title: Дело C-403/11: Решение на Съда (шести състав) от 4 октомври 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2000/60/ЕО — Планове за управление на районите на речни басейни — Публикуване и съобщаване на Комисията — Информиране и консултиране с обществеността — Липса)

text:
               24.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 366/15

         Решение на Съда (шести състав) от 4 октомври 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-403/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2000/60/ЕО - Планове за управление на районите на речни басейни - Публикуване и съобщаване на Комисията - Информиране и консултиране с обществеността - Липса)
   2012/C 366/25
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: първоначално I. Hadjiyannis и G. Valero Jordana, впоследствие B. Simon)

      Ответник: Кралство Испания (представител: A. Rubio González)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 13, параграфи 1, 2, 3 и 6, член 14, параграф 1, буква в) и член 15, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (ОВ L 327, стр. l; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193) — Планове за управление на районите на речни басейни — Информиране и консултиране с обществеността — Съобщаване на тези планове за управление

      Диспозитив

               1.

               Кралство Испания:

                           —

                           като не е приело до 22 декември 2009 г. плановете за управление на районите на речни басейни, освен в района на речния басейн на Cataluña, и като не е предало на Европейската комисия и на останалите засегнати държави членки до 22 март 2010 г. копие на тези планове в съответствие с член 13, параграфи 1—3 и 6, както и член 15, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите, изменена с Директива 2008/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 г., и

                           —

                           като не е започнало до 22 декември 2008 г. най-късно, освен що се отнася до районите на речни басейни на Cataluña, Islas Baleares, Tenerife, Guadiana, Guadalquivir, Cuenca Mediterránea Andaluza, Tinto-Odiel-Piedras, Guadalete-Barbate, Galicia-Costa, Miño-Sil, Duero, Cantábrico Occidental и Cantábrico Oriental, процедурата по информиране и консултиране с обществеността относно проектите на планове за управление на районите на речни басейни в съответствие с член 14, параграф 1, буква в) от тази директива,

                     не е изпълнило задълженията си по посочените разпоредби.

               2.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 290, 1.10.2011 г.


title: Дело C-530/07: Решение на Съда (пети състав) от 7 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 91/271/ЕИО — Замърсяване и вредно въздействие — Пречистване на градските отпадъчни води — Член 3 и 4)

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/8

         Решение на Съда (пети състав) от 7 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-530/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 91/271/ЕИО - Замърсяване и вредно въздействие - Пречистване на градските отпадъчни води - Член 3 и 4)
   2009/C 153/16
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán и G. Braga da Cruz)

      Ответник: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и M. J. Lois)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на разпоредбите, необходими за съобразяване с член 3 и член 4 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40, Специално издание на български език 2007 г., глава 15, т. 2, стр. 43)

      Диспозитив

               1)

               Като не е оборудвала агломерациите на Bacia do Rio Uima (Fiães S. Jorge), Costa de Aveiro, Covilhã, Espinho/Feira, Ponta Delgada, Póvoa de Varzim/Vila do Conde, както и на Santa Cita с канализационни системи за пречистване на градските отпадъчни води в съответствие с разпоредбите на член 3 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води и като не е подложила на вторично пречистване или на друга равностойна обработка, в съответствие с член 4 от тази директива, градските отпадъчни води от агломерациите Alverca, Bacia do Rio Uima (Fiães S. Jorge), Carvoeiro, Costa de Aveiro, Costa Oeste, Covilhã, Лисабон, Matosinhos, Milfontes, Nazaré/Famalicão, Ponta Delgada, Póvoa de Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Franca de Xira и Vila Real de Santo António, Португалската република не е изпълнила задълженията, които има по силата на член 3 и 4 от посочената директива.

               2)

               Отхвърля иска в останалата част.

               3)

               Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело F-103/13: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 декември 2014 г.  — DE/EMA (Публична служба — Срочно нает служител на EMA — Доклад за оценка — Искане за отмяна — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката — Нарушение на процесуалните норми — Липса)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/47

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 декември 2014 г. — DE/EMA
   (Дело F-103/13) (1)

   ((Публична служба - Срочно нает служител на EMA - Доклад за оценка - Искане за отмяна - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката - Нарушение на процесуалните норми - Липса))
   (2015/C 034/56)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: DE (представители: S. Rodrigues и A. Blot, адвокати)

      Ответник: Eвропейска агенция по лекарствата (представители: S. Marino, T. Jablonski и N. Rampal Olmedo; D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на атестационния доклад, изготвен за жалбоподателя за периода от 15 септември 2010 г. до 15 септември 2012 г.

      Диспозитив на решението

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда DE да понесе направените от него съдебни разноски и тези, направени от Eвропейската агенция по лекарствата.

      (1)  ОВ C 367, 14.12.2013 г., стр. 41.


title: Дело C-61/08: Иск, предявен на 18 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/20

         Иск, предявен на 18 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-61/08)
   (2008/C 92/38)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Zavvos и H. Støvlbæk)

      Ответник: Република Гърция
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като е приела и оставя в сила член 19, параграф 1 от Нотариалния кодекс (Закон 2830/2000), Република Гърция не е изпълнила своите задължения по силата на Договора за създаване на Европейската общност и по-специално на членове 43 и 45 от Договора за ЕО и на Директива 89/48/ЕИО (1) на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години;

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

               1.

               Гръцките власти твърдят, че дейностите на нотариусите са изключени от приложното поле на член 43 ЕО, доколкото попадат в приложното поле на член 45 ЕО. Те изтъкват качеството на нотариуса като държавен служител, което — посредством използването на държавния печат — придава на нотариалните действия голяма доказателствена и изпълнителна сила, подобна на тази, която има едно съдебно решение; качеството на нотариуса като съдебен служител; неговата роля като юридически консултант и редица други дейности. Освен това гръцките власти изтъкват принципа на териториалност, който не позволява на гръцки нотариус да се установи в различен местен окръг.

               2.

               Комисията смята, че член 43 ЕО представлява една от основните норми на Общността и е директно приложим в държавите-членки, считано от края на преходния период. Неговата цел е да гарантира преимуществото на националното третиране на всеки гражданин на държава-членка, който се установява, включително като придобива второ местожителство, в държава-членка, за да упражнява дейност като самостоятелно заето лице, и забранява всякаква осъществявана от национални законодателства дискриминация въз основа на гражданството.

               3.

               Въведената с член 45, първа алинея дерогация от свободата на установяване трябва да се ограничава до дейностите, които сами по себе си „представляват пряко и специфично участие в упражняването на публична власт“. Според Комисията никое от изтъкнатите от гръцките власти качества или дейности не представлява пряко и специфично участие в упражняването на публична власт, както предвижда съдебната практика на Съда, и следователно не би могло да обоснове изискването за гражданство.

               4.

               Съдът поддържа, че критерият за „пряко и специфично участие“ не е удовлетворен с упражняването на функции, които са спомагателни и подготвителни по отношение на осъществяваните от публичния орган, вземащ окончателното решение. Също така, като разглежда режима на частните охранителни предприятия, Съдът е потвърдил, че тъй като съществува пряко и специфично участие в упражняването на публична власт, заинтересованите лица трябва да бъдат снабдени с „правомощия за принуда“ (2), което със сигурност не е налице в настоящия случай.

               5.

               Както произтича от анализа на съдебната практика на Съда, упражняването на публична власт не следва да се смесва с обикновено действие, което се осъществява и в общ интерес. Простото обстоятелство, че от дадено частно лице или предприятие в определена степен се изисква да действа в общ интерес, не е достатъчно, за да се квалифицира подобна функция като упражняване на публична власт.

               6.

               Според Комисията Директива 89/48 се прилага към професията „нотариус“, тъй като става въпрос за законодателно уредена по отношение на необходимите изисквания професия и прилагането на тази директива не може да бъде избегнато чрез позоваване на преотстъпването на властнически правомощия, с които нотариусите разполагат, поради следните доводи:

                           a)

                           това преотстъпване не представлява пряко и специфично участие в упражняването на публична власт, което да обоснове налагането на изискването за гражданство и

                           б)

                           дори освен това да се предположи, че нотариусите биха могли да се считат за същински държавни служители — какъвто не е случаят, тъй като при тях липсва отношение на зависимост и възнаграждение като държавни служители — те пак не биха били изключени от приложното поле на тази директива, доколкото въпросната директива се прилага по принцип и към държавната служба.

      (1)  ОВ L 19, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 76.

