title: Дело T-460/12: Жалба, подадена на 17 октомври 2012 г. — Virgin Media/Комисия

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/28

         Жалба, подадена на 17 октомври 2012 г. — Virgin Media/Комисия
   (Дело T-460/12)
   2012/C 379/49
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Virgin Media Ltd (Hook, Обединено кралство) (представители: J. Ellison, D. Slater, Solicitors, и D. Waelbroeck, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна;

               —

               да отмени решението за държавна помощ SA.33540 на Комисията от 12 юни 2012 г., публикувано в Официален вестник на Европейския съюз от 25 юли 2012 г., с което мярката за държавна помощ „City of Birmingham — Digital Districts NGA Network“ се обявява за съвместима с член 107, параграф 3, буква в) от Договора за функционирането на Европейския съюз; и

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски по тези производства.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че в обжалваното решение фактите са изложени неправилно, което включва inter alia:

                           —

                           констатацията, че жалбоподателят не е конкурентен в Digital Districts of Birmingham, който обхващат Digbeth, Eastside и Jewellery Quarter (наричан по-нататък „релевантния квартал“);

                           —

                           констатацията, че релевантният квартал разполага само с ограничен широколентов капацитет за достъп до мрежите от ново поколение („NGA“), състоящ се в разгръщане на мрежа с оптичен кабел до офиса на („FTTC“), предвидено от BT Group plc за част от този квартал;

                           —

                           констатацията, че скоростта на широколентовата връзка е съществено ограничена (скоростта на изтегляне на данни е 20 Mbps, а скоростта на качване на данни е 2 Mbps);

                           —

                           констатацията, че неефективността на пазара се дължа на факта, че определени конкретни услуги не са достъпни за категорията потребители, състоящата се от малките и средни предприятия („SMEs“) в квартала на достъпна за тях цена;

                           —

                           констатацията, че никоя от страните не е имала възражения срещу схемата за широколентова мрежа на Общинския съвета на Бирмингам, свързана с Digital Districts (наричана по-нататък „схемата“);

                           —

                           Констатацията, че картографирането и процедурата за консултации потвърждават, че схемата няма да има отрицателно въздействие върху конкуренцията.

               2.

               С второто основание се твърди, че е налице неправилно прилагане на правилата относно държавните помощи и в частност съдържащите се в Насоките на Общността относно прилагането на правилата за държавна помощ във връзка с бързото разгръщане на широколентови мрежи (ОВ 2009 C 235, стp. 7) („Насоките относно широколентовите мрежи“). Неправилното прилагане от страна на ответника на нормите на ДФЕС относно държавните помощи и Насоките относно широколентовите мрежи означава че:

                           —

                           не е оборена презумпцията за законосъобразност на държавната помощ в квартал с конкурентни услуги за широколентови мрежи (точки 77 и 78 от Насоките относно широколентовите мрежи);

                           —

                           не е доказана пазарна неефективност (точка 35 от Насоките относно широколентовите мрежи), и в частност не е определен съответният пазар, който се твърди, че е неефективен; не са представени достатъчно доказателства за наличие на „неефективност“ само въз основа на цената;

                           —

                           не е проведена подходяща процедура за консултации (точка 51, буква a) от Насоките относно широколентовите мрежи);

                           —

                           не е извършена оценка на въздействието на държавната помощ върху конкуренцията в рамките на съответните пазари, в съответствие с точки 34 и 35 от Насоките относно широколентовите мрежи.


title: Дело C-152/12: Решение на Съда (шести състав) от 13 февруари 2014 г. — Европейска комисия/Република България (Неизпълнение на задължения от държава членка — Транспорт — Директива 2001/14/ЕО — Развитие на железниците в Съюза — Събиране на такси за достъп до железопътната инфраструктура — Член 7, параграф 3 и член 8, параграф 1 — Възможност за начисляване на надбавки върху таксите — Разходи, произтекли директно вследствие на извършването на влаковата услуга)

text:
               29.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/4

         Решение на Съда (шести състав) от 13 февруари 2014 г. — Европейска комисия/Република България
   (Дело C-152/12) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Транспорт - Директива 2001/14/ЕО - Развитие на железниците в Съюза - Събиране на такси за достъп до железопътната инфраструктура - Член 7, параграф 3 и член 8, параграф 1 - Възможност за начисляване на надбавки върху таксите - Разходи, произтекли директно вследствие на извършването на влаковата услуга)
   2014/C 93/06
   Език на производството: български

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: Р. Василева и H. Støvlbæk)

      Ответник: Република България (представители: Ц. Иванов, както и Д. Драмбозова и Е. Петранова)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Република Полша (представители: B. Majczyna и M. Szpunar)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 7, параграф 3 и член 8, параграф 1 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66) — Система за събиране на такси за достъп до железопътната инфраструктура — Понятието „разходи, произтекли директно вследствие на извършването на влаковата услуга“ — Такси, които надхвърлят разходите, произтекли директно вследствие на извършването на влаковата услуга — Условия за прилагане на член 8, параграф 1 от Директива 2001/14/ЕО

      Диспозитив

               1.

               Като е позволила при изчисляването на таксите за минималния пакет достъп и релсов достъп до обслужващите съоръжения да бъдат включени разходи — а именно заплатите на персонала и социалноосигурителните вноски — които не могат да бъдат считани за произтекли директно вследствие на извършването на влаковата услуга, Република България не е изпълнила задълженията си по член 7, параграф 3 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година относно разпределянето на капацитета на железопътната инфраструктура и събирането на такси за ползване на железопътната инфраструктура, изменена с Директива 2007/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Европейската комисия, Република България и Република Полша понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 174, 16.6.2012 г.


title: Дело C-160/17: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 1 март 2017 г. — Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain/Région wallonne

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/11

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 1 март 2017 г. — Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain/Région wallonne
   (Дело C-160/17)
   (2017/C 178/12)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain

      Ответник: Région wallonne

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 2, буква a) от Директива 2001/42/ЕО относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (1) да се тълкува в смисъл, че понятието за план или програма включва периметър, предвиден от законодателна разпоредба, приета от регионален орган:

               —

               която е с предмет единствено да определи очертанието на географска зона, в която може да се изпълни градоустройствен проект, като се има предвид, че посоченият проект, който трябва да преследва определена цел — в случая предефинирането и развитието на градски функции, и който изисква създаването, изменението, разширяването, премахването или повдигането на наземна улична мрежа и обществени пространства — представлява основа за приемането на периметъра, което следователно означава принципното приемане на проекта, но за споменатия проект впоследствие трябва да се издадат разрешения, за които е необходима оценка на последиците, и

               —

               чиято последица, от процесуална гледна точка, се състои в това, че заявленията за разрешения за дейности и строителство, намиращи се в този периметър, се ползват от процедура, представляваща дерогация, като се има предвид че териториалноустройствените разпоредби, приложими за съответните площи преди приемането на периметъра, продължават да се прилагат, но ползването на тази процедура може да улесни получаването на дерогация от тези разпоредби,

               —

               и която се ползва от презумпция за обществена полза на отчуждаванията, които да се извършат в рамките на приложения план за отчуждаване?

      (1)  Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (ОВ L 197, стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135).


title: Дело T-302/10: Жалба, подадена на 15 юли 2010 г. — Crocs/СХВП — Holey Soles и Partenaire Hospitalier International (изобразяване на обувки)

text:
               25.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/19

         Жалба, подадена на 15 юли 2010 г. — Crocs/СХВП — Holey Soles и Partenaire Hospitalier International (изобразяване на обувки)
   (Дело T-302/10)
   ()
   2010/C 260/26
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Crocs, Inc. (Delaware, САЩ) (представител: I. R. Craig, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Други страни в производството пред апелативния състав: Holey Soles Holdings Ltd (Ванкувър, Канада) и Partenaire Hospitalier International (La Haie Foissière, Франция)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 26 март 2010 г. по преписка № R 9/2008-3;

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: промишлен дизайн на Общността № 257001-0001 (обувки)

      Притежател на промишления дизайн на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: другите страни в производството пред апелативния състав

      Решение на отдела по отмяна: обявява промишления дизайн на Общността за недействителен.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: жалбоподателят твърди, че оспорваното решение нарушава член 7, параграф 1 и член 6, параграф 1 от Решение на Съвета (ЕО) № 6/2002, тъй като апелативният състав прилага неправилно разпоредбите на тези членове и достига до погрешни изводи по отношение на новостта, оргиналността и техническата функция на промишления дизайн на Общността.


title: Дело T-472/16: Жалба, подадена на 19 август 2016 г. — Marsh/EUIPO (LegalPro)

text:
               17.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/21

         Жалба, подадена на 19 август 2016 г. — Marsh/EUIPO (LegalPro)
   (Дело T-472/16)
   (2016/C 383/29)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Marsh GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: W. Riegger, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „LegalPro“ — заявка за регистрация № 13 954 177

