title: Дело F-111/07: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 12 декември 2007 г. — Керелов/Комисия на Европейските общности (Публична служба — Явна недопустимост — Член 44, параграф 1, буква в) от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд)

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/64

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 12 декември 2007 г. — Керелов/Комисия на Европейските общности
   (Дело F-111/07)
   (Публична служба - Явна недопустимост - Член 44, параграф 1, буква в) от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд)
   (2008/C 64/106)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Георги Керелов (Пазарджик, България) (представител: адв. А. Керелов)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет
   От една страна, искане за отмяна на решението на EPSO от 14.12.2006 г. да не покани жалбоподателят да попълни заявление за кандидатстване с оглед на евентуално допускане до конкурса и, от друга страна, искане за обезщетение на вредите, които бил претърпял.
   Диспозитив на определението

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.


title: Дело T-89/09: Жалба, подадена на 25 февруари 2009 г. — Pollmeier Massivholz/Комисия

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/14

         Жалба, подадена на 25 февруари 2009 г. — Pollmeier Massivholz/Комисия
   (Дело T-89/09)
   2009/C 129/25
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (Creuzburg, Германия) (представители: J. Heithecker и F. von Alemann, Rechtsanwälte)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на Комисията на Европейските общности от 21 октомври 2008 година, прието в процедура „Държавни помощи N 512/2007 — Германия, Abalon Hardwood Hessen GmbH“,

               —

               да се отмени Решение на Комисията на Европейските общности от 15 декември 2008 година, прието в процедура „CP 195/2007 — Abalon Hardwood Hessen GmbH“,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят оспорва решението на Комисията от 21 октомври 2008 г., прието в процедура „Държавни помощи N 512/2007 — Германия, Abalon Hardwood Hessen GmbH“, в което Комисията не повдига възражения срещу поредица от насърчителни мерки във връзка с изграждането на дъскорезница в полза на Abalon Hardwood Hessen — пряк конкурент на жалбоподателя, както и решението на Комисията от 15 декември 2008 г., с което тя прекратява висящата пред нея по този повод процедура по оплакване CP 195/2007.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните правни основания.
   На първо място, обжалваните решения нарушавали член 88, параграфи 2 и 3 ЕО и Регламент (ЕО) № 659/1999 (1) с това, че в преценката си на насърчителните мерки, за които е отправено уведомление, ответникът неправилно взел за отправна точка правното положение, което е съществувало към момента на одобряването на насърчителните мерки, и по този начин достигнал до извод, който е несъвместим с обективното право.
   На второ място, при условията на евентуалност, при положение че Първоинстанционният съд отхвърли първото правно основание, жалбоподателят изтъква, че ответникът е нарушил член 88, параграф 3 ЕО и Регламент № 659/1999 с това, че е провел процедурата по член 4 от Регламент № 659/1999 за помощи, за които е отправено уведомление, въпреки че разглежданите помощи вече са били предоставени.
   На трето място, ответникът нарушил член 88, параграфи 2 и 3 ЕО с това, че въпреки сериозни трудности, свързани с преценката, не започнал официална процедура по разследване.
   На четвърто място, ответникът не изпълнил задължението си да извърши разследване с необходимата грижа и по непредубеден начин, тъй като било видно, че той по никакъв начин не подложил на разглеждане поредица от съществени доводи на жалбоподателя.
   На пето място, обжалваните решения съдържали пороци в мотивите.
   На шесто място, ответникът нарушил правото на жалбоподателя на съответно участие в процедурата, като не информирал жалбоподателя за вида на избраната от него процедура.
   На седмо място, ответникът нарушил член 87, параграф 1 и член 88, параграф 3 ЕО с погрешното изчисляване на стойността на помощите под формата на гаранции.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41)


title: Дело T-429/15: Жалба, подадена на 27 юли 2015 г. — Monster Energy/СХВП — Mad Catz Interactive (MAD CATZ)

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/37

         Жалба, подадена на 27 юли 2015 г. — Monster Energy/СХВП — Mad Catz Interactive (MAD CATZ)
   (Дело T-429/15)
   (2015/C 320/54)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Monster Energy Company (Корона, Съединени американски щати) (представител: P. Brownlow, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Mad Catz Interactive, Inc. (Сан Диего, Съединени американски щати)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „MAD CATZ“ — заявка за регистрация № 11 390 846

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 21 май 2015 г. по преписка R 2176/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отмени решението на отдела по споровете от 23 юни 2014 г. по възражение B 2 182 312,

               —

               да отхвърли заявката за спорната марка за всички стоки от клас 25,

               —

               да осъди СХВП да заплати направените от нея съдебни разноски и тези на жалбоподателя.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-52/11: Решение на Общия съд от 19 април 2013 г. — Aecops/Комисия (ЕСФ — Действие по обучение — Намаление на първоначално предоставената финансова помощ — Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 — Погасителна давност — Правна сигурност — Право на защита — Разумен срок — Задължение за мотивиране)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/39

         Решение на Общия съд от 19 април 2013 г. — Aecops/Комисия
   (Дело T-52/11) (1)

   (ЕСФ - Действие по обучение - Намаление на първоначално предоставената финансова помощ - Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 - Погасителна давност - Правна сигурност - Право на защита - Разумен срок - Задължение за мотивиране)
   2013/C 156/70
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (Лисабон, Португалия) (представители: първоначално адв. J. da Cruz Vilaça и адв. L. Pinto Monteiro, впоследствие адв. L. Pinto Monteiro, адв. P. Farinha Alves и адв. N. Morais Sarmento)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Guerra e Andrade и D. Recchia)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията от 27 октомври 2010 г. за определяне на окончателния размер на допустимите разходи по финансовата помощ от Европейския социален фонд (ЕСФ), предоставена на жалбоподателя за действия по обучение с Решение № C(89) 0570 от 22 март 1989 година за финансирането на действия по обучение (преписка 89 0979 P3)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 139, 7.5.2011 г.


title: Дело C-138/12: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 15 март 2012 година — „Руседеспред“ ООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/24

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 15 март 2012 година — „Руседеспред“ ООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите
   (Дело C-138/12)
   2012/C 151/38
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд — Варна

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Руседеспред“ ООД

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите

      Преюдициални въпроси

               1.

               По силата на принципа на данъчен неутралитет, данъчнозадължено лице има ли право в рамките на установения давностен срок, да иска възстановяване на погрешно фактуриран и недължим ДДС, когато според националното право, доставката, за която е начислен данъка, е освободена, рискът от загуба на данъчни приходи е отстранен и предвиденият в националния закон режим на корекция на фактурата е неприложим?

               2.

               Общата система на ДДС, както и принципите на неутралност, ефективност и равно третиране, противопоставят ли се на отказ на орган по приходите,основан на национална разпоредба, транспонираща чл. 203 от Директива 2006/112 (1), да възстанови на данъчнозадължено лице посочения от него ДДС във фактура, когато този данък поради необлагаемия характер на доставката не е дължим, но е погрешно фактуриран, начислен и платен, при положение, че вече с влязъл в сила ревизионен акт, на получателя е отказано правото на данъчен кредит за същата доставка, по съображения, че е начислен от доставчика неправомерно?

               3.

               Може ли данъчно задължено лице да се позове директно на принципите управляващи общата система на ДДС и по — конкретно на принципите на данъчен неутралитет и ефективност, за да се противопостави на национална правна уредба или прилагането й от данъчните и съдебните органи, съответно на липсата на такава правна уредба, нарушаващи посочените принципи?

      (1)  OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


title: Дело F-53/09: Жалба, подадена на 20 май 2009 г. — J/Комисия

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/64

         Жалба, подадена на 20 май 2009 г. — J/Комисия
   (Дело F-53/09)
   2009/C 180/119
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: J (Лондон, Обединено кралство) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя заболяването, от което страда, да се признае за професионално заболяване, както и на решението той да поеме медицинските разходи за избрания от него лекар, както и половината от допълнителните разходи за третия лекар от медицинската комисия.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията, с което се отхвърля искането на жалбоподателя да се признае за професионално заболяване по смисъла на член 73 от Правилника заболяването, от което страда и което не му позволява да изпълнява длъжността си,

               —

               да се отмени решението на Комисията той да поеме медицинските разходи за избрания от него лекар, както и половината от допълнителните разходи за третия лекар от медицинската комисия,

               —

               да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя символична сума от 1 EUR като обезщетение за претърпените неимуществени вреди,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-268/11 P: Жалба, подадена на 26 май 2011 г. от Европейската комисия срещу решението на Съда на публичната служба, постановено на 15 март 2011 г. по дело Strack/Комисия, F-120/07

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/31

         Жалба, подадена на 26 май 2011 г. от Европейската комисия срещу решението на Съда на публичната служба, постановено на 15 март 2011 г. по дело Strack/Комисия, F-120/07
   (Дело T-268/11 P)
   2011/C 232/56
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Европейската комисия (представители: J. Currall и B. Eggers, Bevollmächtigte)

      Друга страна в производството: Guido Strack (Кьолн, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени Решението на Съда на публичната служба от 15 март 2011 г. по дело Strack/Комисия, F-120/07,

               —

               да осъди всяка от страните да понесе направените от нея съдебни разноски пред първата инстанция и в рамките на настоящата жалба.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва три правни основания.

