIPO — Masi („MASSI“)
   (Дело T-2/17)
   (2017/C 063/48)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: J.M.-E.V. e hijos, SRL (Granollers, Испания) (представители: M. Ceballos Rodríguez и J. Güell Serra, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Alberto Masi (Милано, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MASSI“ — марка на Европейския съюз № 414 086

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 4 октомври 2016 г. (поправено с решение от 3 ноември 2016 г.) по преписка R 793/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отхвърли молбата на Alberto Masi за обявяване на недействителност на марка на Европейския съюз № 41408 „MASSI“ за клас 12,

               —

               да осъди EUIPO и другата страна в производството пред EUIPO, в случай, че встъпи в производството, да заплатят съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 53, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (res judicata),

               —

               неприлагане на член 53, параграф 1, буква a) във връзка с член 8, параграф 2, буква в) oт Регламент № 207/2009.


title: Дело C-538/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Liège (Белгия) на 19 ноември 2010 г. — Richard Lebrun, Marcelle Howet/État belge — SPF Finances (Белгийска държава — Обществена федерална служба Финанси)

text:
               5.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/4

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Liège (Белгия) на 19 ноември 2010 г. — Richard Lebrun, Marcelle Howet/État belge — SPF Finances (Белгийска държава — Обществена федерална служба Финанси)
   (Дело C-538/10)
   2011/C 38/04
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Liège (Белгия)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Richard Lebrun, Marcelle Howet

      Ответник: État belge — SPF Finances (Белгийска държава — Обществена федерална служба Финанси)

      Преюдициален въпрос

   Член 6 от дял I „Общи разпоредби“ от Договора от Лисабон от 13 декември 2007 г. за изменение на подписания в Маастрихт на 7 февруари 1992 г. Договор за Европейския съюз и влязъл в сила от 1 декември 2009 г. (който в голямата си част възпроизвежда разпоредбите, съдържащи се в член 6 от дял I от Договора за Европейския съюз, подписан в Маастрихт на 7 февруари 1992 г., влязъл в сила на 1 ноември 1993 г.), както и член 234 (предишен член 177) от Договора за създаване на Европейската общност (Договор за ЕО) от 25 март 1957 г., от една страна, и/или, от друга страна, член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз от 7 декември 2000 г. допускат ли национален закон като Закона от 12 юли 2009 г. за изменение на член 26 от специалния Закон от 6 януари 1989 г. за Арбитражния съд да налага изискване за отправяне на предварително запитване до Конституционния съд, когато национален съд установи, че данъчно задължен гражданин е лишен от ефективна съдебна защита, гарантирана от инкорпорирания в общностното право член 6 на Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, по силата на друг национален закон, а именно член 2 от Закона от 24 юли 2008 г., без да може този съд да осигури непосредствено пряката приложимост на общностното право към отнесения до него правен спор и да упражни контрол за съответствие, след като Конституционният съд е прогласил съвместимостта на националния закон с гарантираните в дял II от Конституцията основни права?


title: Дело C-573/12: Преюдициално запитване, отправено от Förvaltningsrätten i Linköping (Швеция) на 6 декември 2012 г. — Ålands Vindkraft AB/Energimyndigheten

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/16

         Преюдициално запитване, отправено от Förvaltningsrätten i Linköping (Швеция) на 6 декември 2012 г. — Ålands Vindkraft AB/Energimyndigheten
   (Дело C-573/12)
   2013/C 38/23
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Förvaltningsrätten i Linköping

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ålands Vindkraft AB

      Ответник: Energimyndigheten

      Преюдициални въпроси

               1.

               Шведската система за сертифициране на електроенергията е национална схема за подпомагане, която изисква доставчиците на електроенергия и определени потребители на електроенергия в държавата членка да купят сертификат за електроенергия, съответстващ на определен дял от техните продажби или потребление, без да е налице изрично изискване и да купят електроенергия от същия източник. Сертификатът за електроенергия се издава от шведската държава и доказва, че е произведена възобновяема електроенергия в определен размер. Производителите на електроенергия, получена от възобновяеми източници, си набавят чрез продажбата на сертификата за електроенергия допълнителен приход към дохода от произведената от тях електроенергия. Член [2, буква к)] и член 3, параграф 3 от Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (1) следва ли да се тълкуват в смисъл, че позволяват на държава членка да прилага национална схема за подпомагане като горепосочената, в която могат да участват само производители, разположени на територията на тази страна, и в резултат на която тези производители имат икономическо предимство пред производители, на които не може да бъде предоставен сертификат за електроенергия?

               2.

               Може ли с оглед на член 34 [ДФЕС] система като описаната в първия въпрос да представлява количествено ограничение на вноса или мярка, имаща равностоен ефект?

               3.

               При утвърдителен отговор на втория въпрос, може ли такава система при все това да бъде съвместима с член 34 [ДФЕС] предвид целта ѝ да насърчава производството на електроенергия от възобновяеми енергийни източници?

               4.

               Релевантен ли е за преценката на горните въпроси фактът, че ограничаването на схемата за подпомагане само за националните производители не е изрично предвидено в националния закон?

      (1)  ОВ L 140, стр. 16.


title: Дело C-6/14: Решение на Съда (първи състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG/Fridolin Santer (Преюдициално запитване — Регламент (ЕО) № 785/2004 — Въздушни превозвачи и оператори на въздухоплавателни средства — Застраховки — Изисквания — Понятия за „пътник“ и за „дежурен член на екипаж“ — Хеликоптер — Транспортиране на експерт по взривяване на лавини — Вреда, претърпяна по време на полет при изпълнение на служебни задължения — Обезщетение)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/18

         Решение на Съда (първи състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG/Fridolin Santer
   (Дело C-6/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) № 785/2004 - Въздушни превозвачи и оператори на въздухоплавателни средства - Застраховки - Изисквания - Понятия за „пътник“ и за „дежурен член на екипаж“ - Хеликоптер - Транспортиране на експерт по взривяване на лавини - Вреда, претърпяна по време на полет при изпълнение на служебни задължения - Обезщетение))
   (2015/C 138/23)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG

      Ответник: Fridolin Santer

      Диспозитив

               1)

               Член 3, буква ж) от Регламент (ЕО) № 785/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно застрахователните изисквания за въздушни превозвачи и оператори на въздухоплавателни средства трябва да се тълкува в смисъл, че лице, пътуващо в хеликоптер, стопанисван от въздушен превозвач от Общността, превозвано на основание на договор, сключен между работодателя му и този въздушен превозвач, за да изпълни конкретна задача, като разглежданата в главното производство, е „пътник“ по смисъла на тази разпоредба.

