               4.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/10

         Дело, заведено на 18 август 2010 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-12/10)
   2010/C 298/08
   На 18 август 2010 г. пред Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Ólafur Jóhannes Einarsson, агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:

               1.

               Като оставя в сила членове 5 и 7 от Закон № 45/2007 за правата и задълженията на чуждестранните предприятия, които временно командироват работници в Исландия, и за условията на наемане на техните работници, Исландия не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 36 от Споразумението за ЕИП и член 3 от акта, посочен в точка 30 от приложение XVIII към Споразумението за ЕИП, а именно Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 г. относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги, адаптиран в Споразумението към ЕИП чрез Протокол 1 към него.

               2.

               Република Исландия поема разходите по съдебното производство.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               Заявлението се отнася до изискванията, които държавите от ЕИП могат да налагат по отношение на условията на наемане на работниците, командировани на тяхна територия.

               —

               В заявлението се посочва, че в член 3 от Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 г. относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги, във връзка с член 36 от Споразумението за ЕИП, се разрешава само налагане на минималните изисквания, изброени в член 3, параграф 1, букви а)—ж) от директивата.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че в спорните членове от Закон № 45/2007 (Закона за командироването) се налагат условия, които не са предвидени в никоя от алинеите от член 3 и затова са в нарушение на член 3 и член 36 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело C-542/13: Решение на Съда (голям състав) от 18 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Cour constitutionnelle — Белгия) — Mohamed M'Bodj/État belge (Преюдициално запитване — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 19, параграф 2 — Директива 2004/83/ЕО — Минимални стандарти относно условията за предоставяне на статут на бежанец или статут на субсидиарна закрила — Лице, което може да получи субсидиарна закрила — Член 15, буква б) — Изтезание или нечовешко или унизително отнасяне или наказание, наложени на молител в страната му на произход — Член 3 — По-благоприятни стандарти — Молител с тежко заболяване — Липса на подходящо лечение в страната на произход — Член 28 — Социално подпомагане — Член 29 — Медицински грижи)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/12

         Решение на Съда (голям състав) от 18 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Cour constitutionnelle — Белгия) — Mohamed M'Bodj/État belge
   (Дело C-542/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 19, параграф 2 - Директива 2004/83/ЕО - Минимални стандарти относно условията за предоставяне на статут на бежанец или статут на субсидиарна закрила - Лице, което може да получи субсидиарна закрила - Член 15, буква б) - Изтезание или нечовешко или унизително отнасяне или наказание, наложени на молител в страната му на произход - Член 3 - По-благоприятни стандарти - Молител с тежко заболяване - Липса на подходящо лечение в страната на произход - Член 28 - Социално подпомагане - Член 29 - Медицински грижи))
   (2015/C 065/16)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour constitutionnelle

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mohamed M'Bodj

      Ответник: État belge

      Диспозитив

   Членове 28 и 29 от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила, във връзка с член 2, буква д) и членове 3, 15 и 18 от нея трябва да се тълкуват в смисъл, че дадена държава членка няма задължение да предостави предвидените в тях социално подпомагане и медицински грижи на гражданин на трета страна с разрешение за пребиваване на нейна територия съгласно национално законодателство като разглежданото в главното производство, предвиждащо в посочената държава членка да се разреши пребиваването на чужденец, страдащ от заболяване, създаващо реална опасност за живота или физическото му здраве, или реална опасност от нечовешко или унизително отнасяне, когато в страната му на произход или в третата страна, където е пребивавал по-рано, няма подходящо лечение, без да е налице лишаване от грижи, което е причинено умишлено на този чужденец в посочената страна.

      (1)  ОВ C 367, 14.12.2013 г.


title: Дело T-157/13: Жалба, подадена на 15 март 2013 г. — Sorinet Commercial Trust Bankers/Съвет

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/23

         Жалба, подадена на 15 март 2013 г. — Sorinet Commercial Trust Bankers/Съвет
   (Дело T-157/13)
   2013/C 147/42
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sorinet Commercial Trust Bankers Ltd (остров Киш, Иран) (представители: L. Defalque и C. Malherbe, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени точка I.I.12 (в раздел „Образувания“) от приложението към Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран,

               —

               да отмени точка I.I.12 (в раздел „Образувания“) от приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран, и

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               По първото правно основание той твърди, че Съветът не е изпълнил задължението си да се мотивира. Мотивите на спорното решение и на спорния регламент били неясни и общи и от тях не личали конкретните и действителни причини, поради които в рамките на широката си дискреционна власт Съветът приел, че на жалбоподателя трябва да бъдат наложени спорните ограничителни мерки.

               2.

               По второто правно основание се твърди, че Съветът е нарушил правото на жалбоподателя на защита, правото му на справедлив процес и правото му на ефективни средства за съдебна защита. Жалбоподателят нито бил информиран за евентуалните доказателства, въз основа на които била приета неблагоприятната за него мярка, нито пък тези доказателства му били изпратени. Съветът не дал достъп на жалбоподателя до преписката, нито му предоставил поисканите документи (включващи точна и индивидуална информация, обосноваваща спорните ограничителни мерки), нито го уведомил какви са евентуалните доказателства, взети предвид в негов ущърб. Жалбоподателят изрично поискал да бъде изслушан, но Съветът отказал. Описаното нарушение на правото на жалбоподателя на защита, и най-вече това, че не бил информиран за доказателствата, взети предвид в негов ущърб, довело и до нарушение на правото на жалбоподателя на ефективни средства за съдебна защита.

               3.

               По третото правно основание се твърди, че при приемането на ограничителните мерки срещу жалбоподателя Съветът е допуснал явна грешка в преценката. Посочените от Съвета причини за налагането на мерки срещу жалбоподателя не можели да се разглеждат като надлежно изложени мотиви. Освен това Съветът не представил нито доказателства, нито данни, които да потвърждават посочените от него причини за налагането на спорните ограничителни мерки, които всъщност почивали на недоказани твърдения.

               4.

               По четвъртото правно основание се твърди, че спорните ограничителни мерки са незаконосъобразни, тъй като Съветът ги е приел въз основа на неправилни констатации. Съветът не преценил действително конкретните обстоятелства по случая, а просто последвал препоръките на Комитета по санкциите на ООН и приел предложенията на държавите членки.


title: Дело T-462/13: Жалба, подадена на 30 август 2013 г. — Comunidad Autónoma del País Vasco и Itelazpi/Комисия

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/24

         Жалба, подадена на 30 август 2013 г. — Comunidad Autónoma del País Vasco и Itelazpi/Комисия
   (Дело T-462/13)
   2013/C 304/42
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Comunidad Autónoma del País Vasco (Испания) и Itelazpi, SA (Биская, Испания) (представители: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, M. Muñoz de Juan и N. Ruiz García, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да допусне и разгледа изложените в настоящата жалба основания за отмяна;

               —

               да отмени обжалваното решение, и по-специално член 1 от него, в частта, в която се установява наличието на несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ;

               —

               като последица от това да отмени разпорежданията за възстановяване по членове 3 и 4 от решението; и

               —

               да осъди Комисията за заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното в рамките на настоящото производство решение е същото като по дело T-461/13, Испания/Комисия.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от допускането на грешка при прилагането на правото, тъй като процесът по цифровизация е квалифициран като държавна помощ.

                           —

                           В това отношение се твърди, че Комисията допуска грешка при анализа на член 171, параграф 1 ДФЕС, по-специално с оглед на съдебната практика по дело Altmark относно услуги от общ икономически интерес, като в резултат на това допуска грешка относно самото наличие на държавна помощ в настоящия случай.

                           —

                           Във връзка с това се добавя, че разгледаните в решението мерки са имали за цел само да се осигури предаването на цифровия телевизионен сигнал в т.нар. зона II (част от територията, в която операторите няма да осигурят покритие въз основа на икономически критерии и която при липсата на публична намеса би била лишена от достъп до телевизия).

                           —

                           От друга страна, жалбоподателите отбелязват, че принципът на „технологична неутралност“ не може да лиши държавите членки от предоставеното им с Договорите право на преценка при организацията на предоставянето на услуги от общ икономически интерес.

                           —

                           Във всеки случай по отношение на зона II националните органи са предпочели наземната пред сателитната технология, тъй като първата възможност е била много по-логична, по-икономична и ефикасна поради вече съществуващата мрежа за аналогово наземно радиоразпръскване, финансирана с публични средства, с която вече е осигурено териториално покритие в зона II.

