title: Дело C-539/16: Преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 25 октомври 2016 г. — Richard Rodriguez Serin/HOP!-Regional

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/18

         Преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 25 октомври 2016 г. — Richard Rodriguez Serin/HOP!-Regional
   (Дело C-539/16)
   (2017/C 030/21)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Frankfurt am Main

      Страни в главното производство

      Ищец: Richard Rodriguez Serin

      Ответник: HOP!-Regional

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 5, точка 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че понятието „дела, свързани с договор“ обхваща и правото на обезщетение по член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 29[5]/91 (2), когато то е предявено срещу опериращ въздушен превозвач, с който засегнатият пътник не е сключвал договор за превоз?

               2)

               В случай че се прилага член 5, точка 1 от Регламент № 44/2001:
               Когато въздушният превоз на пътници се извършва с два полета без значителен престой на летището за смяната на полета, следва ли крайната дестинация на пътника да се счита за място на изпълнение съгласно член 5, точка 1, буква б), второ тире от Регламент (ЕС) № 44/2001 и в случаите, в които предявеният иск за обезщетение по член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 се основава на инцидент, възникнал в първата отсечка от маршрута, и е заведен срещу опериращия първия полет въздушен превозвач, който обаче не е страна по договора за превоз?

      (1)  ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.

      (2)  ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело C-424/16: Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство), постъпило на 1 август 2016 г. — Secretary of State for the Home Department/Franco Vomero

text:
               26.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 350/19

         Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство), постъпило на 1 август 2016 г. — Secretary of State for the Home Department/Franco Vomero
   (Дело C-424/16)
   (2016/C 350/24)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court of the United Kingdom

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Secretary of State for the Home Department

      Ответник: Franco Vomero

      Преюдициални въпроси

               1)

               За да се ползва високото ниво на защита по член 28, параграф 3, буква а) (1) трябва ли да е налице право на постоянно пребиваване по смисъла на член 16 и член 28, параграф 2?
               При отрицателен отговор на този въпрос се поставят също и следните преюдициални въпроси:

               2)

               Трябва ли пребиваването през посочените в член 28, параграф 3, буква а) последни десет години да се разбира в смисъл на:

                           а)

                           обикновен календарен срок, изчисляван обратно, считано от съответната дата (в настоящия случай от решението за експулсиране), включващ всички периоди на отсъствие или лишаване от свобода,

                           б)

                           срок с евентуални прекъсвания, изчисляван обратно, считано от съответната дата, като се прибавят всички периоди, в които съответното лице не е отсъствало или не е било лишено от свобода, за да се достигне, по възможност, до общо предишно пребиваване от десет години?

               3)

               Как точно се съотнасят критерият за десетгодишно пребиваване, предвиден в член 28, параграф 3, буква а), и общата преценка на връзката на интегриране?

      (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело T-196/06: Решение на Общия съд от 16 юни 2011 г. — Edison/Комисия (Конкуренция — Картели — Водороден пероксид и натриев перборат — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Вменяване на отговорността за неправомерното поведение — Задължение за мотивиране)

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/22

         Решение на Общия съд от 16 юни 2011 г. — Edison/Комисия
   (Дело T-196/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Водороден пероксид и натриев перборат - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Вменяване на отговорността за неправомерното поведение - Задължение за мотивиране)
   2011/C 226/43
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Edison SpA (Милано, Италия) (представители: M. Siragusa, R. Casati, M. Beretta, P. Merlino и E. Bruti Liberati, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално V. Di Bucci и F. Amato, впоследствие V. Di Bucci и V. Bottka)

      Предмет

   Основно искане за частична отмяна на Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат) в частта му, отнасяща се до жалбоподателя, и при условията на евентуалност искане за намаляване на размера на глобата.

      Диспозитив.

               1.

               Отменя Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат) в частта му, отнасяща се до Edison SpA.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело T-385/13 P: Определение на Общия съд от 19 декември 2013 г. — Luigi Marcuccio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство като явно недопустима — Липса на идентичност между жалбата, подадена по факс, и представения впоследствие оригинал — Просрочие при подаване на оригинала на жалбата — Просрочие на жалбата — Явно неоснователна жалба)

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/37

         Определение на Общия съд от 19 декември 2013 г. — Luigi Marcuccio/Комисия
   (Дело T-385/13 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство като явно недопустима - Липса на идентичност между жалбата, подадена по факс, и представения впоследствие оригинал - Просрочие при подаване на оригинала на жалбата - Просрочие на жалбата - Явно неоснователна жалба)
   2014/C 52/70
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Триказе, Италия) (представител: G. Cipressa, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Gattinara, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 14 май 2013 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-4/12, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяна на посоченото определение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Luigi Marcuccio понася направените от него, както и от Европейската комисия съдебни разноски в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 284, 28.9.2013 г.


title: Дело T-131/14 P: Решение на Общия съд от 13 октомври 2015 г. — Teughels/Комисия (Обжалване — Насрещна жалба — Публична служба — Длъжностни лица — Пенсии — Прехвърляне на придобити по национален пенсионен режим пенсионни права — Предложения за признаване на години осигурителен стаж за пенсия — Акт, който не е увреждащ — Недопустимост на жалбата в първоинстанционното производство — Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника)

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/45

         Решение на Общия съд от 13 октомври 2015 г. — Teughels/Комисия
   (Дело T-131/14 P) (1)

   ((Обжалване - Насрещна жалба - Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Прехвърляне на придобити по национален пенсионен режим пенсионни права - Предложения за признаване на години осигурителен стаж за пенсия - Акт, който не е увреждащ - Недопустимост на жалбата в първоинстанционното производство - Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника))
   (2015/C 398/56)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Catherine Teughels (Eppegem, Белгия) (представители: L. Vogel и B. Braun, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara)

      Предмет

   Жалба срещу решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (пленум) от 11 декември 2013 г., Teughels/Комисия (F–117/11, Сб. FP, EU:F:2013:196), с която се иска отмяна на това решение

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (пленум) от 11 декември 2013 г., Teughels/Комисия (F–117/11).

               2)

               Отхвърля жалбата на г-жа Catherine Teughels, подадена до Съда на публичната служба по дело F-117/11.

               3)

               Г-жа Teughels понася собствените си разноски във връзка с производството пред настоящата инстанция и направените от Комисията разноски във връзка с жалбата. Комисията понася собствените си разноски си във връзка с насрещната жалба.

               4)

               Г-жа Teughels, както и Комисията понасят собствените си разноски във връзка с производството пред първата инстанция.

      (1)  ОВ C 159, 26.5.2014 г.


title: Дело T-221/15: Решение на Общия съд от 7 юли 2017 г. — Arbuzov/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на средства — Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси — Оставяне на името на жалбоподателя в списъка — Принцип на добра администрация — Право на защита — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката — Право на собственост)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/33

         Решение на Общия съд от 7 юли 2017 г. — Arbuzov/Съвет
   (Дело T-221/15) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на средства - Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси - Оставяне на името на жалбоподателя в списъка - Принцип на добра администрация - Право на защита - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката - Право на собственост))
   (2017/C 277/48)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Sergej Arbuzov (Киев, Украйна) (представители: M. Machytková и V. Fišar, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и A. Westerhof Löfflerová)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 62, 2015 г., стр. 25), на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 62, 2015 г., стр. 1), на Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2016 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 60, 2016 г., стр. 76), и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 60, 2016 г., стр. 1), доколкото тези актове се отнасят до жалбоподателя

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Sergej Arbuzov да понесе направените от него съдебни разноски и тези на Съвета на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 279, 24.8.2015 г.


title: Дело T-393/10: Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — Westfälische Drahtindustrie и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на стомана за предварително напрягане — Определяне на цени, подялба на пазара и обмен на чувствителна търговска информация — Комплексно нарушение — Едно-единствено продължено нарушение — Разграничаване — Тежест на нарушението — Смекчаващи обстоятелства — Равно третиране — Принцип на индивидуализиране на наказанията и санкциите — Преценка на способността за плащане — Известие на Комисията относно сътрудничеството от 2002 г. — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Пълен съдебен контрол)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/34

         Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — Westfälische Drahtindustrie и др./Комисия
   (Дело T-393/10) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на стомана за предварително напрягане - Определяне на цени, подялба на пазара и обмен на чувствителна търговска информация - Комплексно нарушение - Едно-единствено продължено нарушение - Разграничаване - Тежест на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Равно третиране - Принцип на индивидуализиране на наказанията и санкциите - Преценка на способността за плащане - Известие на Комисията относно сътрудничеството от 2002 г. - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Пълен съдебен контрол))
   (2015/C 302/43)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Хам, Германия), Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Хам) и Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Изерлон, Германия) (представители: първоначално C. Stadler и N. Tkatchenko, впоследствие C. Stadler и S. Budde, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: V. Bottka, R. Sauer и C. Hödlmayr, подпомагани от M. Buntscheck, адвокат)

      Предмет

   Искане за отмяна и изменение на Решение C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38344 — Стомана за предварително напрягане), изменено с Решение C(2010) 6676 окончателен на Комисията от 30 септември 2010 г. и с Решение C(2011) 2269 окончателен на Комисията от 4 април 2011 г., както и искане за отмяна на писмото на генералния директор на генерална дирекция „Конкуренция“ на Комисията от 14 февруари 2011 г.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба в частта относно намаляването на глобата, предоставено на Westfälische Drahtindustrie GmbH и на Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG в Решение C (2010) 6676 окончателен на Комисията от 30 септември 2010 г.

               2)

               Отменя член 2, точка 8 от Решение C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38344 — Стомана за предварително напрягане), изменено с Решение C(2010) 6676 окончателен на Комисията от 30 септември 2010 г. и с Решение C(2011) 2269 окончателен на Комисията от 4 април 2011 г.

               3)

               Отменя писмото на генералния директор на генерална дирекция „Конкуренция“ на Комисията от 14 февруари 2011 г.

               4)

               Осъжда солидарно Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. и Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. да заплатят глоба в размер на 1 5 4 85  000 EUR.

               5)

               Осъжда солидарно Westfälische Drahtindustrie и Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. да заплатят глоба в размер на 2 3 3 70  000 EUR.

               6)

               Осъжда Westfälische Drahtindustrie да заплати глоба в размер на 7 6 95  000 EUR.

               7)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               8)

               Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. и Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. понасят половината от направените от тях съдебни разноски, включително тези по обезпечителното производство. Комисията понася направените от нея съдебни разноски и половината от съдебните разноски на Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. и Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co., включително тези по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Решение на Съда от 9 май 2014 година по дело E-23/13 — Гръцка комисия по капиталовите пазари (Директива 2003/6/ЕО — допустимост — съдебна или административна функция — искане за информация — изискване по националното право за излагане на фактите, пораждащи съмнението)

text:
               12.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/15

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 9 май 2014 година
   по дело E-23/13
   Гръцка комисия по капиталовите пазари
   (Директива 2003/6/ЕО — допустимост — съдебна или административна функция — искане за информация — изискване по националното право за излагане на фактите, пораждащи съмнението)
   (2015/C 49/08)
   По дело E-23/13 Гръцка комисия по капиталовите пазари – ИСКАНЕ, отправено до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд от Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (Административния съд на Княжество Лихтенщайн), относно тълкуването на член 16 от Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) – Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 9 май 2014 г. решение, чийто диспозитив гласи:
   Изискване, съгласно което органът, отправящ искане за информация по член 16 от Директива 2003/6/ЕО, е длъжен да посочи фактите, пораждащи съмнението, не е съвместимо с Директива 2003/6/ЕО.


title: Дело C-138/14 P: Жалба, подадена на 21 март 2014 г. от Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 22 януари 2014 г. по дело T-468/12, Faktor B. i W. Gęsina/Комисия

text:
               22.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/11

         Жалба, подадена на 21 март 2014 г. от Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 22 януари 2014 г. по дело T-468/12, Faktor B. i W. Gęsina/Комисия
   (Дело C-138/14 P)
   (2014/C 462/18)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech (представител: H. Mackiewicz, adwokat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия
   С определение от 30 септември 2014 г. Съдът (осми състав) отхвърля жалбата и постановява Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina i Gęsina Wojciech да понесе направените от нея съдебни разноски.


title: Дело C-426/08: Определение на председателя на Съда от 2 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/30

         Определение на председателя на Съда от 2 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър
   (Дело C-426/08) (1)

   2009/C 205/52

      Език на производството: гръцки

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 285, 8.11.2008 г.


title: Дело T-441/13: Жалба, подадена на 20 август 2013 г. — Makhlouf/Съвет

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/39

         Жалба, подадена на 20 август 2013 г. — Makhlouf/Съвет
   (Дело T-441/13)
   2013/C 325/64
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Eyad Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представители: адв. C. Rygaert и адв. G. Karouni)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 година относно ограничителни мерки срещу Сирия

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски на основание членове 87 и 91 от Процедурния правилник на Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем правни основания, които по същество са идентични с посочените по дело T-383/11, Makhlouf/Съвет (1).

      (1)  ОВ 2011 г., C 282, стр. 30.


title: Дело C-68/08: Определение на председателя на Съда от 16 октомври 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Република Естония

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/18

         Определение на председателя на Съда от 16 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Естония
   (Дело C-68/08) (1)

   (2009/C 6/34)

      Език на производството: естонски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 92, 12.4.2008 г.


title: Дело C-567/15: Преюдициално запитване от Vilniaus apygardos teismas (Литва), постъпило на 2 ноември 2015 г. — LitSpecMet UAB/Vilniaus lokomotyvų remonto depas UAB

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/12

         Преюдициално запитване от Vilniaus apygardos teismas (Литва), постъпило на 2 ноември 2015 г. — LitSpecMet UAB/Vilniaus lokomotyvų remonto depas UAB
   (Дело C-567/15)
   (2016/C 027/15)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Vilniaus apygardos teismas

      Страни в главното производство

      Ищец: LitSpecMet UAB

      Ответник: Vilniaus lokomotyvų remonto depas UAB

      Встъпила страна: Plienmetas UAB

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли член 1, параграф 9 от Директива 2004/18/EО (1) да се тълкува в смисъл, че дружество:

               —

               което е учредено от възлагащ орган, осъществяващ дейност в областта на железопътния транспорт, а именно: управление на обществена железопътна инфраструктура, пътнически и товарни превози,

               —

               което самостоятелно осъществява стопанска дейност, определя стопанска стратегия, приема решения относно условията за дейността на дружеството (продуктов пазар, потребителски сегмент и т.н.), участва на конкурентен пазар в рамките на целия Европейски съюз и извън пазара на ЕС, като предоставя услуги за производство и ремонт на подвижен състав, и участва в процедури за възлагане на обществени поръчки, свързани с тази дейност, с цел получаване на поръчки от трети лица (различни от дружеството майка),

               —

               което предоставя услуги за ремонт на подвижен състав на своя учредител въз основа на вътрешни сделки, като стойността на тези услуги представлява 90 % от цялата дейност на дружеството,

               —

               чиито услуги, предоставени на неговия учредител, имат за цел да обезпечат дейността на учредителя в областта на пътническите и товарни превози,
               не трябва да се счита за възлагащ орган?

         Ако Съдът на Европейския съюз приеме, че при горепосочените обстоятелства дружеството следва да се счита за възлагащ орган, трябва ли член 1, параграф 9 от Директива 2004/18/ЕО да се тълкува в смисъл, че дружеството престава да се счита за възлагащ орган, когато стойността на услугите за ремонт на подвижен състав, предоставени въз основа на вътрешни сделки на възлагащия орган, учредител на дружеството, намалее и представлява по-малко от 90 % или не е основна част от общия финансов оборот от дейността на дружеството?

