title: Дело T-476/16: Жалба, подадена на 25 август 2016 г. — Adama Agriculture и Adama France/Комисия

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/48

         Жалба, подадена на 25 август 2016 г. — Adama Agriculture и Adama France/Комисия
   (Дело T-476/16)
   (2016/C 402/57)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Adama Agriculture BV (Амстердам, Нидерландия) и Adama France (Севър, Франция) (представители: C. Mereu и M. Grunchard, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да приеме жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени обжалваното решение (1), (i) да постанови, че активното вещество изопротурон трябва да бъде одобрено или, при условията на евентуалност, (ii) да върне преписката на ответника за нова преценка във връзка с подновяването на одобрението на изопротурона, и да спре всички срокове, предвидени в Регламент № 1107/2009 и регламентите за изпълнението му, така че да позволи прилагането на разумен график за приемането на ново решение относно одобрението на изопротурона, както и

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски във връзка с настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение е прието в нарушение на гарантираните от Съюза права и принципи. Поддържат, че обжалваното решение е незаконосъобразно, тъй като нарушава Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“) и вторичното право на Съюза, и са налице следните основания за отмяната му:

               1.

               Първото основание е наличие на явни грешки в преценката: според съображения 8, 9 и 10 от обжалваното решение изопротурона е забранен поради (i) риска от експозиция на подпочвените води на метаболити, (ii) риска за птици, бозайници и водни организми и (iii) предложението за класифициране на изопротурона като токсичен за репродукцията от категория 2. При установяването на всички тези обстоятелства в основата на приемането на обжалваното решение обаче били допуснати процесуалноправни и матералноправни нарушения и не била взета предвид представената от жалбоподателите информация.

               2.

               Второто основание е нарушение на процедурата, предвидена в Регламент (ЕО) № 1272/2008 (2), и надвишаване на правомощията: като предложил класифицирането на изопротурона като токсичен за репродукцията и като обосновал с това предложение отказа си да поднови одобрението на изопротурона, ответникът нарушил както Регламент № 1272/2008, така и Регламент (ЕО) № 1107/2009 (3) относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и с това надвишил правомощията си.

               3.

               Третото основание е нарушение на правото на защита и на принципа на добра администрация: с поведението си докладващата държава членка, Европейският орган за безопасност на храните и Комисията поотделно и колективно нарушили правото на изслушване и правото на защита на жалбоподателите, като ги лишили от справедлив процес. По-специално, независимо, че многократно и по собствена инициатива се опитали да се установят контакт с докладващата държава членка и с Европейският орган за безопасност на храните, жалбоподателите не получили своевременен отговор. Освен това представените от тях становища не били взети предвид.

               4.

               Четвъртото основание е нарушение на принципа на равно третиране и недопускане на дискриминация: Комисията възприела спрямо изопротурона стриктен подход (основан на явни грешки преценката и на процесуални нарушения), но не подходила по същия начин в сходни случаи или в предходните си решения относно вещества, за които съществуват същите тревоги, което представлява нарушение на принципа на равно третиране и недопускане на дискриминация.

               5.

               Петото основание е нарушение на принципа на пропорционалност. Като не избрала не толкова строги мерки, които биха позволили да се постигнат същите цели (например условно одобрение, което да подлежи на преценка на равнище държави членки, или одобрение под условие за предоставяне на потвърждаваща информация на равнището на Съюза в съответствие с член 6 от Регламент № 1107/2009), а вместо това забранила изопротурона, Комисията нарушила принципа на пропорционалност.

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/872 на Комисията от 1 юни 2016 година относно неподновяването на одобрението на активното вещество изопротурон в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, и за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 на Комисията (ОВ L 145, 2016 г., стр. 7).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси, за изменение и за отмяна на директиви 67/548/ЕИО и 1999/45/ЕО и за изменение на Регламент (ЕО) № 1907/2006 (ОВ L 353, 2008 г., стр. 1).

