title: Дело C-57/21: Преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky (Чешка република), постъпило на 1 февруари 2021 г. — RegioJet a. s.

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/7

      Преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky (Чешка република), постъпило на 1 февруари 2021 г. — RegioJet a. s.
      (Дело C-57/21)
      (2021/C 148/09)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Nejvyšší soud České republiky (Чешка република)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в касационното производство: České dráhy, a.s.

         Други участници в производството: RegioJet a. s., Česká republika — Ministerstvo dopravy

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съответства ли на тълкуването на член 5, параграф 1 от Директива 2014/104/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 ноември 2014 година относно някои правила за уреждане на искове за обезщетение за вреди по националното право за нарушения на разпоредбите на правото на държавите членки и на Европейския съюз в областта на конкуренцията (1) (наричана по-нататък „Директивата“) подход, при който съд решава да разпореди представяне на доказателства, въпреки че в същото време Комисията води производство с цел приемане на решение съгласно глава III от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (2) (наричан по-нататък „Регламентът“), поради която причина съдът спира производството за поправяне на вреда, причинена поради нарушаване на разпоредби от конкурентното право?

                  2)

                  Противоречи ли на тълкуването на член 6, параграф 5, буква а) и член 6, параграф 9 от Директивата национална правна уредба, ограничаваща представянето на цялата информация, която е била предоставена в рамките на производство по искане на органа за защита на конкуренцията, включително ако става въпрос за информация, която участник в производството е длъжен да изготви и съхрани (или я изготвя и съхранява) по силата на други законови разпоредби, независимо от производството за нарушаване на конкурентното право?

                  3)

                  Може ли за прекратяване на производството на друго основание по смисъла на член 6, параграф 5 от Директивата да се счита и положение, при което националният орган за защита на конкуренцията спира производството веднага щом като Комисията започва производство с цел приемане на решение съгласно глава III от Регламента?

                  4)

                  Съответства ли — предвид функциите и целите на Директивата — на член 5, параграф 1 във връзка с член 6, параграф 5 от Директивата подход на националния съд, при който той прилага по аналогия националната правна уредба, транспонираща член 6, параграф 7 от Директивата, към категория информация като информацията, посочена в член 6, параграф 5 от Директивата, и съответно взема решение за представянето на доказателства с уговорката, че въпросът дали доказателствените средства обхващат „информация, която е била подготвена от физическо или юридическо лице специално за производство на орган за защита на конкуренцията“ (по смисъла на член 6, параграф 5[, буква а)] от Директивата) ще бъде разгледан от съда едва след представянето на тези доказателства?

                  5)

                  При утвърдителен отговор на последния въпрос — трябва ли член 5, параграф 4 от Директивата да се тълкува в смисъл, че прилаганите от съд ефективни мерки за защита на поверителната информация могат да доведат до изключване на достъпа на ищеца или на други участници в производството и на техните пълномощници до представените доказателства, преди съдът окончателно да реши дали представените доказателства или някои от тях попадат в категорията доказателства по член 6, параграф 5, буква а) от Директивата?

         (1)  ОВ L 349, 2014 г., стр. 1.

         (2)  ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167.


title: Дело C-126/21: Иск, предявен на 26 февруари 2021 г. — Европейска комисия/Ирландия

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/11

      Иск, предявен на 26 февруари 2021 г. — Европейска комисия/Ирландия
      (Дело C-126/21)
      (2021/C 148/15)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: J. Tomkin и S. Grünheid)

         Ответник: Ирландия

         Искания на ищеца

      Ищецът моли Съда:

                  —

                  да установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Рамково решение 2009/829/ПВР на Съвета от 23 октомври 2009 година за прилагане между държавите членки на Европейския съюз на принципа за взаимно признаване към актове за налагане на мерки за процесуална принуда като алтернатива на предварителното задържане (1), или във всеки случай като не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 27 от това рамково решение,

                  —

                  да осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Съгласно член 27 от Рамково решение 2009/829/ПВР до 1 декември 2012 г. държавите членки трябва да приемат необходимите мерки, за да се съобразят с разпоредбите на това рамково решение, и да уведомят Комисията за тези мерки.
      Комисията смята, че Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 27 от Рамково решение 2009/829/ПВР на Съвета, като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Рамковото решение, или във всеки случай като не е уведомила Комисията за тези разпоредби.

         (1)  ОВ L 294, 2009 г., стp. 20.


title: Дело T-723/18: Решение на Общия съд от 3 март 2021 г. — Barata/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по сертифициране — Изключване от окончателния списък на длъжностните лица с разрешение да следват курса на обучение — Член 45а от Правилника — Жалба за отмяна — Съобщаване с препоръчано писмо — Член 26 от Правилника — Препоръчана пощенска пратка, която адресатът ѝ не е взел — Начален момент на срока за обжалване — Допустимост — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Принцип на добра администрация — Пропорционалност — Езиков режим)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/15

      Решение на Общия съд от 3 март 2021 г. — Barata/Парламент
      (Дело T-723/18) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по сертифициране - Изключване от окончателния списък на длъжностните лица с разрешение да следват курса на обучение - Член 45а от Правилника - Жалба за отмяна - Съобщаване с препоръчано писмо - Член 26 от Правилника - Препоръчана пощенска пратка, която адресатът ѝ не е взел - Начален момент на срока за обжалване - Допустимост - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Принцип на добра администрация - Пропорционалност - Езиков режим)
      (2021/C 148/20)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: João Miguel Barata (Евер, Белгия) (представители: G. Pandey, D. Rovetta и V. Villante, avocats)

         Ответник: Европейски парламент (представители: J. Steele и I. Terwinghe)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението от 23 юли 2018 г., на акта от 7 декември 2017 г., на акта от 21 декември 2017 г., на писмото от 1 март 2018 г., на писмото от 22 март 2018 г., свързани с кандидатурата на жалбоподателя в процедурата по сертифициране за 2017 г., както и за отмяна на обявлението за вътрешен конкурс от 22 септември 2017 г.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н João Miguel Barata да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 72, 25.2.2019 г.


title: Дело T-599/19: Решение на Общия съд от 3 март 2021 г. — ЕМ/Парламент (Публична служба — Срочно наети служители — Психически тормоз — Искане за съдействие — Отхвърляне на искането — Пенсиониране — Задължение за оказване на съдействие — Принцип на добра администрация — Задължение за полагане на грижа)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/16

      Решение на Общия съд от 3 март 2021 г. — ЕМ/Парламент
      (Дело T-599/19) (1)

      (Публична служба - Срочно наети служители - Психически тормоз - Искане за съдействие - Отхвърляне на искането - Пенсиониране - Задължение за оказване на съдействие - Принцип на добра администрация - Задължение за полагане на грижа)
      (2021/C 148/21)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: ЕМ (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocate)

         Ответник: Европейски парламент (представители: D. Boytha, C. González Argüelles и T. Lazian)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на Парламента от 31 октомври 2018 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя за оказване на съдействие, потвърдено с решение от 24 май 2019 г. за отхвърляне на жалбата, и, от друга страна, за обезщетение за имуществени и неимуществени вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат на тези решения.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 383, 11.11.2019 г.


title: Дело T-48/20: Решение на Общия съд от 3 март 2021 г. — Sahaj Marg Spirituality Foundation/EUIPO (Heartfulness) (Марка на Европейския съюз — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Фигуративна марка „Heartfulness“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/16

      Решение на Общия съд от 3 март 2021 г. — Sahaj Marg Spirituality Foundation/EUIPO (Heartfulness)
      (Дело T-48/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка „Heartfulness“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 148/22)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sahaj Marg Spirituality Foundation (Манапакам, Индия) (представител: E. Manresa Medina, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Sliwinska и V. Ruzek)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO du 26 ноември 2019 г. (преписка R 1266/2019-4) относно посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка „Heartfulness“.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Sahaj Marg Spirituality Foundation понася направените от него съдебни разноски и съдебните разноски на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

         (1)  ОВ C 87, 16.3.2020 г.


title: Дело T-753/19: Определение на Общия съд от 16 февруари 2021 г. — Ungureanu/Комисия (Иск за обезщетение — Институционално право — Твърдяно противоправно поведение, състоящо се в непредявяването на иск за установяване на неправомерно бездействие по реда на член 258 ДФЕС — Дискреционни правомощия на Европейската комисия — Явно недопустим иск)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/17

      Определение на Общия съд от 16 февруари 2021 г. — Ungureanu/Комисия
      (Дело T-753/19) (1)

