title: Дело T-71/10 R II: Определение на председателя на Общия съд от 8 април 2011 г. — Xeda International/Комисия (Обезпечително производство — Директива 91/414/ЕИО — Решение за невключване на дифениламин в приложение I към Директива 91/414 — Друга молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               21.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/21

         Определение на председателя на Общия съд от 8 април 2011 г. — Xeda International/Комисия
   (Дело T-71/10 R II)
   (Обезпечително производство - Директива 91/414/ЕИО - Решение за невключване на дифениламин в приложение I към Директива 91/414 - Друга молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   2011/C 152/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Xeda International SA (Saint-Andiol, Франция) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Ondrusek и F. Wilman, подпомагани от J. Stuyck и A.-M. Vandromme, avocats)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Решение 2009/859/ЕО на Комисията от 30 ноември 2009 година за невключване на дифениламин в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и за отнемане на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи посоченото вещество (ОВ L 314, стр. 79).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-181/16: Жалба, подадена на 22 април 2016 г. — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER PRECISE)

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/27

         Жалба, подадена на 22 април 2016 г. — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER PRECISE)
   (Дело T-181/16)
   (2016/C 222/34)
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: L’Oréal (Париж, Франция) (представители: T. de Haan и P. Péters, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Guinot SAS (Париж, Франция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MASTER PRECISE“ – заявка за регистрация № 11 567 203

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 23 февруари 2016 г. по преписка R 2911/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени от жалбоподателя за целите на производството пред пети апелативен състав на Службата.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) във връзка с член 75 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-341/12 P: Определение на Съда (втори състав) от 21 март 2013 г. — Mizuno KK/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Марка на Общността — Фигуративна марка, съдържаща буквата „G“ и двата символа на половете — Възражение на притежателя на фигуративната марка, съдържаща буквата „G“ и символа „+“ — Отказ на регистрация от апелативния състав)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/46

         Определение на Съда (втори състав) от 21 март 2013 г. — Mizuno KK/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-341/12 P) (1)

   (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Марка на Общността - Фигуративна марка, съдържаща буквата „G“ и двата символа на половете - Възражение на притежателя на фигуративната марка, съдържаща буквата „G“ и символа „+“ - Отказ на регистрация от апелативния състав)
   2013/C 225/79
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Mizuno KK (представители: T. Raab и H. Lauf, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 8 май 2012 година по дело MIZUNO/СХВП — GOLFINO (G) (T-101/11), с което Общият съд отхвърля жалбата, подадена срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 15 декември 2010 г. (преписка R 821/2010-1) относно производство по възражение между Mizuno KK и Golfino AG — Фигуративен знак, съдържащ буквата „G“ и двата символа на половете — Вероятност от объркване с фигуративна марка, съдържаща буквата „G“ и символа „+“ — Нарушаване на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Mizuno KK да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 287, 22.9.2012 г.


title: Дело T-109/14: Иск, предявен на 17 февруари 2014 г.  — Škugor и др./Европейски съюз

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/38

         Иск, предявен на 17 февруари 2014 г. — Škugor и др./Европейски съюз
   (Дело T-109/14)
   2014/C 142/50
   Език на производството: хърватски

      Страни

      Ищци: Davor Škugor (Сисак, Хърватия), Ivan Gerometa (Върсар, Хърватия), Kristina Samardžić (Сплит, Хърватия), Sandra Cindrić (Карловац, Хърватия), Sunčica Gložinić (Вараждин, Хърватия), Tomislav Polić (Кащел Нови, Хърватия), Vlatka Pižeta (Вараждин) (представител: Mato Krmek, адвокат)

      Ответник: Европейски съюз

      Искания на ищците

   Ищците искат от Общия съд:

               —

               да постанови решение, с което да признае за установено, че Европейският съюз следва да обезщети ищците за вредите, които те са претърпели, поради това че Европейската комисия не е спазила задължението си да следи за изпълнението на Договора за присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз, което има по силата на член 36 от Акта за присъединяване (приложение VII, точка 1), що се отнася до въвеждането на длъжността държавен съдебен изпълнител в съдебната система на Република Хърватия,

               —

               да отложи разглеждането на въпроса за размера на обезщетението до влизането в сила на решението по настоящото дело,

               —

               да се произнесе по съдебните разноски с последващото решение.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищците излагат три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от обстоятелството, че Европейската комисия е нарушила задълженията си по член 36 от Акта за присъединяване (приложение VII, точка 1), който е неразделна част от Договора за присъединяването към Европейския съюз, сключен между Република Хърватия и държавите — членки на Европейския съюз (ОВ L 300, 2013 г., стр. 7), като не е попречила на отмяната на законите, с които се създава и регламентира длъжността държавен съдебен изпълнител и които Република Хърватия е приела по време на преговорите за присъединяване към Европейския съюз. Член 36 от Акта за присъединяване задължава Комисията да следи за изпълнението (monitoring) на всички ангажименти, поети от Република Хърватия в хода на преговорите за присъединяване към Европейския съюз, и следователно на поетите от Република Хърватия правни задължения да създаде длъжността държавен съдебен изпълнител и да осигури всички условия, необходими за цялостното интегриране на тази длъжност в хърватския правен ред най-късно до 1 януари 2012 г. Европейската комисия обаче не е оправомощена да допуска каквото и да било едностранно изменение на така поетите от Република Хърватия задължения.

               2.

               Второто основание е изведено от това, че с посоченото нарушение Европейската комисия пряко е причинила вреди на ищците, които са били определени да заемат длъжностите държавни съдебни изпълнители и са имали оправдани очаквания, че ще встъпят в длъжност на 1 януари 2012 г.

               3.

               Третото основание е изведено от това, че като не е изпълнила задълженията си, Комисията явно и грубо е превишила пределите на дискреционната си власт, а като не е оправдала правните очаквания на ищците (определени за държавни съдебни изпълнители), им е причинила значителни имуществени и неимуществени вреди, за които съгласно член 340, параграф 2 ДФЕС Европейският съюз дължи обезщетение.


title: Дело T-269/12: Жалба, подадена на 18 юни 2012 г. — Makro autoservicio mayorista/Комисия

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/30

         Жалба, подадена на 18 юни 2012 г. — Makro autoservicio mayorista/Комисия
   (Дело T-269/12)
   2012/C 243/52
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Makro autoservicio mayorista, SA (Мадрид, Испания) (представители: адв. P. De Baere и адв. P. Muñiz)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска Общият съд:

               —

               да отмени Решение на Комисията COM (2010) 22, окончателен, от 18 януари 2010 г., установяващо основателността на последващото вземане под отчет на вносни мита и неоснователността на тяхното опрощаване в конкретния случай (REM 2/08), което е връчено на жалбоподателя с писмо от 19 април 2012 г.; и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага три правни основания в подкрепа на своята жалба.

               1.

               С първото правно основание се твърди, че

                           —

                           вносните мита били взети под отчет в противоречие с член 220, параграф 2, буква б) от МКО (1), тъй като ответникът погрешно приел, че утвърденото по отношение на вноса от трети страни антидъмпингово законодателство се прилага автоматично спрямо стоки в свободно обращение в рамките на митническия съюз ЕС — Турция, вследствие от което ответникът неправилно не е уведомил търговците, че разглежданият антидъмпингов регламент е приложим и спрямо стоките в свободно обращение в рамките на митническия съюз ЕС — Турция. При условията на евентуалност се твърди, че турските власти допуснали грешка, потвърждавайки, че налаганите спрямо стоки от трети страни автидъмпингови сборове не са приложими спрямо стоки в свободно обращение в рамките на митническия съюз ЕС — Турция. Освен това жалбоподателят твърди, че испанските митнически власти също допуснали грешка като приели, че придружените от сертификат ATR стоки не се облагат с допълнителни сборове или не могат да са обект на мерки за търговска защита и не уведомили икономическите оператори, че техният внос от Турция може да бъде обект на търговски мерки дори ако тези стоки са в свободно обращение.

               2.

               С второто правно основание се твърди, че

                           —

                           допуснатата от компетентните митнически органи грешка не е можело да се установи по разумен начин от задълженото по плащането лице, което действало добросъвестно и в съответствие с всички законодателни разпоредби, в сила по отношение на митническото деклариране.

               3.

