title: Дело C-542/11: Решение на Съда (пети състав) от 27 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Codirex Expeditie BV (Митнически кодекс на Общността — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Временно складирани стоки — Необщностни стоки — Митнически режим на външен общностен транзит — Момент на даване на митническо направление — Приемане на митническата декларация — Вдигане на стоки — Митническо задължение)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/14

         Решение на Съда (пети състав) от 27 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Codirex Expeditie BV
   (Дело C-542/11) (1)

   (Митнически кодекс на Общността - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Временно складирани стоки - Необщностни стоки - Митнически режим на външен общностен транзит - Момент на даване на митническо направление - Приемане на митническата декларация - Вдигане на стоки - Митническо задължение)
   2013/C 225/22
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: Codirex Expeditie BV

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 50 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) — Временно складирани стоки, декларирани за поставяне под режим външен общностен транзит — Момент на получаване на митническо направление

      Диспозитив

   Членове 50, 67 и 73 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 648/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че необщностните стоки, които са декларирани за поставяне под режим външен общностен транзит с приета от митническите органи декларация и са със статут на временно складирани стоки, биват поставени под този митнически режим, с което получават митническо направление, в момента на даване на разрешение за вдигането им.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г.


title: Дело C-54/11: Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court of the United Kingdom на 7 февруари 2011 г. — JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch, J.P. Morgan Securities Limited/Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) Anstalt des öffentlichen Rechts

text:
               16.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/4

         Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court of the United Kingdom на 7 февруари 2011 г. — JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch, J.P. Morgan Securities Limited/Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) Anstalt des öffentlichen Rechts
   (Дело C-54/11)
   2011/C 120/07
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court of the United Kingdom

      Страни в главното производство

      Ищец: JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch, J.P. Morgan Securities Limited

      Ответник: Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) Anstalt des öffentlichen Rechts

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли, когато във връзка с прилагането на член 22, параграф 2 и член 25 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) (по-нататък наричан „Регламент Брюксел I“) националната юрисдикция определя предмета на делото и главното искане, да вземе предвид само исканията на ищеца (ищците) или трябва да вземе предвид и правните основания, изложени от ответниците?

               2.

               Ако страна по дело повдигне въпрос, който попада в приложното поле на член 22, параграф 2 от Регламента Брюксел I, например въпрос относно действителността на решение на орган на търговско дружество или на друго юридическо лице, това означава ли непременно, че този въпрос е предметът на делото и че главното искане е свързано с този въпрос, ако е възможно този въпрос да бъде потенциално от решаващо значение за изхода на делото, независимо от естеството и броя на останалите въпроси, повдигнати в производството и независимо дали всички или някои от тези въпроси също могат евентуално да са определящи за изхода на делото?

               3.

               При отрицателен отговор на въпрос 2, трябва ли националната юрисдикция, за да определи предмета на делото и въпроса, който е предмет на главното искане, да разгледа делото в неговата цялост и да си състави цялостно мнение за предмета и за въпроса, който е предмет на главното искане по делото, и ако не — какъв критерий за преценка трябва да приложи националната юрисдикция, за да отговори на тези въпроси?

      (1)  ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


title: Дело T-33/15: Решение на Общия съд от 18 март 2016 г. — Grupo Bimbo/СХВП (BIMBO) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „BIMBO“ — Абсолютни основания за отказ — Липса на отличителен характер — Описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/38

         Решение на Общия съд от 18 март 2016 г. — Grupo Bimbo/СХВП (BIMBO)
   (Дело T-33/15) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „BIMBO“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 156/50)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Grupo Bimbo, SAB de CV (Мексико, Мексико) (представител: Fernández Fernández-Pacheco, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: E. Zaera Cuadrado)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 19 ноември 2014 г. (преписка R 251/2014-2) по заявка за регистрация на словния знак „BIMBO“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Grupo Bimbo, SAB de CV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 89, 16.3.2015 г.


title: Дело T-215/15: Решение на Общия съд от 7 юли 2017 г. — Azarov/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на средства — Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси — Оставяне на името на жалбоподателя в списъка — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на собственост — Свобода на стопанската инициатива — Пропорционалност — Злоупотреба с власт — Принцип на добра администрация — Явна грешка в преценката)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/32

         Решение на Общия съд от 7 юли 2017 г. — Azarov/Съвет
   (Дело T-215/15) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на средства - Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси - Оставяне на името на жалбоподателя в списъка - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на собственост - Свобода на стопанската инициатива - Пропорционалност - Злоупотреба с власт - Принцип на добра администрация - Явна грешка в преценката))
   (2017/C 277/47)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Микола Янович Азаров (Киев, Украйна) (представители: G. Lansky и A. Egger, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и F. Naert)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 62, 2015 г., стр. 25) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 62, 2015 г., стр. 1), в частта, в която името на жалбоподателя е оставено в списъка на лицата, за които се прилагат въпросните ограничителни мерки

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Микола Янович Азаров да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 221, 6.7.2015 г.


title: Дело T-438/11: Жалба, подадена на 12 август 2011 г. — BelTechExport/Съвет

text:
               1.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 290/15

         Жалба, подадена на 12 август 2011 г. — BelTechExport/Съвет
   (Дело T-438/11)
   2011/C 290/21
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BelTechExport ZAO (Минск, Беларус) (представители: V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas и E. Matulionyte, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент (ЕС) № 588/2011 на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки срещу президента Лукашенко и някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 161, стр. 1) в частта му относно жалбоподателя,

               —

               да се отмени Решение 2011/357/ОВППС на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителните мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 161, стр. 25) в частта му относно жалбоподателя, и

               —

               да се осъди ответникът да плати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               В рамките на първото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил задължението да предостави адекватни мотиви относно включването на жалбоподателя в списъците с лица, спрямо които се прилагат ограничителни мерки.

               2.

               В рамките на второто правно основание се твърди, че ответникът е нарушил правото на защита и правото на изслушване, предвидени в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и в членове 6 и 13 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, като:

                           —

                           в нито един момент не e предоставил подробни мотиви относно включването на жалбоподателя в списъците с лица, които спрямо които се прилагат ограничителните мерки, и

                           —

                           не е предоставил на жалбоподателя възможност да упражни ефикасно правото си на защита, по-специално да упражни правото си на изслушване и правото да се ползва от производство, което да му позволи реално да поиска да бъде заличен от списъка с лица, за които се отнасят ограничителните мерки.

               3.

               Съгласно третото правно основание ответникът е допуснал явни грешки в преценката, като е приел в обжалваните актове, че жалбоподателят е най-голямото дружество в Беларус за износ/внос на продукти, свързани с отбраната, поради което е свързан по някакъв начин или има отношение към нарушения на изборните стандарти и човешките права или към репресиите срещу гражданското общество в Беларус.

               4.

               В рамките на четвъртото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил необосновано и по непропорционален начин основното право на собственост, предвидено в член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз и в член 1 от протокол № 1 към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, без да има неопровержими доказателства.

               5.

               В рамките на петото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил принципа на пропорционалност, като е наложил непропорционално ограничение на основните права на жалбоподателя, без да предостави адекватни процесуални гаранции и неопровержими доказателства.


title: Дело C-349/16: Решение на Съда (осми състав) от 15 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Белгия) — T.KUP SAS/Belgische Staat (Преюдициално запитване — Дъмпинг — Регламент (ЕО) № 1472/2006 — Внос на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Китай и с произход от Виетнам — Валидност на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 — Процедура за преразглеждане на антидъмпингови мерки, срокът на действие на които изтича — Несвързани вносители — Изготвяне на извадка — Интерес на Европейския съюз)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/17

         Решение на Съда (осми състав) от 15 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Белгия) — T.KUP SAS/Belgische Staat
   (Дело C-349/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Дъмпинг - Регламент (ЕО) № 1472/2006 - Внос на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Китай и с произход от Виетнам - Валидност на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 - Процедура за преразглеждане на антидъмпингови мерки, срокът на действие на които изтича - Несвързани вносители - Изготвяне на извадка - Интерес на Европейския съюз))
   (2017/C 277/23)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: T.KUP SAS

      Ответник: Belgische Staat

      Диспозитив

   Анализът на отправените въпроси не е разкрил нищо, което би могло да засегне валидността на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 на Съвета от 22 декември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Виетнам и с произход от Китайската народна република, приложимо и към вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа, доставяни от Административен район със специален статут Макао, декларирани или не с произход от Административен район със специален статут Макао, след преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета.

