title: Дело C-413/14 P: Жалба, подадена на 28 август 2014 г. от Intel Corporation срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 12 юни 2014 г. по дело T-286/09, Intel Corporation/Европейска комисия

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/25

      Жалба, подадена на 28 август 2014 г. от Intel Corporation срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 12 юни 2014 г. по дело T-286/09, Intel Corporation/Европейска комисия
      (Дело C-413/14 P)
      (2014/C 395/31)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Intel Corporation (представители: D. M. Beard QC, A. N. Parr и R. W. Mackenzie, Solicitors)

         Други страни в производството: Европейска комисия,
      Association for Competitive Technology, Inc.,
      Union fédérale des consommateurs — Que choisir (UFC — Que choisir)

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени изцяло или отчасти обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да отмени изцяло или отчасти спорното решение,

                  —

                  да отмени или значително да намали наложената глоба,

                  —

                  при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане в съответствие с решението на Съда,

                  —

                  да осъди Комисията за заплати съдебните разноски във връзка с настоящото производство и с производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      В рамките на първото основание за обжалване, разделено на три части, жалбоподателят сочи, че Общият съд е приложил неправилен правен стандарт за оценка на законосъобразността на поведението му съгласно член 82 ЕО и член 54 от Споразумението за ЕИП:

                  Общият съд допуснал грешка, като стигнал до извода, че въпросното поведение само по себе си е в състояние да ограничи конкуренцията, поради което може да се приеме, че е в противоречие с член 82 ЕО и с член 54 от Споразумението за ЕИП, без да се налага разглеждането на всички релевантни факти и обстоятелства, свързани с него.

                  Общият съд допуснал грешка, като стигнал до извода, че за да се установи нарушение на член 82 ЕО и на член 54 от Споразумението за ЕИП е възможно да се направи преценка за възможността да се ограничи конкуренцията въз основа на абстрактни съображения, а не на вероятните или действителни последици.

                  Общият съд допуснал грешка във връзка с констатацията си при условията на евентуалност, че въпросното поведение може да ограничи конкуренцията, тъй като неправилно отчел фактори, които не са в състояние да установят наличието на такава възможност, и не взел предвид редица релевантни фактори, които трябвало да бъдат разгледани, например пазарния обхват на практиката, продължителността на твърдените практики, действителни пазарни доказателства за бързо спадащи цени и липса на изтласкване, както и изводите, които следвало да се направят от критерия за също толкова ефективен конкурент („критерият АЕС“), приложен от Комисията в рамките на административното производство.

            В рамките на второто основание за обжалване жалбоподателят сочи, че Общият съд допуснал грешка, като установил нарушение за последните 2 години от твърдения период на нарушението, тъй като пазарният обхват на поведението през посочените години засегнал не повече от 3,5 % от съответния пазар.
      В рамките на третото основание за обжалване жалбоподателят сочи, че Общият съд допуснал грешка, класифицирайки действията му с HP и Lenovo като „изключителни отстъпки“, при положение че поведението засегнало съответно едва 28 % и 42 % (или по-малко) от общите покупки на всеки клиент от съответния продукт и по този начин далеч не обхващало „изцяло или за значителна част“ нуждите на тези клиенти.
      В рамките на четвъртото основание за обжалване жалбоподателят сочи, че Общият съд нарушил принципите на ефективна съдебна защита и справедлив процес, що се отнася до 5-часово събеседване, проведено от Комисията с ключова ръководна фигура на Dell по въпроси, обективно свързани със същността на разследването, по време на което ключовата ръководна фигура на Dell представила много подробни разяснения. Общият съд допуснал грешка, като стигнал до извода, че било достатъчно Комисията да оповести само списък с темите, обсъдени по време на събеседването, а не запис или обобщение на казаното от лицето във връзка с тях. Общият съд допуснал грешка и като стигнал до извода, че жалбоподателят трябвало да представи доказателства, които на пръв поглед установяват, че Комисията не е събирала оневиняващи доказателства; правилно било да се приеме, че жалбоподателят трябвало да докаже единствено, че не би могло да се изключи, че материалите биха могли да се използват в негова защита — изискване във връзка с тежестта на доказване, което той в случая изпълнил.
      В рамките на петото основание за обжалване, разделено на три части, жалбоподателят сочи, че Общият съд неправилно установил компетентността на Общността по отношение на споразуменията на Intel с Lenovo през 2006 и 2007 г.:

                  Общият съд допуснал грешка, като направил извода, че това поведение е „приложено“ в ЕИП, тъй като Intel нямал продажби към Lenovo в ЕИП в рамките на посочените споразумения.

                  Общият съд допуснал грешка, като стигнал до извода, че критерият за „квалифицираните последици“ е подходящо основание за компетентност на Общността по отношение на въпросното поведение.

                  Общият съд допуснал грешка, като приложил критерия за „квалифицираните последици“, тъй като не можело да се предвиди, че споразуменията на Intel с Lenovo относно доставката на CPU x86 в Китай ще имат съществени и непосредствени последици в ЕИП.

            В рамките на шестото основание за обжалване, разделено на две части, жалбоподателят твърди, че Общият съд допуснал различни грешки при изчисляването на наложената глоба:

                  Глобата била явно непропорционална.

                  Общият съд нарушил основни принципи на правото на ЕС, като приложил Насоките на Комисията за налагане на глоби от 2006 г. за поведение, което ги предшествало.


title: Дело T-356/08: Решение на Общия съд от 12 септември 2012 г. — Гърция/Комисия (ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — Разходи, изключени от финансиране — Полски култури — Пропорционалност — Увеличаване на процента на фиксираната корекция поради повторност на неизпълнението)

text:
               20.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/6

         Решение на Общия съд от 12 септември 2012 г. — Гърция/Комисия
   (Дело T-356/08) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от финансиране - Полски култури - Пропорционалност - Увеличаване на процента на фиксираната корекция поради повторност на неизпълнението)
   2012/C 319/08
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias, E. Leftheriotou и V. Karra)

      Ответник: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe и A. Markoulli)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2008/582/ЕО на Комисията от 8 юли 2008 година относно изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейскияфонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, и на Европейскияфонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) (ОВ L 186, стр. 39), доколкото с него се изключват от общностно финансиране някои разходи, направени от Република Гърция

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 285, 8.11.2008 г.


title: Дело C-403/08: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство) на 17 септември 2008 г. — Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA/QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton, Derek Owen

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/19

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство) на 17 септември 2008 г. — Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA/QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton, Derek Owen
   (Дело C-403/08)
   (2008/C 301/34)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Страни в главното производство

      Ищец: Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA

      Ответник: QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton, Derek Owen
   Преюдициални въпроси
   A.   По тълкуването на Директива 98/84/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 1998 година относно правната защита на услуги, основаващи се на или състоящи се от достъп под условие (1)

   Въпрос 1   Незаконно устройство

               а)

               Когато устройството за достъп под условие е направено от доставчика на услугата или с негово съгласие и се продава с ограничено разрешение да се използва само за достъп до защитената услуга при определени обстоятелства, трябва ли това устройство да се разглежда като „незаконно устройство“ по смисъла на член 2, буква д) от Директива 98/84/ЕО, ако се използва за достъп до посочената защитена услуга на място, по начин или от лице, които не попадат в обхвата на разрешението на доставчика на услугата?

               б)

               Какво означава „създаден или адаптиран“ по смисъла на член 2, буква д) от директивата?

         Въпрос 2   Предмет на иска
   Когато първият доставчик на услуги предава програмно съдържание в кодирана форма към втори доставчик на услуги, който излъчва това съдържание въз основа на достъп под условие, какви фактори трябва да бъдат взети предвид, за да се определи дали интересите на първия доставчик на защитена услуга са засегнати по смисъла на член 5 от Директива 98/84/ЕО?
   В частност:
   Когато първото предприятие предава програмно съдържание (което се състои от картина, фонов звук и коментар на английски език) в кодирана форма към второ предприятие, което на свой ред публично излъчва програмното съдържание (като добавя своя знак и понякога допълнителен звуков канал с коментар):

               а)

               Предаването на първото предприятие представлява ли защитена услуга за „телевизионно излъчване“ по смисъла на член 2, буква а) от Директива 98/84/ЕО и член 1, буква а) от Директива 89/552/ЕИО (2)?