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 17 юни 2016 г. по преписка R 146/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително направените в производството по обжалване пред EUIPO.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-54/10 P: Жалба, подадена на 2 февруари 2010 г. от Agencja Wydawniczą Technopol sp. z o.o. срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (втори състав) на 19 ноември 2009 г. по съединени дела T-64/07—T-66/07, Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП (350)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/18

         Жалба, подадена на 2 февруари 2010 г. от Agencja Wydawniczą Technopol sp. z o.o. срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (втори състав) на 19 ноември 2009 г. по съединени дела T-64/07— T-66/07, Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП (350)
   (Дело C-54/10 P)
   2010/C 113/27
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (представител: D. Rzążewska)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. по съединени дела T-64/07—T-66/07,

               —

               да се върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

               —

               да се осъди Службата да заплати съдебните разноски в производството пред Съда.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят се оплаква, че Първоинстанционният съд е нарушил член 7, параграф 1, буква в) от Регламента относно марката на Общността (1), тъй като е приложил неправилни правни критерии при преценката, че марките на жалбоподателя не са годни да бъдат регистрирани.
   Първоинстанционният съд освен това нарушил член 7, параграф 1, буква в) или член 76 от Регламента относно марката на Общността, или и двете разпоредби, тъй като не отчел надлежно практиката на Службата във връзка с регистрацията на знаци, които се състоят от цифри или препращат към съдържанието на публикация.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), заменен с Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело T-273/11: Определение на Общия съд от 14 май 2013 г. — Régie Networks и NRJ Global/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Схема за помощ, приложена от Франция в полза на радиоразпръскването — Решение да не се повдигат възражения — Липса на правен интерес — Явна недопустимост)

text:
               29.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/22

         Определение на Общия съд от 14 май 2013 г. — Régie Networks и NRJ Global/Комисия
   (Дело T-273/11) (1)

   (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Схема за помощ, приложена от Франция в полза на радиоразпръскването - Решение да не се повдигат възражения - Липса на правен интерес - Явна недопустимост)
   2013/C 189/45
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Régie Networks (Лион, Франция) и NRJ Global (Париж, Франция) (представители: B. Geneste и C. Vannini, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и S. Thomas)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2010) 6483, окончателно, на Комисията от 29 септември 2010 година относно схема за държавна помощ C-4/09 (ex N 679/97), приведена в действие от [Френската република] в полза на радиоразпространението и обявяващо схемата за съвместима с вътрешния пазар при спазването на определени условия

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Régie Networks и NRJ Global да понесат направените разноски.

      (1)  ОВ C 226, 30.7.2011 г.


title: Дело C-286/16: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 23 май 2016 г. — SC Exmitiani SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj

text:
               16.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 296/20

         Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 23 май 2016 г. — SC Exmitiani SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj
   (Дело C-286/16)
   (2016/C 296/26)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Cluj

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC Exmitiani SRL

      Ответник: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj

      Преюдициални въпроси

               1)

               В положение като разглежданото по делото в главното производство, при което оспорваният административен акт е бил издаден преди присъединяването, а по възражението срещу този акт е прието решение на данъчен орган след присъединяването, налага ли принципът на лоялно сътрудничество националната правна уредба да се тълкува с оглед на приложимите европейски директиви в областта на ДДС (1)?

               2)

               Трябва ли предвид обстоятелствата по делото в главното производство принципът на правна сигурност да се тълкува в смисъл, че не допуска практика на данъчните органи, която въз основа на едни и същи фактически обстоятелства води до заключения, различни от тези на органите, осъществяващи наказателно преследване в областта на освобождаването от ДДС на услугите, които са пряко свързани с международния превоз на пътници?

               3)

               Трябва ли принципът на лоялно сътрудничество да се тълкува в смисъл, че не допуска вътрешни правни норми, които предвиждат в случаите, когато във възражение срещу административен акт не се излагат основания, изведени от разпоредби на европейското право, такива основания да не могат повече да бъдат излагани пред съдебен орган?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-451/15: Решение на Общия съд от 7 септември 2017 г. — AlzChem/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи във връзка с производство за контрол на държавни помощи — Отказ за предоставяне на достъп — Изключение, свързано със защитата на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит — Задължение за конкретно и индивидуално разглеждане — По-висш обществен интерес)

text:
               23.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/10

         Решение на Общия съд от 7 септември 2017 г. — AlzChem/Комисия
   (Дело T-451/15) (1)

   ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи във връзка с производство за контрол на държавни помощи - Отказ за предоставяне на достъп - Изключение, свързано със защитата на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит - Задължение за конкретно и индивидуално разглеждане - По-висш обществен интерес))
   (2017/C 357/12)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: AlzChem AG (Тростберг, Германия) (представители: първоначално A. Borsos и J. Guerrero Pérez, впоследствие A. Borsos, J. Guerrero Pérez и I. Georgiopoulos, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Buchet, M. Konstantinidis и L. Armati)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 26 май 2015 г., с което на жалбоподателя е отказан достъп до документи във връзка с производство за контрол на държавни помощи

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда AlzChem AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 320, 28.9.2015 г.


title: Дело T-224/09: Жалба, подадена на 5 юни 2009 г. — CEVA/Комисия

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/40

         Жалба, подадена на 5 юни 2009 г. — CEVA/Комисия
   (Дело T-224/09)
   2009/C 205/74
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Франция) (представител: J.-M. Peyrical, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               като главно искане, да бъде установена липсата на договорни отношения между Европейската комисия и CEVA и на това основание

               —

               да бъде отменено изпълнително основание № 3230900440 на Европейската комисия от 6 април 2009 г.,

               —

               при условията на евентуалност, да се установи липсата на мотиви на изпълнително основание № 3230900440 на Европейската комисия от 6 април 2009 г.,

               —

               да бъде установена опасността от неоснователно обогатяване на Комисията, в случай на възстановяване от CEVA на сумата от 179 896 EUR, ведно с лихвата за забава,

               —

               въз основа на това да бъде отменено изпълнително основание № 3230900440 на Европейската комисия от 6 април 2009 г.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на изпълнителното основание, с което Комисията е поискала възстановяването на цялата сума,, платена авансово на жалбоподателя по договор PROTOP № EVK3-CT-2002-30004 относно проект за технологическо изследване и развитие.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи три правни основания, изведени:

               —

               от недопустимост на изпълнителното основание при липсата на договорни отношения между жалбоподателя и Комисията,

               —

               от липса на достатъчно мотиви, доколкото Комисията се била основала на твърдяно нарушение на договорните задължения от страна на жалбоподателя, без обаче да изложи правните и фактически основания на тази претенция,

               —

               от нарушение на принципа за недопускане на неоснователно обогатяване, тъй като пълното възстановяване на поисканата от Комисията сума би имало за последица същата да се обогати без основание, тъй като разполагала с осъществените от жалбоподателя работи и проучвания, без обаче да е платила за тяхното осъществяване.


title: Дело C-307/12: Иск, предявен на 25 юни 2012 година — Европейска комисия/Република България

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/17

         Иск, предявен на 25 юни 2012 година — Европейска комисия/Република България
   (Дело C-307/12)
   2012/C 295/28
   Език на производството: български

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, D. Düsterhaus, С. Петрова)

      Ответник: Република България

      Искания

               —

               Да се обяви, че след като не е приела законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване на вътрешното ѝ право с Директива 2008/98/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви, или при всички положения като не ги е съобщила на Комисията, Република България не е изпълнила задълженията си по член 40 от посочената директива,

               —

               на основание член 260, параграф 3 ДФЕС на Република България да се наложи принудителна парична мярка за неизпълнение на задължението за съобщаване на приетите мерки за съобразяване на нейното вътрешно право с Директива 2008/98/ЕО в размер на 15 200,80 EUR на ден, считано от деня на постановяване на решението в настоящото производство,

               —

               да се осъди Република България да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за приемане на мерките за транспониране на директивата е изтекъл на 12 декември 2010 г.