      (1)  ОВ C 335, 12.9.2016 г.


title: Дело C-116/08: Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie (Белгия) на 17 март 2008 г. — C. Meerts/Proost NV

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/24

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie (Белгия) на 17 март 2008 г. — C. Meerts/Proost NV
   (Дело C-116/08)
   (2008/C 128/43)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hof van Cassatie (Белгия)
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: C. Meerts

      Ответник по жалбата: Proost NV
   Преюдициален въпрос
   Трябва ли разпоредбите на точки 4, 5, 6 и 7 от клауза 2 от Рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено между европейските социални партньори UNICE, CEEP и ЕКП и съдържащо се в приложението към Директива 96/34/ЕО (1) на Съвета от 3 юни 1996 година относно рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (EКП), да се тълкуват в смисъл, че при едностранно прекратяване на трудов договор от работодателя без основателна причина или без спазване на законния срок на предизвестие, когато работникът или служителят работи на непълно работно време, дължимото на работника или служителя обезщетение за уволнение трябва да се определи на база на основното възнаграждение, което се изчислява все едно работникът не е намалил работното си време под формата на родителски отпуск по смисъла на точка 3, буква a) от клауза 2 от Рамковото споразумение?

      (1)  ОВ L 145, стp. 4; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 160


title: Дело T-45/07: Решение на Общия съд от 13 юли 2011 г. — Unipetrol/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Участие в картела — Отговорност за неправомерното поведение — Глоби)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/42

         Решение на Общия съд от 13 юли 2011 г. — Unipetrol/Комисия
   (Дело T-45/07) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Участие в картела - Отговорност за неправомерното поведение - Глоби)
   2011/C 269/93
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Unipetrol a.s. (Прага, Чешка република) (представители: J. Matějček и I. Janda, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално M. Kellerbauer, V. Bottka и O. Weber, впоследствие M. Kellerbauer, V. Bottka и V. Di Bucci)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение С(2006) 5700 окончателен на Комисията от 29 ноември 2006 година относно производство по прилагане на член 81 (ЕО) и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.638 — Бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация) в частта относно Unipetrol a.s. или при условията на евентуалност искане Общият съд да упражни пълен контрол

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение С(2006) 5700 окончателен на Комисията от 29 ноември 2006 година относно производство по прилагане на член 81 (ЕО) и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.638 — Бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация) в частта относно Unipetrol a.s.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82, 14.4.2007 г.


title: Дело C-525/11: Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Република Латвия) на 17 октомври 2011 г. — SIA „Mednis“ /Valsts ieņēmumu dienests

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/7

         Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Република Латвия) на 17 октомври 2011 г. — SIA „Mednis“/Valsts ieņēmumu dienests
   (Дело C-525/11)
   2012/C 6/08
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Ищец: SIA „Mednis“

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Преюдициални въпроси

   Дали по силата на член 183 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност държава членка има право, без да провежда специално разглеждане и единствено въз основа на математически изчисления, да откаже възстановяването на частта от надвзетия ДДС, която надвишава 18 % (общата ставка на ДДС) от общата стойност на облагаемите сделки, осъществени през съответните месечни данъчни периоди, докато националната данъчна администрация не получи годишната данъчна декларация на данъчнозадълженото лице по ДДС?

      (1)  ОВ L 347, стр.1.


title: Дело C-10/15 P: Жалба, подадена на 12 януари 2015 г. от Christos Theophilou и Eleni Theophilou срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 10 ноември 2014 г. по дело T-293/13, Christos Theophilou и Eleni Theophilou/Европейска комисия и Европейска централна банка

text:
               26.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/11

         Жалба, подадена на 12 януари 2015 г. от Christos Theophilou и Eleni Theophilou срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 10 ноември 2014 г. по дело T-293/13, Christos Theophilou и Eleni Theophilou/Европейска комисия и Европейска централна банка
   (Дело C-10/15 P)
   (2015/C 171/13)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Christos Theophilou и Eleni Theophilou (представители: C. Paschalides, Solicitor, A. Paschalides, Δικηγόρος и A. Riza QC)

      Други страни в производството: Европейска комисия и Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателите

               —

               Жалбоподателите искат да се уважи жалбата, да се отхвърлят исканията на ответниците, които да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски в производството пред Съда и пред Общия съд, както и делото бъде разгледано по същество.

      Основания и основни доводи

               1.

               Общият съд е нарушил правото на ЕС със съображенията си по редица въпроси в обжалвания акт, а именно:

                           а)

                           Положението, че „функциите, предоставени на Комисията, […] в рамките на Договора за ЕМС, не съдържат същинско правомощие по приемане на решения и […] дейностите, извършвани от двете институции в рамките на същия договор, обвързват само ЕМС“ (1), е изтъкнато от Общия съд, без изобщо да съобрази въздействието на правното положение, което приема като допускане в точка 48, съгласно което Комисията „не е отстъпила ефективния контрол спрямо ролята си в процеса на приемане на решения по член 136, параграф 3 ДФЕС, в приложение на признатите ѝ в член 17 ДЕС правомощия да действа като институция на [Съюза], отговорна за осигуряване на съответствието с правото на Съюза [на актовете, сключени по силата на Договора за ЕМС]“;

                           б)

                           Твърди се, че в решение Pringle (2), на което се позовава Общият съд (3), е постановено, че докато дейностите на Комисията и ЕЦБ обвързват само ЕМС (4), все пак, включително (5) в т. 164 от решението по това дело, Съдът е отбелязал, че „задачите, възложени на Комисията с Договора за ЕМС, ѝ предоставят възможност, в съответствие с предвиденото в член 13, параграфи 3 и 4 от него, да следи за съответствието с правото на ЕС на сключените от ЕМС меморандуми за разбирателство“, а в т. 174, че „съгласно член 13, параграф 3 от този договор меморандумът за разбирателство, договорен с поискалата подкрепа за стабилност държава членка, трябва да е в пълно съответствие с правото на Съюза“.

                           в)

                           Положението, че „искане за обезщетение, насочено срещу Съюза и основавано само на неправомерността на действие или на поведение, което не е предприето от институция на Съюза или от нейни служители, трябва да бъде отхвърлено като недопустимо“ (6), е приложено, без да бъде обсъдено твърдението в репликата на жалбоподателите, че „[…] ЕЦБ [трябва да] е действала като [институция на ЕС], тъй като ЕМС не е можел законосъобразно да упражнява ефективен контрол върху правомощията за налагане на принудителни мерки съгласно правото на ЕС с оглед на допускане, приемане и/или изпълнение на искането, свързано с поставяне на задължително условие. Посочените правомощия за налагане на принудителни мерки са поверени изключително на ЕЦБ […] и съгласно правото на ЕС отказ от ефективен контрол върху тях не е възможен“.

                           г)

                           „[П]оведението, за което се твърди, че е в основата на претендираната вреда, е бездействие от страна на Комисията при подписването на меморандума за разбирателство. […] Меморандумът за разбирателство обаче е подписан след намаляването на стойността на депозитите на жалбоподателите […]. Всъщност това намаляване настъпва с влизането в сила на [мярката от 29 март 2013 г.]. Ето защо не може да се приеме, че жалбоподателите са успели да докажат по достатъчно сигурен начин, че вредата, която смятат, че са понесли, действително е била причинена от твърдяното бездействие на Комисията“ (7). Горното положение не отчита твърдението на жалбоподателите, изложено в точка 41 от определението, а именно че „[у]словията, с които е обвързан [ИФП], предоставен на [Република Кипър] на 26 април 2013 г., и начинът, по който Комисията и ЕЦБ изискват изпълнението им, са причинили на жалбоподателите вредите, за които те искат обезщетение на основание членове 268 [ДФЕС] и 340 ДФЕС“. Начинът, по който тези условия са наложени, включва бездействието на Комисията да гарантира, че наборът от условия е в съответствие с правото на ЕС, както и искането, свързано с поставяне на задължително условие, отправено от ЕЦБ, при неизпълнение на което би се преустановило предоставянето на евро ликвидности на Кипър, като и двете представляват продължителни действия/бездействия с начало 15 март 2013 г., приключили с изпълнението на набора от условия на 29 март 2013 г.