               б)

               Необходимо ли е първото предприятие да е излъчващ оператор по смисъла на член 1, буква б) от Директива 89/552/ЕИО, за да се разглежда като доставчик на защитената услуга за „телевизионно излъчване“ по смисъла на член 2, буква а), първо тире от Директива 98/84/ЕО?

               в)

               Трябва ли член 5 от Директива 98/84/ЕО да се тълкува в смисъл, че предоставя право на иск на първото предприятие във връзка с незаконни устройства, които дават достъп до излъчваната от второто предприятие програма:

                           i)

                           или защото такива устройства следва да се разглеждат като даващи достъп чрез излъчвания сигнал до услугите на самото първо предприятие,

                           ii)

                           или защото първото предприятие е доставчик на защитена услуга, чиито интереси са засегнати от неправомерна дейност (тъй като такива устройства дават неразрешен достъп до защитената услуга, предоставяна от второто предприятие)?

               г)

               За отговора на въпроса по буква в) има ли значение обстоятелството дали първият и вторият доставчик на услуги използват различни декодиращи системи и устройства за достъп под условие?

         Въпрос 3   Търговски цели
   Дали изразът „притежаването за търговски цели“ по член 4, буква а) от директивата се отнася само до притежаване за целите на търговските сделки с незаконни устройства (например продажбите на такива устройства),
   или включва и притежаването на устройство от краен потребител при упражняването на каквато и да е икономическа дейност?
   Б.   По тълкуването на Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (3)

   Въпрос 4   Право на възпроизвеждане
   Когато i) в паметта на декодер или ii) за филмите — на телевизионен екран, се създават поредни откъси от филм, музикално произведение или звукозапис (в конкретния случай кадри от цифрово видео- и аудио-съдържание), като се възпроизвежда цялото произведение, ако поредните откъси се разглеждат като едно цяло, макар че във всеки отделен момент от времето са налице само ограничен брой откъси:

               а)

               трябва ли въпросът дали тези произведения са възпроизведени изцяло или частично да се разглежда съгласно правилата на националната правна уредба в областта на авторското право, за да се прецени кое представлява неправомерно възпроизвеждане на произведение, закриляно с авторско право, или този въпрос зависи от тълкуването на член 2 от Директива 2001/29/ЕО?

               б)

               Ако въпросът зависи от тълкуването на член 2 от Директива 2001/29/ЕО, трябва ли националният съд да вземе предвид всички откъси от всяко произведение като едно цяло или само ограничения брой откъси, които са налице в определен момент от времето? В случай че е вярна втората хипотеза, какъв способ за преценка трябва да приложи националният съд, за да установи дали произведението е частично възпроизведено по смисъла на посочения член?

               в)

               Правото на възпроизвеждане по член 2 включва ли и създаването на преходни изображения върху телевизионен екран?

         Въпрос 5   Самостоятелно стопанско значение

               а)

               Трябва ли да се смята, че преходните копия на произведение, които се създават в кутията на декодер за спътникова телевизия или върху свързан с кутията на декодера телевизионен екран и чиято единствена цел е да се даде възможност за използване на произведението, стига това използване да не е другояче ограничено по закон, имат „самостоятелно стопанско значение“ по смисъла на член 5, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО, поради факта че тези копия са единственото основание, на което носителят на правата може да изисква възнаграждение за използването на неговите права?

               б)

               За отговора на буква а) от въпрос 5 има ли значение i) дали преходните копия имат присъща стойност, ii) дали преходните копия се състоят от малка част от сбор от произведения и/или други закриляни обекти, която иначе може да се използва без нарушаване на авторското право, и iii) дали лицето, на което носителят на правата е предоставил изключителната лицензия за друга държава-членка, вече е получило възнаграждение за използването на произведението в тази държава-членка?

         Въпрос 6   Публично разгласяване по жичен или безжичен път

               а)

               Дали закриляното с авторско право произведение е публично разгласено по жичен или безжичен път по смисъла на член 3 от Директива 2001/29/ЕО, когато спътниковото излъчване се приема в търговски помещения (например в бар), където публично се разгласява или показва на присъстващите в тези помещения чрез телевизионен екран и високоговорители?

               б)

               Има ли значение за отговора на буква а) от въпрос 6 дали:

                           i)

                           присъстващите, пред които публично се разгласява произведението, представляват нова публика, която излъчващият оператор не е отчел (в конкретния случай тъй като разрешена за използване в една държава-членка карта за домашен декодер се използва с търговска цел за зрители в друга държава-членка)?

                           ii)

                           присъстващите, пред които публично се разгласява произведението, съгласно националното право не са зрители, които плащат за това?

                           iii)

                           излъчваният телевизионен сигнал се получава по наземна или спътникова антена на покрива на помещението, където се намира телевизорът, или в непосредствена близост до него?

               в)

               Ако отговорът на която и да е част от буква б) е утвърдителен, какви фактори трябва да бъдат взети предвид, за да се определи дали е налице разгласяване на произведението, което произлиза от място, където тези зрители не присъстват?

         В.   По тълкуването на Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване (4), и на членове 28, 30 и 49 от Договора за ЕО
   Въпрос 7   Закрила по Директива 93/83
   Съвместима ли е с Директива 93/83/ЕИО и с членове 28, 30 и 49 от Договора за ЕО национална правна уредба в областта на авторското право, съгласно която когато преходни копия от произведения, включени в спътниково излъчване, се създават в кутията на спътников декодер или върху телевизионния екран, е налице нарушение на авторското право съгласно закона на приемащата държава на излъчването? Има ли значение, че излъчването се декодира чрез карта за спътников декодер, издадена в друга държава-членка от доставчика на услугата за спътниково излъчване с условието да се използва само в тази друга държава-членка?
   Г.   По тълкуването на правилата на Договора, свързани със свободното движение на стоки и услуги, по членове 28 ЕО, 30 ЕО и 49 ЕО в контекста на директивата за достъпа под условие
   Въпрос 8   Закрила по член 28 ЕО и/или член 49 ЕО

               а)

               Ако съгласно отговора на въпрос 1 направеното от доставчика на услугата или с негово съгласие устройство за достъп под условие трябва да се разглежда като „незаконно устройство“ по смисъла на член 2, буква д) от Директива 98/84/ЕО, когато се използва извън обхвата на разрешението на доставчика на услугата, за да се получи достъп до защитена услуга, какъв е специалният обект на закрила с това право с оглед на съществената функция, предоставена на това право с директивата за достъпа под условие?

               б)

               Дали член 28 или член 49 от Договора за ЕО не допуска прилагането на разпоредба от националното право на дадена държава-членка, съгласно която е незаконно да се внася или продава карта за спътников декодер, която е издадена в друга държава-членка от доставчика на услугата за спътниково излъчване с условието да се използва само в тази друга държава-членка?

               в)

               За отговора има ли значение, че картата за спътниковия декодер е разрешена само за лично използване в домашни условия в тази друга държава-членка, а се използва за търговски цели в първата държава-членка?

         Въпрос 9   Дали предоставената на химна закрила може да е с по-широк обхват от закрилата, предоставена на останалата част от излъчването
   Дали член 28, член 30 или член 49 от Договора за ЕО не допуска прилагането на разпоредба от националната правна уредба в областта на авторското право, съгласно която е незаконно публично да се изпълнява или представя музикално произведение, когато това произведение е включено в защитена услуга, като достъпът до нея и публичното му представяне се осъществяват чрез карта за спътников декодер, при положение че картата е издадена в друга държава-членка от доставчика на услугата с условието да се използва само в тази друга държава-членка? Има ли значение, че музикалното произведение е незначителен елемент от защитената услуга като цяло и че публичното показване или представяне на останалите елементи от услугата не е забранено от националната правна уредба в областта на авторското право?
   Д.   По тълкуването на свързаните с конкуренцията правила на Договора по член 81 ЕО
   Въпрос 10   Закрила по член 81 ЕО
   Когато доставчикът на програмно съдържание предостави поредица от изключителни лицензии, всяка от които е за територията на една или повече държави-членки и съгласно които излъчващият оператор е лицензиран да излъчва програмното съдържание само на тази територия (включително по спътник), като във всяка лицензия е включено договорно задължение за излъчващия оператор да не допуска използването извън посочената в лицензията територия на неговите карти за спътникови декодери, които дават възможност за приемане на лицензираното програмно съдържание, какъв правен способ за преценка трябва да приложи националният съд и какви обстоятелства трябва да вземе предвид, за да установи дали договорното ограничение е в противоречие със забраната по член 81, параграф 1 ЕО?
   В частност:

               а)

               трябва ли член 81, параграф 1 ЕО да се тълкува в смисъл, че се прилага към това задължение само защото се смята, че то има за цел предотвратяване, ограничаване или нарушаване на конкуренцията?