               С третото правно основание се твърди, че

                           —

                           жалбоподателят се намирал в особена хипотеза спрямо член 239 от МКО и не можело да му се вменяват недобросъвестно поведение или груба небрежност съгласно член 239 от МКО.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


title: Дело C-460/17: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 31 юли 2017 г. — Valériane SNC/Ministre de l’Action et des Comptes Publics

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/13

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 31 юли 2017 г. — Valériane SNC/Ministre de l’Action et des Comptes Publics
   (Дело C-460/17)
   (2017/C 347/16)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Valériane SNC

      Ответник: Ministre de l’Action et des Comptes Publics

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли разпоредбите на член 17 от Шеста директива за ДДС от 17 май 1977 г. (1), които по същество са възпроизведени в член 168 от Директивата от 28 ноември 2006 г. (2) относно общата система на данъка върху добавената стойност, да се тълкуват в смисъл, че за да се откаже на данъчнозадължено лице правото от данъка върху добавената стойност, който то дължи поради извършените от самото него сделки, да приспадне данъка, посочен във фактури за стоки или услуги — за които данъчната администрация установява, че не са му били действително доставени — във всички случаи следва да се провери дали е установено, че лицето е знаело или е трябвало да знае, че сделката е част от измама с данък върху добавената стойност, независимо дали измамата е извършена по инициатива на издателя на фактурата, нейния получател или трето лице?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1.)

      (2)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7)


               7.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 271/26

         Дело, заведено на 26 юли 2010 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Лихтенщайн
   (Дело E-9/10)
   2010/C 271/06
   На 26 юли 2010 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Лихтенщайн от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Markus Schneider, в качеството им на агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:

               1.

               с неприемането или с неуведомяването в предвидения срок на Надзорния орган относно мерките, необходими за пълното прилагане на акта, посочен в точка 1 от приложение VII към Споразумението за ЕИП (Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации, изменена с Регламент (ЕО) № 1430/2007 на Комисията от 5 декември 2007 година за изменение на приложения II и III към Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно признаването на професионалните квалификации и Регламент (ЕО) № 755/2008 на Комисията от 31 юли 2008 година за изменение на приложение II към Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно признаването на професионалните квалификации), адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило своите задължения съгласно член 63, параграф 1 от директивата и съгласно член 7 от Споразумението за ЕИП;

               2.

               Княжество Лихтенщайн поема разходите за съдебното производство.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               искът се отнася до неспазването от страна на Лихтенщайн на мотивираното становище, издадено от Контролния орган на ЕАСТ, относно неприемането или неуведомяването на Органа относно мерките, необходими за пълното прилагане на акта ЕИП, съответстващ на Директива 2005/36/ЕО на Европейския съюз относно признаването на професионалните квалификации, изменена,

               —

               мерките, които Лихтенщайн трябва да приеме за признаването на професионалните квалификации, получени в други държави от ЕИП в сектора на занаятчийството,

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че не е получил информация от лихтенщайнското правителство, според която актът е напълно транспониран в националното право, нито разполага с някаква друга информация, която да му позволи да стигне дo това заключение,

               —

               лихтенщайнското правителство не оспори факта, че е закъсняло да транспонира напълно акта.


title: Дело C-263/11: Преюдициално запитване, отправено от Augustākās tiesas Senāts (Република Латвия) на 26 май 2011 г. — Ainārs Rēdlihs/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/16

         Преюдициално запитване, отправено от Augustākās tiesas Senāts (Република Латвия) на 26 май 2011 г. — Ainārs Rēdlihs/Valsts ieņēmumu dienests
   (Дело C-263/11)
   2011/C 226/31
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ainārs Rēdlihs

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Преюдициални въпроси

               1.

               Физическо лице, което е придобило стоки (гора) за свои собствени нужди и което извършва доставка на стоки, за да смекчи последствията, породени от непреодолима сила (например буря), представлява ли данъчнозадължено лице по ДДС по смисъла на член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО (1) и на член 4, параграфи 1 и 2 от Шеста директива 77/388/ЕИО (2), което е задължено да заплати данъка върху добавената стойност? С други думи: представлява ли такава доставка на стоки икономическа дейност по смисъла на посочените разпоредби от правото на Европейския съюз?

               2.

               Съответства ли на принципа на пропорционалност правна уредба, според която за това, че не се е вписало в регистъра на данъчнозадължените лица по ДДС, на дадено лице може да се наложи глоба, равна по размер на дължимия при нормални обстоятелства данък в зависимост от стойността на доставените стоки, макар това лице да не би трябвало да заплаща данъка, ако се беше вписало в регистъра?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).

      (2)  Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година, Шеста директива относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело T-117/12: Иск, предявен на 14 март 2012 г. — ANKO/Комисия

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/18

         Иск, предявен на 14 март 2012 г. — ANKO/Комисия
   (Дело T-117/12)
   2012/C 138/35
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: ANKO Anonimos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Атина, Гърция) (представител: адв. B. Christianos)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът моли Общия съд:

               —

               да установи, че като е спряла плащането на сумите, които дължи на ищеца по проектите PERFORM и OASIS, Европейската комисия е нарушила договорните си задължения,

               —

               да осъди Комисията да плати на ищеца сумата от 637 117,17 EUR по проекта PERFORM, ведно с лихвите, предвидени в клауза II.5, параграф 5 от приложение II към основния договор, считано от датата на уведомяване на настоящия иск,

               —

               да разпореди на Комисията да констатира, че ищецът не е длъжен да върне сумата от 56 390,00 EUR, платена в негова полза по проекта OASIS, и

               —

               да осъди Комисията да заплати направените от ищеца съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящият иск се отнася до отговорността на Комисията в рамките на: а) Договор № 215952 за изпълнение на проекта „A soPhisticatEd multi-paRametric system FOR the continuous effective assessment and Monitoring of motor status in Parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases (PERFORM)“ и б) Договор № 215754 за изпълнение на проекта „Open architecture for Accessible Services Integration and Standardisation (OASIS)”, съгласно член 272 ДФЕС.
   По-конкретно ищецът твърди, че макар той да е изпълнил изцяло и надлежно договорните си задължения, Комисията е спряла плащанията в негова полза без да има право на това и в нарушение на горепосочените договори и на принципа на добросъвестност. Поради това ищецът поддържа, че следва да се разпореди на Комисията, от една страна, да плати сумата от 637 117,17 EUR по проекта PERFORM, ведно с лихвите, предвидени в клауза II.5, параграф 5 от приложение II към основния договор, и от друга страна, да констатира, че ищецът не е длъжен да върне сумата от 56 390,00 EUR, получена по проекта OASIS.


title: Дело C-548/16: Определение на председателя на Съда от 5 юли 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel de Mons — Белгия) — État belge/Biologie Dr Antoine SPRL

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/28

         Определение на председателя на Съда от 5 юли 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel de Mons — Белгия) — État belge/Biologie Dr Antoine SPRL
   (Дело C-548/16) (1)

   (2017/C 300/34)
   Език на производството: френски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 30, 30.1.2017 г.


title: Дело T-556/17: Жалба, подадена на 17 август 2017 г. — Staropilsen/EUIPO — Pivovary Staropramen (STAROPILSEN; STAROPLZEN)

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/43

         Жалба, подадена на 17 август 2017 г. — Staropilsen/EUIPO — Pivovary Staropramen (STAROPILSEN; STAROPLZEN)
   (Дело T-556/17)
   (2017/C 347/56)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Staropilsen s. r. o. (Пилзен, Чешка република) (представител: A. Kodrasová, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Pivovary Staropramen s. r. o. (Прага, Чешка република)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „STAROPILSEN; STAROPLZEN“ — марка на Европейския съюз № 9 034 893

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 юни 2017 г. по преписка R 236/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 53, параграф 1, буква а) и на член 8, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-435/12: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 26 септември 2012 г. — ACI Adam BV и др./Stichting de Thuiskopie и др.

text:
               22.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/10

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 26 септември 2012 г. — ACI Adam BV и др./Stichting de Thuiskopie и др.
   (Дело C-435/12)
   2012/C 399/18
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: ACI Adam BV, Alpha International BV, AVC Nederland BV, BAS Computers & Componenten BV, Despec BV, Dexxon Data Media and Storage BV, Fuji Magnetics Nederland, Imation Europe BV, Maxell Benelux BV, Philips Consumer Electronics BV, Sony Benelux BV, Verbatim GmbH

      Ответници: Stichting de Thuiskopie, Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 5, параграф 2, буква б), евентуално във връзка с член 5, параграф 5 от Директивата за авторското право (1), да се тълкува в смисъл, че споменатото в него изключение от авторското право на възпроизвеждане, което отговаря на посочените в този член изисквания, се прилага независимо дали екземплярите от произведението, въз основа на които е направено възпроизвеждането, са получени от съответното физическо лице законосъобразно, т.е. без да се нарушава авторското право на притежателя им, или изключението важи само за възпроизвеждане, направено въз основа на екземпляри, които са получени от съответното физическо лице без да се нарушава авторското право?