                           д)

                           Съдържанието на меморандума за разбирателство се оспорва поради това, че се отнася до предварително спазване на набор от условия, което няма как да не е било налице преди намаляването на депозитите на жалбоподателите, а Общият съд не отчита това положение като неразделна част от наличието на поведение с определена насоченост.

                           е)

                           „В случаите, когато поведението, с което се твърди, че е причинена претендираната вреда, се състои в бездействие, е особено важно да е сигурно, че вредата действително е била причинена от твърдяното бездействие и не е можела да бъде причинена от поведение, различно от твърдяното срещу институцията ответник“: Portela/Комисия (8). С други думи, „дори ако“ (9) Комисията е действала в изпълнение на задължението си да осигури съответствието на условията с правото на ЕС, това би било без значение, тъй като „[м]еморандумът за разбирателство […] е подписан след намаляване на стойността на депозитите на жалбоподателите в [BoC]“ (10). Отново Общият съд не обсъжда доводите, посочени от жалбоподателите: вж. по-специално букви г) и д) по-горе.

                           ж)

                           По-нататък, при условията на евентуалност, Общият съд допуска грешка при установяване на фактите, приемайки, че по всичките случаи меморандумът за разбирателство е бил подписан след намаляване на стойността на депозитите. Що се отнася до BoC, последното намаляване настъпва едва след подписването на меморандума за разбирателство на 26 април 2013 г., а именно в края на юни 2013 г.

               2.

               Ако Съдът приеме, че ответниците са били дееспособни в качеството си на институции на ЕС, по аргумент за по-силното основание следва, че определението на Общия съд по второто искане [за отмяна], разгледано в точки 5[6]—60 от него, следва да бъде отменено.

      (1)  В. т. 45 от определението.

      (2)  По дело C-370/12.

      (3)  Вж. т. 45 от определението.

      (4)  Вж. т. 45 от определението, постановено на 10 ноември 2014 г.

      (5)  Вж. също т. 112 и 163.

      (6)  Вж. т. 43 от определението и определение по дело C-520/12 P.

      (7)  Вж. т. 54 от определението.

      (8)  Вж. т. 80 от определение по дело T-137/07.

      (9)  Вж. решение Perillo/Комисия (T-7/96).

      (10)  Вж. т. 54 от определението.


title: Дело C-123/09: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgerichts München (Германия) на 3 април 2009 г. — Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG/Hauptzollamt München

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/10

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgerichts München (Германия) на 3 април 2009 г. — Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG/Hauptzollamt München
   (Дело C-123/09)
   2009/C 129/17
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht München

      Страни в главното производство

      Ищец: Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG

      Ответник: Hauptzollamt München

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли подпозиция 3926 20 00 от Комбинираната номенклатура в редакцията на Регламент (ЕО) № 1789/2003 на Комисията от 11 септември 2003 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (1) да се тълкува в смисъл, че включва също текстилни материали, изстъргани от едната страна и покрити със слой от пластмаса, без да им се придава по-различно предназначение от това на обикновена основа, а при които изстърганата част служи изключително за осигуряване на по-добро прилепване на слой от пластмаса, без тази част да може да се долови от този, който я използва, след процеса на производство на стоката (сравни също обяснителна бележка 56.6 от хармонизираната система относно глава 39 от Комбинираната номенклатура)?

      (1)  ОВ L 281, стр. 1.


title: Дело C-302/16: Решение на Съда (осми състав) от 11 май 2017 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Nederland — Нидерландия) — Bas Jacob Adriaan Krijgsman/Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV (Преюдициално запитване — Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Член 5, параграф 1, буква в) — Обезщетяване и помощ на пътниците при отмяна на полет — Освобождаване от задължението за обезщетяване — Договор за превоз, сключен с посредничеството на онлайн туристически агент — Въздушен превозвач, който своевременно е информирал туристическия агент за промяна в разписанието на полета — Туристически агент, който е предал посочената информация на пътник по имейл десет дни преди полета)

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/16

         Решение на Съда (осми състав) от 11 май 2017 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Nederland — Нидерландия) — Bas Jacob Adriaan Krijgsman/Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV
   (Дело C-302/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Член 5, параграф 1, буква в) - Обезщетяване и помощ на пътниците при отмяна на полет - Освобождаване от задължението за обезщетяване - Договор за превоз, сключен с посредничеството на онлайн туристически агент - Въздушен превозвач, който своевременно е информирал туристическия агент за промяна в разписанието на полета - Туристически агент, който е предал посочената информация на пътник по имейл десет дни преди полета))
   (2017/C 239/20)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Noord-Nederland

      Страни в главното производство

      Ищец: Bas Jacob Adriaan Krijgsman

      Ответник: Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV

      Диспозитив

   Член 5, параграф 1, буква в) и член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 трябва да се тълкуват в смисъл, че опериращият въздушен превозвач дължи предвиденото в тези разпоредби обезщетение при отмяна на полет, за която пътникът не е бил информиран минимум две седмици преди началото на полета по разписание, дори когато този превозвач е информирал минимум две седмици преди този момент туристическия агент, с чието посредничество е сключен договорът за превоз със съответния пътник, а агентът не е информирал пътника в посочения срок.

      (1)  ОВ C 326, 5.9.2016 г.


title: Дело T-324/16: Жалба, подадена на 21 юни 2016 г. — VF Europe/Комисия

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/44

         Жалба, подадена на 21 юни 2016 г. — VF Europe/Комисия
   (Дело T-324/16)
   (2016/C 305/59)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: VF Europe BVBA (Борнем, Белгия) (представители: H. Vanhulle, B. van de Walle de Ghelcke, C. Borgers и N. Baeten, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Комисията от 11 януари 2016 г. относно схемата за държавна помощ под формата на освобождаване на допълнителната печалба SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), прилагана от Белгия,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени членове 2—4 oт Решението,

               —

               при всички случаи, да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е твърдението, че Комисията е допуснала грешка в правото и явна грешка в преценката при идентифицирането на твърдяната мярка за помощ и квалифицирането ѝ като схема за държавна помощ по смисъла на член 1, буква г) oт Регламент 2015/1589 на Съвета (1) и член 107 ДФЕС.

               2.

               Второто основание е твърдението, че Комисията е нарушила член 107 ДФЕС, не е изложила мотиви и е допуснала явна грешка в преценката, като е приела, че белгийската система за управление на допълнителната печалба представлява мярка за държавна помощ.

               3.

               Третото основание е твърдението, че Комисията е нарушила член 16, параграф 1 oт Регламент 2015/1589 на Съвета и основните принципи на правна сигурност и на оправданите правни очаквания, като е разпоредила възстановяване на твърдяната помощ.

               4.

               Четвъртото основание е твърдението, че Комисията е нарушила член 2, параграф 6 ДФЕС и принципа на равно третиране, и е злоупотребила с властта си, използвайки правилата за държавната помощ за да забрани белгийската система за управление на допълнителната печалба.