               2)

               Член 17, параграф 1 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, подписана в Монреал на 28 май 1999 г., подписана от Европейската общност на 9 декември 1999 г. на основание на член 300, параграф 2 ЕО, одобрена от нейно име с Решение 2001/539/EО на Съвета от 5 април 2001 г., трябва да се тълкува в смисъл, че лице, което може да се определи с понятието „пътник“ по смисъла на член 3, буква ж) от Регламент № 785/2004, е „пътник“ и по смисъла на член 17 от тази конвенция, при положение че това лице е превозено въз основа на „договор за превоз“ по смисъла на член 3 от посочената конвенция.

      (1)  ОВ C 129, 28.4.2014 г.


title: Дело T-441/08: Определение на Общия съд от 21 май 2010 г. — ICO Services/Парламент и Съвет (Жалба за отмяна — Решение № 626/2008/ЕО — Обща рамка за подбора и издаването на разрешения за системите, предоставящи мобилни спътникови услуги — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/18

         Определение на Общия съд от 21 май 2010 г. — ICO Services/Парламент и Съвет
   (Дело T-441/08) (1)

   (Жалба за отмяна - Решение № 626/2008/ЕО - Обща рамка за подбора и издаването на разрешения за системите, предоставящи мобилни спътникови услуги - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
   2010/C 195/28
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ICO Services Ltd (Slough, Berkshire, Обединеното кралство) (представител: S. Tupper, solicitor)

      Ответници: Европейски парламент (представители: J. Rodrigues и R. Kaškina) и Съвет на Европейския съюз (представители: G. Kimberley и F. Florindo Gijón)

      Встъпила страна в подкрепа на ответниците: Европейска комисия (представители: M. Wilderspin и A. Nijenhuis)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение № 626/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 2008 година относно подбора и издаването на разрешения за системите, предоставящи мобилни спътникови услуги (МСУ) (ОВ L 172, стp. 15)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               ICO Services Ltd понася направените от него разноски, както и тези на Европейския парламент и на Съвета на Европейския съюз.

               3.

               Комисията понася направените от нея разноски.

      (1)  ОВ C 6 от 10.1.2009 г.


title: Дело T-72/15: Иск, предявен на 6 февруари 2015 г. — Hippler/Комисия

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/57

         Иск, предявен на 6 февруари 2015 г. — Hippler/Комисия
   (Дело T-72/15)
   (2015/C 138/74)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Eberhard Hippler (Дорстен, Германия) (представител: M. Richter, Rechtsanwältin)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да забрани на ответника, под страх от налагане на глоба, определена от Общия съд за всяко нарушение, да предоставя без съгласието на жалбоподателя публичен достъп до карти на мрежите на жалбоподателя „Bochum“, „Dortmund“, „Düsseldorf/Meerbusch“, „Duisburg“ и „Essen“, както е направено по-долу:
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Dortmund.pdf
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Bochum.pdf
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Essen.pdf
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Duesseldorf.pdf и
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Duisburg.pdf

               —

               да осъди ответника да плати на ищеца обезщетение в размер на 10  100 EUR,

               —

               да осъди ответника да заплати на ищеца направените преди образуване на съдебното производство разноски за адвокатско възнаграждение в размер на 2  743,43 EUR,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, включително разноските за адвокатско възнаграждение.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът твърди нарушение на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО (1) и нарушение на членове 15 и 19a от Urhebergesetz във връзка с член 97, параграф 2 от Urhebergesetz (2).
   Ищецът твърди, че спорните карти на мрежи били защитени от авторското право, като научни, съответно технически изображения. В нито един момент ищецът не е разрешавал на ответника предприетите действия на използване, по-специално не е предоставял право на ползване. Ответникът не е придобил валидно права на ползване и от трето лице. Чрез използването на картите, ответникът е предоставил публичен достъп до тях, съответно ги е разгласил публично.
   Освен това ищецът твърди, че при оценяването на имуществената вреда, която му е причинена, следва да се приложи по аналогия изчисляването при лицензионните такси. Ищецът имал право да му се заплати подходяща лицензионна такса. Лицензионна такса в размер на 2  020 EUR за карта била обичайна и подходяща за германския пазар и била призната като такава и от съдилищата. Поради това обезщетението за вреди възлизало на 10  100 EUR.
   Освен това ищецът твърди, че ответникът му е нанесъл и неимуществени вреди с нарушаването на изключителното му авторско право и поради това следва да бъде осъден да заплати обезщетение за неимуществени вреди и да преустанови действията на използване.
   На последно място ищецът твърди, че с основание е предупредил ответника чрез адвокат и поради това последният следва да му възстанови направените в тази връзка необходими разноски за адвокатско възнаграждение в размер на 2  743,43 EUR.

      (1)  Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).

      (2)  Urheberrechtsgesetz от 9 септември 1965 г. (Закон за авторското право и сродните му права, BGBl. I стр. 1273), който последно е изменен с член 1 от Закон от 5 декември 2014 г. (BGBl. I стр. 1974).


title: Дело T-90/12: Жалба, подадена на 27 февруари 2012 г. — Elegant Target Development и др./Съвет

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/32

         Жалба, подадена на 27 февруари 2012 г. — Elegant Target Development и др./Съвет
   (Дело T-90/12)
   2012/C 118/54
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Elegant Target Development Ltd (Хонг Конг, Китай), Eternal Expert Ltd (Хонг Конг), Giant King Ltd (Хонг Конг), Golden Charter Development Ltd (Хонг Конг), Golden Summit Investments Ltd (Хонг Конг), Golden Wagon Development Ltd (Хонг Конг), Grand Trinity Ltd (Хонг Конг), Great Equity Investments Ltd (Хонг Конг), Great Prospect International Ltd (Хонг Конг), Harvest Supreme Ltd (Хонг Конг), Key Charter Development Ltd (Хонг Конг), King Prosper Investments Ltd (Хонг Конг), Master Supreme International Ltd (Хонг Конг), Metro Supreme International Ltd (Хонг Конг), Modern Elegant Development Ltd (Хонг Конг), Prosper Metro Investments Ltd (Хонг Конг), Silver Universe International Ltd (Хонг Конг) и Sparkle Brilliant Development Ltd (Хонг Конг) (представители: F. Randolph, M. Lester, barristers и M. Taher, solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отменят Решение 2011/783/ОВППС на Съвета (1) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета (2), доколкото имената на жалбоподателите са включени в списъка на лицата и образуванията, спрямо които се прилагат ограничителни мерки,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири правни основания.

