title: Дело T-861/16: Жалба, подадена на 7 декември 2016 г. — C & J Clark International/Комисия

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/47

         Жалба, подадена на 7 декември 2016 г. — C & J Clark International/Комисия
   (Дело T-861/16)
   (2017/C 038/62)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: C & J Clark International Ltd (Съмърсет, Обединено кралство) (представители: A. Willems и S. De Knop, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима,

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1647 на Комисията от 13 септември 2016 година за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Виетнам и произведени от Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. и свързаното с него дружество Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, и за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз по съединени дела C-659/13 и C-34/14 (ОВ L 245, стр. 16),

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание: като приела акта без валидно правно основание, Комисията нарушила принципа на предоставената компетентност по член 5, параграфи 1 и 2 ДЕС.

               2.

               Второ основание: като не предприела необходимите мерки, за да се съобрази с решение на Съда от 4 февруари 2016 г., C & J Clark International, C-659/13 и C-34/14, EU:C:2016:74, Комисията нарушила член 266 ДФЕС.

               3.

               Трето основание: като наложила антидъмпингово мито за вноса на обувки, „осъществен през срока на действие на [обявения за невалиден регламент]“, Комисията нарушила член 1, параграф 1 и член 10, параграф 1 от Основния регламент (1) и принципа на правната сигурност (недопускане на прилагане с обратна сила).

               4.

               Четвърто основание: като наложила антидъмпингово мито, без да направи нова преценка на интереса на Съюза, Комисията нарушила член 21 от Основния регламент и при всяко положение щяло да бъде явно неправилно да се заключи, че налагането на антидъмпинговото мито било в интерес на Съюза.

               5.

               Пето основание: като приела акт, надхвърлящ необходимото за постигане на преследваната цел, Комисията нарушила член 5, параграфи 1 и 4 ДЕС.

      (1)  Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (ОВ L 176, стр. 21).


title: Дело T-346/07: Иск, предявен на 13 септември 2007 г. — Duro Sweden/СХВП (EASYCOVER)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/61

         Иск, предявен на 13 септември 2007 г. — Duro Sweden/СХВП (EASYCOVER)
   (Дело T-346/07)
   (2007/C 269/110)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Duro Sweden AB (Gävle, Швеция) [представител: R. Bird, Solicitor]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решение № R 1065/2005-4 на четвърти апелативен състав от 3 юли 2007 г.;

               —

               да се осъди СХВП да заплати разноските по настоящото производство по обжалване, и

               —

               да се задължи Служба за хармонизация във вътрешния пазар да пристъпи към регистрация на марката на Общността в съответствие с регламента.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „EASYCOVER“ за сттоки в класове 19, 24 и 27 — заявка № 4 114 567

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент на Съвета № 40/94, тъй като апелативният състав е приел, че заявката за регистрация нарушава член 7, параграф 1, буква б) поради това, че тя е в нарушение на член 7, параграф 1, буква в), без да посочва отделни основания за нарушение на член 7, параграф 1, буква б)
   Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от регламента, тъй като апелативният състав не е взел предвид всички аспекти на заявената марка на Общността.


title: Дело T-395/16: Решение на Общия съд от 20 юли 2017 г. — Windfinder R&L/EUIPO (Windfinder) (Марка на Европейския съюз — Заявка за регистрация на словна марка Windfinder — Абсолютни основания за отказ — Липса на описателен характер — Отличителен харакетр — Член 7, параграф 1, буква б) и в)от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Неологизъм — Недостатъчно пряка и конкретна връзка с някои от стоките и услугите, посочени в заявката за регистрация на марката — Правомощие за изменение)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/43

         Решение на Общия съд от 20 юли 2017 г. — Windfinder R&L/EUIPO (Windfinder)
   (Дело T-395/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за регистрация на словна марка Windfinder - Абсолютни основания за отказ - Липса на описателен характер - Отличителен харакетр - Член 7, параграф 1, буква б) и в)от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Неологизъм - Недостатъчно пряка и конкретна връзка с някои от стоките и услугите, посочени в заявката за регистрация на марката - Правомощие за изменение))
   (2017/C 283/66)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Windfinder R&L GmbH & Co. KG (Кил, Германия) (представител: адв. B. Schneider)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 12 май 2016 г. (преписка R 1206/2015-5) относно заявка за регистрация на словен знак Windfinder като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 12 май 2016 г. (преписка R 1206/2015-5), с което този състав отказва регистрацията на словния знак Windfinder за оспорваните стоки и услуги, с изключение на анемометрите от клас 9 по смисъла на Ницска спогодба относно Международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 година и на метеорологичната информация, метеорологичната прогноза, на службата за метеорологична информация, и на предоставянето на метеорологична информация, попадащи в клас 42 по смисъла на Ницската спогодба.

               2)

               Уважава жалбата, представена от Windfinder R & L GmbH & Co. KG пред посочения апелативен състав при условията, определени в точка 1 от диспозитива.

               3)

               Отхвърля исканията на Windfinder R & L в останалата им част.

               4)

               Windfinder R & L и EUIPO понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 343, 19.6.2016 г.


title: Дело T-594/10 P: Решение на Общия съд от 3 юли 2012 г. — Marcuccio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Социално осигуряване — Възстановяване на медицински разходи — Акт с неблагоприятни последици — Мълчалив отказ)

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/18

         Решение на Общия съд от 3 юли 2012 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело T-594/10 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Социално осигуряване - Възстановяване на медицински разходи - Акт с неблагоприятни последици - Мълчалив отказ)
   2012/C 243/34
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: адв. G. Cipressa)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от адв. A. Dal Ferro)

      Предмет

   Жалба срещу определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 6 октомври 2010 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-2/10, все още непубликувано в Сборника) с искане за отмяна на това определение

      Диспозитив

               1.

               Отменя определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 6 октомври 2010 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-2/10, все още непубликувано в Сборника).

               2.

               Връща делото на Съда на публичната служба.

               3.

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 55, 19.2.2011 г.


title: Дело C-54/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Arbeidshof te Brussel (Белгия) на 6 февруари 2007 г. — Centrum voor delijkheid van kansen en voor racismebestrijding срещу NV Firma Feryn

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/21

         Искане за преюдициално заключение, направено от Arbeidshof te Brussel (Белгия) на 6 февруари 2007 г. — Centrum voor delijkheid van kansen en voor racismebestrijding срещу NV Firma Feryn
   (Дело C-54/07)
   (2007/C 82/39)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Arbeidshof te Brussel
   Страни в главното производство

      Ищец: Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding

      Ответник: NV Firma Feryn
   Преюдициални въпроси

               —

               Става ли въпрос за пряка дискриминация по смисъла на член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2000/43 на Съвета от 29 юни 2000 г. относно прилагане на принципа на равно третиране на лица, без разлика на расата или етническия произход (1), когато, след като е публикувал привличащо вниманието предложение за работа, един работодател заяви публично:

                  „Аз трябва да изпълнявам изискванията на моите клиенти. Когато Вие ми кажете: „Искам този определен продукт или искам това или онова “и аз Ви отвърна: „Няма да направя това, въпреки това ще позволя на тези хора да идват“, тогава Вие ще ми кажете: „Тази врата не ми е необходима“. Тогава аз ще закрия предприятието си. Ние трябва да изпълняваме изискванията на клиентите си. Това не е мой проблем. Не аз съм причината за този проблем в Белгия. Аз искам предприятието да процъфтява и в края на годината да реализираме нашия оборот, а как ще постигна това, …. Трябва да го постигна, като се съобразявам с желанията на клиента.“?

               —

               За да се потвърди наличието на пряка дискриминация във връзка с предпоставките за достъп до работа като наето лице, достатъчно ли е да се установи, че работодателят прилага пряко дискриминационни критерии за подбор?

               —

               При проверка на дискриминационния характер на кадровата политика на един работодател, може ли да се вземе предвид фактът, че свързано с работодателя дружество назначава изключително местни монтьори, за да се потвърди наличието на пряка дискриминация по смисъла на член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 г. относно прилагане на принципа на равно третиране на лица, без разлика на расата или етническия произход?

               —

               Какво следва да се разбира под „факти, от които може да бъде заключено [предположено], че е налице пряка или непряка дискриминация “по смисъла на член 8, параграф 1 от Директивата? Каква строгост трябва да прояви националният съд при преценката на факти, които могат да породят предположение, че е налице дискриминация?

                           а)

                           В каква степен по-ранни факти на дискриминация (публична обява на пряко дискриминационни критерии за подбор през април 2005 г.) представляват „факти, от които може да бъде заключено [предположено], че е налице пряка или непряка дискриминация“, съгласно член 8, параграф 1 от Директивата?

