title: Дело C-626/10 P: Жалба, подадена на 28 декември 2010 г. от Kalliope Agapiou Joséphidès срещу решение на Общия съд (седми състав), постановено на 21 октомври 2010 г. по дело T-439/08, Agapiou Joséphidès/Комисия и EACEA

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/13

         Жалба, подадена на 28 декември 2010 г. от Kalliope Agapiou Joséphidès срещу решение на Общия съд (седми състав), постановено на 21 октомври 2010 г. по дело T-439/08, Agapiou Joséphidès/Комисия и EACEA
   (Дело C-626/10 P)
   2011/C 103/22
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Kalliope Agapiou Joséphidès (представители: C. Joséphidès и H. Joséphidès, avocats)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Изпълнителната агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA)

      Искания на жалбоподателя

               —

               отмяна на решението на Общия съд от 21 октомври 2010 г. по дело T-439/08;

               —

               отмяна на решението на Изпълнителната агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA) от 1 август 2008 г., с което на жалбоподателката се отказва достъп до определени документи по преписка № 07/0122, свързани със създаването на Център за високи постижения „Жан Моне“ към Университета в Кипър;

               —

               отмяна на решението на Комисията C(2007) 3749 от 8 август 2007 г. относно индивидуално решение за предоставянето на субсидии в рамките на Програмата за образование и обучение през целия живот, подпрограма Жан Моне;

               —

               ответниците да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски и в двете съдебни производства

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателката се позовава на няколко правни основания.
   Kalliope Agapiou Joséphidès посочва, че Общия съд е нарушил нейното лично общо право на достъп до документите, които се отнасят до нея, на принципа на прозрачност, съдържащ се в член 1, втора алинея и член 6 ДЕС, на член 255 ЕО и на Хартата на основните права на Европейския съюз (членове 8, 41.2 (б), 42 и 52.6). В този смисъл Общият съд допуснал процесуално нарушение като не взел предвид направеното от жалбоподателката в съдебното заседание позоваване на Хартата на основните права и становището на Омбудсмана на Република Кипър, с дата 3 юни 2009 г. относно отказа на Университета в Кипър да предостави достъп до същите спорни документи като тези, държани от ответниците.
   Жалбоподателката се позовава на допусната от Общия съд грешка при прилагане на правото, доколкото той приел от една страна, че Изпълнителната агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA) е компетентна да разгледа потвърждението на заявлението за достъп до документите и от друга страна, да отхвърли повдигнатото от жалбоподателката възражение за незаконосъобразност на решението на Управителния съвет на EACEA.
   Освен това тя се позовава на нарушаването на няколко разпоредби от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1), които Общият съд тълкувал изключително стеснително и в нарушение на установените от съдебната практика принципи.
   Жалбоподателката се позовава и на правно основание, изведено от нарушаването на принципите на лоялност, за съгласуваност, на добра администрация и за излагане на мотиви.
   Накрая тя твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като не е отменил Решението на Комисията C(2007) 3749 от 8 август 2008 г.

      (1)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-505/11: Решение на Общия съд от 25 юни 2013 г. — Aldi/СХВП — Dialcos (dialdi) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „dialdi“ — По-ранна словна фигуративна марка „ALDI“ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/71

         Решение на Общия съд от 25 юни 2013 г. — Aldi/СХВП — Dialcos (dialdi)
   (Дело T-505/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „dialdi“ - По-ранна словна фигуративна марка „ALDI“ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 225/157
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks и C. Fürsen, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Dialcos SpA (Due Carrare, Италия) (представител: B. Saguatti, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 5 юли 2011 г. (преписка R 1097/2010-2) относно производство по възражение между Aldi GmbH & Co. KG и Dialcos SpA

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 5 юли 2011 г. (преписка R 1097/2010-2).

               2.

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Aldi GmbH & Co. KG.

               3.

               Dialcos SpA понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 355, 3.12.2011 г.


title: Дело C-584/13: Решение на Съда (пети състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Directeur général des finances publiques/Mapfre asistencia compañia internacional de seguros y reaseguros SA и Mapfre warranty SpA/Directeur général des finances publiques (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху оборота — Приложно поле — Освобождаване — Понятие за застрахователни сделки — Понятие за доставка на услуги — Предварително определена сума за гарантиране на повреда на употребявано превозно средство)

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/3

         Решение на Съда (пети състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Directeur général des finances publiques/Mapfre asistencia compañia internacional de seguros y reaseguros SA и Mapfre warranty SpA/Directeur général des finances publiques
   (Дело C-584/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху оборота - Приложно поле - Освобождаване - Понятие за застрахователни сделки - Понятие за доставка на услуги - Предварително определена сума за гарантиране на повреда на употребявано превозно средство))
   (2015/C 311/03)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Directeur général des finances publiques, Mapfre warranty SpA

      Ответници: Mapfre asistencia compañia internacional de seguros y reaseguros SA, Directeur général des finances publiques

      Диспозитив

   Член 13, Б, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 91/680/ЕИО на Съвета от 16 декември 1991 г., трябва да се тълкува в смисъл, че съгласно тази разпоредба доставката на услуги, при която срещу заплащане на предварително определена сума независим от продавача на употребявани превозни средства икономически оператор предоставя гаранция за механичната повреда на някои части на превозното средство, представлява освободена застрахователна сделка. Запитващата юрисдикция следва да провери дали с оглед на обстоятелствата по главното производство разглежданата по него доставка на услуги е такава доставка. Подобна доставка на услуги и продажбата на употребявано превозно средство трябва по принцип да се считат за отделни и самостоятелни доставки, подлежащи на отделно разглеждане по отношение на данъка върху добавената стойност. Запитващата юрисдикция следва да прецени дали с оглед на обстоятелствата по главното производство продажбата на употребявано превозно средство и гаранцията, предоставяна от независим от продавача на това превозно средство икономически оператор за механичната повреда на някои части на превозното средство, са свързани до такава степен, че трябва да се разглеждат като единна сделка, или напротив — като самостоятелни сделки.

      (1)  ОВ C 31, 1.2.2014 г.


title: Дело C-249/06: Решение на Съда (голям състав) от 3 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 307, втора алинея ЕО — Неприемане на подходящите мерки за премахване на несъответствията между двустранните споразумения, сключени с трети страни преди присъединяването на държавата-членка към Европейския съюз, и Договора за ЕО — Споразумения в областта на инвестициите, сключени от Кралство Швеция с Република Аржентина, Република Боливия, Република Кот д'Ивоар, Арабска република Египет, Хонг Конг, Република Индонезия, Китайската народна република, Република Мадагаскар, Малайзия, Ислямска република Пакистан, Република Перу, Република Сенегал, Демократична социалистическа република Шри Ланка, Тунизийска република, Социалистическа република Виетнам, Република Йемен и бившата Социалистическа федеративна република Югославия)

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/2

         Решение на Съда (голям състав) от 3 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция
   (Дело C-249/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Нарушение на член 307, втора алинея ЕО - Неприемане на подходящите мерки за премахване на несъответствията между двустранните споразумения, сключени с трети страни преди присъединяването на държавата-членка към Европейския съюз, и Договора за ЕО - Споразумения в областта на инвестициите, сключени от Кралство Швеция с Република Аржентина, Република Боливия, Република Кот д'Ивоар, Арабска република Египет, Хонг Конг, Република Индонезия, Китайската народна република, Република Мадагаскар, Малайзия, Ислямска република Пакистан, Република Перу, Република Сенегал, Демократична социалистическа република Шри Ланка, Тунизийска република, Социалистическа република Виетнам, Република Йемен и бившата Социалистическа федеративна република Югославия)
   2009/C 102/03
   Език на производството: шведски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Tufvesson, B. Martenczuk и H. Støvlbæk)

      Ответник: Кралство Швеция (представители: A. Falk и K. Wistrand)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Литва (представител: D. Kriaučiūnas), Република Унгария (представители: J. Fazekas, K. Szíjjártó и M. Fehér), Република Финландия (представители: A. Guimaraes-Purokoski и J. Heliskoski)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 307, втора алинея ЕО — Неприемане на подходящите мерки за премахване на несъответствията между двустранните споразумения, сключени с трети страни преди присъединяването на държавата-членка към Европейските общности, и Договора за ЕО — Двустранни споразумения в областта на инвестициите, сключени от Кралство Швеция със Социалистическа република Виетнам и други шестнадесет страни

      Диспозитив

               1)

               Като не е предприело подходящите мерки, за да премахне несъответствията във връзка с разпоредбите в областта на капиталовите трансфери, съдържащи се в споразуменията за инвестиции, сключени с Република Аржентина, Република Боливия, Република Кот д'Ивоар, Арабска република Египет, Хонг Конг, Република Индонезия, Китайската народна република, Република Мадагаскар, Малайзия, Ислямска република Пакистан, Република Перу, Република Сенегал, Демократична социалистическа република Шри Ланка, Тунизийска република, Социалистическа република Виетнам, Република Йемен и бившата Социалистическа федеративна република Югославия, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 307, втора алинея ЕО.