      (1)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправки в ОВ L 182, 2008 г., стр. 282 и ОВ L 18, 2012 г., стр. 7).


title: Дело T-288/14 R: Определение на председателя на Общия съд от 4 септември 2014 г. — Energiewerke Nord/Комисия (Обезпечително производство — Държавни помощи — Национална подкрепа на производството на електроенергия от възобновяеми източници — Решение на Комисията за започване на официална процедура по разследване в областта на държавните помощи — Молба за спиране на изпълнението — Fumus boni juris)

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/24

         Определение на председателя на Общия съд от 4 септември 2014 г. — Energiewerke Nord/Комисия
   (Дело T-288/14 R)
   ((Обезпечително производство - Държавни помощи - Национална подкрепа на производството на електроенергия от възобновяеми източници - Решение на Комисията за започване на официална процедура по разследване в областта на държавните помощи - Молба за спиране на изпълнението - Fumus boni juris))
   (2014/C 431/42)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Energiewerke Nord GmbH (Рубенов, Германия) (представители: T. Volz и B. Wißmann, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer)

      Предмет

   Искане за спиране на изпълнението на решението, с което Комисията започва официална процедура по разследване в областта на държавните помощи във връзка с германския закон за електроенергията от възобновяеми източници

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-6/15: Решение на Общия съд от 25 май 2016 г. — Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean ibiza) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ocean ibiza“ — По-ранни национални фигуративни марки „OC ocean club“ и „OC ocean club Ibiza“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/31

         Решение на Общия съд от 25 май 2016 г. — Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean ibiza)
   (Дело T-6/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ocean ibiza“ - По-ранни национални фигуративни марки „OC ocean club“ и „OC ocean club Ibiza“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 243/32)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Ice Mountain Ibiza, SL (Сан Антонио, Испания) (представители: J. L. Gracia Albero, F. Miazzetto и E. Cebollero González, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto Banús, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 8 октомври 2014 г. (преписка R 2207/2013-1) относно производство по възражение между Marbella Atlantic Ocean Club и Ice Mountain Ibiza.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Ice Mountain Ibiza, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 73, 2.3.2015 г.


title: Дело F-41/15: Определение на Съда на публичната служба от 8 октомври 2015 г. — FK/CEPOL

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/65

         Определение на Съда на публичната служба от 8 октомври 2015 г. — FK/CEPOL
   (Дело F-41/15) (1)

   (2015/C 381/91)
   Език на производството: английски
   Председателят на трети (3-и) състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 178, 1.6.2015 г., стр. 28.


title: Дело C-40/11: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия) на 28 януари 2011 г. — Yoshikazu Iida/Stadt Ulm

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/4

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия) на 28 януари 2011 г. — Yoshikazu Iida/Stadt Ulm
   (Дело C-40/11)
   2011/C 145/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Yoshikazu Iida

      Ответник: Stadt Ulm

      Преюдициални въпроси

   A.   По членове 2, 3 и 7 от Директива 2004/38/ЕО относно правото на граждани на Съюза
       (1):

               1.

               В светлината по-специално на членове 7 и 24 от Хартата на основните права на Европейския съюз (Хартата), както и на член 8 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ) и съгласно разширителното тълкуване на член 2, точка 2, буква г) от Директива 2004/38/ЕО може ли под „член на семейството“ да се разбира родителят на дете, което в качеството си на гражданин на Европейския съюз се ползва от свобода на движение, когато посоченият родител, гражданин на трета страна и носител на родителски права, не е на издръжка на това дете?

               2.

               При утвърдителен отговор: В светлината по-специално на членове 7 и 24 от Хартата, както и на член 8 ЕКПЧ и съгласно разширителното тълкуване на член 3, параграф 1 от Директива 2004/38/ЕО прилага ли се посочената директива за този родител и в случай че той нито придружава, нито се присъединява към детето си, което вече е установено в друга държава членка, а продължава да пребивава в държавата членка по произхода на детето?

               3.

               При утвърдителен отговор: В светлината по-специално на членове 7 и 24 от Хартата, както и на член 8 ЕКПЧ, произтича ли за този родител право на пребиваване от повече от три месеца в държавата членка по произхода на детето по силата на разширително тълкуване на член 7, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО, при всички положения докато той продължава да разполага с родителски права и докато ги упражнява реално?

         Б.   По член 6, параграф 1 ДЕС във връзка с Хартата на основните права:

               1.a)

               Приложима ли е Хартата съгласно член 51, параграф 1, изречение 1, втора част от нея, когато предметът на спора се обуславя от национален закон (или от част от закон), чрез който — но не единствено — биват транспонирани европейски директиви?

               1.б)

               При отрицателен отговор: Приложима ли е Хартата съгласно член 51, параграф 1, изречение 1, втора част от нея, поради факта, че жалбоподателят би могъл евентуално да се позове на право на пребиваване съгласно правото на Европейския съюз и че следователно в съответствие с член 5, параграф 2, изр. 1 от Закона за универсалната свобода на движение на гражданите на Съюза (Freizügigkeitsgesetz/EU) той може да поиска да му бъде издадена карта за пребиваване на член на семейството на гражданин на Съюза, която има своето правно основание в член 10, параграф 1, изречение 1 от Директива 2004/38/ЕО относно правото на граждани на Съюза?

               1.в)

               При отрицателен отговор: Приложима ли е Хартата съгласно член 51, параграф 1, изречение 1, втора част от нея, вземайки предвид и съдебната практика по дело ERT (Решение на Съда от 18 юни 1991 г. по дело C-260/89, точки 41—45), когато държава членка ограничава правото на пребиваване на бащата на непълнолетен гражданин на Съюза, който през по-голямата част от времето пребивава с майка си в друга държава членка на Съюза поради нейната професионална заетост, при положение, че бащата, гражданин на трета страна, е също носител на родителски права?

               2.a)

               В случай че Хартата е приложима: Възможно ли е да се изведе пряко от член 24, параграф 3 от Хартата право на пребиваване в съответствие с правото на Съюза за бащата, гражданин на трета страна, при всички положения, когато той е носител на родителските права и когато той ги упражнява реално по отношение на детето си, дори когато детето пребивава през по-голямата част от времето в друга държава членка на Европейския съюз?

               2.б)

               При отрицателен отговор: Произтича ли от правото на свободно движение, от което се ползва дете в качеството му на гражданин на Съюза съгласно член 45, параграф 1 от Хартата, според случая, във връзка с член 24, параграф 3 от Хартата, право на пребиваване в съответствие с правото на Съюза за бащата, гражданин на трета страна, при всички положения, когато той е носител на родителските права и когато той ги упражнява реално по отношение на детето си, без правото на свободно движение на детето да изгубва по-специално своето практическо действие?

         В.   По член 6, параграф 3 ДЕС във връзка с общите принципи на правото на Съюза:

               1.

               Могат ли „неписаните“ основни права на Европейския съюз, разгърнати в съдебната практика на Съда, считано от приемане на Решението по дело Stauder (дело 29/69, точка 7) до, например, Решението по дело Mangold (дело C-144/04, точка 75) да се прилагат в пълния им обхват, дори когато в конкретния случай Хартата на основните права е неприложима, с други думи съществуват ли основните права, които съгласно член 6, параграф 3 ДЕС имат качеството на общи принципи на Съюза, самостоятелно и независимо едновременно с основните права от Хартата съгласно член 6, параграф 1 ДЕС?

               2.

               При утвърдителен отговор: Може ли с оглед ефективното упражняване на родителските права от общите принципи на правото на Съюза, и по-специално в светлината на зачитането на семейния живот съгласно член 8 ЕКПЧ, да бъде изведено право на пребиваване в съответствие с правото на Съюза за бащата на непълнолетен гражданин на Съюза, който през по-голямата част от времето пребивава с майка си в друга държава членка на Съюза поради нейната професионална заетост, при положение че бащата е гражданин на трета страна?

         Г.   По член 21, параграф 1 ДЕС във връзка с член 8 ЕКПЧ:

   Когато член 6, параграф 1 или параграф 3 ДЕС не позволяват на жалбоподателя придобиването на право на пребиваване в съответствие с правото на Съюза: Може ли с оглед гарантиране на ефективното упражняване на родителските права и като се вземе предвид съдебната практика по Решение по дело Zhu und Chen (Решение на Съда от 19 октомври 2004 г. по дело C-200/02, точки 45—47) от правото на свободно движение на непълнолетен гражданин на Съюза, който през по-голямата част от времето пребивава с майка си в друга държава членка на Съюза поради нейната професионална заетост, да се изведе въз основа на член 21, параграф 1 ДФЕС, евентуално в светлината на член 8 от ЕКПЧ, право на пребиваване в съответствие с правото на Съюза в държавата членка по произхода на детето за бащата, гражданин на трета страна?
   Д.   По член 10 от Директива 2004/38/ЕО относно правото на граждани на Съюза:

   Ако бъде признато право на пребиваване в съответствие с правото на Съюза: Има ли родител — гражданин на трета страна, намиращ се в положението на жалбоподателя — право да му бъде издадена „карта за пребиваване за член на семейството на гражданин на Съюза“ евентуално съгласно член 10, параграф 1, изречение 1 от Директивата?