               2.

               Второто правно основание е изведено от допускането на грешка при прилагането на правото при анализа на съвместимостта на помощта.

                           —

                           При условията на евентуалност и в случай че се приеме наличието на държавна помощ, жалбоподателите смятат, че въпросната помощ следва да се счита за съвместима с вътрешния пазар на основание член 106, параграф 2 и член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС.

               3.

               Третото правно основание е изведено от допускането на грешка при прилагането на правото при анализа на съществуващата помощ.

                           —

                           Отново при условията на евентуалност в това отношение се твърди, че във всеки случай разглежданата помощ следва да се счита за съществуваща. Като се има предвид вече съществуващата публична телевизионна мрежа, всъщност ставало въпрос за нейното обикновено изменение и актуализиране, без нейната функция да е изменена.


title: Дело T-397/06: Иск, предявен на 16 декември 2006 г. — DOW AgroSciences срещу ЕОБХ

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/33

         Иск, предявен на 16 декември 2006 г. — DOW AgroSciences срещу ЕОБХ
   (Дело T-397/06)
   (2007/C 42/58)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: DOW AgroSciences Ltd (Hitchin, Обединено кралство) [представители: K. Van Maldegem и C.Mereu, адвокати]

      Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени заключението на ЕОБХ, озаглавено „Заключение относно партньорската проверка на оценката на риска от пестициди на активното вещество Халоксифоп — R“;

               —

               да се осъди ответника да плати обезщетение на ищеца за вредите, настъпили в резултат на оспорваната мярка и да се постанови с временно разпореждане, на този междинен етап, че ответникът е длъжен да обезщети ищеца за настъпилите вреди, като размерът на обезщетението следва да се определи или със споразумение между страните, или при липса на такова, от Съда;

               —

               да се осъди Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основни доводи, на които ищецът се позовава, са сходни с тези, посочени по дело T-311/06 FMC Chemical and Arysta Lifesciences с/у ЕОБХ.


title: Дело C-418/13: Преюдициално запитване, отправено от Corte costituzionale (Италия) на 23 юли 2013 г. — Napolitano и др./Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca

text:
               26.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/7

         Преюдициално запитване, отправено от Corte costituzionale (Италия) на 23 юли 2013 г. — Napolitano и др./Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca
   (Дело C-418/13)
   2013/C 313/13
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte costituzionale

      Страни в главното производство

      Ищец: Carla Napolitano, Salvatore Perrella, Gaetano Romano, Donatella Cittadino, Gemma Zangari

      Ответник: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), и приложено към Директива 1999/70/ЕО (1) на Съвета от 28 юни 1999 година, да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на член 4, параграф 1, последно изречение и параграф 11 от Закон № 124 от 3 май 1999 г. за приемането на неотложни разпоредби в областта на училищния персонал (legge n. 124 disposizioni urgenti in materia di personale scolastico), който, като урежда възлагането на замествания за срок от една година на длъжностите, „които действително са свободни и незаети към 31 декември“, предвижда, че това се извършва чрез замествания за срок от една година „в очакване на провеждането на конкурсни процедури за наемането на титулярни преподаватели“, а това позволява да се използват срочни трудови договори, без да се посочват точни срокове за провеждане на конкурси и при условия, които не предвиждат право на обезщетение?

               2.

               Организационните нужди на описаната по-горе италианска училищна система представляват ли обективни причини по смисъла на клауза 5, точка 1 от Директива 1999/70/ЕО от 28 юни 1999 г., обосноваващи съвместимостта на италианската правна уредба — която не предвижда право на обезщетение при наемането на училищен персонал на срочни договори — с правото на Европейския съюз?

      (1)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).


title: Дело T-293/16: Жалба, подадена на 7 юни 2016 г. — Kaane American International Tobacco/EUIPO — Global Tobacco („GOLD MONT“)

text:
               1.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/37

         Жалба, подадена на 7 юни 2016 г. — Kaane American International Tobacco/EUIPO — Global Tobacco („GOLD MONT“)
   (Дело T-293/16)
   (2016/C 279/52)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, Обединени арабски емирства) (представители: G. Hinarejos Mulliez, I. Valdelomar, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Global Tobacco FZCO (Дубай, Обединени арабски емирства)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „GOLD MONT“ — марка на Европейския съюз № 11 803 831

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 април 2016 г. по преписка R 2699/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да приеме настоящата жалба;

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да спре производство по обжалване R 2699/2014-4 докато решението в паралелното производство R 1857/2015-4 (висящо понастоящем пред Общия съд) стане окончателно;

               —

               да осъди EUIPO (апелативният състав) да заплати съдебните разноски или, при условията на евентуалност, другата страна в производството да заплати разноските и таксите в настоящото производство.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на принципите на равенство пред закона и на безпристрастност.


title: Дело C-56/10 P: Определение на Съда (седми състав) от 22 юни 2011 г. — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Марка на Общността — Фигуративни марки 100 и 300 — Отказ за регистрация — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 7, параграф 1, букви б) и в) — Отличителен характер — Описателен характер — Член 38, параграф 2 — Декларация за непозоваване на изключителни права върху елемент от заявена марка, лишен от отличителен характер ( disclaimer )

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/5

         Определение на Съда (седми състав) от 22 юни 2011 г. — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-56/10 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Фигуративни марки 100 и 300 - Отказ за регистрация - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 7, параграф 1, букви б) и в) - Отличителен характер - Описателен характер - Член 38, параграф 2 - Декларация за непозоваване на изключителни права върху елемент от заявена марка, лишен от отличителен характер („disclaimer“)
   2011/C 340/08
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (представител: D. Rzążewska, radca prawny)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 19 ноември 2009 г. по дело Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП (T-425/07 и T-426/07), с което са отхвърлени двете жалби срещу решенията на четвърти апелативен състав на СХВП от 3 септември 2007 г. (преписки № R 1274/2006-4 и № R 1275/2006-4) относно заявките за регистрация на словни марки 100 и 300 като марки на Общността — Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в), както и на член 38, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), заменен с Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1) — Описателен характер на марки, състоящи се само от цифри.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.


title: Дело C-382/09: Решение на Съда (пети състав) от 7 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts, Република Латвия) — Stils Met SIA/Valsts ieņēmumu dienests (Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Глава 73 — Стоманени въжета и кабели — Позиция 7312 — Код по ТАРИК — Грешка в тарифното класиране — Пускане на стоките в свободно обращение — Регламент (ЕО) № 384/96 — Антидъмпингови мита — Глоба в размер, равняващ се на общия размер на антидъмпинговите мита)

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/8

         Решение на Съда (пети състав) от 7 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts, Република Латвия) — Stils Met SIA/Valsts ieņēmumu dienests
   (Дело C-382/09) (1)

   (Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Глава 73 - Стоманени въжета и кабели - Позиция 7312 - Код по ТАРИК - Грешка в тарифното класиране - Пускане на стоките в свободно обращение - Регламент (ЕО) № 384/96 - Антидъмпингови мита - Глоба в размер, равняващ се на общия размер на антидъмпинговите мита)
   2010/C 328/12
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Ищец: Stils Met SIA

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Предмет

   Преюдициално запитване — Augstakas tiesas Senats — Тълкуване на глава 73 от приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), изменен с Регламент (ЕО) № 1789/2003 на Комисията от 11 септември 2003 година (ОВ L 281, стр. 1) и с Регламент (ЕО) № 1810/2004 на Комисията от 7 септември 2004 г. (ОВ L 327, стр. 1) — Тълкуване на член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223) — Стоманени въжета и кабели, които са без покритие или само поцинковани, независимо от химическия им състав, по-специално тези от легирана стомана, и не са с произход от Молдова и от Мароко — Класиране в позиции 7312108219, 7312108419, 7312108619 от комбинираната номенклатура през 2004 г. и 2005 г. — Национално законодателство, предвиждащо санкция в размер, съответстващ на този на антидъмпинговото мито

      Диспозитив

               1.

               Интегралната тарифа на Европейските общности, въведена в член 2 от Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в редакцията ѝ, приложима през 2004 г. и 2005 г., трябва да се тълкува в смисъл, че кабели от стомана, която не е неръждаема, които са без покритие или само поцинковани, чийто най-голям размер на напречното сечение превишава 3 mm, но не превишава 48 mm, и които не са с произход от Молдова или Мароко, спадат към кодове по ТАРИК 7312108219, 7312108419 или 7312108619 в зависимост от размера на напречното им сечение.

