title: Дело T-736/20: Жалба, подадена на 11 декември 2020 г. — OP/Комисия

text:
               8.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/31

      Жалба, подадена на 11 декември 2020 г. — OP/Комисия
      (Дело T-736/20)
      (2021/C 79/41)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: OP (представител: S. Pappas, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени i) решението на конкурсната комисия от 5 февруари 2020 г. да не включи жалбоподателя в списъка с резервите от конкурса на общо основание EPSO/AST/147/19 и ii) решението на органа по назначаване от 3 септември 2020 г., с което е отхвърлено жалбата на жалбоподателя срещу решението на конкурсната комисия от 5 февруари 2020 г., в частта, в която съдържа допълнителни мотиви;

                  —

                  да осъди ответника да заплати, освен собствените си съдебни разноски, и съдебните разноски на жалбоподателя в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание — нарушение на принципите на равно третиране, на прозрачност, на обективност, както и на член 1г, параграф 5 от Правилника за длъжностните лица

                  2.

                  Второ основание: нарушение на правото на добра администрация.

                  3.

                  Трето основание: недостатъчно и неадекватно мотивиране.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на член 27 от Правилника за длъжностните лица.


title: Дело T-741/20: Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. — Advansa Manufacturing и др./Комисия

text:
               8.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/32

      Жалба, подадена на 16 декември 2020 г. — Advansa Manufacturing и др./Комисия
      (Дело T-741/20)
      (2021/C 79/42)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Advansa Manufacturing GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) и други 14 жалбоподатели (представители: D. Haverbeke, L. Ruessmann, и P. Sellar, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени приложение I към Съобщение на Комисията — Насоки относно определени мерки за държавна помощ в контекста на системата за търговия с квоти за емисии на парникови газове след 2021 г., (1) доколкото е изключен неправомерно отрасълът за производство на синтетични/изкуствени влакна;

                  —

                  да разпореди, на основание член 264 ДФЕС, че правните последици от приложение I към обжалвания акт продължават да действат, докато ответникът предприеме необходимите мерки за изпълнение на решението на Съда съгласно член 266 ДФЕС;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват седем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание — приложение I към обжалвания акт е прието без да е налице компетентност.

                              —

                              Съгласно член 5, параграф 1 и член 5, параграф 2 ДЕС, ЕС действа единствено в границите на компетентността, която държавите членки са му предоставили. Всяка компетентност, която не е предоставена на Съюза с Договорите, принадлежи на държавите членки;

                              —

                              Съгласно член 10a, параграф 6 от изменената Директива 2003/87/EC (2) компетентен да приеме обжалвания акт е не ответникът, а държавите членки.

                  2.

                  Второ основание — в приложение I към обжалвания акт са допуснати съществени процесуални нарушения.

                              —

                              Изискваните от член 296 ДФЕС мотиви на обжалвания акт не излагат ясно и недвусмислено съображенията на ответника при изчисляването на интензивността на непреките емисии за отрасъла на жалбоподателите, което е определящият фактор за преценката дали даден отрасъл да бъде включен или изключен от приложение I към обжалвания акт;

                              —

                              Поради това неизпълнение на задължението да изложи мотивите си, жалбоподателите не били в състояние да защитят правата си, а Съдът — да упражни своето правомощие за контрол.

                  3.

                  Трето основание — приложение I към обжалвания акт нарушава принципа на субсидиарност.

                              —

                              Съгласно член 5, параграф 3 ДЕС в областите, които не попадат в неговата изключителна компетентност, Съюзът действа само в случай и доколкото целите на предвиденото действие не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата или последиците от предвиденото действие могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза;

                              —

                              Макар националните мерки, взети на основание член 10a, параграф 6 от Директива 2003/87/EC, да подлежат на контрол за държавна помощ, ответникът нарушил принципа на субсидиарност при съставянето на списък ex ante, ограничаващ отраслите или подотраслите, чиито разходи за непреки емисии могат да бъдат компенсирани, тъй като а) държавите членки могат най-добре да оценят реалния риск от изместване на въглеродни емисии за всеки промишлен отрасъл поради значителните непреки разходи, които действително възникват; и (b) ответникът приел приложение I без да обясни достатъчно защо е било необходимо да го направи.

                  4.

                  Четвърто основание — приложение I към обжалвания акт нарушава принципа на прозрачност.

                              —

                              Процедурата, довела до приемането на обжалвания акт, не е прозрачна в ключовите си аспекти, и по-конкретно: (a) ответникът не разкрил какви данни е използвал, за да изчисли интензивността на непреките емисии за отрасъла на жалбоподателите нито в обжалвания акт, нито в придружаващата оценка на въздействието; (b) ответникът не дал обяснения, които подкрепят неговите оценки по въпроса кои подотрасли имат най-голям потенциал за електрифициране;

                              —

                              В процедурата по приемане на обжалвания акт ответникът отказал да уведоми заинтересованите страни как ще бъде изчислена интензивността на техните непреки емисии и как ще се прилага критерият за електрифицирането, с което възпрепятствал възможността им за каквато и да било дискусия по същество с него през периода на консултации;

                              —

                              Ето защо ответникът не изпълнил задължението си по член 15 ДФЕС и член 11 ДЕС да осигури прозрачност на процедурата, довела до приемането на приложение I към обжалвания акт.

                  5.

                  Пето основание — в приложение I към обжалвания акт са допуснати явни грешки в преценката.

                              —

                              В контекста на своето право на преценка при извършването на сложни преценки от икономически и социален характер ответникът трябва да е в състояние да докаже, че е преценил всички релевантни фактори и обстоятелства около положението, което обжалваният акт цели да регулира. Той допуснал редица явни грешки в преценката, изключвайки отрасъла на жалбоподателите от списъка на допустимите отрасли от приложение I към обжалвания акт, по-специално като (a) не се аргументирал и не обосновал въвеждането на два допълнителни прага за допустимост; (b) не взел предвид релевантните и пълни данни за потреблението на електроенргия в отрасъла на жалбоподателите, което довело до подценяване на интензивносттта на непреките емисии в този отрасъл и до изключването му от приложение I; (c) без да се обоснове, не взел предвид представените от жалбоподателите доказателства; и (d) що се отнася до качествената оценка, оценил неправилно заместимостта на горивото/електричеството в отрасъла и не се обосновал защо неговите подотрасли не са включени в приложение I въз основа на този критерий.

                  6.

                  Шесто основание — в приложение I към обжалвания акт е приложен неправилно правилният критерий за оценка.

                              —

                              Член 10a, параграф 6 от Директива 2003/87/EО изисква преценката на отрасълите да се извършва въз основа на критерия за „реалния риск“ от изместване на въглеродни емисии;

                              —

                              Ответникът приложил друг критерий, а именно този за „значителния риск“. Така той използвал неправилен и неправомерен критерий.

                  7.

                  Седмо основание — обжалваният акт нарушава принципа на пропорционалност.

                              —

                              Ответникът нарушил принципа на пропорционалност, тъй като: (a) не се е стремил да постигне законната цел, която е да насърчи икономически ефективна декарбонизация на икономиката, като енергоемките отрасли инвестират в енергийна ефективност, вместо да пренасочват производството си в трети държави; (b) поставил прекомерна тежест върху изключените отрасли, когато по-малко обременяващи решения (като определяне на максимални нива на подпомагане или механизми за обвързване с условия) биха изпълнили целите на обжалвания акт поне по същия начин; и (c) разкрил основната информация от своята оценка на допустимите отрасли едва четири дни преди публикуването на обжалвания акт на 25 септември 2020 г., което само по себе си е само малко повече от три месеца преди изтичането на приложимите понастоящем Насоки относно определени мерки за държавна помощ в контекста на СТЕ. По този начин ответникът нарушил член 5, параграф 4 ДЕС.

         (1)  ОВ C 317, 2020 г., стр. 5.