      (Иск за обезщетение - Институционално право - Твърдяно противоправно поведение, състоящо се в непредявяването на иск за установяване на неправомерно бездействие по реда на член 258 ДФЕС - Дискреционни правомощия на Европейската комисия - Явно недопустим иск)
      (2021/C 148/23)
      Език на производството: румънски

         Страни

         Ищец: Simeda Ungureanu (Клуж-Напока, Румъния) (представител: R. Chiriţă, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Sipos и M. Carpus Carcea)

         Предмет

      Искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял в резултат от нарушението от страна на Комисията на поетото от нея задължение да следи за спазването от страна на Румъния на Договорите и Хартата на основните права на Европейския съюз.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда г-жа Simeda Ungureanu да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 68, 2.3.2020 г.


title: Дело T-567/20: Определение на Общия съд от 17 февруари 2021 г. — ML/Комисия (Жалба за отмяна и искане за обезщетение — Обществени поръчки — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Устойчив кетъринг за Европейската комисия в Брюксел и околностите му — Отхвърляне на офертата на оферент — Отмяна на обществената поръчка — Липса на основание за произнасяне)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/17

      Определение на Общия съд от 17 февруари 2021 г. — ML/Комисия
      (Дело T-567/20) (1)

      (Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Обществени поръчки - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Устойчив кетъринг за Европейската комисия в Брюксел и околностите му - Отхвърляне на офертата на оферент - Отмяна на обществената поръчка - Липса на основание за произнасяне)
      (2021/C 148/24)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: ML (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. André и М. Илкова)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение на Комисията от 30 юни 2020 г., с което се отхвърля офертата на жалбоподателя в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка OIB/2019/CPN/039 относно услуги за устойчив кетъринг за Европейската комисия в регион Брюксел-столица и околностите му, и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради това решение.

         Диспозитив

                  1)

                  Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и половината от съдебните разноски на ML.

                  3)

                  ML понася половината от направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 371, 3.11.2020 г.


title: Дело T-656/20 R: Определение на председателя на Общия съд от 23 февруари 2021 г. — Symrise/ECHA (Обезпечително производство — REACH — Вещество хомосалат — Проверка за съответствие на регистрации — Задължение за предоставяне на определена информация, което налага изпитвания върху животни — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/18

      Определение на председателя на Общия съд от 23 февруари 2021 г. — Symrise/ECHA
      (Дело T-656/20 R)
      (Обезпечително производство - REACH - Вещество хомосалат - Проверка за съответствие на регистрации - Задължение за предоставяне на определена информация, което налага изпитвания върху животни - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност)
      (2021/C 148/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Symrise AG (Холцминден, Германия) (представители: R. Cana, E. Mullier и H. Widemann, адвокати)

         Ответник: Европейска агенция по химикали (представители: W. Broere, N. Knight и M. Heikkilä)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за допускане на временни мерки, състоящи се, от една страна, в спиране на изпълнението на решение A-009-2018 на апелативния съвет на ECHA от 18 август 2020 г. във връзка с преписката на жалбоподателя, с която се извършва регистрация на веществото хомосалат, и от друга страна, в продължаване на срока за съобщаване на резултатите от изпитванията за времето, през което е спряно изпълнението.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-142/21: Жалба, подадена на 7 март 2021 г. — WIZZ Air Hungary/Комисия

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/28

      Жалба, подадена на 7 март 2021 г. — WIZZ Air Hungary/Комисия
      (Дело T-142/21)
      (2021/C 148/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: WIZZ Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Будапеща, Унгария) (представители: E. Vahida, S. Rating и I. Metaxas-Maranghidis, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) на ответника от 20 август 2020 г. относно държавна помощ SA.57026 (2020/N) — Румъния COVID-19: Aid to Blue Air (1); и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ответникът неправилно приложил член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС и допуснал явна грешка в преценката при упражнявания от него контрол за пропорционалност на помощта спрямо щетите, причинени от кризата с COVID-19,.

                  2.

                  Второ основание: преценката на ответника относно условията за допустимост и съвместимост на помощта била неправилна,

                  3.

                  Трето основание: ответникът нарушил конкретни разпоредби на Договора за функционирането на ЕС и общите принципи на правото на Съюза относно забраната за дискриминация, свободното предоставяне на услуги и свободата на установяване, които са в основата на либерализацията на въздушния транспорт в ЕС след края на 80-те години на ХХ век (2).

                  4.

                  Четвърто основание: ответникът се позовал на несъществуващи или недостатъчни доказателства.

                  5.

                  Пето основание: ответникът не е започнал официална процедура по разследване, въпреки наличието на сериозни трудности и нарушил процесуалните права на жалбоподателя.

                  6.

                  Шесто основание: ответникът не изпълнил задължението си за мотивиране.

         (1)  OВ C 430, 2020 г., стр. 2.

         (2)  Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността (преработен) (Текст от значение за ЕИП) (ОВ L 293, 2008 г., стр. 3).


title: Дело C-691/21: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 18 ноември 2021 г. — Cafpi SA, Aviva assurances SA/Enedis SA

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/18

      Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 18 ноември 2021 г. — Cafpi SA, Aviva assurances SA/Enedis SA
      (Дело C-691/21)
      (2022/C 64/28)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Cafpi SA, Aviva assurances SA

         Ответник: Enedis SA

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 2 и член 3, параграф 1 от Директива 85/374/ЕИО на Съвета от 25 юли 1985 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока (1), да се тълкуват в смисъл, че операторът на електроразпределителна мрежа може да се счита за „производител“, при положение че променя равнището на напрежение на електроенергията на доставчика с оглед на разпределянето ѝ на крайния потребител?

         (1)  ОВ L 210, 1985 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 183.


title: Дело C-702/21 P: Жалба, подадена на 19 ноември 2021 г. от Laboratoire Pareva срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 15 септември 2021 г. по съединени дела T-337/18 и Т-347/18, Laboratoire Pareva и Biotech3D/Комисия

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/18

      Жалба, подадена на 19 ноември 2021 г. от Laboratoire Pareva срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 15 септември 2021 г. по съединени дела T-337/18 и Т-347/18, Laboratoire Pareva и Biotech3D/Комисия
      (Дело C-702/21 P)
      (2022/C 64/29)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Laboratoire Pareva (представители: P. Sellar, K. Van Maldegem, advocaten, M. Grunchard, S. Englebert, M. Ombredane, avocats)

         Други страни в производството: Biotech3D Ltd & Co. KG, Европейска комисия, Френска република, Европейска агенция по химикалите

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да разпореди мярка по събиране на доказателства на основание член 64, параграф 2, буква б) от Процедурния правилник за представяне на запис в писмена форма на устните състезания пред Общия съд,

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение и

                  —

                  да отмени спорните актове и да присъди на жалбоподателя съдебните разноски по настоящото производство по обжалване и по производството пред Общия съд или да присъди на жалбоподателя съдебните разноски по настоящото производство и да върне делата на Общия съд за преразглеждане.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  Общият съд не е разгледал служебно въпроса за непълнотата на мотивите.
                  Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като не е разгледал служебно довод във връзка с пълнотата на мотивите в спорните актове и следователно не е преценил този правен въпрос. Общият съд стига до извода, че „тератогенното въздействие, а не субакутната токсичност чрез вдишване, е решаващият фактор за оценката на рисковете от PHMB на Pareva като неприемливи за човешкото здраве“ (т. 133) въпреки факта, че този фактор не е посочен в мотивите на спорните актове. В съответствие с установената практика на Съда Общият съд е бил длъжен да разгледа и определи дали спорните актове са били опорочени от непредставянето от страна на ответника на достатъчно мотиви по отношение на твърдения тератогенен фактор, както се изисква от член 296 ДФЕС.

                  2.

                  Общият съд е изопачил фактите
                  Общият съд е изопачил фактите, като е приел, че съответното вещество е тератогенно и че жалбоподателят не е оспорил, че тератогенното въздействие е решаващ фактор за човешкото здраве при приемането на спорните актове. Този извод явно е изопачил данните в преписката пред Общия съд и изявленията, направени в съдебното заседание за изслушване на устните състезания, което съответно е довело до изопачаване на преценката на Общия съд относно законосъобразността на спорните актове.


title: Дело C-705/21: Преюдициално запитване от Győri Ítélőtábla (Унгария), постъпило на 23 ноември 2021 г. — MJ/AxFina Hungary Zrt.