               1.

               Първо правно основание: нарушение на правото на Съюза при тълкуването на член 4 от приложение V към Правилника за длъжностните лица (наричан по-нататък „Правилникът“).
               На първо място, Съдът на публичната служба изтълкувал член 4, параграф 1 от приложение V към Правилника в нарушение на правото на Съюза и на постоянната съдебна практика в смисъл, че не уреждал въпроса за прехвърлянето на дни от годишния отпуск в случай на продължително отсъствие поради болест.

               2.

               Второ правно основание: нарушение на правото на Съюза чрез погрешно определяне на приложното поле и на правното действие на член 1 д), параграф 2 от Правилника.
               На второ място, Съдът на публичната служба погрешно изтълкувал и в недостатъчна степен мотивирал приложното поле на член 1 д), параграф 2 от Правилника като общо задължение за институциите да осигуряват спрямо служителите си за всички условия на труд във връзка със защитата на здравето най-малко стандартите съгласно директивите, приети на основание член 153 ДФЕС. Член 1 д), параграф 2 от Правилника обаче, който бил добавен в рамките на реформата от 2004 г., имал единствено за цел да запълни празнина в Правилника по отношение на липсващите в него чисто техническите разпоредби относно защитата на здравето и сигурността на служителите в институциите (напр. пожарна безопасност, отровни вещества, вентилация, ергономия). По този начин Правилникът позволявал занапред да се прилагат минималните технически стандарти, приложими съгласно директивите, съответно посредством транспонираното национално право. Въпросната разпоредба не можела и не трябвало да се прилага към изчерпателно уредените от законодателя на Правилника условия на труд по отношение на прехвърлянето на отпуск и на финансовото обезщетение на годишния отпуск. Стигайки до подобен извод Съдът на публичната служба не само е нарушил съответните разпоредби от Правилника и съдебната практика, но и принципа на правна сигурност.

               3.

               Третото правно основание: процесуално нарушение.
               На трето място, Съдът на публичната служба нарушил процесуалните разпоредби, разглеждайки служебно като първо правно основание нарушението на член 1 д), параграф 2 от Правилника и на практика е отхвърлил прилагането на разпоредба от Правилника, без да е повдигнато възражение за незаконосъобразност, при положение че Съветът и Парламентът на Европейския съюз не са имали възможност да встъпят.


title: Дело T-80/09 P: Решение на Общия съд от 12 юли 2011 г. — Комисия/Q (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Насрещна жалба — Психически тормоз — Член 12а от Правилника — Съобщение за политиката относно психическия тормоз в Комисията — Задължение на администрацията за съдействие — Член 24 от Правилника — Обхват — Искане за съдействие — Привременни мерки за дистанциране — Задължение за полагане на грижа — Отговорност — Искане за обезщетение — Пълен съдебен контрол — Условия за упражняване — Доклад за развитие на кариерата — Жалба за отмяна — Правен интерес)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/32

         Решение на Общия съд от 12 юли 2011 г. — Комисия/Q
   (Дело T-80/09 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Насрещна жалба - Психически тормоз - Член 12а от Правилника - Съобщение за политиката относно психическия тормоз в Комисията - Задължение на администрацията за съдействие - Член 24 от Правилника - Обхват - Искане за съдействие - Привременни мерки за дистанциране - Задължение за полагане на грижа - Отговорност - Искане за обезщетение - Пълен съдебен контрол - Условия за упражняване - Доклад за развитие на кариерата - Жалба за отмяна - Правен интерес)
   2011/C 252/75
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: V. Joris, D. Martin и B. Eggers)

      Друга страна в производството: Q (Domsjö, Швеция) (представители: S. Rodrigues и Y. Minatchy, avocats)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 9 декември 2008 г. по дело Q/Комисия (F-52/05, все още непубликувано в Сборника)

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 9 декември 2008 г. по дело Q/Комисия (F-52/05, все още непубликувано в Сборника), доколкото в точка 2 от диспозитива Комисията на Европейските общности е осъдена да заплати на Q обезщетение в размер на 500 EUR, както и сумата от 15 000 EUR, присъдена като обезщетение за неимуществените вреди, които Q е претърпяла вследствие на твърдяното закъснение, с което е образувано административното разследване, и доколкото, за да отхвърли жалбата в първоинстанционното производство в останалата ѝ част в точка 3 от диспозитива, Съдът на публичната служба се произнася в точки 147—189 от мотивите по „оплакването за психически тормоз, повдигнато от [Q]“ и в точка 230 от мотивите постановява, че липсва основание за произнасяне по същество по искането за отмяна на докладите за развитие на кариерата на Q, изготвени съответно за периодите от 1 януари до 31 октомври и от 1 ноември до 31 декември 2003 г.

               2.

               Отхвърля основната жалба и насрещната жалба в останалата им част.

               3.

               Връща делото на Съда на публичната служба, за да се произнесе по искането за отмяна на посочените по-горе доклади за развитие на кариерата, както и по сумата, която Комисията дължи на Q само за неимуществените вреди, настъпили вследствие на отказа ѝ да приеме привременна мярка за дистанциране.

               4.

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 102, 1.5.2009 г.


title: Дело C-445/13 P: Жалба, подадена на 6 август 2013 г. от Voss of Norway ASA срещу Решение на Общия съд (първи състав), постановено на 28 май 2013 г. по дело T-178/11 — Voss of Norway ASA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/40

         Жалба, подадена на 6 август 2013 г. от Voss of Norway ASA срещу Решение на Общия съд (първи състав), постановено на 28 май 2013 г. по дело T-178/11 — Voss of Norway ASA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   (Дело C-445/13 P)
   2013/C 344/70
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Voss of Norway ASA (представители: F. Jacobacci, B. La Tella, avvocati)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени Решение на Общия съд от 28 май 2013 г. (дело T-178/11), и

               —

               да осъди СХВП да плати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си Voss of Norway ASA (наричано по-нататък „Voss“) цели да бъде отменено Решение на Общия съд на Европейския съюз от 28 май 2013 г. по дело T-178/11 (наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“), с което Общият съд отхвърля жалбата на това дружество за отмяна на решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (Марки, дизайни и модели) (СХВП) от 12 януари 2011 г. по преписка R 785/2010-1 (наричано по-нататък „спорното решение“), с което се уважава искането на Nordic Spirit за обявяване на недействителност на триизмерната марка на Общността, регистрирана от Voss на 3 декември 2004 г.
   Правни основания на жалбата:

                     Първо правно основание: в обжалваното съдебно решение не е взето предвид второто правно основание на Voss, изтъкнато пред Общия съд, а именно че тежестта на доказване е била обърната в производството пред апелативния състав.

               Общият съд не е проверил дали апелативният състав е допуснал грешка при прилагане на правото във връзка с процесуалния въпрос относно тежестта на доказване. Посоченото правно основание има самостоятелно значение като цяло в правото относно марката на Общността. Това обръщане на обичайната тежест на доказване, което нарушава общите принципи на правото, може да стане част от релевантната съдебна практика. Дори само поради тази причина решението на апелативния състав и обжалваното съдебно решение трябва да бъдат отменени.

                     Второ правно основание: Общият съд също е обърнал неправилно тежестта на доказване

               Общият съд също е обърнал тежестта на доказване и е задължил Voss да представи конкретно доказателство, че регистрираната от него марка има отличителен характер, вместо тази тежест да бъде изключително за Nordic Spirit AB, който е страна, искаща отмяна и оспорваща валидността на регистрирана марка на Общността. В това отношение Общият съд се позовава на съдебната практика не относно регистрираните марки, а относно заявките за регистрация на марки, които не се ползват от презумпцията за валидност, за разлика от марката на Общността, регистрирана от Voss. Това съставлява явно нарушение на правилата, които гарантират справедлив съдебен процес, както и на член 99 от Регламента относно марката на Общността (1) и на правило 37, буква б), iv) от Регламента за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (2), което само по себе си е достатъчно за отмяната на спорното решение.