               2)

               Осъжда Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.

               3)

               Република Литва, Република Унгария и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 178, 29.7.2006 г.


title: Дело T-564/08: Решение на Общия съд от 4 март 2010 г. — Monoscoop/СХВП (SUDOKU SAMURAI BINGO) (Марка на Общността — Заявка за регистрация на словна марка на Общността SUDOKU SAMURAI BINGO — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/43

         Решение на Общия съд от 4 март 2010 г. — Monoscoop/СХВП (SUDOKU SAMURAI BINGO)
   (Дело T-564/08) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за регистрация на словна марка на Общността SUDOKU SAMURAI BINGO - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 113/68
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Monoscoop BV (Alkmaar, Нидерландия) (представител: A. Canela Giménez, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: Ó. Mondéjar Ortuño)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 30 септември 2008 г. (преписка R 816/2008-2), относно заявка за регистрация на словния знак SUDOKU SAMURAI BINGO като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Monoscoop BV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г.


title: Дело C-504/09 P: Жалба, подадена на 4 декември 2009 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд на 23 септември 2009 г. по дело T-183/07, Полша/Комисия

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/18

         Жалба, подадена на 4 декември 2009 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд на 23 септември 2009 г. по дело T-183/07, Полша/Комисия
   (Дело C-504/09 P)
   2010/C 51/29
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: E. Kružíková, E. White и K. Herrmann)

      Други страни в производството: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Република Полша, Република Унгария, Република Литва, Словашка република

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Първоинстанционния съд от 23 септември 2009 г., Т-183/07 в неговата цялост,

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В жалбата си жалбоподателят посочва четири правни основания. На първо място, Първоинстанционният съд превишил контролното си правомощие и допуснал процесуални нарушения, което впоследствие се отразило на интересите на Комисията, на второ място, нарушил член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (1), на трето място, изтълкувал погрешно задължението за мотивиране на решенията по член 296 ДФЕС и на четвърто място, допуснал грешка при прилагането на правото, доколкото не е разгледал член 1, параграф 1, член 2, параграф 1 и член 3, параграф 1 отделно от останалите разпоредби от обжалваното решение, в резултат на което е отменил решението в неговата цялост.
   В рамките на първото правно основание жалбоподателят посочва, че Първоинстанционният съд допуснал, в нарушение на член 48, параграф 2 от Процедурния правилник, искане, направено в писмената реплика, според което Комисията превишила правомощията си. Освен това Първоинстанционнен съд е превишил пределите на съдебния си контрол, определяйки кои разпоредби от общностното право съответстват на второ искане на жалбоподателя в производството пред него.
   В рамките на второто правно основание жалбоподателят посочва, че Първоинстанционният съд неправилно е изтълкувал обхвата на правомощието на Комисията по член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО, както и начинът на упражняването му. Това правно основание включа две части.
   В първата част на това правно основание жалбоподателят посочва, че като твърди, че при проверката на съвместимостта на съобщените национални планове за разпределение II (наричани по-нататък НПР II) с критериите от приложение III към Директива 2003/87/ЕО, Комисията нямала правото, нито да използва данните за CO2, които са били проверени и произхождат от един и същ източник (Community Independant Transaction Log) за всички държави членки за един и същи период от време (2005 година), нито да обоснове решението си с прогнозите за развитие на БНП за 2005—2010 г., публикувани през същия период за всички държави членки, Първоинстанционният съд изтълкувал неправилно член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО, нарушавайки принципа на равно третиране.
   Във втората част на това правно основание жалбоподателят посочва, че като отрича правото на Комисията да не си служи при преценката на НПР II с използваните от дадена държава членка данни и да посочи в решението си за отхвърляне на НПР II, прието на основание член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО, горната граница на всички квоти, които дадена държава членка може да разпредели, Първоинстанционният съд е изтълкувал погрешно член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО, нарушавайки целта и предмета ѝ.
   Предварителният контрол на НПР II по член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО имал за цел да позволи постигането на целите ѝ, а именно намаляване на емисиите на парникови газове, подобрявайки отношението цена—ефективност и гарантирайки доброто функциониране на схемата за търговия с квоти. Доколкото правото да се приеме решение за отхвърляне на НПР II е ограничено във времето, следвало да се прецени начинът, по който Комисията упражнява контролните си правомощия по член 9, параграф 3, първо изречение от Директива 2003/87/ЕО, като се държи сметка за целта на всяка контролна процедура, а именно да се гарантира, че единствено НПР II, които съответстват на посочените в приложение III критерии, по-специално тези в т. 1—3, могат да бъдат окончателни и да служат за основа за приемането на решения от всички държави членки относно квотите, които трябва да бъдат разпределени.
   В рамките на третото правно основание жалбоподателят посочва, че твърдейки, че Комисията била длъжна да обясни в рамките на обжалваното решение защо използваните в НПР II на Република Полша данни са „по-малко надеждни“ Първоинстанционният съд не взел предвид всички доводи от съображение 5 от обжалваното решение и във всеки случай е отишъл отвъд задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС.
   В рамките на четвъртото правно основание жалбоподателят посочва, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка, прилагайки условието за самостоятелния характер на разпоредбите на обжалваното решение. В действителност той постановява, че параграфи 2—5 от член 1 и 2, които се отнасят до несъвместимостта на НПР II с критериите от приложение III към директивата, също както първият параграф от посочените членове не могат да бъдат отделени от другите разпоредби на обжалваното решение. Тази погрешна преценка на Първоинстанционния съд го води до отмяна на обжалваното решение в неговата цялост.

      (1)  ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78.


title: Дело T-232/08: Жалба, подадена на 17 юни 2008 г. — Люксембург/Комисия

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/58

         Жалба, подадена на 17 юни 2008 г. — Люксембург/Комисия
   (Дело T-232/08)
   (2008/C 209/104)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Велико херцогство Люксембург (представители: F. Probst; M. Theisen, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение С(2008) 1283 на Комисията на Европейските общности от 8 април 2008 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от Великото херцогство Люксембург в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, доколкото с него за финансовите 2004 г. и 2005 г. се изключват от финансиране от страна на Общността разходи на разплащателните агенции в размер на 949 971,51 EUR поради несъответствието им с правилата на Общността,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят иска отмяна на Решение 2008/321/ЕО на Комисията от 8 април 2008 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, и на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) (1), доколкото с него за периода 2004 г. и 2005 г. се изключват някои направени от Люксембург разходи.
   Що се отнася до планирането на проверките на бенефициерите на място, жалбоподателят поддържа, че Комисията неправилно приема за негово нарушение обстоятелството, че повечето от проверките са извършени по едно и също време на годината, вместо да бъдат разпределени през цялата година, без да вземе предвид оптималния момент за проверка на определени ангажименти.
   Жалбоподателят освен това изтъква, че извършените проверки на място действително се отнасят до всички ангажименти и задължения на бенефициера от началото на срока на неговия ангажимент, обратно на твърдяното от Комисията пред помирителния орган в досъдебната процедура.
   Що се отнася до документирането на извършените проверки на място, според жалбоподателя само фактът, че докладите от проверките не са достатъчно подробни, както твърди Комисията в хода на досъдебната процедура, не означава ipso facto, че проверките не са извършени, и не установява наличието на финансов риск, който може да е причина за прилагане на корекции с твърда ставка.
   Накрая, жалбоподателят изтъква, че неприлагането на санкции при декларирани от бенефициерите завишени данни не може да е основание за корекция с твърда ставка от 5 %, тъй като може с точност да се определи действителният размер на нередовните разходи. Освен това според жалбоподателя делът на нередовните разходи спрямо общата платена от Общността сума е изключително малък.

      (1)  Нотифицирано под номер C(2008) 1283, ОВ L 109, стр. 35.


title: Дело C-247/17: Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 16 май 2017 г. — Oikeusministeriö/Denis Raugevicius

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/30

         Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 16 май 2017 г. — Oikeusministeriö/Denis Raugevicius
   (Дело C-247/17)
   (2017/C 239/37)
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein oikeus (Финландия)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Oikeusministeriö

      Ответник: Denis Raugevicius

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли националните разпоредби относно екстрадицията за престъпление да се преценяват по един и същ начин с оглед на свободата на движение на гражданите на друга държава членка, независимо дали на основание на договор за екстрадиция трета държава е подала молба за екстрадиция с цел изпълнението на присъда за лишаване от свобода или — както в решение Petruhhin (1) — с цел наказателното преследване? Има ли значение дали лицето, чиято екстрадиция се иска, е не само гражданин на Съюза, но и гражданин на държавата, която е подала молбата за екстрадиция?