               2.

               Член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка, която предвижда в случай на грешка при тарифното класиране на стоки, внесени на митническата територия на Съюза, да се налага глоба, равняваща се на общия размер на антидъмпинговите мита, дължими за тези стоки, доколкото размерът на тази глоба се определя при условия, аналогични на тези, които уреждат в националното право нарушения от същото естество и със същата тежест и които придават на санкцията ефективен, пропорционален и възпиращ характер, като задача на запитващата юрисдикция е да извърши преценка в това отношение.

      (1)  ОВ C 297, 5.12.2009 г.


title: Дело C-78/08: Преюдициално запитване, отправено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 25 февруари 2008 г. — Amministrazione delle finanze, Agenzia delle Entrate/Paint Graphos scarl

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/11

         Преюдициално запитване, отправено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 25 февруари 2008 г. — Amministrazione delle finanze, Agenzia delle Entrate/Paint Graphos scarl
   (Дело C-78/08)
   (2008/C 116/19)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Corte suprema di cassazione
   Страни в главното производство

      Ищец: Amministrazione delle finanze, Agenzia delle Entrate

      Ответник: Paint Graphos scarl
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали мерките за данъчни облекчения за кооперативните дружества по смисъла на членове 10, 11, 12, 13 и 14 от Президентски указ № 601 от 1973 г. са съвместими с правилата за конкуренция и по-специално дали могат да се квалифицират като държавни помощи по смисъла на член 87 от Договора за ЕО, особено при наличието на предвидената от Законодателен указ № 1577 от 1947 г. неадекватна система за наблюдение и предотвратяване на злоупотреби?

               2)

               В частност, с оглед на въпроса за квалифицирането на мерките за данъчни облекчения като държавни помощи, дали тези мерки могат да се считат за пропорционални по отношение на определените за кооперативните дружества цели; дали решението относно пропорционалността може да отчита не само отделната мярка, а и предоставеното от мерките като цяло предимство, с произтичащото от това изкривяване на конкуренцията?
               С оглед отговора на предходните въпроси следва да се има предвид обстоятелството, че системата за наблюдение е сериозно и допълнително подкопана от реформата на дружественото право, особено относно кооперациите, които съгласно Закон № 311 от 2004 г. са преобладаващо взаимоспомагателни, вместо изцяло взаимоспомагателни.

               3)

               Независимо от възможността за квалифициране на въпросните мерки за данъчни облекчения като държавна помощ, дали използването на правно-организационната форма на кооперативно дружество, дори извън случаите на измама или симулация, може да се квалифицира като злоупотреба с право, когато прибягването до такава форма става с единствената или основна цел да се реализира данъчна икономия.


title: Дело T-307/13: Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г.  — Капелла/СХВП — Oribay Mirror Buttons (ORIBAY) (Марка на Общността — Производство по отмяна — Фигуративна марка на Общността „ORIBAY ORIginal Buttons for Automotive Yndustry“  — Допустимост на искането за отмяна)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/36

         Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г. — Капелла/СХВП — Oribay Mirror Buttons (ORIBAY)
   (Дело T-307/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по отмяна - Фигуративна марка на Общността „ORIBAY ORIginal Buttons for Automotive Yndustry“ - Допустимост на искането за отмяна))
   (2015/C 034/42)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Капелла ЕООД (София, България) (представители: първоначално M. Holtorf, впоследствие A. Theis и накрая F. Henkel, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: първоначално G. Schneider, впоследствие J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Oribay Mirror Buttons, SL (Сан Себастиан, Испания) (представител: A. Velázquez Ibáñez, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 22 март 2013 г. (преписка R 164/2012-4), постановено в производство по отмяна със страни Капелла ЕООД и Oribay Mirror Buttons, SL.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 22 март 2013 г. (преписка R 164/2012-4).

               2)

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Капелла ЕООД.

               3)

               Oribay Mirror Buttons, SL понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело T-62/12: Определение на Общия съд от 8 октомври 2012 г. — ClientEarth/Съвет (Жалба за отмяна — Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Становище, изготвено от правната служба на Съвета във връзка с предложение за регламент на Парламента и на Съвета относно публичния достъп до документи на Парламента, Съвета и Комисията — Потвърждаване на отказа да се предостави пълен достъп — Недопустимост — Срок за обжалване — Понятие „обжалваем акт“ по смисъла на член 263 ДФЕС — Потвърждаващ акт)

text:
               24.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 366/35

         Определение на Общия съд от 8 октомври 2012 г. — ClientEarth/Съвет
   (Дело T-62/12) (1)

   (Жалба за отмяна - Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Становище, изготвено от правната служба на Съвета във връзка с предложение за регламент на Парламента и на Съвета относно публичния достъп до документи на Парламента, Съвета и Комисията - Потвърждаване на отказа да се предостави пълен достъп - Недопустимост - Срок за обжалване - Понятие „обжалваем акт“ по смисъла на член 263 ДФЕС - Потвърждаващ акт)
   2012/C 366/70
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ClientEarth (Лондон, Обединеното кралство) (представители: O. Brouwer и P. van den Berg, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и C. Fekete)

      Предмет

   Искане за отмяна на писмото на Съвета от 1 декември 2011 г. с референтен номер 24/c/01/11, с което на жалбоподателя е отказан пълен достъп до становището, изготвено от правната служба на Съвета (документ № 6865/09) относно проекта на Европейския парламент за изменение на предложението на Европейската комисия за регламент за изменение на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Няма основание за произнасяне по молбите за встъпване на Кралство Дания, Република Финландия и Кралство Швеция.

               3.

               Осъжда ClientEarth да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Дело C-460/14: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 6 октомври 2014 г.  — Johannes Evert Antonius Massar/DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/12

         Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 6 октомври 2014 г. — Johannes Evert Antonius Massar/DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
   (Дело C-460/14)
   (2014/C 448/15)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Johannes Evert Antonius Massar

      Ответник: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV

      Преюдициални въпроси

               1)

               Понятието „административно производство“ в член 4, параграф 1, буква а) от Директива 87/344/ЕИО на Съвета от 22 юни 1987 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно застраховките за съдебни разноски (1) трябва ли да се тълкува в смисъл, че производството пред UWV, в което работодателят иска разрешение за уволнение, за да може да прекрати трудовия договор със (застрахования за правни разноски) работник, попада в обхвата на това понятие?

               2)

               Ако отговорът на въпрос 1 зависи от характеристиките на особеното производство, евентуално във връзка с фактите и обстоятелствата по конкретния случай: въз основа на кои характеристики, факти и обстоятелства националният съд трябва да определи дали споменатото производство трябва да се разглежда като административно производство по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Директивата?

      (1)  ОВ L 185, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 186.


title: Дело F-76/12: Жалба, подадена на 20 юли 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/41

         Жалба, подадена на 20 юли 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-76/12)
   2012/C 287/77
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: адв. S. Rodrigues и адв. A. Blot)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията, с което се преобразуват точките за заслуги, получени в друга институция, и на административното съобщение, с което се публикува списъкът на длъжностните лица, повишени в рамките на процедурата за повишаване за 2011 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Европейската комисия от 13 октомври 2011 г. за преобразуване на точките за заслуги, които жалбоподателят е получил в друга институция, както и административно съобщение № 48/2011 от 27 октомври 2011 г., с което се публикува списъкът на длъжностните лица, повишени в рамките на процедурата за оценяване и повишаване за 2011 г., в който не е включено името на жалбоподателя,

               —

               ако е необходимо, да се отмени приетото от ОН решение за отхвърляне на жалбата, подадена от жалбоподателя по административен ред,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати обезщетение за претърпените имуществени вреди в размер, определен предварително и по справедливост на 20 000 EUR,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-144/12: Решение на Съда (трети състав) от 13 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Goldbet Sportwetten GmbH/Massimo Sperindeo (Регламент (ЕО) № 1896/2006 — Процедура за европейска заповед за плащане — Членове 6 и 17 — Възражение срещу европейската заповед за плащане без оспорване на компетентността на съда на държавата членка по произход — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Член 24 — Явяване на ответника пред сезирания съд — Приложимост в процедурата за европейска заповед за плащане)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/29

         Решение на Съда (трети състав) от 13 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Goldbet Sportwetten GmbH/Massimo Sperindeo
   (Дело C-144/12) (1)

