title: Дело T-384/06: Решение на Общия съд от 24 март 2011 г. — IBP и International Building Products France/Комисия (Конкуренция — Картели — Сектор на фитингите от мед и медни сплави — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Продължителност на участието в нарушението — Глоби — Отегчаващи обстоятелства)

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/22

         Решение на Общия съд от 24 март 2011 г. — IBP и International Building Products France/Комисия
   (Дело T-384/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Сектор на фитингите от мед и медни сплави - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Продължителност на участието в нарушението - Глоби - Отегчаващи обстоятелства)
   2011/C 145/33
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: IBP Ltd (Типтън, Обединеното кралство) и International Building Products France SA (Сартрувил, Франция) (представители: M. Clough, QC, и A. Aldred, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и V. Bottka)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2006) 4180 на Комисията от 20 септември 2006 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F-1/38.121 — Фитинги), а при условията на евентуалност — искане за намаляване на глобата, наложена на жалбоподателите с посоченото решение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               IBP Ltd и International Building Products France SA понасят направените от тях съдебни разноски и 80 % от тези на Европейската комисия. Те понасят и съдебните разноски, направени от тях и Комисията в обезпечителното производство.

               3.

               Комисията понася 20 % от направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 20, 27.1.2007 г.


title: Дело T-644/14: Решение на Общия съд от 20 юли 2017 г. — ADR Center/Комисия (Финансова помощ — Обща програма „Основни права и правосъдие“ за периода 2007 — 2013 г. — Специална програма „Гражданско правосъдие“ — Жалба за отмяна — Решение, което представлява изпълнително основание — Член 299 ДФЕС — Компетентност на органа, приел акта — Принцип на добра администрация — Искане да бъде разпоредено на Комисията да изплати остатъка от сумата, дължима по силата на споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства — Частично изменение на квалификацията на жалбата — Арбитражна клауза — Компетентност на Общия съд — Допустими разходи)

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/29

         Решение на Общия съд от 20 юли 2017 г. — ADR Center/Комисия
   (Дело T-644/14) (1)

   ((Финансова помощ - Обща програма „Основни права и правосъдие“ за периода 2007 — 2013 г. - Специална програма „Гражданско правосъдие“ - Жалба за отмяна - Решение, което представлява изпълнително основание - Член 299 ДФЕС - Компетентност на органа, приел акта - Принцип на добра администрация - Искане да бъде разпоредено на Комисията да изплати остатъка от сумата, дължима по силата на споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства - Частично изменение на квалификацията на жалбата - Арбитражна клауза - Компетентност на Общия съд - Допустими разходи))
   (2017/C 293/32)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ADR Center SpA (Рим, Италия) (представители: първоначално L. Tantalo, впоследствие A. Guillerme, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Estrada de Solà и L. Cappelletti, впоследствие J. Estrada de Solà и S. Delaude)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2014) 4485 окончателен на Комисията от 27 юни 2014 г. относно възстановяването на част от финансовата помощ, изплатена на жалбоподателя в изпълнение на трите споразумения за отпускане на безвъзмездни средства, сключени в рамките на специалната програма „Гражданско правосъдие“, и от друга страна, искане на основание член 272 ДФЕС да бъде осъдена Комисията да му изплати дължимия по силата на трите споразумения за отпускане на безвъзмездни средства остатък в размер на 49 172,52 EUR, както и обезщетение за вреди и пропуснати ползи

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               ADR Center SpA понася разноските, направени от Европейската комисия, включително разноските на тази институция, свързани с обезпечителното производство, и половината от собствените си разноски, включително и от разноските си, свързани с обезпечителното производство.

               3)

               Комисията понася половината от разноските, направени от ADR Center, включително половината от разноските му, свързани с обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 388, 3.11.2014 г.


title: Дело C-389/10 P: Решение на Съда (втори състав) от 8 декември 2011 г. — KME Germany AG, по-рано KM Europa Metal AG, KME France SAS, по-рано Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, по-рано Europa Metalli SpA/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Пазар на медни санитарни тръби — Глоби — Размери на пазара, продължителност на нарушението и сътрудничество, които могат да се вземат предвид — Ефективна съдебна защита)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/10

         Решение на Съда (втори състав) от 8 декември 2011 г. — KME Germany AG, по-рано KM Europa Metal AG, KME France SAS, по-рано Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, по-рано Europa Metalli SpA/Европейска комисия
   (Дело C-389/10 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Картели - Пазар на медни санитарни тръби - Глоби - Размери на пазара, продължителност на нарушението и сътрудничество, които могат да се вземат предвид - Ефективна съдебна защита)
   2012/C 32/16
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: KME Germany AG, по-рано KM Europa Metal AG, KME France SAS, по-рано Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, по-рано Europa Metalli SpA (представители: M. Siragusa, avvocato, A. Winckler, avocat, G. Rizza, avvocato, T. Graf, advokat, M. Piergiovanni, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: E. Gippini Fournier и S. Noë, C. Thomas, solicitor)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (осми състав)от 19 май 2010 г. по дело KME Germany и др./Комисия (T-25/05), с което Общият съд отхвърля искане за намаляване размера на глобата, наложена на жалбоподателите с Решение 2006/485/ЕО на Комисията от 3 септември 2004 година относно процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (Преписка COMP/E 1/38.069 — Медни санитарни тръби) [нотифицирано под номер C(2004) 2826] във връзка със система за разпределение на производствени обеми и на пазарни дялове, както и за определяне на цели и на увеличения на цените на европейския пазар на медните санитарни тръби

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда KME Germany AG, KME France SAS и KME Italy SpA да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 274, 9.10.2010 г.


title: Дело T-67/13: Жалба, подадена на 1 февруари 2013 г. — Novartis Europharm/Комисия

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/24

         Жалба, подадена на 1 февруари 2013 г. — Novartis Europharm/Комисия
   (Дело T-67/13)
   2013/C 101/53
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Novartis Europharm Ltd (Хоршам, Обединено кралство) (представители: адв. C. Schoonderbeek)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2012) 8605 окончателен на Европейската комисия от 19 ноември 2012 г. за издаване на разрешение на Hospira UK Ltd за пускане на пазара на лекарствен продукт за хуманна употреба съгласно член 3 от Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83), и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят сочи едно правно основание за отмяната на обжалваното решение, а именно че то е незаконосъобразно поради нарушение на правото на Novartis Europharm Ltd. на защита на данните за неговия продукт „Aclasta“ съгласно член 13, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 2309/93 (1) във връзка с член 89 от Регламент (ЕО) № 726/2004 (2). Тъй като за „Aclasta“ е издадено отделно, самостоятелно разрешение за търговия съгласно централизираната процедура, разрешението за „Aclasta“ не спада към същото общо разрешение за търговия като „Zometa“ (друг продукт на Novartis Europharm Ltd), както е посочено в член 6, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО (3) за целите на защитата на данните.
   Освен това обжалваното решение е незаконосъобразно поради нарушение на член 10, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО, доколкото срокът на защита на данните за референтния лекарствен продукт „Aclasta“ не е изтекъл и съответно не са спазени условията за издаване на разрешение за търговия по реда на този член.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2309/93 на Съвета от 22 юли 1993 година относно установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и относно създаване на Европейска агенция за оценка на лекарствените продукти (ОВ L 214, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).

      (3)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).


title: Съединени дела T-727/14 и T-728/14: Решение на Общия съд от 29 юни 2016 г. — Universal Protein Supplements/EUIPO — H Young Holdings („animal“) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративни марки на Европейския съюз „animal“ — По-ранна нерегистрирана национална словна марка „ANIMAL“ — Относително основание за отказ — Прилагане на националното право от EUIPO — Член 53, параграф 1, буква в) и член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Описание на правото, на което се основава искането за отмяна — Правило 37, буква б), подточка ii) от Регламент (ЕО) №°2868/95)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/21

         Решение на Общия съд от 29 юни 2016 г. — Universal Protein Supplements/EUIPO — H Young Holdings („animal“)
   (Съединени дела T-727/14 и T-728/14) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративни марки на Европейския съюз „animal“ - По-ранна нерегистрирана национална словна марка „ANIMAL“ - Относително основание за отказ - Прилагане на националното право от EUIPO - Член 53, параграф 1, буква в) и член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Описание на правото, на което се основава искането за отмяна - Правило 37, буква б), подточка ii) от Регламент (ЕО) №o2868/95))
   (2016/C 287/25)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Universal Protein Supplements Corp. (Ню Брунсуик, Ню Джърси, Съединени американски щати) (представител: S. Malynicz, barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: P. Bullock и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: H Young Holdings plc (Нюбъри, Обединеното кралство) (представители: D. Parrish, solicitor, и A. Roughton, barrister)