               б)

               ако е така, трябва ли освен това да се докаже, че договорното задължение съществено предотвратява, ограничава или нарушава конкуренцията, за да попадне то в приложното поле на забраната по член 81, параграф 1 ЕО?

      (1)  ОВ L 320, стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 73.

      (2)  Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215).

      (3)  ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.

      (4)  ОВ L 248, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 134.


title: Дело C-198/14: Решение на Съда (пети състав) от 12 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Helsingin hovioikeus — Финландия) — Valev Visnapuu/Kihlakunnansyyttäjä (Хелзинки), Suomen valtio — Tullihallitus (Преюдициално запитване — Членове 34 ДФЕС и 110 ДФЕС — Директива 94/62/ЕО — Член 1, параграф 1, член 7 и член 15 — Продажба от разстояние и транспортиране на алкохолни напитки от друга държава членка — Акциз върху някои опаковки за напитки — Освобождаване от акциза, ако опаковките са включени в система за заплащане на депозит и за обратно приемане — Членове 34 ДФЕС, 36 ДФЕС и 37 ДФЕС — Изискване за разрешение за продажба на дребно на алкохолни напитки — Монопол на продажбата на дребно на алкохолни напитки — Обосноваване — Защита на здравето)

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/8

         Решение на Съда (пети състав) от 12 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Helsingin hovioikeus — Финландия) — Valev Visnapuu/Kihlakunnansyyttäjä (Хелзинки), Suomen valtio — Tullihallitus
   (Дело C-198/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Членове 34 ДФЕС и 110 ДФЕС - Директива 94/62/ЕО - Член 1, параграф 1, член 7 и член 15 - Продажба от разстояние и транспортиране на алкохолни напитки от друга държава членка - Акциз върху някои опаковки за напитки - Освобождаване от акциза, ако опаковките са включени в система за заплащане на депозит и за обратно приемане - Членове 34 ДФЕС, 36 ДФЕС и 37 ДФЕС - Изискване за разрешение за продажба на дребно на алкохолни напитки - Монопол на продажбата на дребно на алкохолни напитки - Обосноваване - Защита на здравето))
   (2016/C 016/08)
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Helsingin hovioikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Valev Visnapuu

      Ответници: Kihlakunnansyyttäjä (Хелзинки), Suomen valtio — Tullihallitus

      Диспозитив

               1)

               Член 110 ДФЕС, както и член 1, параграф 1, член 7 и член 15 от Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 1994 година относно опаковките и отпадъците от опаковки трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която въвежда акциз върху някои опаковки за напитки, но предвижда освобождаване от него, ако опаковките са включени в ефективна система за обратно приемане.

               2)

               Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, съгласно която продавач, установен в друга държава членка, трябва да има разрешение за продажба на дребно при внос на алкохолни напитки с цел продажба на дребно на потребители, пребиваващи в първата държава членка, когато осигурява транспорта на тези напитки или го възлага на трето лице, ако тази правна уредба е в състояние да гарантира осъществяването на преследваната цел, която в случая е защита на здравето и на обществения ред, ако посочената цел не може успешно да се осъществи поне в същата степен с по-малко ограничителни мерки и ако тази правна уредба не представлява средство за произволна дискриминация или прикрито ограничение на търговията между държавите членки, като запитващата юрисдикция следва да провери дали това е така.

      (1)  ОВ C 202, 30.6.2014 г.


title: Дело T-83/14: Жалба, подадена на 4 февруари 2014 г.  — LTJ Diffusion/СХВП — Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/51

         Жалба, подадена на 4 февруари 2014 г. — LTJ Diffusion/СХВП — Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON)
   (Дело T-83/14)
   2014/C 112/65
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: LTJ Diffusion (Коломб, Франция) (представител: S. Lederman, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Arthur et Aston SAS (Жибервил, Франция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 2 декември 2013 г., постановено по преписка R 1963/2012-1, с което е отсъдено, че използването на по-ранната марка „ARTHUR“ № 17 731 не е било в съответствие с член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009,

               —

               ако в съответствие с практиката си (Решение на Общия съд от 4 юни 2013 г. по дело „DECATHLON“, T-514/11) Общият съд приеме, че не е компетентен сам да се произнесе по основателността на възражението, подадено от LTJ DIFFUSION на 14 април 2011 г., тъй като апелативният състав все още не е изразил позиция, от Общия съд се иска също да върне делото на компетентния състав, за да може той да се произнесе относно основателността на възражението, подадено от LTJ DIFFUSION на 14 април 2011 г. срещу заявка за регистрация на марка на Общността № 9 509 911, отнасяща се до словния знак „ARTHUR & ASTON“, за обозначаване на определени стоки от класове 3, 9, 14 и 25, а именно „обувки и ботуши“.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Arthur et Aston SAS

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ARTHUR & ASTON“ за стоки от класове 3, 9, 14 и 25 (заявка за регистрация на марка на Общността № 9 509 911)

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална полуфигуративна марка, съдържаща словния елемент „Arthur“, за стоки от клас 25

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-255/09: Решение на Съда (трети състав) от 27 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Португалска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 49 ЕО — Социална сигурност — Ограничение на свободното предоставяне на услуги — Медицински разходи за извънболнично лечение в друга държава членка — Невъзстановяване на разходите или възстановяване само при наличие на предварително разрешение)

text:
               17.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 370/9

         Решение на Съда (трети състав) от 27 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-255/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 49 ЕО - Социална сигурност - Ограничение на свободното предоставяне на услуги - Медицински разходи за извънболнично лечение в друга държава членка - Невъзстановяване на разходите или възстановяване само при наличие на предварително разрешение)
   2011/C 370/12
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. Traversa и M. França)

      Ответник: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. L. Duarte, A. Veiga Correia и P. Oliveira)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Финландия (представител: A. Guimaraes-Purokoski), Кралство Испания (представител: J. M. Rodríguez Cárcamo)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 49 ЕО — Възстановяване на медицински разходи за извънболнично лечение в чужбина — Предварително разрешение — Ограничителни условия

      Диспозитив

               1.

               Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 49 ЕО, тъй като освен в случаите, предвидени в Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в редакцията на същия, произтичаща от изменението и актуализацията с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, изменен с Регламент (ЕО) № 1992/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година, не е предвидила възможност за възстановяване на медицинските разходи за извънболнично лечение в друга държава членка, което не налага използването на тежко и скъпо материално оборудване, изчерпателно изброено в националното законодателство, или — когато Декрет-закон № 177/92 от 13 август 1992 г. относно условията за възстановяване на направени в чужбина медицински разходи допуска възможност за възстановяване на медицинските разходи за извънболнично лечение в друга държава членка — тъй като е поставила възстановяването на тези разходи в зависимост от издаването на предварително разрешение.

               2.

               Португалската република и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

               3.

               Кралство Испания и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 205, 29.8.2009 г.


title: Дело T-655/15: Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — van der Parre/Парламент

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/68

         Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — van der Parre/Парламент
   (Дело T-655/15)
   (2016/C 048/76)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hugo van der Parre (Хуизен, Нидерландия) (представител: N. Pirc Musar, lawyer)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение A(2015)8334 C на Европейския парламент от 14 септември 2015 г., с което е отхвърлено потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до някои документи, отнасящи се до информация за пътни разноски, дневни надбавки, надбавки за общи разходи, както и разноски за сътрудници на членове на Европейския парламент,

               —

               да разпореди Парламентът да заплати разноските на жалбоподателя съгласно членове 134 и 140 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на встъпилите страни, ако има такива страни.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 (1) във връзка с член 8, буква б) от Регламент № 45/2001 (2), тъй като поисканите лични данни не са защитени от законодателството на Общността.

               2.

               Второ основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 във връзка с член 8, буква б) от Регламент № 45/2001, тъй като достъпът до поисканата информация е отказан, независимо че условията за оповестяване са били изпълнени.

               3.

               Трето основание — неизпълнение на общото задължение съгласно членове 2 и 4 от Регламент № 1049/2001 във връзка с член 6, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 да се разгледа всеки отделен документ.

               4.

               Четвърто основание — нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001, тъй като отказът да се предостави частичен достъп до поисканите документи е необоснован.

               5.