   (Регламент (ЕО) № 1896/2006 - Процедура за европейска заповед за плащане - Членове 6 и 17 - Възражение срещу европейската заповед за плащане без оспорване на компетентността на съда на държавата членка по произход - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Член 24 - Явяване на ответника пред сезирания съд - Приложимост в процедурата за европейска заповед за плащане)
   2013/C 225/48
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Goldbet Sportwetten GmbH

      Ответник: Massimo Sperindeo

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberster Gerichtshof — Тълкуване на член 6 от Регламент (ЕО) № 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане (ОВ L 399, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 9, стр. 108) и на член 17 от същия регламент във връзка с член 24 от Регламент (ЕО) № 44/2001 за компетентността и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Компетентност на сезирания съд поради явяването на ответника, в случай че липсва оспорване на компетентността и защита по същество — Приложимост в процедурата за европейска заповед за плащане — При положителен отговор, възможност за ответника да оспори компетентността на съд на държава членка, след като се е явил по същото дело пред друг съд на тази държава членка, пред който е възразил срещу заповедта за плащане и е изложил доводи по същество

      Диспозитив

   Член 6 от Регламент (ЕО) № 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане, във връзка с член 17 от този регламент, трябва да се тълкува в смисъл, че подаването на възражение срещу европейска заповед за плащане, в което не се оспорва компетентността на съда на държавата членка по произход, не може да се счита за явяване по смисъла на член 24 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, и в това отношение обстоятелството, че ответникът във възражението си е изложил основания по същество, е без значение.

      (1)  ОВ C 184, 23.6.2012 г.


title: Дело T-68/09: Жалба, подадена на 18 февруари 2009 г. — Soliver/Комисия

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/32

         Жалба, подадена на 18 февруари 2009 г. — Soliver/Комисия
   (Дело T-68/09)
   2009/C 90/50
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Soliver NV (Roeselare, Белгия) (представители: H. Gilliams и J. Bocken, advocaten)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени член 1 от Решение на Комисията от 12 ноември 2008 г. по преписка COMP/39.125 — автомобилни стъкла, доколкото с него се установява, че жалбоподателят е участвал в посоченото в решението нарушение от 19 ноември 2001 г. до 11 март 2003 г.;

               —

               да се отмени член 2 от Решение на Комисията от 12 ноември 2008 г. по преписка COMP/39.125 — автомобилни стъкла, доколкото с него на жалбоподателя се налага глоба в размер на 4 396 000 EUR;

               —

               при условията на евентуалност, да се намали съществено наложената на жалбоподателя глоба;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В жалбата си жалбоподателят се позовава на първо място на нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП, на нарушение на задължението за мотивиране, както и на явна грешка в преценката на фактите. В обжалваното решение се изхождало погрешно от това, че между 19 ноември 2001 г. и 11 март 2003 г. жалбоподателят е участвал в нарушението, установено в член 1 от обжалваното решение.
   На второ място жалбоподателят изтъква, че установяването от Комисията на размера на оборота не е основателно, че то не е съвместимо с Насоките, че с него на жалбоподателя не се предоставя надлежна възможност за защита и се нарушават презумпцията за невиновност и принципът за равенство.
   На трето място жалбоподателят изтъква нарушение на принципа за равенство, на принципа на пропорционалност, на Насоките, както и на задължението за мотивиране. При изчисляването на основния размер на глобата, наложена на жалбоподателя, Комисията приложила процентна ставка от оборота в прекалено висок размер.
   На четвърто място жалбоподателят се позовава на нарушение на принципа на пропорционалност, на принципа на равенство, както и на явна грешка в преценката на фактите, тъй като Комисията умножила размера на оборота с броя години, през които се твърди, че жалбоподателят е участвал в установеното с член 1 от решението нарушение.
   На пето място била нарушена забраната за прилагане с обратна сила. Комисията прилагала Насоките от 2006 г. (1) за твърдяно нарушение, което било осъществено преди влизането в сила на тези насоки.
   На шесто място жалбоподателят изтъква нарушение на принципа на равенство и на принципа на пропорционалност, както и явна грешка при преценката на фактите, тъй като Комисията увеличила основния размер на наложената на жалбоподателя глоба, прибавяйки към нея допълнителна сума в размер на 16 % от неговия оборот.
   На седмо място били нарушени член 81 ЕО и Насоките поради факта, че при изчисляването на наложената на жалбоподателя глоба Комисията не отчела множество смекчаващи обстоятелства в негова полза.

      (1)  Насоки относно методиката за определяне на размера на глобите, налагани съгласно член 23, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕО) № 1/2003 (текст от значение за ЕИП) (ОВ, C 210, 2006 г., стр. 2).


title: Дело C-553/07: Решение на Съда (трети състав) от 7 май 2009 г. (преюдициално запитване от Raad van State, Нидерландия) — College van burgemeester en wethouders van Rotterdam/M.E.E. Rijkeboer (Защита на физическите лица относно обработката на лични данни — Директива 95/46/ЕО — Защита на личния живот — Изтриване на данни — Право на достъп до данни и до информация относно получатели на данни — Срок за упражняване на правото на достъп)

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/10

         Решение на Съда (трети състав) от 7 май 2009 г. (преюдициално запитване от Raad van State, Нидерландия) — College van burgemeester en wethouders van Rotterdam/M.E.E. Rijkeboer
   (Дело C-553/07) (1)

   (Защита на физическите лица относно обработката на лични данни - Директива 95/46/ЕО - Защита на личния живот - Изтриване на данни - Право на достъп до данни и до информация относно получатели на данни - Срок за упражняване на правото на достъп)
   2009/C 153/19
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: College van burgemeester en wethouders van Rotterdam

      Ответник: M.E.E. Rijkeboer

      Предмет

   Преюдициално запитване — Raad van State (Нидерландия) — Тълкуване на член 6, параграф 1, буква д) и член 12, буква а) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10) — Национално законодателство, което ограничава правото на достъп до данни, обработвани през годината преди подаване на искането за достъп — Принцип на пропорционалност

      Диспозитив

               1)

               Член 12, буква a) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни налага на държавите-членки да предвидят право на достъп до информацията относно получателите или категориите получатели на данни, както и относно съдържанието на разкритата информация не само за настоящия момент, но и за минал момент. Държавите-членки следва да определят срок за съхраняване на тази информация, както и свързан с нея достъп, които да установяват точно равновесие между, от една страна, интереса на съответното физическо лице да защити личния си живот, по-специално чрез предвидените в Директивата възможности за намеса и способи за защита, и от друга страна, тежестта, която задължението за съхраняване на тази информация представлява за администратора.

               2)

               Правна уредба, която ограничава съхраняването на информацията относно получателите или категориите получатели на данни и относно съдържанието на предаваните данни до период от една година и съответно ограничава достъпа до тази информация, след като основните данни се съхраняват много по-дълго време, не установява точно равновесие между разглежданите интерес и задължение, освен ако не се докаже, че по-дълго съхраняване на тази информация би представлявало прекомерен товар за администратора. Националната юрисдикция следва да извърши необходимите проверки.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.


title: Дело C-348/16: Решение на Съда (втори състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano — Италия) — Moussa Sacko/Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano (Преюдициално запитване — Политика относно убежището — Директива 2013/32/ЕС — Членове 12, 14, 31 и 46 — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на ефективна съдебна защита — Жалба срещу решение за отказ на молба за международна закрила — Възможност за съда да се произнесе без изслушване на кандидата)

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/12

         Решение на Съда (втори състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano — Италия) — Moussa Sacko/Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano
   (Дело C-348/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Политика относно убежището - Директива 2013/32/ЕС - Членове 12, 14, 31 и 46 - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 - Право на ефективна съдебна защита - Жалба срещу решение за отказ на молба за международна закрила - Възможност за съда да се произнесе без изслушване на кандидата))
   (2017/C 309/16)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Milano

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Moussa Sacko

      Ответник: Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

      Диспозитив

   Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила, и по-специално членове 12, 14, 31 и 46 от нея във връзка с член 47 от Хартата, трябва да се тълкува в смисъл, че тя допуска национална юрисдикция, пред която е подадена жалба срещу решението за отказ на явно неоснователна молба за международна закрила, да отхвърли посочената жалба, без да проведе изслушване на кандидата, когато фактическите обстоятелства не оставят никакво съмнение относно основателността на това решение, при условие, от една страна, че в хода на първоинстанционната процедура е дадена възможност на кандидата за лично интервю във връзка с неговата молба за международна закрила съгласно член 14 от тази директива и че докладът или записът на това интервю, ако такова се е състояло, е приложен към преписката по делото съгласно член 17, параграф 2 от посочената директива, и от друга страна, че юрисдикцията, пред която е подадена жалбата, може да разпореди провеждането на такова изслушване, ако тя прецени това за необходимо за целите на цялостното и ex nunc разглеждане както на фактите, така и правните въпроси, предвидено в член 46, параграф 3 от същата тази директива.