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/19

      Преюдициално запитване от Győri Ítélőtábla (Унгария), постъпило на 23 ноември 2021 г. — MJ/AxFina Hungary Zrt.
      (Дело C-705/21)
      (2022/C 64/30)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Győri Ítélőtábla

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: MJ

         Ответник: AxFina Hungary Zrt.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) тълкуване на националното право, съгласно което правните последици от недействителността, произтичаща от неравноправна клауза в потребителски договор, в хипотезата, в която тази неравноправна клауза се позовава на основния предмет на договорната престация и вследствие на това договорът (за заем) не може да продължи да съществува без обявената за неравноправна клауза, се състоят в това, че след като националният съд установи нищожността на договора в неговата цялост — т.е. че самият договор в неговата цялост не може да остане в сила и да поражда задължителни правни последици за потребителя:

                              а)

                              обявява договора за действителен, като измени паричната единица на сметката по отпуснатия заем, която представлява основният предмет на договора, с унгарския форинт, и замести този размер на заема, определен в паричната единица на сметката, с размера в унгарски форинти, който потребителят действително е получил от кредитора, като в същото време изчислява (заменя) редовните лихви върху така определения основен размер на заема по различен начин от начина, по който те са били изчислени в обявения за недействителен договор, така че прилаганият към момента на сключването на договора „първоначален“ лихвен процент бъде равен на действащия към момента на сключването на договора лихвен процент по междубанковите споразумения в унгарски форинти в Будапеща като референтен лихвен процент (BUBOR), увеличен с разликата на лихвения процент, определена в първоначалния договор (деноминиран във валута).

                              б)

                              обявява договора за действителен, като определя максимален размер на обменния курс между чуждестранната валута и унгарския форинт, т.е. като намалява действително поетия от потребителя валутен риск, произтичащ от неравноправната договорна клауза, до ниво, което съдът счита за разумно и което потребителят е можел да вземе предвид към момента на сключване на договора, като оставя непроменен определения в договора лихвен процент до датата на конвертирането в унгарски форинти, предвидена като задължителна с последващ закон?

                  2)

                  От значение ли е за отговора на въпроса, формулиран в точка 1, че обявяването на валидността в съответствие с унгарското право

                              a)

                              се прави във фактическо положение, в което все още има договор между страните, тоест, в което запазването на договора има за цел да позволи правоотношението между страните да продължи да съществува за в бъдеще, чрез коригиране с обратна сила на обявените за неравноправни клаузи, като същевременно се преизчислят, посредством изменените клаузи, извършените до този момент престации, като по този начин се защити потребителят от особено неблагоприятните последици, до които би довело задължение за незабавно възстановяване на цялата сума на заема,

                              б)

                              или във фактическо положение, в което вече не съществува договорът, сключен между страните, който трябва да се разгледа в спор относно неравноправна договорна клауза — тъй като срокът на този договор вече е изтекъл или кредиторът вече го е прекратил поради неплащане на вноските или е счел за недостатъчен платения размер, или при всички положения, тъй като на практика нито една от страните го счита за действителен, или тъй като повече не може да се повдига въпросът за неговата недействителност по съдебен ред, тоест обявяването на действителността на договора с обратна сила не служи за запазване на договора в интерес на потребителя, а позволява да се изпълнят взаимните задължения и да се сложи край на правоотношението посредством коригирането на клаузата или клаузите, обявени за неравноправни.

                  3)

                  В случай на утвърдителен отговор на Съда на въпроса, формулиран в точка 1, букви а) и б), и като се вземат предвид също аспектите, посочени в точка 2, допускат ли релевантните разпоредби на посочената директива при описаното в точка 2, буква а) фактическо положение запазването на договора, като се извърши заместване, до датата на предвиденото от законодателя изменение на закона относно конвертирането в унгарски форинти, посредством национални правни разпоредби в съответствие с които:

                              —

                              освен ако между страните е договорено друго (което не е така в настоящия случай), паричните задължения следва да се изплащат във валута по законовия курс в мястото на изпълнение на задължението,

                              —

                              в договорните отношения се дължат лихви, освен ако в закон не е предвидено друго,

                              —

                              лихвеният процент е равен на основния лихвен процент на централната банка, освен ако в закон не е предвидено друго.

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело C-707/21: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 24 ноември 2021 г. — Recamier SA/BR

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/20

      Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 24 ноември 2021 г. — Recamier SA/BR
      (Дело C-707/21)
      (2022/C 64/31)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Recamier SA

         Ответник: BR

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 33, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1), известен като „Брюксел I“, да се тълкува в смисъл, че самостоятелното определение за сила на пресъдено нещо се отнася до всички условия и последици на последното или че една част може да бъде запазена за правото на сезирания съд и/или за правото на съда, постановил решението?

                  2)

                  В първата хипотеза следва ли, предвид самостоятелното определение за сила на пресъдено нещо, предявените пред съдилищата на две държави членки искове да се считат за имащи едно и също основание, когато ищецът твърди идентични факти, но изтъква различни правни основания?

                  3)

                  Следва ли два иска, единият от които е основан на договорна, а другият — на деликтна отговорност, но и двата основани на същото правоотношение като изпълнението на мандата на управител, да се считат за имащи едно и също основание?

                  4)

                  Във втората хипотеза налага ли член 33, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 — въз основа на който е постановено, че съдебното решение трябва да има в държавите членки същия обхват и последици като тези, които има в държавата членка, в която е постановено — позоваване на правото на съда по произход, или разрешава, що се отнася до свързаните с него процесуални последици, прилагането на правото на сезирания съд?

         (1)  ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


title: Дело C-711/21: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 25 ноември 2021 г. — XXX/État belge, представлявана от държавния секретар по въпросите на убежището и миграцията

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/21

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 25 ноември 2021 г. — XXX/État belge, представлявана от държавния секретар по въпросите на убежището и миграцията
      (Дело C-711/21)
      (2022/C 64/32)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XXX

         Ответник: État belge, представлявана от държавния секретар по въпросите на убежището и миграцията

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли членове 4, 7 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 5, [член 6, параграф 6] и член 13 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (1), във връзка с решение [от 19 юни 2018 г., Gnandi (C-181/16, EU:C:2018:465)] да се тълкуват в смисъл, че съдът, сезиран с жалба срещу решение за връщане, прието вследствие на решение, с което се отказва предоставяне на международна закрила, може при преценката на законосъобразността на решението за връщане да вземе предвид само промени в обстоятелствата, които могат да окажат значително въздействие върху преценката на положението с оглед на посочения член 5, настъпили преди приключването на процедурата за международна закрила пред Съвета по споровете във връзка с режима на чужденците?

                  2)

                  Трябва ли обстоятелствата, посочени в член 5 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, да са възникнали в момент, когато чужденецът е пребивавал законно или e имал разрешение да остане в страната?

         (1)  ОВ L 348, 2008 г., стр. 98.


title: Дело C-712/21: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 25 ноември 2021 г. — XXX/État belge, представлявана от държавния секретар по въпросите на убежището и миграцията

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/21

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 25 ноември 2021 г. — XXX/État belge, представлявана от държавния секретар по въпросите на убежището и миграцията
      (Дело C-712/21)
      (2022/C 64/33)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XXX

         Ответник: État belge, представлявана от държавния секретар по въпросите на убежището и миграцията

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли членове 7 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 5, [член 6, параграф 6] и член 13 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (1), във връзка с решение [от 19 юни 2018 г., Gnandi (C-181/16, EU:C:2018:465)] да се тълкуват в смисъл, че съдът, сезиран с жалба срещу решение за връщане, прието вследствие на решение, с което се отказва предоставяне на международна закрила, може при преценката на законосъобразността на решението за връщане да вземе предвид само промени в обстоятелствата, които могат да окажат значително въздействие върху преценката на положението с оглед на посочения член 5, настъпили преди приключването на процедурата за международна закрила пред Съвета по споровете във връзка с режима на чужденците?

                  2)

                  Трябва ли обстоятелствата, посочени в член 5 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, да са възникнали в момент, когато чужденецът е пребивавал законно или e имал разрешение да остане в страната?