               1.

               С първото правно основание се твърди, че ответникът не е изложил подходящи или достатъчни мотиви за включването на имената на жалбоподателите в списъка на лицата и образуванията, спрямо които се прилагат ограничителни мерки.

               2.

               С второто правно основание се твърди, че ответникът не е изпълнил критериите за включване в списъка и/или е допуснал явна грешка в преценката, когато е приел, че тези критерии са изпълнени по отношение на жалбоподателите и/или е включил посочените лица в списъка без да е налице подходящо правно основание за това.

               3.

               С третото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил правото на жалбоподателите на защита и на ефективен съдебен контрол.

               4.

               С четвъртото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил неоправдано или несъразмерно основните права на жалбоподателите, включително тяхното право на закрила на собствеността им, тяхното право на стопанска инициатива, както и репутацията им.

      (1)  Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 71).

      (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 11).


title: Дело F-132/07: Жалба, подадена на 30 ноември 2007 г. — Strack/Комисия

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/44

         Жалба, подадена на 30 ноември 2007 г. — Strack/Комисия
   (Дело F-132/07)
   (2008/C 107/77)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Guido Strack (Кьолн, Германия) (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет на производството
   Отмяна на решението на Комисията от 23 юли 2007 г., както и на допълнителните мълчаливи решения от 9 август и 11 септември 2007 г. и на решението от 9 ноември 2007 г., доколкото с тях се отхвърлят молбите на жалбоподателя от 9 април, 11 май и 11 октомври 2007 г. за даване на разрешение за публикуване на документи (с оглед на всички правни съображения, по-специално с оглед на член 17, 17а, 19 и 24 от Правилника за персонала, както и съответните разпоредби за защита на авторските права и на данните) и за подаване на съобщение за извършено престъпление от страна на (бивши) комисари и служители на Комисията, както и обезщетение за вреди в размер от минумим 10 000 EUR.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията от 23 юли 2007 г., както и на допълнителните мълчаливи решения от 9 август и 11 септември 2007 г. и на решението от 9 ноември 2007 г., доколкото с тях се отхвърлят молбите на жалбоподателя от 9 април, 11 май и 11 октомври 2007 г. за даване на разрешение за публикуване на документи (с оглед на всички правни съображения, по-специално с оглед на член 17, 17а, 19 и 24 от Правилника за персонала, както и съответните разпоредби за защита на авторските права и на данните) и за подаване на съобщение за извършено престъпление от страна на (бивши) комисари и служители на Комисията,

               —

               да се осъди ответникът да заплати на жалбоподателя обезщетение за вреди в размер от минимум 10 000 EUR за причинените му в резултат от обжалваните решения неимуществени вреди и вреди за здравето му,

               —

               да се осъди Комисия на Европейските общности да заплати разноските.


title: Дело C-97/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания) на 20 февруари 2007 г. — Doña Rosa Méndez López/Instituto Nacional de Empleo (INEM), Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/24

         Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания) на 20 февруари 2007 г. — Doña Rosa Méndez López/Instituto Nacional de Empleo (INEM), Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
   (Дело C-97/07)
   (2007/C 95/44)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal Superior de Justicia de Galicia
   Страни в главното производство

      Ищец: Doña Rosa Méndez López

      Ответник: Instituto Nacional de Empleo (INEM), Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
   Преюдициален въпрос
   Трябва ли изразът „получава обезщетения в съответствие със законодателството на тази държава като лице, което за последен път е било наето на работа там“, съдържащ се в член 71 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1) на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, да се тълкува в смисъл, че изискването да е „изчерпано обезщетението за безработица“, установено в член 215, алинея 1 от Общия закон за социалното осигуряване (Ley General de la Seguridad Social), с оглед придобиване на право на обезщетения за социално подпомагане при безработица в Испания, се смята за изпълнено, ако е изчерпано едно обезщетение за безработица в Германия, включително ако получателката на обезщетението никога не е внасяла вноски в Испания?

      (1)  ОВ L 149, стр. 2.


title: Дело C-538/09: Решение на Съда (първи състав) от 26 май 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия ( „Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 92/43/ЕИО — Член 6, параграф 3 — Специални защитени зони — Подходяща оценка на въздействието на плановете или проектите, които могат да окажат значително влияние върху защитената територия — Освобождаване от изготвянето на оценка на въздействието на подлежащите на декларативен режим планове или проекти — Неправилно транспониране“ )

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/5

         Решение на Съда (първи състав) от 26 май 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-538/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 92/43/ЕИО - Член 6, параграф 3 - Специални защитени зони - Подходяща оценка на въздействието на плановете или проектите, които могат да окажат значително влияние върху защитената територия - Освобождаване от изготвянето на оценка на въздействието на подлежащите на декларативен режим планове или проекти - Неправилно транспониране)
   2011/C 211/07
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Recchia и A. Marghelis)

      Ответник: Кралство Белгия (представител: T. Materne)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неправилно транспониране на член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109) — Задължителна проверка на влиянието върху околната среда в случаи, при които проект или план има въздействие върху обект от „Натура 2000“

      Диспозитив

               1.

               Като не е въвело по отношение на някои подлежащи на декларативен режим дейности задължението за изготвяне на подходящо проучване за въздействието върху околната среда в случаите, в които тези дейности биха могли да засегнат обект от „Натура 2000“, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна.

               2.

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 51, 27.2.2010 г.


title: Дело T-304/10: Решение на Общия съд от 18 октомври 2011 г. — dm-drogerie markt/СХВП — Semtee (caldea) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „caldеа“ — По-ранна международна словна марка „BALEA“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Липса на сходство между знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/30

         Решение на Общия съд от 18 октомври 2011 г. — dm-drogerie markt/СХВП — Semtee (caldea)
   (Дело T-304/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „caldеа“ - По-ранна международна словна марка „BALEA“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 347/49
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Карлсруе, Германия) (представители: O. Bludovsky и P. Hiller, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Semtee (Escaldes Engornay, Андора (представител: É. Guissart, avocat)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 29 април 2010 г. (преписка R 899/2009-1), относно производство по възражение между dm-drogerie markt GmbH & Co. KG и Semtee

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда dm-drogerie markt GmbH & Co. KG да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

               3.

               Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски, свързани с встъпването на Semtee.

