title: Дело C-763/19: Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Krakowie (Полша), постъпило на 18 октомври 2019 г. — D.S./S.P., A.P., D.K., Sz. w K.

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/25

      Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Krakowie (Полша), постъпило на 18 октомври 2019 г. — D.S./S.P., A.P., D.K., Sz. w K.
      (Дело C-763/19)
      (2020/C 54/26)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Apelacyjny w Krakowie (Апелативен съд Краков)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: D.S.

         Ответници: S.P., A.P., D.K., Sz. w K.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея, член 2, член 4, параграф 3 и член 6, параграф 3 от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не е независим съдия по смисъла на правото на Съюза лице, назначено на съдийска длъжност в грубо нарушение на нормите от правото на държавата членка за назначаване на съдии — което се изразява по-специално в назначаване на това лице на съдийска длъжност вследствие на предложение от орган, който не дава гаранции нито за независимост от изпълнителната и законодателната власт, нито за безпристрастност, при системно изключване на съдебния контрол за законосъобразност на процедурата по назначаване и което също така се изразява в назначаване на това лице на съдийска длъжност въпреки обжалването преди това пред компетентния национален съд (Naczelny Sąd Administracyjny — Върховен административен съд) на решението на националния орган (Krajowa Rada Sądownictwa — Национален съдебен съвет), съдържащо предложение за назначаването на лицето на съдийска длъжност, въпреки че изпълнението на това решение е спряно в съответствие с националното право и въпреки че производството пред компетентния национален съд (Върховен административен съд) не е приключило преди връчването на акта за назначаване

                              —

                              и с оглед на това съд, в чийто състав заседават назначени при посочените по-горе условия лица, не е „независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон“ по смисъла на правото на Европейския съюз?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея, член 2, член 4, параграф 3 и член 6, параграф 3 от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че акт, постановен от съдия и действащ като последна инстанция съд, формиран по описания в точка 1 начин, не е акт от правна гледна точка (той е несъществуващ акт) по смисъла на разпоредбите от правото на Европейския съюз, и преценка в това отношение може да извърши общ съд, отговарящ на поставените изисквания за съд по смисъла на разпоредбите от правото на Съюза?


title: Дело C-764/19: Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Krakowie (Полша), постъпило на 18 октомври 2019 г. — C. S.A./Syndyk masy upadłości I.T. w upadłości likwidacyjnej

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/26

      Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Krakowie (Полша), постъпило на 18 октомври 2019 г. — C. S.A./Syndyk masy upadłości I.T. w upadłości likwidacyjnej
      (Дело C-764/19)
      (2020/C 54/27)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Apelacyjny w Krakowie (Апелативен съд Краков)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: C. S.A.

         Ответник: Syndyk masy upadłości I.T. w upadłości likwidacyjnej

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея, член 2, член 4, параграф 3 и член 6, параграф 3 от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не е независим съдия по смисъла на правото на Съюза лице, назначено на съдийска длъжност в грубо нарушение на нормите от правото на държавата членка за назначаване на съдии — което се изразява по-специално в назначаване на това лице на съдийска длъжност вследствие на предложение от орган, който не дава гаранции нито за независимост от изпълнителната и законодателната власт, нито за безпристрастност, при системно изключване на съдебния контрол за законосъобразност на процедурата по назначаване и което също така се изразява в назначаване на това лице на съдийска длъжност въпреки обжалването предитова пред компетентния национален съд (Naczelny Sąd Administracyjny — Върховен административен съд) на решението на националния орган (Krajowa Rada Sądownictwa — Национален съдебен съвет), съдържащо предложение за назначаването на лицето на съдийска длъжност, въпреки че изпълнението на това решение е спряно в съответствие с националното право и въпреки че производството пред компетентния национален съд (Върховен административен съд) не е приключило преди връчването на акта за назначаване

                              —

                              и с оглед на това съд, в чийто състав заседават назначени при посочените по-горе условия лица, не е „независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон“ по смисъла на правото на Европейския съюз?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея, член 2, член 4, параграф 3 и член 6, параграф 3 от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че акт, постановен от съдия и действащ като последна инстанция съд, формиран по описания в точка 1 начин, не е акт от правна гледна точка (той е несъществуващ акт) по смисъла на разпоредбите от правото на Европейския съюз, и преценка в това отношение може да извърши общ съд, отговарящ на поставените изисквания за съд по смисъла на разпоредбите от правото на Съюза?


title: Дело C-765/19: Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Krakowie (Полша), постъпило на 18 октомври 2019 г. — M.Ś., I.Ś./R.B.P. Spółka Akcyjna

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/27

      Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Krakowie (Полша), постъпило на 18 октомври 2019 г. — M.Ś., I.Ś./R.B.P. Spółka Akcyjna
      (Дело C-765/19)
      (2020/C 54/28)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Apelacyjny w Krakowie (Апелативен съд Краков)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: M.Ś., I.Ś.

         Ответник: R.B.P. Spółka Akcyjna

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея, член 2, член 4, параграф 3 и член 6, параграф 3 от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не е независим съдия по смисъла на правото на Съюза лице, назначено на съдийска длъжност в грубо нарушение на нормите от правото на държавата членка за назначаване на съдии — което се изразява по-специално в назначаване на това лице на съдийска длъжност вследствие на предложение от орган, който не дава гаранции нито за независимост от изпълнителната и законодателната власт, нито за безпристрастност, при системно изключване на съдебния контрол за законосъобразност на процедурата по назначаване и което също така се изразява в назначаване на това лице на съдийска длъжност въпреки обжалването преди това пред компетентния национален съд (Naczelny Sąd Administracyjny — Върховен административен съд) на решението на националния орган (Krajowa Rada Sądownictwa — Национален съдебен съвет), съдържащо предложение за назначаването на лицето на съдийска длъжност, въпреки че изпълнението на това решение е спряно в съответствие с националното право и въпреки че производството пред компетентния национален съд (Върховен административен съд) не е приключило преди връчването на акта за назначаване

                              —

                              и с оглед на това съд, в чийто състав заседават назначени при посочените по-горе условия лица, не е „независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон“ по смисъла на правото на Европейския съюз?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея, член 2, член 4, параграф 3 и член 6, параграф 3 от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че акт, постановен от съдия и действащ като последна инстанция съд, формиран по описания в точка 1 начин, не е акт от правна гледна точка (той е несъществуващ акт) по смисъла на разпоредбите от правото на Европейския съюз, и преценка в това отношение може да извърши общ съд, отговарящ на поставените изисквания за съд по смисъла на разпоредбите от правото на Съюза?


title: Дело C-790/19: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Brașov (Румъния), постъпило на 24 октомври 2019 г. — Наказателно производство срещу LG, MH

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/28

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Brașov (Румъния), постъпило на 24 октомври 2019 г. — Наказателно производство срещу LG, MH
      (Дело C-790/19)
      (2020/C 54/29)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Brașov

         Страни в главното производство

      LG, MH

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 1, параграф 3, буква а) от Директива (ЕС) 2015/849 на Европейския парламент и на Съвета за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Директива 2006/70/ЕО на Комисията (1) да се тълкува в смисъл, че лицето, което осъществява изпълнителното деяние на състава на престъплението изпиране на пари, винаги е различно от лицето, което извършва предикатното престъпление (предходното престъпление, от което са получени парите — предмет на изпирането на пари)?

         (1)  ОВ L 141, 2015 г., стр. 73.


title: Дело C-811/19: Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casație și Justiție (Румъния), постъпило на 4 ноември 2019 г. — наказателно производство срещу FQ, GP, HO, IN, JM

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/28

      Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casație și Justiție (Румъния), постъпило на 4 ноември 2019 г. — наказателно производство срещу FQ, GP, HO, IN, JM
      (Дело C-811/19)
      (2020/C 54/30)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Страни в главното производство

      FQ, GP, HO, IN, JM

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1 от Договора за Европейския съюз, член 325, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, член 58 от Директива (ЕС) 2015/849 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2015 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Директива 2006/70/ЕО на Комисията (1), член 4 от Директива (ЕС) 2017/1371 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2017 година относно борбата с измамите, засягащи финансовите интереси на Съюза, по наказателноправен ред, съставена на основание член К.3 от Договора за Европейския съюз, за защита на финансовите интереси на Европейските общности от 26 юни 1995 г., да се тълкуват в смисъл, че не допускат орган извън съдебната власт, като Curtea Constituțională a României (Конституционен съд на Румъния), да приеме решение, с което се произнася по процесуално възражение относно евентуалната незаконосъобразност на съдебния състав в светлината на принципа на специализация на съдиите от Înalta Curte de Casație și Justiție (Върховен касационен съд, Румъния) (непредвиден в румънската конституция) и с което задължава съдебен орган да върне делата, които са във фаза на обжалване (деволутивен ефект), за повторно разглеждане на първа инстанция от същия съдебен орган?