         (1)  ОВ L 348, 2008 г., стр. 98.


title: Дело C-719/21 P: Жалба, подадена на 25 ноември 2021 г. от Frédéric Jouvin срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 26 април 2021 г. по дело T-472/20 и Т-472/20 AJ II, Jouvin/Комисия

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/22

      Жалба, подадена на 25 ноември 2021 г. от Frédéric Jouvin срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 26 април 2021 г. по дело T-472/20 и Т-472/20 AJ II, Jouvin/Комисия
      (Дело C-719/21 P)
      (2022/C 64/34)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Frédéric Jouvin (представител: L. Bôle-Richard, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени определението на Общия съд на Европейския съюз от 26 април 2021 г. по дело T-472/20 и T-472/20 AJ II, Jouvin/Комисия, с което той отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание,

                  —

                  да уважи исканията, направени в първоинстанционното производство, и да върне преписката на Комисията,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
      Първото основание е изведено от явно неправилна квалификация на преценените от Общия съд факти, от грешка на Общия съд при установяване на съдържането на доказателство и от греша при прилагане на правото във връзка с изискуемата степен на доказване. Според жалбоподателя Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е извършил неправилна правна квалификация на преценените от него факти. Всъщност Общият съд е приел, че големият брой нарушители не поставя под въпрос констатацията на Комисията, че няма доказателства за наличието на споразумение между предприятията, посечени в жалбата на жалбоподателя. Констатирането на големия и експоненциално нарастващ брой на нарушителите обаче не цели да докаже наличието на споразумение, а е последица от това споразумение.
      Жалбоподателят е представил доказателства за това споразумение като е изтъкнал, че с предприятията, които участват в дейността по стандартизация, е бил осъществен предварителен контакт, за да им бъдат предоставени лицензи за техния патентен портфейл. След провала на преговорите, всички предприятия, с които е бил осъществен контакт, са участвали в дейността по стандартизация в рамките на ISO, като нито едно от тях не е изпълнило задължението си да декларира, че е запознато с всеки патент, който може да е свързан със стандартите, които са в процес на изготвяне. Тези обстоятелства представляват нарушение на споразумението, което е довело до експоненциално нарастване на броя на нарушителите.
      За да се докаже наличието на споразумение между посочените предприятия, жалбоподателят изтъква и основание, изведено от грешка при прилагане на правото, допусната във връзка със степента на доказване, изисква от Комисията, а впоследствие и от Общия съд в неговото определение.
      Второто основание е изведено от неотчитането на факти, сведени до знанието на Общия съд. Според жалбоподателя Общият съд е приел, че доводите на жалбоподателя относно разпределянето на пазара не са били изтъкнати по време на административното производство. Жалбоподателят обаче е изтъкнал тези доводи по време на административното производство с електронно писмо изпратено до Комисията на 15 май 2018 г., тоест две години преди окончателното решение на последната, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя. Ето защо Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като не е установил действителното съдържание на сведено до знанието му доказателство.
      Накрая, третото основание е изведено от грешка при прилагане на правото, допусната от Общия съд при установяване на съдържането на доказателство. Общият съд е приел, че по същество жалбоподателят е поискал от него да констатира нарушение на правилата на конкуренцията. Жалбоподателят обаче твърди, че при правилна преценка на стойността на доказателствата, които са ѝ били предоставени по време на административното производство, Комисията не може да не констатира наличието на споразумение между посочените в жалбата предприятия и следователно нарушение на правилата на конкуренцията.
      Що се отнася до констатацията за претърпяна от жалбоподателя дискриминация, в жалбата си жалбоподателят само доразвива доводите, които вече е изложил по време на административното производство, и изтъква явна грешка в преценката, допусната от Комисията с това, че не е взела предвид посочените от жалбоподателя факти. Като е приел, че жалбоподателят не е изтъкнал никакъв довод относно очевидно обжалваното решение, Общият съд е нарушил задължението си за мотивиране, въпреки че всички доводи на жалбоподателя целят да докажат допуснатата от Комисията явна грешка в преценката.
      Жалбоподателят упреква Комисията в явна грешка в преценката и във връзка с характеристиките на споразумението. Жалбоподателят в никакъв случай не искал от Общия съд да констатира направо нарушение на правилата на конкуренцията, а по-скоро да констатира, че при анализа на фактите, сведени до знанието на Комисията, тя задължително е трябвало сама да констатира нарушение на правилата на конкуренцията и явно нарушение на собствените ѝ препоръки.


title: Дело C-726/21: Преюдициално запитване от Županijski sud u Puli-Pola (Хърватия), постъпило на 30 ноември 2021 г. — Наказателно производство срещу GR, HS, IT, INTER CONSULTING d.o.o. u likvidaciji

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/23

      Преюдициално запитване от Županijski sud u Puli-Pola (Хърватия), постъпило на 30 ноември 2021 г. — Наказателно производство срещу GR, HS, IT, INTER CONSULTING d.o.o. u likvidaciji
      (Дело C-726/21)
      (2022/C 64/35)
      Език на производството: хърватски

         Запитваща юрисдикция

      Županijski sud u Puli-Pola

         Страни в главното производство

      GR, HS, IT, INTER CONSULTING d.o.o. u likvidaciji

         Преюдициален въпрос

      Възможно ли е при преценката дали е нарушен принципът ne bis in idem да се съпоставят само фактите, съдържащи се в заключителната част на обвинителния акт на Županijsko državno odvjetništvo u Puli (Областна прокуратура Пула, Хърватия) от 28 септември 2015 г., спрямо ключовите факти, изложени в заключителната част на обвинителния акт на прокуратурата в Клагенфурт от 9 януари 2015 г. и в диспозитива на присъдата на Областен съд Клагенфурт от 3 ноември 2016 г., потвърдена с решение на Върховния съд на Република Австрия от 4 март 2019 г., или пък фактите от заключителната част в обвинителния акт на Županijsko državno odvjetništvo u Puli (Областна прокуратура Пула) могат да се съпоставят и с фактите, съдържащи се в мотивите в присъдата на Областен съд Клагенфурт от 3 ноември 2016 г., потвърдена с решение на Върховния съд на Република Австрия, както и с фактите, за които е водено производството по разследване от прокуратурата в Клагенфурт срещу няколко лица, по-специално срещу GR и HS, и които впоследствие не са включени във внесения обвинителен акт от прокуратурата в Клагенфурт от 9 януари 2015 г. (и не са били посочени в конкретната заключителна част)?


title: Дело C-742/21 P: Жалба, подадена на 30 ноември 2021 г. от Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA), Jean Derosière, Fabien Hagneré и др. срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 15 септември 2021 г. по дело T-777/19, CAPA и др./Комисия

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/24

      Жалба, подадена на 30 ноември 2021 г. от Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA), Jean Derosière, Fabien Hagneré и др. срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 15 септември 2021 г. по дело T-777/19, CAPA и др./Комисия
      (Дело C-742/21 P)
      (2022/C 64/36)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA), Jean Derosière, Fabien Hagneré и др. (представител: M. Le Berre, адвокат)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Comité régional des pêches maritimes et des élevages marins Hauts-de-France, Fonds régional d'organisation du marché du poisson (From Nord), Organisation de producteurs CME Manche-Mer du Nord (OP CME Manche-Mer du Nord), Френска република, Ailes Marines SAS, Éoliennes Offshore des Hautes Falaises, Éoliennes Offshore du Calvados, Parc du Banc de Guérande, Éoliennes en Mer Dieppe Le Tréport, Éoliennes en Mer Îles d'Yeu et de Noirmoutier, Herviou & Associés SARL

         Искания

      Жалбоподателите искат от Съда:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

                  —

                  да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 15 септември 2021 г. по дело T-777/19, CAPA и др./Европейска комисия,

                  —

                  да обяви за допустима жалбата, подадена пред Общия съд,

                  —

                  да върне делото за ново разглеждане от Общия съд,

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите посочват шест основания.
      Първото основание е свързано с липсата на ефективен съдебен контрол. Според жалбоподателите Общият съд не е упражнил цялата си правораздавателна компетентност, като не е разгледал въпроса дали е съществувала опасност от конкретно въздействие на спорната помощ върху жалбоподателите.
      Второто основание е свързано с неточни констатации и изопачаване на доказателствата. Според жалбоподателите Общият съд е направил неточни констатации относно някои доказателства, представени от жалбоподателите, и е изопачил някои други доказателства, също представени от жалбоподателите, и по-специално доказателства относно опасността от въздействие на спорната помощ върху дейността на жалбоподателите.
      Третото основание е свързано с грешки при квалификацията на фактите. Според жалбоподателите обжалваното съдебно решение съдържа грешки в квалификацията на фактите, като прави разграничение между някои последици на спорната помощ и приема, че някои от тези последици са неразривно свързани със спорната помощ.
      Четвъртото основание е свързано с погрешно прилагане на член 108, параграф 2 ДФЕС и на член 1, буква з) от Регламент (ЕС) 2015/1589 (1). Според жалбоподателите в обжалваното съдебно решение погрешно се прилага понятието за заинтересована страна по смисъла на тези разпоредби, както от гледна точка на съществуването на конкурентни отношения между жалбоподателите и получателите на спорната помощ, така и от гледна точка на опасността от конкретно въздействие на спорната помощ върху жалбоподателите.
      Петото основание е свързано с погрешно прилагане на член 39 ДФЕС. Според жалбоподателите в спорното съдебно решение член 39 ДФЕС се прилага погрешно по отношение на въпроса дали жалбоподателите имат качеството на заинтересована страна.
      Накрая, шестото основание е свързано с липса на мотиви, доколкото в обжалваното съдебно решение не е изпълнено задължението за мотивиране, по-специално като не е обосновано изключването на жалбоподателите от качеството на заинтересована страна, констатацията в това решение относно липсата на връзка между спорната помощ и опасността от въздействие на ветроенергийните проекти — бенефициери на помощта, и неотчитането на „особения характер“ на риболовната дейност по смисъла на член 39 ДФЕС при разглеждането на качеството на заинтересована страна на жалбоподателите.