      Предмет

   Жалби срещу решенията на първи апелативен състав на EUIPO от 31 юли 2014 г. (преписки R 2054/2013-1 и R 2058/2013-1), относно производства за обявяване на недействителност между Universal Protein Supplements и H Young Holdings.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда Universal Protein Supplements Corp. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 431, 1.12.2014 г.


title: Дело F-24/10: Определение на Съда на публичната служба от 11 март 2011 г. — Kaskarelis/Комисия

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/39

         Определение на Съда на публичната служба от 11 март 2011 г. — Kaskarelis/Комисия
   (Дело F-24/10) (1)

   2012/C 138/95
   Език на производството: френски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 161, 19.6.2010 г., стр. 58.


title: Дело T-191/06: Решение на Общия съд от 16 юни 2011г. — FMC Foret/Комисия (Конкуренция — Картели — Водороден пероксид и натриев перборат — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Продължителност на нарушението — Презумпция за невиновност — Право на защита — Глоби — Смекчаващи обстоятелства)

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/21

         Решение на Общия съд от 16 юни 2011г. — FMC Foret/Комисия
   (Дело T-191/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Водороден пероксид и натриев перборат - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Продължителност на нарушението - Презумпция за невиновност - Право на защита - Глоби - Смекчаващи обстоятелства)
   2011/C 226/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподателя: FMC Foret, SA (Барселона, Испания) (представители: M. Seimetz, avocat, и C. Stanbrook, QC)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Arbault, впоследствие V. Di Bucci и V. Bottka, подпомагани от M. Gray, barrister)

      Предмет

   Като главно искане, молба за частична отмяна на Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат) и при условията на евентуалност искане за намаляване на размера на наложената на жалбоподателя глоба.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда FMC Foret SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело T-429/14: Жалба, подадена на 12 юни 2014 г.  — Uriinmuebles/Комисия

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/57

         Жалба, подадена на 12 юни 2014 г. — Uriinmuebles/Комисия
   (Дело T-429/14)
   2014/C 253/77
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Uriinmuebles, SL (Мадрид, Испания) (представители: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco и J. Corral García, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и

               —

               да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, свързани с производството.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-392/14, Gutser/Комисия.


title: Дело C-477/09: Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 25 ноември 2009 г. — Charles Defossez/Christian Wiart, пълномощник ликвидатор на Sotimon SARL, Office national de l'emploi, CGEA de Lille

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/18

         Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 25 ноември 2009 г. — Charles Defossez/Christian Wiart, пълномощник ликвидатор на Sotimon SARL, Office national de l'emploi, CGEA de Lille
   (Дело C-477/09)
   2010/C 37/19
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Ищец: Charles Defossez

      Ответници: Christian Wiart, в качеството на пълномощник ликвидатор на Sotimon SARL, Office national de l'emploi (Фонд за закриване на предприятия), CGEA de Lille

      Преюдициални въпроси

   Следва ли член 8а от Директива № 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (1), изменена с Директива № 2002/74/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 г. (2), който предвижда в първата си алинея, че когато едно предприятие, което извършва дейност на територията на най-малко на две държави членки е в състояние на неплатежоспособност по смисъла на член 2, параграф 1, институцията в държавата членка, на чиято територия те работят или обикновено полагат труд, е компетентната институция за изплащане на дължимите вземания на работниците и служителите и предвижда във втората си алинея, че обхватът на правата на работниците и служителите се определя със закона, регламентиращ компетентната гарантираща институция, да се тълкува в смисъл, че определя компетентната институция и изключва всички останали или следва предвид целта на директивата за укрепване на правата на работниците, упражняващи правото си на свободно движение и предвид първа алинея от член 9 от същата тази директива, съгласно която директивата не засяга правото на избор на държавите членки да прилагат или да въвеждат законови, подзаконови или административни разпоредби, които са по-благоприятни за работниците или служителите, да се тълкува в смисъл, че не лишава работника и служителя от правото да се възползва от по-благоприятната гаранция на институцията, в която неговият работодател се осигурява и прави вноски съгласно националното право, вместо от гаранцията на тази институция?

      (1)  ОВ L 283, стр. 23; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 1, стр.197.

      (2)  ОВ L 270, стр. 10; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 6, стр.149.


title: Дело T-752/16: Жалба, подадена на 28 октомври 2016 г. — Novolipetsk Steel/Комисия

text:
               16.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 14/38

         Жалба, подадена на 28 октомври 2016 г. — Novolipetsk Steel/Комисия
   (Дело T-752/16)
   (2017/C 014/47)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: PAO Novolipetsk Steel (Липецк, Русия) (представители: B. Evtimov, адвокат и D. O’Keeffe, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1328 на Комисията от 29 юли 2016 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои студеновалцовани плоски продукти от стомана с произход — наред с останалото — от Руската федерация, публикуван в ОВ L 210 от 4.8.2016 г., в неговата цялост, доколкото засяга жалбоподателя, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушаване на правото на справедлив процес, включително правото на защита, принципа на равни процесуални възможности и принципа на добра администрация.

               2.

               В рамките на второто основание се твърди, че Комисията нарушила член 18 от основния регламент (1), член 6.8 от АДС (2) и приложение II към него, както и принципа на пропорционалност, а също така допуснала грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката, тъй като счела жалбоподателя за неоказващ сътрудничество производител и приложила данните, с които разполагала.

               3.

               В рамките на третото основание се твърди, че Комисията нарушила член 3, параграф 2 и член 3, параграф 5 от основания регламент, както и член 3.1 от АДС, изопачила предоставените ѝ доказателства и допуснала явни грешки в преценката, тъй като преценила погрешно признаците за наличие на вреда и не извършила обективна проверка на състоянието на промишлеността на Съюза.

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че Комисията се позовала единствено на подбрани икономически показатели за състоянието на промишлеността на Съюза и пренебрегнала ключови показатели, които щели да разкрият различно — по-положително състояние на промишлеността на Съюза.

                           —

                           Жалбоподателят също така твърди, че Комисията възприела предубеден подход, като дала предимство на заключенията си относно вредата и изопачила предоставените ѝ доказателства без да анализира „свободните“ и „затворените“ пазари на съответния продукт като цяло, и така не изпълнила задължението си по член 3, параграф 2 от основния регламент за извършване на обективна преценка.

               4.

               В рамките на четвъртото основание се твърди, че Комисията нарушила член 3, параграф 7 от основния регламент, тъй като преценила неправилно причинно-следствената връзка между вноса, за който се твърди че представлява дъмпинг, и състоянието на промишлеността на Съюза. Жалбоподателят също така твърди, че Комисията не е изпълнила задължението си да не обяснява други вредоносни фактори с вноса, за който се твърди че представлява дъмпинг, и че не е взела предвид други фактори, които заедно и поотделно можели да прекъснат причинно-следствената връзка.

               5.

               В рамките на петото основание се твърди, че Комисията определила неправилно равнището на отстраняване на вредата, нарушавайки член 2, параграф 9 и член 9, параграф 4 от основния регламент и допускайки явна грешка в преценката. По-специално, според жалбоподателя, Комисията определила неразумен и прекомерен марж на печалбата за промишлеността на Съюза и допуснала явна грешка в преценката, прилагайки — за целите на маржа на вредата и по аналогия — предвидената в член 2, параграф 9 от основния регламент корекция за обосновани разходи за реализация, общи и административни разходи и печалба на независим вносител.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51).

      (2)  Антидъмпинговото споразумение на СТО.


title: Дело C-343/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal do Trabalho de Leiria (Португалия) на 24 юни 2013 г. — Modelo Continente Hipermercados SA/Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/26

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal do Trabalho de Leiria (Португалия) на 24 юни 2013 г. — Modelo Continente Hipermercados SA/Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)
   (Дело C-343/13)
   2013/C 260/45
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal do Trabalho de Leiria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Modelo Continente Hipermercados SA

      Ответник: Autoridade para as Condições do Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Предвид общностното право, и по-конкретно Директива [2011/35/ЕС (1) и член 19 от нея] налага ли сливането на дружества режим на прехвърляне на отговорността за административни нарушения, при който придобиващото дружество носи отговорност за деянията на придобиваното дружество, извършени преди вписването на сливането в търговския регистър?

               2.

               Може ли санкцията за административно нарушение да се счита за вземане на трети лица (в настоящия случай — на държавата, на основание на правната уредба относно административните нарушения), за да се приложи Директивата и в резултат на това съответното задължение (имуществената санкция), което произтича от административно нарушение и по което кредитор е държавата, да премине към придобиващото дружество?

               3.

               Противоречи ли на посочената общностна директива, която урежда последиците от сливанията на дружества, тълкуване на член 112 от Кодекса на търговските дружества в смисъл, че не отпада основанието за провеждане на производство за извършено преди сливането административно нарушение, нито пък за налагане на предвидената имуществена санкция, доколкото представлява разширително тълкуване на разпоредбата, недопустимо от гледна точка на принципите на общностното право, и в частност на член 19 от Директивата?