      (3)  Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, 2009 г., стр. 1).


title: Дело F-41/14: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 26 март 2014 г. — CW/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Атестационен доклад — Явни грешки в преценката — Злоупотреба с власт — Психически тормоз — Решение за предоставяне на една точка за заслуги)

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/43

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 26 март 2014 г. — CW/Парламент
   (Дело F-41/14) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Атестационен доклад - Явни грешки в преценката - Злоупотреба с власт - Психически тормоз - Решение за предоставяне на една точка за заслуги))
   (2015/C 155/63)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: CW (представител: C. Bernard-Glanz, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент (представители: M. Dean и J. Steele)

      Предмет

   Искане за отмяна на атестационния доклад на жалбоподателя за 2012 г. и на решението да му се предостави само една точка за заслуги.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда CW да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от Европейския парламент.

      (1)  ОВ C 235, 21.7.2014 г., стр. 34.


title: Дело C-101/07 P: Жалба, подадена на 21 февруари 2007 г. от Coop de France Bétail et Viande, с предишно наименование Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) срещу Решението, постановено на 13 декември 2006 г. от Първоинстанционния съд (първи състав) по съединени дела T-217/03 и T- 245/03, FNCBV и други/Комисия

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/25

         Жалба, подадена на 21 февруари 2007 г. от Coop de France Bétail et Viande, с предишно наименование Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) срещу Решението, постановено на 13 декември 2006 г. от Първоинстанционния съд (първи състав) по съединени дела T-217/03 и T- 245/03, FNCBV и други/Комисия
   (Дело C-101/07 P)
   (2007/C 95/46)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Coop de France Bétail et Viande, с предишно наименование Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) (представител: M. Ponsard, адвокат)

      Други страни в производството: Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA), Комисия на Европейските общности, Френска република
   Искания

               —

               да се отмени Решението на Първоинстанционния съд, постановено на 13 декември 2006 г. по дело T-217/03,

               —

               да се постанови, че на жалбоподателя не следва да се налага глоба,

               —

               при условията на евентуалност, да се намали размера на наложената с това решение глоба,

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички разноски, свързани с обезпечителното и главното производство пред Първоинстанционния съд, както и разноските, направени в производството пред Съда.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят излага шест основания в подкрепа на жалбата си. С първите пет, отнасящи се до отмяната на оспорваното решение, ищецът изтъква, на първо място, грешката, която е допуснал Първоинстанционният съд, като не е установил нарушение на правото на защита от страна на Комисията, свързано с липсата на посочване, в изложението на възраженията, на възприетия метод за изчисляване на глобите, на второ място, изопачаването от Първоинстанционния съд на доказателствата, свързани с тайното продължаване на споразумението от 24 октомври 2001 г., на трето място, грешката при прилагането на правото, която е допуснал Първоинстанционният съд, като е презюмирал съгласието на жалбоподателя за продължаване на споразумението чрез препращане към едно общо споразумение между кланици и животновъди, без да установи, по безспорен начин, одобрението на жалбоподателя за продължаване на посоченото споразумение, на четвърто място, дори одобрението да се приеме за установено, грешката, която е допуснал Първоинстанционният съд, като е определил споразумението за антиконкурентно, без да изследва общия правен и икономически контекст, в който същото се вписва и евентуалните му последици, и, на пето място, нарушението на задължението за мотивиране, както и противоречието в мотивите на оспорваното решение досежно отчитането на оборота на членуващите в сдружението-жалбоподател — а не само на оборота на жалбоподателя — при проверката дали не е налице надвишаване на пределния размер от 10 % от оборота, посочен в член 15, параграф 2 от Регламент № 17.
   С шестото си основание, отнасящо се до намаляване, при условията на евентуалност, на наложената му глоба, жалбоподателят изтъква, на последно място, че дори Съдът да не уважи предходните основания, във всички случаи следва да намали размера на наложената глоба, доколкото последната съответства не на 10 %, а на 20 % от неговия оборот, което буквално нарушава член 15, параграф 2 от Регламент № 17.


title: Дело C-293/07: Иск, предявен на 18 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/27

         Иск, предявен на 18 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-293/07)
   (2007/C 183/47)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis и D. Recchia)