      (2)  Решение на Съда на Европейските общности от 29 октомври 1998 г. по дело Комисия/Испания, C-114/97, Recueil, стр. I-6717, точка 37.


title: Дело C-508/12: Преюдициално запитване, отправено от Landesgericht Salzburg (Австрия) на 9 ноември 2012 г. — Walter Vapenik/Josef Thurner

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/12

         Преюдициално запитване, отправено от Landesgericht Salzburg (Австрия) на 9 ноември 2012 г. — Walter Vapenik/Josef Thurner
   (Дело C-508/12)
   2013/C 46/22
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landesgericht Salzburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Walter Vapenik

      Ответник: Josef Thurner

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 6, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 805/2004 (1) да се тълкува в смисъл, че в неговия обхват попадат само договори, по които кредиторите са предприятия, а длъжниците са потребители, или е достатъчно поне длъжникът да е потребител, така че посочената разпоредба се прилага и по отношение на вземания, страните по които са потребители?

      (1)  Регламент (ЕО) № 805/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година за въвеждане на европейско изпълнително основание при безспорни вземания (ОВ L 143, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 3).


title: Дело T-191/08: Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — JOOP!/СХВП (Изображение на удивителен знак в правоъгълник) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща удивителен знак в правоъгълник — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Липса на отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/45

         Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — JOOP!/СХВП (Изображение на удивителен знак в правоъгълник)
   (Дело T-191/08) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща удивителен знак в правоъгълник - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Липса на отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2009/C 282/85
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: JOOP! GmbH (Хамбург, Германия) (представители: H. Schmidt-Hollburg, W. Möllering, A. Löhde, H. Leo, A. Witte, T. Frank, A. Theil, H.-P. Rühland, B. Willers и T. Rein, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 6 март 2008 г. (преписка R 1822/2007-1) относно заявка за регистрация на фигуративен знак като марка на Общността.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда JOOP! GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело T-206/07: Иск, предявен на 12 юни 2007 г. — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Съвет

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/41

         Иск, предявен на 12 юни 2007 г. — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Съвет
   (Дело T-206/07)
   (2007/C 170/79)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co., Ltd (представители: J.-F. Bellis, avocаt и G. Vallera, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени антидъмпинговото мито, наложено по отношение на ищеца с Регламент (ЕО) № 452/2007 на Съвета от 23 април 2007 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на дъски за гладене с произход от Китайската народна република и Украйна,

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   На 23 април 2007 г. по предложение на Комисията Съветът е приел Регламент (ЕО) № 452/2007 за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на дъски за гладене с произход от Китайската народна република и Украйна (1). Посоченият регламент, който е предмет на настоящия иск, въвежда антидъмпингово мито по отношение на ищеца.
   В своя иск ищецът твърди, че окончателното мито, което му е било наложено, е незаконосъобразно, предвид това, че предложението за окончателни мерки, представено от Комисията на Съвета, на което се основава оспорваният регламент, е засегнато от два порока.
   Преди всичко ищецът изтъква, че изпратеното от Комисията на Съвета предложение не се основава на окончателните констатации, до които е достигнала Комисията, а на временни констатации. Ищецът поддържа, че Комисията дава неправилно тълкуване на член 2, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 384/96 (2), съгласно което регламентът му забранявал да коригира в хода на разследването първоначалното определяне на статута на едно предприятие от гледна точка на тази разпоредба. Ищецът твърди, че предложението на Комисията относно окончателните мерки следователно е опорочено от явна грешка при прилагане на правото.
   По-нататък ищецът изтъква, че предложението за окончателни мерки е опорочено от нарушение на съществени процесуални правила, тъй като то е било прието в нарушение на правото на защита и на член 20, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 384/96. В подкрепа на това правно основание ищецът подчертава, че Комисията е изпратила своето предложение на Съвета преди самото изтичане на срока за представяне на неговите забележки във връзка с окончателното разгласяване, на което се основава предложението.

      (1)  ОВ 2007 г., L 109, стp. 12.

      (2)  Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност, ОВ 1996, L 56, стp. 1, последно изменен с Регламент (ЕО) № 2117/2005, ОВ L 340, стp. 17.


title: Дело F-23/09: Жалба, подадена на 13 март 2009 г. — Cerafogli/ЕЦБ

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/21

         Жалба, подадена на 13 март 2009 г. — Cerafogli/ЕЦБ
   (Дело F-23/09)
   2009/C 129/35
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Maria Concetta Cerafogli (Франкфурт, Германия) (представители: L. Lévi, M. Vandenbussche, avocats)

      Ответник: Европейска централна банка

      Предмет на производството

   Искане да се отмени решението на Изпълнителния съвет на Банката за назначаване ad interim на съветник в отдел „Надзор“ и да се отмени обявлението за свободна длъжност ECB/074/08, както и всички решения, приети на негова основа. Освен това, искане да се осъди ответникът да заплати парична сума за поправяне на неимуществените и имуществени вреди, претърпени от жалбоподателя.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Изпълнителния съвет от 17 юли 2008 г. за назначаване ad interim на г-н L на поста съветник в отдел „Надзор“,

               —

               да се отмени обявлението за свободна длъжност ECB/074/08,

               —

               вследствие на горепосоченото (i) да се отменят всички решения, приети на основата на обявлението за свободна длъжност, включително решението за назначаване на г-н L на поста съветник в отдел „Надзор“, прието вследствие на производството по назначаване, и (ii) да се осъди ответникът да заплати сума от 10 000 EUR, определена по справедливост, за поправяне на претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди и 2 500 EUR за поправяне на имуществените вреди, свързани с участието на съветници на жалбоподателя в досъдебната процедура,

               —

               в случай че изпълнението на решението за отмяна е свързано със значителни трудности, да се осъди ответникът да заплати сумата от 45 600 EUR,

               —

               да се осъди Европейската централна банка да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-241/09: Иск, предявен на 16 юни 2009 г. — Nikolaou/Сметна палата

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/41

         Иск, предявен на 16 юни 2009 г. — Nikolaou/Сметна палата
   (Дело T-241/09)
   2009/C 205/76
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Kalliopi Nikolaou (Атина, Гърция) (представител: V. Christianos, адвокат)

      Ответник: Сметна палата

      Искания на ищеца

               —

               да се осъди Сметната палата да поправи претърпените от г-жа Nikolaou неимуществени вреди, по следния начин:

                           —

                           да се изпрати официално съобщение, съвместно с г-жа Nikolaou по отношение на неговото съдържание — което ще бъде изпратено и на последната — до всички общностни инстанции, и по-конкретно до Европейския парламент и до Европейската комисия, както и до другите общностни институции и органи, съобщение, в което да се посочва, че са снети обвиненията срещу г-жа Nikolaou;

                           —

                           да бъдат направени официални публикации, в които да се съобщи, че са снети обвиненията срещу г-жа Nikolaou, в люксембургските, германските, френските, испанските и белгийските вестници, които са публикували негативни коментари по повод на г-жа Nikolaou с източник Сметната палата, както и в „European Voice“;

               —

               при условията на евентуалност, ако Сметната палата не възстанови публичната представа за г-жа Nikolaou по посочения по-горе начин, тя да бъде осъдена да заплати на последната като обезщетение за претърпените неимуществени вреди сумата от сто хиляди евро (100 000 евро), заедно с лихвите, считано от 14 април 2009 г., дата, на която й е било връчено „Request for compensation“, до окончателното плащане, сума, която г-жа Nikolaou се задължава да използва, за да направи посочените по-горе съобщения и публикации;

               —

               да се осъди Сметната палата да заплати на г-жа Nikolaou като обезщетение за претърпените от нея неимуществени вреди в резултат на образуваните пред съдебните инстанции в Люксембург съдебни производства, сумата от четиридесет хиляди евро (40 000 евро), заедно с лихвите, считано от 14 април 2009 г., дата, на която й е било връчено „Request for compensation“, до окончателното плащане;

               —

               да се осъди Сметната палата да заплати на г-жа Nikolaou като обезщетение за претърпените от нея имуществени вреди в резултат на образуваните пред съдебните инстанции в Люксембург съдебни производства, и по-конкретно пред съдия-следователя и пред Tribunal d’arrondissement de Luxembourg, сумата от петдесет и седем хиляди седемстотин седемдесет и едно евро и четиридесет цента (57 771,40 евро), съответстващи на дължимия на адв. Hoss хонорар за това, че я е представлявал пред посочените по-горе инстанции, и сумата от четири хиляди евро (4 000 евро), съответстваща на разноските за нейните пътувания до Luxembourg за явяване пред посочените по-горе инстанции, и по-конкретно сумата от хиляда и петстотин евро (1 500 евро) за явяване пред съдията-следовател и сумата от две хиляди и петстотин евро (2 500 евро) за явяването й пред Tribunal d’arrondissement de Luxembourg, всичките тези суми заедно с лихвите, считано от 14 април 2009 г., дата, на която „Request for compensation“ е връчено на Сметната палата, до окончателното плащане;

