title: Дело T-286/05: Решение на Първоинстанционния съд от 22 април 2009 г. — CESD-Communautaire/Комисия (Обществени поръчки — Обявяване в тежко нарушение — Член 93, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета — Жалба за отмяна — Грешка при прилагане на правото — Компетентност на Първоинстанционния съд — Правен интерес — Допустимост — Злоупотреба с власт — Явна грешка в преценката — Мотиви — Право на защита)

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/12

         Решение на Първоинстанционния съд от 22 април 2009 г. — CESD-Communautaire/Комисия
   (Дело T-286/05) (1)

   (Обществени поръчки - Обявяване в тежко нарушение - Член 93, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета - Жалба за отмяна - Грешка при прилагане на правото - Компетентност на Първоинстанционния съд - Правен интерес - Допустимост - Злоупотреба с власт - Явна грешка в преценката - Мотиви - Право на защита)
   2009/C 129/19
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Centre européen pour la statistique et le développement ASBL (CESD-Communautaire) (Люксембург, Люксембург) (представители: D. Grisay и D. Piccininno, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: F. Dintilhac и G. Wilms)

      Предмет

   Искане за отмяна на писмото на Комисията от 18 май 2005 г., с което тя уведомява жалбоподателя, че е констатирала по отношение на различни упоменати договори тежко нарушение по смисъла на член 93, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Centre européen pour la statistique et le développement ASBL (CESD-Communautaire) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 229, 17.9.2005 г.


title: Дело C-592/12: Определение на председателя на Съда от 4 април 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Madrid — Испания) — Compañía Europea de Viajeros España S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/22

         Определение на председателя на Съда от 4 април 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Madrid — Испания) — Compañía Europea de Viajeros España S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)
   (Дело C-592/12) (1)

   2014/C 253/30
   Език на производството: испански
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 79, 16.3.2013 г.


title: Дело T-522/10: Жалба, подадена на 8 ноември 2010 г. — Hell Energy/СХВП — Hansa Mineralbrunnen (HELL)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/33

         Жалба, подадена на 8 ноември 2010 г. — Hell Energy/СХВП — Hansa Mineralbrunnen (HELL)
   (Дело T-522/10)
   ()
   2011/C 13/63
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hell Energy Magyarország kft (Будапеща, Унгария) (представител: M. Treis, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Hansa Mineralbrunnen GmbH (Rellingen, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 5 август 2010 г. по преписка № R 1517/2009-1;

               —

               да се допусне регистрацията на заявка за марка на Общността № 5937107; и

               —

               да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разноските за настоящото производство, както и тези, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав и пред отдела по споровете.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „HELL“ за стоки от клас 32 — заявка за регистрация на марка на Общността № 5937107

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация на марка на Общността № 5135331 за словната марка „Hella“ за стоки от клас 32

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: жалбоподателят счита, че обжалваното решение нарушава член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав отделът по споровете погрешно приели, че е налице вероятност от объркване.


title: Дело T-167/08: Жалба, подадена на 9 май 2008 г. — Microsoft/Комисия

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/41

         Жалба, подадена на 9 май 2008 г. — Microsoft/Комисия
   (Дело T-167/08)
   (2008/C 171/80)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Microsoft Corp. (представители: J.-F. Bellis, lawyer, I. Forrester, QC)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение C(2008) 764 окончателен на Европейската комисия от 27 февруари 2008 година за определяне на окончателния размер на периодичната имуществена санкция, наложена на Microsoft Corporation с Решение C(2005) 4420 окончателен на Комисията,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени или намали размерът на наложената периодична имуществена санкция,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С Решение от 10 ноември 2005 г., прието съгласно член 24, параграф 1 от Регламент № 1/2003 (1) Комисията налага на жалбоподателя периодична имуществена санкция поради неизпълнение на задължението по разумен и недискриминационен начин да предостави достъп на заинтересованите предприятия до техническата документация, съдържаща данните относно оперативната съвместимост, съгласно член 5, буква а) от Решение 2007/53/ЕО на Комисията от 24 март 2004 г. (2). В обжалваното решение окончателният размер на периодичната имуществена санкция за периода 21 юни 2006 г. — 21 октомври 2007 г. включително се определя на 899 милиона евро. Жалбоподателят моли обжалваното решение да се отмени на следните основания:

               1.

               Комисията неправилно е наложила периодични имуществени санкции на Microsoft, за да го задължи да прилага „разумни“ условия във връзка с цените, без предварително да уточни кои условия във връзка с цените са „разумни“ според Комисията, така че да позволи на Microsoft да разбере какво да предприеме с оглед избягване налагането на подобна имуществена санкция.

               2.

               Комисията е допуснала явна грешка в преценката и е нарушила член 253 ЕО, като е заключила, че приетите от Microsoft публикувани тарифи са неразумни и в противоречие с решението от 2004 г., без да вземе предвид следните обстоятелства: i) с тези публикувани тарифи изрично се цели да се улеснят преговорите между Microsoft и потенциалните лицензополучатели, и ii) след консултиране с Комисията Microsoft е създало механизъм, съгласно който натовареното с надзорни функции лице преразглежда предложените от Microsoft тарифи, ако някой от потенциалните лицензополучатели не успее да постигне споразумение, като този механизъм е на практика идентичен на създадения от самата Комисия механизъм по дело NDC Health/IMS Health: Interim measures („IMS Health“) (3). Комисията също така е допуснала явна грешка в преценката като: i) не е отдала необходимото значение на обстоятелството, че установеният от Microsoft размер на тези публикувани тарифи е по-нисък от тарифите, определени от независим експерт като разумни, ii) не е отдала необходимото значение на обстоятелството, че няма потенциален лицензополучател, който да не е постигнал споразумение с Microsoft, и iii) не е разгледала обстоятелството, че притежателите на „no patent“ лицензи също получават право да използват патентите на Microsoft.

               3.

               Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като е изискала от Microsoft да докаже, че търговските му тайни имат новаторски характер съобразно завишена проверка за патентоспособност, за да обоснове налагането на роялти за даването на лиценз за такива търговски тайни. Комисията също така е нарушила член 253 ЕО, като не е взела предвид многобройните доводи, изтъкнати от Microsoft въз основа на доклади, изготвени от патентни експерти, които критикуват подхода на Комисията.

               4.

               Комисията е нарушила член 233 ЕО, като не е предприела необходимите мерки, за да се съобрази с Решение по дело T-201/04 (4), доколкото Комисията е основала докладите си за оценка, изготвени от натовареното с надзорни функции лице, на документи, получени в рамките на правомощията за разследване, обявени за незаконосъобразни от Първоинстанционния съд.

               5.

               Комисията е отказала на Microsoft правото да бъде изслушано, като не му е дала възможност да представи становището си след края на референтния период, за който се налага санкция на Microsoft, като по този начин го е възпрепятствала да обсъди всички релевантни въпроси по преписката.

               6.

               Размерът на периодичната имуществена санкция е прекомерно висок и несъразмерен. Наред с останалото, Комисията не е взела предвид обстоятелството, че в обжалваното решение само се заключава че роялти, за които се твърди, че са определени от Microsoft по конкретен лиценз („no patent“ лиценз), били неразумни, поради което не се поставят под съмнение i) роялти, за които се твърди, че са определени от Microsoft за всички негови права на интелектуална собственост, включени в данните за оперативната съвместимост в тяхната цялост, които Microsoft трябва да разкрие съгласно член 5 от решението от 2004 г., или ii) пълнотата и точността на данните за оперативната съвместимост.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (текст от значение за ЕИП), ОВ L 1, 4.1.2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      (2)  Решение на Комисията от 24 май 2004 година относно процедура съгласно член 82 от Договора за ЕО и член 54 от Споразумението за ЕИП срещу Microsoft Corporation (дело COMP/C-3/37.792 — Microsoft) (нотифицирано под номер C(2004) 900, ОВ L 32, 6.2.2007 г., стр. 23.

      (3)  Решение 2002/165/ЕО на Комисията от 3 юли 2001 година относно производство съгласно член 82 от Договора за ЕО (дело COMP D3/38.044 — NDC Health/IMS Health: Interim measures) (нотифицирано под номер C(2001) 1695), ОВ L 59, 28.2.2002 г., стр. 18.

      (4)  Решение на Първоинстанционния съд от 17 септември 2007 г. по дело Microsoft/Комисия, T-201/04, все още непубликувано в Сборника.


title: Дело C-417/07: Иск, предявен на 11 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/20

         Иск, предявен на 11 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-417/07)
   (2007/C 247/27)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: R. Vidal Puig)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело законовите, подзаконовите и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно безопасността на въздухоплавателни средства на трети страни, които използват летища на Общността (1), или във всеки случай като не е уведомило Комисията за тези разпоредби, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията, произтичащи от тази директива.

               —

               да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът, предвиден за транспониране на Директива 2004/36/ЕО е изтекъл на 30 април 2006 г.