               4.

               Представлява ли горното тълкуване нарушение на принципа, че не може да е налице административно нарушение, без за придобиващото дружество да е възникнала обективна (облекчена) отговорност или виновна отговорност?

      (1)  Директива 2011/35/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно сливанията на акционерни дружества (OB L 110, стр. 1).


title: Полагане на клетва от нов член на Съда

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/1

         Полагане на клетва от нов член на Съда
   2010/C 80/02
   На 14 декември 2009 година г-н Cruz Villalón, назначен за генерален адвокат за периода от 30 ноември 2009 година до 6 октомври 2015 година с решение на представителите на правителствата на държавите членки от 30 ноември 2009 година (1), положи клетва пред Съда.

      (1)  ОВ L 14, 20.1.2010 г., стр. 12


title: Дело T-206/08: Жалба, подадена на 9 юни 2008 г. — Испания/Комисия

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/29

         Жалба, подадена на 9 юни 2008 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-206/08)
   (2008/C 197/51)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: г-н F. Díez Moreno)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение 2008/321/EО на Комисията от 8 април 2008 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, и на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ), доколкото то съдържа засягащи Кралство Испания корекции, произтичащи от две проучвания във връзка с потенциала за винопроизводство (VT/VI/2002/14 и VT/VI/2006/09), на обща сума 54 949 195,80 EUR, в резултат от прилагането на твърда ставка от 10 % от всички разходи, декларирани по-рано в качеството на свързани помощи; и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Засягащите Испания изключвания от финансиране от страна на Общността произтичат от две проучвания във връзка с потенциала за винопроизводство (VT/VI/2002/14 и VT/VI/2006/09), които вземат за база при изчислението на финансовата корекция декларираните от Испания разходи за всички мерки за подпомагане, за които могат да кандидатстват продукти с произход от незаконни парцели с лозарски насаждения през бюджетните години 2003 и 2004, на обща сума 54 949 195,80 EUR (корекция с твърда ставка от 10 % от всички разходи, декларирани в качеството на такива помощи, поради слабости при контрола на пълната забрана за засаждането на лозя).
   Кралство Испания оспорва предложената финансова корекция, тъй като я счита за необоснована и непропорционална въз основа на следните доводи:

               —

               непосочване на мотиви за предложената корекция;

               —

               правилно осъществяване от испанските органи на контрол за откриването на незаконни насаждения през 2003 г. и 2004 г.

               —

               неизвършване от Комисията на процедурите, предвидени във връзка с уравняването на сметките;

               —

               несъобразност на използване на резултатите от проучването, извършено през 2002 г.;

               —

               отхвърляне на екстраполацията на предложената корекция към непосетените автономни области; и

               —

               липса на технически аргументи в подкрепа на предложения процент на приспадане: дискриминационни аспекти на различните регулативни мерки.


title: Дело C-515/14: Иск, предявен на 14 ноември 2014 г.  — Европейска комисия/Република Кипър

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/19

         Иск, предявен на 14 ноември 2014 г. — Европейска комисия/Република Кипър
   (Дело C-515/14)
   (2015/C 065/28)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. Tserepa-Lacombe и D. Martin)

      Ответник: Република Кипър

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Република Кипър не е изпълнила задълженията си по членове 45 и 48 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, тъй като не е отменила със задна дата, считано от 1o май 2004 г., съдържащия се в член 27 от Закона за пенсионирането [L. 97(I)97] критерий за възрастта, поради който посочената разпоредба противоречи на посочените по-горе разпоредби, тъй като той разубеждава работниците и служителите да напуснат собствената си страна, за да предприемат трудова дейност в друга държава членка или институция на Европейския съюз или в друга международна организация и тъй като установява различно третиране, от една страна, на работниците мигранти, включително служителите в институциите на Европейския съюз или в друга международна организация и от друга страна, държавните служители, които са упражнявали дейността само в Кипър.

               —

               да се осъди Република Кипър да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Европейската комисия иска от Съда да приеме, че Република Кипър не е изпълнила задълженията, които има по членове 45 и 48 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, тъй като не е отменила със задна дата, считано от 1o май 2004 г., съдържащия се в член 27 от L. 97(I)97 критерий за възрастта, поради който тази разпоредба противоречи на посочените по-горе разпоредби, тъй като той разубеждава работниците и служителите да напуснат собствената си страна, за да предприемат трудова дейност в друга държава членка или институция на Европейския съюз или в друга международна организация и тъй като установява различно третиране на работниците мигранти, включително служителите в институциите на Европейския съюз или в друга международна организация и държавните служители, които са упражнявали дейността само в Кипър. Кипърската правна уредба, по-конкретно член 27 от Закона за пенсионирането [L. 97(I)97] въвежда различно третиране на държавните служители в националната администрация и длъжностните лица в международни организации на друга държава членка или в Европейския съюз, тъй като само работещите, които са упражнявали дейността само в Кипър, при пенсиониране в публичната администрация могат да се позоват на членове 24 и 25 от посочения закон и да запазят пенсионните си права, дори ако не отговарят на критерия за възраст 45 или 48 години. За сметка на това лицата, които са се възползвали от правото на свободно движение, не могат да се позоват на тези членове, което води до загуба на пенсионните им права.
   Освен това оспорваният член от Закона за пенсионирането създава пречки за свободното движение на работниците, тъй като ги лишава от възможността да кумулират всички осигурителни периоди и не гарантира последователност в професионалната кариера на работниците мигранти с оглед на пенсионирането. В резултат на прилагането на този закон служителят, който по собствено желание напусне кипърската публична администрация, за да работи в международни организации в друга държава членка и не отговаря на критерия за възраст съответно 45 или 48 години, получава само натрупания капитал и губи пенсионните си права по смисъла на член 27, параграф 1, буква b) от Закона за пенсионирането независимо че е отработил минималния осигурителен период от пет години.
   Наред с това в Закон [L. 31(I)/2012], който урежда само прехвърлянето на пенсионните права от и към пенсионната схема на Европейския съюз, няма никаква норма относно пенсионните права на държавните служители, които напускат кипърската публична администрация, за да изпълняват функциите си в Европейския съюз и които в крайна сметка решават да не прехвърлят тези пенсионни права по смисъла на член 11 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз. Тези служители ще загубят пенсионните си права ако напуснат доброволно публичната администрация и не отговарят на критерия за възраст.
   От друга страна, Законът от 2011 г. относно пенсионния режим на държавните служители в публичната администрация и на работещите в публичния сектор в широк смисъл, включително в органите на местна власт (Разпоредби с общо приложение) [L. 113(I)2011], се прилага само по отношение на новоназначените служители, встъпили в длъжност на 1 октомври 2011 г., дата на влизане в сила на посочения по-горе закон, или след това така че за всички, по отношение на които се прилага Законът за пенсионирането [L.97(I)1997], продължава да се прилага критерият за възрастта.


title: Дело C-574/10: Решение на Съда (трети състав) от 15 март 2012 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2004/18/ЕО — Обществени поръчки за услуги — Архитектурни и инженерни услуги — Услуги за проучване, проектиране и надзор по проект за реконструкция на обществена сграда — Осъществяване на проекта на няколко етапа по бюджетни причини — Стойност на поръчката)

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/8

         Решение на Съда (трети състав) от 15 март 2012 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-574/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2004/18/ЕО - Обществени поръчки за услуги - Архитектурни и инженерни услуги - Услуги за проучване, проектиране и надзор по проект за реконструкция на обществена сграда - Осъществяване на проекта на няколко етапа по бюджетни причини - Стойност на поръчката)
   2012/C 133/13
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Wilms и C. Zadra)

      Ответник: Федерална република Германия (представители: T. Henze, N. Graf Vitzthum и J. Möller)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 2, 9 и 20 във връзка с членове 23—55 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в OB L 182, 10.7.2008 г., стр. 282) — Възлагане от Община Нидернхаузен на няколко поръчки за архитектурни услуги във връзка с един и същ строителен проект на едно инженерно бюро без обявяване на процедура за възлагане на равнището на Съюза — Разделяне на възложената услуга — Определяне на стойността на поръчката

      Диспозитив

               1.

               Тъй като Община Нидернхаузен е възложила поръчка за архитектурни услуги във връзка с реконструкцията на обществената сграда, наречена „Ауталхале“ и разположена на територията на тази община — поръчка, чиято стойност надхвърля прага по член 7, буква б) от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки, без да проведе процедура за възлагане на поръчката на равнището на Европейския съюз, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по членове 2, 9 и 20 във връзка с членове 23—53 от тази директива.

               2.

               Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 72, 5.3.2011 г.


title: Дело T-253/16: Определение на Общия съд от 7 март 2017 г. — Cleversafe/EUIPO (Storage Beyond Scale)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/62

         Определение на Общия съд от 7 март 2017 г. — Cleversafe/EUIPO (Storage Beyond Scale)
   (Дело T-253/16) (1)

   (2017/C 144/95)
   Език на производството: английски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 287, 8.8.2016 г.


title: Дело T-1/14: Жалба, подадена на 7 януари 2014 г. — Aluminios Cortizo и Cortizo Cartera/Комисия

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/49

         Жалба, подадена на 7 януари 2014 г. — Aluminios Cortizo и Cortizo Cartera/Комисия
   (Дело T-1/14)
   2014/C 52/94
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Aluminios Cortizo, SAU (Extramundi, Испания) и Cortizo Cartera, SL (Extramundi, Испания) (представител: A. Beiras Cal, abogado)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени правния акт в неговата цялост,

               —

               при условията на субсидиарност, да отмени разпореждането за възстановяване на помощите, и

               —

               при условията на субсидиарност да разпореди изчисляването на техния размер според действителната нетна печалба на инвеститора.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното в настоящото производство решение е същото като по дело T-515/13, Испания/Комисия (ОВ C 336, стр. 29)
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест правни основания.

               1.

               Първо правно основание — нарушение на член 107 ДФЕС, основаващо се на липсата на селективност и на изкривяване на държавната помощ за инвеститора.

               2.

               Второ правно основание — нарушение на член 296, втора алинея ДФЕС, основаващо се на пълната липса на мотиви за изключването на собственика на кораби и/или корабостроителницата като получател на основната част на помощта.

               3.

               Трето правно основание — нарушение на принципа на пропорционалност във връзка с този за отпадането на ползите, тъй като от инвеститора се изисква връщането на помощ, прехвърлена на трето лице.

               4.

               Четвърто правно основание — нарушение на принципа на оправданите правни очаквания, тъй като с писма от комисаря и посредством бездействието си Комисията е породила оправдано правно очакване за законност на „SEAF“.

               5.

               Пето правно основание — нарушение на принципа на правна сигурност, тъй като налагането на задължение за връщане на неполучена/прехвърлена от инвеститора помощ представлява конфискация без каквото и да е правно основание.

               6.

               Шесто правно основание — нарушение на принципа на равно третиране, тъй като обявените за несъвместими мерки са били допуснати в предходни случаи.


title: Дело F-111/14: Жалба, подадена на 17 октомври 2014 г.  — ZZ и др./Комисия

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/54

         Жалба, подадена на 17 октомври 2014 г. — ZZ и др./Комисия
   (Дело F-111/14)
   (2015/C 007/67)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ и др. (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, адвокати)

      Ответник: Комисия

      Предмет на производството

   Установяване на незаконосъобразността на член 45 и на приложение I от Правилника за длъжностните лица, както и на свързаните с тях преходни мерки, и отмяна на решенията на органа по назначаването относно повишаването на осемте жалбоподатели, които са длъжностни лица със степен AST 9, в рамките на годишната процедура за повишаване за 2014 г.

      Искания на жалбоподателите

               —

               главно искане: да се установи незаконосъобразността на член 45 от правилника и на приложение I, както и на свързаните с тях преходни мерки,

               —

               да се отменят решенията на органа по назначаването, както с общо така и с индивидуално приложение, за блокиране на всяка възможност за повишаване на жалбоподателите в качеството им на длъжностни лица със степен AST 9, в рамките на годишната процедура за повишаване за 2014 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски,

               —

               при условията на евентуалност: да се отменят решенията на органа по назначаването, както с общо така и с индивидуално приложение, за блокиране на всяка възможност за повишаване на жалбоподателите в качеството им на длъжностни лица със степен AST 9 в рамките на годишната процедура за повишаване за 2014 г.

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-567/14: Преюдициално запитване от Cour d'appel de Paris (Франция), постъпило на 9 декември 2014 г. — Genentech Inc./Hoechst GmbH, anciennement Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

text:
               2.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/12

      Преюдициално запитване от Cour d'appel de Paris (Франция), постъпило на 9 декември 2014 г. — Genentech Inc./Hoechst GmbH, anciennement Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH
      (Дело C-567/14)
      (2015/C 073/18)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel de Paris

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Genentech Inc.

         Ответник: Hoechst GmbH, по-рано Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

         Преюдициални въпроси

      Трябва ли разпоредбите на член 81 от Договора, понастоящем член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че в случай на отмяна на патенти не допускат да се приведе в действие лицензионен договор, който налага на лицензополучателя задължение да плаща възнаграждения само за това, че използва правата, свързани с лицензираните патенти?


title: Дело C-112/15: Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 4 март 2015 г. — Kødbranchens Fællesråd от името на Århus Slagtehus A/S и др./Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/30

         Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 4 март 2015 г. — Kødbranchens Fællesråd от името на Århus Slagtehus A/S и др./Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen
   (Дело C-112/15)
   (2015/C 146/36)
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Østre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Kødbranchens Fællesråd от името на Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslageri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportsla A/S

                  Ответници

               :

                           1.

                           Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

                           2.

                           Fødevarestyrelsen

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 27, параграф 4, буква а) във връзка с точки 1 и 2 от приложение VI към Регламент (ЕО) № 882/2004 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните, да се тълкува в смисъл, че когато определят събираните от предприятията от хранителния сектор такси, държавите членки не могат да включват в тях разходите за заплати и за обучение на служители от публичния сектор, наети на работа с цел да преминат обучение, което отговаря на изискванията за „официален помощник“ от Регламент (ЕО) № 854/2004 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за човешка консумация, които служители обаче не извършват инспекции на месо нито преди да бъдат приети за обучение, нито по време на това обучение?

      (1)  ОВ 2004 L 165, стр. 1.

      (2)  ОВ 2004 L 165, стр. 1.


title: Дело C-652/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Cagliari (Italia) на 9 декември 2013 г.  — Наказателно производство срещу Mirko Saba

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/22

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Cagliari (Italia) на 9 декември 2013 г. — Наказателно производство срещу Mirko Saba
   (Дело C-652/13)
   2014/C 112/27
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Страна в главното производство

   Mirko Saba

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС и принципите, установени от Съда на Европейския съюз в Решение от 16 февруари 2012 г. [по съединени дела C-72/10 и C-77/10], да се тълкуват в смисъл, че не допускат да бъдат възлагани концесии за срок, по-кратък от срока на възлаганите преди това концесии, като се има пред вид, че посоченото възлагане е обявено с цел поправяне на последиците от незаконосъобразното изключване на определен брой оператори от участие в процедурите по възлагане на концесии?

               2)

               Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС и принципите, установени от Съда на Европейския съюз в същото решение от 16 февруари 2012 г. [по съединени дела C-72/10 и C-77/10] да се тълкуват в смисъл, че не допускат възможността изискването за реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите да бъде прието за достатъчна обосновка за по-краткия срок на концесиите, които са предмет на обявената процедура по възлагане, в сравнение със срока на предоставените по-рано концесии?


title: Дело T-172/13: Решение на Общия съд от 22 януари 2015 г.  — Novomatic/СХВП — Simba Toys (AFRICAN SIMBA) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „AFRICAN SIMBA“  — По-ранна национална фигуративна марка „Simba“  — Относително основание за отказ — Реално използване на по-ранната марка — Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009 — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009)

text:
               9.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 81/17

         Решение на Общия съд от 22 януари 2015 г. — Novomatic/СХВП — Simba Toys (AFRICAN SIMBA)
   (Дело T-172/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „AFRICAN SIMBA“ - По-ранна национална фигуративна марка „Simba“ - Относително основание за отказ - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009 - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 081/21)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Австрия) (представител: W. Mosing, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Германия) (представители: O. Ruhl и C. Sachs, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 януари 2013 г. (преписка R 157/2012-4), постановено в производство по възражение със страни Simba Toys GmbH & Co. KG и Novomatic AG

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Novomatic AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 141, 18.5.2013 г.


title: Дело F-89/11: Жалба, подадена на 18 септември 2011 г. — ZZ/Комитет на регионите

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/45

         Жалба, подадена на 18 септември 2011 г. — ZZ/Комитет на регионите
   (Дело F-89/11)
   2011/C 347/85
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: N. Lhoëst, avocat)

      Ответник: Комитет на регионите

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението на Комитета на регионите за отхвърляне на направеното на основание член 90, параграф 1 от Правилника искане на жалбоподателя за обезщетение на имуществените и неимуществени вреди, които последният твърди, че е претърпял в рамките на административното и дисциплинарно производство

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комитета на регионите № 0352/2010 от 12 ноември 2010 г., с което се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя на 14 юли 2010 г. на основание член 90, параграф 1 от Правилника, за обезщетение на имуществените и неимуществени вреди, претърпени в рамките на административното и дисциплинарно производство;