         (2)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78), изменена.


title: Дело T-12/21: Жалба, подадена на 14 януари 2021 г. — PJ/EIT

text:
               8.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/34

      Жалба, подадена на 14 януари 2021 г. — PJ/EIT
      (Дело T-12/21)
      (2021/C 79/43)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: PJ (представител: N. de Montigny, avocate)

         Ответник: Европейски институт за иновации и технологии

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от 17 декември 2020 г., с което изпълнителният директор е отказал на жалбоподателя възможността да се ползва от изключенията от забраната за работа от разстояние извън държавата по месторабота и е отхвърлил искането му, подадено на 15 декември 2020 г., да работи от разстояние от своето място на произход,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушаване, от една страна, на член 5.1.b от Guidelines, приложими за Комисията и транспонирани за EIT, и от друга страна, на придобитите от жалбоподателя права. По-нататък, жалбоподателят се позовава на неизпълнение на задължението на администрацията за полагане на грижа. Жалбоподателят се позовава и на произволно тълкуване на понятието „ограничения за пътуване“, на липса на предвидимост и на правна сигурност, както и на несъобразяване с тълкуванията на национално равнище на същите тези здравни мерки, въведени във всяка държава членка. Накрая, жалбоподателят се позовава на нарушаване на правото му на личен и семеен живот, на невземане предвид на неговото положение при липса на действителен и обоснован служебен интерес, както и на непропорционално засягане на неговите интереси.

                  2.

                  Второ основание: възражение за незаконосъобразност на действащите правила, ако трябва да се приеме, че те не позволяват на жалбоподателя да работи от своето място на произход в неговото положение поради нарушаване на принципите на равно третиране, на правото му на личен и семеен живот, на благосъстоянието на работното място, както и на принципа на правна сигурност и предвидимост. Жалбоподателят се позовава и на непреодолима сила, както и на нарушаване на член 52 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като ограничаването на правата му е незаконосъобразно и непропорционално.


title: Дело T-18/21: Жалба, подадена на 16 януари 2021 г. — Be Smart/Комисия

text:
               8.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/35

      Жалба, подадена на 16 януари 2021 г. — Be Smart/Комисия
      (Дело T-18/21)
      (2021/C 79/44)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Be Smart Srl (Рим, Италия) (представители: F. Satta, G. Roberti, A. Romano и I. Perego, avvocati)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да приеме, че Комисията не е изпълнила задълженията, които има по силата на членове 107 и 108 ДФЕС, член 41 от Хартата на основните права на ЕС, както и на член 12, параграф 1 и член 15, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 2015/1589, като не е приела никакво решение по член 4 от Регламент (ЕС) № 2015/1589, а именно за откриване на процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС във връзка с подадената от жалбоподателя на 15 октомври 2014 т. жалба (SA.39639),

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      С настоящата жалба на основание член 265 ДФЕС се иска да се установи, че Комисията неправомерно не се е произнесла по подадената от Be Smart S.r.l. на 15 октомври 2014 т. жалба, заведена под номер SA.39639, относно две неправомерни мерки за държавна помощ в полза на Consorzio Interuniversitario Cineca.
      В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква, че Комисията не е изпълнила произтичащото от разпоредбите относно незаконосъобразните държавни помощи задължение за предприемане на действия, като не е предприела никакви действия, след като е била приканена за това и не е взела никакво становище по подадената на 15 октомври 2014 т. жалба. Тя нарушила и основния принцип на добра администрация, закрепен в член 41 от Хартата на основните права на ЕС.


title: Дело T-23/21: Жалба, подадена на 19 януари 2021 г. — About You/EUIPO — Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U)

text:
               8.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/35

      Жалба, подадена на 19 януари 2021 г. — About You/EUIPO — Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U)
      (Дело T-23/21)
      (2021/C 79/45)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: About You GmbH (Хамбург, Германия) (представител: W. Mosing, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Мауер, Австрия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Y/O/U“ — марка на Европейския съюз № 10 226 884

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 10 ноември 2020 г. по преписка R 527/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да проведе съдебно заседание за изслушване на устните състезания,

                  —

                  да отмени обжалваното решение, вследствие от което EUIPO да отмени изцяло посочената марка на Европейския съюз,

                  —

                  да осъди EUIPO и ако другата страна в производството пред EUIPO встъпи писмено в съдебното производство, да понесе направените от нея/тях съдебни разноски, както и разноските, направени от жалбоподателя в производството пред Общия съд и в производството по обжалване пред EUIPO.

         Изложени основания

                  —

                  нарушение на процесуалните изисквания за доказване от гледна точка на правна сигурност и на принципа на оправдани правни очаквания,

                  —

                  нарушение на член 58 във връзка с член 18 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и на член 95 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с членове 10, 19 и 27 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията.


title: Дело T-29/21: Жалба, подадена на 20 януари 2021 г. — Beveland/EUIPO — Super B (BUCANERO)

text:
               8.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/36

      Жалба, подадена на 20 януари 2021 г. — Beveland/EUIPO — Super B (BUCANERO)
      (Дело T-29/21)
      (2021/C 79/46)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Beveland, SA (Sant Joan les Fonts, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, abogado)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Super B, SL (Талавера де ла Рейна, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „BUCANERO“ — марка на Европейския съюз № 390 641

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 5 ноември 2020 г. по преписка R 1046/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, като обяви изрично недействителността на марка на Европейския съюз № 390 641 „BUCANERO“ (словна) за всички стоки, класифицирани в класове 32 и 33,

                  —

                  да осъди EUIPO и притежателя на спорната марка, SUPER B, S.L., да заплатят всички съдебни разноски по производството пред Общия съд, а също и разноските по производството по отмяна пред EUIPO.

         Изложено основание

      Нарушение на членове 18 и 58 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-34/21: Жалба, подадена на 22 януари 2021 г. — Ryanair/Комисия

text:
               8.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/37

      Жалба, подадена на 22 януари 2021 г. — Ryanair/Комисия
      (Дело T-34/21)
      (2021/C 79/47)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ryanair DAC (Суорд, Ирландия) (представители: E. Vahida, F.-C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating и I. Metaxas-Maranghidis, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) на Европейската комисия от 25 юни 2020 г. относно държавна помощ SA.57153 (2020/N) — Германия — COVID-19 — Помощ за Lufthansa и

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Европейската комисия е приложила неправилно съобщението си „Временна рамка за мерки за държавна помощ в подкрепа на икономиката в условията на сегашния епидемичен взрив от COVID-19 (1)“ („Временната рамка“) и е злоупотребила с правомощията си, като е приела, че Deutsche Lufthansa AG може да получи помощ, без да прецени дали има по-подходящи мерки, които нарушават конкуренцията в по-малка степен, приела е, че размерът на помощта за рекапитализация е пропорционален, не е приложила подходящи условия по отношение на излизането на държавата, възложила е недостатъчна продажба на слотове и не е наложила ефективна забрана на агресивното разрастване на получателя.

                  2.

                  Второ основание: Европейската комисия е приложила неправилно член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС, като е приела, че помощта е за преодоляване на сериозни затруднения в икономиката на Германия, като не е изпълнила задължението си да претегли положителните и отрицателните последици на помощта за условията на търговия и за поддържането на ненарушена конкуренция (т.е. „сравнителният тест“) и като е изискала късното представяне на план за преструктуриране.

                  3.

                  Трето основание: Европейската комисия е нарушила общите принципи на недопускане на дискриминация, свободно предоставяне на услуги и свобода на установяване.

                  4.

                  Четвърто основание: Европейската комисия не е започнала официална процедура по разследване въпреки наличието на сериозни затруднения и е нарушила процесуалните права на жалбоподателя.

                  5.

                  Пето основание: Европейската комисия не е изпълнила задължението си за мотивиране.