               —

               да се осъди Сметната палата да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Ищцата твърди, че Сметната палата е нарушила грубо както конкретни разпоредби, предоставящи права на частноправните субекти, така и основни права, които е следвало да спазва при упражняването на своите правомощия.
   На първо място, ищцата заявява, че Сметната палата е допуснала грубо нарушение на член 4 от Регламент № 45/2001 (ЕО) (1) и на член 2 от Решение 99/50 на Сметната палата и че тя не е изпълнила своето задължение за съдействие, тъй като е позволила обвиненията, отправени срещу г-жа Nikolaou, да достигнат до знанието на трети лица преди да е започнало каквото и да било официално разследване. Според ищцата Сметната палата не е направила нищо, за да попречи на разпространението на тези обвинения, и нещо повече, в никой последващ момент не е държала да провери отново тези обвинения и да ги оттегли, макар и в резултат от това да са възникнали значителни неимуществени вреди за ищцата.
   На второ място, Сметната палата е допуснала грубо нарушение на членове 2 и 4 от Решение 99/50, на правото на защита и на принципа на безпристрастност на разследването във връзка с принципа на добрата администрация, с това, че тя е водила предварителното разследване, като й е прехвърлила доказателствената тежест. Резултат от това поведение е било причиняването на неимуществени вреди, но и на значителни имуществени вреди на ищцата, защото въз основа на данните от разследването ищцата е била изправена пред съдебните инстанции на Люксембург и е трябвало да направи големи разходи.
   На трето място, Сметната палата е допуснала грубо нарушение на задължението си за съдействие и на принципа на добрата администрация, тъй като тя не е предала на съдебните инстанции на Люксембург данните, с които е разполагала, и които са имали определящо значение за снемането на насочените срещу ищцата обвинения. Ищцата изтъква по-нататък, че тези данни са се отнасяли до въпроса за отпуските на персонала на Сметната палата и ако те са били изпратени от последната, те са щели за предотвратят изправянето й пред следователите и пред люксембургския наказателен съд и че те биха довели до възстановяване на нейната чест и добро име.
   На четвърто място, според ищцата Сметната палата е допуснала грубо нарушение на принципа на безпристрастността и на добрата администрация, когато тя е изразила съждение по повод на препращането на делото на ищцата пред съдебните органи. Това поведение е причинило още по-значителни неимуществени вреди на ищцата.
   На пето място, според твърденията на ищцата, Сметната палата не е изпълнила своето задължение за съдействие, като не е приела решение за официалното й оневиняване и като е не е възстановила честта й след нейното оневиняване. В резултат на това бездействие са продължили да съществуват съмненията за невиновността на г-жа Nikolaou и да й причиняват допълнителни неимуществени вреди.

      (1)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ 2001, L 8, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр.142).


title: Дело T-100/03: Определение на Първоинстанционния съд от 2 април 2008 г. — Maison de l'Europe Avignon Méditerranée/Комисия (Жалба за отмяна — Създаване на информационен пункт Европа — Денонсиране на споразумение, сключено между Комисията и жалбоподателя — Явна недопустимост)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/33

         Определение на Първоинстанционния съд от 2 април 2008 г. — Maison de l'Europe Avignon Méditerranée/Комисия
   (Дело T-100/03) (1)

   (Жалба за отмяна - Създаване на информационен пункт Европа - Денонсиране на споразумение, сключено между Комисията и жалбоподателя - Явна недопустимост)
   (2008/C 128/71)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Maison de l'Europe Avignon Méditerranée (Авиньон, Франция) (представител: F. Martineau, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: J.-F. Pasquier)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение на Комисията от 24 януари 2003 година, с което се денонсира споразумението между Комисията и жалбоподателя относно създаването на информационен пункт Европа в Авиньон.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда La Maison de l'Europe Avignon Méditerranée да заплати съдебните разноски по делото.

      (1)  ОВ C 112 от 10.5.2003 г.


title: Дело C-25/11: Решение на Съда (осми състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA/Fazenda Pública (Данъчни въпроси — Шеста директива ДДС — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Член 17, параграфи 2 и 5 и член 19 — „Субсидии“ , използвани за покупка на стоки и услуги — Ограничаване на правото на приспадане)

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/9

         Решение на Съда (осми състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA/Fazenda Pública
   (Дело C-25/11) (1)

   (Данъчни въпроси - Шеста директива ДДС - Приспадане на данъка, платен за получена доставка - Член 17, параграфи 2 и 5 и член 19 - „Субсидии“, използвани за покупка на стоки и услуги - Ограничаване на правото на приспадане)
   2012/C 98/11
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA

      Ответник: Fazenda Pública

      Предмет

   Преюдициално запитване — Supremo Tribunal Administrativo — Тълкуване на член 17, параграфи 2 и 5 и член 19 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр.1) — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Ограничения на правото на приспадане

      Диспозитив

   Член 17, параграфи 2 и 5 и член 19 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат държавата членка, когато разрешава на смесените данъчнозадължени лица да извършват приспадането, предвидено в споменатите разпоредби, на базата на използването на всички или на част от стоките и услугите, да изчислява сумата за приспадане в секторите, в които тези данъчнозадължени лица осъществяват само облагаеми сделки, като включва необлагаеми „субсидии“ в знаменателя на дробта, чрез която се определя подлежащата на приспадане част.

      (1)  ОВ C 103, 2.4.2011 г.


title: Дело C-280/12 P: Жалба, подадена на 6 юни 2012 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 21 март 2012 г. по съединени дела T-439/10 и T-440/10, Fulmen/Съвет

text:
               4.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/10

         Жалба, подадена на 6 юни 2012 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 21 март 2012 г. по съединени дела T-439/10 и T-440/10, Fulmen/Съвет
   (Дело C-280/12 P)
   2012/C 235/19
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Liudvinaviciute)

      Други страни в производството: Fulmen, Fereydoun Mahmoudian, Европейска комисия

      Искания

               —

               да се отмени Решение на Общия съд (четвърти състав) от 21 март 2012 г. по съединени дела T-439/10 и T-440/10;

               —

               Съдът да постанови окончателно решение по спора и да отхвърли жалбите на Fulmen и г-н Mahmoudian срещу съответните актове на Съвета;

               —

               Fulmen и г-н Mahmoudian да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски на Съвета, направени в първоинстанционното производство и в рамките на настоящото производство по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Съветът счита, че решението на Общия съд по посочените по-горе дела е опорочено от грешки при прилагане на правото и поради това Съдът трябва да го отмени.
   Съветът твърди, че Общият съд е допуснал грешки при прилагане на правото приемайки, че жалбоподателят трябва да представи доказателства в подкрепа на изложението си на мотивите за налагане на ограничителни мерки срещу дружеството Fulmen и по-специално, че посоченото дружество е свързано с инсталирането на електрическо оборудване на ядрения обект Qom/Fordoo (Иран).
   В това отношение, на първо място, Съветът счита, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че от държавата членка, която е предложила включването на Fulmen, трябва да се изиска представянето на доказателства и данни, въпреки че тези доказателства произхождат от поверителни източници. На второ място, Съветът твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че Общият съд може да вземе предвид поверителни материали, които не са били предоставени на адвокатите на засегнатите страни, въпреки че член 67, параграф 3 от Процедурния правилник на Общия съд не предвижда такава възможност.


title: Дело T-76/13: Жалба, подадена на 11 февруари 2013 г. — Compagnie des montres Longines, Francillon/СХВП — Staccata (QUARTODIMIGLIO)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/30

         Жалба, подадена на 11 февруари 2013 г. — Compagnie des montres Longines, Francillon/СХВП — Staccata (QUARTODIMIGLIO)
   (Дело T-76/13)
   2013/C 108/77
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (Сент-Имиер, Швейцария) (представител: P. González-Bueno Catalán de Ocón, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Staccata Srl (Комо, Италия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението от 26 ноември 2012 г. (преписка R 62/2012-5), тъй като член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета действително са били спазени,

               —

               да осъди СХВП и STACCATA S.r.l. да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка, която представлява рисунка на разперени крила и съдържа словния елемент „QUARTODIMIGLIO“ за стоки от класове 9, 14, 16, 18 и 25 — заявка за регистрация на марка на Общността № 9 260 597

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративни марки, които представляват рисунка на разперени крила и някои съдържат словния елемент „LONGINES“ — заявка за регистрация на марка на Общността № 225 714, международни регистрации № 401 319, № 529 334, № 610 902 и № 298 063 за стоки от класове 9 и 14

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-89/10: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Белгия) на 17 февруари 2010 г. — Q-Beef NV/Belgische Staat

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/25

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Белгия) на 17 февруари 2010 г. — Q-Beef NV/Belgische Staat
   (Дело C-89/10)
   2010/C 113/39
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Страни в главното производство

      Ищец: Q-Beef NV

      Ответник: Belgische Staat

      Преюдициални въпроси

               1.