      Ответник: Република Гърция
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела мерките с цел да установи и прилага последователен, специфичен и комплексен правен режим, годен да гарантира жизнеспособно управление и ефективна защита на зоните, определени за защитени зони, с оглед на защитните цели на Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици (1), Република Гърция е нарушила задълженията си по член 4, параграфи 1 et 2 от тази директива във връзка с член 4, параграф 4, първо тире от нея, изменен с член 6, параграфи 2 и 4 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна,

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Като се основава на широк кръг от оплаквания, въпроси от Европейския парламент и петиции, Комисията твърди, че Република Гърция не прилага коректно разпоредбите на Директива 79/409/ЕИО, която предвижда приемането на мерки за защита и за предотвратяване на замърсяването или на влошаване на състоянието на местообитанията на дивите птици.
   Според Комисията нарушението на директивата се състои в липсата на защита на специалните защитени зони (СЗЗ), но също и в наличието на дейности, които са от естество да увредят целостта на СЗЗ и да предизвикат отрицателни последици върху целите за опазване на СЗЗ и на видовете, за които са били определени тези зони.
   Доводът на гръцките власти, съгласно който действащата правна уредба осигурява задоволително ниво на защита на всички видови диви птици и на съответните им местообитания, се отхвърля от Комисията, която твърди, че посочената правна уредба не съставлява специфична и ефикасна рамка за защита на всички СЗЗ.

      (1)  ОВ L 103, 25.4.1979 г., стp. 1. EE 15/01, стр. 202.


title: Дело T-17/13: Иск, предявен на 11 януари 2013 г. — ANKO/Комисия

text:
               16.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/24

         Иск, предявен на 11 януари 2013 г. — ANKO/Комисия
   (Дело T-17/13)
   2013/C 79/43
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Атина, Гърция) (представител: B. Christianos, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да се приеме за установено, че ищецът не трябва да възстанови като недължимо платена сумата, заплатена му от Комисията за проекта POCEMON,

               —

               да се приеме за установено, че ищецът не дължи на Комисията обезщетение за вреди в предварително установен размер за проекта POCEMON,

               —

               да се приеме за установено, че Комисията не е могла да извърши законосъобразно прихващане със сумата, която е следвало да заплати на ANKO, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на ищеца.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящият иск има за предмет отговорността на Комисията на основание член 272 ДФЕС, във връзка с договор № 216088 за изпълнение на проекта „Point Of CarE MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases“ (POCEMON). По-специално ищецът твърди, че независимо че е изпълнил своите договорни задължения, Комисията е поискала да се възстановят изплатените на ANKO суми, в нарушение на посочения договор, на принципа на добросъвестност, на забраната за злоупотреба с право и на принципа за пропорционалност. Освен това Комисията поискала да прихване вземания, които не били безспорни, ликвидни и изискуеми.

               —

               На изложените основания ищецът поддържа на първо място, че не е длъжен да възстанови като недължимо платена цялата сума, която му е заплатила Комисията за проекта POCEMON. На второ място той твърди, че не длъжен да заплати обезщетение на Комисия за вреди в предварително установен размер (liquidated damages) за проекта POCEMON. На трето място тя прави извода, че Комисията не е имала право да пристъпи към прихващане на дължимите от нея на ищеца суми, които не са безспорни, ликвидни и изискуеми.


title: Дело T-277/08: Жалба, подадена на 15 юли 2008 г. — Bayer Healthcare/СХВП — Laboratorios ERN (CITRACAL)

text:
               13.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/15

         Жалба, подадена на 15 юли 2008 г. — Bayer Healthcare/СХВП — Laboratorios ERN (CITRACAL)
   (Дело T-277/08)
   (2008/C 236/26)
   Език, на който е подадена жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Bayer Healthcare LLC (Morristown, Съединени Американски щати) (представител: M. Edenborough, barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в процедурата пред апелативния състав: Laboratorios ERN, SA (Sant Just Desvern, Испания)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението, постановено на 5 май 2008 г. от четвърти апелативен състав на СХВП (марки и дизайни) по преписка R 459/2007-4; и

               —

               да се осъди ответника или при условията на евентуалност другата страна в процедурата пред апелативния състав да заплати съдебните разноски. По-нататък при условията на евентуалност да се осъдят солидарно ответника и другата страна в процедурата пред апелативния състав за съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Bayer Healthcare LLC (по-рано известно като „Mission Pharmacal Company“)

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „CITRACAL“ за стоки от клас 5, заявка за регистрация на марката № 1 757 855

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Laboratorios ERN, SA (по-рано известно като „Laboratorios Diviser-Aquilea“, SL)

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанската марка „CICATRAL“, регистрирана под № 223 532, за стоки от класове 1 и 5.