                     Трето правно основание: неправилно определяне на правилата и обичаите в сектора, което съставлява нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността

               В точка 45 Общият съд правилно е посочил, че е необходимо да се провери дали оспорваната марка на Общността се отклонява значително от правилата и обичаите в релевантния сектор. Следователно анализът на това дали триизмерна марка има отличителен характер изисква на първо и основно място да бъдат разгледани „правилата в сектора“, за да се определи дали потребителите могат да направят разграничение между определена триизмерна марка и марките на други предприятия.
               Това определяне от страна на Общия съд обаче далеч не се припокрива с добре обоснованото определение за „правилата“ на сектора на напитките. Установените от Общия съд признаци, свързани с правилата в сектора, на първо място са погрешни от фактическа страна (прави се позоваване на несъществуваща „цилиндрична част“) и освен това са толкова неясни и общи, че ако бъдат приложени, нито една бутилка за напитки не би могла да отговори на критерия за отличителен характер (нито дори прочутата бутилка на Кока-Кола, ако беше предмет на жалба за отмяна). Обратно на това, отделът по заличаването правилно е определил правилата в сектора.
               По-нататък, в точка 36 от Решение R-2465/2011-2 от 1 февруари 2012 г. (преписка Freixenet/СХВП) апелативният състав приема, че „нито проверителят, нито съставът предварително са представили документи, които съдържат данни за действителното състояние на пазара към датата на подаване на заявката и не са установили, нито са посочили конкретни примери
                     за еднакви или подобни бутилки, които се използват регулярно в сектора приди посочената дата. Този пропуск е достатъчно основание за уважаване на жалбата
                  .“ Следователно, тъй като не е дал конкретни примери за правилата в сектора, Общият съд явно е нарушил член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността.

                     Четвърто правно основание: грешка при прилагане на правото във връзка с преценката на отличителния характер на марката на Voss под формата на бутилка — нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността

               Съгласно приложимата съдебна практика относно отличителния характер дадена марка трябва да бъде разглеждана и преценявана като цяло и преценката на всяка от съставните ѝ части само спомага за цялостната преценка, но не може да я замести. В обжалваното съдебно решение Общият съд е направил единствено индивидуална преценка на всяка от частите, а не е преценил марката като цяло.
               Поради това Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото при своята преценка дали марката има отличителен характер, тъй като не е взел предвид — а е бил длъжен да го направи — създаденото от марката общо впечатление, а вместо това е възприел неправилен подход, като е разделил марката на нейните съставни части, всяка от които е била приета за оригинална в известна степен.

                     Пето правно основание: сериозно изопачаване на доказателствата при сравняване на триизмерната форма с двуизмерно сечение и при установяване на правилата и обичаите в сектора

               Двете твърдения: „По-голямата част от бутилките, които се срещат на пазара, имат цилиндрична част“ и „бутилките са с всякаква форма и размер“ са твърде неточни и въпреки това са били възприети изрично или мълчаливо от Общия съд с оглед на отхвърлянето на жалбата за отмяна на решението на апелативния състав, като това води до сериозно изопачаване на фактите или доказателствата, което съставлява грешка при прилагане на правото.

                     Шесто правно основание: По същество решението на Общия съд възпрепятства регистрирането на триизмерна марка на Общността, което съставлява нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността във връзка с член 4 от същия регламент.

               От изложените от Общия съд мотиви може да се направи извод, че по същество е невъзможно опаковка на продукт да има отличителен характер и като цяло, и като комбинация от отделни компоненти в същото време. От практическа гледна точка това означава, че нито една опаковка не може да изпълни изискването за отличителен характер, както следва от обжалваното решение, което противоречи на целта на Регламента относно марката на Общността.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L11, стр. 1;Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), изменен с Регламент (ЕО) № 207/2009 от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело F-75/11: Жалба, подадена на 28 юли 2011 г. — ZZ/Съвет

text:
               15.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/11

         Жалба, подадена на 28 юли 2011 г. — ZZ/Съвет
   (Дело F-75/11)
   2011/C 305/13
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal и S. Orlandi, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на ОН да не повиши жалбоподателя в степен AST 7 в процедурата по повишаване за 2007 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на ОН от 18 април 2011 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя по административен ред жалба срещу решението да не бъде повишен в степен AST 7 в процедурата по повишаване за 2007 г.;

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени решението на ОН жалбоподателят да не бъде повишен в степен AST 7 в процедурата по повишаване за 2007 г.;

               —

               да се осъди Съвета да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-135/14: Жалба, подадена на 25 ноември 2014 г. — ZZ/ЕMA

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/50

      Жалба, подадена на 25 ноември 2014 г. — ZZ/ЕMA
      (Дело F-135/14)
      (2015/C 016/75)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues, A. Blot, lawyers)

         Ответник: Европейска агенция по лекарствата (ЕMA)

         Предмет и описание на спора

      Отмяна на решението за поставяне на жалбоподателя в неактивна заетост.

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението от 31 януари 2014 г. на ЕМА, с което жалбоподателят е поставен в неактивна заетост, считано от 1 февруари 2014 г. до твърдяното изтичане на договора му на 15 март 2014 г., заедно с писмото от 14 март 2014 г., за което се твърди, че цели да „разясни“ причините за поставянето му в неактивен заетост,

                  —

                  да се отмени, доколкото е необходимо, решението на ЕМА от 15 април 2014 г., с което се отхвърля жалбата от 24 април 2014 г., подадена от жалбоподателя срещу горепосочените решения,

                  —

                  да се присъди обезщетение за претърпените от жалбоподателя морални вреди в размер на 20 000 EUR,

                  —

                  да се осъди ЕМА да заплати всички разноски на жалбоподателя във връзка с настоящата жалба.


title: Дело C-71/09 P: Жалба, подадена на 17 февруари 2009 г. от Comitato Venezia vuole vivere срещу Решение на Първоинстанционния съд (шести разширен състав) от 28 ноември 2008 г. по съединени дела T-254/00, T-270/00 и T-277/00, Hotel Cipriani SpA и др./Комисия

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/20

         Жалба, подадена на 17 февруари 2009 г. от Comitato „Venezia vuole vivere“ срещу Решение на Първоинстанционния съд (шести разширен състав) от 28 ноември 2008 г. по съединени дела T-254/00, T-270/00 и T-277/00, Hotel Cipriani SpA и др./Комисия
   (Дело C-71/09 P)
   2009/C 113/41
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Comitato „Venezia vuole vivere“ (представител: A. Vianello, avvocato)

      Други страни в производството: Hotel Cipriani SpA, Società Italiana per il gas SpA (Italgas), Италианска република, Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се уважи настоящата жалба,

               —

               в резултат от това да се отмени Решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности (шести разширен състав) от 28 ноември 2008 г. по дело Comitato „Venezia Vuole Vivere“ срещу Комисия на Европейските общности (съединени дела T-254/00, T-270/00 и T-277/00), съобщено на 3 декември 2008 г., както и да се отмени Решение 2000/394/ЕО (1) на Комисията от 25 ноември 1999 г. и, при условията на евентуалност, да се отмени член 5 от него в частта, с която се налага задължение за възстановяване на сумата на намаленията на съответните социалноосигурителни вноски и с която се предвижда добавянето към тази сума на лихвите за разглеждания период,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски за производството пред двете съдебни инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си Comitato „Venezia Vuole Vivere“ сочи шест правни основания.
   В рамките на първото правно основание жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е нарушил член 87, параграф 1 ЕО и не е изпълнил задължението за излагане на мотиви съгласно член 253 ЕО. По-специално обжалваното съдебно решение не разглежда в достатъчна степен, нито излага мотиви във връзка с компенсаторното естество на помощите, които са предмет на решението, нито във връзка с въздействието им върху търговията, и нарушава принципа за недопускане на дискриминацията и за равно третиране по отношение на разглеждането на положението на общинските предприятия спрямо предприятията жалбоподатели.
   Предмет на второто правно основание е нарушението на член 86, параграф 2 ЕО, и по-конкретно липсата на разглеждане на приложимостта на дерогацията, свързана с управлението на услугите от общ икономически интерес, към настоящия случай. Такова разглеждане обаче се прави за общинските предприятия.
   Третото правно основание с предмет нарушение на член 87, параграф 3, буква в) ЕО критикува възприетата в обжалваното съдебно решение позиция по повод на абсолютните дискреционни правомощия на Комисията относно приложимостта на дерогацията, свързана с трудностите в определени региони, и по отношение на липсата на достатъчно разглеждане на обстоятелствата по настоящия случай.
   В рамките на четвъртото правно основание жалбоподателят сочи нарушение на член 87, параграф 3, буква г) ЕО, и по-конкретно допускането по отношение на Consorzio Venezia Nuova на дерогацията, отнасяща се до „свързани с културата“ цели, и липсата на разглеждане по отношение на останалите предприятия.
   В рамките на петото правно основание жалбоподателят оспорва липсата на оценяване на приемствеността между критикуваните предимства (след юни 1994 г.) и предходната схема (към 1973 г.) в нарушение на член 1 и на член 15 от Регламент (ЕО) 659/1999 (2) на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [88] ЕО.
   Предмет на шестото правно основание е автоматичният характер на задължението за възстановяване в нарушение на член 14 от Регламент № 659/1999.

      (1)  Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 година относно мерките за помощи в полза на предприятията, установени на територията на Венеция и Киоджа, предвидени в Закон № 30/1997 и Закон № 206/1995 за намаляване на социалноосигурителните вноски (ОВ L 150, 2000 г., стр. 50).