      (1)  OB L 312, 22.11.2008 г., стр. 3


title: Дело C-410/12 P: Определение на Съда от 16 октомври 2013 г. — medi GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Марка на Общността — Заявка за регистрация на словна марка на Общността „medi“ — Относително основание за отказ — Отсъствие на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Изопачаване на доказателствата — Липса)

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/3

         Определение на Съда от 16 октомври 2013 г. — medi GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-410/12 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Заявка за регистрация на словна марка на Общността „medi“ - Относително основание за отказ - Отсъствие на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Изопачаване на доказателствата - Липса)
   2013/C 377/04
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: medi GmbH & Co. KG (представител: D. Terheggen, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решение на Общия съд (шести състав) от 12 юли 2012 г. по дело medi/СХВП (T–470/09), с което Общият съд отхвърля жалбата срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 октомври 2009 г. (дело R 692/2008-4) относно заявка за регистрацията на словния знак „medi“ като марка на Общността — Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1) — Отличителен характер на словния знак „medi“

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда medi GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 331, 27.10.2012 г.


title: Дело C-332/07: Определение на председателя на Съда от 30 април 2008 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Josef Holzinger/Bundesministerin für Bildung, Wissenschaft und Kultur

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/39

         Определение на председателя на Съда от 30 април 2008 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Josef Holzinger/Bundesministerin für Bildung, Wissenschaft und Kultur
   (Дело C-332/07) (1)

   (2008/C 223/66)

      Език на производството: немски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  OВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело C-393/11: Определение на Съда (осми състав) от 7 март 2013 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Autorità per l'energia elettrica e il gas/Antonella Bertazzi и др. (Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 4 — Срочни трудови договори в публичния сектор — Процедура по стабилизиране — Назначаване на срочно наети работници като длъжностни лица с нормативно установен статут без публичен конкурс — Определяне на прослуженото време — Пълна липса на отчитане на трудовия стаж, придобит по срочни трудови договори — Принцип на недопускане на дискриминация)

text:
               4.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/2

         Определение на Съда (осми състав) от 7 март 2013 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Autorità per l'energia elettrica e il gas/Antonella Bertazzi и др.
   (Дело C-393/11) (1)

   (Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Клауза 4 - Срочни трудови договори в публичния сектор - Процедура по стабилизиране - Назначаване на срочно наети работници като длъжностни лица с нормативно установен статут без публичен конкурс - Определяне на прослуженото време - Пълна липса на отчитане на трудовия стаж, придобит по срочни трудови договори - Принцип на недопускане на дискриминация)
   2013/C 129/02
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Ищец: Autorità per l'energia elettrica e il gas

      Ответници: Antonella Bertazzi, Annalise Colombo, Maria Valeria Contin, Angela Filippina Marasco, Guido Giussani, Lucia Lizzi, Fortuna Peranio

      Предмет

   Преюдициално запитване — Consiglio di Stato — Тълкуване на клауза 4 от приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стp. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Национално законодателство, предвиждащо възможността за публичните администрации да подписват постоянни трудови договори с работници, вече наети от тях на срочни трудови договори, в отклонение от принципа за назначаване на публичните държавни служители с публичен конкурс — Невземане предвид на прослуженото време, придобито по предходния срочен трудов договор, дори в случай на продължаване на трудовото правоотношение

      Диспозитив

   Клауза 4 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., съдържащо се в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която изключва напълно вземането предвид на периоди на прослужено време, завършени от работник по срочен договор на публичноправен орган при определянето на неговото прослужено време при назначаването му за неопределено време от същия орган като длъжностно лице с нормативноустановен статут в рамките на специална процедура по стабилизиране на неговото трудово правоотношение, освен ако изпълняваните функции по срочни трудови договори не съответстват на упражняваните от длъжностно лице с нормативноустановен статут, принадлежащо към релевантната категория на този орган или, ако това не е така, освен ако това изключване е оправдано от „обективни причини“ по смисъла на точки 1 и/или 4 от тази клауза, което трябва да се провери от запитващата юрисдикция. Само фактът, че срочно наетият работник е завършил посочените периоди на работа въз основа на срочен трудов договор или срочно трудово правоотношение не представлява такава обективна причина.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело C-346/14: Решение на Съда (първи състав) от 4 май 2016 г. — Европейска комисия/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 4, параграф 3 ДЕС — Член 288 ДФЕС — Директива 2000/60/ЕО — Политика за водите на Съюза — Член 4, параграф 1 — Предпазване от влошаване на състоянието на повърхностните води — Член 4, параграф 7 — Изключение от забраната за влошаване на състоянието — Преимуществен обществен интерес — Разрешение за изграждане на водноелектрическа централа на река Шварце Зулм (Австрия) — Влошаване на състоянието на водата)

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/8

         Решение на Съда (първи състав) от 4 май 2016 г. — Европейска комисия/Република Австрия
   (Дело C-346/14) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 4, параграф 3 ДЕС - Член 288 ДФЕС - Директива 2000/60/ЕО - Политика за водите на Съюза - Член 4, параграф 1 - Предпазване от влошаване на състоянието на повърхностните води - Член 4, параграф 7 - Изключение от забраната за влошаване на състоянието - Преимуществен обществен интерес - Разрешение за изграждане на водноелектрическа централа на река Шварце Зулм (Австрия) - Влошаване на състоянието на водата))
   (2016/C 243/05)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve, C. Hermes и G. Wilms)

      Ответник: Република Австрия (представител: C. Pesendorfer)

      Встъпила страна в подкрепа на другата страна в производството: Чешка република (представители: M. Smolek, Z. Petzl и J. Vláčil)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 361, 13.10.2014 г.


title: Дело T-293/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 29 юли 2011 г. — Holcim (Deutschland) и Holcim/Комисия (Обезпечително производство — Конкуренция — Искане за предоставяне на информация — Член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1/2003 — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/23

         Определение на председателя на Общия съд от 29 юли 2011 г. — Holcim (Deutschland) и Holcim/Комисия
   (Дело T-293/11 R)
   (Обезпечително производство - Конкуренция - Искане за предоставяне на информация - Член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1/2003 - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   2011/C 282/49
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Holcim AG (Хамбург, Германия) и Holcim Ltd (Rapperswil-Jona, Швейцария) (представители: P. Niggemann и K. Gaßner, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: M. Kellerbauer, R. Sauer и C. Hödlmayr)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Решение C(2011) 2363 окончателен на Комисията от 31 март 2011 г. относно производство по прилагане на член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (преписка 39520 — Цимент и свързани продукти)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля искането за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-535/12 P: Жалба, подадена на 23 ноември 2012 г. от Rafael Faet Oltra срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 20 септември 2012 г. по дело T-294/12, Rafael Faet Oltra/Европейски омбудсман

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/56

         Жалба, подадена на 23 ноември 2012 г. от Rafael Faet Oltra срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 20 септември 2012 г. по дело T-294/12, Rafael Faet Oltra/Европейски омбудсман
   (Дело C-535/12 P)
   2013/C 225/105
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Rafael Faet Oltra (представител: R. Faet Oltra, abogado)

      Друга страна в производството: Европейски омбудсман
   С определение от 6 юни 2013 г. Съдът (шести състав) отхвърля жалбата.


title: Дело C-334/04: Решение на Съда (втори състав) от 25 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 79/409/ЕИО — Приложение I — Опазване на дивите птици — Специални защитени зони — IBA 2000 — Стойност — Качество на данните — Критерии — Право на преценка — Явна недостатъчност на класифицирането по брой и по площ — Влажни зони)

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/3

         Решение на Съда (втори състав) от 25 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-334/04) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 79/409/ЕИО - Приложение I - Опазване на дивите птици - Специални защитени зони - IBA 2000 - Стойност - Качество на данните - Критерии - Право на преценка - Явна недостатъчност на класифицирането по брой и по площ - Влажни зони)
   (2007/C 315/04)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Patakia и M. van Beek)

      Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)

      Встъпили страни, подпомагащи ответника: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad), Френска република (представители: G. de Bergues и C. Jurgensen-Mercier), Португалска република (представители: L. Fernandes и M. Lois), Република Финландия (представител: T. Pynnä)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Липса на транспониране, в предвидения срок, на Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 103, стр. 1) — Неспазване на член 4 от посочената директива във връзка с определянето на специални зони за съхранение — Недостатъчен брой зони, определени в Гърция
   Диспозитив

               1)

               Република Гърция,

                           —

                           като е класифицирала като специални защитени зони територии, чиито брой и обща площ са явно по-малки от броя и общата площ на териториите, които отговарят на условията, за да се класифицират като специални защитени зони по смисъла на член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409/CEE на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици, изменена по-специално с Директива 97/49/ЕО на Комисията от 29 юли 1997 г.,

                           —

                           като не е определила специални защитени зони, за да предложи защита на горската зидарка (Sitta krueperi), и

                           —

                           като е класифицирала като специални защитени зони, в които средиземноморският качулат корморан (Phalacrocorax aristotelis desmarestii), брадатият лешояд (Gypætus barbatus), черният лешояд (Ægypius monachus), малкият креслив орел (Aquila pomarina), кръстатият орел (Aquila heliaca), белоопашатият мишелов (Buteo rufinus), ястребовият орел (Hieraætus fasciatus), белошипата ветрушка (Falco naumanni), средиземноморският сокол (Falco eleonoræ), далматинският сокол (Falco biarmicus) и Emberiza cineracea не са достатъчно представени,