      (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (Текст от значение за ЕИП) (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело T-373/16: Жалба, подадена на 13 юли 2016 г. — Victaulic Europe/Комисия

text:
               26.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 350/20

         Жалба, подадена на 13 юли 2016 г. — Victaulic Europe/Комисия
   (Дело T-373/16)
   (2016/C 350/26)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Victaulic Europe (Назарет, Белгия) (представител: C. Fairpo, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви искането за отмяна за допустимо ,

               —

               да отмени решение на Комисията от 11 януари 2016 г. относно схема за помощ чрез освобождаване на свръхпечалбата SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), приведена в действие от Кралство Белгия, доколкото това решение неправилно класифицира система за управление на допълнителната печалба като схема за помощ, не определя правилно твърдяната мярка за държавна помощ, неправилно приема, че данъчните постановления при свръхпечалба съставляват несъвместима с член 107 ДФЕС държавна помощ, и неправилно изисква Белгия да възстанови неопределими суми от лицата, на които са издадени данъчните постановления в рамките на система за управление на свръхпечалбата, и

               —

               да осъди Комисията да заплати разноските по тези производства.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото като неправилно е класифицирала система за управление на свръхпечалбата като схема за помощ.

               2.

               С второто основание се твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото като не е взела предвид дали твърдените помощи в действителност са предоставили предимство.

               3.

               С третото основание се твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото като е определила система за управление на свръхпечалбата за селективна.

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че задължението на Белгия да възстанови твърдените предоставени помощи нарушава принципа за правна сигурност.


title: Дело T-272/11: Жалба, подадена на 25 май 2011 г. — Coin/СХВП — Dynamiki Zoi (Fitcoin)

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/26

         Жалба, подадена на 25 май 2011 г. — Coin/СХВП — Dynamiki Zoi (Fitcoin)
   (Дело T-272/11)
   2011/C 226/54
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Coin SpA (Mestre, Италия) (представители: P. Perani и G. Ghisletti, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Dynamiki Zoi AE (Атина, Гърция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               Да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 февруари 2011 г. по преписка № R 1836/2010-2,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение в частта, в която заявлението за регистрация на марка на Общността № 3725298 е уважено за клас 25 и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „Fitcoin“ за стоки и услуги от класове 16, 25, 28, 35, 36 и 41 — Заявление за регистрация на марка на Общността № 3725298

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация № 109827 като марка на Общността на фигуративната марка „coin“ за стоки и услуги от класове 16, 25, 28 и 35; Регистрация № 3308401 като марка на Общността на фигуративната марка „coin“ за стоки и услуги от класове 16, 25, 28 и 35; Регистрация № 3364511 като марка на Общността на фигуративната марка „coinyou“ за стоки и услуги от класове 16, 35 и 36; Регистрация № 160126 като италианска търговска марка на фигуративната марка „coin“ за стоки от клас 25; Регистрация № 253233 като италианска търговска марка на фигуративната марка „coin“ за стоки от класове 16, 25, 28, 35, 36 и 41; Регистрация № 240305 като италианска търговска марка на фигуративната марка „coin“ за стоки и услуги от класове 16, 25, 35, 36 и 41; Регистрация № 169548 като италианска търговска марка на фигуративната марка „coin“ за стоки от класове 16 и 28; Регистрация № 240286 като италианска търговска марка на фигуративната марка „coin“ за стоки от клас 25; Регистрация № R381015 като международна търговска марка на фигуративната марка „coin“ за стоки и услуги от класове 16, 25, 28, 35, 36 и 41; Регистрация № R363492 като международна търговска марка на фигуративната марка „coin“ за стоки и услуги от класове 16, 28, 35, 36 и 41; Регистрация № 260545 като международна търговска марка на фигуративната марка „coin“ за стоки от клас 25; Регистрация № R299708 като международна търговска марка на фигуративната марка „coin“ за стоки и услуги от класове 35, 36 и 41; Регистрация № 299710 като международна търговска марка на фигуративната марка „coin“ за стоки от класове 16 и 28; Регистрация № R363491като международна търговска марка на фигуративната марка „coin“ за стоки от клас 25

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: Частично отменя обжалваното решение, като уважава възражението за стоките от класове 28 и 41 и отхвърля жалбата за останалите стоки и услуги, в резултат на което уважава заявлението за регистрация за стоките от класове 16, 25, 28, 35, 36 и 41.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е разгледал само възможните значения на думата FIT и е установил вероятност от объркване спрямо голяма част от релевантните стоки и услуги въз основа на подобна частична оценка.


title: Дело T-330/08: Жалба, подадена на 12 август 2008 г. — Ligny Pesca di Guaiana Francesco и др./Комисия

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/38

         Жалба, подадена на 12 август 2008 г. — Ligny Pesca di Guaiana Francesco и др./Комисия
   (Дело T-330/08)
   (2008/C 272/78)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподатели: Ligny Pesca di Guaiana Francesco e C. Snc (Trapani, Италия), Macaluso Gaetano (Палермо, Италия), Gallo (Салерно, Италия), Severino Pesca (Салерно, Италия), Gallo Pesca (Салерно, Италия), Fulvia di Pappalardo Luigi Matteo (Cetara, Италия), Federazione Nazionale delle Imprese di Pesca (Рим, Италия) (представители: A. Clarizia, avvocato, P. Ziotti, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се уважат исканията, направени в уводната част на жалбата, и следователно да се отмени регламентът, с който считано от 16 юни 2008 г. се забранява риболовът на червен тон в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море от кораби с мрежи гъргър, предназначени за улов на червен тон и плаващи под флага на Италия (член 1 от регламента), както и забраната за операторите на Общността на разтоварването на суша, поставянето в садки за угояване или отглеждане и трансбордирането във водите или пристанищата на Общността на червен тон, уловен в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море от посочените кораби, считано от 16 юни 2008 г. (член 3, параграф 1 от регламента),

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски за настоящото производство по смисъла на член 87 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, включително разходите за правна помощ на жалбоподателите.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основните доводи са сходни с тези, посочени по дело T-305/08 — Италианска република/Комисия и дело T-313/08 — Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc/Комисия. Изтъква се по-специално погрешността на юридическото основание на обжалвания регламент, доколкото член 7 от Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (ОВ L 358, стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 6, стр. 237) не е подходящото основание за приемането на съдържащите се в него мерки, а е било необходимо да се приложат разпоредбите, посочени в член 26, параграфи 2 и 3 от същия регламент.


title: Дело C-374/16: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 7 юли 2016. г. — Rochus Geissel als Insolvenzverwalter über das Vermögen der RGEX GmbH i. L./Finanzamt Neuss

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/5

         Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 7 юли 2016. г. — Rochus Geissel als Insolvenzverwalter über das Vermögen der RGEX GmbH i. L./Finanzamt Neuss
   (Дело C-374/16)
   (2016/C 392/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Rochus Geissel, ликвидатор на RGEX GmbH i. L.

      Ответник: Finanzamt Neuss

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съдържа ли фактура — каквато съгласно член 168, буква а) във връзка с член 178, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) се изисква за упражняване на правото на приспадане — „пъл[ен] адрес“ по смисъла на член 226, точка 5 от същата директива, когато издалият я за извършена от него доставка доставчик е посочил в нея пощенски адрес за контакт, на който обаче не осъществява каквато и да било стопанска дейност?

               2)

               Допуска ли член 168, буква а) във връзка с член 178, буква а) от Директива 2006/112, с оглед зачитане на принципа на ефективност, национална практика, при която добросъвестността на получателя на доставката относно изпълнението на условията за приспадане на платения за тази доставка данък могат да се взимат предвид само извън производството по установяване на задължения за данъци — в рамките на отделно производство, образувано по съображения за справедливост? Може ли в това отношение да се направи позоваване на член 168, буква а) във връзка с член 178, буква а) от Директива 2006/112?