                           б)

                           Представлява ли установена през април 2005 г. дискриминация (публична обява през април 2005 г.) основание за по-късно предположение, че дискриминационната кадрова политика продължава? Като се имат предвид фактите по главното производство, представлява ли достатъчно основание за предположение (за това, че един работодател провежда и продължава да води дискриминационна политика), фактът че през април 2005 г., на въпроса дали не третира еднакво чужденци и местни жители и дали всъщност не е до известна степен расист, той отговорил публично: „Аз трябва да изпълнявам изискванията на моите клиенти. Когато Вие ми кажете: „Искам този определен продукт или искам това или онова “и аз Ви отвърна: „Няма да направя това, въпреки това ще позволя на тези хора да идват“, тогава Вие ще ми кажете: „Тази врата не ми е необходима“. Тогава аз ще закрия предприятието си. Ние трябва да изпълняваме изискванията на клиентите си. Това не е мой проблем. Не аз съм причината за този проблем в Белгия. Аз искам предприятието да процъфтява и в края на годината да реализираме нашия оборот, а как ще постигна това, …. Трябва да го постигна, като се съобразявам с желанията на клиента.“?

                           в)

                           Като се имат предвид фактите по главното производство, може ли да представлява основание за такова предположение съвместното прессъобщение на един работодател и национална организация за борба с дискриминацията, в което поне имплицитно се признават дискриминационни факти от работодателя?

                           г)

                           Представлява ли основание да се предположи наличието на непряка дискриминация фактът, че един работодател не назначава чуждестранни монтьори, ако преди известно време е имал трудности да назначи монтьори и в тази връзка публично е обявил, че клиентите му не работят с удоволствие с чуждестранни монтьори?

                           д)

                           Достатъчен ли е един-единствен факт като основание за предположение, че е налице дискриминация?

                           е)

                           Като се имат предвид фактите по главното производство, може ли наемането изключително на местни монтьори от дружество, свързано с този работодател, да бъде основание за предположение за дискриминация от страна на работодателя?

               —

               Каква строгост трябва да прояви националният съд при преценката на насрещните доказателства, които следва да бъдат представени, когато е налице предположение за дискриминация по смисъла на член 8, параграф 1? Може ли предположение за дискриминация по смисъла на член 8, параграф 1 от Директивата да бъде оборено с обикновено едностранно изявление на работодателя в пресата, че той не или че вече не дискриминира, и че чуждестранните монтьори са добре дошли; и/или с обикновеното изявление на работодателя, че при него всички места за монтьори са заети, с изключение на тези при дружество, което е дъщерно на същото дружество майка, и/или със съобщението, че е наета една хигиенистка от Тунис; и/или предвид фактите по главното производство, предположението може да бъде оборено изключително посредством назначаването на чуждестранни монтьори, и/или с изпълнението на задълженията, които се съдържат в прессъобщението?

               —

               Какво следва да се разбира под санкция, която е „ефективна, пропорционална и разубедителна “по смисъла на член 15 от Директива 2000/43/ЕО?
               Като се имат предвид фактите по главното производство, позволява ли посоченото в член 15 условие на националния съд само да установи наличието на пряка дискриминация?
               Задължава ли това условие националния съд да уважи иска за преустановяване на нарушението, съгласно уредбата по националното право? В каква степен е необходимо освен това националният съд, предвид фактите по главното производство, да разпореди публикуването на съдебното решение, което следва да бъде постановено, като ефективна, съразмерна и разубедителна санкция?

      (1)  ОВ L 180, стр. 86.


title: Дело C-144/14: Преюдициално запитване от Tribunalul Maramureș (Румъния), постъпило на 26 март 2014 г.  — Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca чрез Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/13

         Преюдициално запитване от Tribunalul Maramureș (Румъния), постъпило на 26 март 2014 г. — Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca чрез Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș
   (Дело C-144/14)
   2014/C 212/13
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Maramureș

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei

      Ответник: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca чрез Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș

      Страна, привлечена по делото: Direcția Sanitar-Veterinară și Pentru Siguranța Alimentelor Maramureș

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 273 и член 287, точка 18 от Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), да се тълкуват в смисъл, че националният данъчен орган е длъжен да регистрира за целите на ДДС данъчнозадължено лице и да му наложи задължение за плащане на данъка и свързаните с това акцесорни задължения поради надвишаване на прага за освобождаване от данъка от датата, на която данъчнозадълженото лице е представило на компетентния данъчен орган декларация за данъка, от която е видно надвишаването на прага за освобождаване от ДДС.

               2)

               В случай на утвърдителен отговор на първия въпрос, допуска ли принципът на правна сигурност национална практика, въз основа на която данъчният орган налага на данъчнозадължено лице задължението за плащане на ДДС с обратна сила, поради това че предоставените ветеринарномедицински услуги не са освободени от ДДС и е надвишен прагът за освобождаване от данъка в ситуация, при която:

                           —

                           данъчният орган не е регистрирал за целите на ДДС данъчнозадълженото лице по служебен ред и не му е наложил задължение за плащане на ДДС от датата на представяне от данъчнозадълженото лице на данъчна декларация, от която е виден фактът, че е надвишило прага за освобождаване, а прави това едва впоследствие, след като с Правителствено постановление № 1620/2009 се изменят Методологичните норми за прилагане на Данъчния кодекс в смисъл, че предвиденото в член 141, алинея първа, буква а) от същия освобождаване не се прилага по отношение на предоставянето на ветеринарномедицински услуги, както произтича от Решение на Съда от 24 май 1988 г. по дело Комисия/Италия, 122/87, и за период преди съответното изменение;

                           —

                           данъчният орган е узнал за надвишаването на прага за освобождаване преди изменението с Правителствено постановление № 1620/2009 в горепосочения смисъл на Методологичните норми за прилагане на Данъчния кодекс посредством данъчната декларация, подадена от данъчнозадълженото лице;

                           —

                           преди публикуването на Правителствено постановление № 1620/2009 данъчният орган не е издал в своята сфера на компетентност — в която попада и данъчнозадълженото лице по главното производство — данъчноадминистративни актове, с които да установи, че данъчнозадължени лица, които имат качеството на ветеринарномедицински амбулатории, не са се регистрирали за целите на ДДС вследствие на надвишаването на прага за освобождаване от ДДС и следователно, с които се установява задължение за плащане в тежест на тези субекти;

                           —

                           за периода преди приемането и влизането в сила на Правителственото постановление № 1620/2009, Решението на Съда от 24 май 1988 г. по дело Комисия/Италия, 122/87, не е публикувано никъде на румънски език.

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стp. 1, Специално издание на български език, глава 9, том 3, стр. 7 и поправка, ОВ L 347, 11.12.2006 г.).


title: Дело C-209/13: Жалба, подадена на 18 април 2013 г. — Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Съвет на Европейския съюз

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/22

         Жалба, подадена на 18 април 2013 г. — Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-209/13)
   2013/C 171/44
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: E. Jenkinson, S. Behzadi-Spencer, както и M. Hoskins QC, P. Baker QC, V. Wakefield, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение 2013/52/ЕС (1) на Съвета от 22 януари 2013 година за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на данъка върху финансовите сделки, и

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски на Обединеното кралство.

      Правни основания и основни доводи

      Първото основание е изведено от твърдението, че Решение 2013/52/ЕС на Съвета е в противоречие с член 327 ДФЕС, тъй като с него се разрешава създаването на данък върху финансовите сделки („ДФС“) с екстериториално действие, при което няма да се зачитат компетентността, правата и задълженията на неучастващите държави.

      Второто основание е изведено от твърдението, че Решение 2013/52/ЕС на Съвета е незаконосъобразно, тъй като с него се разрешава създаването на ДФС с екстериториално действие, за което не е налице основание в обичайното международно публично право.

      Третото основание е изведено от твърдението, че Решение 2013/52/ЕС на Съвета е в противоречие с член 332 ДФЕС, тъй като се него се разрешава засилено сътрудничество в областта на ДФС, чието прилагане неизбежно ще доведе до разходи за неучастващите държави.