                  2)

                  Трябва ли член 2 от Договора за Европейския съюз и член 47, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат орган извън съдебната власт да обяви за незаконосъобразен съдебен състав на колегия на върховния съдебен орган (състав от действащи съдии, които към момента на повишаването им в длъжност са отговаряли, наред с други изисквания, на изискването за специализация, което е било необходимо за повишаване в наказателната колегия на върховния съдебен орган)?

                  3)

                  Трябва ли принципът на предимство на правото на Съюза да се тълкува в смисъл, че позволява на националния съд да остави без приложение решение на Конституционния съд, с което се тълкува разпоредба с по-нисък ранг от конституцията, свързана с организацията на Înalta Curte de Casație și Justiție (Върховен касационен съд), която разпоредба се съдържа в националния закон за предотвратяване, установяване и санкциониране на случаите на корупция и от шестнадесет години постоянно се тълкува по един и същ начин от съдебния орган?

                  4)

                  Съгласно член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз включва ли принципът на свободен достъп до правосъдие специализация на съдиите и създаване на специализирани състави към върховния съдебен орган?

         (1)  ОВ L 141, 2015 г., стр. 73.

         (2)  ОВ L 198, 2017 г., стр. 29.


title: Дело C-822/19: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Alba Iulia (Румъния), постъпило на 5 ноември 2019 г. — Flavourstream SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov, Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală a Vămilor - Direcția Regională Vamală Brașov - Biroul Vamal de Interior Sibiu

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/29

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Alba Iulia (Румъния), постъпило на 5 ноември 2019 г. — Flavourstream SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov, Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală a Vămilor - Direcția Regională Vamală Brașov - Biroul Vamal de Interior Sibiu
      (Дело C-822/19)
      (2020/C 54/31)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov, Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală a Vămilor - Direcția Regională Vamală Brașov - Biroul Vamal de Interior Sibiu

         Ответник: Flavourstream SRL

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли номенклатурата в приложение I към Регламент № 2658/87, изменен с Регламент за изпълнение 2016/1821 (1), да се тълкува в смисъл, че продуктът „AURIC GMO FREE“ — предмет на настоящия спор — следва да се класира в тарифна подпозиция 17 029 095 или в подпозиция 29 124 900 от тази номенклатура?

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1821 на Комисията от 6 октомври 2016 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ 2016, L 294, стр. 1)


title: Дело C-834/19: Преюдициално запитване от Tribunale di Vicenza (Италия), постъпило на 15 ноември 2019 г. — AV/Ministero della Giustizia, Repubblica italiana

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/30

      Преюдициално запитване от Tribunale di Vicenza (Италия), постъпило на 15 ноември 2019 г. — AV/Ministero della Giustizia, Repubblica italiana
      (Дело C-834/19)
      (2020/C 54/32)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Vicenza

         Страни в главното производство

         Ищец: AV

         Ответници: Ministero della Giustizia, Repubblica italiana

         Преюдициален въпрос

      Пречка ли е за осъществяване на полезното действие на Директиви 1997/81/ЕО (1) и 1999/70/ЕО (2) национална практика, която изключва от понятието „работник на непълно работно време“, посочено в клауза 2 от Рамковото споразумение, част от Директива 1997/81/ЕО, и понятието „работник на срочен трудов договор“, посочено в клауза 2 от Рамковото споразумение, част от Директива 1999/70/ЕО, почетния съдия (ПС), който упражнява трудовата си дейност при описаните [в случая] условия, които характеризират работата на [г-жа] AV?

         (1)  Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време,сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 14, 1998 г., стр. 9, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).

         (2)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).


title: Дело C-837/19: Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Португалия), постъпило на 19 ноември 2019 г. — Super Bock Bebidas S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/31

      Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Португалия), постъпило на 19 ноември 2019 г. — Super Bock Bebidas S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-837/19)
      (2020/C 54/33)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Super Bock Bebidas S.A.

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли член 17, параграф 6, втора алинея от Шеста директива (1) на Съвета от 17 май 1977 г. (който предвижда, че държавите членки „могат да запазят в сила всички изключения, предвидени в тяхното национално законодателство към датата на влизане в сила на настоящата директива“) нова държава членка към датата на нейното присъединяване да въведе във вътрешното си законодателство изключения от правото на приспадане на ДДС?

                  2)

                  Има ли член 17, параграф 6, втора алинея от Шеста директива същия обхват като член 176, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО (2) на Съвета от 28 ноември 2006 г. (който предвижда, че държавите членки, присъединили се към Общността след 1 януари 1979 г., могат да запазят в сила всички изключения, предвидени в тяхното национално законодателство към датата на присъединяване), що се отнася до релевантната дата за установяване на „изключенията, предвидени в тяхното национално законодателство“, които могат да бъдат запазени в сила?

                  3)

                  Ако се допусне, че с оглед на Шеста директива Португалия може да запази всички изключения, предвидени в нейното национално законодателство към 1 януари 1989 г. — дата на влизане в сила на Шеста директива в Португалия — тази възможност е изменена с оглед на Директива 2006/112/ЕО, която посочва като релевантна датата на присъединяване (1 януари 1986 г.)?

                  4)

                  Допуска ли член 176, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. към датата на присъединяване на Португалия към Европейските общности да започнат да действат правила (съдържащи се в член 21, параграф 1 от Кодекса за данъка върху добавената стойност), които предвиждат изключение от правото на приспадане на данъка върху някои разходи (включително разходи за настаняване, храна, напитки, лизинг на автомобили, горива и пътни такси), при положение че тези правила са публикувани и предвидени първоначално да влязат в сила преди присъединяването, но влизането им в сила е отложено до датата на присъединяване?

                  5)

                  Трябва ли член 168, буква а) от Директива 2006/112 и принципът на неутралитет да се тълкуват в смисъл, че не допускат вътрешното законодателство на държава членка да предвижда правила за изключване от правото на приспадане (като съдържащите се в член 21, параграф 1 от CIVA относно разходите за настаняване, храна, напитки, лизинг на автомобили, горива и пътни такси), приложими дори когато се установи, че придобитите стоки и услуги са използвани за целите на облагаеми сделки на данъчнозадълженото лице?

                  6)

                  Допускат ли член 176 от Директива 2006/112 и принципът на пропорционалност да се прилагат непредвидени в Директивата изключения от правото на приспадане, които обаче могат да бъдат запазени в сила от държавите членки съгласно втората алинея от Директивата, когато се установи, че съответните разходи по същество са свързани с дейността, а стоките и услугите са използвани за целите на облагаеми сделки на данъчнозадълженото лице?

         (1)  Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа ОВ 1977, L 145, стр. 1 - EE 09 F 1, стр. 54

         (2)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OJ L 347, 11.12.2006, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-846/19: Преюдициално запитване от Tribunal d'arrondissement (Люксембург), постъпило на 21 ноември 2019 г. — EQ/Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/32

      Преюдициално запитване от Tribunal d'arrondissement (Люксембург), постъпило на 21 ноември 2019 г. — EQ/Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA
      (Дело C-846/19)
      (2020/C 54/35)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal d'arrondissement

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EQ

         Ответник: Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Как трябва да се тълкува понятието „икономическа дейност“ по смисъла на член 9, параграф 1, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО (1) — като обхващащо или като изключващо доставките на услуги, извършени в рамките на тристранно отношение, в което доставката на услугите е възложена на доставчика им от субект, който не съвпада с получателя на услугите?

                  2)

                  Зависи ли отговорът на първия въпрос от това дали доставките на услуги се извършват в рамките на задача, възложена от независим съдебен орган?