               2)

               Поставя ли национална правна уредба, според която на екстрадиция с цел изпълнението на присъда извън Съюза не подлежат само собствените граждани, гражданите на друга държава членка в необосновано по-неблагоприятно положение? Трябва ли да се прилагат механизми на правото на Съюза, посредством които легитимна сама по себе си цел може да бъде постигната по по-малко ограничителен начин и когато става въпрос за изпълнението на наказание? Как трябва да се отговори на молба за екстрадиция, ако при прилагане на такива механизми другата държава членка е била уведомена за молбата, но тя не предприема мерки по отношение на своите граждани, например поради пречки от правно естество?

      (1)  Решение от 6 септември 2016 г., C-182/15, ECLI:EU:C:2016:630.


title: Дело T-568/14: Решение на Общия съд от 10 септември 2015 г. — Laverana/СХВП (BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността „BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               26.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 354/34

         Решение на Общия съд от 10 септември 2015 г. — Laverana/СХВП (BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION)
   (Дело T-568/14) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 354/39)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Laverana GmbH & Co.KG (Венигзен, Германия) (представители: J. Wachinger, M. Zöbisch и D. Chatterjee, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 27 май 2014 г. (преписка R 120/2014-4), постановено по заявка за регистрация на фигуративния знак „BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Laverana GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 361, 13.10.2014 г.


title: Дело T-152/11: Жалба, подадена на 11 март 2011 г. — TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft/СХВП — Comercial Jacinto Parera (MAD)

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/24

         Жалба, подадена на 11 март 2011 г. — TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft/СХВП — Comercial Jacinto Parera (MAD)
   (Дело T-152/11)
   2011/C 139/45
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH (Дюселдорф, Германия) (представители: B. Hein и M.-H. Hoffmann, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Comercial Jacinto Parera, SA (Барселона, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 16 декември 2010 г., прието по преписка R 449/2009-2,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, включително тези, направени във връзка с производството пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: фигуративна марка „MAD“ за стоки от клас 25

      Притежател на марката на Общността: Comercial Jacinto Parera, SA

      Страна, която иска отмяна на марката на Общността: жалбоподателят

      Решение на отдела по отмяна: частично отхвърля искането.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 15 и член 51 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1) и правило 22 от Регламент (ЕО) № 2868/95 (2), тъй като апелативният състав не трябвало да заключава въз основа на представените във връзка с използването доказателства, че фигуративната марка „MAD“ реално се използва за „Дрехи“.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, 1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело T-533/14 P: Определение на Общия съд от 25 септември 2015 г. — Коларова/REA (Обжалване — Публична служба — Договорно нает служител — REA — Правомощия на органа, оправомощен да сключва трудови договори — Делегиране на службата „Управление и плащане по индивидуални права“ (PMO) — Жалба, насочена срещу делегиращата институция — Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/29

         Определение на Общия съд от 25 септември 2015 г. — Коларова/REA
   (Дело T-533/14 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Договорно нает служител - REA - Правомощия на органа, оправомощен да сключва трудови договори - Делегиране на службата „Управление и плащане по индивидуални права“ (PMO) - Жалба, насочена срещу делегиращата институция - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба))
   (2015/C 381/31)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Десислава Коларова (Брюксел, Белгия) (представител: F. Frabetti, avocat)

      Друга страна в производството: Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA) (представители: S. Payan-Lagrou, подпомагана от B. Wägenbaur, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 30 април 2014 година, Коларова/REA (F-88/13, СбПС, EU:F:2014:58), с която се иска отмяна на посоченото определение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-жа Десислава Коларова понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Изпълнителната агенция за научни изследвания (REA), направени в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 351, 6.10.2014 г.


title: Дело T-395/14: Жалба, подадена на 28 май 2014 г.  — Best-Lock (Europe)/СХВП -– Lego Juris (Форма на фигура играчка)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/65

         Жалба, подадена на 28 май 2014 г. — Best-Lock (Europe)/СХВП -– Lego Juris (Форма на фигура играчка)
   (Дело T-395/14)
   2014/C 315/109
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Best-Lock (Europe) Ltd (Колн, Обединено кралство) (представител: J. Becker, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Lego Juris A/S (Билунд, Дания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение от 26 март 2014 г. на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) по преписка R 1695/2013-4 и да обяви за недействителна марка на Общността № 50  518 по отношение на клас 28,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Триизмерна марка във формата на фигура играчка за стоки от класове 9, 25 и 28 — марка на Общността № 50  518

      Притежател на марката на Общността: Lego Juris A/S

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателят

      Основание на искането за обявяване на недействителност: Абсолютни основания за обявяване на недействителност и недобросъвестност

      Решение на отдела по отмяна: Отхвърля искането за обявяване на недействителност

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 52 във връзка с член 7, параграф 1, буква д), подточки i) и ii) и член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-535/10: Жалба, подадена на 19 ноември 2010 г. от 4care AG срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 8 септември 2010 г. по дело T-575/08 — 4care AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/23

         Жалба, подадена на 19 ноември 2010 г. от 4care AG срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 8 септември 2010 г. по дело T-575/08 — 4care AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   (Дело C-535/10)
   ()
   2011/C 30/39
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: 4care AG (представител: S. Redeker, Rechtsanwältin)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Laboratorios Diafarm, S.A.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 8 септември 2010 г. по дело T-575/08 и да се отхвърли повдигнатото от встъпилата страна възражение;

               —

               да се осъдят ответникът и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу решение на Общия съд, с което се отхвърля жалбата, с която жалбоподателят иска да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 7 октомври 2008 г. относно отхвърляне на заявката му за регистрация на фигуративния знак „Acumed“. С постановеното решение Общият съд потвърждава решението на апелативния състав, с което се приема, че е налице вероятност от объркване с по-рано регистрираната национална словна марка „AQUAMED ACTIVE“.
   Жалбоподателят посочва, че в обжалваното решение на Общия съд се приемало, че е допуснато нарушение на правото на Съюза по смисъла на член 58 от Статута на Съда. Според жалбоподателя Общият съд преценил неправилно отличителната способност и сходството между конфликтните знаци, както и наличието на вероятност от объркване между тях.
   При извършване на проверката на отличителната способност Общият съд не взел предвид в достатъчна степен описателния характер на възпроизведеното в конфликтната марка понятие „AQUAMED“. Освен това Общият съд тълкувал превратно значението на посочените от жалбоподателя редица по-рано регистрирани други марки. По своята същност означението „AQUAMED ACTIVE“ имало слаб отличителен характер и това се дължало не само на обстоятелството, че използваните в него съставни части били описателни и широко използвани в съответния производствен отрасъл. В допълнение отличителната способност на марката отслабвала в резултат на обстоятелството, че в търговския обмен се използвали други сходни на нея марки. Жалбоподателят изтъква, че ако Общият съд подложил тези елементи на правилна преценка, би стигнал до извода, че конфликтната марка „AQUAMED ACTIVE“при всички обстоятелства притежавала много слаба отличителна способности се ползвала от тясно поле на закрила
   В рамките на проверката за сходството между двата знака Общият съд оставил без разглеждане съществени обстоятелства по делото и по този начин не направил всеобхватна преценка. Общият съд погрешно приел, че съставната част „ACTIVE“ от конфликтната марка следвала напълно да се изключи при сравняването на марките, като следвало да се съпоставят единствено термините „AQUAMED“ и „Acumed“. В това отношение Общият съд погрешно не взел предвид обстоятелството, че в комбинация понятията „AQUAMED“ и „ACTIVE“ образували словосъчетание, поради което било недопустимо напълно да се пренебрегне понятието „ACTIVE“. Според жалбоподателя ако Общият съд съпоставил конфликтната марка „AQUAMED ACTIVE“ в нейната цялост на заявената марка „Acumed“, би установил, че не е налице сходство между тях.
   Дори и ако — погрешно — се приемело, че било необходимо да се сравняват единствено понятията „AQUAMED“ и „Acumed“, при всички положения би се стигнало до извода, че Общият съд е направил неправилна оценка по отношение на наличието на вероятност от объркване. Във връзка с това Общият съд не взел предвид редица предходни съдебни решения, в които при наличието на съпоставими обстоятелства се приема, че е изключена вероятността от объркване. Освен това Общият съд не отчел обстоятелството, че поради тясното поле на закрила на конфликтната марка дори минималните различия между двата знака били в състояние да изключат възможността от объркване. Жалбоподателят посочва, че ако Общият съд отчел това обстоятелство, би стигнал до извода, че поради наличието на визуални, фонетични и концептуални отлики в заявената марка във всички случаи се гарантирала достатъчната ѝ разлика с конфликтната марка.


title: Дело T-528/15: Жалба, подадена на 8 септември 2015 г. — Bimbo/СХВП — Globo (Bimbo)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/48

         Жалба, подадена на 8 септември 2015 г. — Bimbo/СХВП — Globo (Bimbo)
   (Дело T-528/15)
   (2015/C 381/59)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bimbo, SA (Барселона, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Globo SpA Servizi Commerciali (Илази, Италия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „Bimbo“ — заявка за регистрация № 10 028 405

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 7 юли 2015 г. по съединени преписки R 2512/2013-4 и R 2549/2013-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да измени обжалваното решение на основание член 65, параграф 3 от Регламента относно марката на Общността, като отхвърли заявка за марка на Общността № 10 028 405 за клас 28,

               —

               при условията на евентуалност и само в случай на отхвърляне на първото искане — да отмени обжалваното решение и

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски на основание член 134 от Процедурния правилник на Общия съд (предишен член 87, параграф 2).