                     Република Гърция не е изпълнила задълженията си, наложени по силата на член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409, изменена с Директива 97/49.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

               4)

               Кралство Испания, Френската република, Португалската република и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 239, 25.9.2004 г.


title: Дело C-113/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Ragusa (Италия) на 7 март 2011 г. — Наказателно производство срещу Mohamed Ali Cherni

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/4

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Ragusa (Италия) на 7 март 2011 г. — Наказателно производство срещу Mohamed Ali Cherni
   (Дело C-113/11)
   2011/C 238/05
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Ragusa

      Страна в главното производство

   Mohamed Ali Cherni
   С Определение от 26 май 2011 г. Съдът заличава делото от регистъра си.


title: Дело F-39/08: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 7 юли 2009 г. — Lebedef/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Годишен отпуск — Дейност като представител на персонала — Командироване на половин работен ден с оглед синдикално представителство — Дейност по представителство съгласно Правилника за длъжностните лица — Неразрешено отсъствие — Приспадане на правото на годишен отпуск — Член 60 от Правилника за длъжностните лица)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/63

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 7 юли 2009 г. — Lebedef/Комисия
   (Дело F-39/08) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Годишен отпуск - Дейност като представител на персонала - Командироване на половин работен ден с оглед синдикално представителство - Дейност по представителство съгласно Правилника за длъжностните лица - Неразрешено отсъствие - Приспадане на правото на годишен отпуск - Член 60 от Правилника за длъжностните лица)
   2009/C 282/119
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: G. Berscheid и K. Herrmann)

      Предмет

   Отмяна на няколко решения, свързани с приспадането на 32 дни от отпуска, на които жалбоподателят има право за 2007 г.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Lebedef да заплати всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 158, 21.6.2008 г., стр. 27.


               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/1

         (2007/C 140/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 129, 9.6.2007 г.

   Предишни публикации

      ОВ C 117, 26.5.2007 г.

      ОВ C 96, 28.4.2007 г.

      ОВ C 95, 28.4.2007 г.

      ОВ C 82, 14.4.2007 г.

      ОВ C 69, 24.3.2007 г.

      ОВ C 56, 10.3.2007 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: Дело T-264/11 P: Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — De Nicola/ЕИБ (Обжалване — Публична служба — Персонал на ЕИБ — Оценка — Повишаване — Процедура за оценяване и повишаване за 2007г. — Решение на Комитета по жалбите — Психически тормоз — Разумен срок — Искане за отмяна — Искане за обезщетение)

text:
               26.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/22

         Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — De Nicola/ЕИБ
   (Дело T-264/11 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Персонал на ЕИБ - Оценка - Повишаване - Процедура за оценяване и повишаване за 2007г. - Решение на Комитета по жалбите - Психически тормоз - Разумен срок - Искане за отмяна - Искане за обезщетение)
   2013/C 313/41
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Strassen, Люксембург) (представител: адв. L. Isola)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: първоначално T. Gilliams и F. Martin, впоследствие T. Gilliams и G. Nuvoli, подпомагани от адв. A. Dal Ferro)

      Предмет

   Жалба против Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 8 март 2011 г. по дело De Nicola/ЕИБ (F-59/09, все още непубликувано в Сборника), с която е поискана отмяна на това съдебно решение.

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 8 март 2011 г. по дело De Nicola/ЕИБ (F-59/09) в частта, с която, от една страна, отхвърля искането на г-н Carlo De Nicola за отмяна на решението на Комитета по жалбите на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), и от друга страна, искането му за поправяне на твърдените вреди от упражнения по отношение на него от ЕИБ тормоз.

               2.

               Отхвърля основната жалба в останалата ѝ част.

               3.

               Връща делото за ново разглеждане на Съда на публичната служба.

               4.

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 16.7.2011 г.


title: Дело T-576/14: Жалба, подадена на 28 юли 2014 г. — Larymnis LARKO/Комисия

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/53

      Жалба, подадена на 28 юли 2014 г. — Larymnis LARKO/Комисия
      (Дело T-576/14)
      (2014/C 395/66)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis LARKO A.E. (Kallithea Attikis, Гърция) (представител: B. Koulouris, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 27 март 2014 г. [SG-Greffe(2014) D/4621/28.3.2014] относно продажба на някои обособени активи на акционерно дружество, наречено „Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki Anonimi Eteria NEA LARKO“ [NEA LARKO], номер SA.37954 (2013/N) (EE 23.5.2014, C 156), с адресат Република Гърция;

                  —

                  да осъди ответника да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

         Правни основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят поддържа на първо място, че има очевиден правен интерес от отмяната на обжалваното решение, тъй като то го засяга пряко и лично, по същия начин както и адресатите на това решение, и на второ място излага три правни основания.

                  1.

                  Първото правно основание е изведено от нарушение на член 108, параграф 2 ДФЕС и на член 14 Регламент № 659/1999 (1). Жалбоподателят поддържа, че в обжалваното решение Комисията стига до извода, че извършената от гръцката държава продажба на някои обособени части от активите на NEA LARKO не довела до икономическа приемственост между това дружество и собственика или собствениците на продаваните обособени части от активите. Тя оспорва преди всичко, че продаваните части от активите представляват само незначителна част от дейността на NEA LARKO, тъй като в действителност това била основната част от неговите дейности и оставащите негова собственост части щели да бъдат със значително ограничено икономическо значение и сами по себе си нямало да имат стойност. Например в предприятието в Larimna (чиято продажба е включена в плана за приватизация) се събира цялата продукция от минните предприятия на NEA LARKO в цяла Гърция, която се преработва само в това предприятие. На второ място, обжалваното решение е неправилно и в частта, в която се прави изводът, че обособените части от имуществото, които ще бъдат изнесени на търг, не принадлежат на NEA LARKO, а на гръцката държава, в резултат на което на практика минното предприятие в Larimna, заедно с другите минни преработващи предприятия и свързаните с тях предприятия нямало никога да станат собственост на гръцката държава, а щели да останат собственост на NEA LARKO, дори след евентуалното разваляне на договора за отстъпване на правата върху мините, тъй като му принадлежат изцяло. Пряка последица от изложените дотук съображения е, че управлението на NEA LARKO ще продължи от новия приобретател, поради което той не може да бъде освободен от задължението да заплати на жалбоподателя това, което му дължи NEA LARKO.

                  2.

                  Второто правно основание е изведено от нарушението на член 296, параграф 2 ДФЕС. Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение не е достатъчно мотивирано, тъй като в него фактически не е изследван въпросът дали прехвърлянето на елементите от активите, за които става въпрос, в изпълнение на плана за приватизация, който Комисията е взела предвид, е нарушило или създало опасност от нарушаване на конкуренцията. Освен това в него не е определен пазара на продукта, нито самия съответен пазар, нито промишленият отрасъл. То се задоволява с изявленията на гръцкото правителство, без да ги изследва както трябва. В него не е изследвано задълбочено становището на NEA LARKO във връзка с това, макар то да има непосредствен интерес от решението, като по този начин са нарушени основните му права, преди всичко правото на равно третиране с гръцкото правителство, оправданите правни очаквания спрямо органите на Съюза и правото на изслушване преди приемането на решение, което го засяга.

                  3.

                  Третото правно основание е изведено от наличието в обжалваното решение на противоречиви доводи, които го правят необосновано и незаконосъобразно. По същество жалбоподателят твърди, че макар в решението си Комисията да заявява, че е изследвала комплексно всички продавани елементи във връзка с развалянето на договора за наемане на правата върху мините, във връзка с плана за приватизация, със съпътстващите продажба на търг и осъществяване на плана sort out, впоследствие придава голямо значение на счетоводната стойност, за да стигне до извода, че тъй като съотношението между продаваните активи и оставащите такива е неправилно от счетоводна гледна точка, няма приемственост между икономическите дейности. Комисията не мотивирала фактически собственото си решение, в частта, в която приема, че трудовите договори с персонала на NEA LARKO не се прехвърлят на продаваната част, като по този начин съществено нарушава „acquis communautaire“ от тази гледна точка.