      (1)  ОВ C 343, 19.9.2016 г.


title: Дело C-233/08: Решение на Съда (първи състав) от 14 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud, Чешка република) — Milan Kyrian/Celní úřad Tábor (Взаимопомощ при събирането на вземания — Директива 76/308/ЕИО — Контролни правомощия на юрисдикциите на държавата членка по местонахождение на запитващия орган — Изпълнителна сила на документа, позволяващ изпълнение — Редовно съобщаване на документа на длъжника — Съобщаване на език, който получателят не разбира)

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/6

         Решение на Съда (първи състав) от 14 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud, Чешка република) — Milan Kyrian/Celní úřad Tábor
   (Дело C-233/08) (1)

   (Взаимопомощ при събирането на вземания - Директива 76/308/ЕИО - Контролни правомощия на юрисдикциите на държавата членка по местонахождение на запитващия орган - Изпълнителна сила на документа, позволяващ изпълнение - Редовно съобщаване на документа на длъжника - Съобщаване на език, който получателят не разбира)
   2010/C 63/09
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Milan Kyrian

      Ответник: Celní úřad Tábor

      Предмет

   Преюдициално запитване — Nejvyšší správní soud (Чешка република) — Тълкуване на основните принципи на правото за справедлив съдебен процес, за добра администрация и за правова държава, както и на член 12, параграф 3 от Директива 76/308/ЕИО на Съвета от 15 март 1976 година относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други мерки (ОВ L 73, стр. 18; Специално издание на български език 2007 г., глава 2, том 1, стр. 35), в редакцията ѝ изменена с Директива 79/1071/ЕИО на Съвета от 6 декември 1979 година за изменение на Директива 76/308/ЕИО относно взаимопомощта при изплащането на вземания, произтичащи от операции, представляващи част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, както и от селскостопански такси и мита (ОВ L 331, стр. 10; Специално издание на български език 2007 г., глава 2, том 2, стр. 6), както и с Директива 2001/44/ЕО на Съвета от 15 юни 2001 година за изменение на Директива 76/308/ЕИО относно взаимопомощта при изплащането на вземания, произтичащи от операции, представляващи част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, както и от селскостопански такси и мита, и на данък добавена стойност и на някои видове акциз (ОВ L 175, стр. 17; Специално издание на български език 2007 г., глава 2, том 14, стр. 148) — Възможност за юрисдикциите на държавата членка по местонахождението на запитвания орган да проверяват изпълнителната сила и редовността на съобщаване на изпълнителното основание за събиране на вземането съгласно законовите и подзаконовите разпоредби в тази държава — Документ, в който не се посочва датата на раждане на длъжника и е съставен на неразбираем за него език, различен от официалния език на запитваната държава членка

      Диспозитив

               1.

               Член 12, параграф 3 от Директива 76/308/ЕИО на Съвета от 15 март 1976 година относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други мерки, изменена с Директива 2001/44/ЕО на Съвета от 15 юни 2001 г., трябва да се тълкува в смисъл, че юрисдикциите на държавата членка по местонахождението на запитвания орган по принцип не са компетентни да проверяват изпълнителната сила на документа, позволяващ изпълнението. Напротив, когато юрисдикция на тази държава членка е сезирана с жалба, насочена срещу действителността или редовността на мерките по изпълнение като съобщаването на изпълнителното основание, тя има правомощието да провери дали тези мерки са били надлежно приложени съгласно законовите и подзаконовите разпоредби на посочената държава членка.

               2.

               В рамките на взаимопомощта, въведена по силата на Директива 76/308, изменена с Директива 2001/44, за да може да защити правата си, адресатът на изпълнителното основание, позволяващо събирането, трябва да получи съобщението за този документ на официалния език на държавата членка по местонахождението на запитвания орган. За да гарантира спазването на това право, националният съд следва да приложи националното си право, като същевременно следи да осигури пълна ефикасност на общностното право.

      (1)  ОВ C 209, 15. 8. 2008 г.


title: Дело C-271/07: Решение на Съда (шести състав) от 20 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 96/61/ЕО — Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването — Непълно и неправилно транспониране)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/10

         Решение на Съда (шести състав) от 20 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-271/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 96/61/ЕО - Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването - Непълно и неправилно транспониране)
   (2008/C 171/16)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Alcover San Pedro и J.-B. Laignelot)

      Ответник: Кралство Белгия (представител: C. Pochet)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Частично или неправилно транспониране или липса на транспониране на член 2 (параграфи 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10 и 11), член 3, член 5, член 6 (параграф 1), член 8, член 9 (параграфи 3, 4, 5 и 6), член 10, член 12 (параграф 2), член 13 (параграфи 1 и 2), член 14, член 17 (параграф 2) и на приложения I и IV към Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 257, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 183) — Липса на съответствие между материалното приложно поле на мерките за транспониране и това на директивата — Твърде широко право на преценка, предоставено на регионалните власти по отношение на разрешенията за експлоатация и обстоятелствата, при които трябва да бъдат извършени преглед и/или актуализиране на условията в разрешителните
   Диспозитив

               1)

               Като е транспонирало частично или неправилно член 2, точки 2-7 и 9-11, член 3, член 5, член 6, параграф 1, член 8, член 9, параграфи 3-6, член 10, член 12, параграф 2, член 13, параграфи 1 и 2 и член 14, както и приложения I и IV към Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               2)

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело T-379/13: Жалба, подадена на 22 юли 2013 г. — Innovation First/СХВП (NANO)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/50

         Жалба, подадена на 22 юли 2013 г. — Innovation First/СХВП (NANO)
   (Дело T-379/13)
   2013/C 260/89
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Innovation First, Inc. (Greenville, Съединени щати) (представител: J. Zecher, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 19 април 2013 г. по преписка R 1271/2012-1,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски по производството, включително разноските по обжалване пред ответната служба.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „NANO“ за стоки и услуги от класове 9, 28 и 41 — заявка за марка на Общността № 9 157 421

      Решение на проверителя: отхвърляне на заявката

      Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 75 и член 37, параграф 3 от Регламент № 207/2009 на Съвета, на правило 50, параграф 2, буква з) от Регламент № 2868/95, както и на член 76 и член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-187/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Treviso (Италия) на 20 април 2011 г. — Procedimento penale a carico di Elena Vermisheva

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/11

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Treviso (Италия) на 20 април 2011 г. — Procedimento penale a carico di Elena Vermisheva
   (Дело C-187/11)
   2011/C 211/21
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Treviso

      Страни в главното производство

   Elena Vermisheva

      Преюдициален въпрос

   С оглед на принципите на лоялно сътрудничество и на полезно действие на директивите, допускат ли членове 15 и 16 от Директива 2008/115/ЕО (1) гражданин на трета страна, чието пребиваване в държавата-членка е незаконно, да бъде санкциониран с наказание лишаване от свобода за срок до четири години, когато не е изпълнил първата заповед на Questore, и с наказание лишаване от свобода за срок до пет години, когато не е изпълнил последващите заповеди (като същевременно е установено задължение за органите на съдебната полиция да пристъпят към задържане при извършване на престъплението) единствено поради липсата на съдействие от негова страна в процедурата за експулсиране и по-конкретно единствено вследствие на неизпълнение на заповед за извеждане, издадена от административния орган?

      (1)  ОВ L 348, стр. 98.


title: Дело T-677/14: Жалба, подадена на 19 септември 2014 г. — Biogaran/Комисия

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/59

      Жалба, подадена на 19 септември 2014 г. — Biogaran/Комисия
      (Дело T-677/14)
      (2014/C 395/72)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Biogaran (Colombes, Франция) (представител: T. Reymond, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени членове 1, 7 и 8 от Решение на Комисията № oC(2014) 4955 окончателен от 9 юли 2014 г. относно процедура по прилагане на член 101 и на член 102 от Договора за функционирането на Европейския съюз (AT.39612-Perindopril (SERVIER), доколкото се отнасят до Biogaran;

                  —

                  при условията на евентуалност, да упражни неограничената си компетентност, като намали в значителна степен размера на глобата, наложена на Biogaran в член 7 от посоченото решение;

                  —

                  да признае на Biogaran благоприятните последици от отмяната, изцяло или частично, на Решение на Комисията № C(2014) 4955 окончателен от 9 юли 2014 г., във връзка с жалбата, подадена от дружествата Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier и Servier Laboratories Limited и да извлече всички последици от това в рамките на неограничената си компетентност;

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати изцяло съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.