      Изложени основания

               —

               нарушение на правило 19, параграфи 1, 2 и 3 и на правило 20, параграф 1 от Регламент № 2868/95,

               —

               нарушение на член 64, параграф 1 от Регламент № 207/2009 и свързаната с него съдебна практика,

               —

               нарушение на член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 и

               —

               нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-361/14: Жалба, подадена на 23 юли 2014 г.  — HB и др./Комисия

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/44

         Жалба, подадена на 23 юли 2014 г. — HB и др./Комисия
   (Дело T-361/14)
   2014/C 409/64
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: HB (Линц, Австрия); Hans Joachim Richter (Бремен, Германия); Carmen Arsene (Питещ, Румъния); Robert Coates Smith (Глатън, Обединено кралство); Magdalena Anna Kuropatwinska (Варшава, Полша); Nathalie Louise Klinge (Зюдбрьок, Нидерландия) и Christos Yiapanis (Пафос, Кипър) (представител: C. Kolar, Rechtsanwältin)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 26 март 2014 г., с което е отказана регистрация на планираната гражданска инициатива под надслов „Ethics for Animals and Kids“.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата по същество жалбоподателите твърдят, че с решението, с което e отказана регистрация на планираната гражданска инициатива под надслов „Ethics for Animals and Kids“, Комисията е нарушила своята компетентност и задължението си за закрила, общата забрана за произвол, както и членове 11 и 13 ДФЕС.


title: Дело F-84/10: Жалба, подадена на 23 септември 2010 г. — Chatzidoukakis/Комисия

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/39

         Жалба, подадена на 23 септември 2010 г. — Chatzidoukakis/Комисия
   (Дело F-84/10)
   ()
   2011/C 13/76
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Efstratios Chatzidoukakis (Schrassig, Люксембург) (представител: V. Christianos, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията да намали предоставената на жалбоподателя надбавка за обучение поради това, че неговият син получава финансова помощ от държава членка под формата на стипендия и заем.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени: 1) решението за намаляване на изплащаната на жалбоподателя „надбавка за обучение“, което следва от фиша за заплата за февруари 2010 г., както и въпросният фиш за заплата, доколкото намалява отчасти „надбавката за обучение“; 2) решението на Комисията от 26 февруари 2010 г. относно намаляването на изплащаната на жалбоподателя „надбавка за обучение“ и удържането на сумата от 375 EUR от тази надбавка, която удръжка се съдържа във фиша за заплата за март 2010 г.; 3) фишът за заплата за март 2010 г., в който се намалява изплащаната на жалбоподателя „надбавка за обучение“ и се удържа с обратно действие сумата от 375 EUR; 4) фишовете за заплата за месеците април-август 2010 г., доколкото съдържат частично намаление на „надбавката за обучение“; 5) решението на Комисията от 9 юли 2010 г., с което изрично се отхвърля жалбата;

               —

               Да се възстановят на жалбоподателя всички удържани суми заедно с лихвите;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-506/10: Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht (Германия) на 21 октомври 2010 г. — Rico Graf и Rudolf Engel/Landratsamt Waldshut — Landwirtschaftsamt

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/14

         Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht (Германия) на 21 октомври 2010 г. — Rico Graf и Rudolf Engel/Landratsamt Waldshut — Landwirtschaftsamt
   (Дело C-506/10)
   ()
   2011/C 30/22
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Rico Graf, Rudolf Engel

      Ответник: Landratsamt Waldshut -Landwirtschaftsamt

      Преюдициален въпрос

   В съответствие ли е член 6, параграф 1a от Ausführungsgesetz zum Grundstücksverkehrsgesetz und zum Landpachtverkehrsgesetz (Закон за изпълнение на Закона за сделките със земя и на Закона за аренда в земеделието) на провинция Баден-Вюртемберг в редакцията му към 21 февруари 2006 г (Gesetzblatt, стр. 85) със Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора (1)?

      (1)  ОВ L 114, 2002 г., стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 74, стр. 97 и поправки в ОВ L 353, 31.12.2009 г., стр. 71 и ОВ L 19, 23.1.2010 г., стр. 11.


title: Дело F-24/11: Жалба, подадена на 7 март 2011 г. — Nicolas Katrakasas/Комисия

text:
               21.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/33

         Жалба, подадена на 7 март 2011 г. — Nicolas Katrakasas/Комисия
   (Дело F-24/11)
   2011/C 152/60
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Nicolas Katrakasas (Брюксел, Белгия) (представител: L. Levi, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на спора

   Отмяна на решението на конкурсната комисия да не вписва жалбоподателя в списъка с резерви от конкурс COM/INT/OLAF/09/AD8

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на конкурсната комисия от 11 май 2010 година, с което след преразглеждане се потвърждава решението от 9 март 2010 г. жалбоподателят да не бъде вписан в списъка с резерви в рамките на вътрешния конкурс „COM/INT/OLAF/09/AD8 — Администратори, специализирани в борбата срещу измамите“;

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени решението на Европейската комисия от 25 ноември 2010 г. за отхвърляне на жалбата на жалбоподателя;

               —

               да се отмени списъкът с резерви, доколкото той не включва името на жалбоподателя, както и всички други решения, приети въз основа на този списък;

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-779/14: Определение на Общия съд от 14 септември 2015 г. — Словакия/Комисия (Жалба за отмяна — Собствени ресурси на Съюза — Финансова отговорност на държавите членки — Задължение за плащане на Комисията на сумата, съответстваща на загубата на собствени ресурси — Писмо на Комисията — Необжалваем акт — Недопустимост)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/37

         Определение на Общия съд от 14 септември 2015 г. — Словакия/Комисия
   (Дело T-779/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - Собствени ресурси на Съюза - Финансова отговорност на държавите членки - Задължение за плащане на Комисията на сумата, съответстваща на загубата на собствени ресурси - Писмо на Комисията - Необжалваем акт - Недопустимост))
   (2015/C 381/43)
   Език на производството: словашки

      Страни

      Жалбоподател: Словашка република (представител: B. Ricziová)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Grønfeldt, A. Tokár и M. Wasmeier)

      Предмет

   Искане за отмяна на твърдяното решение на генерална дирекция „Бюджет“ на Комисията, съдържащо се в писмо BUDG/B/03MV D (2014) 3139078 от 24 септември 2014 г., с което последната иска от Словашката република да ѝ предостави брутна сума в размер на 1 4 53  723,12 EUR (от която следва да се приспаднат 25 % като разходи по събирането), съответстваща на загубата на традиционни собствени ресурси, при това най-късно до първия работен ден след деветнадесето число на втория месец, следващ изпращането на това писмо.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване на Федерална република Германия и Румъния.

               3)

               Осъжда Република Словакия да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

               4)

               Република Словакия, Комисията, Федерална република Германия и Румъния понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с молбите за встъпване.

      (1)  ОВ C 89, 16.3.2015 г.


title: Дело T-568/13: Определение на Общия съд от 28 август 2015 г. — Bimbo/СХВП — Kimbo (KIMBO)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/57

         Определение на Общия съд от 28 август 2015 г. — Bimbo/СХВП — Kimbo (KIMBO)
   (Дело T-568/13) (1)

   (2015/C 381/67)
   Език на производството: английски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г.


title: Дело C-351/08: Преюдициално запитване, отправено от Bundessozialgericht (Германия) на 4 август 2008 г. — Christian Grimme/Deutsche Angestellten-Krankenkasse

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/11

         Преюдициално запитване, отправено от Bundessozialgericht (Германия) на 4 август 2008 г. — Christian Grimme/Deutsche Angestellten-Krankenkasse
   (Дело C-351/08)
   (2008/C 272/19)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundessozialgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: Christian Grimme

      Ответник: Deutsche Angestellten-Krankenkasse
   Преюдициалeн въпрос
   Трябва ли разпоредбите на Споразумението между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора (1) и по-конкретно членове 1, 5, 7 и 16 от него, както и членове 12, 17, 18 и 19 от приложение I да се тълкуват в смисъл, че те не допускат член на съвета на директорите на акционерно дружество по швейцарското право, който осъществява дейност в Германия, да има задължение за осигуряване по немската пенсионно-осигурителна схема, въпреки че членове на управителен съвет на акционерно дружество по немското право, които осъществяват дейност в Германия, са освободени от това задължение по немската пенсионно-осигурителна схема?