      (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-550/13: Жалба, подадена на 15 октомври 2013 г. — Република Гърция/Европейска комисия

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/17

         Жалба, подадена на 15 октомври 2013 г. — Република Гърция/Европейска комисия
   (Дело T-550/13)
   2013/C 377/40
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias, X. Basakou и A. Vasilopoulou)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени крайното и окончателно решение на Комисията от 13 август 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) [нотифицирано под номер C(2013) 5225] (ОВ L 219, стр. 49) — в частта, която се отнася до Република Гърция, както и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните правни основания.

               1.

               С първото основание, отнасящо се до корекцията на схемата за помощ за преработката на праскови и круши, Република Гърция твърди, че налагането на корекции през 2013 г. (след повече от четиригодишно бездействие на Комисията) заради слабости в системата за контрол, които корекции са за финансовите 2006 и 2007 година и са установени още през 2008 г., нарушава общия принцип на правна сигурност, на разумен срок и на своевременност на административните действия на Комисията поради неоправданата и прекомерна продължителност на производството, от която Република Гърция понася вреди в настоящото финансово положение, като от финансова гледна точка за нея налагането на тези корекции е пълна изненада.

               2.

               С второто основание, отнасящо се до корекцията на схемата за помощ за преработката на праскови и круши, Република Гърция твърди, че Комисията, която се основала на фактическа грешка и на съвсем недостатъчни мотиви, стигнала до извода, че не са извършени две проверки от ключово значение и предложила фиксирана корекция от 10 %, а посочената корекция в никакъв случай не можела да надвишава 5 % и именно такава била налагана, когато са установени слабости в проверките от ключово значение.

               3.

               С третото основание, отнасящо се до корекцията в сектора POSEI — малки острови в Егейско море, Република Гърция твърди, че в решението на Комисията не са изложени конкретни мотиви, които да обосновават наложената корекция.


title: Дело T-419/17: Жалба, подадена на 4 юли 2017 г. — Mendes/EUIPO — Actial Farmaceutica (VSL#3)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/55

         Жалба, подадена на 4 юли 2017 г. — Mendes/EUIPO — Actial Farmaceutica (VSL#3)
   (Дело T-419/17)
   (2017/C 277/80)
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Mendes SA (Лугано, Швейцария) (представител: G. Carpineti, avvocato)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Actial Farmaceutica Srl (Рим, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: марка на Европейския съюз „VSL#3“ — марка на Европейския съюз № 1 437 789

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 3 май 2017 г. по преписка R 1306/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               главно, да отмени обжалваното решение на апелативния състав на EUIPO на основание член 51, параграф 1, буква б) от Регламента за марките на ЕС;

               —

               при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение на апелативния състав на EUIPO на основание член 51, параграф 1, буква в) от Регламента за марките на ЕС;

               —

               във всички случаи да се произнесе по съдебните разноски в полза на жалбоподателя или поне да разпореди пълното им възстановяване.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 51, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009.


               13.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/26

         Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Oslo tingrett на 31 август 2016 г. по дело Mobil Betriebskrankenkasse/Tryg Forsikring
   (Дело E-11/16)
   (2017/C 120/14)
   С писмо от 31 август 2016 г., получено в деловодството на Съда на 7 септември 2016 г., до Съда на ЕАСТ беше отправенa молба от Oslo tingrett (Районен съд на Осло) за консултативно становище по дело Mobil Betriebskrankenkasse/Tryg Forsikring по следните въпроси:
   Въпрос 1 относно тълкуването на член 85, параграф 1, буква а) от Регламента за координация:
   Когато институцията в държавата на увреденото лице, която отговаря за изплащането на обезщетенията по силата на прилаганото от нея законодателство, „встъпва в“ правата на увреденото лице спрямо „третото лице“, това встъпване се признава от всяка държава от ЕИП. Означава ли това,

               —

               че всяка държава от ЕИП трябва да признае, че претенцията е прехвърлена от увреденото лице на институцията и че съществуването и обхватът на претенцията зависят от законодателството нв държавата на увреденото лице,

               —

               че всяка държава от ЕИП трябва да признае, че претенцията е прехвърлена от увреденото лице на институцията и че съществуването и обхватът на претенцията зависят от законодателството на страната, в която е настъпила вредата, или

               —

               че всяка държава от ЕИП трябва да признае, че претенцията е прехвърлена от увреденото лице на институцията, но че Регламентът за координация няма отношение към избора на приложимото право по отношение на съществуването и обхвата на претенцията?

         Въпрос 2 относно тълкуването на член 85, параграф 1, буква б) от Регламента за координация:
   Когато институцията, която отговаря за предоставянето на обезщетенията, има преки права спрямо третото лице, всяка държава от ЕИП признава тези права. Означава ли това,

               —

               че всяка държава от ЕИП трябва да признае правото в неговата цялост, включително че неговото съществуване и обхват зависят от законодателството на държавата на увреденото лице, или

               —

               че всяка държава от ЕИП трябва да признае правото, при спазване на ограниченията, които следват от разпоредбите в законодателството в държавата, в която е настъпила вредата?


title: Съединени дела C-144/13, C-154/13 и C-160/13: Решение на Съда (първи състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — VDP Dental Laboratory NV/Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën/X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13) (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност — Приспадания — Случаи на освобождаване — Доставки на зъбни протези)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/5

         Решение на Съда (първи състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — VDP Dental Laboratory NV/Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën/X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13)
   (Съединени дела C-144/13, C-154/13 и C-160/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност - Приспадания - Случаи на освобождаване - Доставки на зъбни протези))
   (2015/C 138/05)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: VDP Dental Laboratory NV (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën (C-154/13, C-160/13)

      Ответници: Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13)

      Диспозитив

               1)

               Член 168 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, в редакцията след изменението ѝ с Директива 2007/75/ЕО на Съвета от 20 декември 2007 г., трябва да се тълкува в смисъл, че когато предвидено в националното право освобождаване от данък върху добавената стойност е несъвместимо с Директива 2006/112 в редакцията след изменението ѝ с Директива 2007/75, посоченият член 168 не допуска данъчнозадължено лице да се ползва от това освобождаване, като същевременно иска да му бъде признато право на приспадане.

               2)

               Член 140, букви а) и б) и член 143, параграф 1, буква a) от Директива 2006/112, в редакцията след изменението ѝ с Директива 2007/75, трябва да се тълкуват в смисъл, че предвиденото в тях освобождаване от данък върху добавената стойност се прилага по отношение на вътреобщностното придобиване и на окончателния внос на зъбни протези, доставяни от зъболекарите и зъботехниците, когато държавата членка на доставката или на вноса не е приложила предвидената в член 370 от Директива 2006/112, в редакцията след изменението ѝ с Директива 2007/75, преходна правна уредба.

               3)

               Член 140, букви а) и б) от Директива 2006/112, в редакцията след изменението ѝ с Директива 2007/75, трябва да се тълкува в смисъл, че посоченото в тази разпоредба освобождаване от данък върху добавената стойност се прилага също и когато вътреобщностното придобиване на зъбни протези е от държава членка, която е приложила предвидения в член 370 от тази директива дерогационен и преходен режим.

      (1)  ОВ C 178, 22.6.2013 г.


title: Дело C-248/09: Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāta (Република Латвия) на 7 юли 2009 г. — SIA Pakora Pluss/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/22

         Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāta (Република Латвия) на 7 юли 2009 г. — SIA Pakora Pluss/Valsts ieņēmumu dienests
   (Дело C-248/09)
   2009/C 220/43
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Ищец: SIA Pakora Pluss

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли да се приеме, че са изпълнени формалностите за износ по смисъла на [приложение IV, глава 5,] точка 1 от Акта за присъединяване в случай, че е подаден карго манифест, но не са извършени действията, предвидени в член 448 от Регламент № 2454/93 (1) (германската митническа служба не е уведомила надлежно латвийската митническа служба за искането на корабната компания)

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос може ли да се приеме в хипотеза като тази по главното производство, че са изобщо неприложими нормите, които регулират митническия режим (Регламент № 2913/92 (2) и Регламент 2454/93)?

               3)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос следва ли глава 5, точка 1 от приложение IV към Акта за присъединяване към Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че ако стока, която се превозва в разширената Общност, след като е била предмет на формалности за износ, не е допусната за свободно обращение, същата не се ползва от освобождаване от мита и други мерки с митнически характер, макар и да няма съмнение за нейния общностен характер? С други думи, при обстоятелствата в конкретния случай от решаващо значение ли е въпросът дали е приключила процедурата за допускане за свободно обращение ?