               2.

                           а)

                           В случай че в отговор на първия въпрос се потвърди втората му хипотеза, може ли прилагането на теста на три етапа съгласно член 5, параграф 5 от Директивата за авторското право да доведе до разширяване на приложното поле на изключението съгласно член 5, параграф 2 или прилагането на теста може да има за последица единствено стесняване на обхвата на изключението?

                           б)

                           В случай че в отговор на първия въпрос се потвърди втората му хипотеза, противоречи ли разпоредба от националното право, която води до това възпроизвеждането, което е направено от физическо лице за лично използване и няма нито пряко, нито непряко търговски характер, да дава право на справедливо възнаграждение, независимо дали извършването на съответното възпроизвеждане е разрешено съгласно член 5, параграф 2 от Директивата за авторското право — без тази разпоредба да ограничава както правото на притежателя на авторско право да наложи забрана за възпроизвеждане, така и претенцията му за обезщетение — на член 5 от Директивата за авторското право или на друга разпоредба от европейското право?
                           От значение ли е при отговора на този въпрос, предвид теста на три етапа съгласно член 5, параграф 5 от Директивата за авторско право, фактът, че (все още) не са на разположение технически средства, за да се вземат мерки срещу изготвянето на неразрешени копия за лично използване?

               3.

               Приложима ли е Директивата относно упражняването (2) в правен спор като настоящия, в който — след като на основание член 5, параграф 2, буква б) от Директивата за авторското право държава членка е наложила на производителите и вносителите на носители, които са подходящи и са предназначени за възпроизвеждане на произведения, задължението да прехвърлят предвиденото в този член справедливо обезщетение и е определила, че справедливото обезщетение трябва да се прехвърли на определената от тази държава членка организация, на която е възложено събирането и разпределението на справедливото обезщетение — задължените да платят обезщетението искат от съда предвид определени спорни обстоятелства, които са от значение за определяне на справедливото обезщетение, да постанови решение с декларативно действие срещу посочената организация, която се защитава срещу това искане?

      (1)  Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 г. относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 19; Специално издание на български език, глава 17, том 1, стр. 230).

      (2)  Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, стр. 45; Специално издание на български език, глава 17, том 2, стр. 56).


title: Дело C-45/12: Преюдициално запитване, отправено от Cour du travail de Bruxelles (Белгия) на 30 януари 2012 г. — Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés/Radia Hadj Ahmed

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/6

         Преюдициално запитване, отправено от Cour du travail de Bruxelles (Белгия) на 30 януари 2012 г. — Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés/Radia Hadj Ahmed
   (Дело C-45/12)
   2012/C 109/11
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour du travail de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés

      Ответник: Radia Hadj Ahmed

      Преюдициални въпроси

               1.

               Ако гражданка на трета държава (в случая, с алжирско гражданство) е получила преди по-малко от пет години разрешение за пребиваване в държава членка (в случая, в Белгия) за да живее, без брак или регистрирано съжителство, с гражданин на друга държава членка (в случая, лице с френско гражданство), от което тя има дете (с френско гражданство), попада ли тя в приложното поле на Регламент № 1408/71 (1) по отношение на лицата в качеството ѝ на член на семейство на работник, гражданин на държава членка, с цел да ѝ бъдат предоставени — като получател на семейни добавки — гарантирани семейни обезщетения в полза на друго дете, гражданин на трета страна (в случая, с алжирско гражданство), макар нейното съвместно съжителство с бащата на детето, което е с френско гражданство, междувременно да е приключило?

               2.

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, при посочените в същия въпрос обстоятелства и предвид присъствието в нейното домакинство на дете с френско гражданство, попада ли тази гражданка на трета държава — или нейното дете, гражданин на трета държава — в приложното поле на Регламент № 1408/71 по отношение на лицата в качеството ѝ на член на семейството на работник, гражданин на държава членка, с цел да ѝ бъдат предоставени гарантирани семейни обезщетения за детето, което е с алжирско гражданство?

               3.

               Ако отговорът на предходните въпроси е отрицателен, при посочените в първия въпрос обстоятелства, ползва ли се тази гражданка на трета държава — съгласно Директива 2004/38 (2), членове 13.2 и 14, във връзка с член 12 ЕО (понастоящем член 18 ДФЕС) — от същото правно третиране като гражданите на съответната държава, дотогава, докато нейното право на пребиваване не бъде оттеглено, така че да е изключено белгийската държава да ѝ наложи условие за продължителност на пребиваването с оглед предоставянето на гарантирани семейни обезщетения, когато това условие не се изисква от гражданите на съответната държава, получатели на семейни добавки?

               4.

               Ако отговорът на предходните въпроси е отрицателен, при обстоятелствата, посочени в първия въпрос, и в качеството ѝ на майка на гражданин на ЕС, ползва ли се посочената гражданка на трета държава — съгласно членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз — от принципа на равно третиране, така че да е изключено белгийската държава да ѝ наложи условие за продължителност на пребиваването с оглед предоставянето на гарантирани семейни обезщетения за друго от нейните деца, гражданин на трета страна, когато това условие за продължителност на пребиваването не се изисква за дете, което е граждани на ЕС?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и на членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стp. 2, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).

      (2)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стp. 77, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56)


title: Дело T-18/16: Жалба, подадена на 18 януари 2016 г. — DMC/СХВП — Etike’ International (De Giusti Orgoglio)

text:
               7.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/26

         Жалба, подадена на 18 януари 2016 г. — DMC/СХВП — Etike’ International (De Giusti Orgoglio)
   (Дело T-18/16)
   (2016/C 090/35)
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: DMC Srl (San Vendemiano, Италия) (представител: B. Osti, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Etike’ International Srl (Baronissi, Италия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: Фигуративна марка на Общността със словните елементи „De Giusti Orgoglio“ — Заявка за регистрация № 9 499 468

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: Решение на пети апелативен състав на СХВП от 5 ноември 2015 г. по преписка R 1764/2013-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да измени обжалваното решение, тъй като същото е необосновано от фактическа и правна страна,

               —

               възстановяване на такси и разноски,

               —

               да разпореди да бъдат представени преписките по производството по възражение № B 001757973 и производство по жалба R 1764/2013-5.

      Изложени основания

               —

               Нарушение член 8, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-93/07: Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2008 г. — Италия/Комисия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/64

         Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2008 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-93/07) (1)

   (2008/C 301/121)

      Език на производството: италиански

   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 117, 26.5.2007 г.


title: Дело T-342/10: Жалба, подадена на 23 август 2010 г. — Hartmann/СХВП — Mölnlycke Health Care (MESILETTE)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/49

      Жалба, подадена на 23 август 2010 г. — Hartmann/СХВП — Mölnlycke Health Care (MESILETTE)
      (Дело T-342/10)
      ()
      (2010/C 288/92)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Германия) (представител: N. Aicher, lawyer)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Mölnlycke Health Care AB (Гьотеборг, Швеция)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени Решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 май 2010 г. по преписка R 1222/2009-2, и;

                  —

                  да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

         Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

         Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „MESILETTE“ за стоки от клас 5 — Заявка за регистрация на марка на Общността № 6494025

         Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

         Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска регистрация № 1033551 на словната марка „MEDINETTE“ за стоки от клас 25; международна регистрация № 486204 на словната марка „MEDINETTE“ за стоки от клас 25

         Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

         Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

         Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е преценил неправилно вероятността от объркване и по-специално сходството между знаците.


title: Дело C-83/10: Решение на Съда (трети състав) от 13 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil № 1 de Pontevedra — Испания) — Aurora Sousa Rodríguez, Yago López Sousa, Rodrigo Puga Lueiro, Luis Rodríguez González, María del Mar Pato Barreiro, Manuel López Alonso, Yaiza Pato Rodríguez/Air France (Преюдициално запитване — Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Член 2, буква л) — Обезщетяване на пътниците при отмяна на полет — Понятие „отмяна“ — Член 12 — Понятие „допълнително обезщетяване“ — Обезщетяване по силата на националното право)