      (1)  ОВ C 260, 25.9.2010 г.


title: Дело C-45/17: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 30 януари 2017 г. — Frédéric Jahin/Ministre de l'économie et des finances, Ministre des affaires sociales et de la santé

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/15

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 30 януари 2017 г. — Frédéric Jahin/Ministre de l'économie et des finances, Ministre des affaires sociales et de la santé
   (Дело C-45/17)
   (2017/C 121/21)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Frédéric Jahin

      Ответници: Ministre de l’économie et des finances, Ministre des affaires sociales et de la santé

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли членове 63 [ДФЕС], 64 [ДФЕС] и 65 [ДФЕС] да се тълкуват в смисъл, че:

               1)

               обстоятелството, че на лице, което се осигурява по схема за социална сигурност в трета по отношение на Европейския съюз държава, различна от държавите — членки на Европейския съюз, държавите — членки на Европейското икономическо пространство, или Швейцария, както на лицата, осигурени по френската схема за социална сигурност, се правят предвидените от френското законодателство удръжки върху доходите от капитал, попадащи в приложното поле на Регламент [(ЕО) № 883/2004] (1) от 29 април 2004 г., докато на лице, което се осигурява по схема за социална сигурност в държава членка, различна от Франция, с оглед на разпоредбите на този регламент, не могат да се правят такива удръжки, представлява ограничаване на движението на капитали от или към трети страни, по принцип забранено от член 63 [ДФЕС];

               2)

               при утвърдителен отговор на първия въпрос, такова ограничаване на движението на капитали, което произтича от съчетаването на френска правна уредба, въз основа на която на всички притежатели на някакви доходи от капитал, без в нея да се прави някакво разграничение според мястото, където се осигуряват по схема за социална сигурност, се правят спорните удръжки, и акт от вторичното право на Европейския съюз, може да се счита за съвместимо с разпоредбите на посочения текст от Договора за функционирането на Европейския съюз, по-конкретно:

                           —

                           с оглед на член 64, параграф 1 [ДФЕС] за движението на капитали, което попада в неговото приложно поле, поради това че ограничението произтича от прилагането на принципа на единство на законодателството, предвиден в член 11 от Регламент [(EО) № 883/2004] от 29 април 2004 г., въведен в правото на Съюза с член 13 от Регламент [(ЕИО) № 1408/71] от 14 юни 1971 г., т.е. преди 31 декември 1993 г., дори ако спорните удръжки върху доходите от капитал са въведени или са станали приложими след 31 декември 1993 г.,

                           —

                           с оглед на член 65, параграф 1 [ДФЕС], поради това че френското данъчно законодателство, прилагано по начин, съответстващ на Регламент [(EО) № 883/2004] от 29 април 2004 г., прави разграничение между данъчнозадължени лица, които не са в еднакво положение с оглед на критерия, изведен от осигуряването по схема за социална сигурност,

                           —

                           с оглед на наличието на императивни причини от общ интерес, които могат да оправдаят ограничаване на свободното движение на капитали, изведени от това, че разпоредбите, за които би се приело, че представляват ограничаване на движението на капитали от или към трети страни, отговарят на целта, преследвана с Регламент [(EО) № 883/2004] от 29 април 2004 г. за свободно движение на работниците в рамките на Европейския съюз.?

      (1)  Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82; поправка ОВ L 33, 2008 г., стр. 12)


title: Дело C-10/12 P: Жалба, подадена на 5 януари 2012 г. от Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 25 октомври 2011 г. по дело T-192/08: Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG/Съвет на Европейския съюз

text:
               3.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/9

         Жалба, подадена на 5 януари 2012 г. от Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 25 октомври 2011 г. по дело T-192/08: Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-10/12 P)
   2012/C 65/18
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG (представители: A. Willems, avocat, S. De Knop, advocate)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Euroalliages

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 25 октомври 2011 г. в частта, в която последният не е отменил обжалвания регламент и е осъдил жалбоподателите да заплатят разноските, направени във връзка с производството пред него,

               —

               да се произнесе по съществото на делото и да отмени обжалвания регламент,

               —

               да осъди Съвета да заплати разноските, направени във връзка с производството по обжалване и производството пред Общия съд,

               —

               да осъди встъпилите страни да заплатят разноските, направени във връзка с производството по обжалване и производството пред Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите твърдят, че Общият съд:

               —

               е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че нарушенията от страна на институциите на член 3, параграф 7 от Основния регламент (1) не са достатъчни, за да доведат до отмяна на обжалвания регламент (2),

               —

               е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че институциите не е трябвало да правят общ анализ на вредоносните последици от факторите, различни от дъмпинговия внос,

               —

               неправилно е осъдил жалбоподателите да заплатят съдебните разноски на Съвета и на Euroalliages.

      (1)  Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).

      (2)  Регламент (ЕО) № 172/2008 на Съвета от 25 февруари 2008 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито върху вноса на феросилиций, произведен в Китайската народна република, Египет, Казахстан, Бившата югославска република Македония и Русия (ОВ L 55, стр. 6)


title: Дело T-420/12: Жалба, подадена на 25 септември 2012 г. — VHV/Комисия

text:
               1.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/8

         Жалба, подадена на 25 септември 2012 г. — VHV/Комисия
   (Дело T-420/12)
   2012/C 373/13
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: VHV Allgemeine Versicherung AG (Хановер, Германия) (представители: A. Birnstiel, H. Heinrich и J.-O. Schrotz, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение на Европейската комисия от 17 юли 2012 г., с което се отхвърля молбата на жалбоподателя на основание на Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) да му бъде предоставен достъп до определени документи от производство в областта на картелите (COMP/39.125 — Carglass);

               —

               да осъди ответника да понесе направените от него съдебни разноски, както и да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва четири основания.

               1.

               Първо основание: Не са разгледани отделните описани в молбата документи
               С първото основание жалбоподателят посочва, че решението не е взето след конкретна и специална проверка на всеки отделен документ. Според жалбоподателя обжалваното решение се основава на погрешния извод, че в конкретния случай съществува обща презумпция за прилагане на изключение.

               2.

               Второ основание: нарушение на задължението за мотивиране
               В това отношение жалбоподателят изтъква, че с решението си Комисията отхвърля изцяло молбата му, като посочва единствено общи съображения, поради което решението не е мотивирано в достатъчна степен. Поради тази причина жалбоподателят смята, че е нарушено задължението за мотивиране, а в резултат на това са нарушени и съществени процесуални разпоредби.

               3.

               Трето основание: погрешно тълкуване и прилагане на член 4, параграф 2, първо и трето тире от Регламент № 1049/2001
               С третото основание жалбоподателят изтъква, че Комисията погрешно тълкува и прилага предвидените член 4, параграф 2, първо и трето тире от Регламент № 1049/2001 изключения. Според жалбоподателя Комисията не прилага правилно съотношението между правило и изключение и изхожда от твърде широко тълкуване на понятията „защита на дейността по разследване“ и „търговски интереси“.