               —

               ако е необходимо, да се отмени изричното решение на Комитета на регионите от 31 май 2011 г., с което се отхвърля административната жалба, подадена от жалбоподателя на 10 февруари 2011 г. на основание член 90, параграф 2 от Правилника;

               —

               да се осъди Комитетът на регионите да изплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 15 000 EUR за претърпените неимуществени вреди, резултат от прекомерната продължителност на предприетите срещу него административно и дисциплинарно производство;

               —

               да се осъди Комитетът на регионите да изплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 15 000 EUR за претърпените неимуществени вреди, резултат от грешки и небрежност, допуснати от Комитета на регионите в хода на различните административни и дисциплинарни производства;

               —

               да се осъди Комитетът на регионите да изплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 41 888,68 EUR за претърпените имуществени вреди, резултат от принудителното му и предварително пенсиониране;

               —

               да се осъди Комитетът на регионите да изплати лихвите за забава върху горепосочените суми, при лихвен процент на Европейската централна банка, увеличен с два пункта;

               —

               да се осъди Комитетът на регионите да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-201/13: Жалба, подадена на 12 април 2013 г. — Rubinum/Комисия

text:
               8.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/21

         Жалба, подадена на 12 април 2013 г. — Rubinum/Комисия
   (Дело T-201/13)
   2013/C 164/37
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Rubinum, SA (Руби, Испания) (представители: C. Bittner и P.-C. Scheel)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 288/2013 на Комисията,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество сочи следното:

               1.

               Нарушение на член 13, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1831/2003 (1)

               По този въпрос жалбоподателят твърди, че обжалваният регламент е издаден в частност на основание член 13, параграф 2 от Регламент № 1831/2003, без в случая да са изпълнени предпоставките по тази разпоредба. По-специално той посочва, че обжалваният регламент се опира само на предположения и че в действителност не е конкретно установено нито че препаратът води до прехвърляне на антибиотичната резистентност, нито че образува токсини.

               2.

               Нарушение на член 9, параграф 1 от Регламент № 1831/2003
               Тук жалбоподателят поддържа, че Комисията е трябвало да се произнесе по заявлението, което той подава на основание член 10, параграф 2 във връзка с член 7 от Регламент № 1831/2003, по реда на член 9, параграф 1 от същия регламент.

               3.

               Нарушение на член 5, параграф 2 от Регламент № 1831/2003
               В това отношение жалбоподателят твърди, че в редица производства по издаване на разрешения е доказал надлежно и в достатъчна степен, че произвежданата от него фуражна добавка не оказва неблагоприятно въздействие върху човешкото здраве, здравето на животните и околната среда по смисъла на член 5, параграф 2 от Регламент № 1831/2003. Освен това Комисията и ЕОБХ не оборили тези данни.

               4.

               Нарушение на член 6 от Регламент (ЕО) № 178/2002 (2)

               Тук жалбоподателят по същество сочи, че обжалваният регламент не се основава на надлежен и пълен анализ на риска.

               5.

               Нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент № 178/2002
               В това отношение жалбоподателят наред с останалото поддържа, че и принципът на предохранителните мерки по член 7 от Регламент № 178/2002 не е давал основание на Комисията да приеме обжалвания регламент. Освен това той посочва, че дори ако се вземе предвид принципът на предохранителните мерки, обжалваният регламент пак е издаден в нарушение на изискванията по член 7, параграф 2 от Регламент № 178/2002.

               6.

               Нарушение на общи принципи на правото на Съюза
               В това отношение жалбоподателят се оплаква от нарушение на правото му на изслушване, правото на справедлив процес и принципа на пропорционалност.

               7.

               Нарушение на член 19 от Регламент № 1831/2003
               По този въпрос се твърди, че Комисията не е спазила предвидения в член 19 от Регламент № 1831/2003 двумесечен срок за преразглеждане на решенията на ЕОБХ или отказите на ЕОБХ за вземане на решение и че се е произнесла по искането му за преразглеждане на едно от становищата на ЕОБХ едва след издаването на обжалвания регламент.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1831/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 година относно добавки за използване при храненето на животните (ОВ L 268, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 155).

      (2)  Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68).


title: Дело C-47/12: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Köln (Германия) на 31 януари 2012 г. — Kronos International Inc./Finanzamt Leverkusen

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/19

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Köln (Германия) на 31 януари 2012 г. — Kronos International Inc./Finanzamt Leverkusen
   (Дело C-47/12)
   2012/C 98/31
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Köln

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Kronos International Inc.

      Ответник: Finanzamt Leverkusen

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли изключването на възможността за приспадане на корпоративен данък вследствие на освобождаването от данък при разпределянето на дивиденти на германски капиталови дружества от установени в трета държава капиталови дружества — при положение че за да се ползва това освобождаване националните разпоредби изискват получилото дивидентите дружество да притежава поне 10 % от капитала на разпределящото дивидентите дружество — да се преценява единствено в контекста на свободата на установяване по смисъла на член 49 във връзка с член 54 ДФЕС, или също и в светлината на свободното движение на капитали по смисъла на членове 63—65 ДФЕС, в случай че фактически получаващото дивидентите капиталово дружество притежава 100 % от капитала на разпределящото дивидентите капиталово дружество?

               2.

               Следва ли разпоредбите относно свободата на установяване (понастоящем член 49 ДФЕС), а евентуално също и разпоредбите относно свободното движение на капитали (до 1993 г. член 67 ЕИО/ЕО, понастоящем членове 63—65 ДФЕС) да се тълкуват в смисъл, че не допускат съществуването на разпоредба, която — по повод на освобождаването от данък върху разпределяните от чуждестранни дъщерни дружества дивиденти — изключва възможността за приспадане и плащане на корпоративен данък върху разпределените дивиденти дори и ако дружеството майка е реализирало загуба, при положение че за разпределянията на дивиденти от местни дъщерни дружества е предвидено такова облекчение и платеният във връзка с това корпоративен данък може да се приспада?

               3.

               Следва ли разпоредбите относно свободата на установяване (понастоящем член 49 ДФЕС), а евентуално също и разпоредбите относно свободното движение на капитали (до 1993 г. член 67 ЕИО/ЕО, понастоящем членове 63—65 ДФЕС) да се тълкуват в смисъл, че не допускат съществуването на разпоредба, която изключва възможността за приспадане и изплащане на корпоративния данък върху дивидентите, разпределени от дружества, контролирани от дружеството майка косвено чрез негови дъщерни дружества, които дивиденти са освободени от данъчно облагане в държавата на съответното дъщерно дружество, като посочените дивиденти се разпределят (по-нататък) и на местното дружество майка, а в Германия също са освободени от данъчно облагане, като същевременно обаче посочената разпоредба позволява в изцяло вътрешни ситуации платеният корпоративен данък да бъде възстановен дори когато дружеството майка е реализирало загуба, като в зависимост от конкретния случай това възстановяване се извършва: за корпоративния данък върху дивидентите, платен от дружества, контролирани от дружеството майка косвено чрез негови дъщерни дружества — чрез приспадането му от корпоративния данък на съответното дъщерно дружество, а за платения от дъщерното дружество корпоративен данък — чрез приспадането му от корпоративния данък на дружеството майка?

               4.

               В случай че следва да се приложат разпоредбите относно свободното движение на капитали, в зависимост от отговора на въпроса по точка 2, по отношение на разпределяните от канадските дружества дивиденти се поставя допълнителен въпрос:
               Следва ли член 64, параграф 1 ДФЕС в настоящата му редакция да се тълкува в смисъл, че позволява на Федерална република Германия да прилага непроменени по съществото си към 31 декември 1993 г. разпоредби на вътрешното национално право или на сключените Спогодби за избягване на двойното данъчно облагане, като по този начин продължи да изключва възможността за приспадане на наложения в Канада корпоративен данък върху разпределянията на дивиденти, които са освободени от данъчно облагане в Германия?


title: Дело T-414/09: Определение на Общия съд от 4 март 2010 г. — Henkel/СХВП — JLO Holding (LIVE) (Марка на Общността — Искане за отмяна — Оттегляне на искането за отмяна — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/46

         Определение на Общия съд от 4 март 2010 г. — Henkel/СХВП — JLO Holding (LIVE)
   (Дело T-414/09) (1)

   (Марка на Общността - Искане за отмяна - Оттегляне на искането за отмяна - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2010/C 113/75
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Henkel AG & Co. KGaA (Дюселдорф, Германия) (представители: първоначално C. Milbradt, впоследствие C. Milbradt и H. Van Volxem, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: B. Schmidt)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: JLO Holding Company, LLC (Санта Моника, Съединените щати) (представител: A. Klett, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 30 юли 2009 г. (преписка R 609/2008-1), постановено в производство по отмяна между Henkel AG & Co. KGaA и JLO Holding Company, LLC

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата.