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/4

         Решение на Съда (трети състав) от 13 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil № 1 de Pontevedra — Испания) — Aurora Sousa Rodríguez, Yago López Sousa, Rodrigo Puga Lueiro, Luis Rodríguez González, María del Mar Pato Barreiro, Manuel López Alonso, Yaiza Pato Rodríguez/Air France
   (Дело C-83/10) (1)

   (Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Член 2, буква л) - Обезщетяване на пътниците при отмяна на полет - Понятие „отмяна“ - Член 12 - Понятие „допълнително обезщетяване“ - Обезщетяване по силата на националното право)
   2011/C 355/06
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Mercantil №o1 de Pontevedra

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Aurora Sousa Rodríguez, Yago López Sousa, Rodrigo Puga Lueiro, Luis Rodríguez González, María del Mar Pato Barreiro, Manuel López Alonso, Yaiza Pato Rodríguez

      Ответник: Air France

      Предмет

   Преюдициално запитване — Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra — Тълкуване на член 2, буква л) и членове 8, 9 и 12 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218) — Понятие „отмяна на полет“ — Технически повреди — Понятие „допълнително обезщетяване“ — Право на обезщетяване по силата на националното право

      Диспозитив

               1.

               Понятието „отмяна“, така както е определено в член 2, буква л) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, трябва да се тълкува в смисъл, че в положение като това по главното производство то не се отнася само до хипотезата, в която съответният самолет изобщо не е излетял, а обхваща и случая, в който този самолет е излетял, но по някаква причина е бил принуден след това да се върне на летището на излитане, и в който пътниците на посочения самолет са били пренасочени към други полети.

               2.

               Понятието „допълнително обезщетяване“, посочено в член 12 от Регламент № 261/2004, трябва да се тълкува в смисъл, че позволява на националния съд да присъди, при предвидените в Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз или в националното право условия, обезщетение за вредата, включително неимуществената, причинена от неизпълнението на договора за въздушен превоз. За сметка на това, понятието „допълнително обезщетяване“ не може да послужи като правно основание за националния съд да осъди въздушния превозвач да възстанови на пътниците, чийто полет е закъснял или е отменен, разходите, които последните е трябвало да понесат, поради това че посоченият превозвач не е изпълнил задълженията си за помощ и за грижа, предвидени в членове 8 и 9 от този регламент.

      (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.


title: Дело T-55/14: Жалба, подадена на 21 януари 2014 г. — Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen/СХВП (Lembergerland)

text:
               15.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/16

         Жалба, подадена на 21 януари 2014 г. — Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen/СХВП (Lembergerland)
   (Дело T-55/14)
   2014/C 78/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen eG (Файхинген на Енц, Германия) (представител: H. Steffan, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на апелативния състав от 14 ноември 2013 г. по преписка R 566/2013-1 относно заявка за регистрация на марка на Общността № 11 134 947,

               —

               във връзка с решението на апелативния състав от 14 ноември 2013 г. по преписка R 566/2013-1 да задължи ответника да регистрира въпросната марка,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Lembergerland“ за стоки от клас 33 — заявка за регистрация на марка на Общността № 11 134 947.

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква й) от Регламент (ЕО) № 207/2009.


title: Дело C-75/08: Решение на Съда (втори състав) от 30 април 2009 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — The Queen, Christopher Mellor/Secretary of State for Communities and Local Government (Директива 85/337/ЕИО — Оценката на въздействието на проекти върху околната среда — Задължение за публично оповестяване на мотивите на решение даден проект да не бъде предмет на оценка)

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/11

         Решение на Съда (втори състав) от 30 април 2009 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — The Queen, Christopher Mellor/Secretary of State for Communities and Local Government
   (Дело C-75/08) (1)

   (Директива 85/337/ЕИО - Оценката на въздействието на проекти върху околната среда - Задължение за публично оповестяване на мотивите на решение даден проект да не бъде предмет на оценка)
   2009/C 153/22
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Ищци: Christopher Mellor, The Queen

      Ответник: Secretary of State for Communities and Local Government

      Предмет

   Преюдициалното запитване — Court of Appeal (Civil Division) — Тълкуване на член 4 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174) — Задължение за публично оповестяване на мотивите на решение даден проект, който спада към приложение II към директивата, да не бъде предмет на оценка

      Диспозитив

               1)

               Член 4 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година, трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква самото решение — с което се приема, че не е необходимо проект, спадащ към приложение II към посочената директива, да бъде предмет на оценка на въздействието върху околната среда — да съдържа съображенията, поради които компетентният орган е решил, че такава оценка не е необходима. При искане от заинтересовано лице обаче компетентният административен орган е длъжен да му представи мотивите за приемането на решението или в отговор на направено искане да му предостави релевантните сведения и документи.

               2)

               Когато в решението на държава-членка — че даден проект, който спада към приложение II към Директива 85/337, изменена с Директива 2003/351, не следва да бъде предмет на оценка на въздействието върху околната среда съгласно членове 5—10 от същата директива — са посочени мотивите, на които то се основава, това решение е достатъчно мотивирано, когато съдържащите се в него мотиви, заедно с обстоятелствата, с които заинтересованите лица вече са били запознати, допълнени евентуално и с други необходими сведения, които националната администрация е длъжна да им предостави при поискване, могат да позволят да се прецени дали обжалването на това решение е уместно.

      (1)  ОВ C 107, 26.4.2008 г.


title: Дело T-238/09: Жалба, подадена на 23 юни 2009 г. — Sniace/Комисия

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/28

         Жалба, подадена на 23 юни 2009 г. — Sniace/Комисия
   (Дело T-238/09)
   2009/C 193/44
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Sniace, SA (Мадрид, Испания) (представител: F. J. Moncholí Fernández, abogado)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се приеме за разглеждане и да се обяви за основателна настоящата жалба за отмяна, подадена на основание член 230 ЕО.

               —

               Да се отмени член 1, параграф 2 от решението от 10 март 2009 г., с който се приемат за несъвместими с общия пазар следните държавни помощи, приведени в действие от Испания в полза на Sniace: i) споразумението за разсрочване на задължения, сключено на 8 март 1996 г. между Sniace и Tesorería General de la Seguridad Social; ii) изпълнението на споразумението, сключено на 5 ноември 1993 г. между Sniace и FOGASA, и iii) споразумението, сключено на 31 октомври 1995 г. между Sniace и FOGASA.

               —

               Да се отменят членове 2 и 3, параграф 2 от решението от 10 март 2009 г., които задължават Испания:

                           i)

                           да получи от бенефициера незабавно и действително връщане на предоставените помощи заедно със съответните лихви, и

                           ii)

                           да уведоми в двумесечен срок Комисията за общия размер на сумата и за приетите и предвидените мерки за изпълнение на решението и да представи писмени доказателства за това, че на бенефициера е наредено да възстанови помощите.

               —

               Да се осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски, направени от жалбоподателя в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В настоящото производство се обжалва Решение на Комисията C(2009) 1479 окончателен от 10 март 2009 г. относно мярка № C5/2000 (ex NN 118/1997), приведена в действие от Испания в полза на жалбоподателя (SNIACE), с което се изменя Решение 1999/395/ЕО от 28 октомври 1998 г. С обжалваното решение се приемат за незаконни и несъвместими с общия пазар помощите, отпуснати от Fondo de Garantía Salarial (FOGASA) и Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) в полза на SNIACE, поради това че сключените между последното и FOGASA споразумения за погасяване на задължения и сключеното между SNIACE и TGSS споразумение за разсрочване на задължения не отговарят на пазарните условия що се отнася до приложимия лихвен процент (1).
   С обжалваното решение се обявяват за несъвместими с общия пазар помощите, посочени в точка 2 от исканията.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят поддържа на първо място, че Комисията тълкува неправилно приложимата правна уредба, като анализира разглежданите споразумения и стига до извода, че нито FOGASA, нито TGSS са действали по начин, по който би действал частен кредитор. Във връзка с това жалбоподателят твърди, че ответникът се основава на сравнение между положението на частния кредитор BANESTO и това на FOGASA, като по този начин прави обобщение, състоящо се в немотивирано екстраполиране на действията на BANESTO по отношение на всеки частен кредитор.
   Жалбоподателят твърди, че при всяко положение публичният кредитор на практика е действал по същия начин като BANESTO.
   SNIACE твърди също така, че не е изпълнено задължението за мотивиране. По-конкретно сочи, че Комисията не е мотивирала по никакъв начин „опасността от нарушаване на конкуренцията“, която е ключова за приемането на дадена помощ за държавна.