      (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ 2015, L 248, стр. 9)


title: Дело T-195/14: Решение на Общия съд от 24 септември 2015 г. — Primagaz/СХВП — Reeh (PRIMA KLIMA) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „PRIMA KLIMA“ — По-ранна фигуративна марка на Общността „PRIMAGAZ“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Съответни потребители — Сходство на стоките или на услугите — Сходство на знаците — Отличителен характер на хвалебствен словен елемент — Концептуално сравнение — Отличителен характер на по-ранната марка — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) №o207/2009)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/45

         Решение на Общия съд от 24 септември 2015 г. — Primagaz/СХВП — Reeh (PRIMA KLIMA)
   (Дело T-195/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „PRIMA KLIMA“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „PRIMAGAZ“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Съответни потребители - Сходство на стоките или на услугите - Сходство на знаците - Отличителен характер на хвалебствен словен елемент - Концептуално сравнение - Отличителен характер на по-ранната марка - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) №o207/2009))
   (2015/C 389/48)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Compagnie des gaz de pétrole Primagaz SA (Париж, Франция) (представител: D. Régnier, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Fischer)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Gerhard Reeh (Радниче, Чешка република) (представител: W. Riegger, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 7 януари 2014 г. (преписка R 2304/2012-1), постановено в производство по възражение със страни Compagnie des gaz de pétrole Primagaz SA и г-н Gerhard Reeh.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 7 януари 2014 г. (преписка R 2304/2012-1) в частта, в която апелативният състав отхвърля подадената пред него жалба по отношение на стоките „Осветителни елементи, апарати за отопление, за сушене и за вентилация; филтри с активен въглен за вентилация“.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 175, 10.6.2014 г.


title: Дело F-7/07: Иск, предявен на 29 януари 2007 г. — Angioi/Комисия

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/30

         Иск, предявен на 29 януари 2007 г. — Angioi/Комисия
   (Дело F-7/07)
   (2007/C 69/61)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Marie-Thèrese Angioi (Valenciennes, Франция) [представител: M.-A. Lucas, адвокат]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) от 14 март 2006 г., определящо резултатите на ищеца от тестовете за предварителен подбор на договорно наети служители — ЕС 25;

               —

               да се отмени решението на EPSO и/или на Комитета за подбор да не регистрира ищеца в базата данни на кандидатите, представили се успешно на тестовете за предварителен подбор;

               —

               да се отмени продължението на процедурите за подбор;

               —

               да се осъди ответника да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на своя иск ищцата изтъква три довода.
   В първия си довод ищцата поддържа, че публикуваната от EPSO на 20 юни 2005 г. покана за заявяване на интерес (ПЗИ) противоречала на член 12, параграф 1 ЕО и на член 82, параграфи 1 и 3, буква „д “от Условията за работа на другите служители (УРДС). Тя по-специално критикува ПЗИ за това, че от една страна е определила за основен език на кандидатите този на тяхната националност (или в случай на държави-членки с няколко официални езика — този на задължителното им образование), и от друга страна, че е предвиждала тестовете за предварителен подбор за всеки кандидат да протичат на различен от основния език, като той бъде избран между английски, френски и немски. Резултатът от тези разпоредби бил, на първо място, че кандидатите са били възпрепятствани да посочат като основен език друг общностен език, по който притежават задълбочени познания, без все пак да имат съответната националност и, на второ място, че са били задължени да положат изпитите на един от трите езика, посочени по-горе. Системата съдържала разлика в третирането в зависимост от националността, която не е обективно оправдана от изискванията на дейностите, които ще се упражняват.
   Вторият довод се извежда от нарушението на принципите за добро управление, за равно третиране, за обективност и за оправдани правни очаквания, доколкото изпитите за предварителен подбор на ищцата са били изпъстрени с инциденти, които са я смутили и лишили от част от определеното й време, без да й бъде разрешено да започне изпита от начало или да се възползва от допълнително време.
   С третия си довод ищцата изтъква, от една страна, нарушаване на принципа на равното третиране, доколкото поставените въпроси са били подбрани по случаен начин от база, съдържаща въпроси с много различно ниво и с понякога съмнителна валидност и, от друга страна, нарушаване принципите за защита на оправданите правни очаквания, за прозрачност и за задължение за мотивиране, доколкото EPSO не й е изпратила въпросите, които са й били поставени.


title: Дело T-788/14: Определение на Общия съд от 28 февруари 2017 г. — MPF Holdings/Комисия

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/33

         Определение на Общия съд от 28 февруари 2017 г. — MPF Holdings/Комисия
   (Дело T-788/14) (1)

   (2017/C 178/49)
   Език на производството: английски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 65, 23.2.2015 г.


title: Дело T-623/13: Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. — Unión de Almacenistas de Hierros de España/Комисия

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/37

         Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. — Unión de Almacenistas de Hierros de España/Комисия
   (Дело T-623/13)
   2014/C 24/69
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Мадрид, Испания) (представители: A. Creus Carreras и A. Valiente Martín, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията от 18 септември 2013 г.,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство, и

               —

               наред с това от Общия съд се иска в рамките на процесуално-организационните действия Комисията да представи на Общия съд документите, до които е отказала достъп, за да може той да извърши съответния анализ и да провери верността на твърденията в настоящата жалба.

      Правни основания и основни доводи

   В настоящото производство жалбоподателят иска отмяната на изричния отказ по заявлението за достъп до определени документи. Мълчаливият отказ по същото заявление е предмет на разглеждане по дело T-419/13, Unión de Almacenistas de Hierros de España/Комисия.
   Правните основания и основните доводи са подобни на вече изложените по горепосоченото дело.


title: Дело F-154/12: Жалба, подадена на 18 декември 2012 г. — ZZ/ЕСВД

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/30

         Жалба, подадена на 18 декември 2012 г. — ZZ/ЕСВД
   (Дело F-154/12)
   2013/C 71/54
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: адв. F. Parrat)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)

      Предмет на производството

   Частичната отмяна на решението, с което прослуженото време в степен на жалбоподателя е определено към 16 ноември 2011 г. при неговото назначаване във функционална група „администратори“ вследствие на неговото сертифициране

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени частта от решението от 23 януари 2012 г., с която прослуженото време в степен на жалбоподателя се изменя и същото се определя към 16 ноември 2011 г., вместо към 1 януари 2011 г.;

               —

               да се осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-325/14: Преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel (Белгия), постъпило на 7 юли 2014 г.  — SBS Belgium NV/Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/41

         Преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel (Белгия), постъпило на 7 юли 2014 г. — SBS Belgium NV/Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)
   (Дело C-325/14)
   2014/C 315/67
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Brussel

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SBS Belgium NV

      Ответник: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

      Преюдициални въпроси

   Излъчваща организация, която излъчва програмите си само посредством технологията на прякото въвеждане — т.е. посредством двуетапен процес, при който предава сигналите, носители на програмите ѝ, в кодиран вид чрез спътник, оптичен кабел или друго средство за пренос до дистрибутори (доставчици на пакети сателитни програми, предприятия за телевизионно разпространение чрез кабелни или xDSL мрежи), като по време или по повод на това предаване сигналите ѝ не са достъпни за публиката, а след това дистрибуторите ги подават на абонатите си, за да могат да гледат програмите ѝ — осъществява ли публично разгласяване по смисъла на член 3 от Директива 2001/29/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество?

      (1)  ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.


title: Дело C-530/09: Преюдициално запитване, отправено от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu (Република Полша) на 18 декември 2009 г. — Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa/Minister Finansów

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/27

         Преюдициално запитване, отправено от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu (Република Полша) на 18 декември 2009 г. — Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa/Minister Finansów
   (Дело C-530/09)
   2010/C 63/45
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu

      Страни в главното производство

      Ищец: Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa

      Ответник: Minister Finansów

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли разпоредбите на член 52, буква a) от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкуват в смисъл, че услугите по временно предоставяне на щандове на търговски панаири и изложби на клиенти, които представят офертите си на търговски панаири и изложби, трябва да се причислят към посочените в тези разпоредби свързани с услугите по организиране на търговски панаири и изложби спомагателни услуги, т.е. към културни, артистични, спортни, научни, образователни, развлекателни или подобни мероприятия, които се облагат на мястото, където те действително се предоставят,

               2.