               4)

               Следва ли данъкът върху добавената стойност да се включи в понятието „вносни сборове“ по член 4, точка 10 от Регламент № 2913/92?

               5)

               При утвърдителен отговор на четвъртия въпрос дали задължението за плащане на данъка върху добавената стойност, дължим като мито при внос на стоки, тежи върху главното отговорно лице или върху крайния получател на стоките? Съществува ли някакво обстоятелство, което позволява това задължение да се раздели?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3).

      (2)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


title: Дело C-440/07 P: Определение на Съда от 9 юни 2010 г. — Европейска комисия/Schneider Electric SA, Федерална република Германия, Френска република (Обжалване — Частична отмяна на обжалваното съдебно решение — Възможност за постановяване на решение с оглед на фазата на производството — Извъндоговорна отговорност на Общността — Определяне на размера на вредата)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/13

      Определение на Съда от 9 юни 2010 г. — Европейска комисия/Schneider Electric SA, Федерална република Германия, Френска република
      (Дело C-440/07 P) (1)

      (Обжалване - Частична отмяна на обжалваното съдебно решение - Възможност за постановяване на решение с оглед на фазата на производството - Извъндоговорна отговорност на Общността - Определяне на размера на вредата)
      (2010/C 288/20)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: M. Petite, F. Arbault, T. Christoforou, R. Lyal и C-F. Durand)

         Други страни в производството: Schneider Electric SA (представители: M. Pittie и A. Winckler, avocats), Федерална република Германия, Френска република

         Предмет

      Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (четвърти разширен състав) от 11 юли 2007 г. по дело Schneider Electric SA/Комисия (T-351/03), с което Първоинстанционният съд е осъдил Европейската общност, от една страна, да възстанови направените от Schneider Electric SA разходи за участие във възобновената процедура за контрол на концентрацията, проведена след произнасяне на решенията на Първоинстанционния съд от 22 октомври 2002 г. по дела Schneider Electric/Комисия (T-310/01 и T-77/02) и, от друга страна, да поправи две трети от размера на вредата, претърпяна от Schneider Electric поради намаляване на цената на прехвърлянето на Legrand SA, което Schneider Electric е предоставило на приобретателя в замяна на отлагането на крайния срок за действителното осъществяване на продажбата на Legrand до 10 декември 2002 г. — Условия за ангажиране на извъндоговорната отговорност на Общността — Понятия за нарушение, вреда и пряка причинно-следствена връзка между допуснатото нарушение и претърпяната вреда — „Достатъчно съществено“ нарушение на общностното право, опорочаващо процедура за контрол на съвместимостта на концентрация с общия пазар

         Диспозитив

                  1.

                  Определя размера на подлежащата на поправяне вреда, посочена в точка 3 от диспозитива на Решение на Съда на Европейските общности от 16 юли 2009 г. по дело Комисия/Schneider Electric (C-440/07 P, все още непубликувано в Сборника) на 50 000 EUR.

                  2.

                  Отхвърля искането на Schneider Electric SA във връзка със съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 22, 26.1.2008 г.


title: Дело T-335/08: Решение на Общия съд от 1 юли 2010 г. — BNP Paribas и BNL/Комисия (Държавни помощи — Мерки, приети от италианските органи по отношение на дадени преструктурирани банки — Режим на преобразуване на данъчните стойности на активите — Решение, с което схемата за помощ се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда възстановяването на помощта — Жалба за отмяна — Лично засягане — Допустимост — Понятие за държавна помощ — Предимство — Селективен характер — Задължение за мотивиране)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/39

         Решение на Общия съд от 1 юли 2010 г. — BNP Paribas и BNL/Комисия
   (Дело T-335/08) (1)

   (Държавни помощи - Мерки, приети от италианските органи по отношение на дадени преструктурирани банки - Режим на преобразуване на данъчните стойности на активите - Решение, с което схемата за помощ се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда възстановяването на помощта - Жалба за отмяна - Лично засягане - Допустимост - Понятие за държавна помощ - Предимство - Селективен характер - Задължение за мотивиране)
   2010/C 221/62
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: BNP Paribas (Париж, Франция) и Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (Рим, Италия) (представители: адв. R. Silvestri, адв. G. Escalar и адв. M. Todino, avocats,)

      Ответник: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci и E. Righini)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2008/711/ЕО на Комисията от 11 март 2008 година относно държавна помощ C 15/07 (ex NN 20/07), приведена в действие от Италия, за данъчни стимули в полза на дадени преструктурирани банки (ОВ L 237, стр. 70)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда BNP Paribas и Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело F-6/09: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 28 октомври 2010 г. — Fares/Комисия (Публична служба — Договорно наети служители — Класиране в степен — Вземане предвид на професионалния опит)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/59

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 28 октомври 2010 г. — Fares/Комисия
   (Дело F-6/09) (1)

   (Публична служба - Договорно наети служители - Класиране в степен - Вземане предвид на професионалния опит)
   2011/C 30/112
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Soukaïna Fares (Брюксел, Белгия) (представител: L. Vogel, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Berscheid)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението, с което жалбоподателят е класиран в степен 8 от функционална група III.

      Диспозитив на решението

               1.

               Отменя решението на Европейската комисия, с което г-жа Fares е класирана в степен 8 от функционална група III на договорно наетите служители и което произтича от договора от 28 март 2008 г. за назначаване на г-жа Fares като договорно нает служител.

               2.

               Осъжда Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г., стр. 54.


title: Дело T-267/10: Жалба, подадена на 16 юни 2010 г. — Land Wien/Комисия

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/42

         Жалба, подадена на 16 юни 2010 г. — Land Wien/Комисия
   (Дело T-267/10)
   ()
   2010/C 234/76
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Land Wien (представител: W.-G. Schärf, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 25 март 2010 г.,

               —

               да се установи, че Европейската комисия е нарушила Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1), тъй като не всички изискани документи относно разширяването на блокове 3 и 4 на атомната електроцентрала Mochovce са предадени на жалбоподателя и с това Комисията е допуснала неправомерно бездействие по смисъла на член 265 ДФЕС, като в резултат е нарушила [член 2], параграф 3 от Регламент № 1049/2001,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя Land Wien.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят оспорва решението на Комисията от 25 март 2010 г., с което се прекратява процедурата по обжалване във връзка с неговата жалба относно завършването на блокове 3 и 4 от атомната електроцентрала Mochovce в Словакия. В допълнение жалбоподателят изтъква, че не е получил от Комисията всички изискани документи относно разширяването на блокове 3 и 4 на атомната електроцентрала Mochovce и с това Комисията е допуснала неправомерно бездействие по член 265 ДФЕС.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва, че с решението от 25 март 2010 г. Комисията не се е съобразила с Директива 2003/35/ЕО (2) и с основното право по член 37 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
   Във връзка с искането му за предоставяне на информация жалбоподателят изтъква, че тъй като искането се третира неправомерно, се нарушава член 42 от Хартата на основните права. Освен това бил нарушен и член 7 от Регламент № 1049/2001.
   По-нататък жалбоподателят изтъква, че като не се предприемат действия по отношение на обжалването и по молбата му за предоставяне на информация, се нарушават задълженията, описани по-подробно в Договора за Евратом и в Решение на Съда от 27 октомври 2009 г. по дело ČEZ (C-115/08, все още непубликувано в Сборника).