      (1)  Вж. Решение от 29 април 1999 г. по дело Испания/Комисия (C-342/96, Recueil, стр. I-2459), Решение от 22 ноември 2007 г. по дело Испания/Lenzing (C-525/04 P, Сборник, стр. I-9947) и Решение от 21 октомври 2004 г. по дело Lenzing/Комисия (T-36/99, Recueil, стр. II-3597).


title: Дело T-49/10: Жалба, подадена на 5 февруари 2010 г. — Footwear/СХВП — Reno Schuhcentrum (swiss cross FOOTWEAR)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/56

         Жалба, подадена на 5 февруари 2010 г. — Footwear/СХВП — Reno Schuhcentrum (swiss cross FOOTWEAR)
   (Дело T-49/10)
   2010/C 100/82
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: The Footwear Co. Ltd (Chai Wan, Хонконг, Китай) (представители: Rechtsanwälte G. Griss и C. Loidl)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Reno Schuhcentrum GmbH (Thaleischweiler-Fröschen, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението от 4 декември 2009 г. на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар по преписка R 1705/2008-4

               —

               Да се отхвърли изцяло възражението срещу регистрацията на марката, заявена за стоки от класове 25 и 28

               —

               Да се задължи Службата да регистрира заявената марка

               —

               Да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително направените пред отдела по споровете и апелативния състав

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: The Footwear Co. Ltd

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „swiss cross FOOTWEAR“ за стоки от класове 25 и 28 (заявка за регистрация № 4 686 549)

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Reno Schuhcentrum GmbH

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германската словна марка „criss cross“ № 302 29 875 за стоки от класове 14, 18, 25 и 28

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (1) тъй като не съществувала вероятност от объркване между конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1).


title: Дело T-376/10: Жалба, подадена на 7 септември 2010 г. — Mamoli Robinetteria/Комисия

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/63

      Жалба, подадена на 7 септември 2010 г. — Mamoli Robinetteria/Комисия
      (Дело T-376/10)
      ()
      (2010/C 288/113)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Mamoli Robinetteria SpA (Милано, Италия) (представители: F. Capelli, avvocato, M. Valcada, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени член 1 от нотифицираното Решение C(2010) 4185 окончателен на Европейската комисия от 23 юни 2010 година относно производство по член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39092 — Санитарни инсталации) в частта, в която се установява, че Mamoli Robinetteria spa е нарушило член 10 от ДФЕС, и вследствие на това да се отмени член 2 от същото решение, доколкото с него се налага глоба на Mamoli Robinetteria spa в размер на 10 % от общия оборот за 2009 г., по-късно намалена на 1 041 531 EUR поради специфичното положение на Mamoli;

                  —

                  да се отмени член 2 от нотифицираното Решение C(2010) 4185 окончателен на Европейската комисия от 23 юни 2010 година относно производство по член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39092 — Санитарни инсталации), да се преизчисли и намали глобата до размер от 0,3 % от оборота на Mamoli Robinetteria за 2003 г., или във всеки случай Общият съд да намали глобата, като определи подходящ според него размер.

         Правни основания и основни доводи

      В настоящото производство се обжалва същото решение като обжалваното по дело T-364/10, Duravit и др./Комисия и по дело T-368/10, Rubinetteria Cisal/Комисия.
      В подкрепа на исканията си жалбоподателят излага следните правни основания:

                  нарушение на правото на защита, на принципа на състезателност и на принципа на равно третиране, доколкото останалите страни в производството не са имали възможност да представят доводи в своя защита, що се отнася до обстоятелствата, които не са съобщени на Mamoli. Жалбоподателят също така възразява, че твърденията на Комисията за нарушение се основават на документи, третирани като поверителни, с които страните в производството пред нея не са могли да направят справка.

                  Нарушение на принципа на законност съгласно членове 101—105 от ДФЕС, както и на член 23 от Регламент № 1/2003 на Съвета (1). Във връзка с това жалбоподателят твърди, че при липсата на акт на европейския законодател Комисията изобщо няма правомощие да предоставя пълен или частичен имунитет на предприятията, както и въз основа на съответното съобщение да започва производство в областта на картелите, което приключва с налагането на тежки санкции.

                  Нарушение на член 101 от ДФЕС и на член 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003.

                  В това отношение жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала съществени грешки при разследването, тъй като е пренебрегнала спецификите на италианския пазар (например неговата структура, характеристиките му, ролята на продавачите на едро) и за положението на този пазар е препратила към положението на германския пазар. Тази грешка е опорочила изводите на Комисията за наличието на италианския пазар на картел за определяне на цените. Освен това, според жалбоподателя поради твърдените грешки Комисията не е освободена от тежестта за доказване, която тя носи.

                  Що се отнася до размера на глобата, жалбоподателят твърди, че Комисията нито е преценила правилно фактическото му поведение и неговото участие в оспорваното нарушение, нито е отчела надлежно тежкото икономическо положение, в което той се е намира.

                  Жалбоподателят поддържа, че макар Комисията да е била наясно, че Mamoli действително се намира в тежко икономическо положение, което застрашава платежоспособността на това дружество, тя е приела решение, което не е подходящо, за да се постигне определената в него цел.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-482/15: Определение на Общия съд от 7 декември 2015 г. — Ahrend Furniture/Комисия

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/51

         Определение на Общия съд от 7 декември 2015 г. — Ahrend Furniture/Комисия
   (Дело T-482/15) (1)

   (2016/C 059/59)
   Език на производството: френски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело T-503/17: Жалба, подадена на 4 август 2017 г. — Ruiz Sacristán и Arias Mosquera/Комисия и ЕСП

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/36

         Жалба, подадена на 4 август 2017 г. — Ruiz Sacristán и Arias Mosquera/Комисия и ЕСП
   (Дело T-503/17)
   (2017/C 347/46)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Jaime Ruiz Sacristán (Cuauhtémoc, Мексико), José María Arias Mosquera (Мадрид, Испания) (представители: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín и B. Fernández García, abogados)

      Ответници: Европейска комисия и Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд да отмени следните актове:

               —

               Решение (SRB/EES/2017/08) на Единния съвет за преструктуриране от изпълнителната му сесия от 7 юни 2017 г., с което е одобрена процедурата за преструктуриране по отношение на институцията Banco Popular Español, S.A.;

               —

               Решение (ЕС) 2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 г. за одобряване на схемата за преструктуриране на Banco Popular Español.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са подобни на изтъкнатите по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране, T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


title: Дело T-560/15 P: Жалба, подадена на 28 септември 2015 г. от LM срещу определението, постановено на 14 юли 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-109/14, LM/Комисия

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/32

         Жалба, подадена на 28 септември 2015 г. от LM срещу определението, постановено на 14 юли 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-109/14, LM/Комисия
   (Дело T-560/15 P)
   (2015/C 414/42)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: LM (Испра, Италия) (представител: L. Ribolzi, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателката иска от Общия съд:

               —

               Да отмени обжалваното определение.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба е срещу определението на Съда на публичната служба от 14 юли 2015 г. (дело F-109/14), който отхвърля като явно неоснователен иск Комисията да бъде осъдена да заплати на жалбоподателката като наследствена пенсия, на която има право, 35 % от получаваната от бившия ѝ съпруг към момента на смъртта му пенсия за прослужено време.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателката посочва, че Съдът на публичната служба не е разгледал искането за увеличаване на пенсията с оглед на член 25 от Всеобщата декларация за правата на човека и Договора от Лисабон, който признава и зачита правото на възрастните хора да водят достоен и независим живот и да участват в социалния и културния живот.


title: Дело T-493/10: Жалба, подадена на 7 октомври 2010 г. — Persia International Bank/Съвет

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/54

         Жалба, подадена на 7 октомври 2010 г. — Persia International Bank/Съвет
   (Дело T-493/10)
   ()
   2010/C 328/83
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Persia International Bank plc (Лондон, Обединеното кралство) (представители: S. Gadhia, S. Ashley, Solicitors, D. Anderson, QC, и R. Blakeley, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени параграф 2 от Таблица Б от приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2010 на Съвета (1), доколкото се отнася до жалбоподателя,

               —

               да се отмени параграф 4 от Таблица Б от Приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета (2), доколкото се отнася до жалбоподателя,

               —

               да се постанови, че член 7, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 423/2007 (3) на Съвета е неприложим по отношение на жалбоподателя,

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска частична отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2010 на Съвета и на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета, доколкото с тях името на жалбоподателя е включено в списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилага замразяване на средства и икономически ресурси в съответствие с посочената разпоредба. Освен това жалбоподателят иска от Съда по силата на член 277 ДФЕС, член 7, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 423/2007 да бъде обявен за неприложим.
   Изтъкнатите от жалбоподателя правни основания и основни доводи са идентични или сходни с изложените по дело Melli Bank/Съвет (T-492/10).