      (1)  ОВ L 22, стр. 11.


title: Дело T-658/11: Жалба, подадена на 20 декември 2011 г. — Комисия/СХВП — Ten ewiv (TEN)

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/22

         Жалба, подадена на 20 декември 2011 г. — Комисия/СХВП — Ten ewiv (TEN)
   (Дело T-658/11)
   2012/C 98/36
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Berenboom, A. Joachimowicz и M. Isgour, lawyers, J. Samnadda, и F. Wilman)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Ten ewiv (Rösrath-Hoffnungstahl, Germany)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 октомври 2011 г. по преписка R 5/2011-4;

               —

               вследствие на това да обяви за недействителна марката на Общността, регистрирана под № 6750574 на 5 февруари 2009 г. от другата страна в производството пред апелативния състав за класове 12, 37 и 39; и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративната марка „TEN“ в цветовете „синьо, жълто, черно“ за стоки и услуги от класове 12, 37 и 39 — Регистрация на марка на Общността № 6750574

      Притежател на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателят

      Основание на искането за обявяване на недействителност: Страната, искаща обявяване на недействителност, основава своето искане на абсолютните правни основания, предвидени в член 52, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, букви в) и з) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета

      Решение на отдела по отмяна: Отхвърля искането за обявяване на недействителност

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Правни основания: Обжалваното решение нарушава член 7, параграф 1, буква з) от Регламент № 207/2009 на Съвета във връзка с член 6, трето, параграф 1 от Парижката конвенция, доколкото марката на Общността е била регистрирана, въпреки че регистрирането ѝ било забранено с тези разпоредби. Обжалваното решение нарушава също член 7, параграф 1, буква ж), доколкото подобно регистриране въвеждало в заблуждение обществеността, като я карало да вярва, че стоките и услугите, за които марката на Общността е регистрирана, са одобрени или потвърдени от Европейския съюз или от една от неговите институции.


title: Дело C-138/08: Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Ítélőtábla (Република Унгария) на 7 април 2008 г. — Hochtief AG, Linde-Kca-Dresden GmbH/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/9

         Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Ítélőtábla (Република Унгария) на 7 април 2008 г. — Hochtief AG, Linde-Kca-Dresden GmbH/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság
   (Дело C-138/08)
   (2008/C 183/16)
   Език на производството: унгарски
   Препращаща юрисдикция
   Fővárosi Ítélőtábla
   Страни в главното производство

      Ищци: Hochtief AG, Linde-Kca-Dresden GmbH

      Ответник: Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

      Встъпила страна: Budapest Főváros Önkormányzata
   Преюдициални въпроси

               1)

               Приложим ли е член 44, параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1), който е заменил член 22 от Директива 93/37/ЕО на Съвета относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство (2), ако процедура за обществена поръчка е започнала по време, когато въпреки че Директива 2004/18/ЕО вече е била в сила, определеният за нейното транспониране срок не е бил изтекъл, така че тя все още не е била инкорпорирана в националното право?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен: като се има предвид текстът на член 44, параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО, според който „при всички случаи броят на поканените кандидати трябва да е достатъчен, за да се гарантира реална конкуренция“, следва ли ограничението на броя на подходящите кандидати да се разбира в смисъл, че в случай на процедура на договаряне с предварително публикуване на обявление за обществена поръчка при втория етап от възлагането на обществената поръчка задължително трябва да има минимален брой кандидати (трима)?

               3)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: следва ли условието да има „достатъчен брой подходящи кандидати“, предвидено в член 22, параграф 3 от Директива 93/37/ЕО на Съвета относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, да се разбира в смисъл, че при липса на достатъчно кандидати за достигане на минималния брой (трима) процедурата не може да продължи с поканата за представяне на оферта?

               4)

               Ако Съдът даде отрицателен отговор на третия въпрос: приложим ли е член 22, параграф 2, втора алинея от Директива 93/37/ЕО — намиращ се сред разпоредбите, свързани с ограничените процедури — съгласно който „във всички случаи броят на кандидатите, поканени да представят оферта, следва да е достатъчен, за да се гарантира действителна конкуренция“, към уредената от параграф 3 процедура на договаряне, която обхваща два етапа?

      (1)  ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.

      (2)  ОВ L 199, стр. 54.


title: Дело T-448/15: Определение на Общия съд от 5 юли 2017 г. — EEB/Комисия (Жалба за отмяна и искане за обезщетение — Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, свързани с оттеглянето на предложението за директива COM(2014) 397 окончателен на Парламента и Съвета — Частичен отказ за достъп — Частична липса на основание за произнасяне — Частична явна недопустимост)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/49

         Определение на Общия съд от 5 юли 2017 г. — EEB/Комисия
   (Дело T-448/15) (1)

   ((Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, свързани с оттеглянето на предложението за директива COM(2014) 397 окончателен на Парламента и Съвета - Частичен отказ за достъп - Частична липса на основание за произнасяне - Частична явна недопустимост))
   (2017/C 283/75)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: European Environmental Bureau (EEB) (Брюксел, Белгия) (представител: B. Kloostra, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Pignataro-Nolin, E. Sanfrutos Cano и A. Buchet)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: A. Tamás и I. McDowell), Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen, E. Rebasti и M. Moore)

      Предмет

   От една страна, жалба на основание член 263 ДФЕС с главно искане за отмяна на решението на Комисията от 1 юни 2015 г. и с искане при условията на евентуалност за отмяна на мълчалив отказ, и от друга страна — искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение на вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради този акт

      Диспозитив

               1)

               Основанието за произнасяне по искането за отмяна е отпаднало.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част като явно недопустима.

               3)

               Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на European Environmental Bureau (EEB).

               4)

               Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 328, 5.10.2015 г.


title: Дело T-594/15: Решение на Общия съд от 6 април 2017 г. — Metabolic Balance Holding/EUIPO (Metabolic Balance) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Metabolic Balance“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/24

         Решение на Общия съд от 6 април 2017 г. — Metabolic Balance Holding/EUIPO (Metabolic Balance)
   (Дело T-594/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Metabolic Balance“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 161/33)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Metabolic Balance Holding GmbH (Изен, Германия) (представител: W. Riegger, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Fischer и J. Németh)

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на EUIPO от 12 август 2015 г. (преписка R 2156/2014-1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „Metabolic Balance“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Metabolic Balance Holding GmbH понася направените от него съдебни разноски, както и тези на EUIPO.

      (1)  ОВ C 398, 30.11.2015 г.


title: Дело C-612/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Milano (Италия) на 30 ноември 2011 г. — Наказателно производство срещу Vincenzo Veneruso

text:
               3.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/4

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Milano (Италия) на 30 ноември 2011 г. — Наказателно производство срещу Vincenzo Veneruso
   (Дело C-612/11)
   2012/C 65/07
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Milano

      Страна в главното производство

   Vincenzo Veneruso

      Преюдициални въпроси

   Предвид свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги в сектора на залагания върху резултати от спортни състезания, допускат ли членове 43 и 49 от Договора [за ЕО] национална правна уредба, която предвижда режим на монопол и система от концесии и разрешителни, която в рамките на определен брой концесии:

               а)

               е насочена общо към защита на титулярите на концесии, предоставени по-рано въз основа на процедура, от която незаконосъобразно са били изключени част от операторите;·

               б)

               предвижда разпоредби, които гарантират фактически запазването на придобитите търговски позиции в края на процедура, от която незаконосъобразно са били изключени част от операторите (например, забрана нови концесионери да разполагат своите пунктове на разстояние, по-малко от определеното, от вече съществуващи такива пунктове);

               в)

               установява случаи на прекратяване на концесията и плащане на гаранции в много голям размер — като към тези случаи спада прякото или непряко експлоатиране от страна на концесионера на трансгранични дейности, свързани с хазартни игри, подобни на тези, за които е предоставена концесията.


title: Дело C-106/17: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Szczecinie (Полша), постъпило на 28 февруари 2017 г. — Paweł Hofsoe/LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G.

text:
               26.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 202/8

         Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Szczecinie (Полша), постъпило на 28 февруари 2017 г. — Paweł Hofsoe/LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G.
   (Дело C-106/17)
   (2017/C 202/13)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Okręgowy w Szczecinie

      Страни в главното производство

      Ищец: Paweł Hofsoe

      Ответник: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G. със седалище Münster

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли позоваването в член 13, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) на член 11, параграф 1, буква б) от този регламент да се тълкува в смисъл, че физическо лице с качество търговец, по-специално осъществяващ дейност във връзка със събирането на обезщетения от застрахователи по силата на договорно придобиване на вземането от пряко увредения, може да предяви иск за това вземане срещу застрахователя на гражданската отговорност на отговорното за пътнотранспортно произшествие лице, който е със седалище на територията на държава членка, различна от тази по местоживеене на увредения, пред съд на държавата членка по местоживеене на увредения?