               Общностното право представлява ли пречка за националната юрисдикция да приложи предвидената в националния правен ред петгодишна погасителна давност за вземанията срещу държавата към вземанията, свързани с възстановяване на налози, платени на държава членка въз основа на смесена система от помощи и налози, която е била не само отчасти неправомерна, но и същевременно отчасти в несъответствие с общностното право, и които налози са платени преди влизането в сила на нова система за помощи и задължителни вноски, която замества първата система и е обявена с окончателно решение на Комисията за съвместима с общностното право, но във всеки случай не и доколкото тези вноски са наложени с обратно действие по отношение на период, предхождащ датата на това решение?

               2.

               Общностното право представлява ли пречка за държава членка да се позове на особено изгодните за нея в сравнение с общото национално право срокове на погасителната давност, за да се защити в производство, образувано срещу нея по инициатива на частноправен субект за защита на неговите права по Договора за ЕО, в случай като отнесения до националната юрисдикция, при който тези особено изгодни срокове на погасителната давност водят до невъзможност да се иска връщане на налозите, платени на държавата членка въз основа на смесена система от помощи и налози, която е била не само отчасти неправомерна, но и същевременно отчасти в несъответствие с общностното право, въпреки че несъвместимостта с общностното право е установена от тогавашния Съд на Европейските общности едва след изтичането на тези особено изгодни срокове на погасителната давност, макар неправомерността да е съществувала преди това?


title: Дело C-513/15: Решение на Съда (пети състав) от 15 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — производство, образувано по искане на „Agrodetalė“ UAB (Преюдициално запитване — Вътрешен пазар — Типово одобрение на ЕО — Директива 2003/37/ЕО — Приложно поле — Селскостопански или горски трактори — Пускане на пазара и регистрация в Европейския съюз на употребявани превозни средства или на превозни средства втора употреба, внасяни от трета страна — Понятия за „ново превозно средство“ и за „пускане в употреба“)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/5

         Решение на Съда (пети състав) от 15 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — производство, образувано по искане на „Agrodetalė“ UAB
   (Дело C-513/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Вътрешен пазар - Типово одобрение на ЕО - Директива 2003/37/ЕО - Приложно поле - Селскостопански или горски трактори - Пускане на пазара и регистрация в Европейския съюз на употребявани превозни средства или на превозни средства втора употреба, внасяни от трета страна - Понятия за „ново превозно средство“ и за „пускане в употреба“))
   (2017/C 277/05)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Страни в главното производство

   „Agrodetalė“ UAB

      Диспозитив

               1)

               Директива 2003/37/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година относно типовото одобрение на селскостопански или горски трактори, на техните ремаркета и на теглително-прикачно оборудване, заедно с техните системи, компоненти и обособени технически възли, и за отмяна на Директива 74/150/ЕИО, изменена с Директива 2014/44/ЕС на Комисията от 18 март 2014 г., трябва да се тълкува в смисъл, че първото пускане на пазара и регистрацията в държава членка на употребявани трактори или на трактори втора употреба, внасяни от трета страна, трябва да отговарят на предвидените в тази директива технически изисквания.

               2)

               Член 23, параграф 1, буква б) от Директива 2003/37, изменена с Директива 2014/44, трябва да се тълкува в смисъл, че нейните разпоредби се прилагат по отношение на употребяваните превозни средства от категориите T1, T2 и T3, внасяни в Съюза от трета страна, когато те се пускат за употреба за първи път в Европейския съюз, считано от 1 юли 2009 г.

      (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г.


title: Дело C-205/12: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Белгия) на 30 април 2012 г. — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/8

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Белгия) на 30 април 2012 г. — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   (Дело C-205/12)
   2012/C 227/13
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Essent Belgium NV

      Ответник: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

      Друга страна: Vlaamse Gewest

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съвместима ли е с член 34 от Договора за функционирането на Европейския съюз и с член 11 от Споразумението за ЕИП и/или с член 36 от този договор и с член 13 от Споразумението за ЕИП национална правна уредба като съдържащата се във фламандския Декрет от 17 юли 2000 г. относно организацията на пазара на електроенергия — приложен посредством Постановлението на фламандското правителство от 5 март 2004 г. в редакцията му след изменение с Постановлението на фламандското правителство от 25 февруари 2005 г. за насърчаване на производството на електроенергия от възобновяеми енергийни източници и с Постановлението на фламандското правителство от 8 юли 2005 г. за изменение на Постановлението на фламандското правителство от 5 март 2004 г. за насърчаване на производството на електроенергия от възобновяеми енергийни източници и на Постановлението на фламандското правителство от 29 март 2002 г. относно задълженията от общ интерес за насърчаване на рационалното използване на енергията, съгласно която

                           —

                           за доставчиците на свързаните към разпределителната или преносна мрежа крайни потребители се предвижда задължение всяка година да представят на регулаторния орган определен брой сертификати за зелена електроенергия (член 23 от горепосочения декрет),

                           —

                           фламандският регулаторен орган на електроенергийния и газов пазар (VREG) налага административна глоба на доставчиците на свързаните към разпределителната или преносна мрежа крайни потребители, когато те не са представили достатъчно сертификати за зелена електроенергия, за да изпълнят предвиденото за тях задължение за квоти във връзка с такива сертификати (член 37, параграф 2 от гореспоменатия декрет),

                           —

                           изрично се предвижда, че гаранциите за произход от други страни могат да се признават при определени условия за изпълнение на задължението за квоти (член 15quater, параграф 2 от Постановлението на фламандското правителство от 5 март 2004 г. в приложимата му към настоящото дело редакция),

                           —

                           регулаторният орган не може или не иска да вземе предвид произхождащи от Норвегия и Дания гаранции за произход при липса на мерки за прилагане от страна на фламандското правителство, което да признава еднаквостта, респ. равностойността на представянето на тези сертификати (член 25 от горепосочения декрет и член 15quater, параграф 2 от Постановлението от 5 март 2004 г.), като в конкретния случай този орган не е проверил наличието на еднаквост, респ. равностойност,

                           —

                           за целия период на действие на Декрета от 17 юли 2000 г. при проверката за изпълнение на задължението за квоти в действителност са вземани предвид само сертификати за произведена в Регион Фландрия зелена електроенергия, докато за доставчиците на електроенергия на свързаните с разпределителната или преносна мрежа крайни потребители не е съществувала никаква възможност да представят гаранции, че представените гаранции за произход от други държави членки на Европейския съюз изпълняват изискването за наличие на еднакви или равностойни гаранции за издаването на такива сертификати?

               2)

               Съвместима ли е национална правна уредба като описаната в първия въпрос с член 5 от тогавашната Директива 2001/77/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2001 година относно насърчаване на производството и потреблението на електроенергия от възобновяеми енергийни източници на вътрешния електроенергиен пазар?

               3)

               Съвместима ли е национална правна уредба като описаната в първия въпрос с принципа на равно третиране и със забраната на дискриминацията, установени по-специално в член 18 от Договора за функционирането на Европейския съюз и в член 3 от тогавашната Директива 2003/54/ЕO (2) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и отменяща Директива 96/92/ЕО?

      (1)  ОВ L 283, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 36.

      (2)  ОВ L 176, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 61.


title: Дело C-130/15: Решение на Съда (втори състав) от 26 май 2016 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber — Обединено кралство) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/National Exhibition Centre Limited (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност — Шеста директива 77/388/ЕИО — Освобождаване — Член 13, Б, буква г), точка 3 — Сделки, засягащи плащания и преводи — Понятие — Закупуване на билети за представления или други събития — Плащане с дебитна или кредитна карта — Услуги, известни като „свързани с обработка на плащания с карти“)

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/7

         Решение на Съда (втори състав) от 26 май 2016 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber — Обединено кралство) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/National Exhibition Centre Limited
   (Дело C-130/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност - Шеста директива 77/388/ЕИО - Освобождаване - Член 13, Б, буква г), точка 3 - Сделки, засягащи плащания и преводи - Понятие - Закупуване на билети за представления или други събития - Плащане с дебитна или кредитна карта - Услуги, известни като „свързани с обработка на плащания с карти“))
   (2016/C 260/08)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Ответник: National Exhibition Centre Limited

      Диспозитив

   Член 13, Б, буква г), точка 3 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него освобождаване от данък върху добавената стойност за сделки, засягащи плащания и преводи, не се прилага за услуга, известна като „свързана с обработка на плащане с дебитна или кредитна карта“ като разглежданата в главното производство, извършвана от данъчнозадължено лице, неин доставчик, когато с посредничеството на този доставчик лице закупува билет за представление или друго събитие, който посредникът продава от името и за сметка на друго образувание и лицето заплаща с дебитна или кредитна карта.