         (1)  Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО.


title: Дело T-228/13: Жалба, подадена на 19 април 2013 г. — NIIT Insurance Technologies/СХВП (EXACT)

text:
               29.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/26

         Жалба, подадена на 19 април 2013 г. — NIIT Insurance Technologies/СХВП (EXACT)
   (Дело T-228/13)
   2013/C 189/55
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: NIIT Insurance Technologies Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: Rechtsanwalt M. Wirtz)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 февруари 2013 г. по апелативна преписка R 1307/2012-4 относно марка на Общността № 010355501, дума: EXACT и предходното решение на отдела по марките на СХВП от 29 май 2012 г. относно заявка за марка на Общността № 010355501, дума: EXACT, в частта, в която се отказва защита на марката;

               —

               да се разпореди на СХВП да понесе разноските за съдебното производство.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка EXACT за стоки и услуги от класове 9, 16 и 42 — заявка за марка на Общността № 10 355 501

      Решение на проверителя: частично отхвърляне на заявката

      Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 83 от Регламент № 207/2009 във връзка с принципа за равно третиране, както и на членове 6 и 14 от Европейската конвенция за защита на правата и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г. в редакцията на Протокол № 11, влязъл в сила на 1 ноември 1998 г.;

               —

               нарушение на член 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз.


title: Дело C-385/08: Жалба, подадена на 2 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/12

         Жалба, подадена на 2 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-385/08)
   (2008/C 313/18)
   Език на производството: полски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: M. Šimerdová и K. Herrmann)

      Ответник: Република Полша
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се установи, че Република Полша е нарушила задълженията си, произтичащи от член 6, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО (1) във връзка с член 13, параграф А от Регламент (ЕИО) № 2309/93 (2), както и с членове 89 и 90 от Регламент (ЕО) № 726/2004 (3), като е оставила в сила разрешенията за пускане на пазара на генерични лекарствени продукти, които съответстват на референтния продукт Plavix,

               —

               да се установи, че Република Полша е нарушила задълженията си, произтичащи от член 6, параграф 1 от Директива 2001/83, като след 1 май 2004 г. е пуснала на пазара или е оставила в обращение лекарствени продукти, за които не са издадени разрешения за пускане на пазара съгласно този член,

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Според становището на Комисията разрешението за пускане на пазара на лекарствени продукти, предмет на приети от министъра на здравеопазването на Република Полша в периода от януари до април 2004 г. решения, които съдържат допълнителни препоръки или предвиждат допълнителни проучвания, не може да попадне в преходния период, определен в точка 1.5 от Приложение XII към Акта относно условията на присъединяването на Република Полша към Европейския съюз, тъй като в двете решения на министъра на здравеопазването не ставало въпрос за издадени преди 1 май 2004 г. разрешения за пускане на пазара по смисъла на точка 1.5. от приложение XII към посочения акт. Ето защо пускането на пазара на спорните лекарствени продукти трябвало да бъде извършено въз основа на издадено съгласно Директива 2001/83 или Регламент № 2309/93 разрешение за пускане на пазара.
   Следователно пускането на пазара на генерични лекарствени продукти, които съответстват на референтния продукт Plavix, не можело да попада в определения в точка 1.5 от приложение XII към Акта за присъединяване преходен период, тъй като предвиденото в него отклонение се отнасяло изключително до изискванията за качество, безопасност и сила на въздействие съгласно Директива 2001/83, а не до установения в член 13, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 2309/93, както и в членове 89 и 90 от Регламент (ЕО) № 726/2004 десетгодишен период на защита на данните.

      (1)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стp. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).

      (2)  Регламент (ЕИО) № 2309/93 на Съвета от 22 юли 1993 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаването на Европейска агенция за оценка на лекарствените продукти (ОВ L 214, стp. 1).

      (3)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).


title: Дело T-417/08: Жалба, подадена на 29 септември 2008 г. — SPA/Комисия

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/41

         Жалба, подадена на 29 септември 2008 г. — SPA/Комисия
   (Дело T-417/08)
   (2008/C 313/74)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Sociedade Portuguesa de Autores CRL (SPA) (Лисабон, Португалия) (представител: M. Favart, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени член 3 от Решение на Комисията от 16 юли 2008 г. относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/C2/38.698 — CISAC) и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си на основание член 230 ЕО жалбоподателят иска частична отмяна на Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 г. (преписка COMP/C2/38.698 — CISAC) относно процедура по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП. В частност жалбоподателят оспорва извода на Комисията в член 3 от обжалваното решение, според който териториалното приложение на пълномощните за реципрочно представителство, които дружествата за колективно управление на авторски права взаимно си предоставят, представляват съгласувана практика в нарушение на член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП.
   Правните основания и основните доводи на жалбоподателя са идентични с изложените от жалбоподателя по дело IMRO/Комисия (T-415/08).


title: Дело C-605/13 P: Решение на Съда (голям състав) от 21 април 2015 г. — Issam Anbouba/Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, взети срещу Сирийската арабска република — Мерки, насочени срещу лица и образувания, които се ползват от режима — Доказване на основателността на включването в списъците — Съвкупност от улики)

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/6

         Решение на Съда (голям състав) от 21 април 2015 г. — Issam Anbouba/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-605/13 P) (1)

   ((Обжалване - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, взети срещу Сирийската арабска република - Мерки, насочени срещу лица и образувания, които се ползват от режима - Доказване на основателността на включването в списъците - Съвкупност от улики))
   (2015/C 205/07)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Issam Anbouba (представители: M.-A. Bastin, J.-M. Salva и S. Orlandi, avocats)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Vitro, R. Liudvinaviciute и M.-M. Joséphidès)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán и F. Castillo de la Torre)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Issam Anbouba да понесе, освен направените от него съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 45, 15.2.2014 г.


title: Дело T-127/07 P: Жалба, подадена на 20 април 2007 г. от Bligny срещу определение, постановено на 15 февруари 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-142/06, Bligny/Комисия

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/34

         Жалба, подадена на 20 април 2007 г. от Bligny срещу определение, постановено на 15 февруари 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-142/06, Bligny/Комисия
   (Дело T-127/07 P)
   (2007/C 140/57)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Francesco Bligny (Tassin-La-Demi-Lune, Франция) (представител: P. Lebel-Nourissat, avocat)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се установи, че Съдът на публичната служба (СПС) е допуснал грешка при преценката на формуляра за кандидатстване относно задължението на кандидата да приложи документ, удостоверяващ гражданството му;

               —

               да се установи, че СПС не се е произнесъл по доводите на жалбоподателя за незачитане на принципите на законови очаквания и добро управление, възложени на конкурсната комисия по конкурс EPSO AD/26/05;

               —

               в резултат, да се отмени определението на СПС от 15 февруари 2007 г. по дело F-142/06;

               —

               като се произнесе отново, Съдът да отмени решението на конкурсната комисия от 7 декември 2006 г. по конкурс EPSO AD/26/05, както и това от 23 декември 2006 г, с което се отказва допускане на жалбоподателя до конкурс и съответно, да постанови проверка на писмената му работа, както и да постанови незаконосъобразност на формуляра за кандидатстване, публикуван на 15 май 2006 г. на страницата на EPSO, предназначен за кандидатите в конкурса;

               —

               субсидиарно, да се върне делото на СПС за произнасяне по него и да се осъди Комисията да заплати всички разходи, направени в тази инстанция

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си жалбоподателят иска отмяна на определението на Съда на публичната служба, с което се отхвърля като явно необоснован неговия иск за отмяна на решението на конкурсната комисия, с което се отказва проверка на писмената му работа с мотива, че неговият формуляр за кандидатстване не съдържа документ, удостоверяващ гражданството му.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, че СПС е изопачил представените пред него факти, като така е изтълкувал неправилно условията за кандидатстване, които трябва да изпълни кандидата, което е довело до погрешна преценка на формуляра за кандидатстване. Освен това той твърди, че атакуваното определение е недостатъчно обосновано, тъй като СПС не се е произнесъл по всички основания и доводи, наведени от жалбоподателя пред първоинстанционния съд.


title: Дело T-527/09 RENV: Решение на Общия съд от 14 април 2015 г. — Ayadi/Комисия (Връщане за ново разглеждане след отмяна — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните — Регламент (ЕО) № 881/2002 — Замразяване на средствата и на икономическите ресурси на лице, включено в списък, изготвен от орган на Организацията на обединените нации — Включване на името на това лице в списъка от приложение I към Регламент (ЕО) № 881/2002 — Жалба за отмяна — Основни права — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Право на зачитане на собствеността)

text:
               1.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/11

         Решение на Общия съд от 14 април 2015 г. — Ayadi/Комисия
   (Дело T-527/09 RENV) (1)

   ((Връщане за ново разглеждане след отмяна - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните - Регламент (ЕО) № 881/2002 - Замразяване на средствата и на икономическите ресурси на лице, включено в списък, изготвен от орган на Организацията на обединените нации - Включване на името на това лице в списъка от приложение I към Регламент (ЕО) № 881/2002 - Жалба за отмяна - Основни права - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Право на зачитане на собствеността))
   (2015/C 178/12)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Chafiq Ayadi (Дъблин, Ирландия) (представители: H. Miller, solicitor, P. Moser, QC, E. Grieves, barrister, и R. Graham, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: E. Paasivirta, T. Scharf и M. Konstantinidis)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Ирландия (представители: E. Creedon, подпомаган първоначално от E. Regan и N. Travers, SC, а впоследствие от N. Travers); и Съвет на Европейския съюз (представители: E. Finnegan и G. Étienne)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 954/2009 на Комисията от 13 октомври 2009 година за изменение за сто и четиринадесети път на Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните (ОВ L 269, стр. 20) в частта, която засяга жалбоподателя.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Регламент (ЕО) № 954/2009 на Комисията от 13 октомври 2009 година за изменение за сто и четиринадесети път на Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, в частта, която засяга г-н Chafiq Ayadi.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да понесе, освен направените от нея съдебни разноски, и тези на г-н Ayadi, както и да възстанови на Общия съд средствата, авансирани за правна помощ.