      (1)  ОВ L 114, 30.4.2002 г., стр. 6.


title: Дело C-168/11: Решение на Съда (втори състав) от 28 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Allemagne) — Manfred Beker, Christa Beker/Finanzamt Heilbronn (Свободно движение на капитали — Данък върху доходите — Доходи от капитали — Спогодба за избягване на двойното данъчно облагане — Дивиденти, разпределени от дружества, установени в държави членки и трети държави — Определяне на максималния праг на приспадане на удържания в чужбина данък от националния данък върху доходите — Неотчитане на личните и свързаните с издръжката за живот разходи — Обосноваване)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/9

         Решение на Съда (втори състав) от 28 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Allemagne) — Manfred Beker, Christa Beker/Finanzamt Heilbronn
   (Дело C-168/11) (1)

   (Свободно движение на капитали - Данък върху доходите - Доходи от капитали - Спогодба за избягване на двойното данъчно облагане - Дивиденти, разпределени от дружества, установени в държави членки и трети държави - Определяне на максималния праг на приспадане на удържания в чужбина данък от националния данък върху доходите - Неотчитане на личните и свързаните с издръжката за живот разходи - Обосноваване)
   2013/C 114/11
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Manfred Beker, Christa Beker

      Ответник: Finanzamt Heilbronn

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 56 ЕО — Национална правна уредба в областта на данъка върху доходите на физическите лица, която позволява да се приспаднат платените в чужбина данъци единствено от частта от националния данък върху доходите, отнасяща се до чуждестранните доходи — Метод за определяне на тази част от националния данък върху доходите, който има за резултат пропорционално разпределяне на особените и извънредни разходи, подлежащи на приспадане и от чуждестранните доходи, и който по този начин води до съответно намаляване на максималния праг на приспадане на платените в чужбина данъци

      Диспозитив

   Член 63 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която в рамките на режим, който цели да ограничи двойното данъчно облагане, в случай на неограничено данъчнозадължени лица, чиито доходи от източник в чужбина са обложени в държавата, от която произхождат тези доходи, с данък, съответстващ на данъка върху доходите, събиран от посочената държава членка, приспадането на платения чуждестранен данък от размера на данъка върху доходите в тази държава членка се извършва чрез умножаване на размера на данъка, дължим върху облагаемите доходи в същата държава членка, включително доходите от източник в чужбина, и съотношението между посочените доходи от източник в чужбина и сумата на доходите, като последната сума не отчита особените и извънредните разходи като разходи във връзка с издръжката за живот или с личното или семейното положение.

      (1)  ОВ C 211, 16.7.2011 г.


title: Дело T-205/05: Определение на Първоинстанционния съд от 26 февруари 2007 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия ( Иск за отмяна — Арбитражна клауза — Програма е-Съдържание — Разваляне на договор — Възстановяване — Недопустимост )

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/41

         Определение на Първоинстанционния съд от 26 февруари 2007 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
   (Дело T-205/05) (1)

   („Иск за отмяна - Арбитражна клауза - Програма „е-Съдържание“ - Разваляне на договор - Възстановяване - Недопустимост“)
   (2007/C 95/84)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis (Атина, Гърция)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: M. Wilderspin и M. Patkova)
   Предмет
   Искане за отмяна, първо, на решението на Комисията от 16 май 2003 г. да развали договор EDC-53007 EEBO/27873, второ, на решението на Комисията от 12 ноември 2004 г. да възстанови на ищеца цената на извършените работи за сума, която не надхвърля 85 971 еуро, и трето, на решението на Комисията от 7 март 2005 г. да издаде на ищеца сметка за задължение в размер на 59 485 еуро.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля като недопустим.

               2)

               Ищецът се осъжда да заплати както собствените си разноски, така и тези на Комисията.

      (1)  ОВ C 193, 6.8.2005 г.


title: Дело C-599/10: Преюдициално запитване, отправено от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словашка република) на 17 декември 2010 г. — SAG ELV Slovensko as, FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe as, TESLA Stropokov as, Autostrade per l'Italia SpA, EFKON AG, Stalexport Autostrady SA/Úrad pre verejné obstarávanie

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/11

         Преюдициално запитване, отправено от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словашка република) на 17 декември 2010 г. — SAG ELV Slovensko as, FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe as, TESLA Stropokov as, Autostrade per l'Italia SpA, EFKON AG, Stalexport Autostrady SA/Úrad pre verejné obstarávanie
   (Дело C-599/10)
   2011/C 72/19
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: SAG ELV Slovensko as, FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe as, TESLA Stropokov as, Autostrade per l'Italia SpA, EFKON AG, Stalexport Autostrady SA

      Ответник: Úrad pre verejné obstarávanie

      Встъпила страна: Národná dialnicná spolocnost, a.s.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Дали е в съответствие с Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (1), в редакцията ѝ, действаща през релевантния период, тълкуването, според което, по смисъла на разпоредбата на член 51 във връзка с член 2 от посочената директива, като се имат предвид принципите на прозрачност и недопускане на дискриминация при възлагането на обществените поръчки, възлагащият орган има задължението да изисква пояснения на офертата, при спазване на субективното процесуално право на частноправния субект да бъде поканен да допълни или поясни сертификатите и документите, представени по смисъла на членове 45—50 от посочената директива, когато противоречие или неяснота на офертата на участника в обществената поръчка може да доведе до неговото изключване от последната?

               2.

               Дали съответства на Директива [2004/18/ЕО], в редакцията ѝ, действаща през релевантния период, тълкуването, според което съгласно разпоредбата на член 51 във връзка с член 2 от посочената директива, по силата на принципите на прозрачност и недопускане на дискриминация при възлагането на обществените поръчки, възлагащият орган няма задължението да изисква пояснения на офертата, когато същият счита за доказано, че изискванията относно предмета на поръчката не са спазени?

               3.

               Дали съответства на член 51 и член 2 от Директива [2004/18/ЕО], в редакцията ѝ, действаща през релевантния период, разпоредба на националното право, според която комисията, съставена за оценка на офертата има само възможността да изисква писмено от оферентите пояснения на офертата? Дали съответства на член 55 от Директива [2004/18/ЕО] начин на действие на възлагащия орган, според който същият не е длъжен да изисква от оферента пояснения на необичайно ниска цена, и дали, предвид формулировката на въпроса, поставен от възлагащия орган на първия и на втория жалбоподател относно необичайно ниската цена, последните са имали възможността да онагледят в достатъчна степен основните параметри, характерни за представената оферта?

      (1)  ОВ L 134, 30.4.2004 г., стр. 114; Специално издание на български език, глава 6, том 8, стр. 116; поправка, OB L 182, 10.7.2008 г., стр. 282.


title: Съединени дела C-446/09 и C-495/09: Решение на Съда (първи състав) от 1 декември 2011 г. (преюдициални запитвания от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Белгия, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Koninklijke Philips Electronics NV/Lucheng Meijing Industrial Company Ltd, Far East Sourcing Ltd, Röhlig Hong Kong Ltd, Röhlig Belgium NV (C-446/09), Nokia Corporation/Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs (C-495/09) (Обща търговска политика — Борба срещу въвеждането в Съюза на фалшифицирани и пиратски стоки — Регламенти (ЕО) № 3295/94 и № 1383/2003 — Митническо складиране и външен транзит на стоки, произхождащи от трети държави и представляващи имитации или копия на стоки, ползващи се със защита в Съюза въз основа на права на интелектуална собственост — Намеса на органите на държавите членки — Условия)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/4

         Решение на Съда (първи състав) от 1 декември 2011 г. (преюдициални запитвания от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Белгия, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Koninklijke Philips Electronics NV/Lucheng Meijing Industrial Company Ltd, Far East Sourcing Ltd, Röhlig Hong Kong Ltd, Röhlig Belgium NV (C-446/09), Nokia Corporation/Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs (C-495/09)
   (Съединени дела C-446/09 и C-495/09) (1)

   (Обща търговска политика - Борба срещу въвеждането в Съюза на фалшифицирани и пиратски стоки - Регламенти (ЕО) № 3295/94 и № 1383/2003 - Митническо складиране и външен транзит на стоки, произхождащи от трети държави и представляващи имитации или копия на стоки, ползващи се със защита в Съюза въз основа на права на интелектуална собственост - Намеса на органите на държавите членки - Условия)
   2012/C 32/07
   Езици на производството: нидерландски и английски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Koninklijke Philips Electronics NV (C-446/09), Nokia Corporation (C-495/09)

      Ответници: Lucheng Meijing Industrial Company Ltd, Far East Sourcing Ltd, Röhlig Hong Kong Ltd, Röhlig Belgium NV (C-446/09), Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs (C-495/09)