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (OB L 195, стр. 25).

      (2)  Решение на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (OB L 195, стр. 39).

      (3)  Регламент (ЕО) № 423/2007 на Съвета от 19 април 2007 година относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 103, стp. 1).


title: Дело C-135/13: Преюдициално запитване, отправено от Kúria (Унгария) на 18 март 2013 г. — Szatmári Malom Kft./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/13

         Преюдициално запитване, отправено от Kúria (Унгария) на 18 март 2013 г. — Szatmári Malom Kft./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Дело C-135/13)
   2013/C 171/26
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Kúria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Szatmári Malom Kft.

      Ответник: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Преюдициални въпроси

               1.

               Обхваща ли понятието за подобряване на общата производителност на земеделско стопанство, посочено в член 26, параграф 1, буква a), от Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета (1), дейност, при която предприемачът не разширява съществуващия капацитет, а закрива предходните стопанства с цел създаване на ново стопанство?

               2.

               Може ли плануваната от жалбоподателя инвестиция да се разглежда като имаща за цел подобряване на общата производителност на предприятието по смисъла на член 20, буква б), точка iii) и 28, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета?

               3.

               Съвместимо ли е с член 28, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета правилото по член 6, параграф 3 от Декрет FVM № 47/2008 от 17 април, доколкото по силата на същото помощи за мелничните стопанства се предоставят единствено за дейности, имащи за цел модернизацията на съществуващия капацитет? Позволява ли посоченият регламент приемането на национална правна уредба, която по икономически съображения изключва от приложното поле на помощите някои мерки за развитие на земеделските стопанства?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 277, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 66, стр. 101 и Поправка в ОВ L 206, 2.8.2012 г., стр. 23).


title: Дело C-394/15 P: Жалба, подадена на 21 юли 2015 г. от John Dalli срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав, Extended Composition) на 12 май 2015 г. по дело T-562/12, John Dalli/Европейска комисия

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/43

         Жалба, подадена на 21 юли 2015 г. от John Dalli срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав, Extended Composition) на 12 май 2015 г. по дело T-562/12, John Dalli/Европейска комисия
   (Дело C-394/15 P)
   (2015/C 311/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: John Dalli (представители: L. Levi и S. Rodrigues, lawyers)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да обяви жалбата му за допустима;

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да отмени спорното решение;

               —

               да присъди обезщетение за претърпени неимуществени вреди в символичен размер от 1 евро и обезщетение за претърпени имуществени вреди, които на този етап определя на 1 9 13  396 евро;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят:

               —

               в първото си основание твърди, че Общият съд действал ultra petita, тъй като изменил предмета на спора;

               —

               във второто основание изтъква, че липсват мотиви;

               —

               в третото основание счита, че е налице процесуално нарушение, което засегнало неблагоприятно неговите интереси, включително и нарушение на неговото право на защита;

               —

               в четвъртото основание твърди, че са налице редица случаи на изопачаване на факти и доказателства; и

               —

               в петото основание оспорва тълкуването или прилагането на правото на ЕС от Общия съд.


title: Дело C-366/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht München, Германия) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/Adolf Darbo AG (Хармонизиране на законодателствата — Директива 95/2/ЕО — Приложение III, част A — Директива 2001/113 — Приложение I, част II, втора алинея — Конфитюр екстра качество, който съдържа 58 % разтворимо сухо вещество и калиев сорбат (E 202) като консервант — Понятие за конфитюр с ниско съдържание на захар )

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/23

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht München, Германия) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/Adolf Darbo AG
   (Дело C-366/08) (1)

   (Хармонизиране на законодателствата - Директива 95/2/ЕО - Приложение III, част A - Директива 2001/113 - Приложение I, част II, втора алинея - Конфитюр екстра качество, който съдържа 58 % разтворимо сухо вещество и калиев сорбат (E 202) като консервант - Понятие за „конфитюр с ниско съдържание на захар“)
   2009/C 267/39
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht München

      Страни в главното производство

      Ищец: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Ответник: Adolf Darbo AG

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht München — Тълкуване на приложение III, част A към Директива 95/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 1995 г. относно добавките в храни, различни от оцветители и подсладители (ОВ L 61, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 16, стр. 3) и на приложение I, част II, второ изречение от Директива 2001/113/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 г. относно плодови конфитюри, желета и мармалади и подсладено пюре от кестени, предназначени за консумация от човека (ОВ 2002 L 10, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г, глава 13, том 33, стр. 118) — Възможност за пускане в търговския оборот под наименованието „конфитюр екстра качество“ на конфитюр със съдържание на разтворимо сухо вещество 58 %, който съдържа калиев сорбат (E 202) като консервант — Понятие за „конфитюр с ниско съдържание на захар“

      Диспозитив

   Понятието за „конфитюри с ниско съдържание на захар“, посочено в приложение III, част A от Директива 95/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 1995 година относно добавките в храни, различни от оцветители и подсладители, изменена с Директива 98/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 октомври 1998 година, включва конфитюри, квалифицирани като „конфитюри“ и „конфитюри екстра качество“, чието съдържание на захар е значително намалено в сравнение с референтната стойност от 60 %. Продукти, квалифицирани като „конфитюри екстра качество“, чието съдържание на захар е 58 %, не могат да се считат за имащи ниско съдържание на захар по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело T-633/15: Жалба, подадена на 12 ноември 2015 г. — JT International/СХВП — Habanos (PUSH)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/70

         Жалба, подадена на 12 ноември 2015 г. — JT International/СХВП — Habanos (PUSH)
   (Дело T-633/15)
   (2016/C 027/88)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: JT International SA (Женева, Швейцария) (представители: S. Malynicz, barrister, K. Gilbert и M. Gilbert, solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Corporación Habanos, SA (Хавана, Куба)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „PUSH“ — заявка за регистрация № 11 639 903

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 10 август 2015 по преписка R 3046/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят направените от тях съдебни разноски и тези на жалбоподателя.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-518/09: Жалба, подадена на 23 декември 2009 г. — Ecoceane/ЕАМБ

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/29

         Жалба, подадена на 23 декември 2009 г. — Ecoceane/ЕАМБ
   (Дело T-518/09)
   2010/C 80/50
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ecoceane (Париж, Франция) (представител: S. Spalter, avocat)

      Ответник: Европейска агенция за морска безопасност (ЕАМБ)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за допустима жалбата на Ecoceane,

               —

               да се отмени обжалваното решение на ЕАМБ от 28 октомври 2009 г., с което се отхвърля офертата на Ecoceane,

               —

               да се отмени решението за възлагане на обществената поръчка (2009/S 42-060271) от ЕАМБ и подписването му,

               —

               да се осъди ЕАМБ да заплати на жалбоподателя, Ecoceane, обезщетение за вреди в размер на 224 744 EUR,

               —

               да се осъди ЕАМБ да заплати на жалбоподателя, Ecoceane, невъзстановими разноски в размер на 25 000 EUR,