      (2)  ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.


title: Дело C-42/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия) на 28 януари 2013 г. — Cartiera dell’Adda SpA, Cartiera di Cologno SpA/CEM Ambiente SpA

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/11

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия) на 28 януари 2013 г. — Cartiera dell’Adda SpA, Cartiera di Cologno SpA/CEM Ambiente SpA
   (Дело C-42/13)
   2013/C 101/23
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Cartiera dell’Adda SpA, Cartiera di Cologno SpA

      Ответник: CEM Ambiente SpA

      Преюдициални въпроси

               1.

               Противоречи ли на общностното право тълкуване, според което в хипотезата на предприятие, участващо в тръжна процедура, което е пропуснало да декларира в заявлението си за участие липсата на производствата и осъжданията, предвидени в член 38, алинея 1, букви b) и c) от Законодателен декрет № 163/2006 по отношение на негов технически директор, възлагащият орган трябва да разпореди изключването на това предприятие, дори ако последното надлежно е доказало, че квалификацията на техническия директор е била посочена поради чисто фактическа грешка?

               2.

               Противоречи ли на общностното право тълкуване, според което в хипотезата на предприятие, участващо в тръжна процедура, което е представило годно и надлежно доказателство за липсата, по отношение на субектите, задължени да подават декларациите по член 38, алинея 1, букви b) и c), на предвидените в него производства и осъждания, възлагащият орган трябва да разпореди изключването на това предприятие, като последица от неспазването на разпоредба на специалния закон, с която е обявен публичният търг?


title: Дело C-354/10: Решение на Съда (шести състав) от 1 март 2012 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Държавни помощи — Освободен от данъци резервен фонд — Несъвместимост с общия пазар — Възстановяване — Неизпълнение)

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/2

         Решение на Съда (шести състав) от 1 март 2012 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-354/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Освободен от данъци резервен фонд - Несъвместимост с общия пазар - Възстановяване - Неизпълнение)
   2012/C 118/03
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и B. Stromsky)

      Ответник: Република Гърция (представители: P. Mylonopoulos и K. Boskovits)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на мерките, необходими за възстановяване на помощите, приети за незаконни и несъвместими с вътрешния пазар от член 1, параграф 1 (с изключение на посочените в параграф 2 и в членове 2 и 3) от Решение на Комисията (С(2007) 3251) от 18 юли 2007 година относно освободен от данъци резервен фонд (държавна помощ C-37/05)

      Диспозитив

               1.

               Като е пропуснала да приеме в предвидения срок всички мерки, необходими за възстановяването, в съответствие с член 1, параграф 1 от Решение 2008/723/ЕО на Комисията от 18 юли 2007 година относно държавна помощ C 37/05 (ex NN 11/04), предоставена от Гърция — Освободен от данъци резервен фонд, на помощите, обявени за незаконни и несъвместими с общия пазар, с изключение на посочените в член 1, параграф 2, както и членове 2 и 3 от това решение, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по силата на членове 4—6 от посоченото решение.

               2.

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 246, 11.9.2010 г.


title: Дело C-56/09: Решение на Съда (втори състав) от 20 май 2010 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Roma, Италия) — Emiliano Zanotti/Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2 (Свободно предоставяне на услуги — Гражданство на Съюза — Членове 18 ЕО и 49 ЕО — Национална правна уредба в областта на данъка върху дохода — Право на приспадане от брутния данък на фиксиран процент от общия размер на разходите за обучение — Университетски курс, следван в друга държава членка — Налагане на количествено ограничение — Приспадане, което не надвишава максималната стойност, определена за таксите и разноските, заплащани за сходни услуги, които се предоставят от национални публични университети — Налагане на териториално ограничение — Приспадане, което не надвишава максималната стойност, определена за таксите и разноските, заплащани за сходни услуги, които се предоставят от най-близкия до данъчния адрес на данъчнозадълженото лице национален публичен университет)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/9

         Решение на Съда (втори състав) от 20 май 2010 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Roma, Италия) — Emiliano Zanotti/Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2
   (Дело C-56/09) (1)

   (Свободно предоставяне на услуги - Гражданство на Съюза - Членове 18 ЕО и 49 ЕО - Национална правна уредба в областта на данъка върху дохода - Право на приспадане от брутния данък на фиксиран процент от общия размер на разходите за обучение - Университетски курс, следван в друга държава членка - Налагане на количествено ограничение - Приспадане, което не надвишава максималната стойност, определена за таксите и разноските, заплащани за сходни услуги, които се предоставят от национални публични университети - Налагане на териториално ограничение - Приспадане, което не надвишава максималната стойност, определена за таксите и разноските, заплащани за сходни услуги, които се предоставят от най-близкия до данъчния адрес на данъчнозадълженото лице национален публичен университет)
   2010/C 179/14
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Страни в главното производство

      Ищец: Emiliano Zanotti

      Ответник: Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2

      Предмет

   Преюдициално запитване — Commissione tributaria provinciale di Roma — Тълкуване на член 149 ЕО и член 151 ЕО — Национално законодателство в областта на данък върху доходите — Приспадане от облагаемия доход на разходите, предназначени за заплащане на участието в провеждани в чужбина курсове в областта на средното и университетското образование — Ограничения

      Диспозитив

               1.

               Член 49 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           не допуска национална правна уредба, която предвижда възможност данъчнозадължените лица да приспадат от брутния данък разходите за университетски курсове, провеждани от университетски учебни заведения, намиращи се на територията на тази държава членка, но общо изключва тази възможност по отношение на таксите за университетско обучение, заплащани на частно университетско учебно заведение, установено в друга държава членка,

                           —

                           допуска национална правна уредба, която предвижда възможност данъчнозадължените лица да приспадат от брутния данък разходите за университетски курсове в частно университетско учебно заведение, установено в друга държава членка, до границите на тавана, определен за съответните разходи, предвидени за посещаването на сходни курсове, провеждани в най-близкия до данъчния адрес на данъчнозадълженото лице национален публичен университет.

               2.

               Член 18 ЕО следва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           не допуска национална правна уредба, която предвижда възможност данъчнозадължените лица да приспадат от брутния данък разходите за университетски курсове, провеждани от учебните заведения, намиращи се на територията на тази държава членка, но общо изключва тази възможност по отношение на разходите за университетско обучение, заплащани на университетско учебно заведение, установено в друга държава членка,

                           —

                           допуска национална правна уредба, която предвижда възможност данъчнозадължените лица да приспадат от брутния данък разходите за университетски курсове в университетско учебно заведение, установено в друга държава членка, до границите на тавана, определен за съответните разходи, предвидени за посещаването на сходни курсове, провеждани от най-близкия до данъчния адрес на данъчнозадълженото лице национален публичен университет.

      (1)  ОВ C 90, 18.4.2009 г.


title: Дело C-269/13 P: Решение на Съда (шести състав) от 10 април 2014 г.  — Acino AG/Европейска комисия (Обжалване — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Спиране на търговията и изтегляне на някои партиди лекарствени продукти, съдържащи активната съставка клопидогрел — Изменение на разрешенията за търговия — Забрана за търговия — Регламент (ЕО) № 726/2004 и Директива 2001/83/ЕО — Принцип на предпазните мерки — Пропорционалност — Задължение за мотивиране)

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/14

         Решение на Съда (шести състав) от 10 април 2014 г. — Acino AG/Европейска комисия
   (Дело C-269/13 P) (1)

   ((Обжалване - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Спиране на търговията и изтегляне на някои партиди лекарствени продукти, съдържащи активната съставка клопидогрел - Изменение на разрешенията за търговия - Забрана за търговия - Регламент (ЕО) № 726/2004 и Директива 2001/83/ЕО - Принцип на предпазните мерки - Пропорционалност - Задължение за мотивиране))
   2014/C 175/16
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Acino AG (представители: R. Buchner и E. Burk, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: M. Šimerdová и B.-R. Killmann)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (седми състав) от 7 март 2013 г. по дело Acino/Комисия (T-539/10), доколкото Общият съд е оставил без уважение искането за отмяна на решения C (2010) 2203, C (2010) 2205, C (2010) 2210 и C (2010) 2218 на Комисията от 29 март 2010 г., както и на решения C (2010) 6430, C (2010) 6432, C (2010) 6434 и C (2010) 6435 на Комисията от 16 септември 2010 г., свързани със спирането на търговията с лекарствени продукти за хуманна употреба, съдържащи произведената в определен обект активна съставка „Clopidogrel“, с изтеглянето от пазара на партидите от тези лекарствени продукти, с изменението на разрешенията за търговия и със забраната за търговия с посочените лекарствени продукти — Принцип на предпазните мерки — Пропорционалност — Задължение за мотивиране

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Acino AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 215, 27.7.2013 г.


               5.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 366/11

         Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur на 13 април 2015 г. по дело De Nederlandsche Bank NV срещу Гаранционния фонд за вложителите и инвеститорите (ГФВИ)
   (Дело E-9/15)
   (2015/C 366/08)
   С писмо от 13 април 2015 г. до Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Héraðsdómur Reykjavíkur (Градски съд на Рейкявик, Исландия), получена в деловодството на съда на 17 април 2015 г., за консултативно становище по дело De Nederlandsche Bank NV срещу Гаранционния фонд за вложителите и инвеститорите (ГФВИ) по следните въпроси:

               1.