      В присъствието на: International Trademark Association

      Предмет

   (C-446/09)
   Преюдициално запитване — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Тълкуване на член 6, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 3295/94 на Съвета от 22 декември 1994 година за определяне на мерките за забрана на пускането в свободно обращение, експорта, реекспорта и поставянето в режим с отложено плащане на фалшифицирани и пиратски стоки (JO L 341, стр. 8) — Пускане в свободно обращение и поставяне в режим с отложено плащане — Приложимо право — Стоки с произход от трета страна — Нарушение на правата на интелектуална собственост на притежателя
   (C-495/09)
   Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на член 2, параграф 1, буква а) от Регламент 1383/2003 на Съвета от 22 юли 2003 година относно намесата на митническите органи по отношение на стоки, за които се подозира, че нарушават някои права върху интелектуалната собственост, както и относно мерките, които следва да се вземат по отношение на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост (ОВ L 196, стр. 7, Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 16, стр. 18) — Понятие „фалшифицирани стоки“ — Стоки, носещи марка на Общността, под режим на транзит от трета държава, където са били произведени, към пазара на друга трета държава — Мобилни телефони „Nokia“

      Диспозитив

   Регламент (ЕО) № 3295/94 на Съвета от 22 декември 1994 година за определяне на мерки относно въвеждането в Общността, експорта и реекспорта от Общността на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост, изменен с Регламент (ЕО) № 241/1999 на Съвета от 25 януари 1999 година и Регламент (ЕО) № 1383/2003 на Съвета от 22 юли 2003 година относно намесата на митническите органи по отношение на стоки, за които се подозира, че нарушават някои права върху интелектуалната собственост, както и относно мерките, които следва да се вземат по отношение на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост, трябва да се тълкуват в смисъл, че:

               —

               стоките, произхождащи от трета държава и представляващи имитация на стока, ползваща се със защита в Европейския съюз въз основа на право върху марка, или копие на стока, ползваща се със защита в Съюза въз основа на авторско или сродно право или промишлен дизайн, не могат да бъдат квалифицирани като „фалшифицирани стоки“ или „пиратски стоки“ по смисъла на посочените регламенти, само поради факта че са въведени на митническата територия на Съюза под режим с отложено плащане,

               —

               тези стоки обаче могат да нарушат посоченото право и следователно да бъдат квалифицирани като „фалшифицирани стоки“ или „пиратски стоки“, когато е доказано, че те са предназначени за пускане за продажба в Европейския съюз, като такова доказателство е представено в частност когато се окаже, че посочените стоки са били предмет на продажба на клиент в Съюза или на предложение за продажба или на реклама, адресирана към потребители в Съюза, или когато от документи или от кореспонденция относно тези стоки е видно, че е предвидено тяхното отклоняване към потребителите в Съюза,

               —

               за да може компетентният да се произнесе по същество орган да разгледа надлежно наличието на такова доказателство и на другите елементи от фактическия състав на нарушението на правото на интелектуална собственост, на което е направено позоваване, сезираният с молба за намеса митнически орган трябва да суспендира освобождаването или да задържи посочените стоки, щом разполага с улики, които позволяват да се подозира, че е налице посоченото нарушение, и

               —

               тези улики могат да включват по-специално факта, че местоназначението на стоките не е декларирано, въпреки че поисканият режим с отложено плащане изисква такова деклариране, липсата на точна или надеждна информация относно идентичността или адреса на производителя или на изпращача на стоките, липсата на сътрудничество с митническите органи или откриването на документи или на кореспонденция относно съответните стоки, които позволяват да се предположи, че може да се извърши отклоняване на последните към потребителите в Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.

      ОВ C 37, 13.2.2010 г.


title: Дело C-340/16: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 16 юни 2016 г. — Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft — KABEG/Mutuelles du Mans Assurances IARD SA (MMA IARD)

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/18

         Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 16 юни 2016 г. — Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft — KABEG/Mutuelles du Mans Assurances IARD SA (MMA IARD)
   (Дело C-340/16)
   (2016/C 305/26)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в ревизионното производство: Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft — KABEG

      Ответник в ревизионното производство: Mutuelles du Mans assurances IARD SA (MMA IARD)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли искът на национален работодател за обезщетение за понесените от него вреди вследствие на продължаващото изплащане на трудовото възнаграждение на негов работник или служител с местоживеене на територията на страната да се разглежда като иск „във връзка със застраховане“ по смисъла на член 8 от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1), когато:

                           a)

                           работникът или служителят е ранен при пътнотранспортно произшествие в държава членка (Италия),

                           б)

                           искът е насочен срещу установен в друга държава членка (Франция) застраховател на гражданска отговорност за превозното средство на причинителя на вредата, и

                           в)

                           работодателят като субект на публичното право притежава правосубектност?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:
               Трябва ли член 9, параграф 1, буква б) във връзка с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 44/2001 да се тълкува в смисъл, че работодателят, който продължава да изплаща трудовото възнаграждение, може в качеството на „увредено лице“ да предяви иск срещу застраховател на гражданска отговорност за превозното средство на причинителя на вредата пред съда по местонахождението на своето седалище, доколкото такъв пряк иск е допустим?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело T-169/08: Жалба, подадена на 13 май 2008 г. — DEI/Комисия

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/24

         Жалба, подадена на 13 май 2008 г. — DEI/Комисия
   (Дело T-169/08)
   (2008/C 183/47)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Dimosia Epichirisi Ilektrismou A. E. (Атина, Гърция) (представител: адв. P. Anestis)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалването решение

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2008) 824 окончателен на Комисията от 5 март 2008 г. относно концесията или запазването в сила на предоставените от Република Гърция на Dimosia Epicheirisi Ilektrismou права за добив на лигнитни въглища.
   Жалбоподателят посочва следните основания за отмяна:
   Жалбоподателят изтъква на първо място, че ответникът допуснал грешка при прилагане на правото, по-специално на член 86, параграф 1 EО във връзка с член 82 ЕО, и следователно явна грешка при преценката.
   По-специално, според жалбоподателя ответникът допуснал грешка, на първо място, при определяне на релевантните пазари; на второ място, при прилагане на теорията за разширяване на господстващо положение, като не взел предвид факта, че и по отношение не публичните предприятия разширяването трябвало да се основава на държавни мерки, с които се предоставят изключителни и особени права; на трето място, тъй като гръцката правна уредба, на основание на която жалбоподателят придобил права за добив на лигнитни въглища, не водела до положение на неравни шансове в ущърб на конкурентите; на четвърто място с посочената по-горе правна уредба не се запазвало или засилвало господстващото положение на жалбоподателя на пазара на електроенергия, и, на пето място, ответникът допуснал явна грешка при преценката, като не взел предвид последните развития на пазара на електрическа енергия, които обаче били от значение, за да може да се докаже, че не е налице нарушение.
   С второто основание за отмяна жалбоподателят изтъква, че ответникът като приел обжалваното решение, не спазил предвидените в член 253 EО правила относно излагане на мотиви.
   С третото основание за отмяна жалбоподателят твърди, че с обжалваното решение се нарушавали основните принципи на правна сигурност, на защита на оправданите правни очаквания и на закрила на собствеността. Освен това, според жалбоподателят Съдът бил компетентен да реши, в каква степен жалбоподателят превишил неговите права.
   На последно място, с четвъртото основание за отмяна жалбоподателят твърди, че ответникът не спазил принципа на пропорционалност по отношение на мерките за поправяне, предложени в обжалваното решение.


title: Дело C-525/08: Определение на председателя на трети състав на Съда от 15 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof, Германия) — Sylvia Bienek/Condor Flugdienst GmbH

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/34

         Определение на председателя на трети състав на Съда от 15 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof, Германия) — Sylvia Bienek/Condor Flugdienst GmbH
   (Дело C-525/08) (1)

   2010/C 100/49

      Език на производството: немски

   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 55, 7.3.2009 г.


title: Дело C-308/08: Иск, предявен на 10 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/37

         Иск, предявен на 10 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-308/08)
   (2008/C 223/59)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán и D. Recchia)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по Директива 92/43/ЕИО (1) на Съвета от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, съгласно тълкуването и с Решение на Съда от 13 януари 2005 г. по дело C-117/03 и с Решение на Съда от 14 септември 2006 г. по дело C-244/05, както и на задълженията, произтичащи от член 12, параграф 4 от посочената директива, във връзка с проекта за реконструкция на селския път от Villamanrique de la Condesa (Провинция Севиля) до El Rocio (Провинция Уелва).

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията счита, че с изпълнението на проекта за реконструкция на селския път от Villamanrique de la Condesa (Провинция Севиля) до El Rocio (Провинция Уелва) без прилагане на свързаните с това подходящи мерки за защита Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по Директива 92/43/ЕИО, съгласно тълкуването и с Решение на Съда от 13 януари 2005 г. по дело C-117/03 и с Решение на Съда от 14 септември 2006 г. по дело C-244/05, както и на задълженията, произтичащи от член 12, параграф 4 от посочената директива.