               2.

               Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 312, 19.12.2009 г.


title: Дело T-428/09: Жалба, подадена на 22 октомври 2009 г. — Berenschot Groep/Комисия

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/30

         Жалба, подадена на 22 октомври 2009 г. — Berenschot Groep/Комисия
   (Дело T-428/09)
   2010/C 11/57
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Berenschot Groep BV (Утрехт, Нидерландия) (представител: B. O’Connor, solicitor)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви жалбата за допустима,

               —

               да се отмени необоснованото решение на Комисията от 11 август 2009 г., с което подадената от жалбоподателя оферта не е класирана като една от седемте икономически най-изгодни оферти и впоследствие на което не се избира ръководения от жалбоподателя консорциум във връзка с процедурата по възлагане на обществена поръчка за предоставяне на услуга „Многократен рамков договор за предоставяне на краткосрочни услуги изключително в полза на трети страни, които се ползват от външната помощ на Европейската комисия“,

               —

               да се извърши проверка на провеждането на процедурата за възлагане на обществена поръчка и на проявеното наблюдение по отношение на оферентите, за които има подозрения за извършени измами,

               —

               да се отмени решението от 21 октомври 2009 г.,

               —

               да се вземат всякакви други мерки, които Първоинстанционният съд счита за необходими, и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   По настоящото дело жалбоподателят иска да се отмени решението на ответника, с което не е приета офертата, подадена от него като страна в консорциум, в отговор на открита процедура за възлагане на обществена поръчка (EuropAid/127054/C/SER/multi) с предмет доставка на услуги в рамките на „Многократен рамков договор за предоставяне на краткосрочни услуги изключително в полза на трети страни, които се ползват от външната помощ на Европейската комисия“ (1). Освен това жалбоподателят иска да се отмени решението на Комисията от 21 октомври 2009 г., с което се предоставя частичен достъп до докладите за оценка по отношение на посочената процедура за обществена поръчка.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят излага следните правни основания.
   Първо, той твърди, че комисията за оценка не е оценила правилно експертите, включени в офертата на жалбоподателя. Според него комисията за оценка е допуснала явна грешка при оценяването, като е дала неадекватна оценка на експертите в ръководения от жалбоподателя консорциум. Освен това жалбоподателят твърди, че комисията за оценка и Комисията не предоставят някакво обяснение относно системата за класиране по степен на отделните автобиографии, нито пък обясняват защо на експертите на жалбоподателя са дадени толкова малко точки. Макар комисията за оценка да не е използвала обективни критерии при оценяването, Комисията не е гарантирала, че са спазени принципите на равно третиране на оферентите, на прозрачност, на лоялна конкуренция и на добра администрация. Предоставеният от Комисията на 21 октомври 2009 г. доклад за оценка не компенсира липсата на информация, която се ограничава до представянето на получените от жалбоподателя окончателни точки.
   Второ, жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила член 7, параграф 1 от Регламент 1049/2001 (2), като не е отговорила на молбата на жалбоподателя за достъп до документите в посочените в този член срокове. Той също твърди, че Комисията е нарушила принципа на добра администрация, тъй като докладът за оценка не е предоставен своевременно, за да се даде възможност на жалбоподателя правилно да упражни правата си по член 230 ЕО.
   Трето, жалбоподателят твърди, че Комисията не е изпълнила задълженията си по член 94 от Финансовия регламент (3) и по Решение 2008/969 (4), като не е предприела мерки за защита целостта на бюджета на Общността, като не е изключила оферентите, които са заподозрени в измама, от възлагането на въпросния договор.

      (1)  ОВ 2008/S 90-121428.

      (2)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ 2001 г. L 145, стр. 43; Специално издание на български език 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (3)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ 2002 г. L 248, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).

      (4)  Решение на Комисията от 16 декември 2008 година относно Система за ранно предупреждение за ползване от разпоредителите с бюджетни средства на Комисията и на изпълнителните агенции (ОВ L 2008 г., 344, стр. 125).


title: Дело T-359/06: Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — Heijmans Infrastructuur/Комисия (Конкуренция — Картели — Нидерландски пазар на битум за пътни настилки — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Тежест на доказване — Глоби — Тежест на нарушението — Вменяване на отговорност за наеправомерно поведение — Задължение за мотивиране — Право на защита)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/18

         Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — Heijmans Infrastructuur/Комисия
   (Дело T-359/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Нидерландски пазар на битум за пътни настилки - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Тежест на доказване - Глоби - Тежест на нарушението - Вменяване на отговорност за наеправомерно поведение - Задължение за мотивиране - Право на защита)
   2012/C 355/34
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Heijmans Infrastructuur BV (Rosmalen, Нидерландия) (представители: първоначално M. Smeets и A. Van den Oord, впоследствие M. Smeets, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално A. Bouquet и A. Nijenhuis, подпомагани от F. Wijckmans, F. Tuytschaever и L. Gyselen, avocats, впоследствие A. Bouquet, A. Nijenhuis и F. Ronkes Agerbeek, подпомагани от F. Wijckmans и F. Tuytschaever)

      Предмет

   Жалба с главно искане за отмяна на Решение C(2006) 4090, окончателен, на Комисията от 13 септември 2006 година относно процедурата по член 81 ЕО (Дело COMP/F/38.456 — Битум (Нидерландия), доколкото засяга жалбоподателя, и при условията на евентуалност, искане за намаляване размера на глобата, наложена му с това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Heijmans Infrastructuur BV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 20, 27.1.2007 г.


title: Дело C-166/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Melun (Франция) на 3 април 2013 г. — Sophie Mukarubega/Préfet de police, Préfet de la Seine-Saint-Denis

text:
               8.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/11

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Melun (Франция) на 3 април 2013 г. — Sophie Mukarubega/Préfet de police, Préfet de la Seine-Saint-Denis
   (Дело C-166/13)
   2013/C 164/20
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal administratif de Melun

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sophie Mukarubega

      Ответник: Préfet de police, Préfet de la Seine-Saint-Denis

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли правото на лицето да бъде изслушвано във всяко производство, право, което е съставна част от общия принцип на спазване на правото на защита и е записано в член 41 от Харта на основните права на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че то налага на администрацията, когато тя възнамерява да вземе решение за връщане на незаконно пребиваващ чужденец, независимо дали това решение за връщане е последващо или не по отношение на отказа на разрешение за пребиваване, и по-конкретно в обстоятелства, при които съществува опасност от укриване, да даде възможност на заинтересованото лице да изложи своето становище?

               2.

               В резултат на обстоятелството, че съдебното производство пред административната юрисдикция е висящо, допуска ли се изключение от предварителния характер на възможността за незаконно пребиваващ чужденец да изложи своето становище относно предвижданата по отношение на него неблагоприятна мярка по извеждане?


title: Дело T-556/12: Жалба, подадена на 21 декември 2012 г. — Royalton Overseas/СХВП — SC Romarose Invest (KAISERHOFF)

text:
               2.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/22

         Жалба, подадена на 21 декември 2012 г. — Royalton Overseas/СХВП — SC Romarose Invest (KAISERHOFF)
   (Дело T-556/12)
   2013/C 63/44
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Royalton Overseas Ltd (Роудтаун, Британски Вирджински острови) (представител: C. Năstase, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: SC Romarose Invest Srl (Букурещ, Румъния)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) по преписка R 2535/2011-1, издадено на 4 октомври 2012 г. и връчено на 22 октомври 2012 г.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „KAISERHOFF“ за стоки от класове 8 и 21 — заявка за регистрация на марка на Общността № 9 242 066

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: румънска словна марка „KAISERHOFF“, регистрирана с № 110 809 за стоки от класове 11, 21 и 35

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на правило 50 във връзка с правило 20, параграф 7 от Регламент № 2868/95 и на член 76, параграф 1 и член 42, параграф 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело F-126/13: Определение на Съда на публичната служба от 17 ноември 2014 г.  — Durand/Комисия

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/62

         Определение на Съда на публичната служба от 17 ноември 2014 г. — Durand/Комисия
   (Дело F-126/13) (1)

   (2015/C 007/81)
   Език на производството: френски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 45, 15.2.2014 г., стр. 47


title: Дело C-80/12: Решение на Съда (голям състав) от 1 април 2014 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Felixstowe Dock and Railway Company Ltd и др./The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Преюдициално запитване — Свобода на установяване — Корпоративни данъци — Данъчно облекчение — Групи от дружества и консорциуми — Национално законодателство, допускащо прехвърлянето на загуби между дружество, което участва в консорциум, и дружество, което е част от група посредством „свързващо дружество“ , участващо едновременно в групата и в консорциума — Условие „свързващото дружество“ да е местно — Дискриминация въз основа на мястото на седалището — Контролиращо групата дружество майка, установено в трета държава и притежаващо дружествата, които се стремят да прехвърлят загуби помежду си посредством дружества, установени в трети държави)

text:
               26.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 159/2