         (1)  Временна рамка за мерки за държавна помощ в подкрепа на икономиката в условията на сегашния епидемичен взрив от COVID-19, ОВ C 91I/1 от 20 март 2020 г., изменена.


title: Дело T-199/20: Определение на Общия съд от 15 януари 2021 г. — Aldi Stores/EUIPO — Dualit (Форма на тостер)

text:
               8.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/38

      Определение на Общия съд от 15 януари 2021 г. — Aldi Stores/EUIPO — Dualit (Форма на тостер)
      (Дело T-199/20) (1)

      (2021/C 79/49)
      Език на производството: английски
      Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело T-608/20: Определение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — JD/ЕИБ

text:
               8.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/38

      Определение на Общия съд от 20 януари 2021 г. — JD/ЕИБ
      (Дело T-608/20) (1)

      (2021/C 79/50)
      Език на производството: английски
      Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 433, 14.12.2020 г.


title: Дело C-895/19: Решение на Съда (девети състав) от 18 март 2021 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Полша) — A./Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej (Преюдициално запитване — Косвено данъчно облагане — ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Вътреобщностно придобиване на стоки — Приспадане на дължимия данък по получени доставки във връзка с такова придобиване — Формални изисквания — Материалноправни изисквания — Срок за подаване на справка-декларация — Принцип на неутралност на данъка и принцип на пропорционалност)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/16

      Решение на Съда (девети състав) от 18 март 2021 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Полша) — A./Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej
      (Дело C-895/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Косвено данъчно облагане - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Вътреобщностно придобиване на стоки - Приспадане на дължимия данък по получени доставки във връзка с такова придобиване - Формални изисквания - Материалноправни изисквания - Срок за подаване на справка-декларация - Принцип на неутралност на данъка и принцип на пропорционалност)
      (2021/C 182/22)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: А.

         Ответник: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         при участието на: Rzecznik Małych i Średnich Przedsiębiorców

         Диспозитив

      Членове 167 и 178 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/45/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която упражняването на правото на приспадане на данъка върху добавената стойност (ДДС) във връзка с вътреобщностно придобиване в същия данъчен период, в който се дължи ДДС, зависи от посочването на дължимия ДДС в справка-декларация, подадена в тримесечен срок от края на месеца, през който е възникнало задължението за плащане на данъка по отношение на придобитите стоки.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.


title: Дело C-96/20: Решение на Съда (осми състав) от 10 март 2021 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ/Presidenza del Consiglio dei Ministri (Преюдициално запитване — Обществено здраве — Член 168 ДФЕС — Директива 2002/98/ЕО — стандартите за качество и безопасност на човешката кръв и кръвни съставки — Цел да се осигури висока степен на опазване на човешкото здраве — Член 4, параграф 2 и член 9, параграф 2 — Центрове за трансфузионна хематология — Отговорно лице — Минимални условия за квалификация — Възможност за държавата членка да предвиди по-строг режим — Свобода на преценка, предоставена на държавите членки)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/20

      Решение на Съда (осми състав) от 10 март 2021 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ/Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Дело C-96/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Обществено здраве - Член 168 ДФЕС - Директива 2002/98/ЕО - стандартите за качество и безопасност на човешката кръв и кръвни съставки - Цел да се осигури висока степен на опазване на човешкото здраве - Член 4, параграф 2 и член 9, параграф 2 - Центрове за трансфузионна хематология - Отговорно лице - Минимални условия за квалификация - Възможност за държавата членка да предвиди по-строг режим - Свобода на преценка, предоставена на държавите членки)
      (2021/C 182/27)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ

         Ответник: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         при участието на: Sds Snabi, Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA)

         Диспозитив

      Член 9, параграф 2, буква а), във връзка с член 4, параграф 2 от Директива 2002/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 2003 година за определяне на стандартите за качество и безопасност при вземането, диагностиката, преработката, съхранението и разпределянето на човешка кръв и кръвни съставки и за изменение на Директива 2001/83/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда, че за лице, отговарящо за център за трансфузионна хематология, могат да бъдат назначени само притежателите на диплома по медицина и хирургия, ако тази правна уредба е съобразена изцяло с правото на Съюза.

         (1)  ОВ C 209, 22.6.2020 г.


title: Дело C-701/19 P: Определение на Съда (осми състав) от 4 февруари 2021 г. — Pilatus Bank plc/Eвропейска централна банка (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Явно неоснователна жалба — Икономическа и парична политика — Пруденциален надзор върху кредитните институции — Мерки за прекратяване, наложени от националния орган за надзор — Назначаване на лице за контакт — Условна комуникация с Европейската централна банка (ЕЦБ) — Отнемане на лиценз преди подаването на жалбата — Жалба за отмяна — Недопустимост — Липса на достатъчно ясно и точно изложение на правните основания, изтъкнати пред Общия съд — Недоказан правен интерес — Неправилно квалифициране на подготвителен акт — Замяна на мотиви)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/22

      Определение на Съда (осми състав) от 4 февруари 2021 г. — Pilatus Bank plc/Eвропейска централна банка
      (Дело C-701/19 P) (1)

      (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Явно неоснователна жалба - Икономическа и парична политика - Пруденциален надзор върху кредитните институции - Мерки за прекратяване, наложени от националния орган за надзор - Назначаване на лице за контакт - Условна комуникация с Европейската централна банка (ЕЦБ) - Отнемане на лиценз преди подаването на жалбата - Жалба за отмяна - Недопустимост - Липса на достатъчно ясно и точно изложение на правните основания, изтъкнати пред Общия съд - Недоказан правен интерес - Неправилно квалифициране на подготвителен акт - Замяна на мотиви)
      (2021/C 182/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pilatus Bank plc (представители: първоначално O. H. Behrends и M. Kirchner, Rechtsanwälte, а впоследствие O. H. Behrends)

         Друга страна в производството: Европейска централна банка (представители: E. Yoo, M. Anastasiou и A. Karpf)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Pilatus Bank plc да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 406, 2.12.2019 г.


title: Дело C-321/20: Определение на Съда (седми състав) от 4 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — CDT, SA/MIMR, HRMM (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Защита на потребителите — Действие на съдебно решение във времето — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Правомощия на националния съд при наличие на клауза, квалифицирана като „неравноправна“ — Клауза за предсрочна изискуемост — Частично премахване на съдържанието на неравноправна клауза — Принцип на правната сигурност — Задължение за съответстващо тълкуване)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/23

      Определение на Съда (седми състав) от 4 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — CDT, SA/MIMR, HRMM
      (Дело C-321/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Защита на потребителите - Действие на съдебно решение във времето - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Правомощия на националния съд при наличие на клауза, квалифицирана като „неравноправна“ - Клауза за предсрочна изискуемост - Частично премахване на съдържанието на неравноправна клауза - Принцип на правната сигурност - Задължение за съответстващо тълкуване)
      (2021/C 182/32)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CDT, SA

         Ответници: MIMR, HRMM

         Диспозитив

                  1)

                  Правото на Съюза, по-специално принципът на правна сигурност, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска неприлагането от националния съдия на разпоредба от националното право, която му позволява да измени наравноправна клауза от договор, сключен от продавач или доставчик с потребител, ако тази разпоредба, счетена с решение от 14 юни 2012 г., Banco Español de Crédito (C-618/10, EU:C:2012:349), за противоречаща на член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, все още не е била изменена по законодателен път в съответствие с посоченото съдебно решение към момента на сключване на договора.

                  2)

                  Принципът на правна сигурност трябва да се тълкува в смисъл, че не позволява на националния съдия, който е установил неравноправния характер на договорна клауза по смисъла на член 3 от Директива 93/13, да измени съдържанието на тази клауза, поради което съдията е длъжен да не я приложи. Членове 6 и 7 от тази директива обаче допускат заменянето на такава клауза от националния съдия с диспозитивна разпоредба от националното право, ако при премахване на неравноправната клауза разглежданият договор за кредит няма да може да се изпълнява и ако обявяването му за недействителен в неговата цялост излага потребителя на особено неблагоприятни последици, което трябва да се провери от запитващата юрисдикция.

         (1)  ОВ C 359, 26.10.2020 г.


title: Дело C-64/21: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 2 февруари 2021 г. — Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k./Bank Handlowy w Warszawie S.A.

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/28

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 2 февруари 2021 г. — Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k./Bank Handlowy w Warszawie S.A.
      (Дело C-64/21)
      (2021/C 182/41)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в касационното производство: Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k.

         Друга страна в касационното производство: Bank Handlowy w Warszawie S.A.

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли предвид формулировката и целта на член 7, параграф 1, буква б) от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители (1), тази разпоредба да се разбира в смисъл, че признава на самостоятелно заетия търговски представител абсолютно право на комисиона по договор, сключен през периода на действие на договора за представителство с трето лице, което преди това той вече е привлякъл като клиент за сделки от същия вид, или пък това право може да бъде изключено по договорен път?

