title: Дело C-12/20: Решение на Съда (пети състав) от 24 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Германия) — DB Netz AG/Bundesrepublik Deutschland (Преюдициално запитване — Железопътни превози — Международни коридори за железопътен товарен превоз — Регламент (ЕС) № 913/2010 — Член 13, параграф 1 — Въвеждане на едно „обслужващо гише“ за всеки коридор за товарен превоз — Член 14 — Правно естество на рамката за разпределяне на инфраструктурния капацитет в коридора за товарен превоз, определяна от изпълнителния съвет — Член 20 — Регулаторни органи — Директива 2012/34/ЕС — Член 27 — Процедура за подаване на заявки за инфраструктурен капацитет — Роля на управителите на инфраструктурата — Членове 56 и 57 — Функции на регулаторния орган и сътрудничество между регулаторните органи)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/8

      Решение на Съда (пети състав) от 24 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Германия) — DB Netz AG/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-12/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Железопътни превози - Международни коридори за железопътен товарен превоз - Регламент (ЕС) № 913/2010 - Член 13, параграф 1 - Въвеждане на едно „обслужващо гише“ за всеки коридор за товарен превоз - Член 14 - Правно естество на рамката за разпределяне на инфраструктурния капацитет в коридора за товарен превоз, определяна от изпълнителния съвет - Член 20 - Регулаторни органи - Директива 2012/34/ЕС - Член 27 - Процедура за подаване на заявки за инфраструктурен капацитет - Роля на управителите на инфраструктурата - Членове 56 и 57 - Функции на регулаторния орган и сътрудничество между регулаторните органи)
      (2021/C 320/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DB Netz AG

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Диспозитив

                  1)

                  Член 13, параграф 1, член 14, параграф 9 и член 18, буква в) от Регламент (ЕС) № 913/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2010 година относно европейска железопътна мрежа за конкурентоспособен товарен превоз както и член 27, параграфи 1 и 2 от Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година за създаване на единно европейско железопътно пространство във връзка с точка 3, буква а) от приложение IV към посочената директива трябва да се тълкуват в смисъл, че управителят на инфраструктурата, определен в член 3, точка 2 от посочената директива, е органът, компетентен да приеме в рамките на референтния документ за националната железопътна мрежа правилата относно процедурата за подаване на заявки за инфраструктурен капацитет до едно обслужващо гише, предвидено в посочения член 13, параграф 1, включително що се отнася до използването единствено на определена електронна резервационна платформа.

                  2)

                  Проверката от национален регулаторен орган на правилата относно процедурата за подаване на заявки за инфраструктурен капацитет до едно обслужващо гише, предвидени в референтния документ за железопътната мрежа, се урежда от разпоредбите на член 20 от Регламент № 913/2010 и тези разпоредби трябва да се тълкуват в смисъл, че регулаторният орган на дадена държава членка не може да отхвърли тези правила, без да изпълни задълженията за сътрудничество, произтичащи от посочения член 20, и по-специално без да се консултира с регулаторните органи на другите държави членки, заинтересовани от коридора за товарен превоз, за намиране, доколкото е възможно, на единен подход.

                  3)

                  Член 14, параграф 1 от Регламент № 913/2010 трябва да се тълкува в смисъл, че рамката за разпределяне на инфраструктурния капацитет в коридора за товарен превоз, определяна от изпълнителния съвет по силата на тази разпоредба, не е правен акт на Съюза.

         (1)  ОВ C 137, 27.4.2020 г.


title: Дело C-167/20 P: Решение на Съда (десети състав) от 24 юни 2021 г. — WD/Европейски орган за безопасност на храните (Обжалване — Публична служба — Срочно наети служители — Срочен трудов договор — Решение да не се извършва прекласиране — Липса на атестационни доклади — Решение за неподновяване на договора)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/9

      Решение на Съда (десети състав) от 24 юни 2021 г. — WD/Европейски орган за безопасност на храните
      (Дело C-167/20 P) (1)

      (Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Срочен трудов договор - Решение да не се извършва прекласиране - Липса на атестационни доклади - Решение за неподновяване на договора)
      (2021/C 320/09)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: WD (представител: L. Levi, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейски орган за безопасност на храните (представители: D. Detken и F. Volpi, подпомагани от D. Waelbroeck, C. Dekemexhe и A. Duron, адвокати)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда WD да понесе, наред с направените от него съдебни разноски по обжалването, тези на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ).

         (1)  ОВ C 271, 17.8.2020 г.


title: Дело C-920/19: Определение на Съда (седми състав) от 18 май 2021 г. (преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark — Австрия) — Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o., KI/Landespolizeidirektion Steiermark (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Член 56 ДФЕС — Свободно предоставяне на услуги — Ограничения — Хазартни игри — Двойствен режим за организиране на пазара — Монопол върху лотариите и хазарта в казината — Предварително разрешение за експлоатацията на игрални автомати за хазартни игри — Рекламни практики на притежателя на монопола — Критерии за преценка — Практика на Конституционния съд, с която се констатира съвместимостта на националната правна уредба с правото на Съюза)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/9

      Определение на Съда (седми състав) от 18 май 2021 г. (преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark — Австрия) — Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o., KI/Landespolizeidirektion Steiermark
      (Дело C-920/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Ограничения - Хазартни игри - Двойствен режим за организиране на пазара - Монопол върху лотариите и хазарта в казината - Предварително разрешение за експлоатацията на игрални автомати за хазартни игри - Рекламни практики на притежателя на монопола - Критерии за преценка - Практика на Конституционния съд, с която се констатира съвместимостта на националната правна уредба с правото на Съюза)
      (2021/C 320/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o., KI

         Ответник: Landespolizeidirektion Steiermark

         при участието на: Finanzpolizei Team 96

         Диспозитив

                  1)

                  Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска двойствен режим за организиране на пазара на хазартни игри на единственото основание, че рекламните практики на притежателя на монопола върху лотариите и хазарта в казината целят да стимулират активното участие в игрите, по-конкретно като ги представят като обикновена дейност, като им придават положителен образ, тъй като събраните приходи се използват за дейности от общ интерес или пък като увеличават притегателната сила на игрите посредством съблазнителни рекламни послания, примамващи с големи печалби.

                  2)

                  Принципът на предимство на правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че налага на юрисдикция на държава членка да остави без приложение разпоредба на вътрешното право, която противоречи на член 56 ДФЕС, включително в хипотезата, в която висша юрисдикция на същата държава членка е приела, че тази разпоредба е съвместима с правото на Съюза.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.


title: Дело C-88/20: Определение на Съда (седми състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Bordeaux — Франция) — Наказателно производство срещу ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда — Основни права — Принцип ne bis in idem — Кумулиране на наказателноправни и административни санкции за едно и също деяние — Нежелани търговски обаждания — Заблуждаваща търговска практика — Недостатъчна обосновка на преюдициалното запитване — Явна недопустимост)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/10

      Определение на Съда (седми състав) от 20 май 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Bordeaux — Франция) — Наказателно производство срещу ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ
      (Дело C-88/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда - Основни права - Принцип ne bis in idem - Кумулиране на наказателноправни и административни санкции за едно и също деяние - Нежелани търговски обаждания - Заблуждаваща търговска практика - Недостатъчна обосновка на преюдициалното запитване - Явна недопустимост)
      (2021/C 320/11)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal correctionnel de Bordeaux

         Страни в главното производство

      ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Tribunal correctionnel de Bordeaux (Наказателен съд Бордо, Франция), с акт от 12 декември 2019 г., е явно недопустимо.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.


title: Дело C-248/20: Определение на Съда (осми състав) от 18 май 2021 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — Skatteverket/Skellefteå Industrihus AB (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Приспадане на данъка, платен за получена доставка във фазата на строителството на сграда — Режим на избор за данъчно облагане — Отказ от първоначално планираната дейност — Корекция на първоначално определената сума за приспадане по получени доставки — Отговор на преюдициалния въпрос, който може да бъде изведен недвусмислено от съдебната практика)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/11

      Определение на Съда (осми състав) от 18 май 2021 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — Skatteverket/Skellefteå Industrihus AB
      (Дело C-248/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Данъчни въпроси - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Приспадане на данъка, платен за получена доставка във фазата на строителството на сграда - Режим на избор за данъчно облагане - Отказ от първоначално планираната дейност - Корекция на първоначално определената сума за приспадане по получени доставки - Отговор на преюдициалния въпрос, който може да бъде изведен недвусмислено от съдебната практика)
      (2021/C 320/12)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Skatteverket