      (1)  ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109.


title: Дело C-594/14: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshofs (Германия), постъпило на 22 декември 2014 г. — Simona Kornhaas/Thomas Dithmar като синдик на Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd

text:
               20.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 127/7

         Преюдициално запитване от Bundesgerichtshofs (Германия), постъпило на 22 декември 2014 г. — Simona Kornhaas/Thomas Dithmar като синдик на Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd
   (Дело C-594/14)
   (2015/C 127/11)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Simona Kornhaas

      Ответник: Thomas Dithmar като синдик на Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd

      Преюдициални въпроси

               а)

               Предявеният пред германски съд иск, с който синдикът иска от директора на „private company limited by shares“ по английското или уелското право, по отношение на чието имущество в Германия е открито производство по несъстоятелност съгласно член 3, параграф 1 от Регламента относно производството по несъстоятелност (1), да възстанови сумите, които е платил преди откриване на производството по несъстоятелност, но след настъпване на неплатежоспособността, свързан ли е с германското право в областта на несъстоятелността по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламента относно производството по несъстоятелност?

               б)

               Нарушава ли посоченият иск свободата на установяване по членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143).


title: Дело C-625/13 P: Жалба, подадена на 29 ноември 2013 г. от Villeroy & Boch AG срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 16 септември 2013 г. по дела T-373/10, Т-374/10, Т-382/10 и Т-402/10, Villeroy & Boch AG и др./Европейска комисия

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/10

         Жалба, подадена на 29 ноември 2013 г. от Villeroy & Boch AG срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 16 септември 2013 г. по дела T-373/10, Т-374/10, Т-382/10 и Т-402/10, Villeroy & Boch AG и др./Европейска комисия
   (Дело C-625/13 P)
   2014/C 39/17
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Villeroy & Boch AG (представители: M. Klusmann, Rechtsanwalt, S. Thomas)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Като поддържа исканията си, предявени в хода на първоинстанционното производство, жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени Решение на Общия съд (четвърти състав) от 16 септември 2013 г. по съединени дела T-373/10, T-374/10, T-382/10 и T-402/10 в частта, в която се отхвърля жалбата му и в частта, която се отнася до него,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени частично член 1 от Решение C(2010) 4185 окончателен на ответника от 23 юни 2010 г. в редакцията му след обжалваното съдебно решение в частта, която се отнася до жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност, да намали съответно наложената на жалбоподателя глоба в член 2 от оспорваното решение на ответника от 23 юни 2010 г.,

               —

               отново при условията на евентуалност, да върне делото за ново разглеждане от Общия съд,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С първите шест основания жалбоподателят упреква Общия съд в допускането на грешки при прилагане на правото, свързани с преценката на доказателствата. Така Общият съд приел съответните доказателствени средства във връзка с нарушение, за което се твърди, че е извършено във Франция, за достатъчни за осъждането на жалбоподателя, докато същите доказателствени средства в паралелни производства (1) били преценени по изцяло различен начин. Това нарушавало принципите на допустимото съмнение и на логиката, тъй като една и съща преценка не може да доведе до различен резултат, който е в ущърб на жалбоподателя.
   С второто основание жалбоподателят твърди, че в качеството му на производител на санитарни стоки от керамика Общият съд го упреква в нарушения, извършени в Италия от предприятия, които не са му конкуренти (а именно производители на санитарна арматура), макар да не е участвал в срещите на картела, за който се твърди, че съществува. Освен това жалбоподателят смята, че по този въпрос Общият съд е постановил в паралелни дела (2) относно конкуренти на жалбоподателя, че в случая на предприятия, които не са конкуренти, не е налице противоправно поведение, включително ако са присъствали в извършването на нарушенията на производителите на санитарна арматура. Освен очевидно неравно третиране, което било явно дискриминационно в ущърб на жалбоподателя, обжалваното съдебно решение нарушавало принципите на допустимото съмнение и на логиката. Когато Общият съд смята, че са възможни две различни преценки на едни и същи факти и обстоятелства, що се отнася до санкциите, следва да се приеме по-малко обременителната преценка, а не, както в случая, най-неизгодната.
   С третото основание се изтъква незаконосъобразността на решение с декларативен характер, което се основава на просрочени факти относно сложно нарушение, извършено в Нидерландия, както и непоследователността в твърденията на Общия съд в мотивите във връзка с диспозитива. Диспозитивът бил по-обхватен от фактическите констатации на Общия съд в мотивите към решението, поради което обжалваното съдебно решение било опорочено от сериозна липса на мотиви, защото диспозитивът не се подкрепя от мотивите. Това било нарушение на член 101 ДФЕС и член 81 от Процедурния правилник на Общия съд.
   С четвъртото основание се оспорва по отношение на Белгия несъобразяването на решаващи факти, които самият Общ съд установил в хода на съдебното заседание.
   С петото основание се повдигат възражения във връзка с твърденията за извършено в Германия нарушение. Жалбоподателят твърди, че думите му не са взети предвид или са изопачени, както и че различните твърдения за обмяна на информация, която била недопустима по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС, са несъстоятелни от правна гледна точка.
   С шестото основание се изтъкват грешки при прилагане на правото относно преценката на Общия съд за извършеното в Австрия нарушение.
   Със седмото основание жалбоподателят смята, че фактът, че чрез приспадане му се вменяват нарушения, извършени от юридически самостоятелни предприятия, нарушава принципа, според който няма наказание без вина.
   С осмото основание жалбоподателят упреква Общия съд, че е квалифицирал практики, които не са свързани помежду си, като едно-единствено сложно и продължавано нарушение (single, complex and continuous infringement), при положение че те са независими една от друга, както от правна, така и от фактическа страна, и че такава квалификация не е обоснована дори поради липсата на допълняемост между съвместно разглежданите практики. Във възприетия от Общия съд подход правното понятие за едно-единствено сложно и продължавано нарушение нарушавал принципа за справедлив процес.
   С деветото основание жалбоподателят смята, че тъй като не е участвал пряко в нарушението, не може да бъде солидарно отговорен, понеже били нарушени принципите на законосъобразност и на лична отговорност.
   С десетото основание жалбоподателят смята, че Общият съд е упражнил непълен контрол („light review“) и го упреква, че не е упражнил правилно контролното си правомощие, а следователно и не е осигурил спазването на установения в правото на Съюза принцип на оправданите правни очаквания.
   Накрая, с единадесетото основание жалбоподателят поддържа, че във всички случаи наложената глоба е непропорционална. Предвид факта че някои утежняващи факти са били отменени от Общия съд и че други факти трябва също да се отменят поради неправилно мотивиране от правна гледна точка, не може да се приеме за пропорционална, нито за допустима максималната законна санкция, наложена от Общия съд в размер на 10 % от оборота на концерна. Когато изложените в подкрепа на нарушението факти са невалидни в по-голямата си част, не може да се приеме — предвид очевидната липса на доказателства и на причинна връзка, както и на факта, че практиките не могат да бъдат вменени на жалбоподателя — че в продължение на десет години е извършвано едно-единствено, сложно и продължавано нарушение за три групи продукти в шест различни държави, а само, че са налице конкретни нарушения на регионално равнище, като подобни нарушения в никакъв случай не могат да обосноват обхвата на наложената санкция. Разглежданата в настоящия случай фактическа обстановка далеч не представлява сериозен дори много сериозен случай, което Общият съд е пропуснал да вземе предвид, нарушавайки грубо критериите за преценка, които е трябвало да разтълкува.

      (1)  Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. по съединени дела Keramag Keramische Werke AG и др./Комисия, T-379/10 и T-381/10, все още непубликувано в Сборника.

      (2)  Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. по съединени дела Keramag Keramische Werke AG и др./Комисия, T-379/10 и T-381/10, все още непубликувано в Сборника, както и Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. по дело Wabco Europe и др./Комисия, T-380/10, все още непубликувано в Сборника.


title: Дело C-545/12: Определение на председателя на Съда от 22 май 2013 г. — Европейска комисия/Република Кипър

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/59

         Определение на председателя на Съда от 22 май 2013 г. — Европейска комисия/Република Кипър
   (Дело C-545/12) (1)

   2013/C 225/127
   Език на производството: гръцки
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело C-521/11: Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 12 октомври 2011 г. — Amazon.com International Sales Inc. и др./Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/27

      Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 12 октомври 2011 г. — Amazon.com International Sales Inc. и др./Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH
      (Дело C-521/11)
      (2012/C 25/46)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH, in Liquidation, Amazon Logistik GmbH

         Ответник: Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Налице ли е „справедливо обезщетение“ по смисъла на член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29/ЕО, когато

                              (а)

                              притежателите на права по смисъла на член 2 от Директива 2001/29/ЕО имат право на справедливо възнаграждение, което следва да се предяви единствено чрез организация за колективно управление на авторски права по отношение на лицата, пуснали за първи път в обращение възмездно и с търговска цел на територията на страната информационни носители, годни за възпроизвеждане на произведенията на притежателите на права,

                              (б)

                              това право не зависи от обстоятелството дали пускането на информационните носители в обращение се извършва чрез доставката им на други търговци, на физически или на юридически лица за използването им с търговска цел или на физически лица за лично ползване,

                              (в)

                              като обаче лицето, което въз основа на разрешение от притежателя на съответното право, ползва информационния носител за възпроизвеждане или го реекспортира преди продажбата му на крайния ползвател, има право на възстановяване на платеното възнаграждение от организацията за колективно управление на авторски права?