         (1)  ОВ L 382, 1986 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 176).


title: Дело C-77/21: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 8 февруари 2021 г. — Digi Távközlési és Szolgáltató Kft./Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/30

      Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 8 февруари 2021 г. — Digi Távközlési és Szolgáltató Kft./Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság
      (Дело C-77/21)
      (2021/C 182/43)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Digi Távközlési és Szolgáltató Kft.

         Ответник: Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли понятието „ограничение на целите“ по член 5, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (1) (наричан по-нататък „Регламентът“) да се тълкува в смисъл, че паралелното съхранение от страна на администратора в друга база данни на лични данни, които иначе са били събрани и съхранени с ограничена легитимна цел е в съответствие с посоченото понятие, или напротив, тази ограничена легитимна цел на събирането на данни вече не важи по отношение на паралелната база данни?

                  2)

                  Ако на първия преюдициален въпрос се отговори в смисъл, че паралелното съхранение на данни само по себе си е несъвместимо с принципа на „ограничение на целите“, съвместимо ли е с принципа на „ограничение на съхранението“, закрепен в член 5, параграф 1, буква д) от Регламента, паралелното съхранение от страна на администратора в друга база данни на лични данни, които иначе са били събрани и съхранени с ограничена легитимна цел?

         (1)  ОВ L 119, 2016 г., стр. 1.


title: Дело C-98/21: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 15 февруари 2021 г. — Finanzamt R/W-GmbH

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/32

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 15 февруари 2021 г. — Finanzamt R/W-GmbH
      (Дело C-98/21)
      (2021/C 182/45)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Finanzamt R

         Ответник: W-GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  При обстоятелства като тези в главното производство трябва ли член 168, буква а) във връзка с член 167 от Директива 2006/112/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че управляващ холдинг, извършващ облагаеми доставки на дъщерни дружества, има право да приспада ДДС и по отношение на доставки, които получава от трети лица и внася в дъщерните дружества срещу предоставянето на участие в общата печалба, въпреки че получените доставки не са в пряка и непосредствена връзка със собствените сделки на холдинга, а с (до голяма степен) освободените дейности на дъщерните дружества, получените доставки не са включени в цената на (предоставените на дъщерните дружества) облагаеми доставки и не са част от общите елементи, формиращи цената на собствената икономическа дейност на холдинговото дружество?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: Представлява ли злоупотреба с право по смисъла на практиката на Съда на Европейския съюз, ако управляващ холдинг „посредничи“ при получаването на доставки от дъщерни дружества, като сам получава доставките, по отношение на които при пряко получаване на доставките дъщерните дружества не биха имали право на приспадане на ДДС, внася ги в дъщерните дружества срещу участие в печалбата им и като се позовава на качеството си на управляващ холдинг впоследствие предявява пълно приспадане на ДДС от получените доставки, или това посредничество може да бъде обосновано от съображения извън данъчното право, въпреки че пълното приспадане на ДДС само по себе си е в противоречие със системата и би довело до конкурентно предимство на холдингови структури спрямо предприятия, които не са част от група?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-713/20: Жалба, подадена на 30 ноември 2020 г. — OQ/Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/56

      Жалба, подадена на 30 ноември 2020 г. — OQ/Комисия
      (Дело T-713/20)
      (2021/C 182/76)
      Език на производството: хърватски

         Страни

         Жалбоподател: OQ (представител: R. Štaba, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  на основание член 263 ДФЕС да отмени решението на Европейската служба за подбор на персонал от 3 септември 2020 г., прието в конкурсна процедура EPSO/AD/378/20 (AD7) — юрист-лингвисти (AD 7) с хърватски език (HR), направление: юрист-лингвисти в Съда на Европейския съюз, Официален вестник на Европейския съюз, C 72 A, 5.3.2020 г.,

                  —

                  да отмени решението на Европейската служба за подбор на персонал от 12 октомври 2020 г., прието в конкурсна процедура EPSO/AD/378/20 (AD7) — юрист-лингвисти (AD 7) с хърватски език (HR), направление: юрист-лингвисти в Съда на Европейския съюз, Официален вестник на Европейския съюз, C 72 A, 5.3.2020 г., и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ответникът превишил правомощията си.
                  На 12 октомври 2020 г. EPSO приема решение, с което отхвърля жалбата на жалбоподателя срещу решението от 3 септември 2020 г. за изключването му от следващия етап на конкурса с довода, че жалбоподателят по-специално не притежава нито диплома по хърватско право, нито знания по това право, и че [националното] решение от 13 март 2013 г., с което такава диплома е призната на жалбоподателя в Република Хърватия, не съдържа съпоставка на учебните програми. С тази констатация EPSO извършва собствено оценяване, за което не го оправомощава нито една разпоредба от правото на Съюза, и така нарушава принципа на разпределяне на правомощията вътре в Европейския съюз и превишава правата си, тъй като е безспорно, че оценяването на чуждестранните квалификации се извършва единствено от националните органи, които са оправомощени за целта със закон, а това в конкретния случай е хърватската Agencija za znanost i visoko obrazovanje (Агенция за наука и висше образование), действаща въз основа на Zakon o priznavanju inozemnih kvalifikacija (Закон за признаване на чуждестранни квалификации) и Pravilnik o vrednovanju inozemnih visokoškolskih kvalifikacija i Kriterijima za vrednovanje u postupku stručnog priznavanja (Правилник за оценяването на квалификации от чуждестранни висши училища и критериите за оценяване в процедура по професионално признаване). Нарушен е един от основните принципи, а именно принципът на субсидиарност.

                  2.

                  Второ основание: явна грешка в преценката на фактите.
                  EPSO действа произволно и по своя преценка, без да отчита законодателството на Република Хърватия, практиката на Ustavni sud Republike Hrvatske (Конституционен съд на Република Хърватия) и решението на Агенцията за наука и висше образование от 13 март 2013 г., с което е призната чуждестранната квалификация на жалбоподателя, и изобщо не отчита, че жалбоподателят е вписан в списъка на стажант-адвокатите към Hrvatska odvjetnička komora (Хърватска адвокатска колегия) в съответствие с хърватския Zakon o odvjetništvu (Закон за адвокатурата), за което вписване признатата на жалбоподателя чуждестранна квалификация е била приравнена на хърватската квалификация, необходима за изпълнението на функции като стажант-адвокат. Жалбоподателят е провел стаж в адвокатски кантори, от което — противно на твърденията на ответника — ясно следва, че жалбоподателят познава хърватската правна система и хърватското право, а професионалните му познания и опит за длъжността, за която е обявен конкурсът (жалбоподателят междувременно полага и изпит за юридическа правоспособност), са на достатъчно високо равнище. EPSO не взема предвид и притежавания от жалбоподателя тригодишен опит в областта на преводите.


title: Дело T-217/21: Жалба, подадена на 20 април 2021 г. — SB/eu-LISA

text:
               14.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/36

      Жалба, подадена на 20 април 2021 г. — SB/eu-LISA
      (Дело T-217/21)
      (2021/C 228/48)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: SB (представител: H. Tagaras, адвокат)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за оперативното управление на широкомащабни информационни системи в пространството на свобода, сигурност и правосъдие

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да уважи жалбата,

                  —

                  да отмени обжалваните актове,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата си за отмяна на решението от 3 август 2020 г., с което Агенцията на Европейския съюз за оперативното управление на широкомащабни информационни системи в пространството на свобода, сигурност и правосъдие го уволнява при изтичането на срока му на изпитване.

                  1.