         (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (консолидирана версия) (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело C-757/21 P: Жалба, подадена на 9 декември 2021 г. от Nichicon Corporation срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 29 септември 2021 г. по дело T-342/18, Nichicon Corporation/Комисия

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/25

      Жалба, подадена на 9 декември 2021 г. от Nichicon Corporation срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 29 септември 2021 г. по дело T-342/18, Nichicon Corporation/Комисия
      (Дело C-757/21 P)
      (2022/C 64/37)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Nichicon Corporation (представители: A. Ablasser-Neuhuber, F. Neumayr, G. Fussenegger, H. Kühnert, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и Решение C(2018) 1768 final на Комисията от 21 март 2018 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело AT.40136 — Кондензатори), наричано по-нататък „разглежданото решение“a доколкото то се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение в частта му, с която Общият съд е отхвърлил

                              —

                              първото правно основание относно фактически грешки във връзка със срещите на „18 декември 1998 г.“, „април/май 2005 г.“, „февруари 2009 г.“, „юли 2009 г.“, „9 март 2010 г.“ и „31 май 2010 г.“, за да установи участието на жалбоподателя в нарушение на конкурентното право на ЕС;

                              —

                              второто правно основание, свързано с това, че жалбоподателят не носи отговорност за двустранни и тристранни контакти между останалите засегнати предприятия;

                              —

                              третата част от второто правно основание, относно липсата на участие в единно продължено нарушение преди 7 ноември 2003 г.;

                              —

                              четвъртото правно основание, отнасящо се до явни грешки в преценката при определянето на глобата;

                        и вследствие на това да отмени частично разглежданото решение и да намали размера на наложената на жалбоподателя глоба от 72 901 000 EUR до пропорционален размер;

                  —

                  при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага в основни линии четири основания.

         Първо основание: нарушение на съществено процесуално изискване поради липсваща автентичност на обжалваното решение

      Обжалваното решение не е подписано саморъчно от отговорните съдии. Следователно му липсва необходимата автентичност. Липсващите подписи трябва да се преценяват, тъй като е нарушено съществено процесуално изискване. Следователно обжалваното решение трябва да бъде отменено.

         Второ основание: грешки при разглеждането на фактическите констатации на Комисията

      Анализът на Общия съд на основанията, повдигнати от жалбоподателя пред първата инстанция, е опорочен от изопачаване на доказателствата, грешки при прилагане на правото и недостатъчност на мотивите.

         Трето основание: грешки при прилагане на правото при разглеждането на констатациите на Комисията относно съществуването на и отговорността на жалбоподателя за участие в единно продължено нарушение

      Първо, Общият съд е изложил недостатъчни мотиви за и е допуснал грешка при прилагане на правото при отхвърлянето на довода, че Комисията не е установила отговорността на жалбоподателя за двустранни и тристранни срещи между други засегнати предприятия в изискваната от закона степен. Второ, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като е отхвърлил довода на жалбоподателя, че Комисията не е установила продължено нарушение.

         Четвърто основание: явни грешки в преценката при определянето на размера на глобата

      Първо, Общият съд допуска грешка при прилагане на правото, като приема за база стойността на продажбите, фактурирани в ЕИП, вместо стойността на изпратените/доставените в ЕИП продажби. Освен това прилагайки коефициент за тежест 16 %, Общият съд въвежда недостатъчен правен стандарт, като не отчита обстоятелствата във връзка с индивидуалното положение на жалбоподателя. Второ, Общият съд е взел в недостатъчна степен предвид смекчаващи обстоятелства, тъй като абсолютният размер на наложената на жалбоподателя глоба е непропорционална. С това Общият съд нарушава, наред с останалото, принципа на пропорционалност и равно третиране, като не отразява надлежно ограниченото участие на жалбоподателя. По-нататък, Общият съд допуска грешка при прилагане на правото, като отказва да приеме небрежността и конкурентното поведение на жалбоподателя като смекчаващи обстоятелства.


title: Дело C-759/21 P: Жалба, подадена на 10 декември 2021 г. от Nippon Chemi-Con Corporation срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 29 септември 2021 г. по дело T-363/18, Nippon Chemi-Con Corporation/Комисия

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/26

      Жалба, подадена на 10 декември 2021 г. от Nippon Chemi-Con Corporation срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 29 септември 2021 г. по дело T-363/18, Nippon Chemi-Con Corporation/Комисия
      (Дело C-759/21 P)
      (2022/C 64/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Nippon Chemi-Con Corporation (представители: H.-J. Niemeyer, M. Röhrig, P. Neideck, Rechtsanwälte, I.-L. Stoicescu, avocate)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и Решение на Комисията от 21 март 2018 г. (1) относно производство по член 101 Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело AT.40136 — Кондензатори), доколкото то се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение в частта му, с която е потвърдена наложената на жалбоподателя глоба и да отмени член 2, буква й) от Решението на Комисията от 21 март 2018 г.,

                  —

                  също при условията на евентуалност, да намали размера на наложената на жалбоподателя глоба предвид основанията за уважаване на жалбата и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.
      1.   Първо основание: липсват подписите на съдии на обжалваното решение на Общия съд

      При липсата на подписите на трима съдии решението е невалидно в неговата цялост съгласно член 118 от Процедурния правилник на Общия съд и член 37 от Статута на Съда.
      2.   Второ основание: нарушение на член 101 ДФЕС (т. 143-307 от решението)

      Общият съд неправилно е приложил член 101 ДФЕС, потвърждавайки констатацията на Европейската комисия за наличие на нарушение. Той неправилно е преценил релевантността на твърдяното нарушение за ЕИП. По-нататък, Общият съд е приложил погрешно съвкупността от правила относно доказването и е разместил доказателствената тежест в ущърб на жалбоподателя, като е нарушил презумпцията за невиновност.
      3.   Трето основание: единно продължено нарушение (т. 308-400 от решението)

      Общият съд неправилно е приложил член 101 ДФЕС, като е направил извод за наличие на единно продължено нарушение, обхващащо всички електролитни кондензатори, от 26 юни 1998 г. до 23 април 2012 г. Той е приложил неправилен правен стандарт за критерия дали е имало общ план, който е конститутивен елемент на единното и продължено нарушение. По-нататък, дори ако правният критерий се приеме, установените от Общия съд факти не позволяват да се приеме продължено, т.е. непрекъснато нарушение.
      4.   Четвърто основание: нарушение с оглед на предмета (т. 401-429 от решението)

      Общият съд погрешно е приложил член 101 ДФЕС, като е потвърдил становището на Европейската комисия, според което цялото нарушение трябва да се квалифицира като нарушение с оглед на предмета. Той е изложил недостатъчни мотиви за извода си и е приложил неправилен правен стандарт за преценка при оценяването на обменените данни.
      5.   Пето основание: компетентност (т. 71-83 от решението)

      Общият съд погрешно е потвърдил, че Европейската комисия има териториална компетентност съгласно член 101 ДФЕС и членове 53 и 56 от Споразумението за ЕИП да санкционира цялото нарушение. Общият съд е трябвало да приложи материален праг за установяване на компетентност вместо просто да препраща към „самата продажба [на електролитни кондензатори] в рамките на Европейския съюз“ и във всеки случай е трябвало да изложи достатъчни мотиви за извода си.
      6.   Шесто основание: изчисляване на глобата (т. 430-526 от решението)

      Общият съд неправилно е приложил принципа на пропорционалност и е нарушил определен брой процесуални изисквания, в частност задълженията за излагане на мотиви и за цялостна преценка на доказателствата и пълно разглеждане на фактите, при преценката на доказателствата, представени от жалбоподателя на Европейската комисия.