         Ответник: Skellefteå Industrihus AB

         Диспозитив

      Членове 137, 168, 184—187, 189 и 192 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която предвижда задължение за собственика на недвижим имот, на когото е предоставено правото да се ползва от режима на избор за данъчно облагане при строителството на сграда, която е трябвало да отдава под наем, и който е приспаднал данъка върху добавената стойност (ДДС) по получени доставки, платен за придобивания във връзка със строителния проект, да възстанови незабавно целия размер на този данък евентуално заедно с лихвите поради отказ от планирания проект, довел до правото на приспадане, без да е имало облагаема дейност, но допускат национална правна уредба, която при такова положение предвижда задължение за корекция на платения по получени доставки ДДС.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Дело C-571/20: Определение на Съда (девети състав) от 6 май 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Potenza — Италия) — OM/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Conservatorio di Musica „E.R. Duni“ di Matera („Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Преюдициално запитване за валидността на разпоредба от Договора за функционирането на ЕС — Явна липса на компетентност на Съда — Свободно движение на работници — Равно третиране — Член 45 ДФЕС — Разлика в статута и възнаграждението на университетските преподаватели и преподавателите от националната система за висше художествено и музикално образование — Изцяло вътрешно положение — Явна недопустимост“)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/11

      Определение на Съда (девети състав) от 6 май 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Potenza — Италия) — OM/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Conservatorio di Musica „E.R. Duni“ di Matera
      (Дело C-571/20) (1)

      („Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Преюдициално запитване за валидността на разпоредба от Договора за функционирането на ЕС - Явна липса на компетентност на Съда - Свободно движение на работници - Равно третиране - Член 45 ДФЕС - Разлика в статута и възнаграждението на университетските преподаватели и преподавателите от националната система за висше художествено и музикално образование - Изцяло вътрешно положение - Явна недопустимост“)
      (2021/C 320/13)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Potenza

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: OM

         Ответници: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Conservatorio di Musica „E.R. Duni“ di Matera

         Диспозитив

                  1)

                  Явно липсва компетентност на Съда на Европейския съюз да отговори на първия и втория преюдициален въпрос, поставени от Tribunale di Potenza (Районен съд Потенца, Италия).

                  2)

                  Третият преюдициален въпрос, поставен от Tribunale di Potenza (Районен съд Потенца), е явно недопустим.

         (1)  ОВ C 28, 25.1.2021 г.


title: Дело C-185/21 P: Жалба, подадена на 25 март 2021 г. от Turk Hava Yollari AO срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 27 януари 2021 г. по дело T-382/19 — Turk Hava Yollari/EUIPO — Sky (skylife)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/12

      Жалба, подадена на 25 март 2021 г. от Turk Hava Yollari AO срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 27 януари 2021 г. по дело T-382/19 — Turk Hava Yollari/EUIPO — Sky (skylife)
      (Дело C-185/21 P)
      (2021/C 320/14)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Turk Hava Yollari AO (представители: R. Almaraz Palmero, abogada)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Sky Ltd
      С определение от 29 юни 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) постановява, че оставя жалбата без уважение и че Turk Hava Yollari AO понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-200/21: Преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti (Румъния), постъпило на 31 март 2021 г. — TU, SU/BRD Groupe Societé Générale SA, Next Capital Solutions Limited

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/12

      Преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti (Румъния), постъпило на 31 март 2021 г. — TU, SU/BRD Groupe Societé Générale SA, Next Capital Solutions Limited
      (Дело C-200/21)
      (2021/C 320/15)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Bucureşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: TU, SU

         Ответници: BRD Groupe Societé Générale SA, Next Capital Solutions Limited

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли Директива 93/13 (1) национална правна уредба като съдържащата се в глава VI, член 712 и сл. от Гражданския процесуален кодекс, която предвижда петнадесетдневен срок, в който при възражение срещу принудително изпълнение длъжникът може да се позове на неравноправния характер на договорна клауза на изпълнителното основание, при положение че за предявяването на иска за установяване на наличието на неравноправни клаузи в изпълнителното основание няма срок и в производството по този иск длъжникът има право да поиска спиране на принудителното изпълнение съгласно член 638, параграф 2 от Гражданския процесуален кодекс?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-215/21: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia de Las Palmas de Gran Canaria (Испания), постъпило на 6 април 2021 г. — Zulima/Servicios prescriptor y medios de pagos E.F.C. S.A.U.

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/13

      Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia de Las Palmas de Gran Canaria (Испания), постъпило на 6 април 2021 г. — Zulima/Servicios prescriptor y medios de pagos E.F.C. S.A.U.
      (Дело C-215/21)
      (2021/C 320/16)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia de Las Palmas de Gran Canaria

         Страни в главното производство

         Ищец: Zulima

         Ответник: Servicios prescriptor y medios de pagos E.F.C. S.A.U.

         Преюдициален въпрос

      При исковете на потребители срещу неравноправни клаузи, основани на Директива 93/13/ЕО (1) и в хипотезите на извънсъдебно удовлетворение, член 22 от Ley de Enjuiciamiento Civil предвижда, че потребителите трябва да поемат съдебните разноски, без да се отчита предходното поведение на продавача или доставчика, който не е изпълнил отправените преди предявяването на съответния иск покани за изпълнение. Представлява ли тази испанска процесуална уредба съществена пречка, която може да възпре потребителите да упражнят правото на ефективен съдебен контрол върху евентуално неравноправен характер на договорна клауза в противоречие с принципа на ефективност и с член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-216/21: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Ploieşti (Румъния), постъпило на 6 април 2021 г. — Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“, YN/Consiliul Superior al Magistraturii

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/13

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Ploieşti (Румъния), постъпило на 6 април 2021 г. — Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“, YN/Consiliul Superior al Magistraturii
      (Дело C-216/21)
      (2021/C 320/17)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Ploieşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“, YN

         Ответник: Consiliul Superior al Magistraturii

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли механизмът за сътрудничество и проверка (МСП), въведен с Решение 2006/928/ЕО (1) на Комисията от 13 декември 2006 г., да се счита за акт на институция на Европейския съюз по смисъла на член 267 ДФЕС, подлежащ на тълкуване от Съда на Европейския съюз? Попадат ли съдържанието, характерът и приложното поле във времето на МСП, въведен с Решение 2006/928/ЕО на Европейската комисия от 13 декември 2006 г. в обхвата на Договора за присъединяването на Република България и Румъния към Европейския съюз, подписан от Румъния в Люксембург на 25 април 2005 г.? Задължителни ли са изискванията, формулирани в докладите, изработени в рамките на МСП, за румънската държава?

                  2)

                  Може ли принципът на независимост на съдиите, закрепен в член 19, [параграф] 1, втора [алинея] от Договора за Европейския съюз (ДЕС) и в член 47 от Хартата на основните права, както и в практиката на Съда на Европейския съюз във връзка с член 2 ДЕС да се тълкува в смисъл, че се отнася и до процедурите за повишаване на действащи съдии?

                  3)

                  Накърнен ли е този принцип чрез въвеждането на система за повишаване в по-горестоящ съд само въз основа на обобщена оценка за дейността и поведението, извършена от комисия, съставена от председателя на органа за съдебен контрол и съдии в него, който извършва, освен периодична оценка на съдиите, и атестиране на съдиите с цел повишаване, както и упражнява съдебен контрол върху постановените от тях решения?

                  4)

                  Накърнен ли е принципът на независимост на съдиите, закрепен в член 19, [параграф] 1, втора [алинея] от Договора за Европейския съюз (ДЕС) и в член 47 от Хартата на основните права, както и в практиката на Съда на Европейския съюз във връзка с член 2 ДЕС, когато румънската държава не зачита предвидимостта и сигурността на правото на Европейския съюз, доколкото в продължение на повече от 10 години приема МСП и докладите по него и ги спазва, а впоследствие без предупреждение изменя процедурата за повишаване на съдии без ръководни функции в противоречие с препоръките на МСП?