                  1.

                  Първото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото в обжалваното решение, доколкото то не доказвало участието на жалбоподателя в каквото и да е нарушение на правилата на конкуренцията.
                  Жалбоподателят поддържа, че той лично не е извършил никакво антиконкуретно действие и не може да му бъде вменена отговорност за приятелското споразумение в областта на патентите, сключено от неговото дружество майка, в което той не е бил участник и чието съдържание не му е било известно.

                  2.

                  Второто правно основание е изведено от изопачаване на фактите, доколкото в обжалваното решение се възприемало погрешно, че споразумението за лицензиране и доставка, което жалбоподателят бил сключил с дружеството Niche било послужило като допълнителен стимул, окуражаващ последното дружество да сключи приятелското споразумение в областта на патентите с дружеството майка на жалбоподателя.

                  3.

                  Третото правно основание е изведено, при условията на евентуалност, от грешка при прилагане на правото, доколкото на жалбоподателя е била наложена глоба, независимо от това, че нарушението е прието за ново.


title: Дело T-669/11: Решение на Общия съд от 25 септември 2014 г. — Spirlea/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Произхождащ от Германия документ в рамките на процедурата EU Pilot — Член 4, параграфи 4 и 5 — Член 4, параграф 2, трето тире — Отказ да бъде предоставен достъп — Съществено процесуално нарушение — Задължение за конкретна и индивидуална проверка — Частичен достъп — По-висш обществен интерес)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/34

      Решение на Общия съд от 25 септември 2014 г. — Spirlea/Комисия
      (Дело T-669/11) (1)

      ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Произхождащ от Германия документ в рамките на процедурата EU Pilot - Член 4, параграфи 4 и 5 - Член 4, параграф 2, трето тире - Отказ да бъде предоставен достъп - Съществено процесуално нарушение - Задължение за конкретна и индивидуална проверка - Частичен достъп - По-висш обществен интерес))
      (2014/C 395/39)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Darius Nicolai Spirlea и Mihaela Spirlea (Капецано Пианоре, Италия) (представители: първоначално V. Foerster и T. Pahl, впоследствие V. Foerster и E. George, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и H. Kraemer)

         Предмет

      Искане за отмяна на решението на Комисията от 9 ноември 2011 г., с което на жалбоподателите се отказва достъп до становището, представено на 7 юли 2011 г. от Федерална република Германия на Комисията в рамките на процедурата EU Pilot 2070/11/SNCO.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 65, 3.3.2012 г.


title: Дело T-298/07: Иск, предявен на 2 август 2007 г. — Италия/Комисия

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/21

         Иск, предявен на 2 август 2007 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-298/07)
   (2007/C 235/39)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Италианска република [представител: P. Gentili, Avvocato dello Stato]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени меморандум № 04980 от 22 май 2007 г. на Европейската комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия относно плащания на Комисията, различни от необходимия размер; Реф. DOCUP Ob. 2 „Lazio“ 2000-2006 г. (№ CCI 2000 IT 16 2DO 009);

               —

               да се отмени меморандум № 05108 от 25 май 2007 г. на Европейската комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия относно сертификация и обявяване на междинни разходи и искане за плащане; Реф. DOCUP Veneto Ob. 2 2000-2006 г. (№ CCI 2000 IT 16 2DO 005),

               —

               да се отмени меморандум № 05452 от 4 юни 2007 г. на Европейската комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия относно плащания на Комисията, различни от необходимия размер; Реф. DOCUP Piemonte 2000-2006 г. (№ CCI 2000 IT 16 2DO 007),

               —

               да се отмени меморандум № 05665 от 8 юни 2007 г. на Европейската комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия относно плащания от страна на Комисията, различни от необходимия размер; Реф. Оперативна регионална програма„Campania“ 2000-2006 г. (№ CCI 1999 IT 16 1PO 007),

               —

               както и да отмени всички свързани и предходни актове и да осъди Комисията на Европейските общности да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основни доводи са същите като изтъкнатите по дело T 345/04 Италианска република/Комисия (1).

      (1)  ОВ C 262, 23.10.2004 г., стр. 55.


title: Дело T-617/11: Определение на Общия съд от 19 октомври 2012 г. — Meyr-Melnhof Karton/СХВП — Stora Enso (SILVAWHITE)

text:
               1.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/13

         Определение на Общия съд от 19 октомври 2012 г. — Meyr-Melnhof Karton/СХВП — Stora Enso (SILVAWHITE)
   (Дело T-617/11) (1)

   2012/C 373/23
   Език на производството: английски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 32, 4.2.2012 г.


title: Дело T-112/04: Определение на Първоинстанционния съд от 14 май 2007 г. — Ruiz Sanz и др./Комисия ( Публична служба — Длъжностни лица — Атестиране — Доклад относно развитието на кариерата — Процедура по оценяване за 2001/2002 г. — Иск, който е явно недопустим и е явно лишен от правно основание )

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/25

         Определение на Първоинстанционния съд от 14 май 2007 г. — Ruiz Sanz и др./Комисия
   (Дело T-112/04) (1)

   („Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Доклад относно развитието на кариерата - Процедура по оценяване за 2001/2002 г. - Иск, който е явно недопустим и е явно лишен от правно основание“)
   (2007/C 170/49)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищци: Manuel Ruiz Sanz (Tervuren, Белгия), Anna Maria Campogrande (Брюксел, Белгия) и Friedrich Mühlbauer (Брюксел) (представители: първоначално — G. Bounéou и F. Frabetti, впоследствие — F. Frabetti, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J.Currall и H. Krämer, agents)
   Предмет
   Като главно искане — отмяна на процедурата по оценяване за 2001/2002 г., доколкото засяга ищците и, при условията на евентуалност — отмяна на докладите относно развитието на кариерата на ищците за тази процедура.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля като частично явно недопустим и, в останалата му част, като явно лишен от правно основание.

               2)

               Ищците поемат направените от тях разноски.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2004 г.


title: Дело C-288/10: Определение на Съда (първи състав) от 30 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van Koophandel te Dendermonde, Белгия) — Wamo BVBA/JBC NV, Modemakers Fashion NV (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Директива 2005/29/ЕО — Нелоялни търговски практики — Национална правна уредба, забраняваща изричните или подразбиращи се съобщения за намаление на цените)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/9

         Определение на Съда (първи състав) от 30 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van Koophandel te Dendermonde, Белгия) — Wamo BVBA/JBC NV, Modemakers Fashion NV
   (Дело C-288/10) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики - Национална правна уредба, забраняваща изричните или подразбиращи се съобщения за намаление на цените)
   2011/C 252/15
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van Koophandel te Dendermonde

      Страни в главното производство

      Ищец: Wamo BVBA

      Ответник: JBC NV, Modemakers Fashion NV

      Предмет

   Преюдициално запитване — Rechtbank van Koophandel te Dendermonde — Тълкуване на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стp. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260) — Национална правна уредба, забраняваща изричните или подразбиращи се съобщения за намаление на цените през определени периоди преди разпродажбите в някои определени сектори

      Диспозитив

   Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която предвижда обща забрана на изричните или подразбиращи се съобщения за намаление на цените през периода преди разпродажбите, доколкото тази разпоредба преследва цели, свързани със защитата на потребителите. Запитващата юрисдикция следва да прецени дали е такъв случаят по делото в главното производство.