                  Първо основание: неизпълнение на задължението за мотивиране, тъй като в оценителния доклад относно срока за изпитване не се споменават никакви конкретни обстоятелства, а се съдържат само абстрактни оценки, които изобщо не са подкрепени с факти или с отбелязване на евентуални пропуски на жалбоподателя да постигне целите си. Освен това жалбоподателят упреква органа, оправомощен да сключва договорите, че е приподписал въпросния доклад, без да уточни кои от оценките на съставителите му сам възприема.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на изискването срокът за изпитване да тече при „нормални условия“, доколкото жалбоподателят е упрекнат в незадоволително изпълнение на задачи, които никога не са му били възлагани, както и в недостатъчно владеене на английски език, въпреки факта, че преди назначаването му ответникът на два пъти е проверил познанията му по този език.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на правото на изслушване, тъй като жалбоподателят не е имал право да коментира доклада от официалния разговор с оценителя по повод на срока за изпитване и е бил поканен на изслушване от органа, оправомощен да сключва договори, едва след като същият е взел решението за уволнение.

                  4.

                  Четвърто основание: процесуални нередности, като например неспазване на сроковете в процедурата по изготвяне на оценителния доклад относно срока за изпитване, непредвидено присъствие на трето лице по време на официалния разговор с оценителя, липса на допитване до прекия ръководител на жалбоподателя и липса на каквото и да било отбелязване в оценителния доклад относно срока за изпитване, че по време на този срок на жалбоподателя са поставени нови цели.

                  5.

                  Пето основание: неизпълнение на задължението за полагане на грижа и на член 84 от Условията за работа на другите служители поради това, че жалбоподателят е бил подтикнат да направи значително усилие за подобряване на работата си в края на срока за изпитване, за да бъде одобрен за досегашната си длъжност, след което е бил уведомен, че въпросното подобряване е закъсняло, въпреки че администрацията се е била забавила със започването на съответните процедури. В същия контекст жалбоподателят упреква ответника, че не му е продължил срока за изпитване, което би позволило да ce „измери“ постигнатото подобряване, като се държи сметка за ограниченията, свързани със здравната криза.

                  6.

                  Шесто основание: явна грешка в преценката и нарушение на принципа на добра администрация поради съображенията, изложени по-горе.


title: Дело C-5/21 P: Жалба, подадена на 6 януари 2021 г. от Deutsche Post AG срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 11 ноември 2020 г. по дело T-25/20 — Deutsche Post/EUIPO — Pošta Slovenije (Изображение на стилизиран рог)

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/2

      Жалба, подадена на 6 януари 2021 г. от Deutsche Post AG срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 11 ноември 2020 г. по дело T-25/20 — Deutsche Post/EUIPO — Pošta Slovenije (Изображение на стилизиран рог)
      (Дело C-5/21 P)
      (2021/C 242/02)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Post AG (представител: M. Viefhues, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Pošta Slovenije d.o.o.
      С определение от 5 май 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) постановява, че не допуска обжалване по делото и че Deutsche Post AG понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-221/21: Преюдициално запитване от Obvodní soud pro Prahu 1 (Чехия), постъпило на 26 март 2021 г. — Správa železnic, státní organizace/České dráhy a.s. и др.

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/11

      Преюдициално запитване от Obvodní soud pro Prahu 1 (Чехия), постъпило на 26 март 2021 г. — Správa železnic, státní organizace/České dráhy a.s. и др.
      (Дело C-221/21)
      (2021/C 242/14)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Obvodní soud pro Prahu 1

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Správa železnic, státní organizace

         Ответници: České dráhy a.s.,
      PKP CARGO INTERNATIONAL, a.s.,
      PDV RAILWAY a.s.,
      KŽC Doprava, s.r.o.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Отговаря ли националната правна уредба по част пета от Zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád (Закон № 99/1963 — Граждански процесуален кодекс), съответно изменен (наричан по-нататък „Гражданският процесуален кодекс“), на изискванията във връзка със съдебния контрол над решенията на регулаторния орган съгласно член 56, параграф 10 от Директива 2012/34/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година за създаване на единно европейско железопътно пространство (наричана по-нататък „Директива 2012/34“)?

                  2)

                  Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, може ли член 56, параграф 10 от Директива 2012/34 да се тълкува в смисъл, че съдебният контрол над решенията на регулаторния орган може да приключва със съдебна спогодба по член 99 от Гражданския процесуален кодекс?

                  3)

                  Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, изискванията във връзка със създаването само на един национален регулаторен орган за железопътния сектор съгласно член 55, параграф 1, във връзка с функциите на регулаторния орган съгласно член 56, параграфи 2, 6, 11 и 12 и във връзка със сътрудничеството между регулаторните органи съгласно член 57, параграф 2 от Директива 2012/34 допускат ли възможност решенията на регулаторния орган да се заместват по съществото на въпроса с решения на отделните общи съдилища, които не са обвързани от фактическите констатации на регулаторния орган?

         (1)  ОВ L 343, 2012 г. стр. 32.


title: Дело T-644/19: Решение на Общия съд от 28 април 2021 г. — Linde Material Handling/EUIPO — Verti Aseguradora (VertiLight) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „VertiLight“ — По-ранна национална словна марка „VERTI“ — Относително основание за отказ — Липса на засягане на репутацията — Липса на връзка между разглежданите марки — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) №° 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/30

      Решение на Общия съд от 28 април 2021 г. — Linde Material Handling/EUIPO — Verti Aseguradora (VertiLight)
      (Дело T-644/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „VertiLight“ - По-ранна национална словна марка „VERTI“ - Относително основание за отказ - Липса на засягане на репутацията - Липса на връзка между разглежданите марки - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) №o 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001])
      (2021/C 242/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Linde Material Handling GmbH (Aschaffenbourg, Германия) (представители: J.-C. Plate и R. Kaase, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros, SA (Мадрид, Испания) (представител: A. Sanz Cerralbo, avocate)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 5 юли 2019 г. (препика R 1849/2018-5) относно производство по възражение със страни Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros и Linde Material Handling

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 5 юли 2019 г. (преписка R 1849/2018-5).

                  2)

                  Осъжда EUIPO да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на Linde Material Handling GmbH.

                  3)

                  Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros, SA понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 383, 11.11.2019 г.


title: Дело T-44/20: Решение на Общия съд от 21 април 2021 г. — Chanel/EUIPO — Huawei Technologies (Изображение на кръг, съдържащ две преплетени криви) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, представляваща изображение на кръг, съдържащ две преплетени криви — По-ранна национална фигуративна марка, изобразяваща два незавършени кръга, преплетени хоризонтално — По-ранна национална фигуративна марка, изобразяваща кръг с две хоризонтално преплетени незавършени окръжности — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Липса на сходство между знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Липса на засягане на репутацията — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001)

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/34

      Решение на Общия съд от 21 април 2021 г. — Chanel/EUIPO — Huawei Technologies (Изображение на кръг, съдържащ две преплетени криви)
      (Дело T-44/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, представляваща изображение на кръг, съдържащ две преплетени криви - По-ранна национална фигуративна марка, изобразяваща два незавършени кръга, преплетени хоризонтално - По-ранна национална фигуративна марка, изобразяваща кръг с две хоризонтално преплетени незавършени окръжности - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Липса на засягане на репутацията - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001)
      (2021/C 242/45)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Chanel (Ньой-сюр-Сен, Франция) (представител: J. Passa, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Huawei Technologies Co. Ltd (Шенжен, Китай) (представител: M. Edenborough, QC)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 28 ноември 2019 г. (преписка R 1041/2019-4), постановено в производство със страни Chanel и Huawei Technologies

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Chanel понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 103, 30.3.2020 г.


title: Дело T-202/20: Определение на Общия съд от 23 април 2021 г. — Target Brands/EUIPO — The a.r.t. company b&s (ART CLASS) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Оттегляне на обжалваното решение — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               21.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 242/45

      Определение на Общия съд от 23 април 2021 г. — Target Brands/EUIPO — The a.r.t. company b&s (ART CLASS)
      (Дело T-202/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Оттегляне на обжалваното решение - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне)
      (2021/C 242/64)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Target Brands Inc. (Минеаполис, Минесота, САЩ) (представител: A. Norris, barrister)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: The a.r.t. company b&s, SA (Куел, Испания) (представител: J. Villamor Muguerza, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 23 януари 2020 г. (преписка R 1597/2019-5), постановено в производство по възражение със страни The a.r.t. company b&s и Target Brands

         Диспозитив

                  1)

                  Няма основание за произнасяне по съществото на жалбата.