      (1)  ОВ L 351, стр. 1


title: Дело C-280/14 P: Жалба, подадена на 9 юни 2014 г. от Република Италия срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 28 март 2014 г. по дело T-117/10, Република Италия/Комисия

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/35

         Жалба, подадена на 9 юни 2014 г. от Република Италия срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 28 март 2014 г. по дело T-117/10, Република Италия/Комисия
   (Дело C-280/14 P)
   2014/C 315/57
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Република Италия (представители: G. Palmieri и P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               На основание член 56 от Статута на Съда да отмени решение на Общия съд на Европейския съюз от 28 май 2014 г. по дело T-117/10 с предмет жалбата, подадена от италианското правителство съгласно членове 263 и 264 ДФЕС за отмяна на Решение № C (2009) 10350 от 22.12.2009 г. на Европейската комисия, съобщено на 23.12.2009 г., за частично прекратяване на участието на Европейския фонд за регионално развитие, предназначено за Италия, по оперативна програма POR Пулия Цел I 2000-06;

               —

               Вследствие на това съгласно член 61 от Статута на Съда да отмени по същество, посоченото по-горе Решение на Европейската комисия и да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си Италианската република изтъква следните основания:

                  Първо основание: нарушение на принципа на състезателност и липса на мотиви.
               След като ги разглежда заедно, Общият съд отхвърля първите две основания за обжалване, изведени от забележките на Комисията по отношение на проверките от първо и второ ниво. Според жалбоподателя обаче двата въпроса са съвсем отделни, доколкото всеки от тях поражда отделно задължение за ефикасност и надеждност на проверките. В обжалваното решение се изброяват различните оплаквания по отношение на регионалните проверки под формата на „обвинения“, като всички се водят до единствено и окончателно заключение за ненадеждност на регионалните проверки и за риск от ощетяване на бюджета на Съюза, обосноваващ фиксирана корекция от 10 %. Поради това различните „обвинения“ трябвало да бъдат разгледани поотделно, тъй като евентуалното изключване или намаляване на едно или няколко от тях би се отразило на цялото. Вследствие на това смесеното и общо разглеждане на толкова различни доводи, направено от Общия съд, попречило на адекватното разглеждане на фактическите и правните въпроси, повдигнати от италианското правителство, и в крайна сметка довело до очевидна липса на мотиви: като е действал по този начин Общият съд пропуснал да изясни с необходимата изчерпателност защо приема за неоснователни различните оплаквания.

                  Второ основание: нарушение на член 39, параграф 2, буква в) и член 39, параграф 3 от Регламент № 1260/1999 (1), както и на член 4 от Регламент № 438/2001 (2); нарушение на принципа за разпределяне на доказателствената тежест; фактическа неточност при установяване на фактите в сравнение с видното от документите в преписката, представена пред Общия съд; изопачаване на представените пред Общия съд доказателства.
               Жалбоподателят счита, че Общият съд е изопачил неоспорените факти и доказателствата, произтичащи от преписката, по-специално обстоятелството, че италианските органи са анализирали всяка една от направените от контрольорите на Комисията забележки по отношение на установените пропуски в девет проверки от първо ниво. Според жалбоподателя Общият съд трябвало да признае, че обжалваното решение е неправилно в частта относно въпросните девет проверки и вследствие на това да уважи основанията, с които италианското правителство изтъква, че Комисията нарушила член 39, параграфи 2 и 3 от Регламент № 1260/1999, тъй като е приела решение за фиксирана корекция от 10 %, без по отношение на извадката от проверки от първо ниво да е установена нередност и то (при положение, че останалите нередности бъдат приети) по безспорно прекомерен начин спрямо стандарта на пропорционалност, установен в същия член 39.
               Общият съд пренебрегнал данните от преписката относно реконструирането на фактически обстоятелства, свързани с осъществяването на проверките, тъй като не е взел предвид действителното количествено (предел, договорен с Комисията) и качествено развитие на проверките от първо и второ ниво, осъществени през 2009 г.
               На последно място, Общият съд изопачил неоспорените факти и доказателствата, произтичащи от преписката, и нарушил посочените членове, като приел за обосновано обжалваното решение, тъй като италианските органи не доказали напредъка на органа по плащанията.

                  Трето основание: нарушение на член 39, параграф 2, буква в) и член 39, параграф 3 от Регламент № 1260/1999, както и на член 10 от Регламент № 438/2001; нарушение на принципа за разпределяне на доказателствената тежест; фактическа неточност при установяване на фактите в сравнение с видното от документите в преписката, представена пред Общия съд; изопачаване на представените пред Общия съд доказателства.
               Според жалбоподателя съображенията на Общия съд се основават на напълно абстрактно реконструиране на действителното фактическо положение, свързано с осъществяването и разпределението на проверките от второ ниво. Общият съд трябвало да отмени решението на Комисията в частта, съдържаща анализа ѝ относно проверките от второ ниво и тяхната ненадеждност, тъй като този анализ бил напълно лишен от валидни доказателства за наличието и обхвата на действителен риск за ЕФРР.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 438/2001 на Комисията от 2 март 2001 г. относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (EО) № 1260/1999 на Съвета по отношение на системите за управление и контрол на помощта, отпускана по структурните фондове (ОВ L 63, стр. 21).


title: Дело C-174/17 P: Жалба, подадена на 5 април 2017 г. от Европейския съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 17 февруари 2017 г. по дело T-40/15, ASPLA и Armando Álvarez/Европейски съюз

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/16

         Жалба, подадена на 5 април 2017 г. от Европейския съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 17 февруари 2017 г. по дело T-40/15, ASPLA и Armando Álvarez/Европейски съюз
   (Дело C-174/17 P)
   (2017/C 161/21)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз (представители: J. Inghelram, Á.M. Almendros Manzano и P. Giusta)

      Други страни в производството: Plásticos Españoles, S.A. (ASPLA), Armando Álvarez S.A. и Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени точка 1 от диспозитива на обжалваното решение.

               —

               Да се отхвърли като необосновано искането, формулирано от ASPLA и Armando Álvarez пред първа инстанция за сумата от 3 495 038,66 EUR като обезщетение за вредата, която твърдят, че са претърпели поради неспазването на разумния срок за произнасяне.

               —

               Да се осъдят ASPLA и Armando Álvarez да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

                  Първото касационно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, която Общият съд е допуснал при тълкуването на понятието за причинно-следствена връзка, доколкото този съд е приел, че неспазването на разумния срок за произнасяне е било основната причина за твърдяната материална вреда, изразяваща се в плащането на разходите за банкова гаранция, въпреки че съгласно утвърдената съдебна практика основната причина за плащането на тези разходи е собствения избор на предприятие да не плаща глобата до приключването на производството пред съда на Съюза.

               2.

                  Второто касационно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, която Общият съд е допуснал при тълкуването на понятието за вреда, доколкото този съд не е приложил към твърдяната материална вреда, произтичаща от плащането на разходи за банкова гаранция, същото изискване, което е наложил във връзка с твърдяната материална вреда, произтичаща от плащането на лихвите върху глобата, тоест изискването, че ищците в първа инстанция е трябвало да докажат, че финансовата тежест, произтичаща от това последно плащане, е била по-висока от ползата, която са могли да извлекат от неплащането на глобата.


title: Дело T-581/10: Определение на Общия съд от 28 март 2012 г. — X Technology Swiss/СХВП — Brawn (X-Undergear)

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/33

         Определение на Общия съд от 28 март 2012 г. — X Technology Swiss/СХВП — Brawn (X-Undergear)
   (Дело T-581/10) (1)

   2012/C 151/59
   Език на производството: немски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 63, 26.2.2011 г.


title: Дело T-97/07: Определение на Първоинстанционния съд от 10 април 2008 г. — Imelios/Комисия (Жалба за отмяна — Иск за обезщетение — Пета рамкова програма за дейности на Европейската общност в сферата на научните изследвания, технологичното развитие и демонстрациите (1998-2002 г.) — Клауза за подсъдност — Дебитно известие — Недопустимост)

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/17

         Определение на Първоинстанционния съд от 10 април 2008 г. — Imelios/Комисия
   (Дело T-97/07) (1)

   (Жалба за отмяна - Иск за обезщетение - Пета рамкова програма за дейности на Европейската общност в сферата на научните изследвания, технологичното развитие и демонстрациите (1998-2002 г.) - Клауза за подсъдност - Дебитно известие - Недопустимост)
   (2008/C 158/26)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Imelios SA (Velizy-Villacoublay, Франция) (представител: C. Curtil, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Ladenburger и E. Manhaeve)
   Предмет
   На първо място, искане за отмяна на взето вследствие на одиторски доклад на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) решение на Комисия да започне с дебитното известие от 17 януари 2007 г. събиране на авансово платените суми във връзка с договора с референтен номер IST-1999-10934-Assist, относно проект „Knowledge Management for Help Desk Operators“, сключен в рамките на Петата рамкова програма за дейности на Европейската общност в сферата на научните изследвания, технологичното развитие и демонстрациите в областта на лесно за ползване информационно общество (1998-2002 г.), на второ място, искане за плащане на сумата в размер на 34 368 EUR като част от субсидията, оставаща да бъде изплатена в приложение на посочения договор, и на трето място, искане за обезщетение на вредите, за които се твърди, че са претърпени от жалбоподателя в резултат на приемането на посоченото решение.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Imelios SA понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Комисията.