      (1)  ОВ C 246, 11.9.2010 г.


title: Дело C-7/07: Определение на председателя на Съда от 6 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/33

         Определение на председателя на Съда от 6 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-7/07) (1)

   (2007/C 297/57)

      Език на производството: френски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 69, 24.3.2007 г.


title: Дело T-171/17: Жалба, подадена на 17 март 2017 г. — M & K/EUIPO — Genfoot (KIMIKA)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/57

         Жалба, подадена на 17 март 2017 г. — M & K/EUIPO — Genfoot (KIMIKA)
   (Дело T-171/17)
   (2017/C 144/77)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: M & K Srl (Прато, Италия) (представител: F. Caricato, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Genfoot, Inc. (Монреал, Квебек, Канада)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „KIMIKA“ — заявка за регистрация № 13 233 391

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 12 януари 2017 г. по преписка R 1206/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да приеме и установи, че подадената от жалбоподателя жалба е основателна и поради това,

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да върне преписката на EUIPO за ново разглеждане и постановяване на ново решение, като така допусне окончателната регистрация на марка на Европейския съюз № 13 233 391,

               —

               да осъди насрещната страна да заплати разноските по трите производства.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 15 от Регламент № 207/2009,

               —

               Апелативният състав допуснал грешка при преценката на вероятността от объркване между марките.


title: Дело T-316/15: Жалба, подадена на 11 юни 2015 г. — Република Полша/Комисия

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/75

         Жалба, подадена на 11 юни 2015 г. — Република Полша/Комисия
   (Дело T-316/15)
   (2015/C 294/90)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Република Полша (представител: B. Majczyna)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 31 март 2015 г. (нотифицирано под номер C[2015] 2230) за отказ за финансово участие на Европейския фонд за регионално развитие в големия проект „Развитие на иновативни услуги в общия център за услуги на IBM във Вроцлав“ като част от оперативна програма „Иновативна икономика“, която е част от структурната помощ в рамките на цел „Сближаване в Полша“,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първо основание: Комисията е изтълкувала погрешно член 3, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1080/2006 (1), като е приела, че инвестициите за изграждане на общи центрове за услуги, по-специално наемането на специалисти в областта на информационните технологии за създаване на иновативни услуги, не представляват „продуктивни инвестиции за създаване и запазване на трайната заетост“ по смисъла на тази разпоредба и поради това не могат да бъдат съфинансирани със средства от Европейския фонд за регионално развитие.

               2.

               Второ основание: Комисията е изтълкувала погрешно изискванията за разрешаване на съфинансирането със средства на Европейския фонд за регионално развитие, като е приела, че могат да бъдат съфинансирани само инвестиции, които имат „изключителен иновативен потенциал“, както и е оценила погрешно проекта, като е приела, че поради липса на иновативност той не гарантира съответствие с приоритетната ос на четвъртата оперативна програма „Иновативна икономика“.

               3.

               Трето основание: Комисията е преценила погрешно проекта, като е установила, че разрешението за публично финансиране не е мотивирано, както и е изтълкувала погрешно изискванията за предоставяне на разрешение за съфинансиране от Европейския фонд за регионално развитие, като е приела, че изплащането на дивиденти при предвидените в проекта условия противоречи на разрешението за съфинансиране.

               4.

               Четвърто основание: Нарушение на принципа на лоялно сътрудничество и на член 41, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 поради съществено надхвърляне на срока за проверка на проекта, поради извършена в хода на тази проверка промяна на мнението относно възможността за финансиране на инвестиции в сектора на услугите и поради неотчитане на обясненията на полските власти относно иновативността на проекта.

      (1)  Регламент (EО) № 1080/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година относно Европейския фонд за регионално развитие и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1783/1999 (ОВ L 210, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 236).


title: Дело C-131/12: Преюдициално запитване, отправено от Audiencia Nacional (Испания) на 9 март 2012 г. — Google Spain, S.L., Google, Inc./Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González

text:
               9.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/11

         Преюдициално запитване, отправено от Audiencia Nacional (Испания) на 9 март 2012 г. — Google Spain, S.L., Google, Inc./Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González
   (Дело C-131/12)
   2012/C 165/18
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Nacional

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Google Spain, S.L. и Google, Inc

      Ответници: Agencia de Protección de Datos (AEPD) и Mario Costeja González

      Преюдициални въпроси

               1.

               С оглед на териториалното приложение на Директива 95/46/ЕО (1) и следователно с оглед на испанското законодателство в областта на защитата на данните:

                           1.1.

                           Трябва ли да се счита, че съществува „клон“ по смисъла на член 4, параграф 1, буква a) от Директива 95/46/ЕО при наличието на една или повече от следните хипотези:

                                       —

                                       когато предприятието, предоставящо услугите на търсачка, създава в държава членка офис или дъщерно дружество, чиято дейност по рекламиране и продажба на рекламните пространства на търсачката, е насочена към гражданите на тази държава,
                                       или

                                       —

                                       когато дружеството майка посочва дъщерно дружество, намиращо се в тази държава членка, като свой представител и администратор на две конкретни файлови системи, които са свързани с данни на клиенти, сключили договор за реклама със същото предприятие
                                       или

                                       —

                                       когато офисът или дъщерното дружество, установен в държава членка, предава на дружеството майка със седалище извън територията на Европейския съюз, заявленията и молбите, които му отправят както засегнатите лица, така и органите, натоварени да осигурят зачитането на правото на защита на данните, дори когато това сътрудничество се осъществява на доброволна основа?

                           1.2.

                           Трябва ли член 4, параграф 1, буква в) от Директива 95/46/ЕО да се тълкува в смисъл, че е налице „оборудване, намиращо се на територията на дадената държава членка“

                                       —

                                       когато предприятието, предоставящо услугите на търсачка, създава в държава членка офис или дъщерно дружество, чиято дейност по рекламиране и продажба на рекламните пространства на търсачката, е насочена към гражданите на тази държава,
                                       или

                                       —

                                       когато използва името на домейна на държава членка и насочва търсенето и резултатите в зависимост от езика на тази държава членка?

                           1.3.

                           Може ли да се счита, че временното съхраняване на индексираната от търсачките в интернет информация представлява оборудване по смисъла на член 4, параграф 1, буква в) от Директива 95/46/ЕО? При утвърдителен отговор на този въпрос, може ли да се приеме, че този критерий за привръзка се прилага, когато предприятието отказва да разкрие мястото, където съхранява тези данни, изтъквайки съображения, свързани с конкуренцията?

                           1.4.

                           Независимо от отговорите на предходните въпроси и по-конкретно в случай, че Съдът на Европейския съюз приеме, че не са приложими предвидените в член 4 от директивата критерии за привръзка,
                           трябва ли да се приложи Директива 95/46/ЕО за защитата на данните с оглед на член 8 от Хартата на основните права, в държавата членка, където се намира центърът на тежестта на конфликта и е възможна по-ефикасна защита на правата на гражданите на Европейския съюз?

               2.

               Що се отнася до дейността на търсачките като доставчик на съдържание във връзка с Директива 95/46/ЕО за защита на данните:

                           2.1.

                           Трябва ли да се счита, че дейността на предприятието „Google“ в качеството му на доставчик на съдържание като търсачка в интернет, изразяваща се в намиране на публикувана или включена в мрежата от трети лица информация, автоматичното ѝ индексиране, временно съхраняване и накрая, предоставянето ѝ на разположение на потребителите на интернет в определен ред,
                           представлява дейността, обхваната от понятието за „обработване“, посочено в член 2, буква б) от Директива 95/46/ЕО, когато тази информация съдържа лични данни на трети лица?

                           2.2.

                           При утвърдителен отговор на предходния въпрос и отново във връзка с гореописаната дейност, трябва ли член 2, буква г) от Директива 95/46/ЕО да се тълкува в смисъл, че предприятието, което управлява търсачката „Google“, е „администратор“ на личните данни, съдържащи се на уеб страниците, които тази търсачка индексира?

                           2.3.

                           При утвърдителен отговор на предходния въпрос, може ли националният орган за контрол на данните (в случая Agencia Española de Protección de Datos), който защитава правата по член 12, буква б) и член 14, буква а) от Директива 95/46/ЕО, да изисква пряко от търсачката на предприятието „Google“ да оттегли от своите каталози публикувана от трети лица информация, без да се обърне предварително или едновременно с това към притежателя на уеб страницата, на която е поместена тази информация?

                           2.4.

                           При утвърдителен отговор на този последен въпрос, изключва ли се задължението на търсачките за защита на тези права, ако информацията, съдържаща лични данни, е била публикувана правомерно от трети лица и е запазена на уеб страницата, от която произхожда?

               3.

               Относно обхвата на правото на заличаване и/или правото на възражение във връзка с правото на забрава възниква следния въпрос:

                           3.1.