               3)

               Ирландия и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 148, 5.6.2010 г.


title: Дело C-644/13 P: Жалба, подадена на 5 декември 2013 г. от Villeroy et Boch срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 16 септември 2013 г. по съединени дела T-373/10, T-374/10, T-382/10 и T-402/10, Villeroy et Boch Austria и др./Комисия

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/24

         Жалба, подадена на 5 декември 2013 г. от Villeroy et Boch срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 16 септември 2013 г. по съединени дела T-373/10, T-374/10, T-382/10 и T-402/10, Villeroy et Boch Austria и др./Комисия
   (Дело C-644/13 P)
   2014/C 45/41
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Villeroy et Boch (представител: J. Philippe, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               пълна отмяна на решението на Общия съд (четвърти състав) от 16 септември 2013 г. по съединени дела T-373/10, T-374/10, T-382/10 и T-402/10, доколкото с него се отхвърля искът на жалбоподателя по настоящото дело,

               —

               при условията на евентуалност, частична отмяна на решението на Общия съд от 16 септември 2013 г.,

               —

               при условията на евентуалност, намаляване на глобата, наложена на жалбоподателя с член 2 от оспореното решение от 23 юни 2010 г.,

               —

               също при условията на евентуалност, връщане на делото на Общия съд за ново произнасяне;

               —

               възлагане в тежест на ответната страна на разноските по производството.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят повдига четири правни основания в подкрепа на настоящата жалба.
   С първото правно основание жалбоподателят излага въпроса за наличието на противоречие в преценката от Общия съд на доказателствените средства относно всички факти във Франция. Всъщност в обжалваното съдебно решение Общият съд бил преценил три доказателства по противоречив, и дори по диаметрално противоположен начин, на този, по който е направил преценка на същите доказателства в успоредни съединени дела T-379/10 и T-381/10, Sanitec, и T-380/10, Wabco/Ideal Standard, по които жалбоподателите са били освободени от разходите, засягащи Франция. Според жалбоподателя по настоящото дело, такова основно противоречие, което се проявява в противоположни изводи, направени въз основа на едни и същи доказателства, нарушава принципа на равно третиране, принципа in dubio pro reo и също така накърнява логическата и правната последователност в решението на Общия съд.
   С второто правно основание жалбоподателят упреква Общия съд, че е допуснал грешка при прилагане на правото. Общият съд бил прегрупирал изкуствено актове, които са юридически обособени и независими по отношение на фактите, за да ги квалифицира като сложно и продължавано нарушение. Освен това Общият съд бил пропуснал да вземе предвид липсата на всякаква връзка на взаимна допълняемост между актове, които при все това е оценил съвместно.
   С третото правно основание жалбоподателят критикува степента на контрол, упражнен от Общия съд, който бил само ограничен контрол и по този начин Общият съд не е изчерпал напълно своята компетентност за контрол и правомощието си за изменение. От това жалбоподателят прави извод за нарушаване на правото на справедлив процес.
   С четвъртото правно основание жалбоподателят изразява оценката, че наложената санкция е непропорционална.


title: Дело F-60/05: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 21 февруари 2008 г. — Vande Velde/Комисия (Публична служба — Договорно нает служител — Просрочена жалба — Явно недопустима жалба)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/60

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 21 февруари 2008 г. — Vande Velde/Комисия
   (Дело F-60/05) (1)

   (Публична служба - Договорно нает служител - Просрочена жалба - Явно недопустима жалба)
   (2008/C 223/112)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Patricke Vande Velde (Linkebeek, Белгия) (представител: L. Vogel, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и G. Berscheid)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Arpio Santacruz и I. Sulce)
   Предмет
   Публична служба — От една страна, отмяна на Решението на Комисията, с което се отхвърля направеното искане от жалбоподателя, бивш служител със спомагателни функции, срещу решението, с което се определя неговото класиране и възнаграждение като договорно нает служител, както и, от друга страна, искане за обезщетение за вреди (по-рано T-268/05)
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 229, 17.09.2005 г., стр. 30 (дело, първоначално регистрирано пред Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер Т-268/05 и препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.).


title: Дело T-211/15 P: Жалба, подадена на 27 април 2015 г. от Claudio Necci срещу определението, постановено на 25 март 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-5/15, Necci/Комисия

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/38

         Жалба, подадена на 27 април 2015 г. от Claudio Necci срещу определението, постановено на 25 март 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-5/15, Necci/Комисия
   (Дело T-211/15 P)
   (2015/C 205/51)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Claudio Necci (Auderghem, Белгия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 25 март 2015 г. по дело F-5/15 (Necci/Комисия);

               —

               Да върне делото за разглеждане от Съда на публичната служба на Европейския съюз.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага две правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на правото на ефективна съдебна защита, доколкото Съдът на публичната служба (наричан по-нататък „СПС“) отхвърля жалбата за отмяна, подадена от жалбоподателя на основание недопустимост, което неправилно квалифицирал като „явна“.

               2.

               Второто правно основание е изведено от грешка при прилагането на правото, допусната от СПС, доколкото последният приема, че срокът за подаване на жалба по административен ред съгласно член 90 от Правилника започва да тече от получаването на предложението за бонус към осигурителния стаж, а не от приемането му от служителя.


title: Дело T-217/11: Иск, предявен на 18 април 2011 г. — Staelen/Омбудсман

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/24

         Иск, предявен на 18 април 2011 г. — Staelen/Омбудсман
   (Дело T-217/11)
   2011/C 204/44
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Claire Staelen (Бридел, Люксембург) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, avocats)

      Ответник: Европейски омбудсман

      Искания на ищеца

   Ищцата иска от Общия съд:

               —

               да осъди Омбудсмана да ѝ заплати нетната сума от 559 382,13 EUR като обезщетение за материалните вреди за минало време, ведно с лихвите за забава, изчислени при лихвения процент на Европейската централна банка, увеличен с два пункта,

               —

               да осъди Омбудсмана да внесе в общностната пенсионна схема вноските за пенсия в полза на ищцата, съответстващи на основните възнаграждения, изчислени за периода от юни 2005 г. до месец април 2011 г., а именно на базата на обща сума от 482 225,97 EUR,

               —

               да осъди Омбудсмана да заплаща на ищцата месечно, считано от месец май 2011 г. до месец март 2026 г., нетните суми, съответстващи на заплатите, установени за длъжностните лица от функционална група AD, започващи от степен AD 9, стъпка 2, втора година, и като се има предвид нормална кариера на длъжностно лице от същата степен, както и съответни вноски в пенсионната схема в полза на ищцата, а също така и вноските в схемата за здравно осигуряване,

               —

               да осъди Омбудсмана да заплати на ищцата сумата от 50 000 EUR като обезщетение за неимуществени вреди,

               —

               да осъди Омбудсмана да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищцата излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от непровеждането на всички проучвания, оправдани за изясняване на всеки евентуален случай на лоша администрация в управлението на досието на ищцата от Европейския парламент. Ищцовата страна упреква ответника във виновно поведение и следователно в нарушаване на член 3, параграф 1 от Решение 94/262/ЕОВС, ЕО, Евратом относно правилата и общите условия за изпълнението на функциите на омбудсмана (ОВ L 113, 1994 г., стp. 15; Специално издание на български език, глава 1, том 1, стр. 132).

               2.

               Второто правно основание е изведено от явна грешка в преценката, доколкото ответната страна е превишила границите на правото на преценка, с което е разполагала за разглеждането на основателността на жалбата и е допуснала грешка при изпълнение на задачите си от естество да увреди ищцата.

               3.