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията
   (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Директива 2003/35/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 156, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 8).


title: Съединени дела C-215/13 P и C-216/13 P: Определение на председателя на Съда от 31 март 2014 г.  — Acron OAO, Dorogobuzh OAO/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Fertilizers Europe

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/22

         Определение на председателя на Съда от 31 март 2014 г. — Acron OAO, Dorogobuzh OAO/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Fertilizers Europe
   (Съединени дела C-215/13 P и C-216/13 P) (1)

   2014/C 253/31
   Език на производството: английски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 171, 15.6.2013 г.


title: Дело F-158/12: Жалба, подадена на 24 декември 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               23.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/30

         Жалба, подадена на 24 декември 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-158/12)
   2013/C 86/50
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: адв. A. Salerno и адв. B. Cortese)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решение, с което се отхвърля подадената от служба „Инфраструктура и логистика“ в Люксембург молба за назначаване на жалбоподателя като договорно нает служител във функционална група III, както и обезщетяване на претърпените имуществени вреди

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на началника на отдел „Назначаване и прекратяване на служебни правоотношения“ (ГД „HR.B.2“) на Европейската комисия от 6 март 2012 г., с което се отхвърля подадената от служба „Инфраструктура и логистика“ в Люксембург молба за назначаване на жалбоподателя като договорно нает служител във функционална група III,

               —

               да се осъди ответникът да поправи причинените на жалбоподателя в резултат на обжалваното решение имуществени вреди, чийто размер представлява разликата между съответните възнаграждения във функционална група III, считано от октомври 2011 г., и тези, които жалбоподателят е продължил да получава като договорно нает служител във функционална група I, ведно със законната лихва за забава от датата на падежа на всяко едно от месечните възнаграждения, до окончателното им изплащане,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-601/14: Жалба, подадена на 11 август 2014 г.  — Othman/Съвет

text:
               13.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 361/20

         Жалба, подадена на 11 август 2014 г. — Othman/Съвет
   (Дело T-601/14)
   2014/C 361/30
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Razan Othman (Дамаск, Сирия) (представители: E. Ruchat и C. Cornet d’Elzius, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата на жалбоподателя за допустима и основателна,

               —

               с оглед на това да отмени Решение 2014/309/ОВППС от 28 май 2014 г. и последващите актове за изпълнението му в частите, които те се отнасят до жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания, които като цяло са еднакви или подобни на изложените в рамките на дело T-432/11, Makhlouf/Съвет (1).

      (1)  ОВ C 290, стр. 13.


title: Дело C-502/13: Иск, предявен на 18 септември 2013 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/49

         Иск, предявен на 18 септември 2013 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-502/13)
   2013/C 344/86
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: F. Dintilhac, C. Soulay)

      Ответник: Велико херцогство Люксембург

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като прилага ставка на ДДС от 3 % за цифровизираните (или електронните книги), Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по членове 96—99, 110 и 114 от Директивата за ДДС (1), във връзка с приложения II и III към тази директива и с регламента за нейното изпълнение (2),

               —

               да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията изтъква едно-единствено твърдение за нарушение в подкрепа на своя иск, основан на неспазване на Директивата за ДДС от националното законодателство, предвиждащо свръхнамалена ставка от 3 %, считано от 1 януари 2012 г., за доставките на електронни книги.
   Според Комисията прилагането на намалена ставка на ДДС е несъвместимо с членове 96 и 98 от Директивата за ДДС, доколкото такава ставка може да бъде прилагана единствено по отношение на доставките на стоките и услугите, посочени в приложение III към тази директива. Поради липсата на изрично посочване в приложението на доставката на цифровизирани книги, по отношение на тях не може да се прилага намалена ставка на ДДС. Това всъщност се потвърждавало от текста на член 98, параграф 2, втора алинея, който изрично изключва от възможността за ползване на намалена ставка на ДДС услугите, извършвани по електронен път. И накрая, в подкрепа на своя иск Комисията изтъква, че Комитетът по ДДС е приел единодушно на 9 февруари 2011 г. насоки, съгласно които намалените ставки на ДДС не се прилагат по отношение на доставките на електронни книги.
   Комисията преценява също така, че намалена ставка от 3 %, т.е. ставка, по-ниска от определената в член 99 от Директивата за ДДС минимална ставка от 5 %, за доставка на електронни книги, не попада в обхвата на дерогацията по член 110 от Директивата за ДДС, нито е в съответствие с член 114 от същата тази директива.

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).

      (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 на Съвета от 15 март 2011 година за установяване на мерки за прилагане на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 77, стр. 1).


title: Дело C-587/14: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 18 декември 2014 г. — Aurel Moldovan/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

text:
               30.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/16

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 18 декември 2014 г. — Aurel Moldovan/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj
      (Дело C-587/14)
      (2015/C 107/22)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Cluj

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Aurel Moldovan

         Ответник: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  С оглед на разпоредбите на Закон № 9/2012 и на предмета на предвидената от този закон такса, следва ли да се приеме, че член 110 от ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че той не допуска държава членка на ЕС да въвежда такса за замърсяващи емисии, която се изисква в момента на регистрацията на леките автомобили с произход от друга държава на ЕС, такса, която не се прилага при регистрацията при прехвърляне на правото на собственост върху леките автомобили в страната, за които такава или подобна такса вече е платена , доколкото стойността на тази остатъчна такса, включена в стойността на леките автомобили на вътрешния пазар, е по-ниска от новата такса?

                  2)

                  С оглед на разпоредбите на Закон № 9/2012 и на предмета на предвидената от този закон такса, следва ли да се приеме, че член 110 от ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че той не допуска държава членка на ЕС да въвежда такса за замърсяващи емисии, която се изисква в момента на регистрацията на леките автомобили с произход от друга държава на ЕС, такса, която се заплаща за автомобилите в страната само при прехвърляне на правото на собственост върху такъв лек автомобил, като последицата от това е, че автомобил с произход извън страната не може да се ползва без да бъде платена таксата, докато автомобил от страната може да се ползва неограничено време без плащане на таксата до момента на евентуалното прехвърляне на собственост върху съответния лек автомобил, последвано от регистрацията на новия собственик?


               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/1

         (2007/C 183/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 170, 21.7.2007 г.

   Предишни публикации

      ОВ C 155, 7.7.2007 г.

      ОВ C 140, 23.6.2007 г.

      ОВ C 129, 9.6.2007 г.

      ОВ C 117, 26.5.2007 г.

      ОВ C 96, 28.4.2007 г.

      ОВ C 95, 28.4.2007 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело T-495/13: Жалба, подадена на 16 септември 2013 г. — Sales & Solutions/СХВП — Inceda Holding (Watt)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/61

         Жалба, подадена на 16 септември 2013 г. — Sales & Solutions/СХВП — Inceda Holding (Watt)
   (Дело T-495/13)
   2013/C 344/112
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Sales & Solutions (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: K. Gründig-Schnelle, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Inceda Holding (Кьолн, Германия)

      Искания

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени обжалваното решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 юли 2013 г. (преписка R 1193/2012-4),

               —

               встъпилата страна да бъде осъдена да заплати съдебните разноски, както и разноските по производството пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словна марка „Watt“ за услуги от класове 35, 39 и 42 — марка на Общността № 1 090 471.

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Inceda Holding.

      Основание на искането за обявяване на недействителност: член 52, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, букви б), в) и г) от Регламент № 207/2009.

      Решение на отдела по отмяна: обявява спорната марка за недействителна.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009.


title: Дело C-131/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 22 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Bruxelles, Белгия) — Corman SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) (Защита на финансовите интереси на Европейския съюз — Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 — Член 3 — Погасяване по давност на преследването — Срок — Секторна правна уредба — Регламент (ЕО) № 2571/97 — Диференцирано прилагане на правилата за давността при нередност, допусната от бенефициера на субсидията или от съдоговорителите на бенефициера)

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/16

         Решение на Съда (четвърти състав) от 22 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Bruxelles, Белгия) — Corman SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Дело C-131/10) (1)

   (Защита на финансовите интереси на Европейския съюз - Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 - Член 3 - Погасяване по давност на преследването - Срок - Секторна правна уредба - Регламент (ЕО) № 2571/97 - Диференцирано прилагане на правилата за давността при нередност, допусната от бенефициера на субсидията или от съдоговорителите на бенефициера)
   2011/C 55/28
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Corman SA

      Ответник: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal de première instance de Bruxelles — Тълкуване на член 3, параграфи 1 и 3 от Регламент № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166) — Определяне на срока за погасяване по давност на преследването — Приложимост на съответните общностни или национални секторни разпоредби — Диференцирано прилагане на правилата за давността при нередност, допусната от бенефициера на субсидията или от съдоговорителите на бенефициера

      Диспозитив

               1.