      (1)  ОВ C 190, 8.6.2015 г.


title: Дело C-515/11: Решение на Съда (втори състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия — Deutsche Umwelthilfe eV/Федерална република Германия (Обществен достъп до информация за околната среда — Директива 2003/4/ЕО — Правомощие на държавите членки да изключат от понятието „публична власт“ по тази директива органите, действащи в качеството си на законодателни органи — Граници)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/8

         Решение на Съда (втори състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия — Deutsche Umwelthilfe eV/Федерална република Германия
   (Дело C-515/11) (1)

   (Обществен достъп до информация за околната среда - Директива 2003/4/ЕО - Правомощие на държавите членки да изключат от понятието „публична власт“ по тази директива органите, действащи в качеството си на законодателни органи - Граници)
   2013/C 260/13
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Berlin

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Deutsche Umwelthilfe eV

      Ответник: Федерална република Германия

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Berlin — Тълкуване на член 2, точка 2 от Директива 2003/4/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета (ОВ L 41, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 200) — Задължение на органите на публична власт да осигуряват на всеки желаещ достъп до наличната при тях информация за околната среда — Национална уредба, според която висшите федерални органи са освободени от задължението да предоставят информация, доколкото осъществяват законодателна дейност — Граници на правомощието на държавите членки да изключват от определението за публична власт по смисъла на Директива 2003/4/ЕО органите, осъществяващи законодателна дейност.

      Диспозитив

   Член 2, точка 2, втора алинея, първо изречение от Директива 2003/4 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета следва да се тълкува в смисъл, че предоставената на държавите членки с тази разпоредба възможност — да не разглеждат „органите или институциите, [действащи] в качеството си на […] законодателни органи“ като публични власти, длъжни да предоставят достъп до съхраняваната информацията относно околната среда — не може да се прилага по отношение на министерствата, когато те изготвят и приемат нормативни разпоредби с по-нисък юридически ранг от закон.

      (1)  ОВ C 32, 4.2.2012 г.


title: Дело T-25/16: Жалба, подадена на 25 януари 2016 г. — Haw Par/СХВП — Cosmowell (GelenkGold)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/39

         Жалба, подадена на 25 януари 2016 г. — Haw Par/СХВП — Cosmowell (GelenkGold)
   (Дело T-25/16)
   (2016/C 106/45)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Haw Par Corp. Ltd (Сингапур, Сингапур) (представители: R. Härer, C. Schultze, J. Ossing, C. Weber, H. Ranzinger, C. Gehweiler, C. Brockmann, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Cosmowell GmbH (Санкт Йохан ин Тирол, Австрия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „GelenkGold“ — заявка за регистрация № 9 957 978

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 4 ноември 2015 г. по преписка R 1907/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП и другата страна в производството да заплатят съдебните разноски, направени от жалбоподателя в производството пред Общия съд и пред апелативния състав.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 75, второ изречение от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-477/04: Решение на Първоинстанционния съд от 6 февруари 2007 г. — Aktieselskabet af 21. november 2001 /СХВП — TDK Kabushiki Kaisha (TDK) (Марка на общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността TDK — По-ранна образна марка на Общността TDK — По-ранни словни или фигуративни национални марки TDK — Относително основание за отказ — Добра репутация — Неоснователно ползване от отличителните белези или от добрата репутация на по-ранната марка — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/35

         Решение на Първоинстанционния съд от 6 февруари 2007 г. — Aktieselskabet af 21. november 2001/СХВП — TDK Kabushiki Kaisha (TDK)
   (Дело T-477/04) (1)

   (Марка на общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността TDK - По-ранна образна марка на Общността TDK - По-ранни словни или фигуративни национални марки TDK - Относително основание за отказ - Добра репутация - Неоснователно ползване от отличителните белези или от добрата репутация на по-ранната марка - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2007/C 82/77)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Дания) [представител: C. Barret Christiansen, адвокат]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) [представители: S. Laitinen и G. Scheider]

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.) (Токио, Япония) [представител: A.Norris, barrister]
   Предмет
   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 7 октомври 2004 г. (дело R-365/2003-1) относно производство по възражение между TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.) и Aktieselskabet af 21. november 2001.
   Диспозитив

               1)

               Жалбата се отхвърля.

               2)

               Жалбоподателят Aktieselskabet af 21. november 2001 се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 69, 19.3.2005 г.


title: Дело T-128/17: Жалба, подадена на 27 февруари 2017 г. — Torné/Комисия

text:
               24.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/27

         Жалба, подадена на 27 февруари 2017 г. — Torné/Комисия
   (Дело T-128/17)
   (2017/C 129/41)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Isabel Torné (Algés, Португалия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:
   Да постанови

               —

               отмяна на решението от 16 април 2016 г., с което е отхвърлено искането му за определяне на ставката за придобиване на пенсионните му права и възрастта за пенсионирането му.

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят в настоящото производство оспорва решението с което имплицитно е отхвърлено искането му да получи предварително решение относно някои определени и непроменливи елементи за изчисляване на пенсионните му права. Той счита, че имплицитното отхвърляне на искането му представлява неприемане на наложена от Правилника мярка и следователно е акт с неблагоприятни последици, който нарушава неговите интереси, по смисъла на член 90 от Правилника.
   Във връзка с елементите за изчисляване на пенсията му жалбоподателят оспорва и практиката на Комисията да приема, че когато срочно нает служител, по отношение на когото се прилага член 2, буква е) от Условията за работа на другите служители, се прехвърля към друга агенция на Европейския съюз, това предполага сключването на нов договор, различен от предишния, и свидетелства за прекъсване на кариерното развитие на този служител и поради това налага да се приложат новите разпоредби от Правилника относно пенсията за прослужено време.


title: Дело T-101/14: Жалба, подадена на 10 февруари 2014 г.  — British Aggregates/Комисия

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/52

         Жалба, подадена на 10 февруари 2014 г. — British Aggregates/Комисия
   (Дело T-101/14)
   2014/C 112/67
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: British Aggregates Association (Lanark, Обединено кралство) (представители: L. Van den Hende, lawyer и L. Geary, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да постанови отмяна, съгласно член 263 ДФЕС, на Решение C(2013) 4901 окончателен на Комисията от 31 юли 2013 г., обнародвано в Официален вестник на Европейския съюз от 28 ноември 2013 г. по преписка SA.34775 (ex N863/2001) — Данък инертни материали;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първо правно основание, състоящо се в твърдението, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като е решила, че трите данъчни освобождавания, предвидени в Закона за финансите за 2001 г. не предоставят избирателно предимство и поради това не са държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

               2.

               Второ правно основание, състоящо се в твърдението, че Комисията не е изложила мотивите за обжалваното решение, съгласно изискванията на член 269 ДФЕС, тъй като Комисията не е обяснила защо различното третиране на сходни положения не представлява държавна помощ. Освен това изложените от Комисията мотиви на обжалваното решение са явно противоречиви.

               3.

               Трето правно основание, състоящо се в твърдението, че Комисията е нарушила задължението си да започне официално производство по наблюдение, съгласно член 108, параграф 3 ДФЕС, тъй като в този случай Комисията не може да достигне до категорично становище, че мярката не представлява помощ, без да е необходимо подробно наблюдение по въпроса.


title: Дело T-61/12: Решение на Общия съд от 30 април 2013 г. — ABC-One/СХВП (SLIM BELLY) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „SLIM BELLY“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/27

         Решение на Общия съд от 30 април 2013 г. — ABC-One/СХВП (SLIM BELLY)
   (Дело T-61/12) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „SLIM BELLY“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 171/53
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: ABC-One Produktions- und Vertriebs GmbH (Villach St. Magdalen, Австрия) (представител: S. Merz, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 17 ноември 2011 г. (преписка R 1077/2011-1) относно заявка за регистрация на словния знак „SLIM BELLY“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда ABC-One Produktions- und Vertriebs GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 98, 31.3.2012 г.


title: Дело F-49/05: Определение на Съда на публичната служба от 18 юни 2009 г. — Bethuyne и др./Комисия

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/37

         Определение на Съда на публичната служба от 18 юни 2009 г. — Bethuyne и др./Комисия
   (Дело F-49/05) (1)

   2009/C 193/65

      Език на производството: френски

   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 205, 20.8.2005 г., стр. 31.


title: Дело T-406/10: Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — Emesa-Trefilería и Industrias Galycas/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на стомана за предварително напрягане — Определяне на цени, подялба на пазара и обмен на чувствителна търговска информация — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Сътрудничество по време на административното производство — Член 139, буква а) от Процедурния правилник на Общия съд)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/36

         Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — Emesa-Trefilería и Industrias Galycas/Комисия
   (Дело T-406/10) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на стомана за предварително напрягане - Определяне на цени, подялба на пазара и обмен на чувствителна търговска информация - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Сътрудничество по време на административното производство - Член 139, буква а) от Процедурния правилник на Общия съд))
   (2015/C 302/45)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Emesa-Trefilería, SA (Артейхо, Испания) и Industrias Galycas, SA (Витория, Испания) (представители: A. Creus Carreras и A. Valiente Martin, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално V. Bottka и F. Castilla Contreras, впоследствие V. Bottka и A. Biolan, подпомагани от M. Gray, barrister)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: F. Florindo Gijón и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Предмет

   Искане за отмяна и изменение на Решение C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38344 — Стомана за предварително напрягане), изменено с Решение C(2010) 6676 окончателен на Комисията от 30 септември 2010 г. и с Решение C(2011) 2269 окончателен на Комисията от 4 април 2011 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Emesa-Trefilería, SA и Industrias Galycas, SA понасят, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Европейската комисия и на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               На основание член 139, буква а) от Процедурния правилник на Общия съд осъжда Комисията да заплати на Общия съд сумата от 1  500 EUR за възстановяване на част от разходите, които той е трябвало да направи.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело C-503/10: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 20 октомври 2010 година — Евроетил АД/Директор на Агенция Митници

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/35

         Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 20 октомври 2010 година — „Евроетил“ АД/Директор на Агенция „Митници“
   (Дело C-503/10)
   ()
   2010/C 346/62
   Език на производството: български

      Препращаща юрисдикция

   Върховен административен съд.