         (1)  Решение на Комисията от 13 декември 2006 година за създаване на механизъм за сътрудничество и проверка на напредъка на Румъния в постигането на специфични цели в областите на съдебната реформа и борбата срещу корупцията (ОВ, L 354, 2006 г., стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 51, стр. 55).


title: Дело C-219/21 P: Жалба, подадена на 1 април 2021 г. от Olimp Laboratories sp. z o.o. срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 27 януари 2021 г. по дело T-817/19 — Olimp Laboratories/EUIPO

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/14

      Жалба, подадена на 1 април 2021 г. от Olimp Laboratories sp. z o.o. срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 27 януари 2021 г. по дело T-817/19 — Olimp Laboratories/EUIPO
      (Дело C-219/21 P)
      (2021/C 320/18)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Olimp Laboratories sp. z o.o. (представител: M. Kondrat, adwokat)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 24 юни 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) постановява, че не допуска обжалване по делото и че Olimp Laboratories sp. z o.o. понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-233/21 P: Жалба, подадена на 9 април 2021 г. от Germann Avocats LLC срещу определението, постановено от Общия съд (десети състав) на 4 февруари 2021 г. по дело T-352/18, Germann Avocats LLC/Европейска комисия

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/15

      Жалба, подадена на 9 април 2021 г. от Germann Avocats LLC срещу определението, постановено от Общия съд (десети състав) на 4 февруари 2021 г. по дело T-352/18, Germann Avocats LLC/Европейска комисия
      (Дело C-233/21 P)
      (2021/C 320/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Germann Avocats LLC (представител: N. Scandamis, dikigoros)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да потвърди точки 24—48 от обжалваното определение, с които изцяло се отхвърля повдигнатото от Комисията възражение за недопустимост,

                  —

                  да отмени изцяло обжалваното определение в останалата му част,

                  —

                  да отмени на основание член 263 ДФЕС решението на Комисията, което се съдържа в полученото на 2 април 2018 г. недатирано писмо и с което се отхвърля подадената от жалбоподателя съвместена оферта за последващо проучване на практиките на профсъюзите във връзка с недопускането на дискриминация и с многообразието на работното място (процедура за възлагане на обществена поръчка JUST/2017/RDIS/FW/EQUA/0042; OJ/S S215 — 9.11.2017 — 2017/S 215-446067),

                  —

                  да осъди Комисията да заплати обезщетение в размер на 1 EUR,

                  —

                  при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд и във всички случаи,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, както в производството по обжалване, така и в производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните основания:
      Първо: явно изопачаване на фактите, грешки при прилагане на правото по отношение на злоупотребата с власт и нарушение на принципите на равни процесуални възможности и на право на изслушване.
      Второ: нарушение на задължението за мотивиране и явни грешки в преценката.
      Трето: злоупотреба с власт поради нарушение на принципите на равно третиране, на правна сигурност, на добра администрация и на добросъвестност.
      Четвърто: злоупотреба с власт поради нарушение на принципа на прозрачност и на защита на оправданите правни очаквания в областта на конкуренцията.


title: Дело C-274/21: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Австрия), постъпило на 28 април 2021 г. — EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H./Republik Österreich и Bundesbeschaffung GmbH

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/18

      Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Австрия), постъпило на 28 април 2021 г. — EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H./Republik Österreich и Bundesbeschaffung GmbH
      (Дело C-274/21)
      (2021/C 320/21)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H.

         Ответници: Република Австрия, Bundesbeschaffung GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли производство по издаване на обезпечителна заповед, предвидено в член 2, параграф 1, буква а) от Директива 89/665/ЕИО (1), изменена с Директива 2014/23/ЕС (2), което в Австрия съгласно националното право се разглежда и от Bundesverwaltungsgericht (Федерален административен съд), по което производство може да се постанови например временна забрана за сключване на рамкови споразумения или за сключване на договори за доставка, спор по гражданско или търговско дело съгласно член 1, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (3)? Представлява ли подобно производство по издаване на обезпечителна заповед съгласно горния въпрос най-малкото гражданскоправен въпрос съгласно член 81, параграф 1 ДФЕС? Представлява ли производството по издаване на обезпечителна заповед, предвидено в член 2, параграф 1, буква а) от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23, производство по приемане на временни мерки съгласно член 35 от Регламент № 1215/2012?

                  2)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли принципът на равностойност да се тълкува в смисъл, че той предоставя субективни права на частноправния субект спрямо държавата членка и не допуска прилагането на австрийски национални разпоредби, съгласно които, преди да разгледа молба за издаване на обезпечителна заповед като предвидената в член 2, параграф 1, буква а) от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23, съдът трябва да определи вида на процедурата за възлагане на обществена поръчка и (прогнозната) стойност на поръчката, както и сумата от обжалваните самостоятелно обжалваеми решения по конкретни процедури за възлагане на обществени поръчки, или евентуално и обособените позиции по конкретна процедура за възлагане на обществена поръчка, така че впоследствие евентуално съдията — председател на компетентния съдебен състав, да постанови решение за корекция на допълнителните такси и в случай на неплащане на таксите съдебният състав, който в случай на загуба на друго право е компетентен по жалбата, да начисли съдебните такси преди или най-късно едновременно с отхвърлянето на молбата за издаване на обезпечителна заповед поради неплащане на допълнителните такси, ако по (други) гражданскоправни въпроси в Австрия, като например при искове за обезщетение или преустановяване на нарушение на конкурентното право, неплащането на такси не е пречка за разглеждането на подадена в същата връзка молба за издаване на обезпечителна заповед, независимо от обстоятелството дали в някакъв размер са дължими такси за правна защита, и ако по правило неплащането на фиксирани такси не е пречка за разглеждането на молби за допускане на обезщетение, подадени отделно до граждански съдилища; и ако също така, както за сравнение е в Австрия, неплащането на такси за жалби срещу административни решения или на такси за ревизионно обжалване на решения на административните съдилища пред Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд) или пред Verfassungsgerichtshof (Конституционен съд) не води до отхвърлянето им поради неплащане на таксите и не води например също до хипотезата молби за признаване на суспензивното действие в тези ревизионни производства да могат да се разглеждат само чрез отхвърляне?

                  2.1.

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли принципът на равностойност да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на австрийски национални разпоредби, съгласно които преди разглеждане на молба за издаване на обезпечителна заповед като предвидената в член 2, параграф 1, буква а) от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23, съдията — председател на състав от един съдия, следва да постанови решение за корекция на таксите поради неплатени в пълен размер фиксирани такси и да отхвърли молбата за издаване на обезпечителна заповед поради неплатени такси, ако в други случаи при гражданскоправни искове в Австрия съгласно Gerichtsgebührengesetz (Закона за съдебните такси) по правило освен таксите за иска по първоинстанционното производство не трябва да се плащат допълнителни фиксирани съдебни такси за подадена заедно с иска молба за издаване на обезпечителна заповед, и ако за молби за признаване на суспензивното действие, които се подават заедно с жалба срещу административно решение до административния съд, ревизионна жалба до Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд) или жалба до Verfassungsgerichtshof (Конституционен съд) и които функционално имат същата или подобна цел за правна защита като молбата за обезпечителна заповед, не трябва да се плащат отделни такси по тези акцесорни молби за признаване на суспензивното действие?

                  3)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли изискването съгласно член 2, параграф 1, буква а) от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/24/ЕС (4), да се приемат, в най-кратки срокове и посредством временни процедури, временни мерки с цел да се поправи твърдяно нарушение или да се предотврати нанасянето на допълнителни щети на засегнатите интереси, да се тълкува в смисъл, че това изискване за най-кратки срокове предоставя субективно право незабавно да бъде постановено решение относно молба за издаване на обезпечителна заповед и че то не допуска прилагането на австрийски национални разпоредби, съгласно които преди разглеждане на молба за издаване на обезпечителна заповед, която трябва да попречи на възложителя да възлага други поръчки дори и без в този смисъл решението да е релевантно, съдът дори и в случай на непрозрачно проведени процедури за възлагане на обществени поръчки трябва да определи вида на процедурата за възлагане на обществена поръчка и (прогнозната) стойност на поръчката, както и сумата от обжалваните, съответно подлежащите на обжалване самостоятелно обжалваеми решения по конкретни процедури за възлагане на обществени поръчки, съответно евентуално и обособените позиции по конкретна процедура за възлагане на обществена поръчка, така че впоследствие евентуално съдията — председател на компетентния съдебен състав, да постанови решение за корекция на допълнителните такси и в случай на неплащане на таксите съдебният състав, който в случай на загуба на друго право е компетентен по жалбата, да начисли на жалбоподателя съдебните такси преди или най-късно едновременно с отхвърлянето на молбата за издаване на обезпечителна заповед поради неплащане на допълнителните такси?