         (1)  Решение C(2018) 1768 final на Комисията.


title: Дело C-366/19: Определение на председателя Съда от 26 октомври 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд — България) — „БОСОЛАР“ ЕООД/„ЧЕЗ ЕЛЕКТРО БЪЛГАРИЯ“ АД, при участието на: „НАЦИОНАЛНА ЕЛЕКТРИЧЕСКА КОМПАНИЯ“ ЕАД

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/28

      Определение на председателя Съда от 26 октомври 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд — България) — „БОСОЛАР“ ЕООД/„ЧЕЗ ЕЛЕКТРО БЪЛГАРИЯ“ АД, при участието на:„НАЦИОНАЛНА ЕЛЕКТРИЧЕСКА КОМПАНИЯ“ ЕАД
      (Дело C-366/19) (1)

      (2022/C 64/39)
      Език на производството: български
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 255, 29.7.2019 г.


title: Дело C-136/21: Определение на председателя на Съда от 26 октомври 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Constitucional — Португалия) — Autoridade Tributária e Aduaneira/VectorImpacto — Automóveis Unipessoal Lda

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/28

      Определение на председателя на Съда от 26 октомври 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Constitucional — Португалия) — Autoridade Tributária e Aduaneira/VectorImpacto — Automóveis Unipessoal Lda
      (Дело C-136/21) (1)

      (2022/C 64/40)
      Език на производството: португалски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 189, 17.5.2021 г.


title: Дело T-751/21: Жалба, подадена на 26 ноември 2021 г. — EMS Electro Medical Systems/EUIPO (AIRFLOW)

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/29

      Жалба, подадена на 26 ноември 2021 г. — EMS Electro Medical Systems/EUIPO (AIRFLOW)
      (Дело T-751/21)
      (2022/C 64/41)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: EMS Electro Medical Systems GmbH (Мюнхен, Германия) (представители: K. Scheib и C. Schulte, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „AIRFLOW“ — Заявка за регистрация № 1 533 193

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 29 септември 2021 г. по преписка R 546/2021-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да понесе направените от него съдебни разноски, както и да плати тези, направени от EMS Electro Medical Systems GmbH.

         Изложени основания

                  —

                  Неправилно тълкуване на член 7, параграф 1, буква в) и на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Неправилно тълкуване на член 7, параграф 1, буква б) и на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 75, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 76, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-762/21: Жалба, подадена на 8 декември 2021 г. — C&C IP UK/EUIPO — Tipico Group (t)

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/29

      Жалба, подадена на 8 декември 2021 г. — C&C IP UK/EUIPO — Tipico Group (t)
      (Дело T-762/21)
      (2022/C 64/42)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: C&C IP UK Ltd (Бристол, Обединеното кралство) (представители: A. von Mühlendahl и H. Hartwig, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Tipico Group ltd. (Сейнт Джулианс, Малта)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „t“ — Заявка за регистрация № 17 915 463

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 3 септември 2021 г. по преписка R 2326/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отхвърли жалбата на Tipico Group Ltd. срещу решението на апелативния състав на EUIPO от 19 октомври 2020 г. по преписка B 3 080 138,

                  —

                  да осъди EUIPO и Tipico Group Ltd., ако последното встъпи в настоящото производство, да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-766/21: Жалба, подадена на 9 декември 2021 г. — Daw/EUIPO — Sapa Building Systems (alpina)

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/30

      Жалба, подадена на 9 декември 2021 г. — Daw/EUIPO — Sapa Building Systems (alpina)
      (Дело T-766/21)
      (2022/C 64/43)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Daw SE (Обер-Рамщадт, Германия) (представител: A. Haberl, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Sapa Building Systems SpA (Навильо, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „alpina“ — заявка за регистрация № 15 123 342

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 23 септември 2021 г. по преписка R 2198/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди Sapa Building Systems SpA да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 33, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-776/21: Жалба, подадена на 14 декември 2021 г. — Gameageventures/EUIPO (GAME TOURNAMENTS)

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/31

      Жалба, подадена на 14 декември 2021 г. — Gameageventures/EUIPO (GAME TOURNAMENTS)
      (Дело T-776/21)
      (2022/C 64/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Gameageventures LLP (Фолкстън, Обединеното кралство) (представител: S. Santos Rodríguez, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „GAME TOURNAMENTS“ — Заявка за регистрация № 18 207 605

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 5 октомври 2021 г. по преписка R 211/2021-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските по производството пред EUIPO.

         Изложени основания

                  —

                  Неизпълнение на задължението за мотивиране и на правото на изслушване,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на принципите на равно третиране и на добра администрация.


title: Дело C-632/21: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 2 de Granadilla de Abona (Испания), постъпило на 14 октомври 2021 г. — JF и NS/Diamond Resorts Europe Limited (клон в Испания), Diamond Resorts Spanish Sales S.L. и Sunterra Tenerife Sales S.L.

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/12

      Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Granadilla de Abona (Испания), постъпило на 14 октомври 2021 г. — JF и NS/Diamond Resorts Europe Limited (клон в Испания), Diamond Resorts Spanish Sales S.L. и Sunterra Tenerife Sales S.L.
      (Дело C-632/21)
      (2022/C 64/19)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Granadilla de Abona

         Страни в главното производство

         Ищци: JF и NS

         Ответници: Diamond Resorts Europe Limited (клон в Испания), Diamond Resorts Spanish Sales S.L. и Sunterra Tenerife Sales S.L.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да се приеме, че Римската конвенция от 1980 г. (1) за приложимoто право към договорните задължения и Регламент № 593/2008 (2) относно приложимото право към договорни задължения се прилагат по отношение на договори, по които и двете страни са лица от Обединеното кралство?
                  Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен:

                  2)

                  Трябва ли Регламент № 593/2008 да се тълкува като приложим по отношение на договори, сключени преди влизането му в сила, в съответствие с член 24 от него? Ако отговорът е отрицателен, трябва ли договорът за разпределено във времето ползване на недвижима собственост чрез събиране на клубни точки да се смята за попадащ в приложното поле на член 4, параграф 3 или на член 5 от Римската конвенция от 1980 г., включително когато самият потребител избира за приложимо правото на друга държава, различна от държавата по обичайното му местопребиваване? Ако отговорът е, че този договор може да попада в приложното поле и на двете разпоредби, кой режим има предимство?

                  3)

                  Независимо от отговорите на втория въпрос, трябва ли договорът за разпределено във времето ползване на недвижима собственост чрез събиране на клубни точки да се смята за договор, с който се придобиват вещни права върху недвижими имоти, или трябва да се смята за договор, с който се придобиват облигационни права с дружествен характер?

                              —

                              Ако се приеме, че се придобиват вещни права, за целите на определянето на приложимото право коя разпоредба следва да се приложи с предимство измежду член 4, буква в) и член 6, параграф 1 от Регламент № 593/2008, включително когато самият потребител избира за приложимо правото на друга държава, различна от държавата по обичайното му местопребиваване?

                              —

                              Ако се приеме, че се придобиват облигационни права, трябва ли те да се смятат за наемни права върху недвижими имоти по смисъла на член 4, буква в), или трябва да се смятат за права да се получат предоставяни услуги по смисъла на член 4, буква б)? При всички случаи следва ли да се приложи с предимство член 6, параграф 1 поради наличието на правоотношение, в което участват потребители и/или ползватели, включително когато самият потребител избира за приложимо правото на друга държава, различна от държавата по обичайното му местопребиваване?

                  4)

                  Във всички споменати по-горе случаи трябва ли разпоредбите на Римската конвенция от 1980 г. и на Регламент № 593/2008 да се тълкуват като допускащи национална правна уредба, която предвижда, че „[в]сички договори, които се отнасят до права във връзка с използването на един или повече недвижими имоти с местонахождение в Испания през определен или определяем период от годината, се уреждат от разпоредбите на този закон, независимо от мястото и момента на сключване на съответния договор“?

         (1)  Конвенция за приложимoто право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 година (ОВ L 266, 1980 г., стр. 1; публикувана на български език в OB L 347, 2007 г., стр. 3).

         (2)  Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) (ОВ L 177, 2008 г., стр. 6).


title: Дело C-635/21: Преюдициално запитване от Finanzgericht Bremen (Германия), постъпило на 15 октомври 2021 г. — LB GmbH/Hauptzollamt D

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/13

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Bremen (Германия), постъпило на 15 октомври 2021 г. — LB GmbH/Hauptzollamt D
      (Дело C-635/21)
      (2022/C 64/20)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Bremen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: LB GmbH

         Ответник: Hauptzollamt D

         Преюдициален въпрос

      Следва ли Комбинираната номенклатура в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (1), изменено с Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1821 на Комисията от 6 октомври 2016 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (2), да се тълкува в смисъл, че така наречените самонадуваеми легла [Air Lounger], като тези в настоящия случай, описани по-подробно в определението, трябва да бъдат класирани в подпозиция 9401 8000?