               4.

               Четвърто основание: незачитане като обществен интерес по смисъла на член 4, параграф 2 от Регламент № 1049/2001 на необходимостта от прилагане също и в частноправната област на разпоредбите от конкурентното право относно картелните споразумения
               В четвъртото основание жалбоподателят посочва, че Комисията неоснователно отрича, че съществува висш обществен интерес от разпространяването на поисканите документи. Според жалбоподателя в рамките на претеглянето на интересите Комисията е трябвало да вземе предвид обстоятелството, че също и в частноправната област прилагането на разпоредбите от конкурентното право относно картелните споразумения представлява обществен интерес по смисъла на член 4, параграф 2 от Регламент № 1049/2001.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-218/08: Определение на председателя на Съда от 18 ноември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/33

         Определение на председателя на Съда от 18 ноември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-218/08) (1)

   (2009/C 69/76)

      Език на производството: италиански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 197, 2.8.2008 г.


title: Дело T-437/14: Жалба, подадена на 16 юни 2014 г.  — Обединено кралство/Комисия

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/43

         Жалба, подадена на 16 юни 2014 г. — Обединено кралство/Комисия
   (Дело T-437/14)
   2014/C 282/57
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: V. Wakefield, Barrister, и M. Holt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени девет реда (а именно осми, девети и десети на стр. 51; и първи — шести на стр. 52) от приложението към Решение за изпълнение на Комисията от 4 април 2014 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано под номер С(2014) 2008) (OВ L 104, стр. 43),

               —

               да осъди Комисията да заплати на направените от Обединеното кралство разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания, всяко от които е свързано с тълкуването на Комисията на законоустановени изисквания за управление № 8 („ЗИУ 8“) от Регламент (EО) № 1782/2003 (1) на Съвета, Регламент (EО) № 73/2009 (2) на Съвета и Регламент (EО) № 21/2004 (3).

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че Комисията е допуснала грешка при тълкуването си на ЗИУ 8. Трите основни аргумента в подкрепа на това правно основание са, че:

                           —

                           решението на законодателя членове 6, 7 и 8 да се изключат от ЗИУ 8 трябва да се изпълни,

                           —

                           включването на членове 4 и 5 в ЗИУ 8 показва, че член 3 е недостатъчен, за да може всеки от неговите „елементи“ да представлява кръстосано изпълнение на задължения, и

                           —

                           решението на законодателя на ЕС да разглежда членове 4 и 5 различно от членове 6, 7 и 8 е основано на телеологична логика.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че при тълкуването си на ЗИУ 8, Комисията е действала в нарушение на принципа на правна сигурност, който се прилага с особено голяма сила тогава, когато дадена мярка води до финансови последици и/или налагането на наказание, което изисква всяко съмнение да бъде разрешавано в полза на земеделски производител.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че при тълкуването си на ЗИУ 8, Комисията е действала в нарушение на принципите на недискриминация и на равно третиране, които изискват земеделски производител, който не е изпълнил член от Регламент № 21/2004, който не е включен в списъка в ЗИУ 8, да се третира по същия начин, както и земеделски производител, който не е изпълнил член от Регламент № 21/2004, който е включен в списъка в ЗИУ 8.

      (1)  Регламент (EO) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (EИО) № 2019/93, (EО) № 1452/2001, (EО) № 1453/2001, (EО) № 1454/2001, (EО) 1868/94, (EО) № 1251/1999, (EО) № 1254/1999, (EО) № 1673/2000, (EИО) № 2358/71 и (EО) № 2529/2001 (ОВ, L 270, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177).

      (2)  Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 г. за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) № 1290/2005, (EО) № 247/2006, (EО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003 (ОВ, L 30, стр. 16)

      (3)  Регламент (ЕО) № 21/2004 на Съвета от 17 декември 2003 година за създаване на система за идентификация и регистрация на животни от рода на овцете и козите и за изменение на Регламент (EO) № 1782/2003 и на Директиви 92/102/ЕИО и 64/432/ЕИО (ОВ L 5, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 52, стр. 146).


title: Съединени дела C-145/08 и C-149/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 6 май 2010 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias, Гърция) — Club Hotel Loutraki AE, Athinaïki Techniki AE, Evangelos Marinakis (C-145/08), Aktor Anonymi Techniki Etaireia (Aktor ATE) (C-149/08)/Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypourgos Epikrateías (C-145/08), Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, (C-149/08) (Директива 92/50/ЕИО — Обществени поръчки за услуги — Концесия за услуги — Смесен договор — Договор, включващ прехвърляне на пакет акции от казино, публично предприятие — Договор, с който възлагащ орган възлага на изпълнител на обществена поръчка управлението на казино и изпълнението на план за модернизация и развитие на помещенията му и за благоустрояване на околното пространство — Директива 89/665/ЕИО — Решение на възлагащия орган — Бързи и ефективни способи за обжалване — Национални процесуални норми — Условия за присъждане на обезщетение за вреди и загуби — Предварителна отмяна на незаконосъобразно действие или бездействие или обявяване на недействителността им от компетентния съд — Членове на група — оферент в процедура за възлагане на обществена поръчка — Решение, прието в рамките на тази процедура от орган, различен от възлагащия — Жалба, подадена самостоятелно от някои от членовете на групата — Допустимост)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 6 май 2010 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias, Гърция) — Club Hotel Loutraki AE, Athinaïki Techniki AE, Evangelos Marinakis (C-145/08), Aktor Anonymi Techniki Etaireia (Aktor ATE) (C-149/08)/Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypourgos Epikrateías (C-145/08), Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, (C-149/08)
   (Съединени дела C-145/08 и C-149/08) (1)

   (Директива 92/50/ЕИО - Обществени поръчки за услуги - Концесия за услуги - Смесен договор - Договор, включващ прехвърляне на пакет акции от казино, публично предприятие - Договор, с който възлагащ орган възлага на изпълнител на обществена поръчка управлението на казино и изпълнението на план за модернизация и развитие на помещенията му и за благоустрояване на околното пространство - Директива 89/665/ЕИО - Решение на възлагащия орган - Бързи и ефективни способи за обжалване - Национални процесуални норми - Условия за присъждане на обезщетение за вреди и загуби - Предварителна отмяна на незаконосъобразно действие или бездействие или обявяване на недействителността им от компетентния съд - Членове на група - оферент в процедура за възлагане на обществена поръчка - Решение, прието в рамките на тази процедура от орган, различен от възлагащия - Жалба, подадена самостоятелно от някои от членовете на групата - Допустимост)
   2010/C 179/02
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Symvoulio tis Epikrateias