      Страни в главното производство

      Ищец:„Евроетил“ АД.

      Ответник: Директор на Агенция „Митници“.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли разпоредбата на чл. 2, пар. 2, б. „а“ от Директива 2003/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 май 2003г. относно насърчаването на използването на биогорива и други възобновяеми горива за транспорт (1) да се тълкува в смисъл, че определението за биоетанол се отнася за продукти/включва продукти/като процесния, който притежава следните характеристики и обективни свойства:

                           —

                           произведен е от биомаса;

                           —

                           производството е осъществено по специална технология, описана в техническа спецификация за производство на биоетанол, издадена от жалбоподателя „Евроетил“ АД, и тази технология се различава от технологията за производство на етилов алкохол от земеделски произход, съгласно техническа спецификация, издадена от същия производител;

                           —

                           съдържа над 98,5 % алкохол, както и следните вещества, които го правят негоден за консумация: висши алкохоли — от 714,49 до 8311 mg за кубичен dm; алдехиди — от 238,16 до 411 mg за куб. dm; естери/етил ацетат/— от 1014 до 8929 mg за куб. dm;

                           —

                           отговаря на изискванията на европейски предстандарт Рг ЕN 15376 за биоетанол като гориво;

                           —

                           предназначен е за използване като гориво и обективно е използван като биогориво чрез прибавянето му към бензин А95 и продаден в бензиностанция;

                           —

                           продуктът не е денатуриран по нарочна процедура за денатуриране.

               2.

               Разпоредбата на чл. 2, пар. 2, б. „а“ от Директива 2003/30/ЕО следва ли да се тълкува в смисъл, че за да бъде определен процесният продукт като биоетанол е необходимо същият обективно да е използван като биогориво, или е достатъчно само да е предназначен за използване като биогориво и/или обективно да е годен за използване като биогориво?

               3.

               Ако в зависимост от отговорите на въпроси 1. и 2. се приеме, че процесният продукт или съответна част от него представлява биоетанол, по какъв код от Комбинираната номенклатура, съдържаща се в Приложение I към Регламент/ЕИО/№ 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическата номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент/ЕИО/№ 2587/91 на Комисията от 26 юли 1991 година (2), следва да се класира процесният продукт:

                           3.1.

                           Следва ли разпоредбите на глава 22 от КН, и в частност позиция 2207, да се тълкуват в смисъл, че включват класирането на продукта биоетанол?

                           3.2.

                           При положителен отговор на въпрос 3.1. следва ли при класирането на биоетанола и в частност на процесния продукт да се вземе предвид обстоятелството дали продуктът е денатуриран/съгласно процедурите по Регламент/ЕО/№3199/93 на Комисията от 22 ноември 1993 година относно взаимното признаване на процедурите за пълно денатуриране на алкохол за целите на освобождаването от акциз или по други допустими процедури (3)/?

                           3.3.

                           При положителен отговор на въпрос 3.2. следва ли разпоредбите на КН относно позиция 2207 да се тълкуват в смисъл, че само денатурираният биоетанол следва да се класира с код по КН 2207 20 000?

                           3.4.

                           При положителен отговор на въпрос 3.3. следва ли разпоредбите на КН относно позиция 2207 да се тълкуват в смисъл, че неденатурираният биоетанол следва да се класира с код по КН 2207 10 000?

                           3.5.

                           При положителен отговор на въпрос 3.1. и отрицателен отговор на въпрос 3.2 по коя от двете подпозиции следва да се класира процесният продукт — 2207 10 000 или 2207 20 000?

                           3.6.

                           При отрицателен отговор на въпрос 3.1 следва ли биоетанолът да се класира по някой от кодовете от КН, включени в определението по чл. 2, пар. 1 от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчното облагане на енергийните продукти и електроенергията (4), и по кой от изброените кодове?

               4.

               Ако в зависимост от отговорите на въпроси 1. и 2. се приеме, че процесният продукт или съответна част от него, не представлява биоетанол, то следва ли процесният продукт, който притежава характеристики и обективни свойства, посочени по-горе във въпрос 1., да бъде определен като етилов алкохол по смисъла на чл. 20, пар. първи, първо тире от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (5)?

      (1)  ОВ L 123, стp. 42

      (2)  ОВ L 328, стр. 50

      (3)  ОВ L 288, стр. 12

      (4)  ОВ L 283, стp. 51

      (5)  ОВ L 316, стp. 21


title: Дело T-187/15: Жалба, подадена на 17 април 2015 г. — Compagnia Trasporti Pubblici и др./Комисия

text:
               8.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 190/29

         Жалба, подадена на 17 април 2015 г. — Compagnia Trasporti Pubblici и др./Комисия
   (Дело T-187/15)
   (2015/C 190/33)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Compagnia Trasporti Pubblici SpA (Arzano, Италия); Atap — Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Biella, Италия); Actv SpA (Венеция, Италия); Ferrovie Appulo Lucane Srl (Бари, Италия); Asstra Associazione Trasporti (Рим; Италия); и Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Рим) (представител: M. Malena, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд да отмени обжалваното решение в точките и частите, които са предмет на жалбата.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основите доводи са сходни на изтъкнатите по дела T-185/15, Buonotourist/Комисия и T-186/15, CSTP Azienda della Mobilità/Комисия.
   По-специално се твърди нарушение на членове 93, 94, 107 и 108 ДФЕС, на Регламенти (ЕИО) № 1191/69 на Съвета от 26 юни 1969 година относно действията на държавите членки по задължения, присъщи на концепцията за обществена услуга в железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (ОВ L 156, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр. 25) и № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 (ОВ L 315, стр. 1), липса на компетентност на Комисията, нарушение на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1191/69, както и наличие на злоупотреба с власт в разглеждания случай, както и нарушение на Съобщението на Комисията относно насоки за тълкуване на Регламент № 1370/2007.


title: Дело C-143/12: Иск, предявен на 23 март 2012 г. — Европейска комисия/Френска република

text:
               9.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/12

         Иск, предявен на 23 март 2012 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-143/12)
   2012/C 165/20
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Wilms и С. Петрова)

      Ответник: Френска република

      Искания на ищеца

               —

               Да констатира, че като не е издала разрешителни съгласно членове 6 и 8, не е преразгледала, а при необходимост, актуализирала съществуващите разрешителни, и като не е гарантирала, че всички съществуващи инсталации са експлоатирани в съответствие с изискванията, предвидени в членове 3, 7, 9, 10 и 13, както и в член 14, точки a) и б) и член 15, параграф 2 от Директива КПЗК, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 5, параграф 1 от Директива 2008/1/ЕО на Парламента и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (Директива КПКЗ) (1);

               —

               да осъди Френска република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Съгласно член 5, параграф 1 от Директива КПКЗ, държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че компетентните органи осигуряват в срок до 30 октомври 2007 г. привеждането на експлоатацията на съществуващите инсталации в съответствие с изискванията на членове 3, 7, 9, 10 и 13, член 14, букви а) и б) и член 15, параграф 2, посредством предоставяне на разрешителни в съответствие с членове 6 и 8 или — в случаите, когато това е необходимо — посредством преразглеждане и актуализиране на условията.
   На 3 ноември 2009 г. Комисията изпраща официално уведомително писмо, като приема, че ответникът е допуснал функционирането на значителен брой съществуващи инсталации (1 647 инсталации), които не разполагат с разрешение, спазващо изискванията на член 5, параграф 1 от Директива КПКЗ. Към момента на изпращането на мотивираното становище, 784 съществуващи инсталации продължават да нямат разрешение съгласно член 5, параграф 1 от Директивата.
   Макар положението да се е подобрило, към момента на предявяване на настоящия иск Френската република продължава да експлоатира четири съществуващи инсталации без разрешително в съответствие с Директивата.
   Поради това, комисията счита, че Френската република все още не е преустановила нарушението на член 5, параграф 1 от Директива КПКЗ.