               Съвместимо ли е с разпоредбите на Споразумението за ЕИП, и по-специално с член 7, параграф 1 от Директива 94/19/ЕО относно схемите за гарантиране на депозити, в случай на системна криза задълженията на предварително финансирана схема за гарантиране на депозитите да бъдат ограничени до нейните активи към момента, когато депозитите вече не са налични по смисъла на член 1, параграф 3 от директивата, и активите не са достатъчни, за да покрият вземанията на всеки вложител до 20 000 евро?

               2.

               Съвместимо ли е с разпоредбите на Директива 94/19/ЕО относно схемите за гарантиране на депозити, държава членка да приеме, вследствие на системна криза, законодателство или регулаторни актове, разрешаващи на предварително финансирана схема за гарантиране на депозитите да създаде нов отдел или да открие нова сметка за събирането на премии и да реши, че тези премии следва да бъдат насочени към новия отдел или сметка с цел да бъде създаден фонд, чието изключително предназначение е да поеме евентуални бъдещи сътресения и които премии да не са на разположение за изплащането на предходни задължения?

               3.

               Съвместимо ли е с член 11 от Директива 94/19/ЕО относно схемите за гарантиране на депозити национална схема за гарантиране на депозитите (т.е. ГФВИ), която извършва плащания по гарантирани депозити, да придобива права, надхвърлящи правата ѝ да встъпва във вземанията на вложителите при производства по ликвидация за сума, равняваща се на нейните плащания от фонда?


title: Дело C-318/07: Решение на Съда (голям състав) от 27 януари 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Hein Persche/Finanzamt Lüdenscheid (Свободно движение на капитали — Данък върху доходите — Възможност за приспадане на дарения, направени на признати организации с общественополезна дейност — Ограничаване на възможността за приспадане до даренията, направени на национални организации — Дарение в натура — Директива 77/799/ЕИО — Взаимопомощ между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото данъчно облагане)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/8

         Решение на Съда (голям състав) от 27 януари 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Hein Persche/Finanzamt Lüdenscheid
   (Дело C-318/07) (1)

   (Свободно движение на капитали - Данък върху доходите - Възможност за приспадане на дарения, направени на признати организации с общественополезна дейност - Ограничаване на възможността за приспадане до даренията, направени на национални организации - Дарение в натура - Директива 77/799/ЕИО - Взаимопомощ между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото данъчно облагане)
   (2009/C 69/11)
   Език на производството: немски
   Запитваща юрисдикция
   Bundesfinanzhof
   Страни в главното производство

      Ищец: Hein Persche

      Ответник: Finanzamt Lüdenscheid
   Предмет
   Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 5, параграф 3 ЕО, на член 56 ЕО и на Директива 77/799/ЕИО на Съвета от 19 декември 1977 година относно взаимопомощта на компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото и непрякото данъчно облагане (ОВ L 336, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 21) — Национална правна уредба, която подчинява предоставянето на данъчно предимство, предвидено за организации с общественополезни цели, на условието получателят на дарението да е установен на националната територия — Приложимост на правилата на Договора за ЕО относно свободното движение на капитали по отношение на дарения в натура под формата на стоки за всекидневна употреба, направени от направени от гражданин на държава-членка в полза на организации с общественополезни цели, които имат седалище в друга държава-членка
   Диспозитив

               1)

               Когато данъчнозадължено лице иска в една държава-членка възможност за данъчно приспадане на даренията, направени на организации, които са установени в друга държава-членка и там са признати за организации с общественополезна дейност, тези дарения попадат в приложното поле на разпоредбите на Договора относно свободното движение на капитали дори когато са извършени в натура под формата на вещи за всекидневна употреба.

               2)

               Член 56 ЕО не допуска законодателство на държава-членка, съгласно което по отношение на даренията за организации с общественополезна дейност правото на данъчно приспадане се предоставя само за даренията, извършени в полза на организации, установени на територията на страната, без на данъчнозадълженото лице да се даде възможност да докаже, че дарението, направено на установена в друга държава-членка организация, отговаря на предвидените от националното законодателство условия за предоставянето на такова право.

      (1)  ОВ C 247, 20.10.2007 г.


title: Дело C-431/17: Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 17 юли 2017 г. — Monachos Eirinaios (брат Ireneos), преди това г-н Antonios Iakumakis/Dikigorikos Syllogos Athinon

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/30

         Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 17 юли 2017 г. — Monachos Eirinaios (брат Ireneos), преди това г-н Antonios Iakumakis/Dikigorikos Syllogos Athinon
   (Дело C-431/17)
   (2017/C 309/40)
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Symvoulio tis Epikrateias (Държавен съвет, Гърция)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Monachos Eirinaios (брат Ireneos), преди това г-н Antonios Iakumakis di Emmanuel

      Ответник: Dikigorikos Syllogos Athinon [Адвокатска колегия на Атина]

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 3 от Директива 98/5/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че националният законодател може да забрани вписването на монах на гръцката църква като адвокат в регистъра на компетентната колегия на държава членка, различна от тази, в която е придобил професионалното си звание, с цел да практикува в рамките на тази държава под професионалното си звание по произход, с мотива че по смисъла на националното право монасите на гръцката църква не могат да бъдат вписвани в регистрите на адвокатските колегии, тъй като поради статута им не са налице необходимите гаранции за упражняване на адвокатска професия?

      (1)  Директива 98/5/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно улесняване на постоянното упражняване на адвокатската професия в държава членка, различна от държавата, в която е придобита квалификацията (ОВ L 77, 1998 г., стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 24).


title: Дело C-91/10: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Breda (Нидерландия) на 17 февруари 2010 г. — VAV Autovermietung GmbH/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid, kantoor Roosendaal

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/26

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Breda (Нидерландия) на 17 февруари 2010 г. — VAV Autovermietung GmbH/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid, kantoor Roosendaal
   (Дело C-91/10)
   2010/C 113/41
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Breda

      Страни в главното производство

      Ищец: VAV Autovermietung GmbH

      Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid, kantoor Roosendaal

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допуска ли общностното право, и в частност принципът на свободно предоставяне на услуги, визиран в членове 49—55 ЕО (понастоящем членове 56—62 ДФЕС), национален правен режим, по силата на който постоянно пребиваващо или установено в Нидерландия лице, което използва в Нидерландия кола, регистрирана и наета в друга държава членка, трябва — при първото използване на това превозно средство по нидерландската пътна мрежа — да заплати първоначално такса в пълен размер, като след преустановяване на използването на посоченото превозно средство по нидерландската пътна мрежа му се възстановява неизползваната част от нея, без да се начисляват лихви, и по този начин дължимият и платен размер съответства in fine на продължителността на използването в Нидерландия?

               2.

               Ако разглежданият правен режим трябва да се счита за ограничение на принципа на свободно предоставяне на услуги, визиран в членове 49—55 ЕО (понастоящем членове 56— 62 ДФЕС), може ли то да бъде обосновано с оглед на равно третиране на всички коли в Нидерландия, както и на предотвратяването на злоупотреби (което е свързано с това равно третиране и е следствие от него) и/или на целта за избягване на обратна дискриминация на лицата в страната, които отдават коли под наем, и на техните клиенти, доколкото при наемане в страната също се изисква предварително заплащане на целия размер на таксата?


title: Дело C-333/14: Решение на Съда (втори състав) от 23 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Court of Session (Scotland) — Обединено кралство) — Scotch Whisky Association и др./The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland (Преюдициално запитване — Обща организация на пазарите на селскостопански продукти — Регламент (ЕС) № 1308/2013 — Свободно движение на стоки — Член 34 ДФЕС — Количествени ограничения — Мерки с равностоен ефект — Минимална цена на алкохолните напитки, изчислена въз основа на количеството алкохол в продукта — Обосноваване — Член 36 ДФЕС — Закрила на здравето и живота на хората — Преценка от страна на националната юрисдикция)

text:
               22.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/11

         Решение на Съда (втори състав) от 23 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Court of Session (Scotland) — Обединено кралство) — Scotch Whisky Association и др./The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland
   (Дело C-333/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща организация на пазарите на селскостопански продукти - Регламент (ЕС) № 1308/2013 - Свободно движение на стоки - Член 34 ДФЕС - Количествени ограничения - Мерки с равностоен ефект - Минимална цена на алкохолните напитки, изчислена въз основа на количеството алкохол в продукта - Обосноваване - Член 36 ДФЕС - Закрила на здравето и живота на хората - Преценка от страна на националната юрисдикция))
   (2016/C 068/14)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Session (Scotland)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Scotch Whisky Association, spiritsEUROPE, Comité de la Communauté économique européenne des Industries et du Commerce des Vins, Vins aromatisés, Vins mousseux, Vins de liqueur et autres Produits de la Vigne (CEEV)

      Ответници: The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland

      Диспозитив

               1)

               Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална мярка като разглежданата в главното производство, предвиждаща минимална цена за алкохолна единица за продажбата на дребно на вино, при условие че тя действително може да гарантира осъществяването на целта за закрила на здравето и живота на хората и че предвид целите на общата селскостопанска политика и правилното функциониране на общата организация на селскостопанските пазари, тя не надхвърля необходимото за постигането на посочената цел за закрила на здравето и живота на хората.