      Страни в главното производство

      Ищци: Club Hotel Loutraki AE, Athinaïki Techniki AE, Evangelos Marinakis

      Ответници: Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypourgos Epikrateías

      В присъствието на: Athens Resort Casino AE Symmetochon, Ellaktor AE, по-рано известно като Elliniki Technodomiki TEB AE, Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki AE, по-рано известно като Hyatt Regency Xenodocheiaki kai Touristiki (Ellas) AE, Leonidas Bombolas (C-145/08)
   и

      Ищец: Aktor Anonymi Techniki Etaireia (Aktor ATE)

      Ответник: Ethnico Symvoulio Radiotileorasis,

      В присъствието на: Michaniki AE (C-149/08)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Symvoulio tis Epikrateias — Тълкуване на член 3, параграф 2, член 9, член 14 и член 16 от Директива 92/50/ЕИО от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (ОВ L 209, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50) — Приложно поле — Споразумения със смесен характер, включващи договор за продажба на акции и договор за концесия за услуги — Тълкуване на член 1, параграф 3 и на член 2 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, стр. 33, Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237) — Национално законодателство, съдържащо забрана за членовете на консорциум оферент, без юридическа правоспособност, да обжалва от свое име актовете, свързани с възлагането на обществената поръчка

      Диспозитив

               1.

               Смесен договор, чийто основен предмет е придобиването от дадено предприятие на 49 % от капитала на публично предприятие и чийто акцесорен предмет, неразделно свързан с този основен предмет, е доставката на услуги и извършването на строителни работи, не попада в своята цялост в приложното поле на директивите в областта на обществените поръчки.

               2.

               Правото на Съюза, и по-специалното правото на ефективна съдебна защита, не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, тълкувана в такъв смисъл, че членовете на временно сдружение — оферент в процедура по възлагане на обществена поръчка, да бъдат лишени от възможността да поискат самостоятелно поправяне на вредите, които всеки от тях поотделно е претърпял вследствие на решение, прието от орган, различен от възлагащия, но участващ в тази процедура в съответствие с приложимите национални норми, което решение може да повлияе върху развитието на процедурата.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г.


title: Дело C-329/11: Преюдициално запитване, отправено от cour d'appel de Paris (Франция) на 29 юни 2011 г. — Alexandre Achughbabian/Préfet du Val-de-Marne

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/10

         Преюдициално запитване, отправено от cour d'appel de Paris (Франция) на 29 юни 2011 г. — Alexandre Achughbabian/Préfet du Val-de-Marne
   (Дело C-329/11)
   2011/C 298/19
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Paris

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Alexandre Achughbabian

      Ответник: Préfet du Val-de-Marne

      Преюдициални въпроси

   Допуска ли Директива 2008/115/ЕО от 16 декември 2008 г. (1), с оглед на приложното си поле, национална правна уредба като член L.621-1 от Кодекса за влизане и пребиваване на чужденците и за правото на убежище, която предвижда налагане на наказание лишаване от свобода на гражданин на трета страна само поради това, че е влязъл или пребивава незаконно на територията на тази държава?

      (1)  Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стp. 98).


title: Дело T-292/13: Определение на Общия съд от 10 ноември 2014 г.  — Evangelou/Комисия и ЕЦБ ( „Жалба за отмяна и искане за обезщетение — Програма за подкрепа за стабилност на Кипър — Меморандум за разбирателство относно специфичните условия на икономическата политика, сключен между Република Кипър и ЕМС — Компетентност на Общия съд — Причинно-следствена връзка — Жалба, която е отчасти недопустима и отчасти явно лишена от всякакво правно основание“ )

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/30

         Определение на Общия съд от 10 ноември 2014 г. — Evangelou/Комисия и ЕЦБ
   (Дело T-292/13) (1)

   ((„Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Програма за подкрепа за стабилност на Кипър - Меморандум за разбирателство относно специфичните условия на икономическата политика, сключен между Република Кипър и ЕМС - Компетентност на Общия съд - Причинно-следствена връзка - Жалба, която е отчасти недопустима и отчасти явно лишена от всякакво правно основание“))
   (2015/C 026/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Christos Evangelou (Дериния, Кипър) и Yvonne Evangelou (Дериния) (представители: C. Paschalides, solicitor, и A. Paschalides, адвокат)

      Ответници: Европейска комисия (представители: B. Smulders и J.-P. Keppenne) и Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan и F. Athanasiou, подпомагани от W. Bussian, W. Devroe и D. Arts, адвокати).

      Предмет

   На първо място, искане за отмяна на точки 1.23 — 1.27 от меморандума за разбирателство относно специфичните условия на икономическата политика, сключен между Република Кипър и Европейския механизъм за стабилност (ЕМС) на 26 април 2013 г., и на второ място, искане за обезщетение за вредите, които се твърди, че жалбоподателите са претърпели поради включването в меморандума за разбирателство на точки 1.23 — 1.27 от същия и поради неизпълнение на задължението за контрол на Комисията

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Christos Evangelou и Yvonne Evangelou да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят тези на Европейската комисия и на Европейската централна банка (ЕЦБ).

      (1)  ОВ C 226, 3.8.2013 г.


title: Дело T-456/11: Жалба, подадена на 12 август 2011 г. — ICdA и други/Комисия

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/27

         Жалба, подадена на 12 август 2011 г. — ICdA и други/Комисия
   (Дело T-456/11)
   2011/C 298/50
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: International Cadmium Association (ICdA) (Брюксел, Белгия), Rockwood Pigments (UK) Ltd (Stoke-on-Trent, Обединеното кралство) и James M Brown Ltd (Stoke-on-Trent, Обединеното кралство) (представители: R. Cana и K. Van Maldegem, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания жалбоподателите

               —

               да се отмени обжалвания акт, доколкото ограничава използването на кадмиеви пигменти в пластмасови материали, различни от тези пластмасови материали, в които използването е ограничено преди приемането на обжалвания акт, и

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите изтъкват осем правни основания.

               1.

               С първото правно основание се твърди,

                           —

                           че обжалваният регламент нарушава член 137, параграф 1, буква а) и членове 68—71 от Регламент REACH (1);

               2.

               С второто правно основание се твърди,

                           —

                           че обжалваният регламент е основан на явна грешка в преценката;

               3.