               или да се приеме, че става въпрос за услуги в областта на рекламата, които съгласно член 56, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112 се облагат на мястото, където клиентът е установил своята дейност или има постоянен обект, за който се доставя услугата или при липса на такова място — мястото на постоянния му адрес или обичайно местоживеене,

                           —

                           като се има предвид, че тези услуги се отнасят до временното предоставяне на клиенти, които представят офертите си на търговски панаири и изложения, което включва по принцип изготвянето на проект и визуализиране на щанда, и, евентуално, превоз на конструкцията на щанда до мястото, където е организиран търговският панаир или изложението, и, че клиентите на доставчика, които представят своите стоки и услуги, плащат отделна такса на организатора на предприятието за самата възможност за участие в търговски панаир или изложение, която включва по-специално разходите за услуги по снабдяване, за инфраструктура на търговския панаир, за пресцентъра и т.н.,

                           —

                           всеки изложител отговаря сам за подреждане и сглобяване на собствения щанд и в това отношение ползва лично подлежащите на тълкуване услуги,

                           —

                           организаторите на търговски панаири и изложения изискват от посетителите да заплатят отделно входна такса, която се полага на организатора, а не на доставчика на услуги?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7)


title: Дело C-95/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 25 април 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Дания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данъчни въпроси — Директива 2006/112/ЕО — Членове 9 и 11 — Национално законодателство, което допуска лица, които не са данъчнозадължени, да бъдат включени в група от лица, които могат да се разглеждат като едно-единствено данъчнозадължено лице за целите на ДДС)

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/4

         Решение на Съда (четвърти състав) от 25 април 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Дания
   (Дело C-95/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - Директива 2006/112/ЕО - Членове 9 и 11 - Национално законодателство, което допуска лица, които не са данъчнозадължени, да бъдат включени в група от лица, които могат да се разглеждат като едно-единствено данъчнозадължено лице за целите на ДДС)
   2013/C 171/07
   Език на производството: датски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal, подпомаган от H. Peytz, avocat)

      Ответник: Кралство Дания (представители: C. Vang и V. Pasternak Jørgensen)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Očková и T. Müller), Ирландия (представители: D. O’Hagan, подпомаган от G. Clohessy, SC, и от M. N. Travers, BL), Република Финландия (представители: H. Leppo и M. S. Hartikainen), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Behzadi-Spencer, подпомаган от M. Hall, QC)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 9 и 11 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Понятие за данъчнозадължено лице — Национално законодателство, което допуска лица, които не са данъчнозадължени, да станат част от група по ДДС

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Чешката република, Ирландия, Република Финландия, както и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 186, 25.6.2011 г.


title: Дело T-841/16: Жалба, подадена на 24 ноември 2016 г. — Alex/Комисия

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/55

         Жалба, подадена на 24 ноември 2016 г. — Alex/Комисия
   (Дело T-841/16)
   (2017/C 030/63)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Alex SCI (Байон, Франция) (представител: J. Fouchet, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 21 септември 2016 г.,

               —

               да установи неправомерността и несъвместимостта с общия пазар на помощите, които ЕФРР, État français, Conseil régional d’Aquitaine и Conseil général des Pyrénées Atlantiques, са предоставили на CABAB,

         като с оглед на това

               —

               да разпореди на État français, Conseil régional d’Aquitaine и Conseil général des Pyrénées Atlantiques, entités de l’État déconcentrées и Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) да възстановят неправомерно предоставените помощи, ведно с лихва в размер на законоустановения лихвен процент, считано от предоставянето на помощта,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати всички разноски по делото, включително и разходите за адвокат в размер на 5 000 EUR.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е неправомерност на самото решение на Европейската комисия.

               2.

               Второто основание е липса на уведомяване за финансирането на проекта „Technocité“, което ЕВРР, République française, Conseil régional d’Aquitaine и Conseil général des Pyrénées Atlantiques предоставили в полза на Communauté d’agglomération Côte-Basque-Adour (CABAB).

               3.

               Третото основание е несъвместимост на финансирането с вътрешния пазар.

               4.

               Четвъртото основание е неизпълнение на условията за предоставяне на финансирането.


title: Дело T-124/14: Решение на Общия съд от 11 декември 2015 г. — Финландия/Комисия (ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Развитие на селските райони — Еднократна финансова корекция — Допустимост на разходите, осъществени за закупуването на употребявани машини и оборудване — Дерогации за микро-, малки и средни предприятия — Член 55, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1974/2006)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/49

         Решение на Общия съд от 11 декември 2015 г. — Финландия/Комисия
   (Дело T-124/14) (1)

   ((ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Развитие на селските райони - Еднократна финансова корекция - Допустимост на разходите, осъществени за закупуването на употребявани машини и оборудване - Дерогации за микро-, малки и средни предприятия - Член 55, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1974/2006))
   (2016/C 038/63)
   Език на производството: фински

      Страни

      Жалбоподател: Република Финландия (представители: J. Heliskoski и S. Hartikainen)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Aalto, J. Aquilina, P. Rossi и T. Sevón)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение за изпълнение 2013/763/ЕС на Комисията от 12 декември 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 338, стр. 81) в частта, в която се изключват от финансиране от страна на Съюза в рамките на ЕЗФРСР някои разходи на Република Финландия в размер на 927 827,58 EUR поради несъответствието им с нормите на Съюза.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение за изпълнение 2013/763/ЕС на Комисията от 12 декември 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта, в която се изключват от финансиране от страна на Съюза в рамките на ЕЗФРСР някои разходи на Република Финландия в размер на 927 827,58 EUR поради несъответствието им с нормите на Съюза.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 142, 12.5.2014 г.


title: Дело T-124/17: Иск, предявен на 22 февруари 2017 г. — Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon/ЕЦБ

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/37

         Иск, предявен на 22 февруари 2017 г. — Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon/ЕЦБ
   (Дело T-124/17)
   (2017/C 151/48)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon (Атина, Гърция) (представител: P. I. Miliarakis, avvocato)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да уважи иска,

               —

               да осъди ответника — Европейската централна банка (ЕЦБ) да заплати за сметка на TSMEDE (отдел за инженерите и предприемачите в гражданското строителство) на настоящата осигурителна институция EFKA (единствена осигурителна институция) сумата от: а) 1 606 539 086,28 EUR, като номинална стойност, за взаимния фонд на бившия ETAA (единственият фонд за социално осигуряване на самостоятелно заетите лица) и б) 84 285 086,36 EUR във връзка с облигациите, ведно със законната лихва от завеждането на настоящата искова молба до окончателното изплащане (при условията на евентуалност, да осъди ЕЦБ да заплати обезщетение в размер, определен с поисканото експертно заключение),

               —

               в съответствие с разпоредбите на Процедурния правилник на Общия съд да назначи експертиза, която да определи точния размер на загубите, понесени от членовете на ищеца и във всеки случай на отдела TSMEDE на бившия ETAA, понастоящем EFKA;

               —

               да задължи ответника да представи споразумението си [за замяна] от 15 февруари 2012 г. с Република Гърция и

               —

               да осъди ответника ЕЦБ да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага следните доводи:

               1.

               В исковата молба се твърди, че е ангажирана извъндоговорната отговорност на ЕЦБ, поради това че в институция за социално осигуряване, а именно бюджетна организация, не е имало участие на частния сектор (Private Sector Involvement — PSI), а участие на публичния сектор (Official Sector Involvement — OSI).

               2.

               В исковата молба се посочва връзката на Гръцката национална банка, която е член на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), с ЕЦБ, а поради това и причинно следствената връзка между управлението на OSI от Гръцката национална банка и виновното бездействие на ЕЦБ, която допуснала осъществяването на OSI от член на ЕСЦБ. В исковата молба се посочва освен това отговорността на ЕЦБ за действието на клаузите за общо действие (Collective Action Clauses — CACs) във вреда на институциите за социално осигуряване.

               3.

               В исковата молба се твърди, че е ангажирана извъндоговорната отговорност на ЕЦБ за това, че пропуснала да отмени своевременно и във всеки случай считано от 21 юли 2011 г. (при условията на евентуалност от 26 октомври 2011 г.) Решение от 6 май 2010 година относно временни мерки във връзка с допустимостта на търгуеми дългови инструменти, емитирани или гарантирани от гръцкото правителство (ЕЦБ 2010/3, ОВ L 117, 2010 г., стр. 102), с което гарантирала „независимо от техния външен кредитен рейтинг“ (става въпрос за агенциите за кредитен рейтинг Standard & Poor’s, Fitch и Moody’s), валидността на гръцките облигации. С драстично закъснение, т.е. на 27 февруари 2012 г., ЕЦБ отменя решението от 6 май 2010 г. с Решение (ЕЦБ) 2012/133/ЕС от 27 февруари 2012 година за отмяна на Решение ЕЦБ/2010/3 относно временни мерки във връзка с допустимостта на търгуеми дългови инструменти, емитирани или гарантирани от гръцкото правителство (ЕЦБ/2012/2 ОВ L 59, 2012 г., стр. 36). По тази причина през продължителен период с бездействието си тя засилила оправданите правни очаквания във връзка с гръцките облигации.