               Пето основание — неизпълнение на задължението за мотивиране, както изискват член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент № 1049/2001, тъй като Парламентът не е разгледал всички доводи на жалбоподателя.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


title: Дело C-433/10 P: Жалба, подадена на 3 септември 2010 г. от Volker Mauerhofer срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 29 юни 2010 г. по дело T-515/08: Volker Mauerhofer/Европейска комисия

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/17

         Жалба, подадена на 3 септември 2010 г. от Volker Mauerhofer срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 29 юни 2010 г. по дело T-515/08: Volker Mauerhofer/Европейска комисия
   (Дело C-433/10 P)
   ()
   2010/C 301/24
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Volker Mauerhofer (представител: J. Schartmüller, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да се произнесе окончателно по същество и да отмени спорния акт или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за повторно произнасяне и

               —

               да упражни неограничената си компетентност и да му присъди обезщетение в размер на 5 500 EUR за имуществени вреди, претърпени в резултат от неправомерното поведение, изразяващо се в приемането на спорния акт и в липсата на подходящи указания за ръководителя на екипа (експерт 1);

               —

               да разпореди на екипа за подпомагане във връзка с рамковия договор да представи формуляра за оценка на изпълнителите относно проекта, който е предмет на спора;

               —

               да осъди ответника да заплати разноските както в производството пред Общия съд, така и в производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква следните правни основания в подкрепа на искането си за отмяна на спорното решение:

               —

               Изопачаване на фактите, отнасящи се до езиковата проверка на частта от окончателния доклад, изготвената от жалбоподателя;

               —

               Неправилен анализ на правните основания на обжалваното решение, отнасящи се до езиковата проверка;

               —

               Неправилен анализ на въпроса, засягащ действията на ответника;

               —

               Незаконосъобразно приемане, че спорното решение не засяга положението на жалбоподателя като трета страна;

               —

               Незаконосъобразно приемане, че спорният акт не води до явна промяна на правното положение на жалбоподателя;

               —

               Незаконосъобразно приемане, че спорният акт не е приет от ответника при упражняване на правомощията му на публичноправен орган;

               —

               Незаконосъобразно приемане, че спорният акт е оформен правилно и своевременно;

               —

               Незаконосъобразно засягане на интересите на жалбоподателя поради неспазването на предвидените процедури;

               —

               Нарушение на общия принцип на общностното право на равно третиране и засягане на основните права на жалбоподателя;

               —

               Незаконосъобразно приемане на „несъществено изменение в разпределението на работните дни между експертите“;

               —

               Нарушение на общото общностно право на справедлив процес.


title: Дело C-359/15 Р: Определение на председателя на седми състав на Съда от 1 юни 2016 г. — The National Iranian Gas Company/Съвет на Европейския съюз

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/19

         Определение на председателя на седми състав на Съда от 1 юни 2016 г. — The National Iranian Gas Company/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-359/15 Р) (1)

   (2016/C 326/33)
   Език на производството: френски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело C-482/07: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank te 's-Gravenhage (Нидерландия) на 2 ноември 2007 г. — AHP Manufacturing BV/Bureau voor de Industriële Eigendom, което извършва дейност и под наименованието Octrooicentrum Nederland

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/6

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank te 's-Gravenhage (Нидерландия) на 2 ноември 2007 г. — AHP Manufacturing BV/Bureau voor de Industriële Eigendom, което извършва дейност и под наименованието Octrooicentrum Nederland
   (Дело C-482/07)
   (2008/C 8/12)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Rechtbank te 's-Gravenhage
   Страни в главното производство

      Ищец: AHP Manufacturing BV

      Ответник: Bureau voor de Industriële Eigendom, което извършва дейност и под наименованието Octrooicentrum Nederland
   Преюдициални въпроси

               1)

               Недопустимо ли е съгласно Регламент (ЕИО) № 1768/92 на Съвета от 18 юни 1992 година относно създаването на сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти (1) (в редакцията след измененията) и по-специално съгласно член 3, параграф 1, буква в) от него на притежателя на основен патент да се издаде сертификат за продукт, за който към момента на заявката за сертификат вече са издадени един или повече сертификати на един или повече притежатели на основни патенти?

               2)

               Води ли до друг отговор на първия въпрос Регламент (ЕО) № 1610/96 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 1996 година относно създаването на сертификат за допълнителна защита на продуктите за растителна защита (2) (в редакцията след измененията) и по-специално седемнадесетото съображение и член 3, параграф 2, второ изречение от него?

               3)

               С оглед на отговора на предходните въпроси от значение ли е дали най-късно подадената заявка, както и по-ранната(ите) заявка(и) са подадени в срока по член 7 параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1768/92 или в срока по член 7, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1768/92?

               4)

               С оглед на отговора на предходните въпроси от значение ли е дали предоставеният при издаването на сертификата по член 13 от Регламент (ЕИО) № 1768/92 срок на закрила изтича към същия или към по-късен момент спрямо случаите, в които са налице един или повече сертификати, издадени за същия продукт?

               5)

               С оглед на отговора на предходните въпроси от значение ли е, че Регламент (ЕИО) № 1768/92 не определя срока, в рамките на който компетентната служба по смисъла на член 9, параграф 1 от регламента трябва да разгледа заявката за сертификат и да издаде последния, поради което различната бързина на разглеждане на заявките от страна на съответните служби в държавите-членки може да доведе до съответни различия по отношение на възможността за издаване на сертификат?

      (1)  ОВ L 182, 2.7.1992 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 198, 8.8.1996 г., стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 19, стр. 160.


title: Дело C-525/15: Определение на председателя на Съда от 9 февруари 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial de Álava — Испания) — Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada

text:
               24.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/12

         Определение на председателя на Съда от 9 февруари 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial de Álava — Испания) — Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada
   (Дело C-525/15) (1)

   (2017/C 129/15)
   Език на производството: испански
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г.


title: Дело F-30/09: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 април 2011 г. — Chaouch/Комисия (Публична служба — Възнаграждение — Надбавка за настаняване — Определяне на правата — Постъпване на служба като длъжностно лице на изпитателен срок — Отчитане на промяна в пребиваването след титуляризацията — Задължение за пребиваване на длъжностното лице по силата на член 20 от правилника)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/49

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 април 2011 г. — Chaouch/Комисия
   (Дело F-30/09) (1)

   (Публична служба - Възнаграждение - Надбавка за настаняване - Определяне на правата - Постъпване на служба като длъжностно лице на изпитателен срок - Отчитане на промяна в пребиваването след титуляризацията - Задължение за пребиваване на длъжностното лице по силата на член 20 от правилника)
   2011/C 252/105
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Dhikra Chaouch (Oetrange, Люксембург) (представители: адв. F. Moyse и адв. A. Salerno)

      Ответник: Европейска комисия (представители: г-н D. Martin и г-н J. Baquero Cruz)

      Предмет

   Отмяна на решението на ОН на жалбоподателката да не се предоставя надбавка за настаняване.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата на г-жа Chaouch.

               2.

               Г-жа Chaouch понася всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 129, 6.6.2009 г., стр. 21.


title: Дело T-725/15 R: Определение на председателя на Общия съд от 29 февруари 2016 г. — Chemtura Netherlands/ЕОБХ (Обезпечително производство — Процедура за пускане на пазара на продукти за растителна защита — Публикуване на документи относно включването на активни вещества — Отхвърляне на искането за поверително третиране на определена информация — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/32

         Определение на председателя на Общия съд от 29 февруари 2016 г. — Chemtura Netherlands/ЕОБХ
   (Дело T-725/15 R)
   ((Обезпечително производство - Процедура за пускане на пазара на продукти за растителна защита - Публикуване на документи относно включването на активни вещества - Отхвърляне на искането за поверително третиране на определена информация - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност))
   (2016/C 191/43)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Chemtura Netherlands BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, адвокати)

      Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ) (представители: D. Detken и S. Gabbi, подпомагани от de R. van der Hout и C. Wagner, avocats)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на решението на ЕОБХ от 10 декември 2015 г. да се публикуват изцяло изводите от оценката, извършена от експертите на ЕОБХ при преразглеждането на одобрението на активното вещество дифлубензурон, във връзка с метаболит 4-хлоранилин (PCA), по отношение на които жалбоподателят е поискал да се разглеждат като поверителна информация.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Отменя определението от 15 декември 2015 г. по дело T-725/15 R.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-274/09: Решение на Съда (трети състав) от 10 март 2011 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht München, Германия) — Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler/Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau (Обществени поръчки — Директива 2004/18/ЕО — Концесия за обществена услуга — Услуги за спешна помощ — Разграничение между „обществена поръчка за услуги“ и „концесия за услуги“ )

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/3

         Решение на Съда (трети състав) от 10 март 2011 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht München, Германия) — Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler/Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau
   (Дело C-274/09) (1)

   (Обществени поръчки - Директива 2004/18/ЕО - Концесия за обществена услуга - Услуги за спешна помощ - Разграничение между „обществена поръчка за услуги“ и „концесия за услуги“)
   2011/C 139/04
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht München

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler

      Ответник: Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau

      В присъствието на: Malteser Hilfsdienst eV, Bayerisches Rotes Kreuz

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht München —Тълкуването на член 1, параграф 2, букви а) и г) и параграф 4 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в ОВ L 182, 10 юли 2008 г., стр. 282) — Понятие за обществена поръчка за услуги и за концесия за услуги — Договор за предоставяне на услуги за спешна медицинска помощ, сключен между възлагащия орган и организации за помощ, който предвижда, че възнаграждението за предоставените услуги зависи от преговорите между посочените организации и трети лица, като например социалноосигурителните органи.