      (1)  OВ L 143, стр. 76.


title: Дело T-726/14: Решение на Общия съд от 17 февруари 2017 г. — Novar/EUIPO (Извъндоговорна отговорност — Доказване на съществуването, валидността и обхвата на защита на по-ранната марка — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Решение за отхвърляне на възражението поради липсата на доказателство за по-ранното право — Правило 19, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 2868/95 — Преразглеждане на решението — Член 62, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Вреда, състояща се в разноски за адвокат — Причинно-следствена връзка)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/42

         Решение на Общия съд от 17 февруари 2017 г. — Novar/EUIPO
   (Дело T-726/14) (1)

   ((Извъндоговорна отговорност - Доказване на съществуването, валидността и обхвата на защита на по-ранната марка - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Решение за отхвърляне на възражението поради липсата на доказателство за по-ранното право - Правило 19, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 2868/95 - Преразглеждане на решението - Член 62, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Вреда, състояща се в разноски за адвокат - Причинно-следствена връзка))
   (2017/C 104/59)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Novar GmbH (Албщат, Германия) (представител: R. Weede, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)

      Предмет

   Искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за имуществена вреда, която ищецът твърди, че е претърпял вследствие на разноските за адвокат, които е направил в производство по обжалване на решение на отдела по споровете, за което поддържа, че е прието в нарушение на правило 19, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността и в нарушение на общите принципи на правото.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Novar GmbH и Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 7, 12.1.2015 г.


title: Дело T-387/14: Определение на Общия съд от 11 ноември 2015 г. — salesforce.com/СХВП (MARKETINGCLOUD)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/75

         Определение на Общия съд от 11 ноември 2015 г. — salesforce.com/СХВП (MARKETINGCLOUD)
   (Дело T-387/14) (1)

   (2016/C 027/95)
   Език на производството: английски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 261, 11.8.2014 г.


title: Дело T-212/14: Определение на Общия съд от 29 юни 2015 г. — PSL/СХВП — Consortium Menager Parisien (Изображение на часовник гривна)

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/61

         Определение на Общия съд от 29 юни 2015 г. — PSL/СХВП — Consortium Menager Parisien (Изображение на часовник гривна)
   (Дело T-212/14) (1)

   (2015/C 311/68)
   Език на производството: английски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 245, 28.7.2014 г.


title: Дело T-527/11: Жалба, подадена на 7 октомври 2011 г. — Luxembourg Patent Co./СХВП — DETEC (FIREDETEC)

text:
               17.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 370/25

         Жалба, подадена на 7 октомври 2011 г. — Luxembourg Patent Co./СХВП — DETEC (FIREDETEC)
   (Дело T-527/11)
   2011/C 370/43
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Luxembourg Patent Co. SA (Lintgen, Люксембург) (представител: K. Manhaeve, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Sistemas de Seguridad, Detección y Extinción de Incendios, SL (DETEC) (Мадрид, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               Да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 26 юли 2011 г. по преписка R 736/2010-4, доколкото с него се уважава възражението срещу подадената от жалбоподателя заявка за марка за „пожарогасители; пожарогасителни уреди за автоматично откриване и самостоятелно погасяване на пожари“ по клас 9 и за „разработване на пожарогасители и пожарогасителни уреди“ по клас 42; и

               —

               да осъди ответника и евентуално другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят солидарно съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „FIREDETEC“ за стоки, класирани в класове 1, 9, 17 и 42 — Заявка за марка на Общността № 4904389

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Регистрираната в Испания под № 1759982 фигуративна марка „DETEC“ за стоки от клас 9; Регистрираната в Испания под № 1759983 фигуративна марка „DETEC“ за услуги от клас 37; Регистрираната като марка на Общността под № 3813219 фигуративна марка „DETEC Sistemas de Seguridad, Detección y Extinción de Incendios, SL“ за стоки и услуги от класове 9, 37 и 45.

      Решение на отдела по споровете: Частично уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав погрешно преценил, че е налице вероятност от объркване между заявената марка и посочената в подкрепа на възражението марка.


title: Дело T-276/10: Решение на Общия съд от 15 ноември 2011 г. — El Coto De Rioja/СХВП — Álvarez Serrano (COTO DE GOMARIZ) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Общността „COTO DE GOMARIZ“ — По-ранни словни марки на Общността „COTO DE IMAZ“ и „EL COTO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/13

         Решение на Общия съд от 15 ноември 2011 г. — El Coto De Rioja/СХВП — Álvarez Serrano (COTO DE GOMARIZ)
   (Дело T-276/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „COTO DE GOMARIZ“ - По-ранни словни марки на Общността „COTO DE IMAZ“ и „EL COTO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 6/22
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: El Coto De Rioja, SA (Oyón, Испания) (представители: J. Grimau Muñoz и J. Villamor Muguerza, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: María Álvarez Serrano (Gomariz Leiro, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 април 2010 г. (преписка R 1020/2008-4) относно производство за обявяване на недействителност между El Coto de Rioja, SA и г-жа María Álvarez Serrano.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 28 април 2010 г. (преписка R 1020/2008-4), доколкото преценката на апелативния състав относно сходството на разглежданите знаци е погрешна.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 234, 28.8.2010 г.


title: Дело C-135/07 P: Жалба, подадена на 6 март 2007 г. от Bank Austria Creditanstalt AG срещу решението на Първоинстанционния съд (втори състав), постановено на 14 декември 2006 г. по съединени дела T-259/02 до Т-264/02 и T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG u.a./Комисия на Европейските общности, относно Решение T-260/02

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/12

         Жалба, подадена на 6 март 2007 г. от Bank Austria Creditanstalt AG срещу решението на Първоинстанционния съд (втори състав), постановено на 14 декември 2006 г. по съединени дела T-259/02 до Т-264/02 и T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG u.a./Комисия на Европейските общности, относно Решение T-260/02
   (Дело C-135/07 P)
   (2007/C 117/19)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Bank Austria Creditanstalt AG (представители: адвокати Dres. C. Zschocke и J. Beninca)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло или частично Решението на Първоинстанционния съд от 14 декември 2006 г. по съединени дела T-259/02 до T-264/02 и T-271/02 (1), относно дело T-260/02,

               —

               да се отмени Решение на Комисията от 11 юни 2002 г. по преписка COMP/36.571, доколкото то засяга BA-CA,

               —

               при условията на евентуалност, да се намали съответно размера на определената от Комисията с решението, предмет на спора, глоба на BA-CA,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си жалбоподателят цели отмяната на решението на Първоинстанционният съд от 14 декември 2006 г. B подкрепа на жалбата си той се позовава на множество пороци в мотивите, грешки в правото и нарушения на съдопроизводствените правила.
   Жалбоподателят твърди, че оспорваното решение по неразбираем начин е потвърдило становището на Комисията, че редовните срещи на банките (die Bankenrunden) са имали отрицателни икономически последици. Оспорваното решение нарушава според жалбоподателя принципите на доказването, като неправилно тълкува изискванията относно икономическите експертизи за установяване на липсата на икономически последици. Въз основа на представеното експертно заключение не е следвало да бъдат взети предвид икономически последици при определяне на глобата.
   Жалбоподателят счита, че оспорването решение не е отчело установените от европейските съдилища изисквания относно необходимостта размерът на глобата да бъде намален при смекчаващи обстоятелства. Поради тази грешка в правото с оспорваното решение не е коригирана допуснатата от Комисията при упражняване на правото ѝ на преценка грешка, състояща се в неотчитане на смекчаващия характер на участието на публичноправни служби в редовните срещи на банките (die Bankenrunden) и доказаната информираност на обществеността за тях.
   В посоченото от него трето правно основание жалбоподателят се позовава на необоснованост, нарушения на принципа на равно третиране, както и други грешки в правото и нарушения на съдопроизводствените правила в оспорваното решение във връзка с преценката на Комисията на проявите на сътрудничество на жалбоподателя.
   Жалбоподателят посочва, че от самото начало е сътрудничил на Комисията при разследване на фактическата обстановка. По-специално, без да е бил задължен, той е предоставил в началото на процедурата обширна информация относно редовните срещи на банките (die Bankenrunden) и подробни документи, които, съгласно фактическите констатации на Първоинстанционния съд, са били използвани от Комисията в решението, предмет на спора. Освен това, с отговора си на предявените възражения, жалбоподателят е дал описание на фактите по преписката, което също така, съгласно фактическите констатации на оспорваното съдебно решение, е било използвано от Комисията за решението, предмет на спора.
   Изтъква се, че както с оспорваното съдебно решение, така и с решението, предмет на спора не е бил намален размера на глобата въпреки всеобхватното, полезно и доказано сътрудничество на жалбоподателя. Това съставлява неправилно прилагане на съобщението относно сътрудничеството, като така е бил нарушен принципа на равно третиране и на защита на оправданите правни очаквания. Освен това, оспорването съдебно решение в съображенията относно размера на наложената на жалбоподателя глоба, по отношение на която жалбоподателят не е могъл предварително да изрази становище, е нарушило правото му да бъде изслушан.