                  4)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли правото на справедлив съдебен процес съгласно член 47 от Хартата (5) да се тълкува в смисъл, че това право предоставя субективни права на частноправния субект и че то не допуска прилагането на австрийски национални разпоредби, съгласно които преди разглеждане на молба за издаване на обезпечителна заповед, която трябва да попречи на възложителя да възлага други поръчки дори и без в този смисъл решението да е релевантно, съдът дори и в случай на непрозрачно проведени процедури за възлагане на обществени поръчки трябва да определи вида на процедурата за възлагане на обществена поръчка и (прогнозната) стойност на поръчката, както и сумата от обжалваните самостоятелно обжалваеми решения по конкретни процедури за възлагане на обществени поръчки, или евентуално и обособените позиции по конкретна процедура за възлагане на обществена поръчка, така че впоследствие евентуално съдията — председател на компетентния съдебен състав, да постанови решение за корекция на допълнителните такси и в случай на неплащане на таксите съдебният състав, който в случай на загуба на друго право е компетентен по жалбата, да начисли на жалбоподателя съдебните такси преди или най-късно едновременно с отхвърлянето на молбата за издаване на обезпечителна заповед поради неплащане на допълнителните такси?

                  5)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли принципът на равностойност да се тълкува в смисъл, че той предоставя субективни права на частноправния субект спрямо държавата членка и не допуска прилагането на австрийски национални разпоредби, съгласно които при неплатени фиксирани такси за молбата за издаване на обезпечителна заповед по смисъла на Директива 89/665 във валидната ѝ редакция фиксирани такси може да начислява (само) съдебен състав на административен съд в качеството му на правораздавателен орган (с произтичащата от това за задълженото лице ограничена възможност за правна защита), ако в други случаи такси за искове, молби за издаване на обезпечителна заповед и жалби по гражданскоправни производства поради неплащане се начисляват с административно решение съгласно Gerichtliches Einbringungsgesetz (Закон за съдебните такси), и ако такси по административното право за жалби до административен съд, съответно до Verfassungsgerichtshof (Конституционен съд), съответно такси за ревизионни жалби до Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд) поради неплащане на тези такси по правило се начисляват с решение на данъчен орган, срещу което (а именно: решение за начисляване на такси) по правило винаги може да се подаде жалба до административен съд и след това отново да се подаде ревизионна жалба до Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд) или жалба до Verfassungsgerichtshof (Конституционен съд)?

                  6)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли член 1, параграф 1 от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23, да се тълкува в смисъл, че сключването на рамково споразумение само с един икономически оператор съгласно член 33, параграф 3 от Директива 2014/24 представлява сключване на договор, предвидено в член 2a, параграф 2 от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23?

                  6.1.

                  Трябва ли изразът в член 33, параграф 3 от Директива 2014/24 „поръчките, основаващи се на това рамково споразумение“ да се тълкува в смисъл, че основаваща се на рамково споразумение поръчка е налице, когато възложителят възлага отделна поръчка, като се позовава изрично на сключеното рамково споразумение? Или цитираният израз „поръчките, основаващи се на това рамково споразумение“ трябва да се тълкува в смисъл, че когато е изчерпан общият обем във връзка с това споразумение по смисъла на решение на Съда на Европейския съюз по дело C-216/17 (6), точка 64 вече не е налице поръчка, която се основава на първоначално сключеното рамково споразумение?

                  7)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли правото на справедлив съдебен процес съгласно член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на разпоредба, съгласно която посоченият в спора по възлагането на обществена поръчка възложител трябва да предостави цялата необходима информация и да представи всички необходими документи в производството по издаване на обезпечителна заповед — при положение, че е възможно да бъде постановено съответно друго неприсъствено съдебно решение за негова сметка, — когато членовете на органите или служителите на този възложител, които от негово име трябва да предоставят тази информация, по този начин по-специално рискуват срещу тях самите евентуално да бъде възбудено дори наказателно преследване във връзка с предоставянето на информация или представянето на документи?

                  8)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза и освен това правото на ефективни правни средства за защита съгласно член 47 от Хартата, трябва ли изискването по член 1, параграф 1 от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/24, процедурите за възлагане на обществени поръчки да могат по-специално да бъдат ефективно обжалвани, да се тълкува в смисъл, че тези разпоредби предоставят субективни права и не допускат прилагането на национални разпоредби, съгласно които лицето, търсещо правна защита, което подава молбата за издаване на обезпечителна заповед, е длъжно да посочи в нея конкретната процедура за възлагане на обществена поръчка и конкретното решение на възложителя, дори и когато при процедури за възлагане на обществени поръчки без предварително обявление това лице по правило няма да знае колко непрозрачни процедури за възлагане на обществени поръчки е провел възложителят и колко решения за възлагане вече са взети по тези непрозрачни процедури?

                  9)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли изискването за справедлив съдебен процес съгласно член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба предоставя субективни права и не допуска прилагането на национални разпоредби, съгласно които лицето, което търси правна защита, е длъжно да посочи в своята молба за издаване на обезпечителна заповед конкретната процедура за възлагане на обществена поръчка и конкретното самостоятелно обжалваемо и също така обжалвано решение на възложител, дори и когато при непрозрачна по отношение на него процедура за възлагане на обществена поръчка без предварително обявление това лице по правило не може да знае колко непрозрачни процедури за възлагане на обществени поръчки е провел възложителят и колко решения за възлагане вече са взети по тези непрозрачни процедури?

                  10)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли изискването за справедлив съдебен процес съгласно член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба предоставя субективни права и не допуска прилагането на национални разпоредби, съгласно които лицето, което търси правна защита, е длъжно да посочи в своята молба за издаване на обезпечителна [заповед] конкретната процедура за възлагане на обществена поръчка и конкретното самостоятелно обжалваемо и също така обжалвано решение на възложител, дори и когато при непрозрачна по отношение на него процедура за възлагане на обществена поръчка без предварително обявление това лице по правило не може да знае колко непрозрачни процедури за възлагане на обществени поръчки е провел възложителят и колко решения за възлагане вече са взети по тези непрозрачни процедури?

         (1)  Директива на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, 1989 г., стр. 33, Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237).

         (2)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за възлагане на договори за концесия (ОВ L 94, 2014 г., стр. 1).

         (3)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).

         (4)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).

         (5)  Харта на основните права на Европейския съюз (ОВ C 326, 2012 г., стр. 391).

         (6)  Решение от 19 декември 2018 г., Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust и Coopservice, ECLI:EU:C:2018:1034.


title: Дело C-290/21: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 5 май 2021 г. — Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger regGenmbH (AKM)/Canal+ Luxembourg Sàrl

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/24

      Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 5 май 2021 г. — Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger regGenmbH (AKM)/Canal+ Luxembourg Sàrl
      (Дело C-290/21)
      (2021/C 320/23)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger regGenmbH (AKM)

         Ответник: Canal+ Luxembourg Sàrl

         Други страни: Tele 5 TM-TV GmbH, Österreichische Rundfunksender GmbH & Co. KG, Seven.One Entertainment Group GmbH, ProsiebenSat 1 PULS 4 GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 1, параграф 2, буква б) от Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване (1) да се тълкува в смисъл, че не само излъчващата организация, но и доставчици на пакет сателитни програми, които съдействат за осъществяването на неделимото и единно действие по излъчване, извършват действие по използване, за което при всички положения те следва да са получили съгласие, единствено в онази държава, в която под контрола и отговорността на излъчващата организация, сигналите — носители на програма, са въведени в непрекъсната съобщителна верига, водеща до спътника и от него към земята, в резултат от което, вследствие на съдействието на доставчика на пакет сателитни програми в излъчването, не могат да се нарушат авторските права в държавата на приемане?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос:
                  Трябва ли понятието „публично съобщаване“, използвано в член 1, параграф 2, букви а) и в) от Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване, и в член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (2), да се тълкуват в смисъл, че на доставчика на пакет сателитни програми, който оказва съдействие като отделен оператор при публично съобщаване чрез спътник и който групира по собствена преценка няколко криптирани сигнала с висока резолюция на свободно достъпни и платени телевизионни програми на различни излъчващи организации и предлага на клиентите си срещу заплащане създадения по този начин самостоятелен аудиовизуален продукт, следва да бъде издадено специално разрешение от носителя на съответните права и по отношение на защитеното съдържание на включените в пакета свободно достъпни телевизионни програми, макар че в това отношение той така или иначе предоставя на клиентите си единствено достъп до такива произведения, които, макар и с по-лошо качество — със стандартна резолюция, са свободно достъпни за всеки в зоната на покритие?

         (1)  OB L 248, 1993 г., стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 134.