      Диспозитив

   Член 1, параграф 2, буква г) и параграф 4 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги, трябва да се тълкува в смисъл, че когато възнаграждението на избрания икономически оператор се изплаща изцяло от лица, различни от възлагащият орган, който е сключил договора за услуги за спешна помощ, и когато този икономически оператор понася експлоатационен риск, макар и много ограничен, по-специално поради факта че размерът на таксите за ползване на съответните услуги зависи от резултата от преговорите, провеждани за всяка година с трети лица, както и че няма гаранция за пълно покриване на разходите, направени в рамките на съответстващо на принципите на националното право управление на дейностите, посоченият договор следва да се квалифицира като „концесия за услуги“ по смисъла член 1, параграф 4 от тази директива.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело C-511/11 P: Жалба, подадена на 4 октомври 2011 г. от Polimeri Europa SpA срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 13 юли 2011 г. по дело T-59/07, Polimeri Europa/Комисия

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/13

         Жалба, подадена на 4 октомври 2011 г. от Polimeri Europa SpA срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 13 юли 2011 г. по дело T-59/07, Polimeri Europa/Комисия
   (Дело C-511/11 P)
   2011/C 340/23
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Polimeri Europa SpA (представители: M. Siragusa, F. M. Moretti, L. Nascimbene, avvocati)

      Другата страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени изцяло или отчасти Решение на Общия съд по дело T-59/07, доколкото с него се отхвърля жалбата на Polimeri, и в резултат от това:

                           i)

                           да се отмени изцяло или отчасти Решение С(2006) 5700 окончателен на Комисията от 29 ноември 2006 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.638 — Бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация, наричано по-нататък „Решението“),

                           ii)

                           и/или да се отмени или най-малкото да се намали глобата, наложена с Решението на Polimeri,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени изцяло или отчасти Решение по дело Т-59/07, доколкото с него се отхвърля жалбата на Polimeri, и да се върне делото за ново разглеждане на Общия съд, който да се произнесе по същество с оглед на указанията, предоставени му от Съда,

               —

               да бъде осъдена Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство или съдебните разноски по дело Т-59/07.

      Правни основания и основни доводи

   Общият съд допуснал сериозна грешка при разглеждането на изложението на възраженията от 6 април 2006 г., в резултат от което възприел погрешни предпоставки за отхвърлянето на третото правно основание по жалбата на Polimeri, свързано с нарушение на правото на защита, произтичащо от разминаването между изложението на възраженията от 6 април 2006 г. и Решението, що се отнася до начина на разпределяне на отговорността между Polimeri и Syndial.
   Общият съд приложил неправилно общностната съдебна практика относно възлагането на отговорността за нарушението на Polimeri и относно изключването на Syndial от кръга на адресатите на Решението и мотивирал в недостатъчна степен отхвърлянето на оплакванията на Polimeri в тази връзка.
   Общият съд приложил неправилно общностната съдебна практика във връзка с преценката на оплакванията на Polimeri, отнасящи се до разминаването между изявленията, свързани с някои аспекти на твърдяното нарушение, направени от различни служители в предприятията, които оказали надлежно съдействие с оглед освобождаването от глоба или намаляването на нейния размер. По този начин, пренебрегвайки важни оневиняващи доказателства, Общият съд не упражнил пълен правораздавателен контрол над приетите от Комисията доказателства.
   Общият съд не отбелязал наличието на сериозни грешки, допуснати от Комисията при прилагане на Насоките относно метода за определяне на размера на глобите и квалифицирането като „много сериозно“ на нарушението, установено с решението, мотивирайки — освен това — недостатъчно отхвърлянето на оплакванията на Polimeri в тази връзка. Общият съд не упражнил пълен правораздавателен контрол над определянето на размера на глобата, наложена на Polimeri.
   Общият съд не отбелязал наличието на сериозни грешки, допуснати от Комисията при определяне на мултипликационния коефициент, мотивирайки недостатъчно отхвърлянето на оплакванията на Polimeri в тази връзка. В допълнение Общият съд не отбелязал, че Комисията не е спазила принципа на равно третиране при определяне на мултипликационния коефициент, като мотивирала — освен това — недостатъчно отхвърлянето на оплакванията на Polimeri в тази връзка.
   Общият съд допуснал сериозна грешка при прилагането на общностната съдебна практика относно преценката на оплакванията на Polimeri по отношение недопустимостта на определени приложения към първоначалната жалба и изложил недостатъчни мотиви в тази връзка. По този начин Общият съд компрометирал доводите, изложени от Polimeri в негова защита срещу възраженията относно наличието на картел и срещу участието му в него, изключвайки по този начин упражняването на изискуемия пълен правораздавателен контрол над изложените от Комисията факти.


title: Дело F-12/10: Жалба, подадена на 9 февруари 2010 г. — Kerstens/Комисия

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/79

         Жалба, подадена на 9 февруари 2010 г. — Kerstens/Комисия
   (Дело F-12/10)
   2010/C 113/117
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Petrus Kerstens (Overijse, Белгия) (представител: C. Mourato)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решение, с което на жалбоподателя е наложено дисциплинарно наказание писмено предупреждение.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението от 23 април 2009 г. на ОН, с което на жалбоподателя е наложено дисциплинарно наказание писмено предупреждение;

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-127/11: Жалба, подадена на 29 ноември 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               3.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/21

         Жалба, подадена на 29 ноември 2011 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-127/11)
   2012/C 65/39
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: P. Nelissen Grade и G. Leblanc, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на производството

   Отмяната на решението на конкурсната комисия да не включи жалбоподателя в списъка с резерви от конкурс на общо основание EPSO/AD/177/10.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на конкурсната комисия от 3 февруари 2011 г. да не включи жалбоподателя в списъка с резерви от конкурс на общо основание EPSO/AD/177/10;

               —

               да се отмени решението на конкурсната комисия от 4 април 2011 г., с което се потвърждава нейното решение от 3 февруари 2011 г. да не включи жалбоподателя в списъка с резерви от конкурс на общо основание EPSO/AD/177/10;

               —

               да се отмени решението на EPSO от 29 август 2011 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя административна жалба на основание член 90, параграф 2 от Правилника;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-310/12: Жалба, подадена на 12 юли 2012 г. — Yuanping Changyuan Chemicals/Съвет на Европейския съюз

text:
               8.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 273/20

         Жалба, подадена на 12 юли 2012 г. — Yuanping Changyuan Chemicals/Съвет на Европейския съюз
   (Дело T-310/12)
   2012/C 273/34
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd (Yuan Ping City, Xin Zhou, Китай) (представител: адв. V. Akritidis)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 325/2012 на Съвета от 12 април 2012 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на оксалова киселина с произход от Индия и Китайската народна република (ОВ L 106, 2012 г., стр. 1);

               —

               да осъди ответника да заплати всички разноски, направени от жалбоподателя в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 2009 г., стр. 51) (наричан по-нататък „Основният регламент“), който предвижда, че понятието за вреда се отнася до вредата за „промишлеността на Съюза“, и от нарушение на член 4, параграф 1 от Основния регламент относно определението за промишленост на Съюза, като ответникът е дефинирал това понятие неправилно, включвайки в него двама неоказали сътрудничество производители, един от които е прекратил производството си няколко години преди периода на разследване.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на член 3, параграфи 2 и 5 от Основния регламент, където се съдържа изискване преценката на вредата за промишлеността на Съюза да се основава на достоверни доказателства и да бъде следствие от обективно изследване на всички релевантни фактори, докато ответникът е допуснал явна грешка в преценката, анализирайки по селективен начин вредоносните фактори въз основа на две отделни и противоречиви серии данни (микроикономически и макроикономически фактори).