      (1)  ОВ C 331, стр. 29.


title: Дело T-582/11: Жалба, подадена на 14 ноември 2011 г. — Solar-Fabrik/СХВП (Premium XL)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/59

      Жалба, подадена на 14 ноември 2011 г. — Solar-Fabrik/СХВП (Premium XL)
      (Дело T-582/11)
      (2012/C 25/113)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Solar-Fabrik AG für Produktion und Vertrieb von solartechnischen Produkten (Фрайбург, Германия) (представител: M. Douglas)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Искания

      Жалбоподателят иска:

                  —

                  да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 септември 2011 г. по преписка R 245/2011-1,

                  —

                  да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

         Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Premium XL“ за стоки от класове 9 и 11.

         Решение на проверителя: отказва регистрация.

         Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

         Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009, тъй като заявената марка има отличителен характер.


title: Дело C-434/14: Преюдициално запитване от Tribunale di Bari (Италия), постъпило на 22 септември 2014 г.  — Наказателно производство срещу Raffaele Mignone

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/4

         Преюдициално запитване от Tribunale di Bari (Италия), постъпило на 22 септември 2014 г. — Наказателно производство срещу Raffaele Mignone
   (Дело C-434/14)
   (2014/C 448/05)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bari

      Страна в главното производство

   Raffaele Mignone

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС да се тълкуват, с оглед на решението на Съда на Европейския съюз от 16 февруари 2012 г. по съединени дела C-72/10 и C-77/10, в смисъл, че не допускат да се организира процедура за възлагане на обществени поръчки за концесии с по-кратка продължителност от тази на по-рано възложените обществени поръчки, при което разглежданата обществена поръчка е със заявена цел да се поправят последиците от неправомерното изключване на определен брой оператори от предходните обществени поръчки?

               2)

               Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС да се тълкуват, с оглед на посоченото решение на Съда на Европейския съюз, в смисъл, че не допускат изискването за изравняване във времето на крайните срокове на концесиите да бъде подходящо основание за намаляване на продължителността на концесиите, за които са образувани процедурите, спрямо продължителността на преди възложените концесии?

               3)

               Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС да се тълкуват, с оглед на посоченото решение на Съда на Европейския съюз, в смисъл, че не допускат въвеждането на задължение за безвъзмездно прехвърляне на ползването на притежавани материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози, в случай на прекратяване на дейността поради изтичане на срока на концесията или вследствие на решение за отмяна или разваляне?


title: Дело T-16/09 P: Жалба, подадена на 19 януари 2009 г. от Luigi Marcuccio срещу определение, постановено на 4 ноември 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-87/07, Marcuccio/Комисия

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/48

         Жалба, подадена на 19 януари 2009 г. от Luigi Marcuccio срещу определение, постановено на 4 ноември 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-87/07, Marcuccio/Комисия
   (Дело T-16/09 P)
   (2009/C 55/86)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               При всяко положение:

                           (А.1)

                           да се отмени обжалваното определение изцяло, без никакво изключение;

                           (А.2)

                           да се обяви, че предявената в първоинстанционното производство жалба е била напълно допустима;

               —

               основни искания:

                           (Б.1)

                           да се уважат изцяло и без никакво изключение исканията, съдържащи се в първоинстанционната жалба;

                           (Б.2)

                           да се осъди ответникът да възстанови на жалбоподателя всички разноски, които той е направил както в първоинстанционното производство, така и в рамките на настоящото обжалване;

               —

               или при условията на евентуалност:

                           (Б.3)

                           да се върне настоящото дело пред Съда на публичната служба в друг състав, за да се произнесе още веднъж по него.

         Правни основания и основни доводи
   Обжалваният в конкретния случай акт е определението, постановено от Съда на публичната служба на 4 ноември 2008 г. по дело F-87/07 L. Marcuccio/Комисия.
   Правните основания и основните доводи са сходни с посочените по дело T-9/09 L. Marcuccio/Комисия.
   Жалбоподателят по-специално изтъква, че Съдът на публичната служба не се произнесъл по основен пункт от спора, а именно разрешението да се представи докладна записка, подписана от лекар. Посочва се също пълната липса на мотиви и отсъствието на логика в аргументите относно твърдяната недопустимост на искането на обезщетение за вреди, на искането Съдът на публичната служба да обяви „съществуването на разглежданите действия, факти и поведение, както и — поне инцидентно — тяхната незаконност“ и на първоинстанционната жалба в нейната цялост.


title: Дело T-452/15: Жалба, подадена на 10 август 2015 г. — Petrov и др./Европейски парламент

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/39

         Жалба, подадена на 10 август 2015 г. — Petrov и др./Европейски парламент
   (Дело T-452/15)
   (2015/C 363/48)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: (Санкт Петербург, Русия), Fedor Biryukov (Москва, Русия), Alexander Sotnichenko (Санкт Петербург, Русия) (представител: Rechtsanwalt P. Richter)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да се отмени издадената от председателя на Европейския парламент забрана от 16 юни 2015 г. за достъп на жалбоподателите до сградите на Европейския парламент,

               —

               да се осъди ответната страна да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.

               1.

               Първо основание: нарушение на член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз
               Жалбоподателите твърдят, че са дискриминирани единствено на основание на гражданството им и в нарушение на забраната по член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като нямало обективни причини за издадената забрана за достъп до сградите. Освен това според жалбоподателите присъствието им в сградата на Парламента не представлявало опасност нито за сигурността, нито за нормалното протичане на работата на Парламента.

               2.

               Второ основание: злоупотреба с право
               Жалбоподателите твърдят, че действията на председателя на Европейския парламент са явно произволни и напълно противоречат на забраната от първичното право да не се допуска дискриминация.


title: Дело T-16/12: Жалба, подадена на 6 януари 2012 г. — Stichting Het Groninger Landschap и др./Комисия

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/15

         Жалба, подадена на 6 януари 2012 г. — Stichting Het Groninger Landschap и др./Комисия
   (Дело T-16/12)
   2012/C 109/35
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподатели: Stichting Het Groninger Landschap (Haren, Нидерландия), Vereniging It Fryske Gea (Olterterp, Нидерландия); Stichting Het Drentse Landschap (Assen, Нидерландия); Stichting Landschap Overijssel (Dalfsen, Нидерландия); Stichting Het Geldersch Landschap (Arnhem, Нидерландия); Stichting Flevo-Landschap (Lelystad, Нидерландия); Stichting Het Utrechts Landschap (De Bilt, Нидерландия); Stichting Landschap Noord-Holland (Heiloo, Нидерландия); Stichting Het Zuid-Hollands Landschap (Ротердам, Нидерландия); Stichting Het Zeeuwse Landschap (Wilhelminadorp, Нидерландия); Stichting Het Noordbrabants Landschap (Haaren, Нидерландия); Stichting Het Limburgs Landschap (Lomm, Нидерландия) и Vereniging tot behoud van Natuurmonumenten in Nederland (‘s-Graveland, Нидерландия) (представители: P. Kuypers и N. van Nuland, advocaten)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията от 13 юли 2011 г. по преписка N 308/2010 или при условията на евентуалност — да го отмени, доколкото схемата на помощта е в полза на жалбоподателите,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите посочват две правни основания. Те са идентични с правните основания, изложени по дело T-15/12, Provincie Groningen и др./Комисия.


title: Дело C-398/06: Решение на Съда (седми състав) от 10 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Право на пребиваване на икономически неактивни и пенсионирани граждани на държавите-членки на Европейския съюз и на Европейското икономическо пространство — Национално законодателство и административна практика, изискващи достатъчно лични средства за престой най-малко от една година в приемащата държава-членка)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/10

         Решение на Съда (седми състав) от 10 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
   (Дело C-398/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Право на пребиваване на икономически неактивни и пенсионирани граждани на държавите-членки на Европейския съюз и на Европейското икономическо пространство - Национално законодателство и административна практика, изискващи достатъчно лични средства за престой най-малко от една година в приемащата държава-членка)
   (2008/C 128/15)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и R. Troosters)

      Ответник: Кралство Нидерландия (представители: H. G. Sevenster и D.J.M. de Grave)

      Встъпила страна, подпомагаща ответника: Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: E. O'Neill и J. Stratford, barrister)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на общностна уредба в областта на правото на пребиваване на гражданите на Европейския съюз — Национално законодателство и административна практика, изискващи по отношение на неактивните и пенсионирани лица достатъчно лични средства, за да получат разрешение за пребиваване
   Диспозитив

               1)

               Като запазва националните разпоредби, съгласно които, за да получат разрешение за пребиваване, икономически неактивните и пенсионирани граждани на Европейския съюз и на Европейското икономическо пространство трябва да докажат, че разполагат с постоянни средства, Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си по Директива 68/360/ЕИО на Съвета от 15 октомври 1968 година относно премахване на ограниченията за движение и пребиваване в Общността на работниците на държавите–членки и на техните семейства, Директива 90/364/ЕИО на Съвета от 28 юни 1990 година относно правото на пребиваване и Директива 90/365/ЕИО на Съвета от 28 юни 1990 година относно правото на пребиваване на заети лица и на самостоятелно заети лица, които са преустановили своята трудова дейност.

               2)

               Осъжда Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.