                  3)

                  Зависи ли отговорът на първия въпрос от това кой поема възнаграждението на доставчика на услугите — получателят на услугите или пък държавата, към която спада субектът, възложил на доставчика на услугите предоставянето им?

                  4)

                  Как трябва да се тълкува понятието „икономическа дейност“ по смисъла на член 9, параграф 1, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО — като обхващащо или като изключващо доставките на услуги, когато възнаграждението на доставчика на услугите не е задължително според закона и размерът му, ако се присъжда такова, а) подлежи на преценка във всеки конкретен случай, б) винаги зависи от имущественото положение на получателя на услугите и в) се определя или като твърда сума, или като процентна част от доходите на получателя на услугите, или в зависимост от извършените услуги?

                  5)

                  Как трябва да се тълкува понятието „доставката на услуги и на стоки, тясно свързани със социалните грижи и социалното осигуряване“, съдържащо се в член 132, параграф 1, буква ж) от [Директива 2006/112/ЕО] — като обхващащо или като изключващо доставките, извършени съгласно режима за закрила на пълнолетните лица, създаден със закон и подлежащ на контрол от независим съдебен орган?

                  6)

                  Трябва ли за целите на признаването на дадена организация за социална понятието „организации, признати за благотворителни“, което се съдържа в член 132, параграф 1, буква ж) от [Директива 2006/112/ЕО], да се тълкува като налагащо определени изисквания по отношение на формата, под която доставчикът на услугите осъществява дейност, или по отношение на това дали дейността на доставчика на услугите е с нестопанска или стопанска цел, или по-общо, като ограничаващо чрез други критерии и условия обхвата на освобождаването, предвидено в член 132, параграф 1, буква ж), или пък самото осъществяване на доставки, „свързани със социалните грижи и социалното осигуряване“ е достатъчно, за да се признае съответната организация за социална?

                  7)

                  Трябва ли понятието „организации, признати за благотворителни от съответната държава членка“, съдържащо се в член 132, параграф 1, буква ж) от [Директива 2006/112/ЕО], да се тълкува като изискващо признаване по предварително определени критерии и процедура, или е допустимо във всеки отделен случай признаване ad hoc, евентуално от съдебен орган?

                  8)

                  Допуска ли принципът на защита на оправданите правни очаквания, както е тълкуван в практиката на Съда на Европейския съюз, административният орган, отговарящ за събирането на ДДС, да изисква от данъчнозадължено по ДДС лице да заплаща ДДС за стопански сделки, отнасящи се до период, който е изтекъл към момента на решението на административния орган за данъчно облагане, при положение че дълго време преди този период този орган е приемал декларациите за ДДС на това данъчнозадължено лице, в които стопанските сделки от същия вид не са били посочвани сред облагаемите сделки? Зависи ли тази възможност на административния орган, отговарящ за събирането на ДДС, от изпълнението на определени условия?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-861/19: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona (Испания), постъпило на 26 ноември 2019 г. — LJ/INSS (Instituto Nacional de la Seguridad Social)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/33

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona (Испания), постъпило на 26 ноември 2019 г. — LJ/INSS (Instituto Nacional de la Seguridad Social)
      (Дело C-861/19)
      (2020/C 54/36)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: LJ

         Ответник: INSS (Instituto Nacional de la Seguridad Social)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли да се приеме, че добавката за майчинство, уредена в член 60 от консолидирания текст на Ley General de la Seguridad Social (LGSS) (Общ закон за социалното осигуряване), одобрен с Real Decreto Legislativo 8/2015 (Кралски законодателен декрет 8/2015) представлява позитивна мярка или позитивно действие, насочени към действителна равнопоставеност между жените и мъжете по смисъла на член 157, параграф 4 от Договора за функционирането на Европейския съюз?

                  2)

                  При положителен отговор на предходния въпрос, противоречи ли на принципа на пропорционалност, с който всяко позитивно действие трябва да бъде съобразено, времевото ограничение по отношение на пенсиите, отпуснати след 1 януари 2016 г., предвидено в заключителната разпоредба от Real Decreto Legislativo 8/2015 (Кралски законодателен декрет 8/2015)?


title: Дело C-865/19: Преюдициално запитване от tribunal d'instance de Rennes (Франция), постъпило на 27 ноември 2019 г. — Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/34

      Преюдициално запитване от tribunal d'instance de Rennes (Франция), постъпило на 27 ноември 2019 г. — Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG
      (Дело C-865/19)
      (2020/C 54/37)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal d'instance de Rennes

         Страни в главното производство

         Ищец: Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue

         Ответник: OG

         Преюдициален въпрос

      При положение че годишният процент на разходите по кредит на потребител е 5,364511 %, допуска ли правилото, установено в директиви 98/7/ЕО от 16 февруари 1998 г. (1), 2008/48/ЕО от 23 април 2008 г. (2) и 2014/17/ЕС от 4 февруари 2014 г. (3), съгласно което в текста на френски език „Le résultat du calcul est exprimé avec une exactitude d'au moins une décimale.Si le chiffre de la décimale suivante est supérieur ou égal à 5, le chiffre de la première décimale sera augmenté de 1“ [в текста на български език „Резултатът от изчислението се изразява с точност до поне един знак след десетичната запетая. Ако една цифра след десетичната запетая е по-голяма или равна на 5, предхождащата я цифра след десетичната запетая се увеличава с едно“], да се приеме за точен годишен процент на разходите от 5,363 %?

         (1)  Директива 98/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година за изменение на Директива 87/102/ЕИО относно сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно потребителския кредит (ОВ 1998, L 101, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 210).

         (2)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ 2008, L 133, стр. 66).

         (3)  Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година относно договорите за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители и за изменение на директиви 2008/48/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ 2014, L 60, стр. 34).


title: Дело C-870/19: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 26 ноември 2019 г. — Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/MI

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/35

      Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 26 ноември 2019 г. — Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/MI
      (Дело C-870/19)
      (2020/C 54/38)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Касатор: Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze

         Ответник: MI

         Преюдициални въпроси

      Може ли в конкретната хипотеза на водач на моторно превозно средство член 15, [параграф 7 от Регламент № 3821/85 (1)] да се тълкува в смисъл, че тази норма предвижда едно единно съставно поведение, с което се извършва едно единство нарушение и за което се налага едно-единствено наказание, или в смисъл, че посредством кумулиране тя може да доведе до установяване на толкова нарушения и налагане на толкова наказания колкото са дните, за които не са представени регистрационните листове на тахографа в рамките на предвидения период от време („текущия ден и предходните 28 дни“)?

         (1)  Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета от 20 декември 1985 година относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт (ОВ L 370, 1985 г., стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр. 234).


title: Дело C-871/19: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 26 ноември 2019 г. — Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/TB

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/35

      Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 26 ноември 2019 г. — Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/TB
      (Дело C-871/19)
      (2020/C 54/39)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Касатор: Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze

         Ответник по касационната жалба: TB

         Преюдициален въпрос

      Може ли в конкретната хипотеза на водач на моторно превозно средство член 15, [параграф 7 от Регламент № 3821/85 (1)] да се тълкува в смисъл, че тази норма предвижда едно единно съставно поведение, с което се извършва едно единство нарушение и за което се налага едно-единствено наказание, или в смисъл, че посредством кумулиране тя може да доведе до установяване на толкова нарушения и налагане на толкова наказания колкото са дните, за които не са представени регистрационните листове на тахографа в рамките на предвидения период от време („текущия ден и предходните 28 дни“)?

         (1)  Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета от 20 декември 1985 година относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт (ОВ 1985, L 370, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр. 234).


title: Дело C-876/19 P: Жалба, подадена на 29 ноември 2019 г. от PlasticsEurope срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 20 септември 2019 г. по дело T-636/17, PlasticsEurope/ECHA

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/36

      Жалба, подадена на 29 ноември 2019 г. от PlasticsEurope срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 20 септември 2019 г. по дело T-636/17, PlasticsEurope/ECHA
      (Дело C-876/19 P)
      (2020/C 54/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: PlasticsEurope (представители: R. Cana, E. Mullier, F. Mattioli, адвокати)

         Друг страна в производството: Европейска агенция по химикалите, Френска република, ClientEarth

         Искания

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд по дело T-636/17,

                  —

                  да отмени решение ED/30/2017 на изпълнителния директор на ECHA от 6 юли 2017 г.,

                  —

                  при условията на евентуалност да върне делото на Общия съд, за да се произнесе по искането на жалбоподателя за отмяна,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски по настоящото производство и по производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните основания:

                  1.