      (1)  ОВ C 129, 9.6.2007 г.


title: Дело T-297/08: Определение на Първноинстанционния съд от 14 юли 2009 г. — Mepos Electronics/HABM (MEPOS)

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/42

         Определение на Първноинстанционния съд от 14 юли 2009 г. — Mepos Electronics/HABM (MEPOS)
   (Дело T-297/08) (1)

   2009/C 220/88

      Език на производството: английски

   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 247, 27.9.2008 г.


title: Дело C-241/07: Решение на Съда (втори състав) от 4 юни 2009 г. (преюдициално запитване от Riigikohus, Република Естония) — JK Otsa Talu OÜ/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) (ФЕОГА — Регламент (ЕО) № 1257/1999 — Общностно подпомагане на развитието на селските райони — Подпомагане на методите за агроекологично производство)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/3

         Решение на Съда (втори състав) от 4 юни 2009 г. (преюдициално запитване от Riigikohus, Република Естония) — JK Otsa Talu OÜ/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
   (Дело C-241/07) (1)

   (ФЕОГА - Регламент (ЕО) № 1257/1999 - Общностно подпомагане на развитието на селските райони - Подпомагане на методите за агроекологично производство)
   2009/C 180/04
   Език на производството: естонски

      Запитваща юрисдикция

   Riigikohus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: JK Otsa Talu OÜ

      Ответник: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Riigikohus — Тълкуване на член 22, член 23, член 24, параграф 1, член 37, параграф 4 и член 39 от Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти (ОВ L 160, стp. 80; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 134) — Национална правна уредба, съгласно която правото на агроекологично подпомагане е запазено само за заявители, които вече са се ползвали от подпомагане през предходната финансова година и изключване на новите заявители, които поемат ангажимент да организират производството си в съответствие с агроекологичните изисквания

      Диспозитив

   Разпоредбите на член 24, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти, съответно изменен с Регламент (ЕО) № 2223/2004 на Съвета от 22 декември 2004 година, разглеждани във връзка с член 37, параграф 4 и с член 39 от посочения регламент, допускат поради недостига на бюджетни средства държава-членка да ограничи категорията на бенефициерите на подпомагане на развитието на селските райони единствено до земеделските производители, за които вече се отнася решение за предоставяне на такова подпомагане през предходната бюджетна година.

      (1)  ОВ C 170, 21.7.2007 г.


title: Дело C-353/12: Иск, предявен на 25 юли 2012 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/28

         Иск, предявен на 25 юли 2012 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-353/12)
   2012/C 287/54
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: S. Thomas, D. Grespan и B. Stromsky)

      Ответник: Италианска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е предприела в установените срокове всички необходими мерки, за да възстанови държавната помощ, обявена за незаконна и несъвместима с вътрешния пазар с Решение C(2009) 8123 на Комисията от 28 октомври 2009 година относно държавна помощ C 59/07 (ex N 127/2006 и NN 13/2006), приведена в действие от Италия в полза на Ixfin SpA (нотифицирано на 29 октомври 2009 г. и публикувано в ОВ L 167 от 1.7.2010 г., стр. 39), Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 2, 3 и 4 от посоченото Решение и по ДФЕС.

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Искът на Комисията има за предмет неизпълнението от страна на Италианската република на Решението на Комисията относно държавната помощ под формата на гаранция, предоставена от Министерството на икономическото развитие в подкрепа на заем, сключен от Ixfin с Banca Apulia SpA.
   Комисията отбелязва, че Италия е трябвало да осигури изпълнението на задължението за възстановяване на помощта в срок до 1 март 2010 г. и освен това е трябвало да уведоми Комисията в срок до 29 декември 2009 г. за мерките, предприети за спазване на Решението.
   Към датата на подаване на настоящия иск ответникът все още не е предприел всички необходими мерки за изпълнение на тези задължения.


title: Дело C-242/15 P: Решение на Съда (шести състав) от 12 октомври 2016 г. — Land Hessen/Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG, Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Държавни мерки във връзка със създаването на дъскорезница в провинция Хесен — Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ — Незапочване на официалната процедура по разследване — Сериозни затруднения — Изчисляване на частта от публичните гаранции, която представлява помощ — Известие на Комисията относно държавните помощи под формата на гаранции)

text:
               12.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/5

         Решение на Съда (шести състав) от 12 октомври 2016 г. — Land Hessen/Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG, Европейска комисия
   (Дело C-242/15 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Държавни мерки във връзка със създаването на дъскорезница в провинция Хесен - Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ - Незапочване на официалната процедура по разследване - Сериозни затруднения - Изчисляване на частта от публичните гаранции, която представлява помощ - Известие на Комисията относно държавните помощи под формата на гаранции))
   (2016/C 462/07)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Land Hessen (представители: U. Soltész и A. Richter, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (представители: J. Heithecker и J. Ylinen, Rechtsanwälte), Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и C. Urraca Caviedes)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Land Hessen да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 236, 20.7.2015 г.


title: Дело C-482/15 P: Жалба, подадена на 9 септември 2015 г. от Westermann Lernspielverlag GmbH срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 15 юли 2015 г. по дело T-333/13 — Westermann Lernspielverlag GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/16

         Жалба, подадена на 9 септември 2015 г. от Westermann Lernspielverlag GmbH срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 15 юли 2015 г. по дело T-333/13 — Westermann Lernspielverlag GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-482/15 P)
   (2015/C 406/17)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Westermann Lernspielverlag GmbH (представители: A. Nordemann и M. C. Maier, Rechtsanwälten)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 15 юли 2015 г. по дело T-333/13,

               —

               да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         При условията на евентуалност, ако Съдът приеме, че решението на Общия съд от 15 юли 2015 г. е лишено от предмет, поради факта че марката на другата страна, на която се позовава възражението, е отменена изцяло, считано от 13 юни 2013 г., жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да обяви настоящата жалба за безпредметна, без да е необходимо да постанови решение по нея.

      Основания и основни доводи

   В настоящата жалба са изложени следните основания:

               1.

               нарушение на правото на защита, по-специално на правото на изслушване,

               2.

               нарушение на правото на справедлив процес,

               3.

               нарушение на член 69, букви в) и г) от Процедурния правилник на Общия съд,

               4.

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността (1).

         Жалбоподателят смята, че Общият съд не е уважил основното му право да бъде изслушан, тъй като (1) на 3 юли 2015 г. секретарят на Общия съд е уведомил жалбоподателя, че твърдението му, с което уведомява Общия съд, че марката, която е в основата на възражението, не съществува повече ex tunc не може да бъде взето предвид и (2) решението на Общия съд от 15 юли 2015 г. въобще не посочва факта, че марката на другата страна, на която основно се позовава възражението, не съществува повече към момента на обявяване на решението.
   Жалбоподателят смята, че основното му право на справедлив процес е било нарушено от Общия съд, тъй като (1) Общият съд е отхвърлил искането на жалбоподателя за спиране на производството и съответно не е взел предвид факта, че искането за отмяна, подадено от жалбоподателя на 13 юни 2013 г., както и искането за обявяване на недействителност на марката на другата страна поради абсолютно основание, подадено от жалбоподателя на 5 януари 2015 г., са законни средства за защита, които имат непосредствено влияние върху резултата от настоящото производство и (2) Общият съд не е взел предвид становището на жалбоподателя от 12 юни 2015 г.
   Жалбоподателят смята, че Общият съд е нарушил член 69, букви в) и г) от Процедурния правилник на Общия съд, като е отхвърлил и двете искания на жалбоподателя за спиране на производството, макар и в двата случая ответникът да не е имал възражения срещу спирането на производството и въпреки че жалбоподателят е изтъкнал сериозни основания защо е необходимо спиране на производството.
   Жалбоподателят смята, че Общият съд е нарушил член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността, допускайки грешка при прилагане на правото и изопачаване на релевантни факти по делото, тъй като преценката относно вероятността от объркване се основава на марка, която е отменена на 22 май 2015 г., като отмяната влиза в сила от 13 юни 2013 г.; т.е. преди жалбоподателят да подаде жалба пред Общия съд на 17 юни 2013 г. и преди Общият съд да постанови решението си. Следователно към момента на обявяване на решението на 15 юли 2015 г. словната и фигуративна марка на Общността № 003915121  на другата страна нито е могла да бъде взета предвид, нито от нея могат да се изведат каквито и да е изводи.
   Накрая, жалбоподателят иска, ако Съдът приеме, че решението на Общия съд от 15 юли 2015 г. е лишено от предмет, поради факта че марката на другата страна, на която се позовава възражението, е отменена изцяло, считано от 13 юни 2013 г., да обяви настоящата жалба за безпредметна, без да е необходимо да постановява решение по нея.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, стр. 1).


title: Дело T-291/07: Решение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2009 г. — Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe/СХВП — Byass (ALFONSO) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността ALFONSO — По-ранни национална словна марка и словна марка на Общността PRINCIPE ALFONSO — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) — Обхват на разглеждането, което трябва да извърши апелативният състав — Задължение за произнасяне по жалбата в нейната цялост — Член 62, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 64, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/59

         Решение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2009 г. — Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe/СХВП — Byass (ALFONSO)
   (Дело T-291/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността ALFONSO - По-ранни национална словна марка и словна марка на Общността PRINCIPE ALFONSO - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) - Обхват на разглеждането, което трябва да извърши апелативният състав - Задължение за произнасяне по жалбата в нейната цялост - Член 62, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 64, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2009/C 267/103
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe, SA (Cenicero, Испания) (представители: M. Lobato García-Miján и B. Díaz de Escauriaza, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: S. Palmero Cabezas и J. Laporta Insa)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: González Byass, SA (Cádiz, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 29 май 2007 г. (преписка R 1110/2006-2) във връзка с процедура по възражение между Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe, SA и González Byass, SA.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 29 май 2007 г. (преписка R 1110/2006-2).