      (1)  ОВ L 24, стр. 8.


title: Дело T-544/14: Жалба, подадена на 18 юли 2014 г.  — Société des Produits Nestlé/СХВП — Terapia (ALETE)

text:
               29.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 339/22

         Жалба, подадена на 18 юли 2014 г. — Société des Produits Nestlé/СХВП — Terapia (ALETE)
   (Дело T-544/14)
   2014/C 339/27
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Société des Produits Nestlé SA (Vevey, Швейцария) (представители: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht и S. Cobet-Nüse, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Terapia SA (Cluj Napoca, Румъния)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да измени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 май 2014 г. по дело R 1128/2013-4 в смисъл, че подаденото възражение следва да се отхвърли,

               —

               при условията на евентуалност да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 май 2014 г. по дело R 1128/2013-4,

               —

               да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ALETE“ за стоки от класове 5, 29, 30 и 32 — заявка за регистрация на марка на Общността № 1 0 3 88  379.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата заинтересована страна в производството пред апелативния състав.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална словна марка „ALETA“ за стоки и услуги от класове 5 и 35.

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 63 във връзка с правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент № 2868/95,

               —

               нарушение на член 63 Abs. 2, Art. 75 und Art. 76 от Регламент № 207/2009.


title: Дело F-12/14: Жалба, подадена на 7 февруари 2014 г.  — ZZ/CdT

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/40

         Жалба, подадена на 7 февруари 2014 г. — ZZ/CdT
   (Дело F-12/14)
   2014/C 184/65
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: N. Cambonie, D. Ciolino и E. Macchi, avocats)

      Ответник: Център за преводи за органите на Европейския съюз (CdT)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Центъра за преводи за органите на Европейския съюз, с което е отхвърлено направеното от жалбоподателя на основание член 90, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица искане за приемане на решение, с което да му бъде поискано извинение и да бъдат поправени вредите, които твърди, че претърпял

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени мълчаливия отказ на CdT или решението за отхвърляне в писмото, изхождащо от адвоката, представляващ CdT, съдържащо решение от 10 април 2013 г., и ако е необходимо, решението за потвърждаване на CdT от 8 ноември 2013 г., с което е отхвърлено искането на жалбоподателя за вземане на решение,

               —

               да се приеме, че CdT е отговорен за претърпените от жалбоподателя вреди, въз основа на това да се присъди на жалбоподателя обезщетение за вреди и загуби в размер на 306 733,60 EUR за имуществените вреди и на 130 000 EUR за неимуществените вреди или каквато и да е друга сума, определена от Съда на публичната служба или от вещи лица,

               —

               да се осъди CdT да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-410/09: Решение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Almamet/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на калциев карбид и на магнезий за стоманодобивната и газовата промишленост в ЕИП, с изключение на Ирландия, Испания, Португалия и Обединеното кралство — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Определяне на цени и разпределяне на пазара — Право на защита — Правомощия на Комисията при извършването на проверки — Едно и също продължавано нарушение — Глоби — Сътрудничество по време на административното производство — Пропорционалност — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г.)

text:
               2.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/17

         Решение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Almamet/Комисия
   (Дело T-410/09) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на калциев карбид и на магнезий за стоманодобивната и газовата промишленост в ЕИП, с изключение на Ирландия, Испания, Португалия и Обединеното кралство - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цени и разпределяне на пазара - Право на защита - Правомощия на Комисията при извършването на проверки - Едно и също продължавано нарушение - Глоби - Сътрудничество по време на административното производство - Пропорционалност - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г.)
   2013/C 32/25
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall (Ainring, Германия) (представители: S. Hautbourg и C. Renner, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: N. Khan, V. Bottka и N. von Lingen)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2009) 5791, окончателен, на Комисията от 22 юли 2009 г. относно процедура по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.396 — Реактиви на основата на калциев карбид и на магнезий за стоманодобивната и газовата промишленост), в частта, в която се отнася до жалбоподателя, както и искане при условията на евентуалност за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя с посоченото решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall да заплати освен направените от него съдебни разноски и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 312, 19.12.2009 г.


title: Дело C-397/05: Определение на Съда (шести състав) от 6 март 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Tribunale di Palermo — Италия) — наказателно производство срещу Maria Gracia Di Maggio, Salvatore Buccola (Член 104, параграф 3, алинея първа от Процедурния правилник — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Тълкуване на членове 43ЕО и 49 ЕО — Хазартни игри — Събиране на залози за спортни събития — Изискване за концесия — Изключване на оператори, учредени под формата на определени видове капиталови дружества — Изискване за разрешително от полицията — Наказателни санкции)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/20

         Определение на Съда (шести състав) от 6 март 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Tribunale di Palermo — Италия) — наказателно производство срещу Maria Gracia Di Maggio, Salvatore Buccola
   (Дело C-397/05) (1)

   (Член 104, параграф 3, алинея първа от Процедурния правилник - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Тълкуване на членове 43ЕО и 49 ЕО - Хазартни игри - Събиране на залози за спортни събития - Изискване за концесия - Изключване на оператори, учредени под формата на определени видове капиталови дружества - Изискване за разрешително от полицията - Наказателни санкции)
   (2007/C 96/35)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale di Palermo
   Страни в главното наказателно производство
   Maria Gracia Di Maggio, Salvatore Buccola
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Tribunale di Palermo — Тълкуване на чл. 31, 43, 49 и 81 — 89 ЕО — Национален закон, поставящ упражняването на дейността по събиране на залози в зависимост от получаването на разрешително
   Диспозитив

               1)

               Национална правна уредба, която забранява упражняването на дейност по събиране, приемане, регистриране и предаване на предложения за залози, по-конкретно за спортни мероприятия, при липсата на предоставени от съответната държава-членки концесия или разрешително от полицията, се счита за представляваща ограничение на свободата на установяване, както и на свободното предоставяне на услуги, предвидени съответно в членове 43 ЕО и 49 ЕО.

               2)

               Препращащата юрисдикция следва да провери, доколкото националната правна уредба ограничава броя на операторите, действащи в сектора на хазартните игри, дали тази уредба действително отговаря на целта, да се предотврати използването на дейности от този сектор с престъпни или измамнически намерения.

               3)

               Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да се тълкуват като намиращи се в противоречие с национална правна уредба като тази, предмет на спора в главното производство, която изключва и продължава да изключва от сектора на хазартните игри операторите, учредени под формата на определени видове капиталови дружества, чиито акции се котират на регулираните пазари.

               4)

               Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да се тълкуват като намиращи се в противоречие с национална правна уредба като тази, предмет на спора в главното производство, която налага наказателни санкции на лица като подсъдимите по главното производство за това, че са упражнявали организирана дейност по събиране на залози, без да имат изискваните по националното законодателство концесия или разрешително от полицията, когато тези лица не са могли да получат посочените концесии или разрешителни поради отказ на тази държава-членка, в нарушение на правото на Общността, да им ги предостави.

      (1)  ОВ C 10, 14.1.2006 г.


title: Дело F-18/11: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 7 юли 2011 г. — Zaffino/Комисия (Публична служба — Лица, които претендират за качеството на длъжностно лице или служител на Европейския съюз — Иск — Явна недопустимост — Неспазване на досъдебната процедура)

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/31

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 7 юли 2011 г. — Zaffino/Комисия
   (Дело F-18/11)
   (Публична служба - Лица, които претендират за качеството на длъжностно лице или служител на Европейския съюз - Иск - Явна недопустимост - Неспазване на досъдебната процедура)
   2012/C 138/68
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Pasqualino Zaffino (Gallarate, Италия) (представител: адв. S. Costantino)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на делото

   Искане на жалбоподателя да се признае качеството на служител на Европейския съюз

      Диспозитив на определението

               1.

               Отхвърля иска като явно недопустим.

               2.

               Г-н Zaffino понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-669/11: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 29 декември 2011 г. — Société ED et F Man Alcohols/Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/5

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 29 декември 2011 г. — Société ED et F Man Alcohols/Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)
   (Дело C-669/11)
   2012/C 89/08
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Société ED et F Man Alcohols

      Ответник: Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) (национална междупрофесионална служба за плодовете, зеленчуците, вината и градинарството)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Представляват ли задържането, за всеки неизнесен в предвидения срок хектолитър алкохол, на 12,08 европейски разчетни единици от гаранцията за изпълнение, депозирана от спечелилия търга в полза на интервенционните агенции, съхраняващи алкохола, предмет на търга, предвидено в член 5, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 360/95 на Комисията от 22 февруари 1995 г. (1), в случай на неспазване на срока за износ от спечелилия търга, и задържането във всички случаи на 15 % от гаранцията за износа, и на 0,33 % от оставащата сума за всеки ден забава, предвидено в член 91, параграф 12 от Регламент (ЕО) № 1623/2000 на Комисията от 25 юли 2000 г. (2), в случай на закъснение на износа на възложения с търга алкохол, административни санкции или мерки от друго естество ?