         Решение на Съда (голям състав) от 1 април 2014 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Felixstowe Dock and Railway Company Ltd и др./The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-80/12) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свобода на установяване - Корпоративни данъци - Данъчно облекчение - Групи от дружества и консорциуми - Национално законодателство, допускащо прехвърлянето на загуби между дружество, което участва в консорциум, и дружество, което е част от група посредством „свързващо дружество“, участващо едновременно в групата и в консорциума - Условие „свързващото дружество“ да е местно - Дискриминация въз основа на мястото на седалището - Контролиращо групата дружество майка, установено в трета държава и притежаващо дружествата, които се стремят да прехвърлят загуби помежду си посредством дружества, установени в трети държави))
   2014/C 159/02
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, WPCS (UK) Finance Ltd, AS Watson card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd, Superdrug Stores plc

      Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Предмет

   Преюдициално запитване — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Тълкуване на членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС — Свобода на установяване — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Данъчно облекчение — Национално законодателство, допускащо прехвърлянето на реализирани загуби от дружество, което е установено в Обединеното кралство и е собственост на консорциум, към дружество, което е установено в същата държава членка и е част от група от дружества, при условие че връзката между тези две дружества е дружество, което е част и от групата, и от консорциума — Изискване „свързващото дружество“ да е местно лице за Обединеното кралство или да извършва търговска дейност в Обединеното кралство чрез постоянен обект

      Диспозитив

   Членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат законодателство на държава членка, което предвижда възможност местно дружество, което участва в група, да постигне прехвърлянето на загуби, претърпени от друго местно дружество, принадлежащо към консорциум, когато „свързващо дружество“, участващо едновременно в тази група и в този консорциум, също така е местно за посочената държава членка, и то независимо от мястото на установяване на дружествата, които притежават пряко или чрез дружества посредници капитала на свързващото дружество и на другите засегнати от прехвърлянето на загуби дружества, след като то изключва такава възможност, когато свързващото дружество е установено в друга държава членка.

      (1)  ОВ C 184, 23.6.2012 г.


title: Дело C-444/08 P: Жалба, подадена на 8 октомври 2008 г. от Região autónoma dos Açores срещу решението на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 1 юли 2008 г. по дело T-37/04: Região Autónoma dos Açores/Съвет на Европейския съюз

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/15

         Жалба, подадена на 8 октомври 2008 г. от Região autónoma dos Açores срещу решението на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 1 юли 2008 г. по дело T-37/04: Região Autónoma dos Açores/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-444/08 P)
   (2008/C 327/26)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Região autónoma dos Açores (представители: M. Renouf, Solicitor, C. Bryant, Solicitor, H. Mercer QC)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Комисия на Европейските общности, Кралство Испания, Seas at Risk VZW, WWF — World Wide Fund for Nature, Stichting Greenpeace Council
   Искания на жалбоподателя
   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               Да отмени решението на Първоинстанционния съд от 1 юли 2008 г. по дело T- 37/04,

               —

               да обяви жалбата по дело T-37/04 за допустима,

               —

               да отмени членове 3 и 11 и приложението към Регламент 1954/2003 (1) на Съвета, доколкото те: a) предвиждат риболовното усилие съгласно регламента да бъде определяно само въз основа на целевите видове и зоната ICES/CECAF, а не и въз основа на вида на използваните риболовни принадлежности и съоръжения, независимо дали последните са закотвени или теглени; и б) изключват дълбоководните видове (тоест дънните видове риба, обхванати от Регламент № 2347/2002 (2)) от обхвата на членове 3 и 11 от Регламент 1954/2003 на Съвета,

               —

               да отмени член 15 от Регламент 1954/2003 на Съвета, доколкото с отмяната на Регламенти 685/95 (3) и 2027/95 (4): a) се премахва (i) правомощието на Общността да определя риболовното усилие не само въз основа на целевите видове и зоната ICES/CECAF, а и въз основа на вида на използваните риболовни принадлежности и съоръжения, и (ii) определянето на риболовното усилие, извършено в съответствие с Регламент 2027/95; б) премахва (i) правомощието да се определя максималното годишно риболовно усилие за определена зона по отношение на дълбоководните видове (тоест дънните видове риба, обхванати от Регламент № 2347/2002) и (ii) определянето на максималното годишно риболовно усилие, извършено в съответствие с Регламент 2027/95; в) премахва забраната за достъп на испанските кораби до водите около Азорските острови за риболов на риба тон и подобните й видове,

               —

               да отмени член 5, параграф 1 от Регламент 1954/2003 на Съвета, доколкото с него не се оставя в сила забраната за достъп на испанските кораби до водите около Азорските острови за риболов на риба тон и подобните й видове,

               —

               да върне делото на Първоинстанционния съд, ако приеме, че фазата на производството позволява да се постанови окончателно решение по делото, и

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски, направени от Autonomous Region of the Azores (Região Autónoma dos Açores) както в първоинстанционното, така и в настоящото производството.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят излага седем правни основания в подкрепа на жалбата си срещу посоченото по-горе решение на Първоинстанционния съд.
   Първо, Първоинстанционният съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че защитата, предоставена на жалбоподателя съгласно член 299, параграф 2 ЕО не е достатъчна, за да се установи, че същият е засегнат лично от обжалваните разпоредби.
   Второ, Първоинстанционният съд неправилно заключил, че само държавите-членки, а не и местните органи на управление, имат право да защитават общите интереси на своята територия.
   Трето, Първоинстанционният съд допуснал грешка при прилагане на правото, като не направил разграничение между съображенията, свързани с околната среда, и икономическите съображения.
   Четвърто, Първоинстанционният съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че обжалваните разпоредби няма да имат вредоносни последици за рибните запаси и за морската среда на Азорските острови и, оттам, за оцеляването на риболовния сектор в региона.
   Пето, Първоинстанционният съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че последиците на обжалваните разпоредби върху законодателните и изпълнителните правомощия на жалбоподателя не го правят лично засегнат от разпоредбите.
   Шесто, Първоинстанционният съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че жалбата на жалбоподателите е недопустима поради липса на други ефективни способи за съдебна защита на разположение на жалбоподателя.
   Седмо, Първоинстанционният съд допуснал грешка при прилагане на правото, като не разгледал факторите, на които се позовава жалбоподателят, нито кумулативно, нито поотделно.

      (1)  Регламент № 1954/2003 на Съвета от 4 ноември 2003 година за управление на риболовното усилие по отношение на определени общностни риболовни зони и рибни ресурси, за изменение на Регламент (ЕО) № 2847/93 и за отмяна на Регламенти (ЕО) № 685/95 и (ЕО) № 2027/95, ОВ L 289, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 7, стр. 30.

      (2)  Регламент (ЕО) № 2347/2002 на Съвета от 16 декември 2002 година за определяне на специалните условия за достъп до риболовните полета на дълбоководни запаси и за определяне на съответните изисквания, ОВ L 351, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 6, стр. 231.

      (3)  Регламент (ЕО) № 685/95 на Съвета от 27 март 1995 година относно управлението на риболовното усилие по отношение на някои риболовни зони и ресурси на Общността, ОВ L 71, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 2, стр. 240.

      (4)  Регламент (ЕО) № 2027/95 на Съвета от 15 юни 1995 година за създаване на система за управление на риболовното усилие по отношение на определени риболовни зони и ресурси на Общността, ОВ L 199, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 2, стр. 259.


title: Дело C-137/15: Определение на Съда (седми състав) от 17 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Испания) — María Pilar Plaza Bravo/Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Директива 79/7/ЕИО — Член 4, параграф 1 — Равно третиране на работниците от мъжки и от женски пол — Работници на непълно работно време, предимно от женски пол — Национална правна уредба, предвиждаща максимален размер на обезщетението за безработица — Правна уредба, която за изчисляването на този размер използва съотношението между работното време на съответните работници на непълно работно време и работното време на работниците на пълно работно време)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/19

         Определение на Съда (седми състав) от 17 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Испания) — María Pilar Plaza Bravo/Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava
   (Дело C-137/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Директива 79/7/ЕИО - Член 4, параграф 1 - Равно третиране на работниците от мъжки и от женски пол - Работници на непълно работно време, предимно от женски пол - Национална правна уредба, предвиждаща максимален размер на обезщетението за безработица - Правна уредба, която за изчисляването на този размер използва съотношението между работното време на съответните работници на непълно работно време и работното време на работниците на пълно работно време))
   (2016/C 038/27)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: María Pilar Plaza Bravo

      Ответник: Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava

      Диспозитив

   Член 4, параграф 1 от Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване допуска при обстоятелства като разглежданите в главното производство национална разпоредба, по силата на която за изчисляването на пълния размер на обезщетението за безработица на работник, загубил единствената си работа на непълно работно време, максималният определен в закона размер на обезщетението за безработица се намалява с коефициент за работа при непълно работно време, който съответства на процента, получен от съотношението между работното време на работника на непълно работно време и това на работник на подобна работа на пълно работно време.