               2)

               Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 235, 6.10.2007 г.


title: Дело T-380/17: Жалба, подадена на 16 юни 2017 г. — HeidelbergCement и Schwenk Zement/Комисия

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/48

         Жалба, подадена на 16 юни 2017 г. — HeidelbergCement и Schwenk Zement/Комисия
   (Дело T-380/17)
   (2017/C 249/65)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: HeidelbergCement AG (Хайделберг, Германия) и Schwenk Zement KG (Улм, Германия) (представители: U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler, M. Raible, U. Soltész, G. Wecker и H. Weiß, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Европейската комисия C(2017) 1650 окончателен от 5 април 2017 г. за обявяване на концентрация за несъвместима с вътрешния пазар и с функционирането на Споразумението за ЕИП по дело M. 7878 — HeidelbergCement/Schwenk/Cemex Hungary/Cemex Croatia,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат седем основания.

               1.

               Първо основание — Комисията не е имала компетентност да вземе решение по сделката, тъй като последната няма европейско измерение. Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото и е нарушила член 1 от Регламент № 139/2004 (1) (наричан по-нататък „Регламентът за сливанията“), като е счела HeidelbergCement и Schwenk не за преки приобретатели на Duna-Dráva Cement, а за „участващи предприятия“.

               2.

               Второ основание — Комисията е нарушила членове 2 и 8 от Регламента за сливанията, допуснала е явни грешки в преценката и не е изпълнила задължението си да изложи мотиви за определянето на релевантния географски пазар.

               3.

               Трето основание — Комисията е нарушила член 2, параграфи 2 и 3 от Регламента за сливанията, като е забранила сделка, без да установи съществено възпрепятстване на ефективната конкуренция на значителна част от вътрешния пазар.

               4.

               Четвърто основание — Комисията е допуснала явни грешки в преценката при оценяването на последиците от сделката по отношение на конкуренцията.

               5.

               Пето основание — Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото и явни грешки в преценката при оценяването и отхвърлянето на предложената мярка.

               6.

               Шесто основание — Комисията е допуснала няколко грешки в процедурата и така е нарушила съществени процедурни изисквания, не е зачела правото на защита на жалбоподателите и е накърнила основните им права, като не се е съобразила с принципа на добра администрация и не е изпълнила задължението си за полагане на грижа.

               7.

               Седмо основание — Комисията не е имала компетентност да забрани придобиването на Cemex Hungary, след като е изпратила преписката относно свързаната с Унгария част на сделката за проверка от унгарския орган по конкуренция съгласно член 4, параграф 4 от Регламента за сливанията.

      (1)  Регламент (EO) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (регламент за сливанията на ЕО) (ОВ L 24, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201).


title: Съединени дела C-483/11 и C-484/11: Определение на Съда (шести състав) от 14 декември 2011 г. (преюдициални запитвания от Tribunalul Argeș — Румъния) — Andrei Emilian Boncea, Filofteia Catrinel Boncea, Adriana Boboc, Cornelia Mihăilescu (C-483/11), Mariana Budan (C-484/11)/Statul român (Преюдициално запитване — Член 43, член 92, параграф 1 и член 103, параграф 1 от Процедурния правилник — Харта на основните права на Европейския съюз — Обезщетяване на лицата, претърпели осъждания с политически характер по време на комунистическия режим — Право на обезщетение за претърпените неимуществени вреди — Липса на прилагане на правото на Съюза — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/14

         Определение на Съда (шести състав) от 14 декември 2011 г. (преюдициални запитвания от Tribunalul Argeș — Румъния) — Andrei Emilian Boncea, Filofteia Catrinel Boncea, Adriana Boboc, Cornelia Mihăilescu (C-483/11), Mariana Budan (C-484/11)/Statul român
   (Съединени дела C-483/11 и C-484/11) (1)

   (Преюдициално запитване - Член 43, член 92, параграф 1 и член 103, параграф 1 от Процедурния правилник - Харта на основните права на Европейския съюз - Обезщетяване на лицата, претърпели осъждания с политически характер по време на комунистическия режим - Право на обезщетение за претърпените неимуществени вреди - Липса на прилагане на правото на Съюза - Явна липса на компетентност на Съда)
   2012/C 73/24
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Argeș

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Andrei Emilian Boncea, Filofteia Catrinel Boncea, Adriana Boboc, Cornelia Mihăilescu (C-483/11), Mariana Budan (C-484/11)

      Ответник: Statul român

      В присъствието на: Iulian-Nicolae Cujbescu (C-484/11)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunalul Argeș — Тълкуване на член 5 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и на член 8 от Всеобщата декларация за правата на човека — Обезщетяване на лицата, претърпели осъждания с политически характер по време на комунистическия режим — Допустимост на национална правна уредба, която ограничава правото на обезщетение за претърпените неимуществени вреди

      Диспозитив

   Съдът на Европейския съюз явно не разполага с компетентност да отговори на въпросите, поставени от Tribunalul Argeș (Румъния) с решения от 4 април и 4 юли 2011 г.

      (1)  ОВ C 347, 26.11.2011 г.


title: Дело T-108/16: Жалба, подадена на 17 март 2016 г. — Naviera Armas/Комисия

text:
               17.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/19

         Жалба, подадена на 17 март 2016 г. — Naviera Armas/Комисия
   (Дело T-108/16)
   (2016/C 175/23)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Naviera Armas, SA (Las Palmas de Gran Canaria, Испания) (представители: J. Buendía Sierra и Á. Givaja Sanz, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 8 декември 2015 г. относно държавна помощ SA.36628 (2015/NN-2) (ОВ C 25, p. 2), с което се обявява, че не са налице държавни помощи в полза на Compañía naviera Fred Olsen S.A. във връзка с мерките, приети от Кралство Испания по отношение на пристанището на Las Nieves.

               —

               да осъди ответника да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   С обжалваното решение Комисията е приела, че не представляват държавни помощи изключителното право на Fred Olsen да оперира на пристанището на Las Nieves (Канарски острови, Испания), пълното или частичното му освобождаване от заплащането на съответните пристанищни такси, както и условията за използването на пристанището, които с изключването на конвенционалните кораби предполагат и необосновано предимство за посочената компания.
   Единственото основание, което изтъква жалбоподателят в подкрепа на жалбата си, е обстоятелството, че е изложил достатъчно мотиви, за да обоснове разумни съмнения пред Комисията относно наличието на държавни помощи в полза на Fred Olsen с оглед на започването от нея на официална процедура по разследване.
   В подкрепа на това основание жалбоподателят поддържа:

               —

               че голямата продължителност на извършеното от Комисията предварително разглеждане от получаването на информацията от Naviera Armas на 26 април 2013 г. до приемането на обжалваното решение е показателна за сложността на случая, по който е било наложително да се започване официална процедура по разследване.

               —

               че обжалваното решение е опорочено от няколко явни грешки в преценката на фактите, като например твърденията, че преди 2013 г. нито едно предприятие не е искало да оперира с бързи фериботи на пристанището на Las Nieves, че Fred Olsen е било единственото предприятие, проявяващо интерес към използването на пристанището през 90-те години или че на посоченото пристанище могат да оперират само бързи фериботи.

               —

               че Fred Olsen използва самостоятелно пристанището на Las Nieves от 1991 г., като това му дава конкурентно предимство, което испанските власти са предоставили по своя свободна преценка.