         (2)  ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.


title: Дело C-300/21: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 12 май 2021 г. — UI/Österreichische Post AG

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/25

      Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 12 май 2021 г. — UI/Österreichische Post AG
      (Дело C-300/21)
      (2021/C 320/24)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец: UI

         Ответник: Österreichische Post AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Присъждането на обезщетение съгласно член 82 от Регламент (ЕС) 2016/679 (1) (ОРЗД) изисква ли наред с наличието на нарушение на разпоредбите на ОРЗД и ищецът да е претъпял вреди, или нарушението на разпоредбите на ОРЗД като такова само по себе си е достатъчно за присъждането на обезщетение за вреди?

                  2)

                  Наред с принципите на ефективност и на равностойност съществуват ли и други изисквания на правото на Съюза по отношение на определянето на размера на обезщетението за вреди?

                  3)

                  Съвместимо ли е с правото на Съюза становището, че условие за присъждането на обезщетение за нематериални вреди е да е налице следствие или последица от правонарушението, което или която имат поне известна тежест, надхвърляща причинените в резултат на правонарушението неприятности?

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) (ОВ, L 119, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-310/21 P: Жалба, подадена на 17 май 2021 г. от Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl, Aquind SAS срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 5 март 2021 г. по дело T-885/19, Aquind и др./Комисия

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/26

      Жалба, подадена на 17 май 2021 г. от Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl, Aquind SAS срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 5 март 2021 г. по дело T-885/19, Aquind и др./Комисия
      (Дело C-310/21 P)
      (2021/C 320/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl, Aquind SAS (представител: S. Goldberg, E. White, C. Davis, Solicitors)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Федерална република Германия, Кралство Испания, Френска република

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателите искат от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното определение,

                  —

                  да установи основателността на исканията в първоинстанционното производство и да отмени Делегиран регламент (ЕС) 2020/389 на Комисията (1) в частта, в която е приложим по отношение на жалбоподателите, и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени в производството по обжалване и в производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите твърдят, че поради липсата на възражения от страна на Парламента и Съвета Делегиран регламент (ЕС) 2020/389 на Комисията трябва да се счита за окончателен акт от деня на приемането му, а не от деня на влизането му в сила. Сам по себе си този регламент можел да бъде обжалван още преди да бъде публикуван. Поради това жалбоподателите считат, че Общият съд е приложил неправилно практиката на Съда относно необжалваемите актове.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2020/389 на Комисията от 31 октомври 2019 година за изменение на Регламент (ЕС) № 347/2013 на Европейския парламент и на Съвета относно указания за трансевропейската енергийна инфраструктура по отношение на списъка на Съюза на проекти от общ интерес (ОВ L 74, 2020 г., стр. 1).


title: Дело C-311/21: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgerichts (Германия), постъпило на 18 май 2021 г. — CM/TimePartner Personalmanagement GmbH

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/26

      Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgerichts (Германия), постъпило на 18 май 2021 г. — CM/TimePartner Personalmanagement GmbH
      (Дело C-311/21)
      (2021/C 320/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CM

         Ответник: TimePartner Personalmanagement GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Как следва да се дефинира понятието „цялостна защита на наетите чрез агенции за временна заетост работници“, използвано в член 5, параграф 3 от Директива 2008/104/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно работа чрез агенции за временна заетост, по-специално, обхваща ли повече от това, което националното право и правото на Съюза задължително изискват като защита за всички работници?

                  2)

                  Какви условия и критерии трябва да бъдат изпълнени, за да се приеме, че договорености по отношение на условията на труд и заетост на наетите чрез агенции за временна заетост работници, които се съдържат в колективен трудов договор и се отклоняват от установения в член 5, параграф 1 от Директива 2008/104/ЕО принцип на равно третиране, спазват цялостната защита на наетите чрез агенции за временна заетост работници?

                              а)

                              Отнася ли се проверката за спазването на цялостната защита — абстрактно погледнато — до уговорените в колективен трудов договор условия на труд на наетите чрез агенции за временна заетост работници, попадащи в обхвата на такъв колективен трудов договор, или е необходима сравнителна оценка на условията на труд, определени в колективен трудов договор, и условията на труд в предприятието, на което са предоставени наетите чрез агенции за временна заетост работници (ползвател)?

                              б)

                              В случай на дерогиране от принципа на равно третиране по отношение на заплащането, изисква ли предвиденото в член 5, параграф 3 от Директива 2008/104/ЕО спазване на цялостната защита да е налице безсрочно трудово правоотношение между агенцията за временна заетост и наетите чрез агенции за временна заетост работници?

                  3)

                  Трябва ли националният законодател да изисква от социалните партньори условията и критериите за спазването на цялостната защита на наетите чрез агенции за временна заетост работници по смисъла на член 5, параграф 3 от Директива 2008/104/ЕО, ако им предоставя възможността да сключват колективни трудови договори, съдържащи договорености по отношение на условията на труд и заетост на наетите чрез агенции за временна заетост работници, които се отклоняват от принципа на равно третиране, и ако националната система относно колективните трудови договори предвижда изисквания, които пораждат очаквания за постигане на подходящ баланс между интересите на страните по колективния трудов договор (т.нар. гаранция за основателността на колективните трудови договори)?

                  4)

                  При утвърдителен отговор на третия въпрос:

                              а)

                              Гарантирано ли е спазването на цялостната защита на наетите чрез агенции за временна заетост работници по смисъла на член 5, параграф 3 от Директива 2008/104/ЕО чрез правна уредба, която както действащата от 1 април 2017 г. редакция на Arbeitnehmerüberlassungsgesetz (Закон за предоставяне на работници от агенции за временна заетост) предвижда минимална работна заплата на наетите чрез агенции за временна заетост работници, максимална продължителност на предоставянето на тези работници на един и същ ползвател, ограничаване във времето на дерогирането от принципа на равно третиране по отношение на заплащането, невалидност на отклоняваща се от принципа на равно третиране разпоредба на колективен трудов договор относно наети чрез агенции за временна заетост работници, които през последните шест месеца преди предоставянето им на ползвателя са напуснали същия, или работодател, който заедно с ползвателя образува група по смисъла на член 18 от Aktiengesetz (Закон за акционерните дружества), както и задължението на ползвателя по принцип да представя на наетите чрез агенции за временна заетост работници достъп до местата за отдих и общите помещения (като места за грижи за деца, столове за хранене и транспортни услуги) при същите условия като действащите за постоянно наетите работници?

                              б)

                              При утвърдителен отговор на този въпрос:
                              Важи ли това и ако в аналогична правна уредба като в действащата до 31 март 2017 г. редакция на Arbeitnehmerüberlassungsgesetz не е предвидено ограничение във времето на дерогирането от принципа на равно третиране по отношение на заплащането и изискването предоставянето да е само „временно“ не е конкретизирано със срок?

                  5)

                  При отрицателен отговор на третия въпрос:
                  В случай на договорености по отношение на условията на труд и заетост на наетите чрез агенции за временна заетост работници, които се отклоняват от принципа на равно третиране чрез колективни трудови договори съгласно член 5, параграф 3 от Директива 2008/104/ЕО, могат ли националните съдилища да подлагат на неограничен контрол тези колективни трудови договори по отношение на спазването на цялостната защита на наетите чрез агенции за временна заетост работници при дерогирането или по отношение на спазването на цялостната защита на наетите чрез агенции за временна заетост работници член 28 от Хартата и/или позоваването на „автономността на социалните партньори“ в съображение 19 от Директива 2008/104/ЕО изискват на страните по колективни трудови договори да се предостави свобода на преценка, която подлежи само на ограничен съдебен контрол, и при утвърдителен отговор какъв е обхватът ѝ?

         (1)  Директива 2008/104/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно работа чрез агенции за временна заетост (ОВ L 327, 2008 г., стр. 9).


title: Дело C-323/21: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 25 май 2021 г. — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/B.

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/28

      Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 25 май 2021 г. — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/B.
      (Дело C-323/21)
      (2021/C 320/28)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Ответник: B.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                              a)

                              Следва ли понятието „молеща държава членка“ по смисъла на член 29, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г. (1)), да се тълкува в смисъл, че това е държавата членка (в настоящия случай третата държава членка, т.е. Нидерландия), която последна е подала искане до друга държава членка за обратно приемане или за поемане на отговорността?

                              б)

                              При отрицателен отговор: обстоятелството, че между две държави членки (в настоящия случай Германия и Италия) e постигнато споразумение относно поемането на отговорност, има ли някакви последици и за произтичащите от Регламента „Дъблин“ правни задължения на третата държава членка (в настоящия случай Нидерландия) към чужденеца или към държавите членки, които по-рано са постигнали посоченото споразумение, и ако това е така, какви са те?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, с оглед на съображение 19 от Регламент (ЕС) № 604/2013 следва ли член 27, параграф 1 от същия регламент да се тълкува в смисъл, че той не допуска да бъде уважена жалба на търсещо международна закрила лице срещу решение за прехвърлянето му, което не може да се извърши поради изтичане на срока за прехвърляне, договорен по-рано между две държави членки (в настоящия случай между Германия и Италия)?