                  Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е тълкувал неправилно Регламент REACH (1) и е приел, че няма изискване Агенцията да установи наличието на научно доказателство за вероятни сериозни въздействия съгласно член 57, буква е) от Регламент REACH.

                  2.

                  Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото в рамките на преценката на представените пред него доказателства и при преценката на подкрепените с тях факти. В частност Общият съд е стигнал до неправилния извод, че ECHA е установила „вероятни“ сериозни въздействия, не е разгледал въпроса дали ECHA действително е преценила данните за еквивалентна степен на безпокойство, а вместо това неправилно е потвърдил констатацията на ECHA, че този критерий е изпълнен, неправилно е отхвърлил оплакването на жалбоподателя във връзка с относимостта към случая на заключението на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ), неправилно е приел, че заключението на ЕОБХ е в съответствие с решението на ECHA и е изопачил представените от страните доказателства.

                  3.

                  Общият съд е нарушил принципа на равно третиране, тъй като е третирал жалбоподателя по-малко благоприятно отколкото ECHA.

                  4.

                  Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е тълкувал неправилно член 2, параграф 8, буква б) от Регламент REACH, не е изпълнил задължението си да изложи мотиви и не е разгледал допълнителните доводи на жалбоподателя относно междинните продукти.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).


title: Дело C-879/19: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 2 декември 2019 г. — FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/37

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 2 декември 2019 г. — FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie
      (Дело C-879/19)
      (2020/C 54/41)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy (Върховен съд)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe

         Ответник: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли понятието „лице, което е обичайно заето на работа на територията на две или повече държави членки“, използвано в член 14, параграф 2, първо изречение от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в редакцията съгласно Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г. (1) и изменението с Регламент (ЕО) № 1992/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. (2), да се тълкува в смисъл, че обхваща лице, което в рамките на един и същ трудов договор, сключен с един и същ работодател, през обхванатия от този договор период полага труд на територията на всяка от поне две държави членки не едновременно или успоредно, а в последователни, непосредствено следващи се периоди от по няколко месеца?

         (1)  ОВ L 28, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 35 и поправка в ОВ L 32, 2008 г., стр. 31.

         (2)  ОВ L 392, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 288.


title: Дело C-890/19 P: Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. от Fortischem a.s. срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-121/15, Fortischem/Комисия

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/39

      Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. от Fortischem a.s. срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-121/15, Fortischem/Комисия
      (Дело C-890/19 P)
      (2020/C 54/43)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Fortischem a.s. (представители: C. Arhold, Rechtsanwalt, P. Hodál, M. Staroň, avocats)

         Други страни в производството: Европейска комисия, AlzChem AG, по-рано AlzChem Trostberg GmbH, по-рано AlzChem Hart GmbH

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да отмени членове 1 и 3—5 от оспорваното решение на Комисията (1),

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Първо основание: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, изразяваща се в неправилно тълкуване и прилага на член 107, параграф 1 ДФЕС, член 108, параграф 2 ДФЕС и член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 (2), тъй като приел, че в случай като разглеждания обхватът на решението за възстановяване може да се разшири спрямо жалбоподателя, макар жалбоподателят да е заплатил пазарната цена за активите на получателя на помощта.
      Второ основание: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, приемайки че Комисията не носи доказателствената тежест по въпроса дали помощта е била прехвърлена на жалбоподателя чрез продажба на активите на цена под пазарната.
      Трето основание: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото или изопачил фактите, пренебрегвайки редица (почти неопровержими) твърдения, показващи че за активите е заплатена пазарна цена.
      Четвърто основание: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, тълкувайки неправилно разбирането за критериите „обхват на сделката“ и „икономическа логика на сделката“ при установяването на икономическата приемственост.
      Пето основание: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, приемайки че Комисията е можела да заключи, че икономическа приемственост е имало, въз основа само на два от установените критерии, като всички останали критерии били против наличието на икономическа приемственост.
      Шесто основание: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, изразяваща се в неправилно тълкуване и прилагане на релевантната законова разпоредба, с която се забраняват масовите уволнения, и дал неправилна правна квалификация на фактите, тъй като заключил, че забраната за масови уволнения съставлява предимство за NCHZ, а не реална пречка под формата на нараснали разходи, и тъй като не намалил размера на твърдяната държавна помощ със сума, съответстваща на нарасналите разходи.
      Седмо основание: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, замествайки мотивите в оспорваното решение на Комисията със свои собствени мотиви, тъй като Комисията не изложила никакви доводи или обяснения защо забраната за колективни уволнения да съставлява предимство за NCHZ.

         (1)  Решение (ЕС) 2015/1826 на Комисията от 15 октомври 2014 година относно държавната помощ SA.33797 — (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP), предоставена от Словакия на NCHZ (ОВ L 269, 2015 г., стр. 71).

         (2)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, 1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело C-895/19: Преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Полша), постъпило на 4 декември 2019 г. — A./Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/40

      Преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Полша), постъпило на 4 декември 2019 г. — A./Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej
      (Дело C-895/19)
      (2020/C 54/44)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: A.

         Ответник: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 167 във връзка с член 178 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска национални разпоредби, съгласно които упражняването на правото на приспадане на данъка по получени доставки в същия данъчен период, в който подлежи на отчитане дължимият данък за сделките, представляващи вътреобщностно придобиване на стоки, зависи от условието дължимият данък във връзка с тези сделки да е посочен в съответната справка-декларация за ДДС в определен преклузивен срок (в Полша — три месеца) от края на месеца, през който е възникнало задължението за плащане на данъка по отношение на придобитите стоки и услуги?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-898/19 P: Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. от Ирландия срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 24 септември 2019 г. по съединени дела T-755/15 и T-759/15, Люксембург и Fiat Chrysler Finance Europe/Комисия

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/41

      Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. от Ирландия срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 24 септември 2019 г. по съединени дела T-755/15 и T-759/15, Люксембург и Fiat Chrysler Finance Europe/Комисия
      (Дело C-898/19 P)
      (2020/C 54/45)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ирландия (представители: M. Browne, A. Joyce, J. Quaney, P. Gallagher SC, S. Kingston, B. Doherty, BL)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Fiat Chrysler Finance Europe, Велико херцогство Люксембург

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд от 24 септември 2019 г. по съединени дела T-755/15 и T-759/15, Luxembourg и Fiat Chrysler Finance Europe/Комисия,

                  —

                  да отмени решението (1) на Комисията от 21 октомври 2015 г., и

                  —

                  да осъди Комисията за заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Първо основание — Общият съд е допуснал грешка от правна страна и е приложил неправилно член 107, параграф 1 ДФЕС в подхода му по отношение на „принципа на сделката между несвързани лица“.
      Второ основание — Общият съд е допуснал грешка от правна страна и е приложил неправилно член 107, параграф 1 ДФЕС при анализа на избирателността.
      Трето основание — Общият съд не е спазил задължението за мотивиране на решението си.
      Четвърто основание — Общият съд е нарушил принципа на правна сигурност, като е приел, че Комисията може да преразглежда решенията на националните данъчни администрации с оглед своя версия на принципа на сделката между несвързани лица, която не е била предсказуема и чието съдържание е неизвестно.
      Пето основание — Общият съд е нарушил членове 4 ДФЕС и 5 ДФЕС и недопустимо е използвал правилата за държавна помощ, за да хармонизира нормите на държавите членки в областта на прякото данъчно облагане.