               3)

               Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 294, 2.12.2006 г.


title: Дело T-154/11: Жалба, подадена на 14 март 2011 г. — Zenato Azienda Vitivinicola/СХВП — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Ripassa Zenato)

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/25

         Жалба, подадена на 14 март 2011 г. — Zenato Azienda Vitivinicola/СХВП — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Ripassa Zenato)
   (Дело T-154/11)
   2011/C 139/47
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Zenato Azienda Vitivinicola Srl (Peschiera del Garda, Италия) (представител: A. Rizzoli, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Camera di Commercio Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Верона, Италия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима ведно с приложенията към нея;

               —

               да отмени решението на апелативния състав (точки 1, 2 и 3 от диспозитива) в частта, в която се уважават жалбата и възражението и се отхвърля изцяло заявката за регистрация и в частта, в която жалбоподателя се осъжда да заплати разноските, които ответната страна е направила в производството по възражението и в тава пред апелативния състав;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „RIPASSA ZENATO“ (заявка за регистрация № 5 877 865) за стоки от клас 33

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Camera di Commercio, Industria, Artigianato a Agricoltura di Verona

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: италианска словна марка „RIPASSO“ (№ 682 213) за стоки от клас 33

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: уважава възражението и отхвърля изцяло заявката за регистрация.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/09.


title: Дело T-477/15: Жалба, подадена на 20 август 2015 г. — European Dynamics Luxembourg и др./ECHA

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/40

         Жалба, подадена на 20 август 2015 г. — European Dynamics Luxembourg и др./ECHA
   (Дело T-477/15)
   (2015/C 363/49)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: European Dynamics Luxembourg SA (Люксембург, Люксембург), European Dynamics Belgium SA (Брюксел, Белгия), Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представител: M. Sfyri, lawyer)

      Ответник: Европейка агенция по химикали (ECHA)

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на ответника, свързано с етап 2 на ограничената процедура за обществена поръчка ECHA/2014/86, за което с писмо от 25 юни 2014 г. той е уведомил жалбоподателите, че не е приел тяхната оферта и че поръчката се възлага на друг консорциум;

               —

               да осъди ответника да заплати обезщетение в размер на 5 20  000 евро за претърпяната от жалбоподателите вреда поради загубата на възможност да им бъде възложен договорът; и

               —

               да осъди ответника да заплати направените от жалбоподателите съдебни разноски, както и всички разходи, понесени във връзка с жалбата им, дори ако тя бъде отхвърлена.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че ECHA не е изпълнила задължението си да мотивира оценката на тяхната оферта, като не е изтъкнала относителните предимства на спечелилата оферта.

               2.

               С второто основание се твърди, че ECHA е допуснала редица явни грешки в оценката на тяхната оферта и при условията на евентуалност, че е въвела нови и неизвестни критерии на етапа на оценяване на офертите.


title: Дело F-107/07: Жалба, подадена на 8 октомври 2007 г. — Constantin Daskalakis/Комисия

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/46

         Жалба, подадена на 8 октомври 2007 г. — Constantin Daskalakis/Комисия
   (Дело F-107/07)
   (2007/C 315/89)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Constantin Daskalakis (Брюксел, Белгия) (представител: S. A. Pappas, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя
   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да се отмени решението на Органа по назначаването от 28 юни 2007 г., доколкото с него не се предоставя премията за заемане на ръководна длъжност, предвидена в член 7, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица за период, по-дълъг от една година;

               —

               да се осъди ответника да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят, длъжностно лице, на което е възложено да заема временно длъжността началник отдел, обжалва решението, с което Комисията при изчисляване на заплатата му е отказала да вземе предвид премията, която му е била отпусната като временно изпълняващ длъжността началник отдел на основание, че съгласно член 7, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица изплащането на тази премия можело да бъде позволено само за една година, дори жалбоподателят все още да заема длъжността началник отдел след изтичането на този период.
   Жалбоподателят твърди, че срокът, предвиден в горепосочената разпоредба се отнася само до продължителността на съвместителството и не засяга полагаемата се за него заплата, в случай че съвместителството бъде продължено за повече от една година. Според жалбоподателя, ако администрацията не успее за една година да запълни освободената длъжност, то тя не може да се позовава на собственото си неуспешно действие спрямо длъжностното лице, което заема временната длъжност за по-дълъг срок.
   В допълнение жалбоподателят твърди, че налице е нарушение на задължението за полагане на грижа и на принципа на добро управление. Комисията следвало да отчете не само служебните интереси, но и интересите на съответното длъжностно лице.
   При условията на евентуалност, жалбоподателят подчертава, че е бил назначен като временно изпълняващ длъжността началник отдел, защото планът за задължителна мобилност задължавал титуляра на въпросната длъжност да заеме друга длъжност. Поради тази причина той твърди, че неговият случай следва да попада в последната част от член 7, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица, според която продължителността на съвместителството не може да надвишава една година, освен ако пряко или непряко целта е да бъде заместено длъжностно лице, което е командировано в интерес на службата.


title: Дело T-390/10 P: Жалба, подадена на 10 септември 2010 г. от Paulette Füller-Tomlinson срещу решението, постановено на 1 юли 2010 г. от Съда на публичната служба по дело F-97/08, Füller-Tomlinson/Парламент

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/47

         Жалба, подадена на 10 септември 2010 г. от Paulette Füller-Tomlinson срещу решението, постановено на 1 юли 2010 г. от Съда на публичната служба по дело F-97/08, Füller-Tomlinson/Парламент
   (Дело T-390/10 P)
   ()
   2010/C 301/75
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Paulette Füller-Tomlinson (Брюксел, Белгия) (представител: L. Levi, avocat)

      Друга страна в производството: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 1 юли 2010 г. по дело F-97/08,

               —

               в резултат на това да се уважат исканията, направени от жалбоподателя в първоинстанционното производство, и следователно

                           —

                           да се отмени решението на началника на отдел „Пенсии и социално осигуряване“ от 9 април 2008 г., в член 3 от което степента на увреждане при частичната трайна инвалидност, дължаща се на професионалния произход на заболяването, се определя на 20 %,

                           —

                           ако е необходимо, да се отмени решението за отхвърляне на административната жалба, прието на 26 август 2008 г. и връчено на 28 август 2008 г.,

                           —

                           при условията на евентуалност, да се осъди ответникът да заплати сума в размер на 12 000 EUR като обезщетение за причинените неимуществени вреди,

                           —

                           да се осъди ответникът да заплати всички съдебни разноски.

               —

               да се осъди ответникът да заплати всички разноски, направени в производствата пред двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на решението на Съда на публичната служба, постановено на 1 юли 2010 г. по дело F-97/08 Paulette Füller-Tomlinson/Европейски парламент, с което се отхвърля жалбата му за отмяна на решението на Европейския парламент, с което степента на увреждане при трайната инвалидност, дължаща се на професионалния произход на заболяването, се определя на 20 % след прилагане на европейската таблица за оценяване за медицински цели на уврежданията на физическото и психическо здраве.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква няколко правни основания, изведени от:

               —

               нарушение на обхвата на контрола за законосъобразност, който съдът упражнява върху условията, предвидени в правната уредба относно покриването на рискове, приета в изпълнение на член 73 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, тъй като Съдът на публичната служба е ограничил този контрол до явните грешки в преценката или превишаването на пределите на правото на преценка на институциите, докато същият е трябвало да осъществи пълен контрол за законосъобразност по същество на акта,

               —

               нарушение на контрола за явни грешки в преценката, изопачаване на преписката, неизпълнение на задължението на първоинстанционния съд за мотивиране и нарушение на член 73 от Правилника и правната уредба относно покриването на рискове:

                           —

                           тъй като Съдът на публичната служба не е взел предвид изложените в хода на съдебното заседание съображения във връзка с твърденията за нарушение, посочени в първоинстанционната жалба,

                           —

                           тъй като Съдът на публичната служба е приел по-специално, че свободата на преценка на лекарите се отнася единствено до установяване на заболяването, а не до определянето на степента на увреждане при инвалидност, като по този начин съдът потвърждава задължителния характер на европейската таблица за оценяване на уврежданията на физическото и психическо здраве, с която степента на увреждане при инвалидност в конкретния случай се ограничава на 20 %, докато лекарската комисия е приела, че степента на увреждане на жалбоподателя е от 100 %,

               —

               нарушение на понятието за разумен срок и изопачаване на преписката, тъй като при припомняне на фактите Съдът на публичната служба е посочил медицински преглед, който не е бил проведен, за да заключи впоследствие, че преписката на жалбоподателя е разгледана в разумен срок.


title: Дело C-630/16: Преюдициално запитване от Helsingin hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 7 декември 2016 г. — Anstar Oy

text:
               27.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/17

         Преюдициално запитване от Helsingin hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 7 декември 2016 г. — Anstar Oy
   (Дело C-630/16)
   (2017/C 063/24)
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Helsingin hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Anstar Oy

      Друга страна в производството: Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли мандат М/120 и изготвеният въз основа на него хармонизиран стандарт EN 1090-1 (:2009+A1:2011) да се тълкуват в смисъл, че изброените в точки 1—4 от решението на Tukes продукти, предназначени за закотвяне в бетон преди втвърдяването му (системи за окачване, предвидени да се употребяват за скрепване на черупкови елементи и на укрепващи зидарията елементи с носещата конструкция на сгради, определени анкерни болтове, анкерни плочи и стандартни армировъчни елементи, системи от противоветрови връзки, опорни колонни и стенни елементи (обувки) както и съединителни елементи за балкони) не попадат в тяхното приложното поле?