               4.

               В исковата молба се твърди, че чрез OSI ЕЦБ е била изключена от преструктурирането на държавния дълг на Гърция, както са били изключени с нейната намеса и националните централни банки. Това изключване обаче е в нарушение на принципа на равно третиране.

               5.

               В исковата молба се посочва, че държава — членка на Европейския съюз, и особено членка на Еврозоната, не може по своя инициатива, със средствата на националното право (Парламент–Министерски съвет-Решения на министрите) да преструктурира едностранно държавния дълг без одобрението или мълчаливото съгласие на ЕЦБ, тъй като това би довело до финансов хаос. В настоящия случай е налице мълчаливо съгласие на ЕЦБ и поради това е ангажирана извъндоговорната ѝ отговорност за 53,3 %, от вредите или за част, която се отразява на самата същност на имуществените права. Настоящата искова молба показва освен това причинно-следствената връзка между отговорността за виновно бездействие на ЕЦБ и вредите, предмет на иска, виновното поведение на нейните органи и нейната извъндоговорна отговорност.


title: Дело T-13/17: Иск, предявен на/Жалба, подадена на 12 януари 2017 г. — Europa Terra Nostra/Парламент

text:
               27.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/40

         Иск, предявен на/Жалба, подадена на 12 януари 2017 г. — Europa Terra Nostra/Парламент
   (Дело T-13/17)
   (2017/C 063/53)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Europa Terra Nostra e.V. (Берлин, Германия) (представител: P. Richter, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член I.4.1 от решението на ответника от 12 февруари 2016 г. (№ FINS 2017 15) за намаляването на размера на предварителното финансиране на 33 % от установения максимален размер, както и разпореждането за предоставяне на гаранция;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: нарушение на Договорите, както и на приложимите с оглед на тяхното изпълнение правни разпоредби

                           —

                           Според жалбоподателя съгласно член 134, параграф 2 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (1), както и съгласно член 206, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 (2) изобщо не може да се изисква предоставянето на гаранция в случай на безвъзмездни средства с ниска стойност.

                           —

                           Освен това ответникът нямал интерес да получи гаранцията, тъй като искането за извършването на проверка, подадено срещу „Alliance for Peace and Freedom“ (по-нататък: „APF“) било напълно безпредметно и явно необосновано.

                           —

                           Освен това ответникът умишлено забавил процедурата по извършването на проверката на APF повече от половин година, с което той сам причинил твърдяната необходимост от предоставянето на гаранция.

                           —

                           В допълнение предприетите мерки се оказали непропорционални, тъй като жалбоподателят не бил в състояние да предостави гаранция, а вследствие на спирането на предоставяното финансово подпомагане APF било заплашено от отнемане на икономическите средства, необходими за неговото съществуване, което според него водело до нарушаване на политическата конкуренцията. Това съставлявало тежко посегателство върху основните права на ответника на свобода на мнението и на свобода на събранията и сдруженията (членове 11 и 12 от Хартата на основните права на Европейския съюз).

               2.

               Второ основание: злоупотреба с власт
               Освен това жалбоподателят твърди, че ответникът е злоупотребил с предоставените му правомощия. Според жалбоподателя мерките на ответника представлявали чисто политически мотивиран сценарий, с който да се отнеме финансовото подпомагане на непопулярна политическа партия и на свързаната с нея фондация, като по този начин се манипулира политическата конкуренция в Съюза.

      (1)  Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (ОВ 2012 г., L 298, стр. 1).

      (2)  Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ 2012 г., L 362, стр. 1).


title: Дело T-31/08: Жалба, подадена на 23 януари 2008 г. — Quantum/СХВП — Quantum Corporation (Quantum CORPORATION)

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/31

         Жалба, подадена на 23 януари 2008 г. — Quantum/СХВП — Quantum Corporation (Quantum CORPORATION)
   (Дело T-31/08)
   (2008/C 92/65)
   Език, на който е изготвен искът: английски
   Страни

      Жалбоподател: Quantum Corp. (San Jose, Съединени щати) (представител: J. Barry, sollicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Quantum Corporation Ltd (Lefkosia, Кипър)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на първи апелативен състав от 17 октомври 2007 г. по преписка R 1271/2006-1;

               —

               Да се уважи жалба № R 1271/2006-1;

               —

               Да се приеме за допустимо възражение № B 936 288 и да се продължи производството;

               —

               Да се осъди СХВП да заплати разноските на Quantum в това производство, както и в процедурата по обжалване пред СХВП.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Quantum Corporation Limited

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка на Общността, съставена от знака „Q“, съдържаща словните елементи „QUANTUM CORPORATION“ за стоки и услуги от класове 35, 36 и 42 — заявка № 3 773 355.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словни национални марки и марки на Общността „QUANTUM“ за стоки и услуги от клас 9 и фигуративна марка на Общността „Q“ за стоки и услуги от класове 9 и 42.

      Решение на отдела по споровете: Обявява възражението за недопустимо.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение се основава на погрешни факти, тъй като не взема предвид съществуването и естеството на насоките относно възраженията. Жалбоподателят твърди по-нататък, че обжалваното решение нарушава неговите оправдани правни очаквания, че практиката описана в насоките относно възраженията е правилна от фактическа страна, предвид на това, че други потенциални възразяващи лица биха могли да се позовават на тях. По-нататък жалбоподателят посочва, че има оправдани правни очаквания, че насоките ще бъдат спазвани и че ще получи „стандартно писмо 208“ с искане да представи превод на възражението си за да се съобрази с формалните изисквания. На последно място жалбоподателят твърди, че СХВП трябва да понесе отговорността съгласно член 114 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета поради неизпълнение на задълженията й да представи актуални и точни насоки.


title: Определение на Съда (шести състав) от 9 март 2012 г. — Atlas Transport GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Atlas Air Inc. (ДелоC-406/11) (Обжалване — Член 119 от Процедурния правилник — Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Допустимост пред апелативния състав — Непредставяне на становище с основанията за обжалване — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 59 — Регламент (ЕО) № 2868/95 — Правило 49, параграф 1 — Спиране на административното производство — Регламент (ЕО) № 2868/95 — Правило 20, параграф 7, буква в) — Явно недопустима и явно неоснователна жалба)

text:
               4.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/5

         Определение на Съда (шести състав) от 9 март 2012 г. — Atlas Transport GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Atlas Air Inc.
   (ДелоC-406/11) (1)

   (Обжалване - Член 119 от Процедурния правилник - Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Допустимост пред апелативния състав - Непредставяне на становище с основанията за обжалване - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 59 - Регламент (ЕО) № 2868/95 - Правило 49, параграф 1 - Спиране на административното производство - Регламент (ЕО) № 2868/95 - Правило 20, параграф 7, буква в) - Явно недопустима и явно неоснователна жалба)
   2012/C 235/08
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Atlas Transport GmbH (представители: K. Schmidt-Hern и U. Hildebrandt, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider), Atlas Air Inc. (представител: R. Dissmann)

      Предмет

   Жалба срещу Решението на Общия съд (трети състав) по дело T-145/08, Atlas Transport GmbH/СХВП, с което Общият съд отхвърля жалбата срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 24 януари 2008 г. (преписка R 1023/2007-1) относно производство за обявяване на недействителност между ATLAS Air Inc. и Atlas Transport GmbH — Тълкуване на член 59 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), както и на правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189) — Предпоставки, обосноваващи спирането на производството по отмяна — Жалба за отмяна на марката, на която се основава предявеното пред националната юрисдикция възражение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Аtlas Transport GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 311, 22.10.2011 г.


title: Дело T-427/11: Решение на Общия съд от 21 февруари 2013 г. — Laboratoire Bioderma/СХВП — Cabinet Continental (BIODERMA) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността „BIODERMA“ — Липса на нарушение на правото на защита — Член 75 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/23

         Решение на Общия съд от 21 февруари 2013 г. — Laboratoire Bioderma/СХВП — Cabinet Continental (BIODERMA)
   (Дело T-427/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „BIODERMA“ - Липса на нарушение на правото на защита - Член 75 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009)
   2013/C 108/62
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Laboratoire Bioderma (Лион, Франция) (представител: A Teston, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Cabinet Continental (Париж, Франция) (представител: J.-C. Brun, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 28 февруари 2011 г. (преписка R 861/2009-1), относно производство за обявяване на недействителност, образувано между Cabinet Continental и Laboratoire Bioderma.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 28 февруари 2011 г. (преписка R 861/2009-1) в частта, в която се отнася до диетичните вещества за медицински цели от клас 5.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Laboratoire Bioderma понася направените от него разноски, както и половината от разноските на СХВП и на Cabinet Continental.