         (1)  Решение (ЕС) 2016/2326 на Комисията от 21 октомври 2015 година относно държавна помощ SA.38375 (2014/C ex 2014/NN), приведена в действие от Люксембург в полза на Fiat (нотифицирано под номер C(2015) 7152) (ОВ L 351, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-899/19 P: Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. от Румъния срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-391/17, Румъния/Комисия

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/42

      Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. от Румъния срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-391/17, Румъния/Комисия
      (Дело C-899/19 P)
      (2020/C 54/46)
      Език на производството: румънски

         Страни

         Жалбоподател: Румъния (представители: E. Gane, L. Lițu, M. Chicu)

         Друга страна в производството: Европейска комисия, Унгария

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се уважи жалбата, да се отмени изцяло решението на Общия съд по дело T-391/17, да се постанови решение по дело T-391/17, като се уважи жалбата за отмяна на Решение (ЕС) 2017/652,

            или

                  —

                  да се уважи жалбата, да се отмени изцяло решението на Общия съд по дело T-391/17 и да се върне дело T-391/17 на Общия съд на Европейския съюз, който да уважи жалбата за отмяна в ново производство и да отмени Решение (ЕС) 2017/652,

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

                     A.

                     Нарушение на разпоредбите на Договорите за ЕС, отнасящи се до правомощията на Съюза

                  Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като в нарушение на принципа на предоставената компетентност, прогласен в член 5, параграф 2 от Договора за Европейския съюз, приравнява ценностите, изброени в член 2 ДЕС, на конкретна дейност/цел в обхвата на компетентността на ЕС и приканва Комисията да представи конкретни актове, които имат за основна цел зачитането на правата на лицата, които принадлежат към национални и езикови малцинства, и на богатството на културното и езиковото многообразие.

                     B.

                     Нарушение на член 296, втора алинея ДФЕС

                  Общият съд е тълкувал неправилно член 296, втора алинея ДФЕС по отношение на задължението за мотивиране на Комисията, като неправилно е приел, че посоченото задължение е било спазено във връзка с обстоятелствата по делото, в положение, при което Комисията не е изложила правните съображения, които са били от съществено значение в контекста на Решение (ЕС) 2017/652, и освен това е изменила съществено позицията си, изразена по-рано, без да уточнява какво е било настъпилото развитие, което може да обоснове изменението на позицията.

                     C.

                     Процесуални пропуски, които могат да нанесат вреда на интересите на жалбоподателя

                  Във връзка с обстоятелството, че в рамките на устната фаза на производството по дело T-391/17 обсъжданията са се съсредоточили по указание на Общия съд само върху аспекти на допустимостта на жалбата за отмяна, докато в контекста на постановеното решение посочената инстанция разглежда единствено аспекти по същество, редовността на производството е била засегната.


title: Дело C-904/19: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Полша), постъпило на 10 декември 2019 г. — E. Sp. z o.o/K.S.

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/43

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Полша), постъпило на 10 декември 2019 г. — E. Sp. z o.o/K.S.
      (Дело C-904/19)
      (2020/C 54/48)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищец: E. Sp. z o.o

         Ответник: K.S.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) и нейните съображения двадесето и двадесет и четвърто, в съответствие с които договорите следва да се съставят на ясен, разбираем език, а потребителят да има възможност да проучи всички условия и при съмнение от негова страна се приема най-благоприятното за него тълкуване и съдилищата и административните органи на държавите членки трябва да разполагат с адекватни и ефективни средства да наложат преустановяването на включването на неравноправни клаузи в потребителски договори, във връзка с член 10, параграфи 1 и 2 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (2), и съображение 31 от нея да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредбата на член 339, параграф 2 от ГПК, разбиран в смисъл, че разпоредбата на член 339, параграф 2 от ГПК допуска постановяване на неприсъствено решение по дело за изплащане на (потребителски) кредит, включително в случай че ищецът не е представил договор за (потребителски) кредит, в резултат от което същият не е бил проверен за наличието на евентуално неравноправни клаузи, съдържащи се в него, не е проверено дали договорът е съдържал всички изисквани по закон елементи, а същевременно указва постановяването на неприсъствено решение да се основе единствено на твърденията на ищеца относно фактите без анализ дали доказателствата водят до възникване на „основателни съмнения“ по смисъла на тази разпоредба?
                  Допустимо ли е с оглед на решения на Съда от 1 октомври 2015 г., ERSTE Bank Hungary (C–32/14, EU:C:2015:637, т. 62), от 10 септември 2014 г., Kušionova (C–34/13, EU:C:2014:2189, т. 56), от 6 октомври 2009 г., Asturcom Telecomunicaciones (C–40/08, EU:C:2009:615, т. 47) такова тълкуване на член 339, параграф 2 от ГПК, съгласно което е възможно постановяването на неприсъствено решение по дело за изплащане на (потребителски) кредит, по което ищецът не прилага договора към исковата молба, в резултат от което същият не е бил проверен за наличието на евентуално неравноправни клаузи, съдържащи се в него, не е проверено дали договорът е съдържал всички изисквани по закон елементи, а решението се основава единствено на твърденията на ищеца относно фактите?

                  2)

                  Трябва ли член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и нейните съображения двадесето и двадесет и четвърто, в съответствие с които договорите следва да се съставят на ясен, разбираем език, а потребителят да има възможност да проучи всички условия и, при съмнение от негова страна, се приема най-благоприятното за него тълкуване и съдилищата и административните органи на държавите членки трябва да разполагат с адекватни и ефективни средства да наложат преустановяването на включването на неравноправни клаузи в потребителски договори, във връзка с член 10, параграфи 1 и 2 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета и съображение 31 от нея да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредбата на член 339, параграф 2 от ГПК, разбиран в смисъл че разпоредбата на член 339, параграф 2 от ГПК не допуска проверка от националната юрисдикция на договора за (потребителски) кредит, приложен от ищеца, за наличието на евентуално неравноправни клаузи, съдържащи се в него, дали същият съдържа всички изисквани по закон елементи, а същевременно указва постановяването на неприсъствено решение да се основе единствено на твърденията на ищеца относно фактите без анализ дали доказателствата водят до възникване на „основателни съмнения“ по смисъла на тази разпоредба?
                  Допустимо ли е с оглед на решения на Съда от 1 октомври 2015 г., ERSTE Bank Hungary (C–32/14, EU:C:2015:637, т. 62), от 10 септември 2014 г., Kušionova (C–34/13, EU:C:2014:2189, т. 56), от 6 октомври 2009 г., Asturcom Telecomunicaciones (C–40/08, EU:C:2009:615, т. 47) такова тълкуване на член 339, параграф 2 от ГПК, съгласно което е възможно постановяването на неприсъствено решение по дело за изплащане на (потребителски) кредит без проверка за наличие на евентуално неравноправни клаузи, съдържащи се в представения от ищеца и приложен към исковата молба договор, и без проверка дали договорът е съдържал всички изисквани по закон елементи, а решението се основава единствено на твърденията на ищеца относно фактите?

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.

         (2)  ОВ L 133, 2008 г., стр. 66.


title: Дело C-913/19: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Białymstoku (Полша), постъпило на 13 декември 2019 г. — CNP spółka z o.o./Gefion Insurance A/S

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/45

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Białymstoku (Полша), постъпило на 13 декември 2019 г. — CNP spółka z o.o./Gefion Insurance A/S
      (Дело C-913/19)
      (2020/C 54/49)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy w Białymstoku

         Страни в главното производство

         Ищец: CNP spółka z o.o.

         Ответник: Gefion Insurance A/S

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 13, параграф 2 във връзка с член 10 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че в спор между търговец, който е придобил от увредената страна вземането срещу застрахователно дружество на основание застраховка за гражданска отговорност, и това застрахователно дружество, не е изключено установяването на компетентност на съда на основание член 7, точка 2 или член 7, точка 5 от регламента?

                  2)

                  При положителен отговор на въпрос 1), трябва ли член 7, точка 5 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела да се тълкува в смисъл, че осъществяващо дейност в държава членка дружество на търговското право, уреждащо имуществени претенции в рамките на задължителното застраховане на гражданската отговорност на притежателите на моторни превозни средства и действащо в рамките на договор със застрахователно дружество със седалище в друга държава членка, е негов клон, агенция или друг вид представителство?

                  3)

                  При положителен отговор на въпрос 1), трябва ли член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела да се тълкува в смисъл, че представлява самостоятелно основание за компетентност на съда на държава членка, в която настъпва вредоносното събитие, пред който кредиторът правоприемник по вземането, придобито от увредената страна, възникнало в рамките на задължителното застраховане на гражданската отговорност, предявява иск против застрахователно дружество със седалище в друга държава членка?