               —

               че в продължение а повече от двадесет години Fred Olsen е било напълно освободено от някои пристанищни такси.


title: Дело T-232/11: Определение на Общия съд от 21 май 2015 г. — Stichting Greenpeace Nederland и PAN Europe/Комисия

text:
               13.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/25

         Определение на Общия съд от 21 май 2015 г. — Stichting Greenpeace Nederland и PAN Europe/Комисия
   (Дело T-232/11) (1)

   (2015/C 228/30)
   Език на производството: английски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 194, 2.7.2011 г.


title: Дело C-650/11: Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Република Латвия) на 19 декември 2011 г. — Ilgvars Brunovskis/Lauku atbalsta dienests

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/18

         Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Република Латвия) на 19 декември 2011 г. — Ilgvars Brunovskis/Lauku atbalsta dienests
   (Дело C-650/11)
   2012/C 49/31
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ilgvars Brunovskis

      Ответник: Lauku atbalsta dienests

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 125, параграф 1 от Регламент № 1782/2003 (1) да се тълкува в смисъл, че премията за крава с бозаещо теле се определя според общия брой крави с бозаещи телета, родени през календарната година?

               2.

               Трябва ли периодът от шест месеца, определен в член 102, параграф 2 от Регламент № 1973/2004 (2), да се разглежда като срок за подаване на заявленията за премии?

               3.

               При утвърдителен отговор на втория въпрос и в случай, че държава членка е съкратила този срок, длъжна ли е тази държава да обезщети земеделския производител за загубите, които той е претърпял поради това, че не е имал възможност да се възползва напълно от установения в Регламента срок за подаване на заявление?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) № 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001 (ОВ L 270, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177)

      (2)  Регламент (ЕО) № 1973/2004 на Комисията от 29 октомври 2004 година за създаване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета по отношение на схемите за подпомагане, посочени в дял IV и в дял IVa от посочения регламент и по отношение на използването на земята, която е била оставена под угар за целите на производството на сурови материали (ОВ L 345, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 60, стр. 190)


title: Дело C-503/06: Иск, предявен на 13 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/12

         Иск, предявен на 13 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-503/06)
   (2007/C 82/23)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Recchia)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, тъй като регион Лигурия е приел и прилага правна уредба относно разрешаване на дерогации от режима на опазване на дивите птици, която не спазва установените в член 9 от Директива 79/409/ЕИО (1) условия, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 9 на посочената директива;

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Вследствие на получена жалба Комисията узнава, че регион Лигурия е приела закон № 34 от 5 октомври 2001 г., с който се уреждат условията и реда за дерогации от режима на опазване на дивите птици по смисъла на член 9 от гореспоменатата директива. Посоченият регионален закон е бил изменен с регионален закон № 31 от 13 август 2002 г.
   Според Комисията, измененият регионалният закон № 34/2001 представлява разрешение за правомерно упражняване на правото на лов на защитени по смисъла на директивата видове птици, като по-специално:

               —

               уточнява по общ и абстрактен начин, без времеви ограничения, видовете — предмет на дерогация, независимо от факта, че дерогацията се счита за акт, който се приема по изключение и има нормативен характер, и който следва да се приеме след проверка на наличието на определени предпоставки от научно естество,

               —

               не предвижда задължението, отделните мерки на дерогацията да указват едно от абстрактните основания, поради които е възможно да се предостави дерогацията по смисъла на член 9 от директивата, както и не предвижда задължение за се посочат конкретните мотиви, поради които срокът на определена мярка маже да бъде удължен при позоваване на необходимост като абстрактно основание,

               —

               не предвижда изискването, да се провери дали не съществуват други задоволителни решения, нито предвижда посочване на органа, оправомощен да установи, че са изпълнени условията по член 9 от директивата.

         Несъвместимостта на изменения регионалния закон № 34/2001 се изразява в конкретните мерки за разрешаване на ловна дейност, които не показват, че не съществуват други задоволителни решения, и не споменават абстрактното основание, нито конкретните мотиви, поради които дерогацията се явява необходима.
   След изтичане на 31 октомври 2006 г. на определения в мотивираното становище срок, регион Лигурия отменя изменения регионален закон № 34/2001 с регионален закон №. 35/2006 от 31 октомври 2006 г. и приема регионален закон № 36/2006, с който се разрешават ловните дейности — предмет на дерогация, които притежават същите елементи на несъвместимост с член 9 от горепосочената директива, вече забранени с предишната правна рамка на регионално ниво.

      (1)  Директива 2002/21/ЕО на Съвета, от 2 април 1979 г., относно опазване на дивите птици, ОВ L 103, стp. 1.


title: Дело C-525/07 P: Определение на Съда от 28 ноември 2008 г.  — Philippe Combescot/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Длъжностни лица — Доклад за развитие на кариерата — Задължение за съдействие — Психически тормоз — Обезщетяване на вредите — Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/13

         Определение на Съда от 28 ноември 2008 г. — Philippe Combescot/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-525/07 P) (1)

   (Обжалване - Длъжностни лица - Доклад за развитие на кариерата - Задължение за съдействие - Психически тормоз - Обезщетяване на вредите - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
   (2009/C 69/21)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Philippe Combescot (представители: A. Maritati и V. Messa, avvocati)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и S. Corongiu, avocat)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 12 септември 2007 г. по дело Combescot/Комисия (T-249/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля искането, от една страна, за установяване на незаконосъобразността на поведението на преките ръководители на жалбоподателя, за признаване на правото му на съдействие и на отмяна на доклада за развитие на кариерата му за периода от 1 юли 2001 г. до 31 декември 2002 г. и, от друга страна, за плащане на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Combescot да заплати съдебните разноски, направени в производството по обжалване.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело T-484/08: Жалба, подадена на 11 ноември 2008 г.  — Longevity Health Products/СХВП — Merck (Kids Vits)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/38

         Жалба, подадена на 11 ноември 2008 г. — Longevity Health Products/СХВП — Merck (Kids Vits)
   (Дело T-484/08)
   (2009/C 32/75)
   Език на жалбата: немски
   Страни

      Жалбоподател: Longevity Health Products, Inc. (Насау, Бахамски острови) (представител: адв. J. Korab)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Merck KGaA (Дармщат, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за допустима жалбата на дружеството Longevity Health Products, Inc.,

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав от 28 август 2008 г. и да се отхвърли искането на Merck KGaA за обявяване на недействителността на марката на Общността, заявена за регистрация под № 3 979 143, и

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „Kids Vits“ за стоки и услуги от класове 3, 5 и 35 (заявка за марка на Общността № 3 979 143)

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Merck KGaA

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка„VIDS4KIDS“ за стоки от клас 5 (марка № 3 128 196)

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), доколкото няма вероятност от объркване на конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-496/09: Решение на Съда (трети състав) от 17 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения от държава членка — Неизпълнение — Член 228 ЕО — Имуществени санкции)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/5

      Решение на Съда (трети състав) от 17 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република
      (Дело C-496/09) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения от държава членка - Неизпълнение - Член 228 ЕО - Имуществени санкции)
      (2012/C 25/07)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: L. Pignataro, E. Righini, и B. Stromsky)

         Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri; F. Arena и S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

         Предмет

      Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 228 ЕО — Неизпълнение на Решение на Съда от 1 април 2004 г. по дело C-99/02 — Искане за определяне на периодична имуществена санкция

         Диспозитив

                  1.

                  Като не е приела към датата на изтичане на срока, определен в мотивираното становище, издадено от Комисията на Европейските общности на 1 февруари 2008 г. на основание член 228 ЕО, всички мерки за изпълнението на Решение от 1 април 2004 г. по дело Комисия/Италия (C-99/02) относно възстановяването от бенефициерите на помощите, обявени съгласно текста на Решение 2000/128/ЕО на Комисията от 11 май 1999 година относно помощи, отпускани от Италия за стимулиране на заетостта, за незаконосъобразни и несъвместими с общия пазар, Италианската република не е изпълнила задълженията си по това решение и по член 228, параграф 1 ЕО.

                  2.

                  Осъжда Италианската република да заплаща на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ периодична имуществена санкция в размер, който съответства на основния размер от 30 милиона евро, умножен по процента на незаконосъобразните несъвместими помощи, чието възстановяване все още не е осъществено или не е доказано при изтичане на съответния период, и който е изчислен по отношение на общия размер на все още невъзстановените помощи към датата на обявяване на настоящото решение, за всяко шестмесечие закъснение при прилагането на необходимите мерки за съобразяване с Решение от 1 април 2004 г. по дело Комисия/Италия (C-99/02), считано от обявяване на настоящото решение до изпълнението на посоченото решение от 1 април 2004 г.

                  3.

                  Осъжда Италианската република да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ еднократно сумата от 30 милиона евро.

                  4.