               2)

               Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат с оглед на целта за закрила на здравето и живота на хората посредством увеличение на цената на алкохола държава членка да приеме правна уредба като разглежданата в главното производство, предвиждаща минимална цена за алкохолна единица за продажбата на дребно на алкохолни напитки, и да отхвърли мярка като увеличение на акциза, която може да бъде свързана с по-малко ограничения за търговията и конкуренцията в рамките на Европейския съюз. Запитващата юрисдикция трябва да провери дали това действително е така, като обстойно анализира всички релевантни обстоятелства по спора, с който е сезирана. Само обстоятелството, че последната мярка може да доведе до допълнителни ползи и да отговаря по-общо на целта за борба със злоупотребата с алкохол, не би могло да обоснове отхвърлянето ѝ.

               3)

               Член 36 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че при анализ на националната правна уредба с оглед на съображението за закрила на здравето и живота на хората по смисъла на този член националната юрисдикция трябва да провери обективно дали представените от съответната държава членка доказателства позволяват основателно да се приеме, че с избраните средства могат да бъдат осъществени преследваните цели, както и дали е възможно целите да бъдат постигнати с мерки, свързани с по-малко ограничения за свободното движение на стоки и за общата организация на селскостопанските пазари.

               4)

               Член 36 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че контролът за пропорционалност на национална мярка като разглежданата в главното производство не се свежда само до проверка на информацията, доказателствата или другите материали, с които е разполагал националният законодател при приемане на мярката. В обстоятелства като тези по главното производство съответствието на посочената мярка с правото на Съюза трябва да бъде проверено въз основа на информацията, доказателствата или другите материали, които националната юрисдикция е събрала към момента, в който се произнася, съобразно предвидените в националното право изисквания.

      (1)  ОВ C 339, 29.9.2014 г.


title: Дело C-197/16: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Италия), постъпило на 8 април 2016 г. — Comune di Loro Piceno и други/Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/5

         Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Италия), постъпило на 8 април 2016 г. — Comune di Loro Piceno и други/Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente
   (Дело C-197/16)
   (2016/C 251/07)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Comune di Loro Piceno, Marcello Bartolini, Filippo Bruè, Sergio Forti, Stefano Piatti, Gaetano Silvetti, Gianfranco Silvetti, Rocco Tirabasso, Sante Vagni, Albergo Ristorante Le Grazie Sas di Forti Sergio & Co., Suolificio Elefante Srl, Suolificio Roxy Srl, Aldo Alessandrini

      Ответници: Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

      Преюдициални въпроси

   С оглед на разпоредбите на член 191 ДФЕС и член 2 от Директива 2011/92/ЕС (1), съвместимо ли е с общностното право провеждането на процедура за проверка за необходимостта от оценка на въздействието върху околната среда (и евентуално за извършване на ОВОС) след изграждането на инсталацията, когато разрешението е било отменено от националния съд поради липса на проверка за необходимостта от оценка на въздействието върху околната среда, доколкото тази проверка е била изключена въз основа на националната правна уредба, която противоречи на общностното право?

      (1)  Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 26, 2012 г. стр. 1).


title: Дело T-326/10: Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Fraas/СХВП (Кариран мотив в светлосиво, тъмносиво, бежово, тъмночервено и кафяво) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща кариран мотив в светлосиво, тъмносиво, бежово, тъмночервено и кафяво — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б), член 75 и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/19

      Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Fraas/СХВП (Кариран мотив в светлосиво, тъмносиво, бежово, тъмночервено и кафяво)
      (Дело T-326/10) (1)

      (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща кариран мотив в светлосиво, тъмносиво, бежово, тъмночервено и кафяво - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б), член 75 и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
      (2012/C 331/30)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: V. Fraas GmbH (Хелмбрехтс-Вюстензелбиц, Германия) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално B. Schmidt, а впоследствие D. Walicka)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 7 юни 2010 г. (преписка R 188/2010-4) относно заявка за регистрация на фигуративен знак, представляващ кариран мотив в светлосиво, тъмносиво, бежово, тъмночервено и кафяво, като марка на Общността.

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда V. Fraas GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г.


title: Дело C-318/14: Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 3 юли 2014 г.  — Slovenská autobusová doprava Trnava, a.s./Krajský úřad Olomouckého kraje

text:
               6.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 351/2

         Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 3 юли 2014 г. — Slovenská autobusová doprava Trnava, a.s./Krajský úřad Olomouckého kraje
   (Дело C-318/14)
   2014/C 351/02
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Slovenská autobusová doprava Trnava, a.s.

      Ответник: Krajský úřad Olomouckého kraje

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 49 във връзка с член 52 oт Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на национална правна уредба, която изисква от превозвач със седалище в друга държава членка и установен посредством организационно поделение в Чешката република, да получи наред с лицензиите и концесиите, даващи право на превозвач със седалище в Чешката република да обслужва вътрешни редовни линии (обществен градски транспорт), също и специално разрешително, което се издава по преценка на административния орган, за да може да извършва същата дейност?

               2)

               Относимо ли е към отговора на първия въпрос обстоятелството, че делото се отнася до обществен градски транспорт, осъществяван въз основа на схемата за обществени поръчки за услуги, по силата на договор за извършване на обществени услуги срещу възнаграждение, плащано с обществени средства по смисъла на Регламент (ЕО) № 1370/2007 (1) относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета?

               3)

               Може ли член 3, параграф 3 oт Регламент (EО) № 12/98 (2) на Съвета от 11 декември 1997 г. относно условията, при които превозвачи, установени извън държава членка, могат да извършват вътрешни автомобилни пътнически транспортни услуги в границите на държава членка, във връзка с член 91 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че позволява на държава членка да ограничава осъществяването на обществени градски транспортни услуги от превозвач, чието седалище е в друга държава членка, по начина, описан в първия въпрос?

      (1)  OВ L 315, стp. 1.

      (2)  OВ L 4, стp. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 4, стр. 184.


title: Дело T-496/17: Жалба, подадена на 28 юли 2017 г. — Sedes Holding/EUIPO (gratis)

text:
               25.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 318/24

         Жалба, подадена на 28 юли 2017 г. — Sedes Holding/EUIPO (gratis)
   (Дело T-496/17)
   (2017/C 318/31)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Sedes Holding AŞ (Истанбул, Турция) (представители: K. Ongena и C. Du Jardin, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент„gratis“ — заявка № 15 950 603

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 30 май 2017 г. по преписка R 506/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               на основание член 68 от Процедурния правилник на Общия съд да съедини настоящото дело и делото по жалбата срещу решението на EUIPO по преписка R 507/2017-2 за целите на устната фаза на производството поради връзката между тях,

               —

               да обяви искането, изложено в жалбата, за допустимо и основателно и съответно

                           —

                           да отмени обжалваното решение и да задължи EUIPO да впише в регистъра на марките заявка за марка на Съюза № 15 950 603 за фигуративната марка „GRATIS“ за всички поискани в заявката стоки,

                           —

                           при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение и да задължи EUIPO да впише в регистъра на марките заявка за марка на Съюза № 15 950 603 за фигуративната марка „GRATIS“ за „парфюмерия, козметични продукти, аромати и дезодоранти за лично ползване“,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на общите принципи на правото на Съюза.


title: Дело T-30/03: Определение на Първоинстанционния съд от 23 април 2007 г. — SID/Комисия (Държавни помощи — Решение да не се повдигат възражения — Иск за отмяна — Допустимост — Понятие за заинтересовано лице — Синдикат на работници и служители)

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/22

         Определение на Първоинстанционния съд от 23 април 2007 г. — SID/Комисия
   (Дело T-30/03) (1)

   (Държавни помощи - Решение да не се повдигат възражения - Иск за отмяна - Допустимост - Понятие за заинтересовано лице - Синдикат на работници и служители)
   (2007/C 140/38)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (Копенхаген, Дания) (представители: P. Bentley, QC, A. Worsøe и F. Ragolle, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално H. Van Vliet, след това N. Khan)

      Страни, встъпващи в подкрепа на ответника: Кралство Дания (представител: J. Molde) и Кралство Норвегия (представител: I. Høyland)
   Предмет
   Иск за отмяна на решение на Комисията С (2002) 4370, окончателен от 13 ноември 2002 г. да не се повдигат възражения по отношение на датски данъчни мерки, приложими към морските лица, заети на борда на кораби, вписани в датския международен регистър.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля като недопустим.