               2)

               Недопустимо ли е — съгласно Регламента за строителните продукти (1), съгласно посочените в настоящия случай мандати на Комисията или съгласно правото на Съюза — възприетото от Tukes тълкуване, съгласно което посочените продукти не попадат в приложното поле на мандат М/120 и на стандарт EN 1090-1?

      (1)  Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 година за определяне на хармонизирани условия за предлагането на пазара на строителни продукти и за отмяна на Директива 89/106/ЕИО на Съвета (ОВ 2011 г., L 88, стр. 5).


title: Дело C-119/10: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 4 март 2010 г. — Frisdranken Industrie Winters BV/Red Bull GmbH

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/23

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 4 март 2010 г. — Frisdranken Industrie Winters BV/Red Bull GmbH
   (Дело C-119/10)
   2010/C 134/35
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Frisdranken Industrie Winters BV

      Ответник: Red Bull GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

                           а)

                           Трябва ли обикновеното „пълнене“ на кутии, носещи даден знак (по-конкретно знаците Bullfighter, Pittbull, Red Horn, по-късно преименуван на Long Horn и Live Wire), да бъде квалифицирано като използване на знака в търговската дейност по смисъла на член 5 от Директивата относно марките (1), дори когато това пълнене се извършва като услуга, предоставена на и по поръчка на трето лице, с цел разграничаване на стоките на това възлагащо лице?

                           б)

                           Ще бъде ли даден различен отговор на първия въпрос, ако е налице нарушение по смисъла на член 5, параграф 1, буква а) или буква б)?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли използването на знака да бъде забранено и в Бенелюкс въз основа на член 5 от Директивата относно марките, ако стоките, носещи този знак, са предназначени изключително за износ извън a) територията на Бенелюкс или б) на Европейския съюз и не могат да бъдат възприети на тази територия от потребителите — освен в предприятието, в което се извършва пълненето?

               3.

               При утвърдителен отговор на втория въпрос, a) или б), според какъв критерий следва да се преценява съществуването на нарушение: следва ли критерий да бъде възприемането от потребителя (средният, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен потребител) съответно в Бенелюкс и в Европейския съюз, което при наличните обстоятелства може да бъде определено само по условен и абстрактен начин — или в случая трябва да се приложи различен критерий, например възприемането от потребителя в страната, в която се изнасят стоките?

      (1)  Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92).


title: Дело C-524/13: Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Karlsruhe (Германия) на 3 октомври 2013 г. — Eycke Braun/Land Baden-Württemberg

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/25

         Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Karlsruhe (Германия) на 3 октомври 2013 г. — Eycke Braun/Land Baden-Württemberg
   (Дело C-524/13)
   2013/C 367/45
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Karlsruhe

      Страни в главното производство

      Молител: Eycke Braun

      Ответник: Land Baden-Württemberg

      Преюдициален въпрос

   Следва ли Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху набирането на капитал (1), в редакцията след въведените в нея изменения с Директива 85/303/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 г. (2), да се тълкува в смисъл, че таксите, [събирани] от нотариус държавен служител за нотариално удостоверяване на правна сделка, която има за предмет преобразуването на капиталово дружество в друг вид капиталово дружество, представляват данъци по смисъла на директивата, дори ако преобразуването не води до увеличаване на капитала на приемащото или на преобразуваното дружество?

      (1)  ОВ L 249, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 9.

      (2)  Директива на Съвета от 10 юни 1985 година за изменение на Директива 69/335/ЕИО относно косвените данъци върху прираста на капитала (ОВ L 156, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 75).


title: Дело T-289/01: Решение на Първоинстанционния съд от 24 май 2007 г. — Duales System Deutschland/Комисия (Конкуренция — Картели — Система за събиране и възстановяване на опаковки, пуснати на пазара в Германия и носещи логото Der Grüne Punkt — Решение за освобождаване — Тежести, наложени от Комисията за гарантиране на конкуренцията — Изключителност, предоставена от оператора на системата на ползваните предприятия за събиране — Ограничения на конкуренцията — Необходимост от гарантиране на достъпа на конкуренти до инсталациите за събиране, използвани от оператора на системата — Задължения, поети от оператора на системата)

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/19

         Решение на Първоинстанционния съд от 24 май 2007 г. — Duales System Deutschland/Комисия
   (Дело T-289/01) (1)

   (Конкуренция - Картели - Система за събиране и възстановяване на опаковки, пуснати на пазара в Германия и носещи логото „Der Grüne Punkt“ - Решение за освобождаване - Тежести, наложени от Комисията за гарантиране на конкуренцията - Изключителност, предоставена от оператора на системата на ползваните предприятия за събиране - Ограничения на конкуренцията - Необходимост от гарантиране на достъпа на конкуренти до инсталациите за събиране, използвани от оператора на системата - Задължения, поети от оператора на системата)
   (2007/C 155/37)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH, предишно Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland AG (Кьолн, Германия) (представители: W. Deselaers, B. Meyring, E. Wagner, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: в началото S. Rating, впоследствие P. Oliver и H. Gading и M. Schneider, а накрая W. Mölls и R. Sauer)

      Встъпваща в подкрепа на ответника страна: Landbell AG für Rückhol-Systeme (Mayence, Германия) (представители: A. Rinne и A. Walz, avocats)
   Предмет
   Отмяна на член 3 от Решение 2001/837/ЕО на Комисията от 17 септември 2001 година в процедура, образувана на основание член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписки COMP/34493 — DSD, COMP/37366 — Hofmann + DSD, COMP/37299 — Edelhoff + DSD, COMP/37291 — Rechmann + DSD, COMP/37288 — ARGE и пет други предприятия + DSD, COMP/37287 — AWG и пет други предприятия + DSD, COMP/37526 — Feldhaus + DSD, COMP/37254 — Nehlsen + DSD, COMP/37252 — Schönmakers + DSD, COMP/37250 — Altvater + DSD, COMP/37246 — DASS + DSD, COMP/37245 — Scheele + DSD, COMP/37244 — SAK + DSD, COMP/37243 — Fischer + DSD, COMP/37242 — Trienekens + DSD, COMP/37267 — Interseroh + DSD) (ОВ L 319, стр. 1), или отмяна, при условията на евентуалност, на това решение в неговата цялост и отмяна на задължението на ищеца, възпроизведено в съображение 72 на това решение.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Ищецът, Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH, се осъжда да заплати три четвърти от собствените си съдебни разноски, три четвърти от направените от Комисията съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Landbell AG Rückhol-Systeme.

               3)

               Комисията се осъжда да заплати една четвърт от собствените си съдебни разноски, както и една четвърт от съдебните разноски, направени от ищеца.

      (1)  ОВ C 44 от 16.2.2002 г.


title: Дело T-323/10: Решение на Общия съд от 16 ноември 2011 г. — Chabou/СХВП — Chalou (CHABOU) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „CHABOU“ — По-ранни национална и международна словни марки „Chalou“ — Отказ да се регистрира марката — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) и член 12, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/14

         Решение на Общия съд от 16 ноември 2011 г. — Chabou/СХВП — Chalou (CHABOU)
   (Дело T-323/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „CHABOU“ - По-ранни национална и международна словни марки „Chalou“ - Отказ да се регистрира марката - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) и член 12, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 6/23
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Chickmouza Chabou (Rheine, Германия) (представител: K.-J. Triebold, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Schäffner)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Chalou GmbH (Herschweiler-Pettersheim, Германия) (представител: T. Träger, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 20 май 2010 г. (преписка R 1165/2009-1) относно производство по възражение между Chalou GmbH и Chickmouza Chabou

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Chickmouza Chabou да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г.


title: Дело C-488/15: Иск, предявен на 14 септември 2015 година — Европейска комисия/Република България

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/20

         Иск, предявен на 14 септември 2015 година — Европейска комисия/Република България
   (Дело C-488/15)
   (2015/C 389/22)
   Език на производството: български

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. Kružíková, E. Manhaeve, С. Петрова)

      Ответник: Република България

      Искания

   Европейската комисия счита, че Съдът следва да установи:

               —

               във връзка със систематично и постоянно неспазване от 2007 г. поне до 2013г. включително, както на годишните, така и на дневните пределно допустими стойности за ПЧ10 в следните зони и агломерации: BG0001 агломерация София; BG0002 агломерация Пловдив; BG0004 Северна; BG0005 Югозападна и BG0006 Югоизточна,

               —

               както и във връзка със систематично и постоянно неспазване от 2007 г. поне до 2013г. включително на дневната пределно допустима стойност за ПЧ10, както и на годишната пределно допустима стойност за ПЧ10 през 2007 г., 2008 г., и от 2010 г. поне до 2013г. включително в зона BG0003 Варна,

               —

               и при липсата на допълнителна информация, показваща че тази ситуация на неспазване на дневните и годишните пределно допустими стойности за ПЧ10 в гореспоменатите зони и агломерации се е променила, България продължава да не изпълнява задълженията си съгласно член 13, параграф 1, във връзка c приложение XI към Директивата (1).