               4.

               СХВП и Cabinet Continental понасят половината от направените от тях разноски.

      (1)  ОВ C 298, 8.10.2011 г.


title: Дело T-208/12: Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Think Schuhwerk/СХВП (Червени краища на връзки за обувки) (Марка на Общността — Заявка за марка на Общността — Червени краища на връзки за обувки — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Неприсъствено производство)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/30

         Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Think Schuhwerk/СХВП (Червени краища на връзки за обувки)
   (Дело T-208/12) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за марка на Общността - Червени краища на връзки за обувки - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Неприсъствено производство)
   2013/C 252/49
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Think Schuhwerk GmbH (Копфинг, Австрия) (представител: M. Gail, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 23 февруари 2012 г. (преписка R 1552/2011-1) относно заявка за регистрация на знак, съставен от червени краища на връзки за обувки, като марка на Общността.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Think Schuhwerk GmbH да понесе направените от него разходи.

      (1)  ОВ C 209, 14.7.2012 г.


title: Дело C-549/10 P: Жалба, подадена на 22 ноември 2010 г. от Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 9 септември 2010 г. по дело T-155/06: Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Европейска комисия

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/18

         Жалба, подадена на 22 ноември 2010 г. от Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 9 септември 2010 г. по дело T-155/06: Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Европейска комисия
   (Дело C-549/10 P)
   2011/C 63/36
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS (представители: O. W. Brouwer, advocaat, A.J. Ryan, Solicitor)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат Съдът:

               —

               да отмени решението на Общия съд с оглед на изложените в жалбата доводи;

               —

               да се произнесе окончателно и отмени решението или във всеки случай да намали глобата, или, в случай, че Съдът не се произнесе окончателно по делото, да го върне на Общия съд за решаване в съответствие с решението на Съда, и

               —

               ако се произнесе по разноските да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски за производствата пред Общия съд и пред Съда.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбата е подадена срещу решението на Общия съд от 9 септември 2010 г. по дело Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Европейска комисия, T-155/06 (наричано по-нататък „Решението“), с което се отхвърля жалбата срещу решението на Европейската комисия, установяващо, че действията на жалбоподателите са могли да доведат до затваряне за конкуренция на пазарите на автомати за събиране на амбалаж.
   Жалбоподателите считат, че Съдът на Европейския съюз следва да отмени Решението тъй като Общият съд е допуснал грешки при прилагане на материалното и процесуалното право, приемайки, че техните действия са могли да доведат до затваряне за конкуренция на пазарите на автомати за събиране на амбалаж. В тази връзка те излагат следните доводи:

               i)

               грешка при прилагане на правото, допусната от Общия съд при разглеждане на изводите на Европейската комисия за съществуването на антиконкурентно намерение за затваряне за конкуренция на пазарите: изисквайки единствено Европейската комисия да не укрива документи Общият съд мълчаливо е приел, че не се налага да упражни всеобхватен контрол върху решението на Европейската комисия в съответствие с член 82 ДЕС (сега член 102 ДФЕС) и не се е съобразил с изискванията за упражняване на страничен контрол, за да се увери доколко представените от Европейската комисия доказателства са точни, достоверни, последователни, пълни, и могат да обосноват направените въз основа на тях изводи;

               ii)

               грешка при прилагане на правото и непредставяне на достатъчни и подходящи доводи по отношение на дела от общото търсене, който споразуменията е трябвало да покрият, за да е налице злоупотреба: Решението предоставя само неопределени и недоказани твърдения, описващи затворения за конкуренция дял от търсенето, а е трябвало да се обоснове ясно, че затварянето за конкуренция на част от търсенето представлява злоупотреба, като се представят достатъчни и подходящи доводи за това;

               iii)

               процесуална грешка и грешка при прилагане на правото при разглеждането на отстъпките със задна дата: Общият съд не е разбрал доводите на жалбоподателите по отношение на отстъпките със задна дата, поради което не е могъл да ги вземе предвид правилно. Нещо повече, Общият съд е допуснал грешка като не е изискал от Европейската комисия да докаже, че използваните от жалбоподателите отстъпки със задна дата са довели до образуване на цени по-ниски от себестойността;

               iv)

               грешка при прилагане на правото и непредставяне на подходящи доводи при преценката на това дали споразуменията, в които жалбоподателите са посочени като предпочитан доставчик, основен или първи доставчик, могат да се определят като споразумения за предоставяне на изключителни права, при което не е било разгледано и установено доколко всички съответни споразумения съдържат стимули за осъществяване на доставки само от жалбоподателите, след като е бил отхвърлен доводът на жалбоподателите, че Общият съд следва да прецени дали споразуменията са обвързващи споразумения за предоставяне на изключителни права съгласно националното право; и

               v)

               грешка при прилагане на правото при разглеждането на глобата във връзка с тълкуването и прилагането на принципа на равно третиране: Общият съд не е приложил правилно принципа на равно третиране като е приел, че наложената на жалбоподателите глоба не е дискриминационна, без да разгледа въпроса дали размерът на наложените глоби е нараснал като цяло.


title: Дело C-499/15: Преюдициално запитване от Vilniaus miesto apylinkės teismas, постъпило на 22 септември 2015 г. — W. и V./X.

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/17

         Преюдициално запитване от Vilniaus miesto apylinkės teismas, постъпило на 22 септември 2015 г. — W. и V./X.
   (Дело C-499/15)
   (2015/C 414/21)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Vilniaus miesto apylinkės teismas

      Страни в главното производство

      Ищци: W. и V.

      Ответник: X.

      Преюдициални въпроси

   Въз основа на членове 8 — 14 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 (1) на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000, коя държава членка, а именно Република Литва или Кралство Нидерландия, е компетентна да се произнесе по дело относно промяна на пребиваването, на размера на издръжката на детето и на действащия режим на лични отношения с малолетното дете V., чието обичайно пребиваване е в Кралство Нидерландия?

      (1)  ОВ 2003, L 338, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183.


title: Дело T-367/07 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 17 декември 2007 г. — Dow AgroSciences и др./Комисия (Обезпечително производство — Директива 91/414/ЕИО — Молба за спиране на изпълнението — Допустимост — Липса на неотложност)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/43

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 17 декември 2007 г. — Dow AgroSciences и др./Комисия
   (Дело T-367/07 R)
   (Обезпечително производство - Директива 91/414/ЕИО - Молба за спиране на изпълнението - Допустимост - Липса на неотложност)
   (2008/C 51/81)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Hertforshire, Обединеното кралство); Dow AgroSciences BV (Hoek, Нидерландия); Dow AgroSciences Danmark A/S (Kongens Lyngby, Дания); Dow AgroSciences GmbH (Мюнхен, Германия); Dow AgroSciences (Mougins, Франция); Dow AgroSciences Export (Mougins); Dow AgroSciences Hungary kft (Будапеща, Унгария); Dow AgroSciences Italia Srl (Милано, Италия); Dow AgroSciences Polska sp. z o.o. (Варшава, Полша); Dow AgroSciences Distribution (Mougins); Dow AgroSciences Iberica, SA (Мадрид, Испания); Dow AgroSciences s.r.o. (Прага, Чешка република); Dow AgroSciences LLC (Indianapolis, Indiana, Съединени щати) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: B. Doherty и L. Parpala)
   Предмет
   Молба за спиране на изпълнението на Решение 2007/437/ЕО на Комисията от 19 юни 2007 г. относно невключването на халоксифоп-R в Приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и относно отнемането на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество (ОВ L 163, стр. 22) до постановяване на решение по главната жалба.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за обезпечително производство.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-19/16 P: Жалба, подадена на 13 януари 2016 г. от Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 28 октомври 2015 г. по дело T-134/11, Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd/Европейска комисия

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/26

         Жалба, подадена на 13 януари 2016 г. от Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 28 октомври 2015 г. по дело T-134/11, Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd/Европейска комисия
   (Дело C-19/16 P)
   (2016/C 106/28)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd (представители: N. Garcia-Lora, Solicitor, E. Grieves, Barrister)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Съда:

               —

               Да отмени обжалваното решение от 28 октомври 2015 г.