         (1)  ОВ L 351, 2012 г., стр. 1.


title: Дело T-21/18: Решение на Общия съд от 17 декември 2019 г. — Полша/Комисия (ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Сектори на плодовете и зеленчуците — Помощи за групи производители — Разходи, направени от Полша — Пропуски в основните и спомагателните проверки — Проверки на плановете за признаване и на критериите за признаване — Проверки по заявленията за подпомагане — Възможност за участие на групите от производители — Икономическа последователност — Необходимост и допустимост на инвестициите — Основателност на разходите — Системни недостатъци — Риск за ЕФГЗ — Коригиращи мерки — Фиксирани ставки в размер на 25 %)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/46

      Решение на Общия съд от 17 декември 2019 г. — Полша/Комисия
      (Дело T-21/18) (1)

      (ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Сектори на плодовете и зеленчуците - Помощи за групи производители - Разходи, направени от Полша - Пропуски в основните и спомагателните проверки - Проверки на плановете за признаване и на критериите за признаване - Проверки по заявленията за подпомагане - Възможност за участие на групите от производители - Икономическа последователност - Необходимост и допустимост на инвестициите - Основателност на разходите - Системни недостатъци - Риск за ЕФГЗ - Коригиращи мерки - Фиксирани ставки в размер на 25 %)
      (2020/C 54/50)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Република Полша (представители: B. Majczyna, M. Pawlicka и D. Krawczyk)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Lewis и A. Stobiecka-Kuik)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2017/2014 на Комисията от 8 ноември 2017 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 292, 2017 г., стр. 61).

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Република Полша да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 104, 19.3.2018 г.


title: Дело T-22/18: Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — България/Комисия (ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Разходи, направени от България — Развитие на селските райони — Качество на проверките на място — Проверка на критериите за допустимост и подбор — Финансови корекции — Проверки ex post — Методология за изчисляване на финансовите корекции — Повторяемост — Коригиращи мерки — Процедура за уравняване по съответствие — Правна сигурност — Принцип на добро финансово управление — Пропорционалност)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/47

      Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — България/Комисия
      (Дело T-22/18) (1)

      (ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Разходи, направени от България - Развитие на селските райони - Качество на проверките на място - Проверка на критериите за допустимост и подбор - Финансови корекции - Проверки ex post - Методология за изчисляване на финансовите корекции - Повторяемост - Коригиращи мерки - Процедура за уравняване по съответствие - Правна сигурност - Принцип на добро финансово управление - Пропорционалност)
      (2020/C 54/51)
      Език на производството: български

         Страни

         Жалбоподател: Република България (представители: Е. Петранова и Л. Захариева)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Aquilina, Г. Колева и V. Bottka)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2017/2014 на Комисията от 8 ноември 2017 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 292, 2017 г., стр. 61)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Република България да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 104, 19.3.2018 г.


title: Дело T-100/18: Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Wehrheim/ЕЦБ (Публична служба — Персонал на ЕЦБ — Възнаграждение — Надбавка за експатриране — Отмяна — Отговорност — Имуществени и неимуществени вреди — Служебно нарушение)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/47

      Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Wehrheim/ЕЦБ
      (Дело T-100/18) (1)

      (Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Възнаграждение - Надбавка за експатриране - Отмяна - Отговорност - Имуществени и неимуществени вреди - Служебно нарушение)
      (2020/C 54/52)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Christine Wehrheim (Офенбах, Германия) (представител: N. de Montigny, avocat)

         Ответник: Европейска централна банка (представители: F. von Lindeiner и A. Andrzejewska, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)

         Предмет

      Искане по член 270 ДФЕС и член 50а от Статута на Съда на Европейския съюз за поправяне на имуществените и неимуществените вреди, които ищцата твърди, че са ѝ нанесени поради грешката, допусната от ЕЦБ при определянето на нейните имуществени права към момента на наемането ѝ, в резултат на което била отпусната надбавка за експатриране, която впоследствие била премахната

         Диспозитив

                  1)

                  Осъжда Европейската централна банка (ЕЦБ) да заплати сумата от 1 000 EUR на г-жа Christine Wehrheim като обезщетение за нанесени неимуществени вреди, ведно с лихвите по определения от ЕЦБ лихвен процент за основните операции по рефинансиране, увеличен с 3,5 пункта, считано от постановяването на настоящото решение до датата на заплащане на сумата от 1 000 EUR от ЕЦБ.

                  2)

                     Отхвърля иска в останалата му част.

                  3)

                     Г-жа Wehrheim и ЕЦБ понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 152, 30.4.2018 г.


title: Дело T-295/18: Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Гърция/Комисия (ЕФОГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Разходи, направени от Гърция — Развитие на селските райони — отделени от производството преки помощи — Ключови проверки — Фиксирани финансови корекции)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/48

      Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Гърция/Комисия
      (Дело T-295/18) (1)

      (ЕФОГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Разходи, направени от Гърция - Развитие на селските райони - отделени от производството преки помощи - Ключови проверки - Фиксирани финансови корекции)
      (2020/C 54/53)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Република Гърция (представители: G. Kanellopoulos, I. Pachi, A. Vasilopoulou и E. Chroni)

         Ответник: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и J. Aquilina)

         Предмет

      Жалба, подадена на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2018/304 на Комисията от 27 февруари 2018 г., с което се изключват от финансиране от Европейския съюз определени разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ЕФОГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ 2018, L 59, стр. 3)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело T-383/18: Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Sta*Ware EDV Beratung/EUIPO — Accelerate IT Consulting (businessNavi) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Фигуративна марка на Европейския съюз „businessNavi“ — Реално използване на марката — Частична отмяна — Член 51, параграф 1, буква а) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, буква а) и параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/49

      Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — Sta*Ware EDV Beratung/EUIPO — Accelerate IT Consulting (businessNavi)
      (Дело T-383/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Фигуративна марка на Европейския съюз „businessNavi“ - Реално използване на марката - Частична отмяна - Член 51, параграф 1, буква а) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, буква а) и параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 54/54)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Sta*Ware EDV Beratung GmbH (Щарнберг, Германия) (представители: M. Bölling и M. Graf, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Accelerate IT Consulting GmbH (Ален, Германия) (представител: H. Hofmann, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 2 май 2018 г. (преписка R 434/2017-5), постановено в производство по отмяна със страни Sta*Ware EDV Beratung и Accelerate IT Consulting

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Sta*Ware EDV Beratung GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 294, 20.8.2018 г.


title: Дело T-504/18: Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — XG/Комисия (Служители на частно дружество — доставчик на информационни услуги в рамките на институцията — Отказ да се предостави достъп до сградите на Комисията — Компетентност на автора на акта)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/50

      Решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. — XG/Комисия
      (Дело T-504/18) (1)

      (Служители на частно дружество - доставчик на информационни услуги в рамките на институцията - Отказ да се предостави достъп до сградите на Комисията - Компетентност на автора на акта)
      (2020/C 54/55)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: XG (представители: S. Kaisergruber и A. Burghelle-Vernet, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: C. Ehrbar и T. Bohr)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 3 юли 2018 г., с което се оставя в сила отказът за достъп на жалбоподателя до нейните сгради

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на Европейската комисия от 3 юли 2018 година, с което се оставя в сила отказът за достъп на XG до нейните сгради.

                  2)

                     Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 373, 15.10.2018 г.


title: Дело T-317/19 R: Определение на председателя на Общия съд от 7 ноември 2019 г. — AMVAC Netherlands/Комисия (Обезпечително производство — Продукти за растителна защита — Регламент (ЕО) № 1107/2009 — Активно вещество етопрофос — Условия за одобрение на пускането на пазара на веществото — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/50

      Определение на председателя на Общия съд от 7 ноември 2019 г. — AMVAC Netherlands/Комисия
      (Дело T-317/19 R)
      (Обезпечително производство - Продукти за растителна защита - Регламент (ЕО) № 1107/2009 - Активно вещество етопрофос - Условия за одобрение на пускането на пазара на веществото - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
      (2020/C 54/56)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: AMVAC Netherlands BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: C. Mereu, M. Grunchard и S. Englebert, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castilla-Contreras и I. Naglis)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/344 на Комисията от 28 февруари 2019 година за неподновяване на одобрението на активното вещество етопрофос в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за изменение на приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 на Комисията (ОВ L 62, 2019 г., стр. 7)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                     Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-715/19: Иск, предявен на 21 октомври 2019 г. — Wagenknecht/Европейски съвет

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/51

      Иск, предявен на 21 октомври 2019 г. — Wagenknecht/Европейски съвет
      (Дело T-715/19)
      (2020/C 54/57)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Lukáš Wagenknecht (Пардубице, Чешка република) (представител: A. Dolejská, адвокат)

         Ответник: Европейски съвет

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  да установи неправомерно бездействие на Европейския съвет по отношение на конфликта на интереси на г-н Andrej Babiš, чешкият министър-председател, във връзка с бюджета на Съюза.