               —

               като се има предвид, че последният годишен доклад за качеството на въздуха за 2013г. показва, че превишенията както на годишните, така и на дневните пределно допустими стойности за ПЧ10 във всички горепосочени зони и агломерации продължава, да постанови, също така, че Република България не е изпълнила задълженията си по член 23, параграф 1, алинея втора от Директивата и по-специално задължението периодът на тези превишавания да бъде възможно най-кратък, както и че това нарушение е все още е в ход.

               —

               Да осъди Република България да заплати разходите по производството.

      Правни основания и главни доводи

   На основание последните представени годишни доклади за качеството на въздуха, както и въз основа на отговорите на мотивираното становище на българските държавни органи, Комисията счита, че Република България към тази дата не е изпълнила своите задължения предвидени по член 13 параграф 1 (относно спазване на годишните и дневните пределно допустими стойности за наличие на малки прахови частици във въздуха (МПЧ10), както и член 23, параграф 1, алинея втора от Директивата във връзка със задължението за изготвяне на планове за качеството на въздуха, така че периодът на тези превишения да е възможно най-кратък.
   Комисията счита за необходимо да сезира Съдът на ЕС, за да се констатира нарушение от страна на Р България на тези разпоредби на Директивата.

      (1)  Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа (OB L 152, стр. 1)


title: Дело T-446/10: Жалба, подадена на 17 септември 2010 г. — Dow AgroSciences и Dintec Agroquímica — Produtos Químicos/Комисия

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/43

         Жалба, подадена на 17 септември 2010 г. — Dow AgroSciences и Dintec Agroquímica — Produtos Químicos/Комисия
   (Дело T-446/10)
   ()
   2010/C 346/88
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Обединеното кралство) и Dintec Agroquímica — Produtos Químicos, Lda (Funchal, Португалия) (представители: K. Van Maldegem и C. Mereu, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се обяви жалбата за допустима и за основателна;

               —

               да се отмени Решение 2010/355/ЕС;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски;

               —

               да се постановят други мерки по усмотрение на Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си жалбоподателите искат отмяна на Решение 2010/355/ЕС на Комисията от 25 юни 2010 година относно невключването на трифлуралин в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета (1).
   В подкрепа на своето искане жалбоподателите изтъкват две правни основания.
   На първо място, според тях спорното решение е незаконосъобразно, щом като неговото основание и единственият мотив за неговото съществуване е едно незаконосъобразно решение. Другото решение (2), 2007/629/EC (3), е първоначалното решение относно невключването на трифлуралин, произтичащо от член 8, параграф 2 от Директива 91/414/ЕИО (4) за преразглеждане на това вещество. В случай,че Решение 2007/629/ЕО е било прието незаконосъобразно, то и оспорваното решение би следвало да бъде нищожно.
   На второ място жалбоподателите изтъкват, че оспорваният акт сам по себе си е незаконосъобразен на самостоятелно основание. Те твърдят, че Комисията е допуснала правна грешка, като е обосновала оспорвания акт въз основа на твърдения, свързани с:

               —

               потенциалния риск от разпространението му на големи разстояния; в това отношение жалбоподателите твърдят, че Комисията не е взела пред вид счетоводните данни (липса на научна обосновка) и е нарушила принципа на добра администрацията и правото на защита. Нещо повече, възприетият от Комисията подход в областта на разпространението на големи разстояния според жалбоподателя е дискриминационен и непропорционален;

               —

               токсичността му за рибите; във връзка с това жалбоподателите твърдят, че научната обосновка не подкрепя такова твърдение. Нещо повече, според тях оспорваният акт е непропорционален, като се има пред вид начинът, по който третира твърденията за хронична токсичност.

      (1)  Нотифицирано под номер C(2010) 4199 (ОВ L 160, стр. 30).

      (2)  Обжалвано от жалбоподателите по дело T-475/07, Dow Agrociences и др., ОВ C 51, 2008 г., стр. 54.

      (3)  Решение на Комисията от 20 септември 2007 година относно невключването на трифлуралин в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета (нотифицирано под номер C(2007) 4282) (ОВ L 255, стр. 42) и отнемане на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество

      (4)  Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30),


title: Съединени дела T-425/04, T-444/04, T-450/04 и T-456/04: Решение на Общия съд от 21 май 2010 г. — Франция/Комисия (Държавни помощи — Финансови мерки в полза на France Télécom — Проект за заем на акционер — Публични изявления на член на френското правителство — Решение, с което помощта се обявяване за несъвместима с общия пазар и не се разпорежда нейното възстановяване — Жалба за отмяна — Правен интерес — Допустимост — Понятие за държавна помощ — Предимство — Държавни ресурси — Задължение за мотивиране)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/28

         Решение на Общия съд от 21 май 2010 г. — Франция/Комисия
   (Съединени дела T-425/04, T-444/04, T-450/04 и T-456/04) (1)

   (Държавни помощи - Финансови мерки в полза на France Télécom - Проект за заем на акционер - Публични изявления на член на френското правителство - Решение, с което помощта се обявяване за несъвместима с общия пазар и не се разпорежда нейното възстановяване - Жалба за отмяна - Правен интерес - Допустимост - Понятие за държавна помощ - Предимство - Държавни ресурси - Задължение за мотивиране)
   2010/C 179/46
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищци: Френска република (представители: първоначално G. de Bergues, R. Abraham и S. Ramet, впоследствие E. Belliard, M. de Bergues и S. Ramet, и накрая E. Belliard, M. de Bergues, A.-L. Vendrolini и J.-C. Niollet) (Дело T-425/04); France Télécom SA (Париж, Франция) (представители: първоначално A. Gosset-Grainville и S. Hautbourg, впоследствие S. Hautbourg, avocats) (Дело T-444/04); Bouygues SA (Париж); Bouygues Télécom SA (Boulogne-Billancourt, Франция) (представители: J. Vogel, F. Sureau, D. Théophile и J. Blouet Gaillard, avocats) (Дело T-450/04); и Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom) (Париж) (представители: O. Fréget, F. Herrenschmidt, M. Struys и L. Eskenazi, avocats) (Дело T-456/04)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. Giolito и J. Buendía Sierra, впоследствие C. Giolito и D. Grespan)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues, A.-L. Vendrolini и J.-C. Niollet, по Дело T-450/04, и M. de Bergues по Дело T-456/04) (Дела T-450/04 и T-456/04); Bouygues SA (Париж); Bouygues Télécom SA (Boulogne-Billancourt) (представители: J. Vogel, F. Sureau, D. Théophile и J. Blouet Gaillard, avocats) (Дело T-444/04); и France Télécom SA (Paris) (представители: първоначално A. Gosset-Grainville и S. Hautbourg, впослествие S. Hautbourg, avocats) (Дела T-450/04 и T-456/04)

      Предмет

   Искания за отмяна на Решение 2006/621/ЕО на Комисията от 2 август 2004 г. относно държавната помощ приведена в действие от Франция в полза на France Télécom (ОВ L 257, стр. 11)

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 1 от Решение 2006/621/ЕО на Комисията от 2 август 2004 г. относно държавната помощ приведена в действие от Франция в полза на France Télécom.

               2.

               Основанието за постановяване на решение по същество по исканията за отмяна на член 2 от Решение 2006/621 е отпаднало.

               3.

               По дела T-425/04 и T-444/04, Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Френската република и от France Télécom SA.

               4.

               По дела T-425/04 и T-444/04, Bouygues SA и Bouygues Télécom SA понасят направените от тях съдебни разноски.

               5.

               По дело T-450/04, Bouygues и Bouygues Télécom понасят направените от тях съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски, направени от Комисията.

               6.

               По дело T-450/04, Европейската комисия понася половината от направените от нея съдебни разноски.

               7.

               По дело T-456/04, Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom) и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски.

               8.

               По дела T-450/04 и T-456/04, Френската република и France Télécom понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 19, 22.1.2005 г.


title: Дело C-330/15 P: Жалба, подадена на 3 юли 2015 г. от Johannes Tomana и др. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 22 април 2015 г. по дело T-190/12, Johannes Tomana и др./Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/20

         Жалба, подадена на 3 юли 2015 г. от Johannes Tomana и др. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 22 април 2015 г. по дело T-190/12, Johannes Tomana и др./Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
   (Дело C-330/15 P)
   (2015/C 302/25)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Johannes Tomana и др. (представители: M. O'Kane, Solicitor, M. Lester, Z. Al-Rikabi, Barristers)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда да отмени решението на Общия съд, спорните мерки, доколкото ги засягат, и да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски на жалбоподателите в първоинстанционното и въззивното производство.