      Решение на отдела по споровете: Възражението е уважено за всички спорни стоки.

      Решение на апелативния състав: Жалбата е отхвърлена.

      Изложени правни основания: Апелативният състав е допуснал грешка при преценката на доказателствата за използване на марката, по-специално що се отнася до въпроса за представяне на подходящ превод на списъка със стоки, по отношение на които е била използвана марката, на която е направено позоваване в процедурата по възражение. Освен това, апелативният състав прави неправилна преценка по въпроса за съществуването на вероятност от объркване между двете конфликтни марки.


title: Дело C-460/16 P: Жалба, подадена на 12 август 2016 г. от Trefilerías Quijano, SA срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 2 юни 2016 г. по съединени дела T-426/10—T-429/16 и T-438/12—T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias и други/Комисия

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/18

         Жалба, подадена на 12 август 2016 г. от Trefilerías Quijano, SA срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 2 юни 2016 г. по съединени дела T-426/10—T-429/16 и T-438/12—T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias и други/Комисия
   (Дело C-460/16 P)
   (2016/C 392/22)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Trefilerías Quijano, S.A. (представители: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, abogados)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Общия съд от 2 юни 2016 г. по дела T-426/10—T-429/10 и по-специално по дело T-427/10, Trefilerías Quijano срещу Европейската комисия,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски както по настоящото производство, така и в производството пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

               1.

               Общият съд е допуснал грешка в правото, състояща се в изопачаване на фактите и доказателствата, както и не е изпълнил задължението за мотивиране, доколкото е уважил наличието на структурни връзки между TQ и GSW отпреди 1996 г., приложил е неправилно и/или ultra vires правомощията си в областта на съдебния контрол и във всички случаи се е позовал на факти без съмнение ирелевантни и/или е квалифицирал погрешно тези факти като улики за структурни връзки и във всеки случай неправилно е използвал понятието за носене на отговорност за нарушение, като се е позовал на принадлежността на TQ към Grupo Celsa.

               2.

               Общият съд е допуснал грешка в правото при прилагането на адекватния правен стандарт и грешка в правото при преценката на доказателствата и във всеки случай е нарушил задълженията си в областта на съдебния контрол, като е приел, че жалбоподателят се е ограничил да представи „удостоверения от собствените си генерални директори“ (на практика клетвени декларации на генералните директори на TQ), за да докаже, че изпълнителните и контролни правомощия на GSW, като единствено управляващо дружество, са били делегирани на съответните генерални директори на TQ, и че TQ е възприело самостоятелно поведение на пазара. Освен това Общият съд е допуснал пропуски в мотивите, доколкото не е обяснил причините, поради които не е дал вяра на клетвените декларации на генералните директори на TQ, изтъкнати от жалбоподателя.

               3.

               Общият съд е квалифицирал погрешно фактите, а именно впечатленията на конкурентите, приемайки, че тези впечатления представляват допълнителна улика, при това правно релевантна, за да се докаже наличието на стопанска единица, състояща се от TQ, GSW и другите предприятия, в които участва последното дружество. Освен това Общият съд е допуснал грешка в правото, като е изопачил фактите и доказателствата относно възприемането на конкурентите.

               4.

               Общият съд е квалифицирал неправилно фактите, а именно припокриването на персонал между TQ, GSW и предприятията, в които участва последното дружество, приемайки, че това припокриване на персонал представлява допълнителна улика, при това правно релевантна, за да се докаже, че тези предприятия образуват стопанска единица, чието дружество майка е GSW.

               5.