                           Трябва ли да се счита, че правата на изтриване и блокиране на данните, предвидени в член 12, буква б) и правото на възражение, предвидено в член 14, буква а) от Директива 95/46/ЕО, предполагат, че заинтересованото лице може да се обърне към търсачките, за да забрани индексирането на отнасяща се до него информация, публикувана на уеб страници на трети лица, изтъквайки своето желание тя да не бъде видяна от потребителите на интернет, ако счита, че тя може да му навреди или желае тя да бъде забравена, макар и въпросната информация да е била публикувана правомерно от трети лица?

      (1)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).


title: Дело T-842/14: Жалба, подадена на 22 декември 2014 г.  — Airpressure Bodyforming/СХВП (Slim legs by airpressure bodyforming)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/50

         Жалба, подадена на 22 декември 2014 г. — Airpressure Bodyforming/СХВП (Slim legs by airpressure bodyforming)
   (Дело T-842/14)
   (2015/C 065/68)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Airpressure Bodyforming GmbH (Берхтесгаден, Германия) (представител: S. Merz, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: Словна марка на Общността „Slim legs by airpressure bodyforming“ — заявка за регистрация № 1 2 5 33  709

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 29 октомври 2014 г. по преписка R 1570/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               нарушение член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело F-17/11: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 февруари 2013 г. — BB/Комисия (Публична служба — Договорно нает служител — Неподновяване на срочен договор — Жалба за отмяна — Иск за обезщетение)

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/33

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 февруари 2013 г. — BB/Комисия
   (Дело F-17/11) (1)

   (Публична служба - Договорно нает служител - Неподновяване на срочен договор - Жалба за отмяна - Иск за обезщетение)
   2013/C 101/61
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: BB (представител: A. Blot, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Berscheid)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на ответника да не поднови договора на жалбоподателя като договорно нает служител

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и една трета от съдебните разноски на BB.

               3.

               BB понася две трети от направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 186, 25.6.2011 г., стр. 33.


title: Дело C-173/15: Решение на Съда (пети състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — GE Healthcare GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Митнически кодекс на Общността — Член 32, параграф 1, буква в) — Определяне на митническата стойност — Лицензионни такси и възнаграждения, свързани с остойностяваните стоки — Понятие — Регламент (ЕИО) № 2454/93 — Член 160 — „Условие за продажбата“ на остойностяваните стоки — Плащане на лицензионните такси или възнаграждения в полза на дружество, което е свързано както с продавача, така и с купувача на стоките — Член 158, параграф 3 — Мерки за корекция и разпределение)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/3

         Решение на Съда (пети състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — GE Healthcare GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Дело C-173/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Митнически съюз - Митнически кодекс на Общността - Член 32, параграф 1, буква в) - Определяне на митническата стойност - Лицензионни такси и възнаграждения, свързани с остойностяваните стоки - Понятие - Регламент (ЕИО) № 2454/93 - Член 160 - „Условие за продажбата“ на остойностяваните стоки - Плащане на лицензионните такси или възнаграждения в полза на дружество, което е свързано както с продавача, така и с купувача на стоките - Член 158, параграф 3 - Мерки за корекция и разпределение))
   (2017/C 144/03)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: GE Healthcare GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Düsseldorf

      Диспозитив

               1)

               Член 32, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 г., трябва да се тълкува в смисъл, от една страна, че не изисква размерът на лицензионните такси или възнаграждения да е определен към момента на сключване на лицензионния договор или на възникване на митническото задължение, за да се приемат тези такси и възнаграждения за свързани с остойностяваните стоки, и от друга страна, че признава посочените лицензионни такси или възнаграждения за „свързани с остойностяваните стоки“ дори когато се отнасят само отчасти до посочените стоки.

               2)

               Член 32, параграф 1, буква в) от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 1791/2006, и член 160 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент № 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) № 1875/2006 на Комисията от 18 декември 2006 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че лицензионни такси или възнаграждения представляват „условие за продажбата“ на остойностяваните стоки, когато в рамките на една и съща група дружества тези такси или възнаграждения се изискват от предприятие, свързано както с купувача, така и с продавача, и се плащат в полза на същото предприятие.

               3)

               Член 32, параграф 1, буква в) от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 1791/2006, и член 158, параграф 3 от Регламент № 2454/93, изменен с Регламент № 1875/2006, трябва да се тълкуват в смисъл, че мерките по корекция и разпределение, съответно предвидени в тези разпоредби, могат да се приложат, когато митническата стойност на разглежданите стоки не е определена съгласно член 29 от посочения Регламент № 2913/92, изменен, а чрез прилагане на субсидиарния метод, предвиден в член 31 от същия регламент.

      (1)  ОВ C 236, 20.7.2015 г.


title: Дело T-219/07: Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2009 г. — DSV Road/Комисия (Митнически съюз — Внос на дискети с произход от Тайланд — Последващо събиране на несъбрани вносни мита — Молба за опрощаване на вносни сборове — Член 220, параграф 2, буква б) и член 239 от Регламент (ЕО) № 2913/92)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/33

         Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2009 г. — DSV Road/Комисия
   (Дело T-219/07) (1)

   (Митнически съюз - Внос на дискети с произход от Тайланд - Последващо събиране на несъбрани вносни мита - Молба за опрощаване на вносни сборове - Член 220, параграф 2, буква б) и член 239 от Регламент (ЕО) № 2913/92)
   2009/C 205/58
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: DSV Road NV (Puurs, Белгия) (представители: A. Poelmans, A. Calewaert и R. de Wit, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis и S. Schønberg, подпомагани от F. Tuytschaever, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение на Комисията от 24 април 2007 година, с което на белгийските органи се указва, че е основателно да се извършва последващо събиране на вносни мита върху дискети с произход от Тайланд и че те не трябва да се опрощават (номер на документ REC 05/02).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда DSV Road NV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело T-734/16: Жалба, подадена на 19 октомври 2016 г. — Argyraki/Комисия

text:
               12.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/36

         Жалба, подадена на 19 октомври 2016 г. — Argyraki/Комисия
   (Дело T-734/16)
   (2016/C 462/47)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Vassilia Argyraki (Брюксел, Белгия) (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO) от 29 януари 2016 г.,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Според първото основание относно втория период, през който жалбоподателят е работил като служител със спомагателни функции, обжалваното решение се основава на несъществуваща правна основа, тъй като нито Заключение 229/04 от 7 април 2004 г. на Комисията, нито член 4, параграф 1 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз предвиждат условието относно промяната на институцията. Следователно тази част от обжалвания акт била незаконна и трябвало да се отмени.

               2.

               Според второто основание относно първия период, през който жалбоподателят е работил като служител със спомагателни функции, приложеното в обжалваното решение условие, а именно лицето да не е прекъсвало работа за повече от една година, предвидено в Заключение 229/04, било дерогация от член 4, параграф 1 от приложение VIII към Правилника, според тълкуването му в съдебната практика. Следователно тази част от обжалвания акт била незаконна и трябвало да се отмени.


title: Дело C-88/08: Решение на Съда (трети състав) от 18 юни 2009 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof, Австрия) — David Hütter/Technische Universität Graz (Директива 2000/78/ЕО — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Дискриминация въз основа на възраст — Определяне на възнаграждението на договорно наети държавни служители — Изключване на професионалния опит, придобит преди навършване на 18-годишна възраст)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/15

         Решение на Съда (трети състав) от 18 юни 2009 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof, Австрия) — David Hütter/Technische Universität Graz
   (Дело C-88/08) (1)

   (Директива 2000/78/ЕО - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Дискриминация въз основа на възраст - Определяне на възнаграждението на договорно наети държавни служители - Изключване на професионалния опит, придобит преди навършване на 18-годишна възраст)
   2009/C 180/24
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: David Hütter

      Ответник: Technische Universität Graz

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberster Gerichtshof (Autriche) — Тълкуване на членове 1, 2 и 6 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7) — Забрана на всяка дискриминация, основана на възраст — Национална правна уредба, която при определянето на възнаграждението на договорно наетите служители изключва вземането предвид на периоди на дейност, приключили преди навършване на 18-годишна възраст.

      Диспозитив

   Членове 1, 2 и 6 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която за да не постави общообразователния курс на обучение в по-неблагоприятно положение в сравнение с професионалното обучение и да насърчи интеграцията на пазара на труда на завършилите практическо обучение млади хора, при определянето на клас „прослужено време“ на договорно наетите държавни служители на държава-членка изключва вземането предвид на периодите на заетост, приключили преди навършване на 18-годишна възраст.

      (1)  ОВ C 128, 24.5.2008 г.