               С третото правно основание се твърди,

                           —

                           че обжалваният регламент нарушава принципа на правната сигурност и на оправданите правни очаквания;

               4.

               С четвъртото правно основание се твърди,

                           —

                           че обжалваният регламент нарушава Регламент REACH, доколкото налага ограничения на група вещества, без да ги оценява индивидуално;

               5.

               С петото правно основание се твърди,

                           —

                           че обжалваният регламент нарушава Споразумението за техническите пречки пред търговията (ТПТ);

               6.

               С шестото правно основание се твърди,

                           —

                           че обжалваният регламент нарушава процесуалните права на жалбоподателите;

               7.

               Със седмото правно основание се твърди,

                           —

                           че обжалваният регламент е ненадлежно мотивиран в нарушение на член 296 ДФЕС;

               8.

               С осмото правно основание се твърди,

                           —

                           че обжалваният регламент нарушава принципа на пропорционалност.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).


title: Дело C-75/07: Иск, предявен на 12 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/20

         Иск, предявен на 12 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-75/07)
   (2007/C 95/35)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: B. Stromsky)

      Ответник: Френска република
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2004/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за изменение на Директива 2001/82/ЕО относно Кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (1), Френската република не е изпълнила задълженията си съгласно член 3 от посочената директива,
               При условията на евентуалност:
               да се установи, че като не е уведомила Комисията относно необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2004/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за изменение на Директива 2001/82/ЕО относно Кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти, Френската република не е изпълнила задълженията си съгласно член 3 от посочената директива,

               —

               да се осъди Френската република да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2004/28/ЕО е изтекъл на 30 октомври 2005 г.

      (1)  ОВ L 136, стр. 58.


title: Дело T-241/07: Иск, предявен на 10 юли 2007 г. — Buzzi Unicem/Комисия

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/44

         Иск, предявен на 10 юли 2007 г. — Buzzi Unicem/Комисия
   (Дело T-241/07)
   (2007/C 211/82)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Buzzi Unicem SpA (представители: C. Viviani и M. Vellano, avvocati)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени Решение на Комисията от 15 май 2007 година относно националния план за разпределение на квотите за емисии на парникови газове, нотифициран от Италия съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, поради нарушение на Договора за ЕО и на принципите и нормите, приети за неговото прилагане, в частите, с които се налага изменение на националния план за разпределение във връзка с обявяването за недопустими на мерките за рационализиране, съгласно които се предвижда, че операторът може да запази част от разпределените квоти в случаи на „преустановяване на производството с цел неговото рационализиране“ (член 1, т. 4 и член 2, т. 4 от решението);

               —

               да се осъди Комисията да заплати в полза на ищеца съдебните разноски по настоящото производство.

         Правни основания и основни доводи
   Решението, оспорвано в настоящото дело, определя за несъвместим националния план за разпределение, нотифициран от Италия с писмо от 15 декември 2006 г., с Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета.
   Частта, която по-специално се оспорва, се отнася до възможността операторът да запази част от разпределените квоти в случай на преустановяване на производството с цел рационализиране на производствените съоръжения или части от тях.
   В подкрепа на своите искания ищецът изтъква:

               —

               че ответникът неправилно въвежда собствена критична оценка по отношение на „коригирането на разпределенията“, изключвайки възможността за т.нар. „последващи корекции“. В това отношение ищецът приема, че този вид корекции биха нарушили правилното функциониране на пазара, биха създали несигурност за предприятията и биха нарушили критерий № 100 от приложение III към горепосочената директива. По-скоро става въпрос, според ищеца, да се избегне загубата на квотите, обект на разпределение, а оттам и загубата на правната възможност за разпореждане с тях чрез използване във връзка с други съоръжения. Всъщност ставало въпрос за избягването на пречка пред свободното организиране и прилагане на субективното право на предприятието, която освен това била в противоречие с принципите за логичност, пропорционалност и закрила на околната среда и конкуренцията съгласно членове 5, 174 и 157 от Договора за ЕО.

               —

               Оспорваното решение освен това се оказва в противоречие с логическите предпоставки, на които е основано. В това отношение се отбелязва, че в съображение 4 от оспорваното решение Комисията приема, че Директивата предвижда възможност държавите-членки да внасят корекции, при условие че резултатът от тях не настъпва с обратна сила и не нарушава функционирането на общностната система. В настоящия случай именно операторът на затворените съоръжения би продължил да присъства на пазара и да работи с останалите оторизирани съоръжения. Следователно би било възможно, съгласно твърденията на самата Комисия, да се направи „коригиране на разпределението“.

               —

               Ответникът е пропуснал да обоснове логиката, съгласно която е обявил спорния механизъм за несъвместим като „последваща корекция“.

               —

               Нарушение на принципа за еднакво третиране, с оглед на приетото от Комисията в решението за одобряване на националния план за разпределение за Обединеното кралство.


title: Дело C-289/11 P: Жалба, подадена на 9 юни 2011 г. от Legris Industries SA срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 март 2011 г. по дело T-376/06, Legris Industries/Комисия

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/17

         Жалба, подадена на 9 юни 2011 г. от Legris Industries SA срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 март 2011 г. по дело T-376/06, Legris Industries/Комисия
   (Дело C-289/11 P)
   2011/C 252/31
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Legris Industries SA (представители: A. Wachsmann и S. Thibault-Liger, avocates)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

                     Като главно искане,

                           —

                           да се отмени изцяло на основание член 256 ДФЕС и член 56 от Протокол № 3 относно статута на Съда на Европейския съюз Решение на Общия съд от 24 март 2011 г. по дело Legris Industries/Европейска комисия, T-376/06,

                           —

                           да се уважат исканията, направени от Legris Industries SA в първоинстанционното производство пред Общия съд,

                           —

                           вследствие на това,

                                       —

                                       да се отмени Решение C(2006) 4180 на Европейската комисия от 20 септември 2006 година относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F-1/38.121 — Фитинги) по отношение на Legris Industries SA, както и мотивите, свързани с неговия диспозитив, тъй като с това решение се налага глоба на Legris Industries SA поради вменяването на Legris Industries SA на практики, възприети срещу Comap, и

                                       —

                                       да се констатира по отношение на Legris Industries SA, че Съдът приема писмените изявления, искания и молби на Comap срещу горепосоченото решение на Европейската комисия;