               Общият съд е допуснал грешка в правото, като е квалифицирал определени факти, а именно разпределянето на дейностите, свързани с производството и продажбите, между четирите предприятия, приемайки това разпределяне като допълнителна улика, правно релевантна, за да се докаже, че TQ е част от стопанска единица, състояща се от GSW и останалите предприятия, в които участва последното дружество.

               6.

               Общият съд е допуснал грешка в правото, що се отнася до правния стандарт, приложим към преценката на предполагаемото упражняване на определящо влияние и във всеки случай е допуснал пропуски в мотивите относно предполагаемото упражняване на определящо влияние от страна на GSW върху TQ.

               7.

               Общият съд е допуснал грешка в правото при преценката на доказателствата и във всеки случай е нарушил задълженията си в областта на съдебния контрол, като е отхвърлил изложените от жалбоподателя доводи, според които GSW не е упражнявало определящо влияние върху TQ.

               8.

               Общият съд е допуснал грешка в правото, състояща се в нарушаване на правото на защита, като е приел, че доколкото Комисията обосновава преценката си за способността за плащане на жалбоподателя на факти, представени и известени от последния, Комисията е уважила правото на жалбоподателя да бъде изслушан.

               9.

               Общият съд е допуснал грешка в правото при преценката на доказателствата и във всеки случай не е изпълнил законосъобразно правомощията си в областта на съдебния контрол. Освен това Общият съд е допуснал грешка в правото, състояща се в нарушаване на задължението за мотивиране. Накрая и във всеки случай Общият съд е допуснал грешка в правото, състояща се в изопачаване на фактите и доказателствата относно възможността на жалбоподателя да получи външно финансиране.

               10.

               Общият съд е допуснал грешка в правото при преценката на доказателствата и във всеки случай е нарушил задължението си за пълен съдебен контрол, като е приел, че жалбоподателят не е представил на Комисията необходимата информация, за да прецени тя значението на имуществото на акционерите му. Освен това жалбоподателят смята, че Общият съд е допуснал пропуски в мотивите си, доколкото не е обяснил причините, поради които докладите на Deloitte, изтъкнати от жалбоподателя, нямат никаква доказателствена стойност.


title: Съединени дела C-228/12—C-232/12 и C-254/12—C-258/12: Решение на Съда (осми състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 и C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 и C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 и C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 и C-256/12), Sky Italia srl (C-257/12)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-228/12—C-232/12, C-255/12 и C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 и C-257/12), Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12) (Електронни съобщителни мрежи и услуги — Директива 2002/20/ЕО — Член 12 — Административни такси, налагани на предприятията от съответния сектор — Национална правна уредба, която налага на операторите на електронни съобщителни услуги заплащането на такса, с която да се покриват оперативните разходи на националните регулаторни органи)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/15

         Решение на Съда (осми състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 и C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 и C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 и C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 и C-256/12), Sky Italia srl (C-257/12)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-228/12—C-232/12, C-255/12 и C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 и C-257/12), Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12)
   (Съединени дела C-228/12—C-232/12 и C-254/12—C-258/12) (1)

   (Електронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/20/ЕО - Член 12 - Административни такси, налагани на предприятията от съответния сектор - Национална правна уредба, която налага на операторите на електронни съобщителни услуги заплащането на такса, с която да се покриват оперативните разходи на националните регулаторни органи)
   2013/C 260/25
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 и C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 и C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 и C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 и C-256/12), Sky Italia srl (C-257/12)

      Ответници: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-228/12—C-232/12, C-255/12 и C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 и C-257/12), Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12)

      в присъствието на: Wind Telecomunicazioni SpA (C-228/12, C-229/12, C-232/12, C-255/12—C-258/12), Telecom Italia SpA (C-228/12, C-230/12, C-232/12 и C-254/12), Vodafone Omnitel NV (C-230/12 и C-254/12), Fastweb SpA (C-230/12, C-254/12 и C-256/12), Television Broadcasting System SpA (C-257/12)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Тълкуване на член 12 от Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183) — Административни такси, налагани на предприятията — Правна уредба, съгласно която всички нефинансирани от държавата разходи на националните регулаторни органи се разпределят между предприятията от сектора в зависимост от реализираните от тях приходи от продажбата на съответните стоки или от доставката на съответните услуги