                  2.

                  При отрицателен отговор на въпроса по точка 1.:

                              2.1.

                              Налице ли е „справедливо обезщетение“ по смисъла на член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29/ЕО, когато посоченото във въпроса по точка 1, буква a) право съществува само при пускане в обращение на информационните носители чрез доставката им на физически лица, които ги използват за възпроизвеждане за лични цели?

                              2.2.

                              При утвърдителен отговор на въпроса по точка 2.1.:
                              Следва ли до доказване на противното да се приема, че пуснатите в обращение чрез доставката им на физически лица информационни носители се използват за възпроизвеждане за лични цели?

                  3.

                  При утвърдителен отговор на въпроса по точка 1. или на въпроса по точка 2.1.:
                  От член 5 на Директива 2001/29/ЕО или от други разпоредби на правото на Съюза следва ли, че правото на изплащане на справедливо обезщетение, което следва да бъде предявено чрез дадена организация за колективно управление на авторски права, не съществува, ако организацията за колективно управление на авторски права е задължена по закон да не изплаща половината от постъпленията [от получените обезщетения] на притежателите на права, а следва да предоставя тези средства на социални или културни институции?

                  4.

                  При утвърдителен отговор на въпроса по точка 1. или на въпроса по точка 2.1.:
                  Допуска ли член 5 на Директива 2001/29/ЕО или друга разпоредба от правото на Съюза съществуването на право на изплащане на справедливо обезщетение, което следва да бъде предявено от дадена организация за колективно управление на авторски права, ако в друга държава членка — макар и най-вероятно в противоречие с правото на Съюза — вече е изплатено справедливо възнаграждение за пускането в обращение на информационните носители?


title: Дело C-508/14: Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 13 ноември 2014 г.  — Český telekomunikační úřad/T-Mobile Czech Republic a.s. и Vodafone Czech Republic a.s.

text:
               16.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/4

         Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 13 ноември 2014 г. — Český telekomunikační úřad/T-Mobile Czech Republic a.s. и Vodafone Czech Republic a.s.
   (Дело C-508/14)
   (2015/C 056/05)
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Český telekomunikační úřad

      Ответници: T-Mobile Czech Republic a.s., Vodafone Czech Republic a.s.

      Други страни в производството: O2 Czech Republic a.s. (известно като Telefónica Czech Republic, a.s. до 20 юни 2014 г.), UPC Česká republika, s.r.o.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли членове 12 и 13 oт Директива 2002/22/EО на Европейския парламент и на Съвета (1) от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (наричана по-нататък „директивата“) да се тълкуват в смисъл, че уреденото в тях понятие „нетна себестойност“ за предоставяне на тази услуга изключва „разумната печалба“ на доставчика от сумата на установената нетна себестойност на тази услуга?

               2)

               Ако отговорът на въпрос 1 е положителен, имат ли тези разпоредби от директивата (членове 12 и 13) директен ефект?

               3)

               Ако членове 12 и 13 oт директивата имат директен ефект, може ли да се извърши позоваване на този ефект срещу търговско дружество, в което държава членка държи (контролира) 51 % oт акциите — в случая O2 Czech Republic, a.s. („държавно образувание“ ли е), или не?

               4)

               Ако отговорите на въпроси 1 — 3 са положителни, може ли директивата да се прилага също и спрямо отношения, които са възникнали в периода преди присъединяването на Чешката република към Европейския съюз (от 1 януари до 30 април 2004 г.)?

      (1)  OB L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213


title: Дело T-270/09: Решение на Общия съд от 30 септември 2010 г. — PVS/СХВП — MeDiTA Medizinische Kurierdienst (medidata) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността medidata — По-ранна национална словна марка MeDiTA — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство между знаците — Сходство между услугите — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/31

         Решение на Общия съд от 30 септември 2010 г. — PVS/СХВП — MeDiTA Medizinische Kurierdienst (medidata)
   (Дело T-270/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността medidata - По-ранна национална словна марка MeDiTA - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство между знаците - Сходство между услугите - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 317/56
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH (Mülheim an der Ruhr, Германия) (представител: F. Lindberg, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: MeDiTA Medizinische Kurierdienst- und Handelsgesellschaft mbH (Дюселдорф, Германия) (представител: T. Schulte-Beckhausen, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 14 май 2009 г. (преписка R 1724/2007-4) относно производство по възражение между MeDiTA Medizinische Kurierdienst- und Handelsgesellschaft mbH и PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 220, 12.9.2009 г.


title: Дело C-228/10: Определение на председателя на Съда от 11 януари 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Union of European Football Associations (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd/Euroview Sport Ltd

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/25

         Определение на председателя на Съда от 11 януари 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Union of European Football Associations (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd/Euroview Sport Ltd
   (Дело C-228/10) (1)

   2012/C 73/43
   Език на производството: английски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 209, 31.7.2010 г.


title: Дело C-473/15: Преюдициално запитване от Bezirksgericht Linz (Австрия), постъпило на 7 септември 2015 г. — Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR/Eugen Adelsmayr

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/15

         Преюдициално запитване от Bezirksgericht Linz (Австрия), постъпило на 7 септември 2015 г. — Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR/Eugen Adelsmayr
   (Дело C-473/15)
   (2015/C 406/16)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bezirksgericht Linz

      Страни в главното производство

      Ищец: Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR

      Ответник: Eugen Adelsmayr

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли установеният в член 18 ДФЕС принцип за недопускане на дискриминация да се тълкува в смисъл, че ако дадена държава членка е предвидила в правния си ред разпоредба като член 16, параграф 2 от Deutsches Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland (Германски Основен закон за Федерална република Германия), с която се установява забрана за екстрадицията на граждани на тази държава членка към трети страни, същата разпоредба следва да се прилага и по отношение на пребиваващите в съответната държава членка граждани на други държави членки?

               2)

               Следва ли член 19, параграф 2, както и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че дадена държава—членка на Европейския съюз, следва да отхвърли адресираното до нея от трета страна искане за екстрадиция на пребиваващ на територията на съответната държава членка гражданин на Съюза, доколкото наказателното дело в основата на искането за есктрадиция, заедно с постановената в третата страна неприсъствена присъда, са несъвместими с минималните международноправни стандарти и с [не]отменимите принципи на обществения ред на Съюза („ordre public“), както и с принципа за справедлив съдебен процес?

               3)

               Следва ли в крайна сметка, че принципът за „ne bis in idem“, установен в член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз и съответно закрилян в практиката на Съда, трябва да се тълкува в смисъл, че в хипотезата на първоначално осъждане в трета страна и последвало спиране на производството поради липса на действителни основания за по-нататъшно преследване в дадена държава—членка на Европейския съюз, е налице пречка за по-нататъшното по-нататъшното продължаване на преследването от третата страна?

               4)

               При утвърдителен отговор на трите въпроса по точки 1 — 3 по-горе, следва ли, че по-специално член 6 от Хартата на основните права на Европейския съюз („Право на свобода и сигурност“) трябва да се тълкува в смисъл, че в хипотезата на искане за екстрадиция от трета страна съответният гражданин на Съюза не може също и да бъде задържан с цел екстрадиция?


title: Дело T-555/14: Определение на Общия съд от 23 септември 2015 г. — Естония/Комисия (Риболов — Инвестиции в полза на риболовни кораби, направени от Естония — Решение за спиране на междинните плащания — Оттегляне на решението — Липса на основание за произнасяне по същество)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/29

         Определение на Общия съд от 23 септември 2015 г. — Естония/Комисия
   (Дело T-555/14) (1)

   ((Риболов - Инвестиции в полза на риболовни кораби, направени от Естония - Решение за спиране на междинните плащания - Оттегляне на решението - Липса на основание за произнасяне по същество))
   (2015/C 381/32)
   Език на производството: естонски

      Страни

      Жалбоподател: Република Естония (представители: N. Grünberg и K. Kraavi-Käerdi)

      Ответник: Европейска комисия (представители: E. Randvere и K. Walkerová)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2014) 3271 окончателен на Комисията от 14 май 2014 г. относно спиране на междинните плащания за Естония от Европейския фонд за рибарство в рамките на оперативната програма за финансиране за периода 2007 — 2013 г.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 372, 20.10.2014 г.