         (1)  ОВ L 256, 1987 г., стр. 1.

         (2)  ОВ L 294, 2016 г., стр. 1.


title: Дело C-640/21: Преюдициално запитване от Tribunalul Cluj (Румъния), постъпило на 19 октомври 2021 г. — SC Zes Zollner Electronic SRL/Direcţia Regională Vamală Cluj — Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/13

      Преюдициално запитване от Tribunalul Cluj (Румъния), постъпило на 19 октомври 2021 г. — SC Zes Zollner Electronic SRL/Direcţia Regională Vamală Cluj — Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca
      (Дело C-640/21)
      (2022/C 64/21)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Cluj

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SC Zes Zollner Electronic SRL

         Ответник: Direcţia Regională Vamală Cluj — Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Когато получателят на стоките констатира количествена разлика в повече спрямо посоченото в първоначалната митническа декларация, приложим ли е член 173 или член 174 от Регламент № 952/2013 (1)?

                  2)

                  За какви стоки става дума в израза „стоки, различни от първоначално декларираните“ по смисъла на член 173 от Регламента: различни в количествено отношение, различни в качествено отношение или и двете?

                  3)

                  В случай че установи количествена разлика в повече спрямо посочените в митническата декларация стоки, разполага ли получателят на стоките с процесуален способ съгласно Регламента, който да му позволява да поправи грешките, без да бъде санкциониран по административен или наказателен ред?

         (1)  Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (ОВ L 269, 2013 г., стр. 1).


title: Дело C-654/21: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 28 октомври 2021 г. — LM/KP

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/14

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 28 октомври 2021 г. — LM/KP
      (Дело C-654/21)
      (2022/C 64/22)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищец: LM

         Ответник: KP

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 124, буква г) във връзка с член 128, параграф 1 от Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (1) да се разбира в смисъл, че съдържащото се в тези разпоредби понятие „насрещен иск за обявяване на недействителност“ може да означава иск за обявяване на недействителност само доколкото този иск има връзка с първоначалния иск за установяване на нарушение на марката на Съюза, което ще позволи на националния съд да не разглежда насрещен иск за обявяване на недействителност с обхват, по-широк отколкото следва от връзката с първоначалния иск за нарушение?

                  2)

                  Трябва ли член 129, параграф 3 от Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз да се разбира в смисъл, че като упоменава „процедурни[правила], приложим[и] по отношение на същия вид искове относно национална марка“, тази разпоредба има предвид националните процесуални разпоредби, които биха се прилагали в конкретно производство за нарушение на правата върху марка на Съюза (и по отношение на производство по насрещен иск за обявяване на недействителност), или по принцип има предвид действащите национални процесуални правила в правния ред на държава членка, което е от значение, в случай че предвид датата на образуване на конкретното производство за нарушение на правата върху марка на Съюза в правния ред на държавата членка не са съществували процесуални разпоредби относно насрещния иск за обявяване на недействителност на марка по отношение на националните марки?

         (1)  ОВ L 154, 2017 г., стр. 1.


title: Дело C-664/21: Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 5 ноември 2021 г. — NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG/Република Словения

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/14

      Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 5 ноември 2021 г. — NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG/Република Словения
      (Дело C-664/21)
      (2022/C 64/23)
      Език на производството: словенски

         Запитваща юрисдикция

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG

         Ответник: Република Словения

         Преюдициални въпроси

      Допускат ли разпоредбите на Директивата за ДДС (1), и по-специално член 131 и член 138, параграф 1, както и принципите на правото на ЕС, и по-специално принципите на данъчен неутралитет, ефективност и пропорционалност, национална правна уредба, която забранява представянето и събирането на нови доказателства за изпълнението на материалноправните изисквания по член 138, параграф 1 от Директивата за ДДС още в първоинстанционното производство по административен ред, и по-специално в становището по протокола за данъчна ревизия, издаден преди издаването на ревизионния акт?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-669/21: Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim (Португалия), постъпило на 9 ноември 2021 г. — Gencoal S.A./Conceito Norte — Consultadoria de Gestão, Lda., BT

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/15

      Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim (Португалия), постъпило на 9 ноември 2021 г. — Gencoal S.A./Conceito Norte — Consultadoria de Gestão, Lda., BT
      (Дело C-669/21)
      (2022/C 64/24)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gencoal S.A.

         Ответници: Conceito Norte — Consultadoria de Gestão, Lda., BT

         Преюдициален въпрос

      Нарушават ли член 31, параграфи 1 и 4 от Кралски указ 1624/1992 от 29 декември 1992 г. за одобряване на испанския правилник за ДДС, както и член 15, параграф 1 от Директива 2008/9/ЕО (1) от 12 февруари 2008 г., като предвиждат, в първия случай, че срокът за подаване на заявление за възстановяване на данъка върху добавената стойност от предприемачите или търговците, които не са установени на територията, на която се прилага този данък, но са установени в [Европейския съюз], започва да тече на следващия ден след края на всяко тримесечие или календарната година и изтича на 30 септември след календарната година, в която са били платени посочените данъци и, във втория случай, че заявлението за възстановяване трябва да бъде подадено до държавата членка по установяване до 30 септември на календарната година след периода на възстановяване, принципа на данъчен неутралитет (с последици от гледна точка на конкурентната неутралност и принципа на равнопоставеност, целящ забрана на дискриминацията), произтичаща от общата система на данъка върху добавената стойност, както следва от съображения 4, 5 и 7 и от членове 167, 170, 171 и 178 от Директива 2006/112/ЕО (2) на Съвета от 28 ноември 2006 г., изменена с Директива 2008/8/ЕО (3) на Съвета от 12 февруари 2008 г., както и от основното право, съдържащо се в член 41, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз?

         (1)  Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112/ЕО, на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата членка по възстановяване, но установени в друга държава членка (ОВ L 44, 2008 г., стр. 23).

         (2)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).

         (3)  Директива 2008/8/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година за изменение на Директива 2006/112/ЕО по отношение на мястото на доставка на услуги (ОВ L 44, 2008 г., стр. 11).


title: Дело C-670/21: Преюдициално запитване от Finanzgericht Köln (Германия), постъпило на 9 ноември 2021 г. — BA/Finanzamt X

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/16

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Köln (Германия), постъпило на 9 ноември 2021 г. — BA/Finanzamt X
      (Дело C-670/21)
      (2022/C 64/25)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BA

         Ответник: Finanzamt X

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 63, параграф 1 ДФЕС и членове 64 ДФЕС и 65 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба на държава членка в областта на облагането с данъка върху наследството, която за целите на изчисляването на данъка върху наследството предвижда, че застроен недвижим имот, принадлежащ към личното имущество, който се намира в трета държава (в случая Канада) и се отдава под наем за жилищни нужди, се облага въз основа на цялата му стойност, докато за недвижим имот, принадлежащ към личното имущество, който се намира на национална територия, в държава — членка на Европейския съюз или в държава от Европейското икономическо пространство, и се отдава под наем за жилищни нужди, се взема предвид само 90 % от стойността му за целите на изчисляването на данъка върху наследството?


title: Дело C-687/21: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hagen (Германия), постъпило на 16 ноември 2021 г. — BL/Saturn Electro-Handelsgesellschaft mbH Hagen

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/16

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Hagen (Германия), постъпило на 16 ноември 2021 г. — BL/Saturn Electro-Handelsgesellschaft mbH Hagen
      (Дело C-687/21)
      (2022/C 64/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Hagen

         Страни в главното производство

         Ищец: BL

         Ответник: Saturn Electro-Handelsgesellschaft mbH Hagen

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Невалидна ли е нормата за обезщетение за причинени вреди в Европейския общ регламент относно защитата на данните (1) (член 82 от ОРЗД) поради неопределяне на правните последици при неимуществените вреди?

                  2)

                  Изисква ли правото да се получи обезщетение за вреди, освен незаконосъобразното съобщаване на подлежащи на защита лични данни на трето лице, което не е оправомощено да разполага с тях, да се установи наличието на неимуществени вреди?

                  3)

                  За да е налице нарушение на Регламента относно защитата на данните, достатъчно ли е личните данни на субекта на данните (име, адрес, професия, доходи, работодател) да се предадат по погрешка на трето лице върху хартиен документ поради допуснато от служителите на предприятието невнимание при отпечатване на хартиен носител?