                  Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело C-192/10: Иск, предявен на 19 април 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/3

         Иск, предявен на 19 април 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-192/10)
   2010/C 195/05
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán и A. Marghelis)

      Ответник: Кралство Испания

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело необходимите мерки, за да гарантира изпълнението на задълженията във връзка със закриването и последващото управление и контрол на депото на Cova da Loba, намиращо се в O Grove (Pontevedra, Галиция), Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по членове 13 и 14 от Директива 1999/31/ЕО (1) на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци;

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Основната цел на Директива 1999/31/ЕО е да предотврати или ограничи, доколкото е възможно, отрицателното въздействие на депонирането на отпадъци върху околната среда и по-специално замърсяването на повърхностните и подземните води, почвата и въздуха, както и всеки произтичащ от това риск за здравето на човека през целия жизнен цикъл на депото.

               2.

               Според предоставените от самите испански органи сведения депото на Cova da Loba е разрешено през 2000 г. Следователно става въпрос за съществуващо депо по смисъла на член 14 от Директива 1999/31/ЕО.

               3.

               Депото на Cova da Loba е изоставено без да бъде закрито и без да се осигурят последващото му управление и контрол съгласно предвиденото в член 13 от Директивата.

               4.

               Ето защо от предоставените от испанските органи сведения следва, че процесът по закриване на депото на Cova da Loba не е приключил. Следователно, предвид изложените по-горе съображения положението на това депо нарушава установеното в членове 13 и 14 от Директива 1999/31/ЕО.

      (1)  ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94.


title: Дело C-47/16: Решение на Съда (шести състав) от 16 март 2017 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — Valsts ieņēmumu dienests/„Veloserviss“ SIA (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Митнически кодекс на Общността — Член 220, параграф 2, буква б) — Последващо събиране на вносни мита — Оправдани правни очаквания — Условия за прилагане — Грешка от страна на митническите органи — Задължение на вносителя да действа добросъвестно и да провери обстоятелствата, при които е издаден сертификат за произход формуляр А — Доказателствени средства — Доклад на Европейската служба за борба с измамите (OLAF)

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/11

         Решение на Съда (шести състав) от 16 март 2017 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — Valsts ieņēmumu dienests/„Veloserviss“ SIA
   (Дело C-47/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Митнически съюз - Митнически кодекс на Общността - Член 220, параграф 2, буква б) - Последващо събиране на вносни мита - Оправдани правни очаквания - Условия за прилагане - Грешка от страна на митническите органи - Задължение на вносителя да действа добросъвестно и да провери обстоятелствата, при които е издаден сертификат за произход формуляр А - Доказателствени средства - Доклад на Европейската служба за борба с измамите (OLAF))
   (2017/C 151/15)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Valsts ieņēmumu dienests

      Ответник:„Veloserviss“ SIA

      Диспозитив

               1)

               Член 220, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 г., трябва да се тълкува в смисъл, че вносител може да изтъкне оправдани правни очаквания на основание на тази разпоредба, за да се противопостави на последващо вземане под отчет на вносни мита, като твърди, че е бил добросъвестен, само ако са изпълнени три кумулативни условия. На първо място, митата трябва да не са били събрани в резултат на грешка от страна на самите компетентни органи, по-нататък, грешката трябва да е от такова естество, че да не е било възможно да бъде открита от добросъвестен длъжник, и накрая, длъжникът трябва да е спазил всички разпоредби на действащата правна уредба по отношение на митническата си декларация. Не са налице оправдани правни очаквания по-специално когато въпреки явни основания за съмнения относно правилността на сертификат за произход формуляр А вносителят не предприеме всички възможни действия, за да се осведоми за условията на издаване на този сертификат, така че да провери основателността на посочените съмнения. Това обаче не означава, че върху вносителя тежи общо задължение да проверява систематично условията, при които митническите органи на държавата на износ издават сертификат за произход формуляр А. Запитващата юрисдикция трябва да провери с оглед на всички конкретни обстоятелства по спора в главното производство дали в настоящия случай са изпълнени посочените три условия.

               2)

               Член 220, параграф 2, буква б) от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) № 2700/2000, трябва да се тълкува в смисъл, че в случай като разглеждания в главното производство от съдържащата се в доклад на OLAF информация може да се направи извод, че даден вносител няма основание да изтъкне оправдани правни очаквания на основание на тази разпоредба, за да се противопостави на последващо вземане под отчет на вносни мита. Когато обаче такъв доклад съдържа само общо описание на съответното положение, което запитващата юрисдикция трябва да провери, съм по себе си той не е достатъчен, за да се установи надлежно, че тези условия са изпълнени изцяло, по-специално по отношение на релевантните действия на износителя. При такива обстоятелства по принцип митническите органи на държавата на внос трябва да докажат чрез допълнителни доказателства, че издаването на неправилен сертификат за произход формуляр А от страна на митническите органи на държавата на износ се дължи на неточно представяне на фактите от износителя. Когато обаче митническите органи на държавата на внос нямат възможност да докажат това обстоятелство, при необходимост, тежестта да докаже, че този сертификат е бил издаден на базата на вярно представяне на фактите от страна на износителя, тежи върху вносителя.

      (1)  ОВ C 111, 29.3.2016 г.


title: Дело T-300/10: Жалба, подадена на 9 юли 2010 г. — Internationaler Hilfsfonds/Комисия

text:
               11.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/37

         Жалба, подадена на 9 юли 2010 г. — Internationaler Hilfsfonds/Комисия
   (Дело T-300/10)
   ()
   2010/C 246/64
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Германия) (представител: Rechtsanwalt H. Kaltenecker)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията от 29 април 2010 г. в частта, в която на жалбоподателя се отказва достъп до неоповестени или само частично оповестени документи;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят оспорва решението на Комисията от 29 април 2010 г., с което частично се отхвърля неговото второ искане за достъп до документи относно Договор LIEN 97-2011 и до които не е предоставен никакъв достъп.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество твърди, че Комисията не е имала право да му откаже достъпа до исканите документи, позовавайки се на съдържащите се в член 4 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) изключения във връзка със защитата на процеса на вземане на решения и защитата на частния живот и личната неприкосновеност. В този смисъл се поддържа също, че съществувал по-висш обществен интерес, диктуващ оповестяването на все още неоповестените документи.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-382/12: Решение на Общия съд от 19 юни 2014 г.  — Kampol/СХВП — Colmol (Nobel) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „Nobel“  — По-ранна национална словна марка „NOBEL“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/26

         Решение на Общия съд от 19 юни 2014 г. — Kampol/СХВП — Colmol (Nobel)
   (Дело T-382/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Nobel“ - По-ранна национална словна марка „NOBEL“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2014/C 253/37
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Kampol sp. z o.o. (Свидница, Полша) (представител: J. Kępiński, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Colmol-Colchões, SA (Оливейра де Аземеиш, Португалия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 21 юни 2012 г. (преписка R 2286/2011-4) относно производство по възражение между Colmol — Colchões, SA и Kampol-K. Humiński & syn sp. z o.o.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Kampol sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 355, 17.11.2012 г.


title: Дело C-127/12: Решение на Съда (втори състав) от 3 септември 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Свободно движение на капитали — Членове 21 ДФЕС и 63 ДФЕС — Споразумение ЕИО — Членове 28 и 40 — Данъци върху наследството и върху даренията — Подялба на данъчни правомощия — Дискриминация между местни лица и чуждестранни лица — Дискриминация в зависимост от местонахождението на недвижимия имот — Тежест на доказване)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/3

      Решение на Съда (втори състав) от 3 септември 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
      (Дело C-127/12) (1)

      ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно движение на капитали - Членове 21 ДФЕС и 63 ДФЕС - Споразумение ЕИО - Членове 28 и 40 - Данъци върху наследството и върху даренията - Подялба на данъчни правомощия - Дискриминация между местни лица и чуждестранни лица - Дискриминация в зависимост от местонахождението на недвижимия имот - Тежест на доказване))
      (2014/C 395/03)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: W. Roels, R. Lyal и F. Jimeno Fernández)

         Ответник: Кралство Испания (представител: A. Rubio González)

         Диспозитив

                  1)

                  Като е въвело в областта на даренията и наследството различно данъчно третиране в зависимост от това дали правоприемниците и надарените са местни лица в Испания или са чуждестранни лица, в зависимост от това дали праводателите са местни лица в Испания или са чуждестранни лица и в зависимост от това дали предмет на даренията и подобни прехвърляния са недвижими имоти, които се намират в Испания или извън нейната територия, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 63 ДФЕС и член 40 от Споразумението за европейско икономическо пространство от 2 май 1992 г.

                  2)

                  Отхвърля иска в останалата му част.

                  3)

                  Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 126, 28.4.2012 г.


title: Дело T-674/14: Определение на Общия съд от 2 септември 2015 г. — SEA/Комисия

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/61

         Определение на Общия съд от 2 септември 2015 г. — SEA/Комисия
   (Дело T-674/14) (1)

   (2015/C 381/84)
   Език на производството: италиански
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 388, 3.11.2014 г.