                  2)

                  Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на Target Brands Inc.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело C-795/19: Решение на Съда (втори състав) от 15 юли 2021 г. (преюдициално запитване от Riigikohus — Естония) — XX/Tartu Vangla (Преюдициално запитване — Социална политика — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Директива 2000/78/ЕО — Забрана за дискриминация, основана на увреждане — Член 2, параграф 2, буква a) — Член 4, параграф 1 — Член 5 — Национална правна уредба, която предвижда изисквания относно остротата на слуха на служителите в затвори — Непокриване на минимално изискуемото ниво на слуха — Абсолютна невъзможност за оставане на работа)

text:
               30.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 349/6

      Решение на Съда (втори състав) от 15 юли 2021 г. (преюдициално запитване от Riigikohus — Естония) — XX/Tartu Vangla
      (Дело C-795/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Директива 2000/78/ЕО - Забрана за дискриминация, основана на увреждане - Член 2, параграф 2, буква a) - Член 4, параграф 1 - Член 5 - Национална правна уредба, която предвижда изисквания относно остротата на слуха на служителите в затвори - Непокриване на минимално изискуемото ниво на слуха - Абсолютна невъзможност за оставане на работа)
      (2021/C 349/07)
      Език на производството: естонски

         Запитваща юрисдикция

      Riigikohus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XX

         Ответник: Tartu Vangla

         при участието на: Justiitsminister, Tervise- ja tööminister, Õiguskantsler

         Диспозитив

      Член 2, параграф 2, буква а), член 4, параграф 1 и член 5 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която служителят в затвор, чийто слух не покрива определеното от тази правна уредба минимално ниво на слуха, е абсолютно невъзможно да остане на работа, и която не позволява да се провери дали този служител е в състояние да изпълнява посочените функции, евентуално след като бъде извършено подходящо приспособяване по смисъла на член 5 от тази директива.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.


title: Дело C-717/20 P: Определение на Съда (осми състав) от 6 юли 2021 г. — Marina Karpeta-Kovalyova/Европейска комисия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Публична служба — Договорно нает персонал — Съпруга на гръцки дипломат, която е пребивавала в Брюксел преди назначаването — Понятия за място на наемане и за център на интересите — Отказ да се предостави на жалбоподателката надбавката за експатриране и свързаните с нея обезщетения — Явно неоснователна жалба)

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/2

      Определение на Съда (осми състав) от 6 юли 2021 г. — Marina Karpeta-Kovalyova/Европейска комисия
      (Дело C-717/20 P) (1)

      (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Публична служба - Договорно нает персонал - Съпруга на гръцки дипломат, която е пребивавала в Брюксел преди назначаването - Понятия за място на наемане и за център на интересите - Отказ да се предостави на жалбоподателката надбавката за експатриране и свързаните с нея обезщетения - Явно неоснователна жалба)
      (2021/C 391/02)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Marina Karpeta-Kovalyova (представител: S. Pappas, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като явно неоснователна.

                  2)

                  Г-жа Marina Karpeta-Kovalyova понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 329, 16.8.2021 г.


title: Дело C-24/21: Преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Pordenone (Италия), постъпило на 14 януари 2021 г. — PH/Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/2

      Преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Pordenone (Италия), постъпило на 14 януари 2021 г. — PH/Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia
      (Дело C-24/21)
      (2021/C 391/03)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale ordinario di Pordenone

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PH

         Ответник: Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместима ли е забраната в член 2.1 от Областен закон № 5/2011 на Фриули Венеция Джулия, който въвежда мерки за съвместно съществуване, равнозначни на забрана за отглеждане на сорта царевица MON 810 на територията на област Фриули Венеция Джулия, с цялата система на Директива 2001/18 (1), или ѝ противоречи, включително с оглед на Регламент № 1829/2003 (2) и на посоченото в Препоръка [2010]/C200/01 (3)?

                  2)

                  Може ли тази забрана да представлява и мярка с равностоен ефект и следователно да противоречи на членове 34 ДФЕС, 35 ДФЕС и 36 ДФЕС?

         (1)  Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета (ОВ L 106, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 година относно генетично модифицираните храни и фуражи (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 268, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 41, стр. 3).

         (3)  Препоръка на Комисията от 13 юли 2010 година относно насоките за разработване на национални мерки за съвместно съществуване на генетично модифицирани култури с традиционните и биологичните земеделски култури с цел избягване на случайното наличие на ГМО в тях (ОВ C 200, 2010 г., стр. 1).


title: Дело C-140/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 5 март 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/ED

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/3

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 5 март 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/ED
      (Дело C-140/21)
      (2021/C 391/05)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответник: ED

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?
      С определение на председателя на Съда от 18 юни 2021 г. делото е заличено от регистъра на Съда.

         (1)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-167/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 15 март 2021 г. — PJ/Deutsche Lufthansa AG

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/4

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 15 март 2021 г. — PJ/Deutsche Lufthansa AG
      (Дело C-167/21)
      (2021/C 391/06)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PJ

         Ответник: Deutsche Lufthansa AG

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?
      С решение на председателя на Съда от 18 юни 2021 г. делото е заличено от регистъра на Съда.

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-337/21: Преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 31 май 2021 г. — FH/SunExpress Günes Ekspres Havacilik A.S.

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/4

      Преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 31 май 2021 г. — FH/SunExpress Günes Ekspres Havacilik A.S.
      (Дело C-337/21)
      (2021/C 391/07)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Frankfurt am Main

         Страни в главното производство

         Ищец: FH

         Ответник: SunExpress Günes Ekspres Havacilik A.S.

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) да се тълкува в смисъл, че когато с една онлайн агенция са резервирани едновременно полети с различни въздушни превозвачи, е налице право на обезщетение спрямо опериращия първата полетна отсечка въздушен превозвач, в случай че закъснението при пристигане на полета по първата отсечка действително е под три часа, но в резултат от него е бил изпуснат свързващият полет, поради което пътникът е пристигнал в крайното местоназначение със закъснение от повече от три часа, и че опериращият първата полетна отсечка въздушен превозвач нито е страна по договора за превоз по втората отсечка, нито е знаел за обстоятелството, че същевременно е бил резервиран и свързващ полет с друг въздушен превозвач?
      С определение на председателя на Съда от 28 юни 2021 г. делото е заличено от регистъра на Съда.

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Cпециално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-356/21: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Полша), постъпило на 7 юни 2021 г. — J.K./TP S.A.

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/5

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Полша), постъпило на 7 юни 2021 г. — J.K./TP S.A.
      (Дело C-356/21)
      (2021/C 391/08)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Столичен районен съд Варшава, окръг Варшава)

         Страни в главното производство

         Ищец: J.K.

         Ответник: TP S.A.

         Преюдициалeн въпрос

      Трябва ли член 3, параграф 1, букви а) и в) от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) да се тълкува в смисъл, че позволява да се изключи прилагането на Директива 2000/78/ЕО на Съвета и съответно на санкциите, предвидени в националното право съгласно член 17 от нея, по отношение на свободата на избор на страна по договор, стига изборът да не се основава на пол, раса, етнически произход или народност, когато проява на дискриминация би могъл да бъде отказът да се сключи граждански договор, по силата на който би следвало да работи физическо лице, осъществяващо независима икономическа дейност, ако основание за отказа би била сексуалната ориентация на потенциалния съдоговорител?