               2.

               Представлява ли нарушение, което води или може да доведе до нанасянето на вреда на общия бюджет на Европейските общности или на бюджети управлявани от тях, по смисъла на член 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г. (3), неспазването от страна на оператора само на срока за износ на съхраняван от интервенционните агенции алкохол от винен произход, който му е възложен от Комисията в рамките на тръжна процедура?

               3.

               Що се отнася до евентуалното съчетаване на разпоредбите на общия Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г. с тези на секторния Регламент (ЕО) № 360/95 на Комисията от 22 февруари 1995:

                           —

                           Ако отговорът на изложения в точка 2 въпрос е утвърдителен, означава ли това, че се прилага единствено предвиденият в секторния Регламент на Комисията от 22 февруари 1995 г. режим на задържане на гаранцията в случай на закъснение на износа, който изключва прилагането на всички други режими на мерки или санкции, предвидени в правото на Европейския съюз? Или напротив, единственият режим на мерки и административни санкции, който се прилага, е режимът, предвиден в Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г.? Или трябва разпоредбите от двата Регламента —от 22 февруари 1995 г. и от 18 декември 1995 г., да се прилагат едновременно, за да се определят мерките и санкциите, които трябва да се приложат и, ако това е така, по какъв начин трябва да стане това?

                           —

                           При отрицателен отговор на въпроса по точка 2, забраняват ли разпоредбите на общия Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г. прилагането на задържането на гаранцията, предвидено в член 5, параграф 5 от секторния Регламент (ЕО) № 360/95 на Комисията от 22 февруари 1995 г., поради това, че този общ регламент от 18 декември 1995 г., с предвиденото в него условие, свързано с наличието на финансова вреда за Общностите, когато няма такава вреда, не допуска прилагането на мярка или санкция, предвидена в приет преди или след него секторен земеделски регламент?

               4.

               В случай че с оглед на отговорите, дадени на предишните въпроси, задържането на гаранцията представлява санкция, която се прилага при неспазване на срока за износ от спечелилия търга, следва ли за изчисляването на частта от гаранцията, която трябва да се задържи за неспазване на срока за износ, определен за тръжните процедури № 170/94 ЕО и № 171/94 ЕО с Регламент (ЕО) № 360/95 на Комисията от 22 февруари 1995 изменен, да се прилагат със задна дата и, ако отговорът е утвърдителен, при какви условия, разпоредбите на член 91, параграф 12 от Регламент (ЕО) № 1623/2000 на Комисията от 25 юли 2000 г., след като, от една страна, последният посочен регламент нито изменя, нито отменя изрично разпоредбите на член 5 от Регламент (ЕО) № 360/95, които уреждат конкретно тръжни процедури № 170/94 ЕО и № 171/94 ЕО, а само разпоредбите на Регламент (ЕО) № 377/93 на Комисията от 12 февруари 1993 г. (4), който определя общия режим на тръжните процедури за алкохоли, получени при дестилация, съхранявани в интервенционните агенции, и препраща, във връзка с правилата за освобождаване на дадените от спечелилите търговете лица гаранции за изпълнение, към Регламент (ЕИО) № 2220/85 на Комисията от 22 юли 1985 г. (5), чието прилагане е изрично изключено с разпоредбите на член 5 от Регламент (ЕО) № 360/95 на Комисията от 22 февруари 1995 г. и, от друга страна, Регламент (ЕО) № 1623/2000 е създаден след реформата на общата организация на пазара на вино, приета през 1999 г., променя съществено системата на търговете и режима на гаранциите, давани в рамките на тези търгове, както относно техния предмет, така и относно техния размер и правилата за тяхното задържане и тяхното освобождаване, и на последно място, премахва Бразилия от списъка на третите страни, за които е разрешен износът на алкохол, спечелен на търг, с цел изключително използване в сектора на горивата?

      (1)  Регламент (ЕО) № 360/95 на Комисията от 22 февруари 1995 г. за откриване на продажби чрез обикновена тръжна процедура за износ на алкохол от винен произход, съхраняван от интервенционните агенции (ОВ L 41, стр. 14).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1623/2000 на Комисиятаот 25 юли 2000 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1493/1999 относно общата организация на пазара на вино по отношение на пазарните механизми (ОВ L 194, стр. 45, Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 34, стр. 120).

      (3)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г. относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1, Специално издание на български език 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).

      (4)  Регламент (ЕИО) № 377/93 на Комисията от 12 февруари 1993 г. за установяване на подробни правила относно пласирането на алкохолите, получени при дестилация по членове 35, 36 и 39 от Регламент (ЕИО) № 822/87 на Съвета, и съхранявани от интервенционните агенции (ОВ L 43, стр. 6).

      (5)  Регламент (ЕИО) № 2220/85 на Комисията от 22 юли 1985 година за определяне на общи подробни правила за прилагане на системата от гаранции за селскостопанските продукти (ОВ L 205, стр. 5, Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 5, стр. 24).


title: Решение на Съда от 24 ноември 2014 година по дело E-27/13 — Sævar Jón Gunnarsson/Landsbankinn hf. (Индексиране на заеми — Директива 87/102/ЕИО — договори за потребителски кредит — Директива 93/13/ЕИО — неравноправни клаузи — императивни условия)

text:
               4.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/7

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 24 ноември 2014 година
   по дело E-27/13
   Sævar Jón Gunnarsson/Landsbankinn hf.
   (Индексиране на заеми — Директива 87/102/ЕИО — договори за потребителски кредит — Директива 93/13/ЕИО — неравноправни клаузи — императивни условия)
   (2015/C 183/08)
   По дело E-27/13, Sævar Jón Gunnarsson/Landsbankinn hf. – МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районен съд Рейкявик), относно тълкуването на Директива 87/102/ЕИО на Съвета от 22 декември 1986 г. относно потребителския кредит и Директива 93/13/ЕИО от 5 април 1993 г. относно неравноправните клаузи в потребителските договори – Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател и съдия докладчик, Per Christiansen и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 24 ноември 2014 г. решение, чийто диспозитив гласи:

               1.

               Когато договор за кредит е свързан с индекс на потребителските цени, изчисляването на общата стойност на кредита и годишния процент на разходите на основата на 0 % инфлация противоречи на разпоредбите на Директива 87/102/ЕИО, ако известното равнище на инфлация към датата на договора за кредит не е 0 %. Националният съд е компетентен да прецени, като вземе предвид всички обстоятелства по делото, правните последици от подобна невярна информация и съответните правни средства за защита, при условие че не е нарушено нивото на защита, установено с Директива 87/102/ЕИО, така, както се тълкува от Съда.
               В случай че запитващата юрисдикция не счита, че договорните клаузи относно индексирането на погасителните вноски по съответния потребителски кредит са императивни законови или подзаконови разпоредби по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО, отговорите на следващите въпроси са, както следва:

               2.

               Директива 93/13/ЕИО не съдържа обща забрана на договорни клаузи относно индексирането на заеми в договори между доставчик и потребител. Запитващата юрисдикция е компетентна да прецени дали въпросната клауза е неравноправна. При преценката трябва да се вземе предвид тълкуването на Съда на понятието „неравноправна клауза“.

               3.

               Директива 93/13/ЕИО не ограничава свободата на държавите от ЕИП да определят със законови, подзаконови или административни разпоредби факторите, които могат да доведат до промени в предварително определен индекс, като например исландския индекс на потребителските цени, както и методите за измерване на тези промени, при условие че те са изрично описани в договора.

               4.

               Компетентният национален съд определя дали дадена договорна клауза е индивидуално договорена по смисъла на член 3 от Директива 93/13/ЕИО.

               5.

               Компетентният национален съд определя дали дадена договорна клауза, отнасяща се до индексирането на погасителните вноски по заема, трябва да се счита за изрично описана за потребителя на разбираем език. При тази оценка трябва да се вземат под внимание точната формулировка на съответните договорни клаузи и всички други релевантни обстоятелства, включително обстоятелствата по букви а) и б) на четвъртия въпрос, зададен от националния съд, както и националното законодателство относно индексирането на цените.

               6.

               Член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО следва да се тълкува в смисъл, че когато национален съд счита, че дадена клауза е неравноправна по смисъла на Директива 93/13/ЕИО, този съд трябва да се увери, че тази клауза не е обвързваща за потребителя, при условие че договорът може да се изпълнява и без неравноправната клауза, доколкото съгласно нормите на вътрешното право съществува правна възможност така да се запази договорът.