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на член 9, параграф 4 от Основния регламент, изискващ налагането на мита единствено когато те са необходими за компенсиране на последиците от вредоносния дъмпинг; от нарушение на член 14, параграф 1 от Основния регламент, изискващ митата да се събират независимо от митата, данъците и другите такси; и от нарушение на член 20, параграфи 1 и 2 от Основния регламент, изискващ разгласяването на основните факти и съображения, на основата на които са въведени антидъмпингови мита, тъй като ответникът е допуснал серия явни грешки в преценката при изчисляването на маржа на вредата и освен това не е представил изложение на мотивите.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на член 20, параграф 5 от Основния регламент, предвиждащ минимален срок от 10 дни за представяне на коментари относно всяко окончателно разгласяване, както и нарушение на основните принципи за недопускане на дискриминация и за добра администрация, доколкото ответникът е предоставил на жалбоподателя по-кратък срок от дадения на всички други страни в производството, за да отговори на окончателните заключения на разследването.


title: Дело C-175/15: Решение на Съда (шести състав) от 17 март 2016 г. (преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie — Румъния) — Taser International Inc./SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Договори, съгласно които румънско предприятие е длъжно да прехвърли правата върху марки на предприятие със седалище в трета държава — Отказ — Клауза, с която се възлага компетентност на съдилищата в третата държава — Явяване на ответника пред румънските съдилища без повдигане на възражение — Приложими правила за компетентност)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/19

         Решение на Съда (шести състав) от 17 март 2016 г. (преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie — Румъния) — Taser International Inc./SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu
   (Дело C-175/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Договори, съгласно които румънско предприятие е длъжно да прехвърли правата върху марки на предприятие със седалище в трета държава - Отказ - Клауза, с която се възлага компетентност на съдилищата в третата държава - Явяване на ответника пред румънските съдилища без повдигане на възражение - Приложими правила за компетентност))
   (2016/C 156/26)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Taser International Inc.

      Ответници: SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

      Диспозитив

               1)

               Член 23, параграф 5 и член 24 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкуват в смисъл, че когато ищецът сезира със спор относно неизпълнението на договорно задължение съдилищата в държавата членка, на чиято територия е седалището на ответника, компетентността на тези съдилища може да следва от член 24 от Регламента, при положение че ответникът не оспорва компетентността им, макар в сключения между страните договор да има клауза за възлагане на компетентност на съдилищата в трета държава.

               2)

               Член 24 от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че при спор между страните по договор, съдържащ клауза за възлагане на компетентност на съдилищата в трета държава, не допуска съдът на държавата членка по седалището на ответника, който е бил сезиран, служебно да приеме, че не е компетентен, след като ответникът не е оспорил компетентността му.

      (1)  ОВ C 236, 20.7.2015 г.


title: Дело T-674/13: Решение на Общия съд от 28 януари 2016 г. — Gugler France/СХВП — Gugler (GUGLER) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Общността „GUGLER“ — Абсолютно основание за отказ — Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 и член 53, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009 — Служебно отбелязване)

text:
               7.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/14

         Решение на Общия съд от 28 януари 2016 г. — Gugler France/СХВП — Gugler (GUGLER)
   (Дело T-674/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „GUGLER“ - Абсолютно основание за отказ - Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 и член 53, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009 - Служебно отбелязване))
   (2016/C 090/19)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Gugler France (Безансон, Франция) (представител: A. Grolée, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Alexander Gugler (Maxdorf, Германия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП oт 16 октомври 2013 г. (преписка R 356/2012-4) относно производство за обявяване на недействителност между Gugler France и г-н Alexander Gugler

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) oт 16 октомври 2013 г. (преписка R 356/2012-4).

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               СХВП понася собствените си съдебни разноски, както и тези, направени от Gugler France в хода на производството пред Общия съд.

      (1)  ОВ C 61, 1.3.2014 г.


title: Дело T-790/14: Решение на Общия съд от 21 юли 2016 г. — Hassan/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства — Забрана за влизане или транзитно преминаване — Отмяна на по-ранните актове с решение на Общия съд — Нови актове, с които името на жалбоподателя е включено в списъците — Явна грешка в преценката — Право на собственост — Пропорционалност — Презумпция за невиновност — Извъндоговорна отговорност)

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/23

         Решение на Общия съд от 21 юли 2016 г. — Hassan/Съвет
   (Дело T-790/14) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на средства - Забрана за влизане или транзитно преминаване - Отмяна на по-ранните актове с решение на Общия съд - Нови актове, с които името на жалбоподателя е включено в списъците - Явна грешка в преценката - Право на собственост - Пропорционалност - Презумпция за невиновност - Извъндоговорна отговорност))
   (2016/C 326/41)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец/Жалбоподател: Samir Hassan (Дамаск, Сирия) (представител: L. Pettiti, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Kyriakopoulou и G. Étienne)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение 2014/678/ОВППС на Съвета от 26 септември 2014 година за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 283, 2014 г., стр. 59), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1013/2014 на Съвета от 26 септември 2014 година за изпълнение на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 283, 2014 г., стр. 9), на Решение (ОВППС) 2015/837 на Съвета от 28 май 2015 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 132, 2015 г., стр. 82) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/828 на Съвета от 28 май 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 132, 2015 г., стр. 3), доколкото тези актове се отнасят до жалбоподателя, и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради тези актове.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г н Samir Hassan да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 34, 2.2.2015 г.


title: Дело T-703/15: Жалба, подадена на 30 ноември 2015 г. — Groupe Go Sport/СХВП — Design Go (GO SPORT)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/86

         Жалба, подадена на 30 ноември 2015 г. — Groupe Go Sport/СХВП — Design Go (GO SPORT)
   (Дело T-703/15)
   (2016/C 048/95)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Groupe Go Sport (Sassenage, Франция) (представител: G. Arbant и E. Henry-Mayer, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Design Go Ltd (Лондон, Обединено кралство)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „GO SPORT“ — заявка № 5 144 811 за регистрация на марка на Общността

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 22 септември 2015 г. по преписка R 569/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да допусне за разглеждане жалба R 569/2015-2,

               —

               да върне делото на апелативния състав,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               нарушение на член 60 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 49, параграф 1 от Регламент № 2868/95.


title: Дело C-537/16: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 24 октомври 2016 г. — Garlsson Real Estate SA, в ликвидация, и др./Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/7

         Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 24 октомври 2016 г. — Garlsson Real Estate SA, в ликвидация, и др./Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Дело C-537/16)
   (2017/C 022/11)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Garlsson Real Estate SA, в ликвидация, Stefano Ricucci, Magiste International SA

      Ответник по насрещната жалба: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли разпоредбата на член 50 [от Хартата на основните права на Европейския съюз], тълкуван в светлината на член 4 от Протокол № 7 към ЕКПЧ, на релевантната практика на Европейския съд по правата на човека и на националната правна уредба, възможността да се проведе административно производство, което има за предмет деяние (неправомерно поведение манипулиране на пазара), за което същото лице е осъдено с влязла в сила наказателна присъда?