         Твърдения и основни доводи

      Ищецът излага шест твърдения в подкрепа на иска.

                  1.

                  Първото твърдение е, че ищецът е приканил Европейския съвет да предприеме действия с писмо от 5 юни 2019 г., а на 10 юни 2019 г. му е изпратил покана да действа на основание член 265 ДФЕС, като се е обърнал към него с молба да не кани г-н Andrej Babiš, в твърдян конфликт на интереси, на заседанието на Европейския съвет от 20 юни 2019 г., на което по точка 4 от дневния ред се обсъжда бюджетът на Съюза.

                              —

                              Ищецът отбелязва, че въпреки това на 20 юни 2019 г. чешкият министър-председател, г-н Babiš, в твърдян конфликт на интереси, е присъствал на заседанието на Европейския съвет, на което по точка 4 от дневния ред се обсъжда бюджетът на Съюза.

                  2.

                  Второто твърдение е, че отговорът на Европейския съвет на поканата за действие на ищеца е неясен и противоречив, тъй като не определя позицията му.

                  3.

                  Третото твърдение е, че ищецът е пряко засегнат от бездействието на Европейския съвет, който не изключва г-н Babiš от обсъжданията относно бъдещия бюджет на Съюза в заседанието на Европейския съвет, тъй като:

                              i.

                              не е необходим никакъв друг междинен акт, за да се изключат лица в конфликт на интереси от заседание на Европейския съвет; и

                              ii.

                              правното положение на ищеца е засегнато, тъй като той е: a) избран представител на Чешкия сенат, натоварен в качеството на член на специална сенатска комисия, създадена за целта, да разследва твърдения конфликт на интереси на чешкия министър-председател; и б) бъдещ конкурент на кандидатите от партия ANO 2011, контролирана от чешкия министър-председател.

                  4.

                  Четвъртото твърдение е, че личното засягане на ищеца във връзка с твърдяното бездействие на Европейския съвет с оглед на твърдения конфликт на интереси на чешкия министър-председател, г-н Babiš, възниква от:

                              i.

                              конституционно задължение за упражняване на контрол за правилното приемане на правните актове на Съюза, включително на неговия бюджет (Многогодишната финансова рамка 2021—2027 г.);

                              ii.

                              конституционно задължение, от което възниква право да се упражнява контрол над чешкия министър-председател, действащ в рамките на Европейския съвет, включително задължение за отговорно упражняване на функцията на член на специалната сенатска комисия, натоварена с разследването на твърдения конфликт на интереси на чешкия министър-председател, г-н Babiš;

                              iii.

                              избирането на ищеца в чешкия сенат през 2018 г. в конкуренция с кандидати от партията ANO 2011, контролирана от чешкия министър-председател.
                              Ищецът твърди, че отказ на Съда да допусне настоящото дело, би бил равносилен на отказ от правосъдие, водещ до реална невъзможност на членовете на националните парламенти да контролират членовете на своите правителства във връзка с действията им, осъществявани в рамките на Европейския съвет и на Съвета.

                  5.

                  Петото твърдение е, че е налице задължение на Европейския съвет за противодействие на конфликт на интереси съгласно член 325, параграф 1 ДФЕС и член 61, параграф 1 от Финансовия регламент (1).

                              —

                              Ищецът твърди, че са изпълнени всички условия за изпълнение на задължението на Европейския съвет да действа, за да предотврати или неутрализира твърдения конфликт на интереси на чешкия министър-председател, г-н Babiš.

                  6.

                  Шестото твърдение е за нарушение на задължението на Европейския съвет по член 325, параграф 1 ДФЕС и посочения член 61, параграф 1 от Финансовия регламент.

         (1)  Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (OB L 193, 2018 г., стр. 1).


title: Дело T-804/19: Жалба, подадена на 20 ноември 2019 г. — HC/Комисия

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/52

      Жалба, подадена на 20 ноември 2019 г. — HC/Комисия
      (Дело T-804/19)
      (2020/C 54/58)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: HC (представители: G. Pandey и V. Villante, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решение от 20 август 2019 г. на Европейската служба за подбор на персонала (EPSO), с което се отхвърля жалбата, подадена от него на основание член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз на 17 април 2019 г., и да отмени включително отхвърлянето на съдържащия се в нея иск за обезщетение в размер на 50 000 EUR,

                  —

                  да отмени решението на EPSO/конкурсната комисия от 21 март 2019 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя за преразглеждане на решението на конкурсната комисия да не го допусне до следващия етап от конкурса,

                  —

                  да отмени решението от 28 януари 2019 г. в електронния EPSO профил на жалбоподателят да не бъде включен в предварителния списък с длъжностни лица, подбрани за целите на конкурс EPSO/AD/363/18,

                  —

                  да отмени обявление за конкурс на общо основание EPSO/AD/363/18, публикувано на 11 октомври 2018 г. (1), както и целия подготвен в резултат от него предварителен списък с длъжностни лица, подбрани за участие в посочения конкурс, и/или да го обяви за незаконосъобразен и неприложим по отношение на жалбоподателя съгласно член 277 ДФЕС,

                  —

                  да осъди ответника да изплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 50 000 EUR за претърпените от него вреди в резултат от посочените по-горе оспорени решения,

                  —

                  при разглеждане на предварителните въпроси, доколкото е необходимо, да обяви член 90 от Правилника за персонала за недействителен и неприложим в настоящото производство съгласно член 277 ДФЕС.

         Твърдения и основни доводи

      Жалбоподателят излага четири твърдения в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото твърдение е за явна грешка в преценката относно професионалния опит на жалбоподателя, както и в същия контекст, че не е изпълнено задължението за мотивиране на решението и са нарушени член 25 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и член 296 ДФЕС.

                  2.

                  Второто твърдение е за нарушение на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на правото на жалбоподателя да бъде изслушан, както и в същия контекст за нарушение на задължението за мотивиране и на член 296 ДФЕС.

                  3.

                  Третото твърдение е за нарушение на членове 1, 2, 3 и 4 от Регламент № 1 от 1958 г. (2), както и в същия контекст за нарушение на членове 1г и 28 от Правилника за персонала и на член 1, параграф 1, буква е) от приложение III към Правилника за персонала и на принципа на равно третиране и недопускане на дискриминация.

                  4.

                  Четвъртото твърдение е за незаконосъобразност на подбора по квалификации с оглед на членове 1г, 4, 7 и 29 от Правилника за персонала.

         (1)  ОВ C 368A, 2018 г., стр. 1.