               —

               Да го замени със собственото си решение и да отмени оспорваните мерки.

               —

               Да осъди Комисията, Съвета и Обединеното кралство да заплатят съдебните разноски в производствата пред Общия съд и пред Съда.

      Основания и основни доводи

   В жалбата са изтъкнати четири основания.
   С първото основание се оспорва становището на Общия съд, че твърденията за нарушения по съществото на решението за включване в списъка на първите трима жалбоподатели не са били надлежно формулирани пред този съд. Последният е допуснал грешка като не е квалифицирал довод IV като оспорване на дадената от Комисията преценка на фактите. Общият съд не е взел предвид становищата на жалбоподателите, които е трябвало да се разгледат, доколкото a) Общият съд ги е поискал, б) те са били предоставени преди ответника да представи своята писмена защита и в) жалбоподателите многократно са посочили, че искат да оспорят преценката на фактите. Подходът на Общия съд е в разрез със съдебната практика, установена в решение от 14 април 2015 г., Ayadi/Комисия (T-527/09).
   С второто основание се оспорва това, че Общият съд погрешно не е приложил обвързващата сила на съдебна практика Kadi II. Този съд е допуснал грешка като не е определил самостоятелно дали твърденията, възприети в мотивите, са били обосновани.
   С третото основание се оспорва извода на Общия съд, че Комисията е провела задълбочен и независим анализ на основанията за включването в списъка. Становището на Общия съд, че Комисията е направила такъв анализ е в разрез с фактите по случая и с предходните решения по сходни дела.
   С четвъртото основание се оспорва извода на Общия съд за липса на процесуална правоспособност на Sanabel, поради допусната от този съд грешка при прилагане на правото. Процесуалната правоспособност на Sanabel не зависи от паралелно квалифициране въз основа на националното право, а от това дали на същото е призната такава правоспособност.


title: Дело C-62/17: Преюдициално запитване от Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Германия), постъпило на 6 февруари 2017 г. — Daniela Chlubna/APSB — Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/24

         Преюдициално запитване от Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Германия), постъпило на 6 февруари 2017 г. — Daniela Chlubna/APSB — Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG
   (Дело C-62/17)
   (2017/C 144/31)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Daniela Chlubna

      Ответник: APSB — Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

      Преюдициални въпроси

               1)

               Само предприятие, чието влияние е гарантирано посредством дялови участия и права на глас, ли представлява предприятие, което контролира работодателя по смисъла на член 2, параграф 4, първа алинея от Директива 98/59/ЕО (1) на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения, или е достатъчно договорно или фактически гарантирано влияние (например посредством ръководни правомощия на физически лица)?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е в смисъл, че не е необходимо влияние, гарантирано посредством дялови участия и права на глас:
               Налице ли е „решение за колективни уволнения“ по смисъла на член 2, параграф 4, първа алинея от Директива 98/59/EG и ако предприятието, което контролира работодателя, му дава разпореждания, които водят до икономическа необходимост от колективни уволнения при работодателя?

               3)

               При положителен отговор на втория въпрос:
               Изисква ли член 2, параграф 2, втора алинея във връзка с параграф 3, буква а) и буква б), подточка i), както и параграф 1 от Директива 98/59/EО представителите на работниците и служителите да бъдат уведомени за това какви производствени или други причини за решението на предприятието, което контролира работодателя, са довели до намерението на работодателя за колективни уволнения?

               4)

               Съвместимо ли е с член 2, параграф 4 във връзка с параграф 3, буква а) и буква б), подточка i), както и параграф 1 от Директива 98/59/EО на работници и служители, които в съдебно производство изтъкват недействителността на тяхното уволнение, извършено в контекста на колективни уволнения, като се позовават на обстоятелството, че извършилият уволнението работодател не провел правилно процедурата по консултиране с представителите на работниците и служителите, да се наложи задължението да посочват факти и доказателствена тежест, чийто обхват надхвърля посочването на данни, които сочат за упражняван контрол върху работодателя?

               5)

               При положителен отговор на четвъртия въпрос:
               Какви допълнителни задължения за посочване на факти и представяне на доказателства е допустимо да бъдат наложени съгласно посочените разпоредби на работниците и служителите в този случай?

      (1)  ОВ. L 225, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95.


title: Дело C-474/16: Преюдициално запитване от Cour d'appel de Colmar (Франция), постъпило на 29 август 2016 г. — Ministère public, Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless

text:
               28.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 441/8

      Преюдициално запитване от Cour d'appel de Colmar (Франция), постъпило на 29 август 2016 г. — Ministère public, Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless
      (Дело C-474/16)
      (2016/C 441/11)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel de Colmar

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Ministère public, Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless

         Преюдициален въпрос

      Има ли обвързващо действие атестация Al, издадена на предприятие за временна работа — съгласно член 19 от Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (1) — от институцията, определена от държавата членка, чието социалноосигурително законодателство остава приложимо за положението на заетото лице, от една страна, за институциите и органите на приемащата държава, и от друга страна — за юрисдикциите на същата държава членка, когато се установи, че условията на работа на заетото лице явно не попадат в материалноправния обхват на специалните правила по член 12, параграфи l и 2 от Регламент (ЕО) № 883/2004?

         (1)  ОВ L 284, стр. 1.


title: Дело T-129/09: Жалба, подадена на 2 април 2009 г. — Bongrain/СХВП — Apetito (APETITO)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/47

         Жалба, подадена на 2 април 2009 г. — Bongrain/СХВП — Apetito (APETITO)
   (Дело T-129/09)
   2009/C 141/98
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bongrain SA (Viroflay, Франция) (представител: адв. C. Hertz-Eichenrode)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Apetito AG (Rheine, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 2 февруари 2009 г. по жалба R720/2008-4; и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „APETITO“ за стоки и услуги от клас 29 — заявка № 3 470 598

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване: Словна марка „apetito“ за стоки от класове 5, 11, 21 29, 30, 37, 39, 41 и 42, регистрирана като марка на Общността

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 40/94 (1) (нов член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 207/2009 на Съвета) на Съвета с това, че апелативният състав неправилно е преценил, че съществува прилика между стоките и следователно вероятност от объркване между съответните марки.

      (1)  Заменен с Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността, ОВ L 78, стр.1


title: Дело T-433/08: Решение на Общия съд от 12 април 2013 г. — SIAE/Комисия (Конкуренция — Картели — Авторски права за публично изпълнение на музикални произведения чрез интернет, чрез спътник и чрез препредаване по кабел — Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО — Разпределяне на географския пазар — Двустранни споразумения между националните организации за колективно управление — Съгласувана практика, изключваща възможността за предоставяне на многотериториални лицензи и лицензи за множество репертоари — Доказване — Презумпция за невиновност)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/36

         Решение на Общия съд от 12 април 2013 г. — SIAE/Комисия
   (Дело T-433/08) (1)

   (Конкуренция - Картели - Авторски права за публично изпълнение на музикални произведения чрез интернет, чрез спътник и чрез препредаване по кабел - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Разпределяне на географския пазар - Двустранни споразумения между националните организации за колективно управление - Съгласувана практика, изключваща възможността за предоставяне на многотериториални лицензи и лицензи за множество репертоари - Доказване - Презумпция за невиновност)
   2013/C 156/62
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Società italiana degli autori ed editori (SIAE) (Рим, Италия) (представители: M. Siragusa, L. Vullo и S. Valentino, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci и F. Castillo de la Torre)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение С(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 г. относно процедура по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 3 от Решение С(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 г. относно процедура по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИ, в частта, в която се отнася до Società italiana degli autori ed editori (SIAE).

               2.

               Отменя член 4, параграф 2 от посоченото решение в честта, в която се отнася до SIAE.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски по главното производство.

               5.

               SIAE и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.