               2)

               Може ли националната юрисдикция да прилага пряко принципите на правото на ЕС, свързани с принципа „ne bis in idem“, въз основа на член 50 [от Хартата на основните права на Европейския съюз], тълкуван в светлината на член 4 от Протокол № 7 към ЕКПЧ, на релевантната практика на Европейския съд по правата на човека и на националната правна уредба?


title: Дело T-21/14: Решение на Общия съд от 29 октомври 2015 г. — NetMed/СХВП — Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik (SANDTER 1953) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „SANDTER 1953“ — По-ранна национална словна марка „Sander“ — Относително основание за отказ — Частичен отказ да се регистрира марката — Доказателство за реалното използване на по-ранната марка — Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009)

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/18

         Решение на Общия съд от 29 октомври 2015 г. — NetMed/СХВП — Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik (SANDTER 1953)
   (Дело T-21/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „SANDTER 1953“ - По-ранна национална словна марка „Sander“ - Относително основание за отказ - Частичен отказ да се регистрира марката - Доказателство за реалното използване на по-ранната марка - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 429/24)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: NetMed Sàrl (Васърбилих, Люксембург) (представител: S. Schafhaus, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Fischer)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik GmbH (Баден-Баден, Германия)

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 24 октомври 2013 г. (преписка R 1846/2012-1), постановено в производство по възражение със страни NetMed Sàrl и Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik GmbH

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда NetMed Sàrl да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 61, 1.3.2014 г.


title: Дело C-40/15: Решение на Съда (първи състав) от 17 март 2016 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Minister Finansów/Aspiro SA, по-рано BRE Ubezpieczenia sp. z o.o. (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 135, параграф 1, буква а) — Освободени доставки в областта на застраховането — Понятия „застрахователни“ сделки и „свързани с тях услуги, извършвани от застрахователни брокери и агенти“ — Предоставяни от името и за сметка на застрахователя услуги по уреждане на застрахователни претенции)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/13

         Решение на Съда (първи състав) от 17 март 2016 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Minister Finansów/Aspiro SA, по-рано BRE Ubezpieczenia sp. z o.o.
   (Дело C-40/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 135, параграф 1, буква а) - Освободени доставки в областта на застраховането - Понятия „застрахователни“ сделки и „свързани с тях услуги, извършвани от застрахователни брокери и агенти“ - Предоставяни от името и за сметка на застрахователя услуги по уреждане на застрахователни претенции))
   (2016/C 156/18)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Minister Finansów

      Ответник: Aspiro SA, по-рано BRE Ubezpieczenia sp. z o.o.

      Диспозитив

   Член 135, параграф 1, буква a) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че услуги по уреждането на застрахователни претенции като разглежданите в главното производство, предоставяни от трето лице от името и за сметка на застрахователно предприятие, не са сред освободените доставки по тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 155, 11.5.2015 г.


title: Дело C-605/13 P: Жалба, подадена на 25 ноември 2013 г. от Issam Anbouba срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 13 септември 2013 г. по дело T-563/11, Anbouba/Съвет

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/19

         Жалба, подадена на 25 ноември 2013 г. от Issam Anbouba срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 13 септември 2013 г. по дело T-563/11, Anbouba/Съвет
   (Дело C-605/13 P)
   2014/C 45/34
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Issam Anbouba (представители: J.-M. Salva и M.-A. Bastin, avocats)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Общия съд на Европейския съюз (шести състав) от 13 септември 2013 г. по дело T-563/11, Issam Anbouba/Съвет на Европейския съюз,

               —

               да се приеме за установено и да се постанови, че решението за вписване на жалбоподателя в списъка на лицата и образуванията, по отношение на които са наложени икономическите санкции, е незаконосъобразно,

               —

               да се отменят решенията и регламентите, оспорени по дело T-563/11,

               —

               да бъде осъден Съветът да заплати съдебните разноски за двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят сочи две основания в подкрепа на жалбата си.
   На първо място жалбоподателят смята, че Общият съд допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че тъй като не могъл да докаже подкрепата на жалбоподателя за режима в Сирия, Съветът правилно приложил презумпция за подкрепа от страна на ръководителите на основните сирийски предприятия за сирийския режим. Първата част от основанието е изведена от липсата на правна основа за такава презумпция. Наистина, изключително тежкият и строг характер на ограничителните мерки не позволявал те да се прилагат въз основа на презумпция, чието използване не било законосъобразно предвидено в нито един административен акт. Втората част на основанието е изведена от непропорционалността на тази презумпция спрямо преследваната цел, по-конкретно поради нейния изключително общ характер. Третата част от основанието е изведена от необоримостта на тази презумпция. На практика не било възможно отрицателното доказване на липсата на подкрепа за режима, а представянето на положително доказателство за противопоставяне на режима не могло разумно да се счита за единствения начин да се установи липсата на връзка с този режим.
   На второ място жалбоподателят упреква Общия съд за това, че се е произнесъл без Съветът да е представил доказателства. В първата част от второто основание жалбоподателят твърди, че Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, от една страна, като не упражнил нормален контрол по отношение на оспорените решения, и от друга страна, като се произнесъл без Съветът да му е представил доказателство. Във втората част от второто основание жалбоподателят упреква Общия съд за това, че в обжалваното решение не е санкционирал явно нарушение на принципа на състезателност и на правото на защита на жалбоподателя. Общият съд не задължил Съвета да представи доказателства или мотиви, с които да обоснове, че посочените доказателства не следва да бъдат огласени и приел, че Съветът може да основе решението си на презумпция, която обаче той не могъл да използва законосъобразно.


title: Дело C-325/17 P: Жалба, подадена на 31 май 2017 г. от Windrush Aka LLP срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 22 март 2017 г. по дело T-336/15, Windrush Aka LLP/EUIPO

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/2

         Жалба, подадена на 31 май 2017 г. от Windrush Aka LLP срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 22 март 2017 г. по дело T-336/15, Windrush Aka LLP/EUIPO
   (Дело C-325/17 P)
   (2017/C 347/02)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Windrush Aka LLP (представители: S. Britton, Solicitor, S. Malynicz QC, S. Tregear, Solicitor)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Jerry Dammers

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението от 22 март 2017 г. по дело T-366/15 на Общия съд,

               —

               да осъди EUIPO и г-н Jerry Dammers (притежателят на марката на Европейския съюз) да заплатят собствените си разноски и тези на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

               1)

               Първо, Общият съд е изопачил доказателствата и неправилно е оценил фактите и решението му съдържа съществена неточност при установеното относно представените пред него документи.

               2)

               Второ, Общият съд е нарушил член 113 от Процедурния правилник на Общия съд от 4 март 2015 г. (OВ L 105, 2015 г., стp. 1), като е отказал да проведе изслушване в светлината на отказа на притежателя на марката на Европейския съюз от съществена част от доказателствата в подкрепа на използването на оспорената марка на Европейския съюз след съдебното заседание.

               3)

               Трето, Общият съд погрешно е приел, че жалбоподателят е повдигнал ново оплакване за пръв път в съдебното заседание.

               4)

               Четвърто, Общият съд не е оценил правните последици на прехвърлянето на правото на име, например че прехвърлянето не дава повече право на прехвърлителя (например притежателят на марката на Европейския съюз) да дава или отказва съгласие за използване на името (например оспорената марка на Европейския съюз), в резултат на което вече не е налице съгласие по силата на правото на Съюза след датата на прехвърлянето.


title: Дело C-384/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 15 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België, Белгия) — Jan Voogsgeerd/Navimer SA (Римска конвенция за приложимото право към договорните задължения — Трудов договор — Избор на страните — Повелителни разпоредби на приложимото право при липса на избор — Определяне на това право — Работник или служител, който извършва своята работа в повече от една договаряща държава)

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/4

         Решение на Съда (четвърти състав) от 15 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België, Белгия) — Jan Voogsgeerd/Navimer SA
   (Дело C-384/10) (1)

   (Римска конвенция за приложимото право към договорните задължения - Трудов договор - Избор на страните - Повелителни разпоредби на приложимото право при липса на избор - Определяне на това право - Работник или служител, който извършва своята работа в повече от една договаряща държава)
   2012/C 39/06
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Cassatie van België

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Jan Voogsgeerd

      Ответник: Navimer SA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van Cassatie van België — Тълкуване на член 6, параграф 2, буква б) от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 г. (ОВ L 266, стр. 1; публикувана на български език в ОВ L 347, 2007 г., стр. 3) — Приложимо право при липса на избор — Трудов договор — Работник, който не извършва обичайно работата си само в една държава — Главен механик във флота

      Диспозитив

               1.

               Член 6, параграф 2 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 г., трябва да се тълкува в смисъл, че сезираният национален съд трябва първо да установи дали при изпълнението на договора работникът или служителят осъществява обичайно своята работа в една и съща държава, която е държавата, в която или от която работникът изпълнява основната част от задълженията си към своя работодател предвид всички обстоятелства, които характеризират тази дейност.

               2.