         (2)  Регламент № 1 от 15 април 1958 година за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (ОВ 17, 1958 г., стр. 385; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 3).


title: Дело T-823/19: Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. — JMS Sports/EUIPO — Inter-Vion (Спираловидни ластици за коса)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/53

      Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. — JMS Sports/EUIPO — Inter-Vion (Спираловидни ластици за коса)
      (Дело T-823/19)
      (2020/C 54/59)
      Език на жалбата: полски

         Страни

         Жалбоподател: JMS Sports sp. z o.o. (Лодз, Полша) (представители: D. Piróg и J. Słupski, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Inter-Vion S.A. (Варшава, Полша)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността (спираловидни ластици за коса) — промишлен дизайн на Общността № 1723 677-0001

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 13 септември 2019 г. по преписка R 1573/2018-3

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати разноските в производствата, включително направените от жалбоподателя разноски в производството пред апелативния състав на EUIPO,

                  —

                  да осъди встъпилата страна, ако такава встъпи в производството, да понесе направените от нея съдебни разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 5, параграф 1 във връзка с член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета,

                  —

                  Нарушение на принципа на разпределяне на тежестта на доказване,

                  —

                  Нарушение на принципа на процесуална равнопоставеност на страните.


title: Дело T-829/19: Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. — Palírna U Zeleného stromu/EUIPO — Bacardi (BLEND 42 VODKA)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/54

      Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. — Palírna U Zeleného stromu/EUIPO — Bacardi (BLEND 42 VODKA)
      (Дело T-829/19)
      (2020/C 54/60)
      Език на жалбата: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Усти на Елба, Чешка република) (представител: T. Chleboun, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Bacardi & Co. Ltd (Мерен, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „BLEND 42 VODKA“ — заявка за регистрация № 12 945 879

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 5 септември 2019 г. по преписка R 2531/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да съедини делата по жалбите против решението на ответника от 5 септември 2019 г. по преписки R 2531/2018-2, R 2532/2018-2 и R 2533/2018-2,

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди ответника и другата страна да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-830/19: Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. — Palírna U Zeleného stromu/EUIPO — Bacardi (BLEND 42 VODKA)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/55

      Жалба, подадена на 4 декември 2019 г. — Palírna U Zeleného stromu/EUIPO — Bacardi (BLEND 42 VODKA)
      (Дело T-830/19)
      (2020/C 54/61)
      Език на жалбата: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Усти на Елба, Чешка република) (представител: T. Chleboun, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Bacardi & Co. Ltd (Мерен, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка:„BLEND 42 VODKA“ в светлосин и тъмносин цвят — заявка за регистрация № 12 946 034

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 5 септември 2019 г. по преписка R 2532/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да съедини делата по жалбите против решението на ответника от 5 септември 2019 г. по преписки R 2531/2018-2, R 2532/2018-2 и R 2533/2018-2,

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди ответника и другата страна да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя.

         Изложено основание

                  —

                  нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-849/19: Жалба, подадена на 16 декември 2019 г. — Leonardo/Frontex

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/57

      Жалба, подадена на 16 декември 2019 г. — Leonardo/Frontex
      (Дело T-849/19)
      (2020/C 54/63)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Leonardo SpA (Рим, Италия) (представители: M. Esposito, F. Caccioppoli и G. Calamo, avvocati)

         Ответник: Европейска агенция за гранична и брегова охрана

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд по същество:

                  —

                  да отмени посочените по-долу актове;

                  —

                  да осъди ответника да плати обезщетение за всички претърпени и бъдещи преки и косвени вреди, произтичащи на каквото и да било основание от незаконосъобразността на разглежданата поръчка;

                  —

                  като действия по събиране на доказателства: да разпореди извършването на експертиза съгласно член 91, буква д) и член 96 от Процедурния правилник на Общия съд, за да се установи, че: a) обжалваните клаузи на обявлението са неразумни, излишни и не спазват правната уредба в сектора; б) обжалваните клаузи възпрепятстват Leonardo да изготви оферта; в) подразделяне на поръчката на два или повече лота, обосновано по причини, свързани с разходите и техническата осъществимост;

                  —

                  в случай на уважаване на жалбата, да се присъдят съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Настоящото искане е срещу FRONTEX/OP/888/2019/JL/CG за услугата „Remotely Piloted Aircraft Systems (RPAS) for Medium Altitude Long Endurance Maritime Aerial Surveillance“, публикувано на 18 октомври 2019 г. в притурката към Официален вестник на Европейския съюз TED (Tenders Electronic Daily), с референтен номер 2019/S 202-490010, и съответните приложени актове, по-конкретно:

                  —

                  Invitation to Tender, достъпна на интернет страница https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61915;

                  —

                  Financial Proposal, достъпно на интернет страница https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61916;

                  —

                  Declaration, достъпна на интернет страница https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61917;

                  —

                  Annex I – Tender Specifications, достъпно на интернет страница https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61918;

                  —

                  Tender Submission Form, достъпен на интернет страница https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61919;

                  —

                  Draft Contract, достъпен на интернет страница https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61921;

                  —

                  Agreement of non-disclosure, достъпно на интернет страница https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61922;

                  —

                  Appendix 1, достъпно на интернет страница https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61924;

                  —

                  Appendix 2, достъпно на интернет страница https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61925;

                  —

                  Appendix 3, достъпно на интернет страница https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61926;

                  —

                  поправката – обявление относно допълнения или изменения в информацията, публикувана в притурката към Официален вестник на Европейския съюз TED (Tenders Electronic Daily), с референтен номер 2019/S 216-528930,

                  —

                  поправката – обявление относно допълнения или изменения в информацията, публикувана в притурката към Официален вестник на Европейския съюз TED (Tenders Electronic Daily), с референтен номер 2019/S 226-553006,

                  —

                  поясненията, направени от FRONTEX по смисъла на lex specialis (публикувани на интернет страница https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-questions.html?cftId=5444);

                  —

                  протокола от Informative Meeting, проведено във FRONTEX на 28 октомври 2019 г.; както и всеки друг акт, предхождащ, свързан или произтичащ от горепосочените актове.

            Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: жалбоподателят иска отмяната на обжалваните актове, тъй като те нарушават принципите на прозрачност, пропорционалност, равно третиране и недопускане на дискриминация, вследствие на тяхното общо и нерационално съдържание или на обстоятелството, че в някои случаи възлагат в тежест на кандидатите, и доколкото жалбоподателят e заинтересован, напълно безполезни, непропорционални, прекалени и нефункционални специфични технически реквизити, за целите на услугата или такива, които правят участието на жалбоподателя невъзможно или обусловено от прекомерни икономически тежести, до степен, че са в ущърб на конкурентността на офертата. Поради това тези актове нарушават съображения 96 и 108 и членове 160, 161 и 166 от Регламента за финансовите правила (ЕС, Евратом) 2018/1046 (1) и точки 17.1, 17.3 и 17.8 от приложение I към посочения регламент, както и Директиви 2014/23/ЕС (2) и 2014/24/ЕС (3) на Европейския парламент и на Съвета. По-нататък, те са опорочени от превишаване на власт, под формата на нарушение на принципа на пропорционалност, нелогичност, погрешност на предпоставките и тяхното изопачаване, неравно третиране, несправедливост и изопачаване.

                  2.

                  Второ основание: жалбоподателят иска отмяната на обжалваните актове също така поради пропуска да се подраздели на лотове поръчката, предмет на спора. По-конкретно, той твърди нарушение на член 160, параграфи 1, 2 и 3 от Регламента за финансовите правила (ЕС, Евратом) 2018/1046, както и нарушение на точка 33.1 от приложение I към посочения регламент, и неприлагането на точка 18.2, алинея трета от приложение I към посочения регламент.

                  3.

                  Трето основание: жалбоподателят твърди освен това нарушение на членове 176 или 179 от припомнения регламент, поради предвиденото в документацията на поръчката разрешение за участие на субекти от трети страни.

                  4.

                  Четвърто основание: на последно място, поради незаконосъобразността на актовете, жалбоподателят иска обезщетение за всички преки и косвени вреди, които са претърпени и се търпят, произтичащи на каквото и да било основание от незаконосъобразността на разглежданата поръчка.

         (1)  Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (ОВ L 193, 2018 г., стр. 1)

         (2)  Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за възлагане на договори за концесия (ОВ L 94, 2014 г., стр. 1).

         (3)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).


title: Дело T-853/19: Жалба, подадена на 17 декември 2019 г. — Tehrani/EUIPO — Blue Genes (Earnest Sewn)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/59

      Жалба, подадена на 17 декември 2019 г. — Tehrani/EUIPO — Blue Genes (Earnest Sewn)
      (Дело T-853/19)
      (2020/C 54/64)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Reza Hossein Khan Tehrani (Нордхорн, Германия) (представител: D. Wiedemann, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Blue Genes, Inc. (Гардина, Калифорния, Съединени щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Earnest Sewn“ – марка на Европейския съюз № 12 302 071

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 4 октомври 2019 г. по преписка R 531/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отмени решението на отдела по отмяна от 30 януари 2019 г. по преписка № 12618 C относно искането за обявяване на недействителност на марка на Европейския съюз № 12 302 071„Earnest Sewn“,

                  —

                  да разпореди марка на Европейския съюз № 12 302 071„Earnest Sewn“ да остане регистрирана,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.