         (1)  стр. 31.


title: Дело C-324/21: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 25 май 2021 г. — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/F.

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/29

      Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 25 май 2021 г. — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/F.
      (Дело C-324/21)
      (2021/C 320/29)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Ответник: F.

         Преюдициален въпрос

      Следва ли член 29 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г. (1)), да се тълкува в смисъл, че срок за прехвърляне по смисъла на член 29, параграфи 1 и 2, който не е изтекъл, започва отново от деня, в който чужденец, който е осуетил прехвърлянето си, като се е укрил, подаде нова молба за международна закрила в друга (в конкретния случай трета) държава членка?

         (1)  Стр. 31.


title: Дело C-325/21: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 25 май 2021 г. — K./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/30

      Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 25 май 2021 г. — K./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Дело C-325/21)
      (2021/C 320/30)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: K.

         Ответник: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 29 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г. (1)), да се тълкува в смисъл, че срок за прехвърляне по смисъла на член 29, параграфи 1 и 2, който не е изтекъл, започва отново от деня, в който чужденец, който е осуетил прехвърлянето си, като се е укрил, подаде нова молба за международна закрила в друга (в конкретния случай трета) държава членка?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, с оглед на съображение 19 от Регламент (ЕС) № 604/2013 следва ли член 27, параграф 1 от същия регламент да се тълкува в смисъл, че той не допуска да бъде уважена жалба на търсещо международна закрила лице срещу решение за прехвърлянето му, което не можело да се извърши, поради изтичане на срока за прехвърляне, договорен по-рано между две държави членки (в настоящия случай между Франция и Австрия), в резултат на което е изтекъл срокът, в който Нидерландия е можела да извърши прехвърлянето?

         (1)  Стр. 31.


title: Дело C-343/21: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 2 юни 2021 година — PV / Заместник изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/30

      Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 2 юни 2021 година — PV / Заместник изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“
      (Дело C-343/21)
      (2021/C 320/31)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен административен съд

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PV

         Ответник: Заместник изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Тълкуването на член 45, § 4 от Регламент (ЕО) № 1974/2006 (1) за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1698/2005 позволява ли да се приеме, че в случай като настоящия е налице „преразпределение на стопанството“ или „мерки за комасация“, поради които бенефициерът не е в състояние да продължи да спазва поетите задължения?

                  2.

                  Ако отговорът на първия въпрос е положителен, при липса на предприемане на необходимите мерки от страна на държавата членка за приспособяване на задълженията на бенефициера към новото положение на стопанството, налице ли е основание да не се изисква възстановяване на средства по отношение на периода, през който се е изпълнявало задължението?

                  3.

                  Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, как следва да се тълкува, при установените в производството по същество факти, разпоредбата на чл. 31 от Регламент (ЕО) № 73/2009 (2) на Съвета от 19 януари 2009 г. и какъв е характерът на срока по чл.75, § 2 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 (3) на Комисията от 30 ноември 2009 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1974/2006 на Комисията от 15 декември 2006 година за определянето на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (OB 2006, L 368, стр. 15; Специално българско издание: глава 3, том 80, стр. 133)

         (2)  Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 г. за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) № 1290/2005, (EО) № 247/2006, (EО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003 (OB 2009, L 30, стр. 16)

         (3)  Регламент (ЕО) № 1122/2009 на Комисията от 30 ноември 2009 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета относно кръстосано спазване, модулация и интегрираната система за администриране и контрол по схемите за директно подпомагане на земеделски производители, предвидени за посочения регламент, както и за прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета относно кръстосано спазване по предвидената схема за подпомагане на лозаро-винарския сектор (OB 2009, L 316, стр. 65)


title: Дело C-365/2021: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Bamberg (Германия), постъпило на 11 юни 2021 г. — Наказателно производство срещу MR

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/32

      Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Bamberg (Германия), постъпило на 11 юни 2021 г. — Наказателно производство срещу MR
      (Дело C-365/2021)
      (2021/C 320/33)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Bamberg

         Страна в главното производство

      MR

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместим ли е член 55 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген (наричана по-нататък „КПСШ“) (1) с член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз и валиден ли е все още този член, доколкото допуска изключение от принципа ne bis in idem, съгласно което към момента на ратифицирането, приемането или одобряването на тази конвенция договаряща страна има право да декларира, че не се обвързва с член 54 от КПСШ, когато деянията, за които се отнася чуждестранната присъда, представляват престъпление срещу националната сигурност или срещу други също така основни интереси на тази договаряща страна?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос:
                  Недопустимо ли е съгласно членове 54 и 55 от КПСШ и членове 50 и 52 от Хартата германските съдилища да тълкуват декларацията, направена от Федерална република Германия при ратифицирането на КПСШ във връзка с член 129 от StGB (германски Наказателен кодекс) (Bundesgesetzblatt 1994 II 631), в смисъл че в обхвата на декларацията попадат и такива престъпни сдружения — като разглежданото понастоящем — които извършват изключително престъпления против собствеността и освен това не преследват никакви политически, идеологически, религиозни или философски цели, и също така не се стремят чрез непозволени средства да придобият влияние върху политиката, медиите, публичната администрация, правосъдието или икономиката?

         (1)  Конвенция за прилагане на споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници (ОВ L 239, 2000 г., стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 183).


title: Дело C-1/20: Определение на председателя на Съда от 19 май 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof — Австрия — B/Finanzamt Österreich, по-рано Finanzamt Wien 9/18/19

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/33

      Определение на председателя на Съда от 19 май 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof — Австрия — B/Finanzamt Österreich, по-рано Finanzamt Wien 9/18/19
      (Дело C-1/20) (1)

      (2021/C 320/35)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 137, 27.4.2020 г.


title: Дело C-115/20: Определение на председателя на шести състав на Съда от 20 май 2021 г. — Vanda Pharmaceuticals Ltd/Европейска комисия

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/33

      Определение на председателя на шести състав на Съда от 20 май 2021 г. — Vanda Pharmaceuticals Ltd/Европейска комисия
      (Дело C-115/20) (1)

      (2021/C 320/36)
      Език на производството: английски
      Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 137, 27.4.2020 г.


title: Дело C-578/20: Определение на председателя на Съда от 11 май 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial da Comarca dos Açores — Португалия) — NM, NR, BA, XN, FA/Sata Air Açores — Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/34

      Определение на председателя на Съда от 11 май 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial da Comarca dos Açores — Португалия) — NM, NR, BA, XN, FA/Sata Air Açores — Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA
      (Дело C-578/20) (1)

      (2021/C 320/37)
      Език на производството: португалски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 28, 25.1.2021 г.


title: Дело T-554/16: Решение на Общия съд от 30 юни 2021 г. — BZ/ЕЦБ (Публична служба — Персонал на ЕЦБ — Искане за признаване на професионалния характер на заболяване — Членове 6.3.11 — 6.3.13 от правилата, приложими за персонала на ЕЦБ — Нередовност на процедурата — Липса на доклад от разследване — Извъндоговорна отговорност)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/35

      Решение на Общия съд от 30 юни 2021 г. — BZ/ЕЦБ
      (Дело T-554/16) (1)

      (Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Искане за признаване на професионалния характер на заболяване - Членове 6.3.11 — 6.3.13 от правилата, приложими за персонала на ЕЦБ - Нередовност на процедурата - Липса на доклад от разследване - Извъндоговорна отговорност)
      (2021/C 320/38)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: BZ (представител: S. Pappas, адвокат)

         Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: E. Carlini и F. Malfrère, подпомагани от B. Wägenbaur, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС и член 50а от Статута на Съда на Европейския съюз, от една страна, за отмяна на решението на ЕЦБ от 23 юли 2014 г., с което е прекратена процедурата за признаване на професионалния характер на заболяването на жалбоподателя, и от друга, за обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на това решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 23 юли 2014 г., с което е прекратена процедурата за признаване на професионалния характер на заболяването на BZ.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Осъжда ЕЦБ да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2015 г. (дело, първоначално регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-79/15 и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г.).


title: Дело T-641/19: Решение на Общия съд от 30 юни 2021 г. — FD/Entreprise commune Fusion for Energy (Публична служба — Срочно наети служители — Срочен трудов договор — Решение за неподновяване — Психически тормоз — Злоупотреба с власт — Задължение за полагане на грижа — Равно третиране — Отговорност)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/35