      Основания и основни доводи

   Първо твърдение: Общият съд допуснал грешка, като приел, че спорният регламент е приет на валидно правно основание. Единственото му посочено правно основание оправомощавало Комисията да измени Регламент 314/2004 (1) на основание на междувременно отменена Обща позиция и не можело да се тълкува като позоваващо се на последващо решение, вместо на нея.
   Второ твърдение: Общият съд допуснал грешка, като приел, че определени физически лица могат да бъдат включени в списъците по спорните мерки поради това, че са „членове на правителството“ или „свързани“ с тях с оглед само на тяхното занятие или на предходно занятие. Освен това Общият съд допуснал грешка, като приел, че физически лица трябва да се считат за „свързани“ с членове на правителството поради това, че с оглед на твърдения, че са осъществявали действия, за които се счита, че в миналото са подкопавали върховенството на закона, демокрацията и правата на човека в Зимбабве, показват, че те са се „съюзявали“ с правителството. Общият съд не трябвало да позволява на ответниците да се позовават на презумпции, които не са били предвидени в спорните мерки, не са в съответствие с и са непропорционални спрямо техните цели, а трябвало да ги задължи да понесат тежестта, свързана с обосноваване на повторното включване в списъци с достатъчно солидни фактически основания.
   Трето твърдение: Общият съд допуснал грешка, като приел, че мотивите са достатъчни, при положение че единствено посочвали длъжностите, които се твърди, че членове на правителството и свързани с тях лица са заемали, както и при положение също че изложил неясни и неконкретизирани твърдения за минали осъдителни прояви. Общият съд допуснал грешка и като допуснал допълване на мотивите с последващи допълнителни основания, които не присъствали в спорните мерки. Когато определени жалбоподатели представили становища, с които отхвърляли твърденията срещу тях, Общият съд неправилно и несправедливо обявил за недопустими доказателствата им и не ги разгледал.
   Четвърто твърдение: Общият съд се отклонил от установената съдебна практика относно правото на защита, като приел, че ответниците не са задължени да представят доказателства или основанията за оставяне в списъците, или пък да предоставят възможност на жалбоподателите да представят становище, преди да вземат решение за повторното включване на всеки от жалбоподателите.
   Пето твърдение: Общият съд не преценил дали включването на всеки от жалбоподателите в списъка постига справедливо равновесие между тежкото нарушаване на основните му права и целите на спорните мерки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 314/2004 на Съвета от 19 февруари 2004 година относно някои ограничителни мерки по отношение на Зимбабве (ОВ L 55, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 2, стр. 161).


title: Дело C-531/14 P: Жалба, подадена на 24 ноември 2014 г. от Giorgio Giorgis срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 25 септември 2014 г. по дело T-474/12: Giorgio Giorgis/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/12

         Жалба, подадена на 24 ноември 2014 г. от Giorgio Giorgis срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 25 септември 2014 г. по дело T-474/12: Giorgio Giorgis/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-531/14 P)
   (2015/C 389/14)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Giorgio Giorgis (представители: I.M. Prado, A. Tornato, адвокати)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Comigel SAS
   С определение от 2 септември 2015 г. Съдът (шести състав) отхвърля жалбата и осъжда Giorgio Giorgis да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-526/14: Решение на Съда (голям състав) от 19 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Ustavno sodišče Republike Slovenije — Словения) — Tadej Kotnik и др./Državni zbor Republike Slovenije (Преюдициално запитване — Валидност и тълкуване на Съобщението на Комисията относно банковия сектор — Тълкуване на Директиви 2001/24/ЕО и 2012/30/ЕС — Държавни помощи за банките в контекста на финансовата криза — Споделяне на тежестта — Ликвидация на акционерния капитал, на хибридните финансови инструменти и на подчинените дългови финансови инструменти — Принцип на защита на оправданите правни очаквания — Право на собственост — Защита на интересите на съдружниците и на третите лица — Оздравяване и ликвидация на кредитните институции)

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/3

         Решение на Съда (голям състав) от 19 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Ustavno sodišče Republike Slovenije — Словения) — Tadej Kotnik и др./Državni zbor Republike Slovenije
   (Дело C-526/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Валидност и тълкуване на Съобщението на Комисията относно банковия сектор - Тълкуване на Директиви 2001/24/ЕО и 2012/30/ЕС - Държавни помощи за банките в контекста на финансовата криза - Споделяне на тежестта - Ликвидация на акционерния капитал, на хибридните финансови инструменти и на подчинените дългови финансови инструменти - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Право на собственост - Защита на интересите на съдружниците и на третите лица - Оздравяване и ликвидация на кредитните институции))
   (2016/C 343/04)
   Език на производството: словенски

      Запитваща юрисдикция

   Ustavno sodišče Republike Slovenije

      Страни в главното производство

      Ищци: Tadej Kotnik, Marko Studen, Anton Glavan, Jože Sedonja, Primož Kozmus, Savaprojekt d.d., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Andrej Pipuš, Dušanka Pipuš, Marija Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič, Mladen Mladenić, Matjaž Matičič, Stajka Skrbinšek, Janez Forte, Zdenko Fritz, Sergej Garantini, Marijana Gošte, Marta Leskovar, Marija Šumi, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije, Igor Karlovšek, Marija Karlovšek, Janez Gosar

      Ответник: Državni zbor Republike Slovenije

      в присъствието на: Vlada Republike Slovenije, Banka Slovenije, Okrožno sodišče v Ljubljani

      Диспозитив

               1)

               Съобщението на Комисията относно прилагането от 1 август 2013 г. на правилата за държавните помощи към мерките за подкрепа на банки в контекста на финансовата криза („Съобщение относно банковия сектор“) трябва да се тълкува в смисъл, че няма обвързващо действие спрямо държавите членки.

               2)

               Членове 107—109 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат точки 40—46 от Съобщението относно банковия сектор, доколкото посочените точки предвиждат условие за споделяне на тежестта от акционерите и притежателите на подчинени финансови инструменти с оглед на даването на разрешение за държавна помощ.

               3)

               Принципът на защита на оправданите правни очаквания и правото на собственост трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат точки 40—46 от Съобщението относно банковия сектор, доколкото посочените точки предвиждат условие за споделяне на тежестта от акционерите и притежателите на подчинени финансови инструменти с оглед на даването на разрешение за държавна помощ.

               4)

               Членове 29, 34, 35 и 40—42 от Директива 2012/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. за съгласуване на гаранциите, които се изискват в държавите членки за дружествата по смисъла на член 54, втора алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз, за защита на интересите както на съдружниците, така и на трети лица по отношение учредяването на акционерни дружества и поддържането и изменението на техния капитал с цел тези гаранции да станат равностойни трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат точки 40—46 от Съобщението относно банковия сектор, доколкото посочените точки предвиждат условие за споделяне на тежестта от акционерите и притежателите на подчинени финансови инструменти с оглед на даването на разрешение за държавна помощ.

               5)

               Съобщението относно банковия сектор трябва да се тълкува в смисъл, че мерките за преобразуване или намаляване на стойността на предвидените в точка 44 от това съобщение хибридни финансови инструменти и подчинени дългови финансови инструменти не трябва да надхвърлят необходимото за справяне с недостига на собствен капитал на съответната банка.

               6)

               Член 2, седмо тире от Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 година относно оздравяването и ликвидацията на кредитни институции трябва да се тълкува в смисъл, че предвидените в точки 40—46 от Съобщението относно банковия сектор мерки за споделяне на тежестта попадат в обхвата на понятието „мерки за оздравяване“ по смисъла на този член.

      (1)  ОВ C 81, 9.3.2015 г.


title: Дело C-588/11 P: Жалба, подадена на 24 ноември 2011 г. от Omnicare, Inc.срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 9 септември 2011 г. по дело T-290/09 — Omnicare, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Astellas Pharma GmbH

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/41

      Жалба, подадена на 24 ноември 2011 г. от Omnicare, Inc.срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 9 септември 2011 г. по дело T-290/09 — Omnicare, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Astellas Pharma GmbH
      (Дело C-588/11 P)
      (2012/C 25/77)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Omnicare, Inc. (представител: M. Edenborough QC)

         Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда да отмени обжалваното съдебно решене. Освен това жалбоподателят моли Съда да осъди СХВП да заплати съдебните разноски във връзка с производството по обжалване и производството пред Общия съд.

         Правни основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква само едно правно основание, а именно че Общият съд неправилно е приложил член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1)(„новият регламент“). Настоящото дело се отнася до възражението, подадено от Astellas Pharma GmbH (по-рано Yamanouchi Pharma GmbH) (наричано по-нататък „възразяващ“) въз основа на регистрирана от него германска марка № 394 01034 и на твърдението за наличие на вероятност от объркване съгласно член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (2) („старият регламент“) (който обаче в релевантните части е идентичен с новия регламент). Тъй като по-ранната марка е регистрирана повече от пет години преди подаването на възражението, възразяващият трябва да докаже, че марката е била реално използвана, за да може да се позове на нея в подкрепа на възражението.
      Жалбоподателят изтъква, че Общият съд неправилно е приел, че по-ранната марка, на която се позовава възразяващият, е била реално използвана в съответствие със закона. Не се оспорва, че въпросната марка е била използвана в рамките на извършените от или със съгласието на възразяващия търговски сделки във връзка с услугите, за които е била регистрирана. Това използване обаче е било във връзка с предоставянето на безплатни услуги. Следователно не може да се направи позоваване на подобно използване, за да се установи, че марката е била реално използвана. По този въпрос е налице съдебна практика, която според жалбоподателят: (а) е била приложена неправилно от Общия съд и (б) във всички случаи е противоречива. Ето защо въпросът за правните последици, които трябва да бъдат изведени от подобно фактическо положение, трябва да бъде решен от Съда.