         (1)  ОВ L 303, 2000 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


title: Дело C-367/21: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 14 юни 2021 г. — Hewlett Packard Development Company LP/Senetic Spółka Akcyjna

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/5

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 14 юни 2021 г. — Hewlett Packard Development Company LP/Senetic Spółka Akcyjna
      (Дело C-367/21)
      (2021/C 391/09)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищец: Hewlett Packard Development Company LP

         Ответник: Senetic Spółka Akcyjna

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 36, второ изречение ДФЕС във връзка с член 15, параграф 1 от Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (1) и във връзка с член 19, параграф 1, второ изречение от Договора за Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска практика на националните съдилища на държавите членки, при която:

                              —

                              когато уважават исканията на носителя на правата върху марка на ЕС да се забрани внасянето, изнасянето и рекламирането на стоки, обозначени със съответната марка на ЕС, или да се разпореди изтегляне от пазара на такива стоки,

                              —

                              когато в обезпечително производство разпореждат изземване на стоки, обозначени със съответната марка на ЕС,

                        съдилищата посочват в текста на съдебните актове „продуктите, които не са били пуснати на пазара в Европейското икономическо пространство от носителя на правата върху марката или с негово съгласие“, вследствие от което — заради общата формулировка на текста на съдебния акт — се оставя на органа на принудителното изпълнение да констатира до кои от обозначените с марката на ЕС продукти се отнасят постановените съдебни разпореждания и забрани (тоест да констатира кои продукти не са били пуснати на пазара в Европейското икономическо пространство от носителя на правата върху марката или с негово съгласие), като за да направи тези констатации, посоченият орган се опира на изявленията на носителя на правата върху марката или на предоставените от него инструменти (в това число информационни инструменти и бази данни), а допустимостта на оспорването на тези констатации на органа на принудителното изпълнение пред съд по исков ред е изключена или ограничена поради естеството на правните средства за защита, с които разполага ответникът в обезпечителното и в изпълнителното производство?

                  2)

                  Трябва ли членове 34—36 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че изключват възможността притежателят на марка на Общността (понастоящем на ЕС) да се позовава на защитата, предвидена в членове 9 и 102 от Регламент (ЕО) № 207/2009 от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (понастоящем членове 9 и 130 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз), при положение че:

                              —

                              притежателят на марката на Общността (понастоящем на ЕС) по такъв начин разпространява обозначените с марката стоки в рамките на Европейското икономическо пространство и извън него, че разпространителската дейност се осъществява чрез оторизирани дистрибутори, които могат да препродават обозначените с марката стоки на лица, които не са крайни потребители на тези стоки, само ако тези лица принадлежат към официалната дистрибуторска мрежа, а същевременно оторизираните дистрибутори са длъжни да закупуват стоките само от други оторизирани дистрибутори или от носителя на правата върху марката,

                              —

                              обозначените с марката стоки нямат никакви означения, нито други отличителни белези, които да позволяват да се определи на кое място са пуснати на пазара от носителя на правата върху марката или с негово съгласие,

                              —

                              ответникът закупува обозначените с марката стоки на територията на Европейското икономическо пространство,

                              —

                              ответникът се снабдява с декларации от продавачите на означените с марката стоки, че тези стоки могат законно да се търгуват на пазара в Европейското икономическо пространство,

                              —

                              притежателят на марката на ЕС не предоставя достъп до никакъв информационен (или друг) инструмент, нито използва система за означаване на стоките — способи, които биха позволили на потенциалните купувачи, преди да купят означената с марката стока, самостоятелно да проверят законна ли е търговията с тези стоки на пазара в Европейското икономическо пространство — и отхвърля исканията на купувача за извършване на такава проверка?

         (1)  ОВ L 154, 2017 г., стр. 1.


title: Дело C-376/21: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 17 юни 2021 година — Заместник-министър на регионалното развитие и благоустройството и ръководител на Управляващия орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014-2020 / Община Разлог

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/7

      Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 17 юни 2021 година — Заместник-министър на регионалното развитие и благоустройството и ръководител на Управляващия орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014-2020 / Община Разлог
      (Дело C-376/21)
      (2021/C 391/10)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен административен съд

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в касационното производство: Заместник-министър на регионалното развитие и благоустройството и ръководител на Управляващия орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014-2020

         Ответник в касационното производство: Община Разлог

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли член 160, параграф 1 и 2 от Регламент 2018/1046 (1) и член 102, параграф 1 и 2 от Регламент № 966/2012 да се тълкуват в смисъл, че се прилагат и по отношение на възложители от държави членки на Европейския съюз, когато възлаганите от тях обществени поръчки се финансират със средства от Европейските структурни и инвестиционни фондове?

                  2.

                  Ако отговорът на първия въпрос е положителен, следва ли принципите на прозрачност, пропорционалност, равно третиране и недискриминация, прогласени в член 160, параграф 1 от Регламент 2018/1046 и в член 102, параграф 1 от Регламент № 966/2012 да се тълкуват в смисъл, че допускат пълното ограничаване на конкуренцията при възлагане на обществена поръчка чрез процедура на договаряне без предварително обявление, когато предметът на обществената поръчка не се отличава със специфики, които обективно да налагат нейното изпълнение само от поканения оператор? По-специално, следва ли член 160, параграф 1 и 2 във връзка с член 164, параграф 1, б. г) от Регламент 2018/1046 и член 102, параграф 1 и 2 във връзка с член 104, параграф 1, б. г) от Регламент № 966/2012 да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като тази в главното производство, съгласно която след прекратяване на процедура за възлагане на обществена поръчка поради обстоятелството, че подадената единствена оферта е неподходяща, възложителят може да отправи покана за участие в процедура на договаряне без предварително обявление само до един икономически оператор, когато предметът на обществената поръчка не се отличава със специфики, които обективно да налагат нейното изпълнение само от поканения оператор?

         (1)  Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (OB 2018, L 193, стр. 1)


title: Дело C-377/21: Преюдициално запитване от Cour du travail de Mons (Белгия), постъпило на 21 юни 2021 г. — Ville de Mons, Zone de secours Hainaut — Centre/RM

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/7

      Преюдициално запитване от Cour du travail de Mons (Белгия), постъпило на 21 юни 2021 г. — Ville de Mons, Zone de secours Hainaut — Centre/RM
      (Дело C-377/21)
      (2021/C 391/11)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour du travail de Mons

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Ville de Mons, Zone de secours Hainaut — Centre

         Ответник: RM

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли клауза 4 от Рамковото споразумение, приложено с Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (1), да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, съгласно която при изчисляване на възнаграждението на наетите на пълно работно време професионални пожарникари, за прослужено време, което се използва за определяне на възнаграждението, се зачита периодът на труд, положен при непълно работно време като пожарникар доброволец, съобразно обема на работа, т.е. времето, през което действително е полаган труд, съгласно принципа „pro rata temporis“, а не в зависимост от периода, през който е престиран труд?

         (1)  (ОВ L 14, 1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).


title: Дело C-385/21: Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Румъния), постъпило на 22 юни 2021 г. — Zenith Media Communications SRL/Consiliul Concurenţei

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/8

      Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Румъния), постъпило на 22 юни 2021 г. — Zenith Media Communications SRL/Consiliul Concurenţei
      (Дело C-385/21)
      (2021/C 391/12)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Zenith Media Communications SRL

         Ответник: Consiliul Concurenţei

         Преюдициални въпроси

      Следва ли член 4, параграф 3 ДЕС и член 101 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че:

                  1)

                  налагат на органа за защита на конкуренцията на държавата членка задължението да тълкува националната норма, уреждаща определянето на глобата, в съответствие с принципа на пропорционалност в смисъл, че следва да се провери дали общият оборот, посочен в отчета за приходи и разходи в счетоводния баланс за предходната финансова година, отразява точно икономическите и финансовите операции в съответствие с икономическата действителност,

                  2)

                  с оглед на принципа на пропорционалност не допускат органът за защита на конкуренцията на държавата членка да налага глоба по отношение на оборота, посочен в отчета за приходи и разходи в счетоводния баланс за предходната финансова година, който включва сумите, фактурирани на крайните клиенти за услугите, за които е осъществено посредничество при покупката на пространство в медиите, а не само комисионните възнаграждения, свързани с посредническата дейност,

                  3)

                  не допускат норма от националното право да се тълкува в смисъл, че санкционираното предприятие носи отговорност за правилното осчетоводяване и за вярното представяне на икономическите и финансовите операции в съответствие с икономическата действителност, като органът за защита на конкуренцията на държавата членка е обвързан от начина, по който санкционираното предприятие изпълнява това задължение.


title: Дело C-392/21: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 24 юни 2021 г. — TJ/Inspectoratul General pentru Imigrări

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/8

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 24 юни 2021 г. — TJ/Inspectoratul General pentru Imigrări
      (Дело C-392/21)
      (2021/C 391/13)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Cluj

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: TJ

         Ответник: Inspectoratul General pentru Imigrări

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли изразът „специално коригиращо средство“, посочен в член 9 от Директива 90/270/ЕИО на Съвета от 29 май 1990 г. година относно минималните изисквания за безопасни и здравословни условия на труд при работа с екранно оборудване (1), да се тълкува в смисъл, че не може да обхваща диоптричните очила?