               2)

               Ищецът поема собствените си разноски и тези на Комисията.

               3)

               Всяка страна поема собствените си разноски, свързани с встъпването.

      (1)  ОВ C 70, 22.3.2003 г.


title: Дело C-400/09: Преюдициално запитване, отправено от Højesteret (Дания) на 19 октомври 2009 г. — Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S в ликвидация, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S/Merck & Co Inc, Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/23

         Преюдициално запитване, отправено от Højesteret (Дания) на 19 октомври 2009 г. — Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S в ликвидация, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S/Merck & Co Inc, Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme
   (Дело C-400/09)
   2009/C 312/38
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Højesteret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S в ликвидация, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S

      Ответник: Merck & Co Inc, Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли Решение по дело MPA Pharma/Rhône-Poulenc Pharma, C-232/94 (1) и Решение по съединени дела Bristol-Myers Squibb и др./Paranova, C-427/93, C-429/93 и C-436/93 (2) да се тълкуват в смисъл, че паралелният вносител, който е титуляр на разрешението за търговия с лекарствен продукт и разполага с информация за същия продукт — предмет на паралелен внос, и който дава указания на отделно предприятие за закупуването и преопаковането на лекарствен продукт, за детайлния дизайн на опаковката на продукта и за мерки във връзка с продукта, нарушава правата на притежателя на марката, като е посочил себе си като преопаковащо лице върху външната опаковка на паралелно внасяния лекарствен продукт, а не отделното предприятие — титуляр на разрешението за преопаковане, което е внесло продукта и е извършило физическото преопаковане, включително (повторното) поставяне на марката на притежателя на марката?

               2.

               Има ли значение за отговора на първия въпрос, че може да се предположи, че когато титулярят на разрешението посочва себе си като преопаковащо лице, вместо предприятието, което физически е извършило нареденото преопаковане, не съществува риск потребителят/крайният ползвател да може да бъде заблуден да приеме, че притежателят на марката е отговорен за преопаковането?

               3.

               Има ли значение за отговора на първия въпрос, че може да се предположи, че е изключен рискът потребителят/крайният ползвател да се заблуди, като предположи, че притежателят на марката е отговорен за преопаковането, ако е посочено като преопаковащо лице предприятието, което физически е извършило преопаковането?

               4.

               Само рискът, че потребителят/крайният ползвател може да бъде заблуден да приеме, че притежателят на марката е отговорен за преопаковането, ли има значение за отговора на въпрос 1, или са релевантни и други съображения относно притежателя на марката, например (a) това, че образуванието, което предприема вноса и физическото преопаковане и (повторното) поставяне на марката на притежателя на марката върху външната опаковка потенциално на собствено основание по този начин нарушава марката на притежаващото я предприятие, и (б) че може да се дължи на фактори, за които отговаря образуванието, което физически е извършило преопаковането, това че преопаковането засяга първоначалното състояние на продукта или че представянето на преопакования продукт е такова, че трябва да се презумира, че уврежда реномето на притежателя на марката (вж. наред с другото съединени дела C-427/93, C-429/93 и C-436/93 Bristol-Myers Squibb и др./Paranova)?

               5.

               Има ли значение за отговора на първия въпрос, че към момента на уведомяването на притежателя на марката преди планираната продажба на преопакования вече лекарствен продукт, предмет на паралелен внос, титулярът на разрешението за търговия, който е посочил себе си като преопаковащо лице, е част от същата група като действително преопаковащото лице (дружество сестра)?

      (1)  Recueil, стр. I-3671

      (2)  Recueil, стр. I-3457


title: Дело T-292/10: Жалба, подадена на 1 юли 2010 г. — Monty Program/Комисия

text:
               25.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/15

         Жалба, подадена на 1 юли 2010 г. — Monty Program/Комисия
   (Дело T-292/10)
   ()
   2010/C 260/21
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Monty Program AB (Tuusula, Финландия) (представители: H. Anttilainen-Mochnacz, lawyer и C. Pouncey, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени член 1 от Решение № C(2010) 142 окончателен на Комисията от 21 януари 2010 година по дело COMP/M.5529 — Oracle/Sun Microsystems; и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Със своята жалба жалбоподателят иска отмяна на член 1 от Решение № C(2010) 142 окончателен на Комисията от 21 януари 2010 година по дело COMP/M.5529 — Oracle/Sun Microsystems, с което придобиването от страна на Oracle Corporation на изключителен контрол върху Sun Microsystems се обявява за съвместимо с общия пазар и с функционирането на Споразумението за ЕИП, в съответствие с Регламент (ЕО) № 139/2004 (1) на Съвета.
   В подкрепа на своите твърдения жалбоподателят посочва следните правни основания:

               На първо място, жалбоподателят твърди, че Комисията допуснала грешка при преценката на ангажиментите на Oracle като по този начин нарушила член 2 от Регламента за сливанията на ЕО и Известието на Комисията относно приемливите средства за защита (2). Според жалбоподателя, Комисията допуснала грешка при прилагане на правото като квалифицирала неправилно десетте ангажимента за бъдещи действия на Oracle като нови фактически елементи, които позволяват да се отстранят всички свързани с конкуренцията въпроси и да се приеме безусловно решение за съответствие с общия пазар.

               На второ място, жалбоподателят твърди, че като не приложила Известието относно приемливите средства за защита и следователно като не е извършила пазарен тест на ангажиментите, Комисията нарушила както съществените процесуални правила, така и оправданите правни очаквания на жалбоподателя, тъй като не му дала възможност да представи формално гледната си точка относно ангажиментите на Oracle. Освен това, като квалифицирала ангажиментите на Oracle като нови фактически елементи, а не като ангажименти, Комисията упражнила превратно своите правомощия.

               На трето място, Комисията нарушила член 2 от Регламента за сливанията на ЕО, като преценила погрешно последиците от ангажиментите за Oracle след сливането и така не спазила необходимата степен на доказване, наложена ѝ от правото на ЕС, което довело до явна грешка в преценката ѝ. Следователно, като приела решение за съвместимост с общия пазар съгласно член 2 от Регламента за сливанията на ЕО, Комисията допуснала грешка при прилагане на правото.

               На последно място, жалбоподателят твърди, че Комисията допуснала явна грешка в преценката при оценката ѝ на конкурентния натиск, упражняван от конкурентните оператори на софтуер с отворен код върху Oracle след сливането. Комисията приела погрешно, че дори ако Oracle отстрани MySQL (основният софтуерен продукт за база данни на Microsystems) от пазара след сливането, други търговци на бази данни с отворен код ще заместят конкурентния натиск, упражняван от MySQL.

      (1)  Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (регламент за сливанията на ЕО) (ОВ L 24, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201).

      (2)  Известие на Комисията относно приемливите средства за защита съгласно Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета и Регламент (ЕО) № 802/2004 на Комисията (ОВ C 267, 2008 г., стр. 1).


title: Дело C-510/15 P: Жалба, подадена на 24 септември 2015 г. от Fapricela — Indústria de Trefilaria, SA срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 15 юли 2015 г. по дело T-398/10, Fapricela/Комисия

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/25

         Жалба, подадена на 24 септември 2015 г. от Fapricela — Indústria de Trefilaria, SA срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 15 юли 2015 г. по дело T-398/10, Fapricela/Комисия
   (Дело C-510/15 P)
   (2015/C 381/27)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Fapricela — Indústria de Trefilaria, SA (представители: T. Caiado Guerreiro и R. Rodrigues Lopes, advogados)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се коригира обемът на продажбите, взет предвид при определянето на глобата,

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която се отнася до:

                           —

                           обема на продажбите, който трябва да се вземе предвид,

                           —

                           тежестта на доказване относно продължителността на участието в картела,

                           —

                           определянето на по-голяма степен на тежест на нарушението, отколкото за Fundia,

                           —

                           определянето на прекомерно висока допълнителна сума,

               —

               съответно да се коригира размерът на глобата, като по-конкретно се коригират:

                           —

                           обемът на продажбите,

                           —

                           продължителността на нарушението,

                           —

                           меродавната година за целите на определянето на глобата,

                           —

                           степента на тежест на нарушението, която следва да е 16 % (тоест равна на тази за Fundia),

                           —

                           допълнителната сума,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               а)

               Обемът на продажбите, който Комисията е взела предвид за целите на определянето на глобата и който Общият съд е потвърдил, е изчислен явно неправилно и следва да бъде коригиран.

               б)

               Общият съд неправилно е разпределил тежестта на доказване и поради това при преценката на фактите е допуснал нарушение на презумпцията за невиновност.

               в)

               Общият съд не е изпълнил задължението си за мотивиране и освен това е нарушил принципа на равно третиране при определянето на глобата, в резултат на което е определена прекомерно висока степен на тежест на нарушението.