               —

               да се осъди ЕАМБ да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В настоящото дело жалбоподателят иска отмяна на решението от 28 октомври 2009 г., с което ЕАМБ отхвърля офертата му след приключване на процедура за възлагане на обществена поръчка за услуги, свързани с участието на спасителни кораби в борбата срещу замърсяването с нефт, и на решението за възлагане на обществената поръчка от ЕАМБ и подписването му. Жалбоподателят иска също обезщетение за вредите, претърпени в резултат на обжалваното решение.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят представя четири правни основания.
   На първо място той твърди, че, като не съобщила поисканата от жалбоподателя информация, тоест протокола за разглеждането на офертите, съдържащ информация относно провеждането на процедурата, мотивите за отхвърляне на офертата му, оценката на офертите чрез прилагане на процентите по спецификацията, както и характеристиките и предимствата на офертата на определения за изпълнител оферент, ЕАМБ нарушила разпоредбите на член 100, параграф 2 от Финансовия регламент № 1605/2002/ЕО (1) и разпоредбите на член 149, параграф 3 от Регламент № 2342/2002/ЕО (2) поради липса на мотиви в съответствие с тези разпоредби в решението за отхвърляне.
   На второ място жалбоподателят поддържа, че допълнителните критерии, наложени от ЕАМБ в спецификацията във връзка с разглеждането и оценяването на офертите, не били обективни и не могли да бъдат обосновани с оглед на предмета на обществената поръчка; следователно изборът на допълнителните критерии, отговарящи на предварително определена технология, не позволявал да се гарантира равният достъп на представилите новаторски метод кандидати и представлявал нарушение на общностните принципи на равенство, прозрачност и недопускане на дискриминация, посочени в член 89, параграф 1 от Финансовия регламент № 1605/2002/ЕО.
   На трето място жалбоподателят твърди, че ответникът нарушил принципите на равенство, прозрачност и недопускане на дискриминация при третирането на кандидатите, като за разлика от корабите на останалите кандидати отказал да посети представения от Ecoceane кораб за пречистване. Освен това ответникът нарушил тези принципи и като не гарантирал, че Ecoceane ще бъде изслушано от комисия за оценка на офертите, състояща се най-малко от трима членове, които присъстват по време на цялата среща, съгласно член 146 от Регламент № 2342/2002/ЕО.
   На последно място жалбоподателят поддържа, че ЕАМБ допуснала явни грешки в преценката.

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).

      (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на
   Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3), изменен с Регламент (ЕО, Евратом) № 1261/2005 на Комисията от 20 юли 2005 г. (ОВ L 201, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 6, стр. 3).


title: Дело T-123/14: Жалба, подадена на 17 февруари 2014 г.  — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte/СХВП — Arçelik (AquaPerfect)

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/34

         Жалба, подадена на 17 февруари 2014 г. — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte/СХВП — Arçelik (AquaPerfect)
   (Дело T-123/14)
   2014/C 129/41
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: S. Biagosch, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Arçelik AS (Истанбул, Турция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 9 декември 2013 г., прието по преписка R 314/2013-4,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „AquaPerfect“ за стоки от клас 7 — Заявка за марка на Общността № 10 330 454

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка на Общността „waterPerfect“, регистрирана под № 9 444 118 за стоки от клас 7

      Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението

      Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и отхвърля възражението

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността


title: Дело C-195/15: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 29 прил 2015 г. — Pierre Mulhaupt, в качеството му на синдик на der Société Civile Immobilière Senior Home (SCI)

text:
               3.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 254/5

         Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 29 прил 2015 г. — Pierre Mulhaupt, в качеството му на синдик на der Société Civile Immobilière Senior Home (SCI)
   (Дело C-195/15)
   (2015/C 254/07)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Pierre Mulhaupt, в качеството му на синдик на Société Civile Immobilière Senior Home (SCI)

                  Ответници:

               Gemeinde Wedemark,
               Hannoversche Volksbank eG

      Преюдициален въпрос

   Обхваща ли понятието за вещни права по член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (1) национална правна уредба като съдържащата се в член 12 от Grundsteuergesetz (Закон за данъка върху недвижимите имоти) във връзка с член 77, параграф 2, първо изречение от Abgabenordnung (Данъчен кодекс), съгласно която вземанията за данъка върху недвижимите имоти са публични тежести, обременяващи съответния недвижим имот, поради което собственикът на този имот е длъжен да търпи действията по принудителното изпълнение, насочено срещу същия недвижим имот?

      (1)  ОВ L 160, стр. 1; Специално издание, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143.


title: Дело T-563/12: Решение на Общия съд от 25 март 2015 г. — Central Bank of Iran/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Грешка в преценката — Право на собственост — Право на добро име — Пропорционалност)

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/22

         Решение на Общия съд от 25 март 2015 г. — Central Bank of Iran/Съвет
   (Дело T-563/12) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Грешка в преценката - Право на собственост - Право на добро име - Пропорционалност))
   (2015/C 155/25)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Central Bank of Iran (Техеран, Иран) (представител: M. Lester, barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и V. Piessevaux)

      Предмет

   Жалба, от една страна, за отмяна на Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 282, стр. 58) в частта, в която след преразглеждане запазва наименованието на жалбоподателя в списъка, съдържащ се в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39), и от друга страна, за отмяна на Регламент за изпълнение на (ЕС) № 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 282, стр. 16) в частта, в която след преразглеждане запазва наименованието на жалбоподателя в списъка, съдържащ се в приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Central Bank of Iran да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 55, 23.2.2013 г.


title: Дело C-175/14: Решение на Съда (шести състав) от 5 март 2015 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Ralph Prankl (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Директива 92/12/ЕИО — Общ режим на продуктите, подлежащи на облагане с акциз — Облагане на контрабандни стоки — Стоки, освободени за потребление в една държава членка и изпратени към друга държава членка — Определяне на компетентната държава членка — Право на транзитната държава да облага посочените стоки)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/21

         Решение на Съда (шести състав) от 5 март 2015 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Ralph Prankl
   (Дело C-175/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Директива 92/12/ЕИО - Общ режим на продуктите, подлежащи на облагане с акциз - Облагане на контрабандни стоки - Стоки, освободени за потребление в една държава членка и изпратени към друга държава членка - Определяне на компетентната държава членка - Право на транзитната държава да облага посочените стоки))
   (2015/C 138/27)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

   Ralph Prankl

      Диспозитив

   Член 7, параграфи 1 и 2, както и член 9, параграф 1 от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти, изменена с Директива 92/108/ЕИО на Съвета от 14 декември 1992 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че когато подлежащи на облагане с акциз стоки, внесени нелегално на територията на една държава членка, са превозени без предписания по член 7, параграф 4 от посочената директива придружаващ документ до друга държава членка, на чиято територия тези стоки са открити от компетентните власти, транзитните държави членки не разполагат с право също да начисляват акциз на водача на тежкотоварен камион, който е извършил посочения превоз, поради това че е държал с търговска цел на тяхна територия посочените стоки.

      (1)  ОВ C 235, 21.7.2014 г.


title: Дело C-449/10 P: Жалба, подадена на 15 септември 2010 г. от Cementir Italia Srl срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 1 юли 2010 г. по дело T-63/08, Cementir Italia Srl/Европейска комисия

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/20

         Жалба, подадена на 15 септември 2010 г. от Cementir Italia Srl срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 1 юли 2010 г. по дело T-63/08, Cementir Italia Srl/Европейска комисия
   (Дело C-449/10 P)
   ()
   2010/C 317/37
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Cementir Italia Srl (представители: T. Salonico, G. Barone и A. Marega, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение (1) и решението на Комисията, (2) доколкото с тях се отхвърля обезщетителния и компенсаторен характер на спорната мярка, като вместо това се приема, че тя представлява неправомерна и несъвместима държавна помощ; и/или

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която се отхвърля, че предвиденият в решението на Комисията ред за възстановяване противоречи на принципа на оправданите правни очаквания и следователно да отмени решението на Комисията в частта, в която разпорежда на Италия да пристъпи незабавно към възстановяването на помощта, заедно с лихвите; и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят счита, че обжалваното съдебно решение е опорочено и следователно трябва да бъде отменено по следните съображения:

               1.

               Нарушение на членове 107 и 108 ДФЕС, както и противоречивост на мотивите и явна грешка поради изопачаване на доказателствата, предоставени във връзка с тълкуването на спорната мярка като държавна помощ, а не като компенсаторна мярка в полза на жалбоподателя. Общият съд е допуснал грешка като е тълкувал ограничително правните норми и националната съдебна практика, на които се позовава жалбоподателят в първоинстанционното производство, и които показват, че спорната мяра не представлява държавна помощ, а запазва първоначално предвидената от италианския законодател през 1962 г. и призната от Комисията и от Общия съд компенсаторна цел.

               2.

               Нарушение на член 14, параграф 1 от Регламент ЕО № 659/1999 (3), както и противоречивост и непълнота на мотивите, в частта, в която Общият съд достига до извода, че предвиденият в решението на Комисията ред за възстановяване не противоречи на принципа на легитимните правни очаквания. Решението на Общия съд е опорочено и не е мотивирано адекватно, в частта, в която се отхвърля, че дългото мълчание на Комисията относно направените в края на 1991 г. от италианските власти уточнения, свързани с факта, че първото удължаване на тарифата Terni запазва първоначалната компенсаторна цел, представлява обстоятелство, което може да породи легитимни правни очаквания у жалбоподателя относно факта, че удължаванията на тарифата Terni, сред които е и спорната мярка, не представляват държавна помощ.