               —

                     при условията на евентуалност
                  , да се отмени на основание член 261 ДФЕС глобата в размер на 46,8 милиона евро, наложена с член 2, буква ж) от горепосоченото решение на Европейската комисия на Legris Industries SA, от които 18,56 милиона евро солидарно с Comap, или да намали на основание член 261 ДФЕС тази глоба от 46,8 милиона евро на подходящ размер,

               —

               във всички случаи да се осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски, включително тези, направени от Legris Industries SA пред Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква четири правни основания в подкрепа на жалбата си.
   С първото си правно основание Legris Industries твърди нарушение на правото на независим и безпристрастен съд, доколкото осъщественият от Общия съд контрол на решението на Комисията, институция, която съвместява разследващи и санкционни функции, се е ограничил до явни фактически грешки и грешки при прилагане на правото, без да извърши пълен съдебен контрол, основан върху цялостно преразглеждане на фактите по делото и в частност на представените доказателства.
   С второто си правно основание, което се състои от три части, жалбоподателят изтъква нарушение на принципите, уреждащи вменяването на едно дружество майка на нарушението на член 101 ДФЕС, установено срещу негово дъщерно дружество. С първата му част жалбоподателят изтъква най-напред, че прилагането спрямо него на de facto необорима презумпция за отговорност за практиките на неговото дъщерно дружество Comap е недопустимо според правото на Съюза, като се има предвид репресивният характер на наложената му санкция. С втората му част жалбоподателят поддържа по-нататък, че прилагането към него на тази de facto необорима презумпция за отговорност произтича от отхвърлянето на неговите доводи от Общия съд въз основа на недостатъчни и противоречиви мотиви. Накрая, с третата му част жалбоподателят възразява срещу нарушаването на съдебната практика, която изключва прилагането на тази презумпция за отговорност към финансовите холдинги, които нямат оперативна дейност, както и на принципите на равно третиране и оправдани правни очаквания.
   С третото си правно основание дружеството майка критикува нарушението на принципите на равно третиране, на лична отговорност и на индивидуализиране на наказанията, произтичащо от отказа на Общия съд да даде възможност на жалбоподателя да се ползва от правните основания за отмяна на обжалваното решение, повдигнати от неговото дъщерно дружество Comap, като същевременно държи жалбоподателя отговорен за практиките, установени срещу Comap.
   С четвъртото си и последно правно основание жалбоподателят иска накрая от Съда да изведе последиците по отношение на него от евентуална отмяна на Решение по дело Comap въз основа на повдигнатите от Comap в жалбата му правни основания.


title: Дело T-513/08 P: Жалба, подадена на 25 ноември 2008 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението, постановено на 11 септември 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-135/07, Smadja/Комисия

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/50

         Жалба, подадена на 25 ноември 2008 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението, постановено на 11 септември 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-135/07, Smadja/Комисия
   (Дело T-513/08 P)
   (2009/C 44/88)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: K. Herrmann и D. Martin)

      Друга страна в производството: Daniele Smadja (Ню Делхи, Индия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Съда на публичната служба от 11 септември 2008 г. по дело F-135/07,

               —

               да се отхвърли жалбата, подадена от г-жа Smadja,

               —

               да се постанови, че всяка от страните понася направените от нея разноски по настоящото производство и по производството пред Съда на публичната служба

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба Комисията иска отмяната на Решение на Съда на публичната служба (СПС) от 11 септември 2008 г., постановено по дело Smadja/Комисия, F-135/07, с което СПС отменя в първоинстанционното производство решението на Комисията от 21 декември 2006 г. за класирането на жалбоподателя в степен A*15, стъпка 1, след Решение на Първоинстанционния съд от 29 септември 2005 г., постановено по дело T-218/02, Napoli Buzzanca/Комисия.
   В подкрепа на жалбата си Комисията се позовава на едно-единствено правно основание, изведено от грешка при тълкуването на принципа на пропорционалност.
   В рамките на трите части на това правно основание Комисията твърди, че:

               —

               не било възможно позоваване на принципа на пропорционалност, когато разпоредби на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности като членове 3 и 4 от него забранявали на Комисията да приема актове за назначаване с обратна сила,

               —

               принципът на пропорционалност не можел да води до отричане на силата на пресъдено нещо, която е придобило решение на Първоинстанционния съд,

               —

               не било възможно позоваване на принципа на пропорционалност, когато разпоредби на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности като член 5, параграф 5 от приложение XIII, тълкуван във връзка с член 46, параграф 1, буква а) от този правилник, изключвали в случая класиране в стъпка, по-висока от стъпка 1.


title: Дело C-299/14: Решение на Съда (първи състав) от 25 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen — Германия) — Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen/Jovanna García-Nieto, Joel Pena Cuevas, Jovanlis Pena Garcia, Joel Luis Pena Cruz (Преюдициално запитване — Свободно движение на хора — Гражданство на Съюза — Равно третиране — Директива 2004/38/ЕО — Член 24, параграф 2 — Социално подпомагане — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Членове 4 и 70 — Специални парични обезщетения без плащане на вноски — Изключване на гражданите на държава членка през първите три месеца на пребиваване в приемащата държава членка)

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/7

         Решение на Съда (първи състав) от 25 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen — Германия) — Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen/Jovanna García-Nieto, Joel Pena Cuevas, Jovanlis Pena Garcia, Joel Luis Pena Cruz
   (Дело C-299/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно движение на хора - Гражданство на Съюза - Равно третиране - Директива 2004/38/ЕО - Член 24, параграф 2 - Социално подпомагане - Регламент (ЕО) № 883/2004 - Членове 4 и 70 - Специални парични обезщетения без плащане на вноски - Изключване на гражданите на държава членка през първите три месеца на пребиваване в приемащата държава членка))
   (2016/C 145/07)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen

      Страни в главното производство

      Ответник в първоинстанционното производство и жалбоподател във въззивното производство: Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen

      Жалбоподатели в първоинстанционното производство и ответници във въззивното производство: Jovanna García-Nieto, Joel Pena Cuevas, Jovanlis Pena Garcia, Joel Luis Pena Cruz

      Диспозитив

   Член 24 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, и член 4 Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност, изменен с Регламент (ЕС) № 1244/2010 на Комисията от 9 декември 2010 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, съгласно която гражданите на други държави членки, които се намират в положение като това по член 6, параграф 1 от тази директива, са изключени от кръга на лицата с право на определени „специални парични обезщетения, независещи от вноски“, по смисъла на член 70, параграф 2 от същия Регламент № 883/2004, съставляващи и „социално подпомагане“ по смисъла на член 24, параграф 2 от Директива 2004/38.

      (1)  ОВ C 315, 19.9.2014 г.