               Третото правно основание е изведено от липса на безпристрастност, обективност и независимост, от недобросъвестност и от злоупотреба с власт, доколкото ответникът от една страна е сключил договор за сътрудничество с Европейския парламент, а от друга страна е избягвал неоправдано основните въпроси относно подадената жалба.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципа на полагане на грижа и принципа на добра администрация. Ищцовата страна упреква ответника на първо място, че не е взел предвид всички фактори, които биха могли да определят решението му, взето при разглеждането на положението на ищцата, на второ място, че е отказал да представи документите, на които ответникът е основал решението си и на трето място — че е нарушил разумния срок на процедурата.


title: Дело C-204/07 P: Иск, подаден на 16 април 2007 г. от C.A.S. SpA срещу решението на Първоинстанционен съд (пети състав), постановено на 6 февруари 2007 г. по дело T-23/03, C.A.S. SpA/Комисия на Европейските общности

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/13

         Иск, подаден на 16 април 2007 г. от C.A.S. SpA срещу решението на Първоинстанционен съд (пети състав), постановено на 6 февруари 2007 г. по дело T-23/03, C.A.S. SpA/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-204/07 P)
   (2007/C 140/22)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: C.A.S. SpA (представител: D. Ehle, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Първоинстанционния съд по дело T-23/03 (1) от 6 февруари 2007 година,

               —

               да се уважат исканията, предявени пред първа инстанция, субсидиарно, делото да се върне за постановяване на решение от Първоинстанционния съд,

               —

               да се уважат исканията за приемане на процесуално-организационни действия, предложени от ищеца по писмени становища от 28 януари 2003 година, 4 август 2003 година и 11 август 2003 година,

               —

               да се осъди ответната по производството пред първата инстанция страна да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът мотивира своя иск със следните девет основания, въз основа на които той счита обжалваното решение за порочно:

      Първото правно основание се отнася до приетата от Първоинстанционния съд изключителна компетентност на турските власти по отношение на установяването дали сертификатите за движение на стоки A.TR.1, изготвени и представени при изпълнение на митническите формалности, са „истински“ или „неистински“, съответно „с вярно“ или „с невярно съдържание“. Ищецът счита, че в случаите, когато са налице достатъчно обосновани и обективни улики за участие на компетентните митнически власти на страната по износа в нередности при изготвянето на сертификатите за движение на стоки (връчване на формуляри, печати и подписи), както и при изпълнение на митническите формалности за дадена стока въз основа на тези сертификати, изключителните правомощия на митническия орган на страната по износа се прекратяват. Подадените по-късно декларации на турските власти не могат да се считат за достоверни и меродавни сами по себе си.
   С второто правно основание ищецът оспорва обжалваното решение по отношение обхвата на правото на запознаване с материалите по делото и правото на защита на всеки заявител. Той счита, че правото на запознаване с материалите по делото не следва да се основава само на материали, които съгласно вътрешната преценка и наличните данни на Комисията, са залегнали в основата на нейното обжалвано решение. Също така той твърди, че в правото на запознаване с материалите по делото се включват всички материали с поверителен и неповерителен характер, които биха могли да имат значение за преценката на фактите и обстоятелствата във връзка с фактическите и правни твърдения на ищеца.
   Като трето правно основание ищецът посочва, че Първоинстанционният съд му е възложил цялата тежест за доказване по отношение на тези фактически обстоятелства, което е основание за „специално положение“ по смисъла на член 239 от Митническия кодекс (МК) и член 905 от Правилника за прилагане на МК. В определени случаи ищецът изхожда от обръщане на тежестта за доказване или дори от ограничаване на тежестта за доказване. Ищецът в никакъв случай не носи тежест за доказване на определени твърдени от него факти и обстоятелства по делото, настъпили в трети страни (в случая Турция), които могат или трябва да бъдат установени по най-добър начин от Комисията/OLAF в рамките на предоставените на тези власти възможности. Същото важи и за факти и обстоятелства по делото, които попадат в сферата на дейност и влияние на Европейската комисия.
   Като четвърто правно основание ищецът изтъква, че Първоинстанционният съд, също предвид възложената на ищеца по силата на решението пълна тежест за доказване, неправомерно не е отменил процесуално-организационните действия, както е било поискано от ищеца, и по-специално не е извършил поисканите събиране и преценка на доказателства. Вместо това предложените доказателства са били отхвърлени като правно нерелевантни.
   Като пето правно основание ищецът заявява, че Първоинстанционният съд е дал порочно от правна гледна точка тълкуване и квалифициране на всички представени от ищеца документи, както и на изложените факти и улики, които свидетелстват за участие на турските власти при изготвянето на (привидно) „неистински“ (в действителност обаче „с невярно съдържание“) сертификати за движение на стоки A.TR.1. По този начин се е стигнало до погрешни правни изводи. Също така според ясно изложеното от ищеца Първоинстанционният съд изцяло е пропуснал да отчете съществени факти.
   Като шесто правно основание се твърди, че Първоинстанционният съд не е квалифицирал несвикването от Комисията на Митническа комисия/Съвет на асоциация като неизпълнение на задължение от Комисията.
   Според Седмото правно основание Първоинстанционният съд не е преценил правилно законния интерес на ищеца от отмяната на частично обжалваното решение на Комисията във връзка с определен сертификат за движение на стоки A.TR.1.
   Чрез осмото правно основание ищецът изтъква, че Първоинстанционният съд неправомерно не е отчел елементите справедливост и риск спрямо конкретния случай. По този начин той не е преценил правилно, че дори да се допусне, че сертификатите за движение на стоки A.TR.1 са неистински, имайки предвид грубото неизпълнение на задължения на турските власти и на Комисията, би било несправедливо предвид отношението между стопанските субекти и администрацията, да се остави ищецът в качеството му на стопански субект да понесе вреди които той не би претърпял при нормално развитие на обстоятелствата.
   Като девето правно основание ищецът изтъква, че съгласно член 220, алинея 2, буква б) от МК въз основа на установените и изложени факти с обжалваното решение се отрича активно участие на турските власти при издаването и използването на въпросните 32 A.TR.1 сертификати.

      (1)  ОВ C 82, стр. 30.


title: Дело T-448/17: Жалба, подадена на 18 юли 2017 г. — Sevenfriday/EUIPO — Seven (SEVENFRIDAY)

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/35

         Жалба, подадена на 18 юли 2017 г. — Sevenfriday/EUIPO — Seven (SEVENFRIDAY)
   (Дело T-448/17)
   (2017/C 300/43)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sevenfriday AG (Цюрих, Швейцария) (представители: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini и G. Bellomo, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Seven SpA (Leinì, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „SEVENFRIDAY“ — Заявка за регистрация № 12 915 021

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 2 май 2017 г. по преписка R 2291/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото с него се отхвърля жалбата на Sevenfriday AG срещу решение B2400482 от 7 октомври 2016 г. и вследствие на това да уважи заявката за марка на Съюза № 1105144.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-349/09: Определение на председателя на трети състав на Съда от 14 декември 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               19.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/12

         Определение на председателя на трети състав на Съда от 14 декември 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-349/09) (1)

   2011/C 89/23
   Език на производството: полски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 312, 19.12.2009 г.


title: Дело C-312/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Ráckevei Járásbíróság — Унгария) — Banif Plus Bank Zrt./Márton Lantos, Mártonné Lantos (Преюдициално запитване — Директива 2004/39/ЕО — Член 4, параграф 1 и член 19, параграфи 4, 5 и 9 — Пазари на финансови инструменти — Понятие за инвестиционни услуги и дейности — Разпоредби за гарантиране защитата на инвеститорите — Задължения при предоставянето на инвестиционни услуги на клиенти — Задължение за преценка на адекватността или подходящия характер на услугата, която трябва да се предостави — Договорни последици от неизпълнението на това задължение — Договор за потребителски кредит — Кредит, изразен в чуждестранна валута — Отпускане и погасяване на кредита в национална валута — Клаузи относно обменния курс)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 3 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Ráckevei Járásbíróság — Унгария) — Banif Plus Bank Zrt./Márton Lantos, Mártonné Lantos
   (Дело C-312/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2004/39/ЕО - Член 4, параграф 1 и член 19, параграфи 4, 5 и 9 - Пазари на финансови инструменти - Понятие за инвестиционни услуги и дейности - Разпоредби за гарантиране защитата на инвеститорите - Задължения при предоставянето на инвестиционни услуги на клиенти - Задължение за преценка на адекватността или подходящия характер на услугата, която трябва да се предостави - Договорни последици от неизпълнението на това задължение - Договор за потребителски кредит - Кредит, изразен в чуждестранна валута - Отпускане и погасяване на кредита в национална валута - Клаузи относно обменния курс))
   (2016/C 038/07)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Ráckevei Járásbíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Banif Plus Bank Zrt.