                  2)

                  Следва ли под израза „специално коригиращо средство“, посочен в член 9 от Директива 90/270/ЕИО на Съвета, да се разбира единствено средство, което се използва само на работното място/при изпълнение на работните задължения?

                  3)

                  Обхваща ли задължението за предоставяне на специално коригиращо средство, предвидено в член 9 от Директива 90/270/ЕИО на Съвета, само закупуване на средството от работодателя, или може да се тълкува разширително, тоест да включва и хипотезата, при която работодателят поема необходимите разходи, направени от работника, за да се снабди със средството?

                  4)

                  Съвместимо ли е с член 9 от Директива 90/270/ЕИО на Съвета покриването на тези разходи от работодателя под формата на общо увеличение на заплатата, изплащано постоянно под формата на „увеличение във връзка с тежки условия на труд“?

         (1)  ОВ L 156, 1990 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 130.


title: Дело C-402/21: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 30 юни 2021 г. — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, E, C/S, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/9

      Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 30 юни 2021 г. — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, E, C/S, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Дело C-402/21)
      (2021/C 391/14)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, E, C

         Ответници: S, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Могат ли турски граждани с права по член 6 или член 7 от Решение № 1/80 (1) да се позоват и на член 13 от Решение № 1/80?

                  2)

                  Следва ли от член 14 от Решение № 1/80, че турски граждани не могат вече да се позовават на член 13 от Решение № 1/80, ако поради индивидуалното си поведение представляват настояща, действителна и достатъчно сериозна заплаха за основен интерес на обществото?

                  3)

                  Възможно ли е с цел да се обоснове новото ограничение, според което правото на пребиваване на турски граждани може да бъде прекратено дори след 20 години от съображения, свързани с обществения ред, да се посочат променени обществени възгледи, довели до това ограничение? Достатъчно ли е в това отношение, че новото ограничение има за цел да подпомогне обществения ред, или се изисква също ограничението да е подходящо за осъществяването на тази цел и да не надхвърля необходимото за нейното постигане?

         (1)  Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране от 19 септември 1980 година относно развитието на асоциирането.


title: Дело C-410/21: Преюдициално запитване от Hof van Cassatie (Белгия), постъпило на 5 юли 2021 г. — FU, DRV Intertrans BV

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/10

      Преюдициално запитване от Hof van Cassatie (Белгия), постъпило на 5 юли 2021 г. — FU, DRV Intertrans BV
      (Дело C-410/21)
      (2021/C 391/15)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van Cassatie

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: FU, DRV Intertrans BV

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 5 от Регламент (ЕО) № 987/2009 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност да се тълкува в смисъл, че:

                              —

                              ако органът на държавата членка, издал удостоверения А1, по искане за отнемане със задна дата на тези удостоверения, отправено от органите на държавата членка на осъществяване на дейност, се ограничи до това временно да оттегли удостоверенията и да съобщи, че същите вече нямат обвързващо действие, поради което наказателното производство в държавата членка на осъществяване на дейност може да бъде продължено, и държавата членка, издала удостоверенията А1, ще вземе окончателно решение едва след окончателното приключване на това наказателно производство, обоснованото от удостоверенията A1 предположение, че заинтересованите работници са надлежно включени в системата за социална сигурност на тази издаваща държава членка вече не е валидно и тези удостоверения А1 вече нямат обвързващо действие за органите на държавата членка на осъществяване на дейност,

                              —

                              при отрицателен отговор на този въпрос: с оглед на практиката на Съда относно измамата органите на държавата членка на осъществяване на дейност могат да не вземат предвид съответните удостоверения А1?

                  2)

                  Трябва ли член 13, параграф 1, буква б), подточка i) от Регламент (EО) № 883/2004 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност, член 3, параграф 1, буква а) и член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1071/2009 (3) на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на общи правила относно условията, които трябва да бъдат спазени за упражняване на професията автомобилен превозвач, и за отмяна на Директива 96/26/ЕО на Съвета, както и член 4, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1072/2009 (4) на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно общите правила за достъп до пазара на международни автомобилни превози на товари да се тълкуват в смисъл, че от обстоятелството, че предприятие, което е получило разрешение за автомобилен превоз в държава — членка на Европейския съюз съгласно Регламент (ЕО) № 1071/2009 и Регламент (ЕО) № 1072/2009 и следователно трябва да е действително и трайно установено в тази държава членка, задължително следва, че e безспорно доказано, че за целите на определянето на приложимата система за социална сигурност седалището на това предприятие по смисъла на член 13, параграф 1 от Регламент (EО) № 883/2004 се намира в тази държава членка и че тази констатация има обвързващо действие за държавата членка на осъществяване на дейност?

         (1)  ОВ L 284, 2009 г., стр. 1.

         (2)  ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82.

         (3)  ОВ L 300, 2009 г., стр. 51.

         (4)  ОВ L 300, 2009 г., стр. 72.


title: Дело C-430/21: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Craiova (Румъния), постъпило на 14 юли 2021 г. — RS

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/10

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Craiova (Румъния), постъпило на 14 юли 2021 г. — RS
      (Дело C-430/21)
      (2021/C 391/16)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Craiova

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RS

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли принципът на независимост на съдиите, установен в член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 ДЕС и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, национална разпоредба като член 148, параграф 2 от Конституцията на Румъния, според тълкуването, което му е дадено от Curtea Constituțională (Конституционен съд) в неговото решение № 390/2021, съгласно която националните съдилища нямат право да проверяват съответствието на национална разпоредба, обявена за конституционосъобразна с решение на Curtea Constituțională, с разпоредбите на правото на Европейския съюз?

                  2)

                  Допуска ли принципът на независимост на съдиите, установен в член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 ДЕС и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, национална разпоредба като член 99, буква ș) от румънския Закон № 303/2004 за статута на съдиите и прокурорите, който позволява да се образува дисциплинарно производство и да бъдат наложени дисциплинарни наказания на съдия поради неспазване на решение на Curtea Constituțională (Конституционен съд), в случай че той трябва да признае прилагането с предимство на правото на Европейския съюз пред съображения от решение на Curtea Constituțională — национална разпоредба, която лишава съдията от правото да приложи решение на Съда на ЕС, което счита за имащо предимство?

                  3)

                  Допуска ли принципът на независимост на съдиите, установен в член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 ДЕС и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, национална съдебна практика, която забранява на съдията — под страх от дисциплинарни последици — да прилага практиката на Съда на Европейския съюз в наказателни производства, като например оспорването, свързано с разумната продължителност на наказателното производство, уредено в член 4881 от румънския Наказателно-процесуален кодекс?


title: Дело C-437/21: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 16 юли 2021 г. — Liberty Lines SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

text:
               27.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 391/11

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 16 юли 2021 г. — Liberty Lines SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
      (Дело C-437/21)
      (2021/C 391/17)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Liberty Lines SpA

         Ответник: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

         Преюдициален въпрос

      Противоречи ли на правото [на Съюза], и по-точно на принципите на свободно предоставяне на услуги и на максимално отваряне за конкуренцията при възлагането на обществени поръчки за услуги разпоредба, каквато е член 47, алинея 11 bis от Законодателен декрет № 50 от 24 април 2017 г., преобразуван в Закон № 96 от 21 юни 2017 г., която:

                  —

                  приравнява или поне допуска да бъде приравнен по закон бързият морски пътнически транспорт между пристанището на Месина и това на Реджо Калабрия към железопътния фериботен транспорт между полуострова и Сицилия съгласно член 2, буква е) от Декрет № 138Т от 31 октомври 2000 г. на Министерството на транспорта и навигацията,

                  —

                  запазва или прави възможно запазването в полза на Rete ferroviaria italiana S.p.a. на услугата по осъществяване на железопътната фериботна връзка между Сицилия и полуострова, включително чрез бързи плавателни съдове?