               В случай че запитващата юрисдикция прецени, че не може да реши отнесения до нея спор въз основа на член 6, параграф 2, буква a) от тази конвенция, член 6, параграф 2, буква б) от Римската конвенция трябва да се тълкува, както следва:

                           —

                           понятието „мястото на дейност на работодателя, който (…) е наел“ работника или служителя, трябва да се разбира като отнасящо се единствено до мястото на дейност, чрез което работникът или служителят е бил нает, а не до мястото на дейност, с което той е свързан предвид действителната си работа,

                           —

                           притежаването на правосубектност не е сред изискванията, на които трябва да отговаря мястото на дейност на работодателя по смисъла на тази разпоредба,

                           —

                           мястото на дейност на друго предприятие, което е различно от формално посоченото за работодател предприятие, но е свързано с него, може да се квалифицира като „място на дейност“ по смисъла на член 6, параграф 2, буква б) от Конвенцията, ако са налице обективни обстоятелства, които сочат, че действителното положение е различно от това, което следва от текста на договора, и то въпреки че ръководните правомощия не са изрично прехвърлени на другото предприятие.

      (1)  ОВ C 317, 20.11.2010 г.


title: Дело C-393/15: Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 21 юли 2015 г. — Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie/ESET spol. s r.o. sp. z o.o., клон в Полша

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/5

         Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 21 юли 2015 г. — Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie/ESET spol. s r.o. sp. z o.o., клон в Полша
   (Дело C-393/15)
   (2015/C 337/07)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie

      Ответник: ESET spol. s r.o. sp. z o.o., клон в Полша

      Преюдициален въпрос

   Допустимо ли е съгласно член 168 и член 169, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) клон, който е регистриран в дадена държава членка за целите на данъка върху добавената стойност и който извършва преимуществено вътрешни сделки в полза на своето дружество майка, установено в друга държава членка, а спорадично — и облагаеми сделки в държавата членка по своята регистрация, да може да приспада платения от него ДДС в държавата членка по регистрацията си, макар този данък да е свързан със сделки, които дружеството майка извършва в друга държава членка?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-82/09: Жалба, подадена на 20 февруари 2009 г. — Dennekamp/Парламент

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/29

         Жалба, подадена на 20 февруари 2009 г. — Dennekamp/Парламент
   (Дело T-82/09)
   2009/C 102/44
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: G. -J. Dennekamp (Giethoorn, Нидерландия) (представители: O. Brouwer и A. Stoffer, lawyers)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени обжалваното решение,

               —

               да се осъди Парламентът да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в съответствие с член 87 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, включително съдебните разноски на встъпилите страни, ако има такива, и съдебните разноски във връзка с искането за бързо производство.

      Правни основания и основни доводи

   На 20 октомври 2008 г. на основание на Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) жалбоподателят иска от Европейския парламент да му осигури достъп до (i) всички документи, от които личи кои членове на Парламента (членове на ЕП) са включени в допълнителната пенсионна схема, (ii) списък с имената на членовете на ЕП, които са включени в допълнителната пенсионна схема към 1 септември 2005 г. и (iii) списък с имената на включените понастоящем в допълнителната пенсионна схема, за които Парламентът прави месечни вноски. Парламентът отказва да изпълни искането на жалбоподателя и с решение от 17 декември 2008 г. потвърждава своя отказ.
   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на Решение А(2008)22050 на Европейския парламент от 17 декември 2008 г. относно отказа за достъп до документите, поискани от жалбоподателя на основание на Регламент (ЕО) № 1049/2001.
   Жалбоподателят твърди, че отказът се основава на грешка в преценката и съставлява явно нарушение на правилата и принципите относно достъпа до документи, съдържащи се в Регламент (ЕО) № 1049/2001, и на правилата, установени в Регламент (ЕО) № 45/2001 (2). В резултат на това Парламентът нарушил правото на жалбоподателя на достъп до документите на институциите на Общността, установено в член 255 ЕО, в член 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз и в Регламент (ЕО) № 1049/2001.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че решението е опорочено от следните грешки при прилагане на правото и в преценката.

               (а)

               Според жалбоподателя Парламентът нарушил член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 и неправилно основал отказа си на член 4, параграф 1, буква б) от споменатия регламент, тъй като оповестяването на поисканите документи не може да накърни личния живот на съответните членове на ЕП.

               (б)

               Освен това Парламентът приложил неправилно Регламент (ЕО) № 45/2001, тъй като неправилно установил, че искането на жалбоподателя следва да се прецени съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001.

               (в)

               По-нататък жалбоподателят твърди, че Парламентът не установил равновесие между публичния интерес, обслужван от оповестяването, и частните интереси, за които се твърди, че са засегнати. Той не преценил и до каква степен твърдените частни интереси щели действително и конкретно да бъдат накърнени.

               (г)

               Според жалбоподателя Парламентът нарушил член 235 ЕО, тъй като не представил достатъчно мотиви за отказа си. Накрая се излага твърдението, че от решението не личи Парламентът да е направил конкретна преценка по отношение на отделните документи, упоменати в искането за достъп на жалбоподателя.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76)

      (2)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142)


title: Дело T-20/17 R: Определение на председателя на Общия съд от 23 март 2017 г. — Унгария/Комисия (Обезпечително производство — Държавни помощи — Унгарски данък върху оборота, свързан с рекламата — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/22

         Определение на председателя на Общия съд от 23 март 2017 г. — Унгария/Комисия
   (Дело T-20/17 R)
   ((Обезпечително производство - Държавни помощи - Унгарски данък върху оборота, свързан с рекламата - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2017/C 178/30)
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Ищец: Унгария (представител: M. Fehér)

      Ответник: Европейска комисия (представители: V. Bottka и P.-J. Loewenthal)

      Предмет

   Искане, основано на членове 278 и 279 ДФЕС и целящо спирането на изпълнението на решение на Комисията C(2016) 6929 окончателен от 4 ноември 2016 г. относно мярка SA.39235 (2015/C) (ex 2015/NN), приложена от Унгария в областта на данъчното облагане на доходите от реклама

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело F-144/07: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 9 декември 2008 г.  — Efstathopoulos/Европейски парламент (Публична служба — Бивши срочно наети служители — Регламент (ЕО, Евратом, ЕОВС) № 2689/95 — Обезщетение при освобождаване от работа — Вземане предвид на премия за производителност при определяне на размера на получените брутни доходи в рамките на новите функции)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/73

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 9 декември 2008 г. — Efstathopoulos/Европейски парламент
   (Дело F-144/07) (1)

   (Публична служба - Бивши срочно наети служители - Регламент (ЕО, Евратом, ЕОВС) № 2689/95 - Обезщетение при освобождаване от работа - Вземане предвид на премия за производителност при определяне на размера на получените брутни доходи в рамките на новите функции)
   (2009/C 44/128)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: S. Efstathopoulos (Chalandri, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и M. Michi, avocats)

      Ответник: Европейски парламент (представители: A. Lukošiūtė и A. Troupiotis)
   Предмет
   Отмяна на решението на Парламента от 18 април 2007 г., довело до намаляване на пенсията на жалбоподателя за осигурителен стаж и до възстановяване на платени в повече суми.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 92, 12.4.2008 г., стр. 50.


title: Дело C-252/08: Решение на Съда (шести състав) от 1 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Малта (Неизпълнение на задължения от държава членка — Замърсяване и увреждане — Горивни инсталации — Ограничаване на емисиите на определени замърсители във въздуха)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/11

         Решение на Съда (шести състав) от 1 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Малта
   (Дело C-252/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Замърсяване и увреждане - Горивни инсталации - Ограничаване на емисиите на определени замърсители във въздуха)
   2009/C 282/20
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Flynn и A. Alcover San Pedro)

      Ответник: Република Малта (представител: S. Camilleri)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 4, параграф 1 във връзка с приложения IV A, VI A и VII A, и на член 12 във връзка с приложение VIII A.2 към Директива 2001/80/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 година за ограничаване на емисиите на определени замърсители във въздуха, изпускани от големи горивни инсталации (ОВ L 309, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 210) — Неспазване на пределните стойности на емисиите, определени за серния двуокис, азотните окиси и прахта — Инсталации в Delimara и Marsa

      Диспозитив

               1.

               Като не прилага правилно Директива 2001/80/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 година за ограничаване на емисиите на определени замърсители във въздуха, изпускани от големи горивни инсталации в рамките на функционирането на паровия генератор от фаза I на електроцентралата в Delimara и на електроцентралата в Marsa, Република Малта не е изпълнила задълженията си по член 4, параграф 1 във връзка с член 12 от посочената директива, както и по приложение IV, част A, приложение VI, част A, приложение VII, част A и приложение VIII, част A, точка 2 от нея.

               2.

               Осъжда Република Малта да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 197, 2.8.2008 г.