      Ответници: Márton Lantos, Mártonné Lantos

      Диспозитив

   Член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2004/39/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на директиви 85/611/EИО и 93/6/EИО на Съвета и Директива 2000/12/EО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/EИО на Съвета, трябва да се тълкува в смисъл, че освен ако проверка на запитващата юрисдикция не установи друго, не представляват инвестиционни услуги или дейности по смисъла на тази разпоредба определени валутни операции, извършени от кредитна институция по силата на клаузи от договор за кредит в чуждестранна валута, като този по главното производство, изразяващи се в определяне на размера на кредита въз основа на курс купува на чуждестранната валута към момента на отпускане на средствата, и в определяне на размера на всяка месечна вноска въз основа на курс продава на тази валута към момента на изчисляване на всяка месечна вноска.

      (1)  ОВ C 303, 8.9.2014 г.


title: Разпределение на г-н Popescu по състави

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/2

         Разпределение на г-н Popescu по състави
   2010/C 346/03
   На 29 ноември 2010 г. вследствие на встъпването в длъжност на г-н Popescu като съдия на пленарното събрание на Общия съд се реши да се измени както следва решението от пленарното събрание от 20 септември 2010 г. относно разпределението на съдиите по състави, изменено с решението от 26 октомври 2010 г.
   За периода от 29 ноември 2010 г. до датата на встъпване в длъжност на българския съдия съдиите се разпределят по следния начин:

         във II-ри разширен състав от петима съдии:

   Г-н Forwood, председател на състав, г-н Dehousse, г-жа Wiszniewska-Białecka, г-н Prek, г-н Schwarcz и г-н Popescu, съдии.

         във 2-ри състав от трима съдии:

   Г-н Forwood, председател на състав

               а)

               г-н Dehousse и г-н Popescu, съдии;

               б)

               г-н Dehousse и г-н Schwarcz, съдии;

               в)

               г-н Schwarcz и г-н Popescu, съдии.

         в VII-ми разширен състав от петима съдии:

   Г-н Dittrich, председател на състав, г-н Dehousse, г-жа Wiszniewska-Białecka, г-н Prek, г-н Schwarcz и г-н Popescu, съдии.


title: Дело T-398/07: Решение на Общия съд от 29 март 2012 г. — Испания/Комисия (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Испански пазари за широколентов интернет достъп — Решение, с което се установява нарушение на член 82 ЕО — Определяне на цените — Ценова преса — Лоялно сътрудничество — Прилагане ultra vires на член 82 ЕО — Правна сигурност — Защита на оправданите правни очаквания)

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/13

         Решение на Общия съд от 29 март 2012 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-398/07) (1)

   (Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Испански пазари за широколентов интернет достъп - Решение, с което се установява нарушение на член 82 ЕО - Определяне на цените - Ценова преса - Лоялно сътрудничество - Прилагане ultra vires на член 82 ЕО - Правна сигурност - Защита на оправданите правни очаквания)
   2012/C 138/22
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad, abogado del Estado)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier и K. Mojzesowicz)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2007) 3196 окончателен на Комисията от 4 юли 2007 година относно производство съгласно член 82 ЕО (дело COMP/38.784 — Wanadoo España срещу Telefónica)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 8, 12.1.2008 г.


title: Дело T-514/14: Жалба, подадена на 9 юли 2014 г.  — Hispavima/Комисия

text:
               8.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/49

         Жалба, подадена на 9 юли 2014 г. — Hispavima/Комисия
   (Дело T-514/14)
   2014/C 303/57
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Hispavima, SL (Мурсия, Испания) (представители: A. Ward, A. Barba и J. Torrecilla, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение по силата на член 263 ДФЕС, доколкото с него се обявява наличието на държавна помощ и се разпорежда нейното възстановяване от инвеститорите от обединенията по икономически интереси;

               —

               при условията на евентуалност, да уважи изтъкнатите доводи и да остави без приложение заповедта за възстановяване на твърдените помощи в член 4, параграф 1 in fine от решението като противоречаща на принципите на правна сигурност и на оправданите правни очаквания, тъй като възстановяването на помощите не може в никакъв случай да се иска преди публикуването в Официалния вестник на ЕС на решението за откриване на официалната процедура по разследване от 21 септември 2011 г.; освен това да се приеме наличието на защита на оправданите правни очаквания по отношение на онези обединения по икономически интереси, които отговарят на обективните критерии за прилагане на оспорваните данъчни предимства преди публикуването на решението от 2006 г. в Официалния вестник на ЕС;

               —

               да отмени частично член 2 от решението и да обяви за неправомерна предложената в членове 263 — 269 от решението методология за определяне на предполагаемите предимства, които инвеститорите трябва да възстановят, тъй като тя би трябвало да включва редица приспадания, които не са били взети предвид;

               —

               да обяви частичната отмяна на член 4, параграф 1 от решението, тъй като Комисията очевидно е превишила своята компетентност, обявявайки в този член за нищожни договорните клаузи, предвиждащи обезщетяване в полза на инвеститорите в случай, че финансовите предимства на испанската система за финансов лизинг бъдат обявени за съставляващи неправомерна държавна помощ, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са сходни с вече изложените по дела T-401/14, Duro Felguera/Комисия, T-700/13, Bankia/Комисия и T-500/14, Derivados del Flúor/Комисия.


title: Дело C-41/10: Иск, предявен на 25 януари 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/19

         Иск, предявен на 25 януари 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-41/10)
   2010/C 80/34
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Rozet и N. Yerrell)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като е транспонирало неправилно и непълно Директива 73/239/ЕИО (1) и Директива 92/49/ЕИО (2), Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по-конкретно по членове 6, 8, 15, 16 и 17 от Първа директива 73/239/ЕИО, както и по членове 20, 21 и 22 от Трета директива 92/49/ЕИО,

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящия иск Комисията поддържа, че дейността на белгийските взаимоосигурителни дружества в областта на допълнителното здравно осигуряване, което не е част от законоустановена схема за социално осигуряване, не е в съответствие с Първа директива и с Трета директива за застраховането, различно от животозастраховане. Всъщност, доколкото на пазара на допълнителното здравно осигуряване са в пряка конкуренция със застрахователните компании, взаимоосигурителните дружества трябвало да се подчиняват на същия правен режим като последните. В това отношение ищецът оспорва твърдението на ответника, че предлаганите от взаимоосигурителните дружества услуги по допълнително здравно осигуряване попадали в обхвата на изключението, предвидено в член 2, параграф 1, буква г) от Първа директива и поддържа, че покритието по допълнителното осигуряване не може да се приравни на „застраховане, което съставлява част от законоустановена система на социално осигуряване“.
   На първо място Комисията отбелязва, че разпоредбата на член 6 от Първа директива изисква достъпът до дейността по пряко застраховане да е обусловен от предварително официално разрешително, което да се поиска от компетентните органи на държавата членка, на чиято територия предприятието е установило своето седалище. Белгийските взаимоосигурителни дружества обаче нямали разрешителни съгласно посочената разпоредба що се отнася до дейността им по допълнително здравно осигуряване.
   На второ място ищецът твърди, че ответникът е нарушил член 8, параграф 1, буква а) от Първа директива доколкото взаимоосигурителните дружества не фигурират сред законоустановените правно-организационни форми за застрахователните компании в Белгия. Освен това на взаимоосигурителните дружества се разрешавало да извършват широк обхват от дейности, които нямат пряка връзка с осигурителната им дейност, докато съгласно член 8, параграф 1, буква б) предприятието трябва да ограничи предмета си на дейност до застрахователната дейност и до пряко произтичащите от нея дейности, като се изключи всяка друга търговска дейност. Белгийското законодателство поставяло проблем и с оглед на член 8, параграф 1, буква в) доколкото той предвижда, че предприятието трябва да представи програма за дейност в съответствие с член 9 от директивата. Взаимоосигурителните дружества обаче изобщо не представяли подобна програма за дейността си по допълнително здравно осигуряване. Накрая белгийските взаимоосигурителни дружества не носели задължението да притежават минималния гаранционен фонд, противно на изискването, предвидено в член 8, параграф 1, буква г) от Първа директива.
   На трето място Комисията твърди, че по силата на член 13 и следващите от Първа директива (по-конкретно членове 16, 16а и 17), както и на член 15 и членове 20—22 от Трета директива, взаимоосигурителните дружества трябва да образуват достатъчни технически резерви за своята дейност по допълнително здравно осигуряване, както и да установят достатъчна граница на платежоспособност за цялата си дейност. В Белгия обаче границата на платежоспособност за предоставеното от взаимоосигурителните дружества допълнително осигуряване е била въведена само през 2002 г. и начинът на изчисляване на тази граница е различен от предвидения в Първа директива.

      (1)  Първа директива 73/239/ЕИО на Съвета от 24 юли 1973 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (ОВ L 228, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 14).

      (2)  Директива 92/49/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, свързани с прякото застраховане, различно от животозастраховането и за изменение на Директиви 73/239/ЕИО и 88/357/ЕИО (Трета директива за застраховането, различно от животозастраховане) (ОВ L 228, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 53).