      (1)  Решение на Общия съд на Европейския съюз (пети състав) от 1 юли 2010 г. по дело T-63/08.

      (2)  Решение 2008/408/ЕО на Комисията от 20 ноември 2007 година относно държавна помощ С 36/А/06 (ех NN 38/06), приведена в действие от Италия в полза на ThyssenKrupp, Cementir и Nuova Terni Industrie Chimiche (ОВ L 144, 2008 г., стр. 37).

      (3)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [88] от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело T-595/15: Иск, предявен на 19 октомври 2015 г. — Europäischer Tier- und Naturschutz und Giesen/Комисия

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/62

         Иск, предявен на 19 октомври 2015 г. — Europäischer Tier- und Naturschutz und Giesen/Комисия
   (Дело T-595/15)
   (2016/C 027/79)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищци: Europäischer Tier- und Naturschutz e.V. (Мух, Германия) и Horst Giesen (Мух) (представител: P. Brockmann, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищците

   Ищците искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 17 август 2015 г., връчено на 24 август 2015 г., да не предприема действия,
               що се отнася до създаването на европейско право на сдруженията — под формата на вече непубликувания ѝ законопроект или на изменен вариант в допустимата рамка — който приравнява трансграничните дейности с идеална цел на сдруженията със стопанска цел, субсидиарно
               що се отнася до хармонизирането на националното право на сдружаване и на обединяване, във връзка с трансгранични дейности с идеална цел;

               —

               и следователно да задължи Европейската комисия да създаде законосъобразно положение по смисъла на член 266 ДФЕС, като се въздържа от по-нататъшно влошаване по смисъла на искания 1 и 2, които биха могли да попречат или да затруднят създаването на такова положение, и

               —

               да осъди Комисията и евентуалните встъпили страни да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите се оплакват от отказа за създаване на европейско право на сдруженията и за премахване на съществуващите дискриминация и накърняване на колективната и индивидуалната свобода на сдружаване.
   Ищците излагат четири основания в подкрепа на иска си.

               1.

               Първо основание: нарушение на член 11 ЕКПЧ, на член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), на общите правни принципи по смисъла на член 6, параграф 3 ДЕС и на член 20 от Хартата на ООН за правата на човека

               2.

               Второ основание: нарушение на правото на равенство пред закона (член 20 от Хартата и член 14 ЕКПЧ), в ущърб на моралните ценности и на сдружаването с идеална цел

               3.

               Трето основание: неизпълнение на задължението за мотивиране по смисъла на член 41 от Хартата

               4.

               Четвърто основание: ограничаване на обхвата на правата, свързани със свободите, поради бездействие, неправомерно тълкуване съгласно членове 52 и 54 от Хартата


title: Дело T-401/09: Жалба, подадена на 5 октомври 2009 г. — Marcuccio/Съд на Европейските общности

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/30

         Жалба, подадена на 5 октомври 2009 г. — Marcuccio/Съд на Европейските общности
   (Дело T-401/09)
   2009/C 297/44
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Ответник: Съд на Европейските общности

      Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението, независимо от това как е формулирано, с което ответникът отхвърля молбата от 24 май 2009 г., подадена от жалбоподателя до ответника,

               —

               да се отмени докладна записка от 15 юни 2009 г. на секретариата на Съда,

               —

               да се осъди ответника да заплати в полза на жалбоподателя сумата от 10 000 EUR (десет хиляди) или съответната по-голяма или по-малка сума, определена от Първоинстанционния съд по справедливост, като обезщетение за претърпяната вреда,

               —

               да се осъди ответника да заплати всички съдебни разноски, такси и хонорари по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящото производство има за предмет отказа на ответника да разгледа искането за обезщетение за твърдяната вреда, произтичаща от уведомяването на адвокат, който вече не е упълномощен за обжалването от страна на Комисията на решение на Съда на публичната служба, с което се уважават частично исканията на жалбоподателя.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква пълна липса на мотиви, нарушение на задължението за добра администрация, както и нарушение на закона и наличието в случая на явна грешка в преценката.


title: Дело T-510/08: Жалба, подадена на 20 ноември 2008 г.  — Toqueville/СХВП — Schiesaro (TOCQUEVILLE 13)

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/35

         Жалба, подадена на 20 ноември 2008 г. — Toqueville/СХВП — Schiesaro (TOCQUEVILLE 13)
   (Дело T-510/08)
   (2009/C 19/66)
   Език на жалбата: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Toqueville Srl (Milano, Италия) (представители:: S. Bariatti, avvocato, I. Palombella, avvocato, E. Cucchiara, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Marco Schiesaro (Milano, Италия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени Решението на втори апелативен състав на СХВП от 26 август 2008 година по преписка R 829/2008-2 Toqueville Srl срещу M. Schiesaro.

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словна марка „TOCQUEVILLE 13“ (марка на Общността № 1.406.982) за обозначаване на стоки и услуги от класове 25, 41 и 42.

      Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Marco Schiesaro.

      Решение, обжалвано пред апелативния състав: Решението на отдела по заличаването да отхвърли искането за частично заличаване на съответната марка.

      Решение на апелативния състав: Обявява жалбата за недопустима и отхвърля искането за„restitutio in integrum“ по отношение на срока за подаване на жалба срещу решението на отдела по заличаването.

      Изложени правни основания: Нарушение на членове 73 и 78 от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността, както и на членове 2 и 9 от Регламент (ЕО) № 2869/95 относно таксите, събирани от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) и на член 50 от Регламент (ЕО) № 2868/95 за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94.


title: Дело T-630/15: Жалба, подадена на 10 ноември 2015 г. — Scandlines Danmark и Scandlines Deutschland/Комисия

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/21

         Жалба, подадена на 10 ноември 2015 г. — Scandlines Danmark и Scandlines Deutschland/Комисия
   (Дело T-630/15)
   (2016/C 059/24)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Scandlines Danmark ApS (København, Дания), Scandlines Deutschland GmbH (Хамбург, Германия) (представител: L. Sandberg-Mørch, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна;

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 23 юли 2015 г. относно държавна помощ SA.39078 (2014/N) (Дания) за финансиране на проекта за постоянна връзка в пролива Фемарн-Белт; и

               —

               да осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателите съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

               1.

               С първото основание твърдят, че Комисията допуснала грешка като приела, че финансирането, предоставено на Femern A/S за датските железопътни връзки с вътрешността на страната, не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

               2.

               С второто основание жалбоподателите твърдят, че Комисията допуснала грешка като приела, че мерките за помощ, предоставени на Femern A/S за постоянната връзка, са съвместими с вътрешния пазар на основание член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС. Комисията допуснала грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката като приела, че проектът за постоянна връзка е от общоевропейски интерес и че помощта е необходима и пропорционална. Освен това Комисията допуснала грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката що се отнася до предотвратяването на неоснователното изкривяване на конкуренцията и критерия за претегляне, както и относно привеждането в действие на държавни гаранции.

               3.

               С третото основание жалбоподателите твърдят, че Комисията не изпълнила задължението си да започне официална процедура по разследване. Жалбоподателите считат, че е налице доказателство за сериозни затруднения, свързани с продължителността и обстоятелствата по процедурата по предварително разглеждане. В допълнение те твърдят, че е налице недостатъчен и непълен анализ на предоставеното на Femern A/S финансиране за датските железопътни връзки с вътрешността на страната, на общоевропейския интерес от проекта за постоянна връзка в пролива Фемарн-Белт, на необходимостта и пропорционалността на помощта и накрая, на предотвратяването на неоснователното изкривяване на конкуренцията и критерия за претегляне.

               4.

               С четвъртото основание жалбоподателите твърдят, че Комисията не е изпълнила задължението си за мотивиране. Тя не представила мотиви относно датските железопътни връзки с вътрешността на страната, относно общоевропейския интерес от проекта за постоянна връзка в пролива Фемарн-Белт, относно необходимостта и пропорционалността на помощта и накрая, относно предотвратяването на неоснователното изкривяване на конкуренцията и критерия за претегляне.