      Решение на Общия съд от 30 юни 2021 г. — FD/Entreprise commune Fusion for Energy
      (Дело T-641/19) (1)

      (Публична служба - Срочно наети служители - Срочен трудов договор - Решение за неподновяване - Психически тормоз - Злоупотреба с власт - Задължение за полагане на грижа - Равно третиране - Отговорност)
      (2021/C 320/39)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: FD (представител: M. Casado García-Hirschfeld, адвокат)

         Ответник: Европейско съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика (представители: R. Hanak и G. Poszler, подпомагани от B. Wägenbaur, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, целящо, от една страна, отмяната по същество на решението на Европейското съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика от 3 декември 2018 г. да не поднови срочния трудов договор на жалбоподателя, и от друга страна, поправянето на имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на това решение, във връзка с обща стратегия на тормоз, на която счита, че е бил жертва

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда FD да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 383, 11.11.2019 г.


title: Дело T-709/19: Решение на Общия съд от 30 юни 2021 г. — GW/Сметна палата (Публична служба — Длъжностни лица — Длъжностно лице, страдащо от трайна пълна инвалидност — Периодичен медицински преглед — Условия — Искане за сезиране на комисията по инвалидност — Отказ — Член 15 от приложение VIII към Правилника — Заключение № 273/15 на Колегиума на административните ръководители — Задължение за полагане на грижа)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/36

      Решение на Общия съд от 30 юни 2021 г. — GW/Сметна палата
      (Дело T-709/19) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Длъжностно лице, страдащо от трайна пълна инвалидност - Периодичен медицински преглед - Условия - Искане за сезиране на комисията по инвалидност - Отказ - Член 15 от приложение VIII към Правилника - Заключение № 273/15 на Колегиума на административните ръководители - Задължение за полагане на грижа)
      (2021/C 320/40)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: GW (представител: J.-N. Louis, адвокат)

         Ответник: Европейска сметна палата (представител: C. Lesauvage)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяната на решението на Сметната палата от 22 май 2019 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателката за сезиране на комисията по инвалидност

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Европейската сметна палата от 22 май 2019 г., с което се отхвърля искането на GW за сезиране на комисията по инвалидност.

                  2)

                  Осъжда Сметната палата да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 413, 9.12.2019 г.


title: Дело T-746/19: Решение на Общия съд от 30 юни 2021 г. — GY/ЕЦБ (Публична служба — Персонал на ЕЦБ — Възнаграждение — Надбавка за жилищни нужди — Изменение на условията за работа — Отхвърляне на искането за 2019 г. — Възражение за незаконосъобразност — Равно третиране — Липса на преходни мерки)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/37

      Решение на Общия съд от 30 юни 2021 г. — GY/ЕЦБ
      (Дело T-746/19) (1)

      (Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Възнаграждение - Надбавка за жилищни нужди - Изменение на условията за работа - Отхвърляне на искането за 2019 г. - Възражение за незаконосъобразност - Равно третиране - Липса на преходни мерки)
      (2021/C 320/41)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: GY (представители: L. Levi и A. Champetier, адвокати)

         Ответник: Европейска централна банка (представители: F. von Lindeiner и D. Nessaf, подпомагани от B. Wägenbaur, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС и член 50 а от Статута на Съда на Европейския съюз, целящо отмяната на решението на ЕЦБ от 28 януари 2019 г., с което се отказва отпускане на надбавка за жилищни нужди на жалбоподателя за 2019 г.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 28 януари 2019 г. в частта му, с която се отказва отпускането на надбавката за жилищни нужди за 2019 г. на GY.

                  2)

                  Осъжда ЕЦБ да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 36, 3.2.2020 г.


title: Дело T-51/21: Решение на Общия съд от 30 юни 2021 г. — Mélin/Парламент (Институционално право — Правилник за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Парламента — Надбавка за парламентарни сътрудници — Събиране на недължимо платени суми — Възражение за незаконосъобразност — Право на защита — Фактическа грешка)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/37

      Решение на Общия съд от 30 юни 2021 г. — Mélin/Парламент
      (Дело T-51/21) (1)

      (Институционално право - Правилник за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Парламента - Надбавка за парламентарни сътрудници - Събиране на недължимо платени суми - Възражение за незаконосъобразност - Право на защита - Фактическа грешка)
      (2021/C 320/42)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Joëlle Mélin (Обан, Франция) (представител: F. Wagner, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: M. Ecker и S. Seyr)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяната на решението на генералния секретар на Парламента от 17 декември 2019 г. относно събирането от жалбоподателката на недължимо платената за парламентарни сътрудници сума от 130 339,35 EUR и на свързаното с това решение дебитно известие от 18 декември 2019 г.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-жа Joëlle Mélin да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 87, 16.3.2020 г.


title: Дело T-95/21 R: Определение на председателя на Общия съд от 22 юни 2021 г. — Португалия/Комисия (Временни мерки — Държавни помощи — Схема на държавни помощи, изпълнявана от Португалия в полза на свободна зона Мадейра — Прилагане на тази схема в нарушение на Решения C(2007) 3037 окончателен и C(2013) 4043 окончателен на Комисията — Решение, с което схемата за помощи е обявена за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда връщане на помощта — Искане за временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/38

      Определение на председателя на Общия съд от 22 юни 2021 г. — Португалия/Комисия
      (Дело T-95/21 R)
      (Временни мерки - Държавни помощи - Схема на държавни помощи, изпълнявана от Португалия в полза на свободна зона Мадейра - Прилагане на тази схема в нарушение на Решения C(2007) 3037 окончателен и C(2013) 4043 окончателен на Комисията - Решение, с което схемата за помощи е обявена за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда връщане на помощта - Искане за временни мерки - Липса на неотложност)
      (2021/C 320/43)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Молител: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, L. Borrego, P. Barros da Costa, M. Marques и A. Soares de Freitas, подпомагани от M. Gorjão-Henriques и A. Saavedra, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: P. Arenas и G. Braga da Cruz)

         Предмет

      Молба, подадена на основание членове 278 и 279 ДФЕС за налагане на временни мерки с цел, от една страна, спиране на изпълнението на Решение C(2020) 8550 окончателен на Комисията от 4 декември 2020 г. относно схемата за помощи SA.21259 (2018/C) (предишен 2018/NN), изпълнявана от Португалия в полза на свободната зона на Мадейра (ZFM) — Схема III, и от друга страна, да се разпореди на Комисията да не публикува това решение в Официален вестник на Европейския съюз до постановяване на окончателно решение по главното производство

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за налагане на временни мерки.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-207/21 R: Определение на председателя на Общия съд от 22 юни 2021 г. — Polynt/ECHA (Обезпечително производство — REACH — Вещество хексахидро-4-метилфталов анхидрид — Задължение за регистрация — Преценка на преписката — Разглеждане на предложения за провеждане на изпитване — Задължение за представяне на някои допълнителни данни, което налага провеждането на изпитвания върху животни — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/38

      Определение на председателя на Общия съд от 22 юни 2021 г. — Polynt/ECHA
      (Дело T-207/21 R)
      (Обезпечително производство - REACH - Вещество хексахидро-4-метилфталов анхидрид - Задължение за регистрация - Преценка на преписката - Разглеждане на предложения за провеждане на изпитване - Задължение за представяне на някои допълнителни данни, което налага провеждането на изпитвания върху животни - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност)
      (2021/C 320/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Молител: Polynt SpA (Сканцорошате, Италия) (представители: C. Mereu, P. Sellar и S. Abdel Qader, адвокати)

         Ответник: Европейска агенция по химикалите (процесуални представители: M. Heikkilä, W. Broere и N. Knight)

         Предмет

      Искане на основание на членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на решение A-015-2019 на апелативния съвет на ECHA от 9 февруари 2021 г., с което жалбоподателят е приканен да проведе разширеното изпитване за репродуктивна токсичност в едно поколение (EOGRTS) на веществото хексахидро 4 метилфталов анхидрид или искане за налагане на всякаква друга подходяща временна мярка по преценка на Общия съд

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за налагане на обезпечителни мерки.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-295/21: Жалба, подадена на 18 май 2021 г. — eSlovensko/Комисия

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/39

      Жалба, подадена на 18 май 2021 г. — eSlovensko/Комисия
      (Дело T-295/21)
      (2021/C 320/45)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: eSlovensko (Лученец, Словакия) (представител: B. Fridrich, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията, по-конкретно индивидуалния правен акт „Recovery Order and Debit Note“ (Нареждане за събиране и дебитно известие), ARES(2021)1955613, приет на 18 март 2021 г. от Европейската комисия, ГД „Съобщителни мрежи, съдържание и технологии“,

                  —

                  да върне съответните документи на етапа на одитната процедура пред Европейската комисия и да приеме съответните разходи за допустими в съответствие със споразумението за отпускане на безвъзмездни средства SI-2010-SIC-123002 — „Slovak Safer Internet“,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски и разходи по производството.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  С първото основание се иска отмяна на решението на ответника и нареждането за събиране ARES(2021)1955613 поради съществено процесуално нарушение, нарушаване на Договорите или на всякаква правна норма, свързана с тяхното изпълнение, или злоупотреба с власт, в частност неправилна правна оценка на фактите и констатациите (нарушение на правото на защита, нарушение на правото на добра администрация, нарушение на принципа на пропорционалност, на принципа на правна сигурност, на принципите на правовата държава, на принципа на защита на оправданите правни очаквания и на принципа на недопускане на прилагането с обратна сила; неправилна правна оценка на фактите и констатациите във връзка с одит 12-INFS-024 и последващ одит 15-NR01-044).