      (1)  ОВ C 178, 1.6.2015 г.


title: Дело C-245/12: Иск, предявен на 16 май 2012 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               7.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/8

         Иск, предявен на 16 май 2012 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-245/12)
   2012/C 200/15
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, B. Simon и K. Herrmann)

      Ответник: Република Полша

      Искания

   Комисията иска

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година за създаване на рамка за действие на Общността в областта на политиката за морска среда (Рамкова директива за морска стратегия) (1), или най-малкото като не е уведомила Комисията за това, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 26, параграф 1 от тази директива;

               —

               на основание на член 260, параграф 3 ДФЕС да се осъди Република Полша да заплаща периодична имуществена санкция в размер на 93 492 EUR на ден, считано от деня на произнасяне на съдебното решение по настоящото дело, тъй като не е изпълнила задължението си да съобщи мерките за транспониране на Директива 2008/56/ЕО;

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2008/56/EG е изтекъл на 15 юли 2010 г.

      (1)  ОВ L 164, стр. 19.


title: Дело T-42/12: Жалба, подадена на 1 февруари 2012 г. — Bateni/Съвет

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/23

         Жалба, подадена на 1 февруари 2012 г. — Bateni/Съвет
   (Дело T-42/12)
   2012/C 98/39
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Naser Bateni (Хамбург, Германия) (представители: J. Kienzle и M. Schlingmann)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (1) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (2),

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски, включително тези на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първо правно основание: нарушение на правото на защита на жалбоподателя

                           —

                           Съветът нарушил правото на жалбоподателя на ефективна правна защита, и в частност изискването за мотивиране, доколкото не мотивирал в достатъчна степен включването на жалбоподателя в приложението към оспорваното решение и към оспорвания регламент.

                           —

                           Въпреки изричното искане от страна на жалбоподателя Съветът не посочил мотиви или съображения, нито представил съответни доказателства, които да обосновават включването на жалбоподателя в приложението към оспорваното решение и към оспорвания регламент.

                           —

                           Съветът нарушил правото на жалбоподателя на изслушване, доколкото не му предоставил предвидената в член 24, параграфи 3 и 4 от оспорваното решение и в член 36, параграфи 3 и 4 от оспорвания регламент възможност да представи възражения срещу включването му в списъците за санкции и така да наложи преразглеждане на тези актове от Съвета.

               2.

               Второ правно основание: липса на основание за включването на жалбоподателя в списъците за санкции

                           —

                           От изложените от Съвета съображения за включването на жалбоподателя в списъците за санкции не можело да се установи точно на какво правно основание Съветът е взел такова решение.

                           —

                           Дейността, която жалбоподателят упражнявал само до март 2008 г., не можела да обоснове включването му в списъците за санкции през декември 2011 г.

                           —

                           Дейността на жалбоподателя като управител на Hanseatic Trade Trust & Shipping (HTTS) GmbH не обосновавала включването му в списъците за санкции, в частност защото Общият съд на Европейския съюз е отменил Регламент (ЕС) № 961/2010 (3) в частта, в която се отнася до HTTS GmbH.

                           —

                           Сам по себе си фактът, че жалбоподателят е бил управител на английско дружество, което междувременно е било прекратено, не можело да обоснове извода, че по отношение на жалбоподателя е налице някое от основанията за включване в списъците за санкции по член 20, параграф 1 от Решение 2010/413/ОВППС (4) и/или по член 16, параграф 2 от Регламент № 961/2010.

               3.

               Трето правно основание: нарушение на основното право на собственост на жалбоподателя

                           —

                           Включването на жалбоподателя в списъците за санкции съставлявало неоснователно посегателство срещу основното му право на собственост, тъй като поради недостатъчните мотиви, изложени от Съвета, жалбоподателят не бил в състояние да разбере по какви съображения е включен в списъка на лицата, на които се налагат санкции.

                           —

                           Включването на жалбоподателя в списъците за санкции било явно неподходяща мярка за постигане на целите на Решение 2010/413/ОВППС и Регламент № 961/2010 и съответно съставлявало непропорционално посегателство срещу правото му на собственост.

      (1)  ОВ L 319, стр. 71.

      (2)  ОВ L 319, стр. 11.

      (3)  Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1).

      (4)  2010/413/ОВППС: Решение на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39).


title: Дело T-326/12: Жалба, подадена на 25 юли 2012 г. — Салим Жорж Алтун и Алтунгруп/Съвет

text:
               13.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/8

         Жалба, подадена на 25 юли 2012 г. — Салим Жорж Алтун и Алтунгруп/Съвет
   (Дело T-326/12)
   2012/C 311/10
   Език на производството: български

      Страни

      Жалбоподатели: Салим Жорж Алтун и Алтунгруп (представител: адв. Станислав Коев)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да приеме, че настоящата жалба е допустима и основателна в нейната цялост и да приеме за обосновани всички изложени в нея правни основания;

               —

               да допусне разглеждането на настоящата жалба по реда на бързото производство;

               —

               да постанови, че обжалваните актове могат да се отменят частично, тъй като частта от актовете, която трябва да се отмени, може да се отдели от акта като цяло;

               —

               да отмени Решение 2011/782/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 г. относно ограничителни мерки срещу Сирия и Решение за изпълнение 2012/256/ОВППС на Съвета от 14 май 2012 г., в частта в която г-н Салим Алтун (Salim Altoun) и Алтунгруп (Altoungroup) са добавени в списъка, съдържащ се в Приложението към посоченото Решение 2011/782/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 г.;

               —

               да отмени Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 г. относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и Регламент за изпълнение (ЕС) № 410/2012 на Съвета от 14 май 2012 г., в частта в която г-н Салим Алтун (Salim Altoun) и Алтунгруп (Altoungroup) са добавени в списъка, съдържащ се в Приложение II към посочения Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 г.;

               —

               да осъди Съвета да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателите, разходи, хонорари и други, свързани със защитата им в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага шест правни основания в подкрепа на своята жалба.

               1.

               Първото правно основани е изведено от твърдението за съществено нарушаване на правото на защита и на правото на справедлив процес, доколкото жалбоподателите не били уведомени за обжалваните актове, за които научили от медиите, и не им били представени никакви сериозни доказателства или улики, обосноваващи тяхното включване в списъка на санкционираните лица. Във връзка с това тежестта на доказване следвало да се понесе от Съвета, който да обоснове налагането на ограничителните мерки.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението за нарушаване на задължението за мотивиране, доколкото чрез използването единствено на утвърдителна и немотивирана формулировка в обжалваните актове Съветът нарушил това задължение, което е наложено на институциите на Европейския съюз от член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека, член 296 Договора за функционирането на Европейския съюз и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Във връзка с това се обръща внимание на използването на неясното понятие за участие в схема, за което липсвало легална дефиниция в актовете на Съвета, отнасящи се до ситуацията в Сирия. Липсата на изложени от Съвета ясни и точни мотиви щяло да доведе до възпрепятстване на Съда да упражни контрола си за законосъобразност на обжалваните актове.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението за нарушаване на правото на ефективна съдебна защита, доколкото нарушаването на задължението за мотивиране възпрепятствало изграждането на ефективна защитна теза, предвидено в членове 6 и 13 Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, член 215 от Договора за функционирането на Европейския съюз и членове 41 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдението за допусната грешка в преценката от страна на Съвета, тъй като жалбоподателят Салим Алтун неправилно бил идентифициран като гражданин на Венесуела, което не отговаряло на действителността, а Алтунгруп от самото си създаване никога не е участвало в сделки с петрол и петролни продукти, както се твърди в обжалваните актове.

               5.

               Петото правно основание е изведено от твърдението за нарушаване на правото на собственост, принципа на пропорционалност и на икономическа свобода, предвидено в член 1 от Допълнителния протокол към Конвенцията за защита на правата на човека и в член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като със своето Решение за изпълнение 2012/256/ОВППС от 14 май 2012 г. и с Регламент за изпълнение (ЕС) № 410/2012 от 14 май 2012 г. Съветът неправомерно лишил жалбоподателите от възможността мирно да използват своята собственост, което застрашавало тяхното съществуване и физическо оцеляване.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от твърдението за грубо погазване на правото на репутация, предвидено в член 8 и член 10, параграф 2 от Конвенцията за защита на правата на човека, тъй като включването на имената на жалбоподателите в обжалваните актове сривало незаконосъобразно техния авторитет в сирийското общество, в техните приятелски среди, религиозна общност и бизнес партньори.