                  4)

                  Налице ли е незаконно по-нататъшно обработване чрез неволно (огласяване) на трето лице, когато посредством сътрудниците си предприятието по погрешка предава личните данни, които освен това са съхранени в компютърна система, в печатна форма на трето лице, което няма право да разполага с тях (член 2, параграф 1, член 5, параграф 1, буква е), член 6, параграф 1 и член 24 от Регламента относно защитата на данните)?

                  5)

                  За да е налице неимуществена вреда по смисъла на член 82 от Регламента относно защитата на данните, достатъчно ли е третото лице, получило документа, съдържащ личните данни, да не се е запознало с тях преди документът, в който се съдържа тази информация, да бъде върнат, или за да е налице неимуществената вреда по смисъла на член 82 от Регламента относно защитата на данните, е достатъчно неудобството за тези, чиито лични данни са били неправомерно предадени, тъй като всяко неразрешено огласяване на лични данни крие възможността данните да бъдат предадени на неизвестен брой лица или с тях да бъде злоупотребено?

                  6)

                  Трябва ли нарушението да се счита за тежко, когато неволното предаване на трети лица може да бъде избегнато чрез по-добра проверка на сътрудниците в предприятието и/или чрез по-добра организация на сигурността на данните, като например отделното обработване на доставката на стоките и на документите, свързани със сключването на договора, и по-специално на финансовата документация, посредством отделни съпътстващи документи, или чрез изпращането им в рамките на предприятието на сътрудника, отговорен за доставката на стоката, без непосредственото участие на клиента, на когото са били предадени разпечатаните документи, включително разрешението да вземе стоката (член 32, параграф 1, буква б) и параграф 2 и член 4, точка 7 от Регламента относно защитата на личните данни)?

                  7)

                  Следва ли под обезщетение за неимуществени вреди да се разбира налагането на глоба като глобата за нарушаване на договор?

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) (ОВ L 119, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-689/21: Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 16 ноември 2021 г. — X/Udlændinge- og Integrationsministeriet

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/17

      Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 16 ноември 2021 г. — X/Udlændinge- og Integrationsministeriet
      (Дело C-689/21)
      (2022/C 64/27)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Østre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: X

         Ответник: Udlændinge- og Integrationsministeriet

         Преюдициален въпрос

                  1)

                  Допуска ли член 20 ДФЕС във връзка с член 7 от Хартата на основните права на Европейския съюз законодателство на държава членка като разглежданото в главното производство, съгласно което гражданството на тази държава членка се загубва по принцип по силата на закона при навършване на 22-годишна възраст от лица, които са родени извън тази държава членка, никога не са живели в нея и не са пребивавали в нея при обстоятелства, които да показват тясна връзка с нея, в резултат на което лицата, които нямат и гражданство на друга държава членка, биват лишени от статута си на граждани на Съюза и от правата, свързани с този статут, като се има предвид, че съгласно разглежданото в главното производство законодателство:

                              a)

                              съществуването на тясна връзка с държавата членка се предполага, по-специално след пребиваване от общо една година в нея,

                              б)

                              ако молбата за запазване на гражданство е подадена, преди лицето да е навършило 22 години, може да се получи разрешение за запазване на гражданството на държавата членка при облекчени условия, като за тази цел компетентните органи трябва да преценят последиците от загубването на гражданство, и

                              в)

                              изгубеното гражданство може да бъде възстановено след навършване на 22-годишна възраст само чрез натурализация, което е свързано с редица изисквания, включително изискването за непрекъснато пребиваване в държавата членка за по-дълъг период от време, макар изискваният срок на пребиваване да може да бъде донякъде съкратен за бивши граждани на тази държава членка?


title: Дело C-473/21 P: Жалба, подадена на 2 август 2021 г. от Franz Schröder GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 2 юни 2021 г. по дело T-854/19, Franz Schröder/EUIPO

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/7

      Жалба, подадена на 2 август 2021 г. от Franz Schröder GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 2 юни 2021 г. по дело T-854/19, Franz Schröder/EUIPO
      (Дело C-473/21 P)
      (2022/C 64/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Franz Schröder GmbH & Co. KG (представители: L. Pechan, N. Fangmann, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Европейска служба за интелектуална собственост, RDS Design ApS
      С определение от 8 декември 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) постановява, че не допуска обжалване по делото и че Franz Schröder GmbH & Co. KG понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-474/21 P: Жалба, подадена на 2 август 2021 г. от Franz Schröder GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 2 юни 2021 г. по дело T-855/19 — Franz Schröder/EUIPO

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/7

      Жалба, подадена на 2 август 2021 г. от Franz Schröder GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 2 юни 2021 г. по дело T-855/19 — Franz Schröder/EUIPO
      (Дело C-474/21 P)
      (2022/C 64/11)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Franz Schröder GmbH & Co. KG (представители: L. Pechan, N. Fangmann, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, RDS Design ApS
      С определение от 8 декември 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) постановява, че не допуска обжалване по делото и че Franz Schröder GmbH & Co. KG понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-475/21 P: Жалба, подадена на 2 август 2021 г. от Franz Schröder GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 2 юни 2021 г. по дело T-856/19 — Franz Schröder/EUIPO

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/8

      Жалба, подадена на 2 август 2021 г. от Franz Schröder GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 2 юни 2021 г. по дело T-856/19 — Franz Schröder/EUIPO
      (Дело C-475/21 P)
      (2022/C 64/12)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Franz Schröder GmbH & Co. KG (представители: L. Pechan, N. Fangmann, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, RDS Design ApS
      С определение от 8 декември 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) постановява, че не допуска обжалване по делото и че Franz Schröder GmbH & Co. KG понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-520/21: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Śródmieście w Warszawie (Полша), постъпило на 24 август 2021 г. — A.S./Bank M. SA

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/8

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Śródmieście w Warszawie (Полша), постъпило на 24 август 2021 г. — A.S./Bank M. SA
      (Дело C-520/21)
      (2022/C 64/13)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищец: A.S.

         Ответник: Bank M. SA

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1), а също и принципите на ефективност, правна сигурност и пропорционалност да се тълкуват в смисъл, че не допускат съдебна практика по тълкуването на националното право, съгласно която, в случай че сключеният от банката и потребителя договор за кредит е обявен за изначално недействителен поради наличието на неравноправни клаузи в него, освен връщане на платените в изпълнение на договора парични суми (банката — за главницата на кредита, а потребителят — за вноските, таксите, комисионите и застрахователните премии) заедно със законната лихва за забава от момента на поканата до плащането страните имат право да искат и друго, включително суми (по-конкретно възнаграждение, обезщетение, връщане на разходи или индексиране на платеното), дължими поради това че:

                  1.

                  страната, която е дала паричната престация, временно е била лишена от възможността да ползва своите пари и така е изгубила възможността да ги инвестира и по този начин да извлече от тях печалба;

                  2.

                  страната, която е дала паричната престация, е понесла разходи за обслужването на договора за кредит и за прехвърлянето на парите на другата страна;

                  3.

                  страната, която е получила паричната престация, е извлякла полза, състояща се в това, че е можела временно да ползва чуждите пари, в това число е можела да ги инвестира и по този начин да получи печалба;

                  4.

                  страната, която е получила паричната престация, временно е имала възможност да ползва безвъзмездно чуждите пари, което би било невъзможно при пазарни условия;

                  5.

                  покупателната стойност на парите е спаднала с времето, което означава, че е налице реална вреда за страната, която е дала паричната престация;

                  6.

                  временното предоставяне на парите за ползване може да се разглежда като извършване на услуга, за която страната, дала паричната престация, не е получила възнаграждение?

         (1)  OB L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело C-523/21 P: Жалба, подадена на 24 август 2021 г. от Innovative Cosmetic Concepts LLC срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 16 юни 2021 г. по дело T-196/20, Chanel/EUIPO — Innovative Cosmetic Concepts (INCOCO)

text:
               7.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/9

      Жалба, подадена на 24 август 2021 г. от Innovative Cosmetic Concepts LLC срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 16 юни 2021 г. по дело T-196/20, Chanel/EUIPO — Innovative Cosmetic Concepts (INCOCO)
      (Дело C-523/21 P)
      (2022/C 64/14)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Innovative Cosmetic Concepts LLC (представители: J. Oria Sousa-Montes, P. Revuelta Martos и I. Temiño Ceniceros, адвокати)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Chanel
      С определение от 16 декември 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допуска обжалване по делото.