               Регламент (ЕО) № 2571/97 на Комисията от 15 декември 1997 година относно продажбата на масло по намалени цени и отпускането на помощ за сметана, масло и концентрирано масло за влагане в производството на сладкарски продукти, сладолед и други хранителни продукти не представлява секторна правна уредба, предвиждаща „по-кратък срок“ по смисъла на член 3, параграф 1, първа алинея, второ изречение от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности, доколкото в него не е предвидено приложимо към усвояването на гаранциите, учредени в рамките на тръжните процедури в сектора на маслото, концентрираното масло и сметаната, правило за погасяване по давност на преследването. Вследствие на това давностният срок от четири години, определен в член 3, параграф 1, първа алинея, първо изречение от последния регламент, се прилага към подобно осребряване, като това все пак не изключва възможността за държавите членки, запазена по силата на параграф 3 от този член 3, да предвидят по-дълги давностни срокове.

               2.

               При преследване на нередност по смисъла на член 1 от Регламент № 2988/95 държавите членки запазват възможността да приложат по-дълги давностни срокове по смисъла на член 3, параграф 3 от този регламент, включително в контекста на Регламент № 2571/97 в случаите, когато нередностите, за които трябва да отговаря спечелилият търга участник, са били допуснати от неговите съдоговорители.

      (1)  ОВ C 148, 5.6.2010 г.


title: Дело C-47/14: Решение на Съда (трети състав) от 10 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH/Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 5, точка 1 — Компетентност по дела, свързани с договор — Член 5, точка 3 — Компетентност в областта на деликтната отговорност — Членове 18 — 21 — Индивидуален трудов договор — Договор за директор на дружество — Прекратяване на договора — Мотиви — Лошо изпълнение на задълженията и неправомерно поведение — Установителен иск и иск за обезщетение — Понятие за „индивидуален трудов договор“)

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/8

         Решение на Съда (трети състав) от 10 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH/Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim
   (Дело C-47/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 5, точка 1 - Компетентност по дела, свързани с договор - Член 5, точка 3 - Компетентност в областта на деликтната отговорност - Членове 18 — 21 - Индивидуален трудов договор - Договор за директор на дружество - Прекратяване на договора - Мотиви - Лошо изпълнение на задълженията и неправомерно поведение - Установителен иск и иск за обезщетение - Понятие за „индивидуален трудов договор“))
   (2015/C 363/10)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH

      Ответник: Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim

      Диспозитив

               1)

               Разпоредбите на глава II, раздел 5 (членове 18 — 21) от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкуват в смисъл, че в положение като разглежданото в главното производство, в което дружество предявява иск срещу лице, изпълнявало функциите на директор и управител на това дружество, за да се установят грешки, допуснати от това лице при упражняване на задълженията му, и за да получи дружеството обезщетение за това, те изключват прилагането на член 5, точки 1 и 3 от Регламента, при условие че това лице в качеството си на директор и управител е положило труд през определен период от време в полза на това дружество и под негово ръководство, срещу което е получило възнаграждение, което следва да бъде проверено от запитващата юрисдикция.

               2)

               Член 5, точка 1 от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че искът на дружество срещу бившия му управител поради твърдяно неизпълнение на задълженията му, произтичащи по силата на дружественото право, попада в обхвата на понятието „дела, свързани с договор“. При липсата на каквото и да е уточнение, което предвижда изключение в устава на дружеството или в който и да е друг документ, запитващата юрисдикция следва да установи мястото, в което управителят действително е развивал преимуществено дейността си в изпълнение на договора, при условие че предоставянето на услугите в съответното място не е в противоречие с волята на страните, видна от уговореното между тях.

               3)

               При обстоятелства като разглежданите в главното производство, при които дружество предявява иск срещу бившия си управител поради твърдяно неправомерно поведение, член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че искът попада в обхвата на дела относно гражданска отговорност, когато укоримото поведение може да се приеме за неизпълнение на задълженията на управителя, произтичащи по силата на дружественото право, което запитващата юрисдикция следва да провери. Същата следва да установи и най-тясната връзка с мястото на настъпване на събитието, което е в основата на вредата, и с мястото на материализирането ѝ.

      (1)  ОВ C 102, 7.4.2014 г.


title: Дело T-554/11: Определение на Общия съд от 1 октомври 2013 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия (Жалба за отмяна — Финансиране от Европейския съюз на някои проекти в Тунис в рамките на програмата EuropeAid — Разработване на интегрирана компютърна система за тунизийските съдилища — Покриване от Комисията на задължения на трето лице към Тунис — Дебитно известие — Актове, които не могат да се разглеждат отделно от договора — Акт, който не подлежи на обжалване — Недопустимост)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/55

         Определение на Общия съд от 1 октомври 2013 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
   (Дело T-554/11) (1)

   (Жалба за отмяна - Финансиране от Европейския съюз на някои проекти в Тунис в рамките на програмата EuropeAid - Разработване на интегрирана компютърна система за тунизийските съдилища - Покриване от Комисията на задължения на трето лице към Тунис - Дебитно известие - Актове, които не могат да се разглеждат отделно от договора - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост)
   2013/C 344/98
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis и N. Theologou, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Bordes и S. Bartelt)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията, с което тя отказва да плати претендиратите суми и изисква връщането на сумата от 281 270,00 EUR, платена в изпълнение на договор EuropeAid/124378/D/SER/TN (no 2007/145-464), съобщено на жалбоподателя с писмо от 8 август 2011 г. (C&F/2011/D/001101), както и на дебитно известие № 3241108036, получено от жалбоподателя на 17 август 211 г., и на всички свързани решения на Комисията

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да понесе, освен направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 370, 17.12.2011 г.


title: Дело T-203/10: Жалба, подадена на 30 април 2010 г. — Stichting Woonpunt и др./Комисия

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/51

         Жалба, подадена на 30 април 2010 г. — Stichting Woonpunt и др./Комисия
   (Дело T-203/10)
   2010/C 179/87
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподатели: Stichting Woonpunt (Beek, Нидерландия), Stichting Com.wonen (Ротердам, Нидерландия), Woningstichting Haag Wonen (‘s-Gravenhage, Нидерландия), Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Айндховен, Нидерландия) (представители: Elske Henny, Tom Ottervanger и Paul Glazener, advocaten)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени на основание член 263 ДФЕС решението на Комисията в частта му относно съществуващите помощи,

               —

               да се отмени на основание член 263 ДФЕС решението на Комисията в частта му относно новите помощи,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите искат да се отмени Решение C(2009) 9963 окончателен на Комисията от 15 декември 2009 година относно държавни помощи № E 2/2005 и № 642/2009 (Нидерландия) — съществуваща помощ и специална помощ по проект в полза на дружествата за социално жилищно строителство.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат осем правни основания. Правните основания и основните доводи са идентични с изложените по дело Stichting Woonlinie и др./Комисия (T-202/10).
   В подкрепа на второто искане жалбоподателите посочват три допълнителни правни основания.
   На първо място, Комисията нарушила членове 107 и 108 от ДФЕС, както и Регламент № 659/1999 (1), тъй като разглеждала помощта по проекта за жилищните квартали в упадък като част от съществуваща схема за държавни помощи и налагала изпълнението на задължителни условия, без да следва процедурата по Регламент № 659/1999.
   На второ място, жалбоподателите изтъкват, че Комисията изхождала от неправилния извод, че не бил изпълнен четвъртият критерий според Решение по дело Altmark (2), тъй като дружествата за социално жилищно строителство не били избрани след провеждане на процедура за възлагане на обществена поръчка. Комисията трябвало единствено да провери дали мярката не води до неефективност.
   На трето място, жалбоподателите твърдят, че Комисията трябвало да провери дали не е налице свръхкомпенсация за извършваната услуга от общ икономически интерес.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (OB L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).

      (2)  Решение от 24 юли 2003 г. по дело Altmark Trans и Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Recueil, стр. I-7747).


title: Дело T-586/08: Решение на Общия съд от 29 април 2010 г. — Kerma/СХВП ( „BIOPIETRA“ ) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „BIOPIETRA“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/40

      Решение на Общия съд от 29 април 2010 г. — Kerma/СХВП („BIOPIETRA“)
      (Дело T-586/08) (1)

      (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „BIOPIETRA“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
      (2010/C 161/62)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Kerma SpA (Raffa di Puegnago sul Garda, Италия) (представител: A. Manzoni, avocat)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: O. Montalto)

         Предмет

      Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 16 октомври 2008 г. (преписка R 889/2008-1) относно заявка за регистрация на словния знак „BIOPIETRA“ като марка на Общността

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Kerma SpA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 55, 7.3.2009 г.