               г)

               Общият съд се е произнесъл в нарушение на принципа на пропорционалност във връзка с определянето на допълнителната сума с възпираща цел, което се отразява в частност на пропорционалността на глобата.


title: Дело T-212/13: Определение на Общия съд от 3 септември 2013 г. — Madaus/СХВП — Indena (ECHINAMID)

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/30

         Определение на Общия съд от 3 септември 2013 г. — Madaus/СХВП — Indena (ECHINAMID)
   (Дело T-212/13) (1)

   2013/C 336/67
   Език на производството: английски
   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 178, 22.6.2013 г.


title: Назначаване на първи генерален адвокат

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/4

         Назначаване на първи генерален адвокат
   (2008/C 301/05)
   Съгласно член 10, параграф 1, трета алинея от Процедурния правилник Съдът назначи г-жа Sharpston за първи генерален адвокат за едногодишен период от 7 октомври 2008 г. до 6 октомври 2009 г.


title: Дело C-667/16: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 23 декември 2016 г. — M.N.J.P.W. Nooren & J.M.F.D.C. Nooren, наследници на M.N.F.M. Nooren/Staatssecretaris van Economische Zaken

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/12

         Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 23 декември 2016 г. — M.N.J.P.W. Nooren & J.M.F.D.C. Nooren, наследници на M.N.F.M. Nooren/Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Дело C-667/16)
   (2017/C 078/17)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: M.N.J.P.W. Nooren & J.M.F.D.C. Nooren, наследници на M.N.F.M. Nooren

      Ответник: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Преюдициални въпроси

               1)

               Предвидил ли е законодателят на Съюза в членове 70, 71 и 72 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 (1) на Комисията от 30 ноември 2009 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета относно кръстосано спазване, модулация и интегрираната система за администриране и контрол по схемите за директно подпомагане на земеделски производители, предвидени за посочения регламент, както и за прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета относно кръстосано спазване по предвидената схема за подпомагане на лозаро-винарския сектор, че — в дело като настоящото където става въпрос за неколкократни неспазвания на правилата в една и съща област, за която са установени изисквания за кръстосано спазване — е налице възможност за събиране на намаленията на помощта, когато, от една страна, изискванията за кръстосано спазване не са изпълнени по небрежност — в някои случаи неспазването е при условията на повторност, а в други не — а от друга страна, са допуснати и умишлени неспазвания на изискванията за кръстосано спазване?

               2)

               При утвърдителен отговор, кой член или част от разпоредба съставлява правното основание за това и какво е правилото за изчисляване при това събиране?

               3)

               При отрицателен отговор, следва ли правно основание за това да бъде намерено на друго място в правото на Съюза?

      (1)  ОВ L 316, 2009 г., стр. 65.


title: Дело F-38/10: Жалба, подадена на 31 май 2010 г. — Vakalis/Комисия

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/54

         Жалба, подадена на 31 май 2010 г. — Vakalis/Комисия
   (Дело F-38/10)
   ()
   2010/C 209/86
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ioannis Vakalis (Luvinate, Италия) (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението на Службата за управление и плащане по индивидуални права, с което се определят пенсионните права на жалбоподателя в рамките на прехвърлянето им към пенсионната схема на Съюза.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се установи, че Решение № 60/2004 на Комисията от 28 април 2004 г. е опорочено от незаконосъобразност,

               —

               да се отмени Решение PMO-4/TP D(2009)/434514716,

               —

               да се отмени решението, с което се отхвърля жалбата,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-98/05: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 31 януари 2008 г. — Di Bucci/Комисия (Длъжностни лица — Публична служба — Повишение — Процедура за повишаване за 2004 г. — Признаване на точки за предимство — Прилагане във времето на разпоредбите на новия Правилник)

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/30

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 31 януари 2008 г. — Di Bucci/Комисия
   (Дело F-98/05) (1)

   (Длъжностни лица - Публична служба - Повишение - Процедура за повишаване за 2004 г. - Признаване на точки за предимство - Прилагане във времето на разпоредбите на новия Правилник)
   (2008/C 116/56)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Vittorio Di Bucci (Брюксел, Белгия) (представители: M. van der Woude и V. Landes, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: G. Berscheid и V. Joris, подпомагани от D. Slater, avocat)
   Предмет
   От една страна, отмяна на решенията, с които се признават точки за предимство на жалбоподателя в процедурата за повишаване за 2004 г. и, от друга страна, отмяна на списъка за заслуги на длъжностните лица от степен A*11, повишени в степен A*12 в процедурата за повишаване за 2004 г.
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението за определяне на общия брой точки на г-н Di Bucci в процедурата за повишаване за 2004 г. и решението, с което му се отказва повишение в тази процедура.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата й част.

               3)

               Комисията на Европейските общности понася всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 10 от 14.1.2006 г., стр. 24 (дело, заведено първоначално пред Първоинстанционният съд на Европейските общности под номер Т-381/05 и препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.).


title: Дело C-175/09: Решение на Съда (трети състав) от 28 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Обединено кралство) — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Axa UK plc (Шеста директива ДДС — Освобождаване — Член 13, Б, буква г), точка 3 — Сделки, засягащи плащания и преводи — Събиране на вземания — Разплащателни планове за дентално лечение — Услуги по събиране и обработка на плащания за сметка на клиентите на доставчик на услуги)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/13

         Решение на Съда (трети състав) от 28 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Обединено кралство) — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Axa UK plc
   (Дело C-175/09) (1)

   (Шеста директива ДДС - Освобождаване - Член 13, Б, буква г), точка 3 - Сделки, засягащи плащания и преводи - Събиране на вземания - Разплащателни планове за дентално лечение - Услуги по събиране и обработка на плащания за сметка на клиентите на доставчик на услуги)
   2010/C 346/21
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal

      Страни в главното производство

      Ищец: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Ответник: Axa UK plc

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Appeal — Тълкуване на член 13, Б, буква г), точка 3 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Освобождавания — Обхват — Понятие за „услуги, които имат за последица прехвърлянето на средства и водят до правни и финансови промени“ — Услуги по събиране, обработка и изплащане на вземания от клиентите на даден търговец — Разплащателни планове за дентални грижи

      Диспозитив

   Член 13, Б, буква г), точка 3 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че не попада в обхвата на предвиденото в тази разпоредба освобождаване от данък върху добавената стойност доставката на услуги, която по същество се състои в това от банката на трето лице да се изисква чрез системата за „директен дебит“ да преведе сума, дължима от това лице на клиента на доставчика на услуги, по сметката на последния, в изпращане на клиента на извлечение от получените суми, в осъществяване на връзка с третото лице, от което доставчикът на услуги не е получил плащане, и накрая в нареждане до банката на доставчика на услуги да преведе по сметката на клиента получените плащания, от които се приспада неговото възнаграждение.

      (1)  ОВ C 153, 04.07.2009 г.


title: Дело T-254/15: Решение на Общия съд от 26 май 2016 г. — Aldi Einkauf/EUIPO — Дядо Либен (Casale Fresco) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Casale Fresco“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „FREZCO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/28

         Решение на Общия съд от 26 май 2016 г. — Aldi Einkauf/EUIPO — Дядо Либен (Casale Fresco)
   (Дело T-254/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Casale Fresco“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „FREZCO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 251/32)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Есен, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen и N. Bertram, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. Kunz)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO:„Дядо Либен“ ООД (София, България)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 11 март 2015 г. (преписка R 1138/2014-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Casale Fresco“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело C-282/08: Решение на Съда (седми състав) от 5 февруари 2009 г.  — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2005/29/ЕО — Нелоялни търговски практики — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/8

         Решение на Съда (седми състав) от 5 февруари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-282/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики - Липса на транспониране в определения срок)
   (2009/C 82/14)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Roels и W. Wils)

      Ответник: Велико херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане или несъобщаване в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приело в определения срок необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“), Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               2)

               Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 209, 15.8.2008 г.


title: Дело C-391/12: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 22 август 2012 г. — RLvS Verlagsgesellschaft mbH/Stuttgarter Wochenblatt GmbH

text:
               10.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/7

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 22 август 2012 г. — RLvS Verlagsgesellschaft mbH/Stuttgarter Wochenblatt GmbH
   (Дело C-391/12)
   2012/C 343/08
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: RLvS Verlagsgesellschaft mbH

      Ответник: Stuttgarter Wochenblatt GmbH

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли член 7, параграф 2 от Директива 2005/29, както и точка 11 от приложение I към нея във връзка с член 4 и член 3, параграф 5 от Директивата (1) прилагането на национална разпоредба (в случая член 10 от Landespressegesetz Baden Württemberg (Закон за периодичния печат на провинция Баден-Вюртемберг), която има за цел не само да защитава на потребителите от въвеждането в заблуждение, но също и да гарантира независимостта на периодичния печат и която за разлика от член 7, параграф 2 и точка 11 от приложение I към Директивата предвижда забрана за всяка платена публикация, независимо от преследваната с нея цел, когато не е ясно обозначена с понятието „рекламно обявление“, освен ако от вида и оформлението на публикацията не е явно, че това е реклама?

      (1)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (Директива за нелоялните търговски практики; ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).