                  2.

                  С второто основание се иска ответникът да бъде осъден да плати допустимите разходи на жалбоподателя, като първоначален получател и договаряща страна по споразумението за отпускане на безвъзмездни средства SI-2010-SIC-123002 — „Slovak Safer Internet“, в съответствие с това валидно и действащо споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, като се има предвид обстоятелството, че ответникът има компетентност по въпросите на изпълнение на проекта и финансовите трансфери във връзка с валидния и действащ договор между Комисията и жалбоподателя.

                  3.

                  С третото основание се цели ответникът да бъде осъден да възстанови съдебните разноски и разходи по производството. В съответствие с гореспоменатите доводи и поради произволния характер на обжалваното решение жалбоподателят иска възстановяване на съдебните разноски и разходите, свързани с производството пред Общия съд на Европейския съюз, както и на съдебните разноски и разходите, направени за правна защита във връзка настоящата жалба.


title: Дело T-296/21: Жалба, подадена на 20 май 2021 г. — SU/EIOPA

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/40

      Жалба, подадена на 20 май 2021 г. — SU/EIOPA
      (Дело T-296/21)
      (2021/C 320/46)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: SU (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, адвокати)

         Ответник: Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване

         Искания

      Жалбоподателката моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от 15 юли 2020 г. договорът ѝ да не бъде подновен,

                  —

                  да отмени атестационния ѝ доклад за 2019 г.,

                  —

                  да отмени, ако е необходимо, решението от 11 февруари 2021 г. за отхвърляне на жалбата по член 90, параграф 2 от Правилника за персонала,

                  —

                  да ѝ присъди обезщетение в определения в настоящата жалба размер за претърпените от нея имуществени вреди,

                  —

                  да ѝ присъди обезщетение за претърпените от нея неимуществени вреди, определени по справедливост на 10 000 EUR,

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателката посочва шест основания, като с всички тях изтъква незаконосъобразността на атестационния доклад за 2019 г. и на решението договорът ѝ да не бъде подновен, но посочва различни причини, изложени по-долу.

                  1.

                  Първо основание: атестационният доклад за 2019 г. не е бил надлежно завършен и докладът относно подновяването на договора се основава на незавършен атестационен доклад.

                              —

                              Жалбоподателката счита, че атестационният доклад за 2019 г. е незаконосъобразен, тъй като не е надлежно завършен с мотивирано решение на апелативния оценяващ. Тя смята още, че решението договорът да не бъде подновен е незаконосъобразно, доколкото се основава на атестационния доклад за 2019 г., който не е надлежно завършен.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на принципа на безпристрастност, на член 11 от Правилника за персонала и на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                              —

                              Съгласно разпределението на задачите и отговорностите в EIOPA в настоящия случай изпълнителният директор е бил натоварен да действа като апелативен оценяващ и като орган, оправомощен да сключва договори, което не гарантира безпристрастност, що се отнася както до атестационната процедура за 2019 г., така и до решението договорът на жалбоподателката да не бъде подновен.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на правото на изслушване и на задължението за мотивиране, нарушение на член 25 от Правилника за персонала, на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на точки 6.7, 6.9 и 6.10 от процедурните правила на EIOPA за подновяване на договори.

                              —

                              Жалбоподателката счита, че са нарушени правото ѝ на изслушване и задължението за мотивиране във връзка както с решението за неподновяване на договора, така и с атестационния ѝ доклад за 2019 г.

                  4.

                  Четвърто основание: явна грешка в преценката, липса на надлежна преценка на всички аспекти на случая, както и нарушение на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на точки 4 и 6.5 от процедурните правила за подновяване на договори.

                              —

                              В настоящия случай преценката на ответника е незаконосъобразна и е налице явна грешка в преценката и нарушение на задължението за добра администрация основно по две причини. Първо, според жалбоподателката ответникът не е отчел надлежно другите критерии, посочени в точка 4 от процедурните правила за подновяване на договори, и по-специално предходните позитивни оценки за работата на жалбоподателката. Второ, мотивите, изложени от ответника относно работата на жалбоподателката през 2019 г. и 2020 г., са явно неправилни.

                  5.

                  Пето основание: дискриминация въз основа на пола и на семейното положение — нарушение на член 1г от Правилника за персонала и на членове 21 и 23 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                              —

                              Жалбоподателката смята, че е била дискриминирана заради периодите ѝ на отпуск и моделите ѝ на работа и че решението договорът ѝ да не бъде подновен е опорочено от тази дискриминация и представлява ответни действия с цел отмъщение.

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на задължението за полагане на грижа

                              —

                              Съгласно задължението за полагане на грижа администрацията трябва да отчита не само интереса на службата, но и интересите на служителя. Според жалбоподателката това не е било направено.


title: Дело T-304/21: Жалба, подадена на 30 май 2021 г. — eSlovensko Bratislava/Комисия

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/41

      Жалба, подадена на 30 май 2021 г. — eSlovensko Bratislava/Комисия
      (Дело T-304/21)
      (2021/C 320/47)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: eSlovensko Bratislava (Братислава, Словакия) (представител: B. Fridrich, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Европейската комисия, по-конкретно индивидуалния правен акт „Termination of the Action“ (Прекратяване на действието), ARES(2021)1953853, приет на 30 март 2021 г. от Европейската комисия, Изпълнителна агенция за иновации и мрежи (INEA),

                  —

                  да върне искането за окончателно плащане на Европейската комисия и на INEA и да приеме, че действието и споразумението за отпускане на безвъзмездни средства са валидни и не са прекратени, в съответствие със споразумението за отпускане на безвъзмездни средства INEA/CEF/ICT/A2015/1154788 по проекта 2015-SK-IA-0038 — „Slovak Safer Internet Centre IV“,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски и разходи по производството.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  С първото основание се иска отмяна на решението на Европейската комисия „Termination of the Action“, ARES(2021)1953853, поради съществено процесуално нарушение, нарушаване на Договорите или на всякаква правна норма, свързана с тяхното изпълнение, или злоупотреба с власт, в частност неправилна правна оценка на фактите и констатациите (нарушение на правото на добра администрация, нарушение на принципа на пропорционалност, на принципа на правна сигурност, на принципите на правовата държава, на принципа на защита на оправданите правни очаквания и неправилна правна оценка на фактите и констатациите във връзка с искането за окончателно плащане по проект 2015-SK-IA-0038 — „Slovak Safer Internet Centre IV“).

                  2.

                  Съгласно второто основание искането за окончателно плащане във връзка с проект „Slovak Safer Internet Centre IV“ трябва да бъде върнато на Комисията и на INEA за неговата оценка и контрол, както и за изпълнение на договорните задължения по споразумение за отпускане на безвъзмездни средства INEA/CEF/ICT/A2015/1154788, а Комисията трябва да бъде осъдена да извърши окончателното плащане на допустимите разходи на жалбоподателя в съответствие с валидното и действащо споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, като се има предвид обстоятелството, че Комисията има компетентност по въпросите на изпълнение на проекта и финансовите трансфери във връзка с валидния и действащ договор между Комисията и жалбоподателя.

                  3.

                  С третото основание се цели Комисията да бъде осъдена да възстанови съдебните разноски и разходи по производството. В съответствие с гореспоменатите доводи и поради произволния характер на решението на Комисията жалбоподателят иска възстановяване на съдебните разноски и разходите, свързани с производството пред Общия съд на Европейския съюз, както и на съдебните разноски и разходите, направени за правна защита във връзка настоящата жалба.