         (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността.

         (2)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността.


title: Дело C-417/15: Решение на Съда (втори състав) от 16 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Австрия) — Wolfgang Schmidt/Christiane Schmidt (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Приложно поле — Член 24, точка 1, първа алинея — Изключителна компетентност по дела, които имат за предмет права върху недвижим имот — Член 7, точка 1, буква a) — Специална компетентност по дела, свързани с договор — Иск за унищожаване на договор за дарение на недвижим имот и за заличаване на вписването на право на собственост в имотния регистър)

text:
               16.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 14/13

         Решение на Съда (втори състав) от 16 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Австрия) — Wolfgang Schmidt/Christiane Schmidt
   (Дело C-417/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Приложно поле - Член 24, точка 1, първа алинея - Изключителна компетентност по дела, които имат за предмет права върху недвижим имот - Член 7, точка 1, буква a) - Специална компетентност по дела, свързани с договор - Иск за унищожаване на договор за дарение на недвижим имот и за заличаване на вписването на право на собственост в имотния регистър))
   (2017/C 014/17)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Wolfgang Schmidt

      Ответник: Christiane Schmidt

      Диспозитив

   Разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкуват в смисъл, че иск за унищожаване на договор за дарение на недвижим имот поради недееспособност на дарителя не попада в изключителната компетентност на юрисдикцията на държавата членка, в която е разположен недвижимият имот, предвидена в член 24, точка 1 от този регламент, а в специалната компетентност по член 7, точка 1, буква а) от посочения регламент.
   Иск за заличаване в имотния регистър на отбелязванията, свързани с правото на собственост на надареното лице, попада в изключителната компетентност по член 24, точка 1 от същия регламент.

      (1)  ОВ C 363, 3.11.2015 г.


title: Дело T-361/07 P: Жалба, подадена на 19 юли 2007 г. от Комисия на Европейските общности срещу решението, постановено на 5 юли 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-25/06, Ider и др./Комисия

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/32

         Жалба, подадена на 19 юли 2007 г. от Комисия на Европейските общности срещу решението, постановено на 5 юли 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-25/06, Ider и др./Комисия
   (Дело T-361/07 P)
   (2007/C 283/59)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представител: D. Martin и L. Lozano Palacios, agents)

      Друга страна в производството: B. Ider (Halle, Белгия), M.-C. Desorbay (Meise, Белгия), L. Noschese (Braine-le Château, Белгия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Съда на публичната служба от 5 юли 2007 г. по дело F-25/06;

               —

               да се препрати делото обратно на Съда на публичната служба;

               —

               да няма произнасяне по съдебните разноски;

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на Съда на публичната служба от 5 юли 2007 г. по дело F-25/06 и същият да се произнесе по спора, като уважи исканията, представени от ответника на първа инстанция и във връзка с това, да отхвърли иска по дело F-25/06; да се осъди ответникът по жалбата да понесе съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С Решение от 5 юли 2007 г., постановено по дело F-25/06, Ider и др./ Комисия Съдът на публичната служба (СПС) е отменил решението, с което Комисията е определила класирането и възнаграждението на г-жа Ider на основание на договор за договорно наети служители. Жалбоподателите, които са бивши служители и осигурени лица съгласно белгийското право, са били наети в качеството на служители, натоварени с изпълнителни функции, вследствие на промяна в условията за работа, приложими за другите служители в Общностите.
   Първото правно основание, изтъкнато от Комисията в подкрепа на жалбата й, се базира на правна грешка, доколкото Съдът на публичната служба, чрез тълкуването си на приложимите разпоредби не се бил съобразил със съдържанието на принципа на равно третиране, по-конкретно по отношение на дефиницията, използвана от Комисията, с предмет включване на семейните надбавки в понятието за възнаграждение.
   Второто правно основание се базира на нарушаването на принципа за излагане на мотиви, доколкото Съдът на публичната служба не се бил произнесъл относно понятието за възнаграждение.


title: Дело F-2/07: Иск, предявен на 12 януари 2007 г. — Matos Martins/Комисия на Европейските общности

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/43

         Иск, предявен на 12 януари 2007 г. — Matos Martins/Комисия на Европейските общности
   (Дело F-2/07)
   (2007/C 56/81)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: José Carlos Matos Martins (Брюксел, Белгия) [представител: М.-A. Lucas, адвокат]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Службата за подбор на персонал за Европейските общности (EPSO) от 27 февруари 2006 г., с което се определят резултатите на ищеца от изпитите за предварителен подбор на договорно нает персонал от ЕС на 25-те;

               —

               да се отмени решението на EPSO и/или на Комитета за подбор да не впише ищеца в базата данни с кандидатите, които успешно са издържали изпитите за предварителен подбор;

               —

               да се отменят последиците от извършените действия по подбора;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на иска си ищецът излага две правни основания.
   Като първа точка по първото си основание ищецът изтъква, че степента на трудност и прагът, над който кандидатът се смята за издържал изпитите за предварителен подбор, и особено степента на трудност на математическия тест за кандидатите от функционална група IV, са определени въз основа на общия брой на кандидатите по такъв начин, че да се стигне до предварително определен брой издържали кандидати, докато всъщност би трябвало да бъдат зададени единствено с оглед изискванията за заемане на съответната длъжност.
   Като втора точка на същото основание ищецът посочва, че съдържанието на изпитите за предварителен подбор за всяка функционална група е определено на принципа на случайния подбор на въпроси с различна трудност, докато всъщност съдържанието на изпитите би трябвало да е едно и също за всички кандидати от една и съща функционална група или най-малкото би трябвало да се определи на принципа на случайния подбор на въпроси с еднаква трудност.
   По второто си основание ищецът изтъква нарушение на задължението за прозрачност, за мотивиране на решенията с неблагоприятни последици, на правото на публичен достъп до документите на Комисията, както и на принципа за защита на оправданите правни очаквания. Ищецът изтъква, че не са му били съобщени въпросите, които са му били поставени, и че представените от EPSO мотиви за този отказ на информация са очевидно неверни фактически и правно недопустими. По-конкретно, от една страна, приложение III към Правилника, което предвижда, че разискванията на конкурсната комисия са тайни, в случая е неприложимо, а от друга, съобщаването на въпросите се оказва задължително с оглед съмненията и резервите, които самата EPSO, както и Съвместният комитет за подбор са изразили по отношение на действителността на изпитите.


title: Дело C-414/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 22 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie — Република Полша) — Magoora sp. zoo/Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie (Шеста директива ДДС — Член 17, параграфи 2 и 6 — Национална правна уредба — Приспадане на ДДС при покупка на моторно гориво за някои превозни средства, независимо от целта на тяхната употреба — Ефективно ограничаване на правото на приспадане — Изключения, предвидени от националното законодателство към момента на влизане в сила на директивата)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/17

         Решение на Съда (четвърти състав) от 22 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie — Република Полша) — Magoora sp. zoo/Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   (Дело C-414/07) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 17, параграфи 2 и 6 - Национална правна уредба - Приспадане на ДДС при покупка на моторно гориво за някои превозни средства, независимо от целта на тяхната употреба - Ефективно ограничаване на правото на приспадане - Изключения, предвидени от националното законодателство към момента на влизане в сила на директивата)
   (2009/C 44/27)
   Език на производството: полски
   Препращаща юрисдикция
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Magoora sp. zoo

      Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   Предмет
   Преюдициално запитване — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie — Тълкуване на член 17, параграфи 2 и 6 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Национална правна уредба, която изключва правото на приспадане на данъка при покупка на моторно гориво за някои превозни средства, независимо от целта на употребата (професионална или частна) на съответното превозно средство — Изменение на критериите за превозните средства, визирани в изключението, което има за последици да ограничи de facto приложното поле на правото на приспадане в сравнение с периода преди влизане в сила на директивата в съответната държава-членка.
   Диспозитив
   Член 17, параграф 6, втора алинея от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа не допуска при транспонирането на посочената директива във вътрешното си право държава-членка изцяло да отмени националните разпоредби относно ограниченията на правото на приспадане на платения по получени доставки ДДС, с който са обложени покупките на моторно гориво, предназначено за превозни средства, използвани за целите на облагаема дейност, като към датата на влизане в сила на тази директива на нейна територия заменя тези разпоредби с разпоредби, определящи нови критерии в тази област, ако — като това трябва да се прецени от препращащата юрисдикция — последните разпоредби имат за последица да разширят приложното поле на посочените ограничения. Във всеки случай той не допуска държава-членка да изменя впоследствие законодателството си, което е влязло в сила към посочената дата, в посока на разширяване на приложното поле на тези ограничения в сравнение със съществуващото положение преди тази дата.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело T-298/08: Определение на Общия съд от 2 март 2010 г. — Aldi/СХВП-Catalana de Telecomunicacions Societat Operadora de Xarxes (ALDI)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/78

         Определение на Общия съд от 2 март 2010 г. — Aldi/СХВП-Catalana de Telecomunicacions Societat Operadora de Xarxes (ALDI)
   (Дело T-298/08) (1)

   2010/C 113/113

      Език на производството: немски

   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 247, 27.9.2008 г.