      Диспозитив

   Член 12 от Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, по силата на която предприятията, предоставящи електронни съобщителни мрежи или услуги, дължат такса, предназначена да покрива всички разходи на националния регулаторен орган, които не се финансират от държавата, размерът на която се определя в зависимост от приходите на тези предприятия, при условие че с тази такса се покриват единствено разходи, свързани с дейностите, посочени в параграф 1, буква а) от тази разпоредба, всички приходи от разглежданата такса не надвишават всички разходи, свързани с тези дейности, и същата такса се налага на отделните предприятия обективно, прозрачно и пропорционално, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 217, 21.7.2012 г.


title: Дело T-39/04: Решение на Първоинстанционния съд от 14 февруари 2008 г. — Orsay GmbH/СХВП — Jiménez Arellano (O orsay) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна и фигуративна марка на Общността O orsay — По-ранна словна и фигуративна национална марка D'ORSAY — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/25

         Решение на Първоинстанционния съд от 14 февруари 2008 г. — Orsay GmbH/СХВП — Jiménez Arellano (O orsay)
   (Дело T-39/04) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна и фигуративна марка на Общността O orsay - По-ранна словна и фигуративна национална марка D'ORSAY - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2008/C 79/49)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Orsay GmbH (Willstätt, Германия) [представители: D. von Schultz и S. Elbe, avocats]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) [представители: първоначално U. Pfeghar, впоследствие G. Schneider]

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: José Jiménez Arellano, SA (Мадрид, Испания) [представители: първоначално J. Astiz Suárez, впоследствие S. Hernán-Carillo Portolés, и последно A. Tarí Lázaro, avocats]
   Предмет
   Жалба срещу решението на Четвърти апелативен състав на СХВП от 3 ноември 2003 година (преписка R 394/2002-4) относно процедура по възражение между José Jiménez Arellano, SA и Orsay GmbH.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Orsay GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2004 г.


title: Дело T-226/16: Жалба, подадена на 10 май 2016 г. — Ipuri/EUIPO — van Graaf (IPURI)

text:
               27.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/35

         Жалба, подадена на 10 май 2016 г. — Ipuri/EUIPO — van Graaf (IPURI)
   (Дело T-226/16)
   (2016/C 232/46)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Ipuri GmbH (Хамбург, Германия) (представител: K. Sandberg, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: van Graaf GmbH & Co. KG (Виена, Австрия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: марка на Европейския съюз „IPURI“ — заявка за регистрация №. 8 971 021

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 10 март 2016 г. по преписка R 886/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските в производството по обжалване.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 15 във връзка с член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009, както и правила 22, параграфи 3 и 4 от Регламент № 2868/95, както и член 78, параграф 1, буква е) от Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 8, параграф 2, буква а) при прилагането на член 42, параграф 3 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-393/16: Жалба, подадена на 25 юли 2016 г. — Omnicom International Holdings/EUIPO — eBay (dA/tA/bA/y)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/16

      Жалба, подадена на 25 юли 2016 г. — Omnicom International Holdings/EUIPO — eBay (dA/tA/bA/y)
      (Дело T-393/16)
      (2016/C 364/12)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Omnicom International Holdings, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представител: D. Farnsworth, Solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: eBay, Inc. (Сан Хосе, Калифорния, Съединени щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: фигуративна марка със словния елемент „(dA/tA/bA/y)“ — заявка за регистрация на марка на ЕС № 12 354 015

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 17 май 2016 г. по преписка R 872/2015-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-104/13: Решение на Съда (пети състав) от 23 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Латвия) — AS „Olainfarm“ /Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Индустриална политика — Директива 2001/83/ЕО — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Член 6 — Разрешение за търговия — Член 8, параграф 3, буква и) — Задължение към заявлението за разрешение да се приложат резултатите от фармацевтичните, предклинични и клинични изследвания — Дерогации относно предклиничните и клинични изследвания — Член 10 — Генерични лекарствени продукти — Понятие „референтен лекарствен продукт“  — Субективно право на притежателя на разрешението за търговия за референтен лекарствен продукт да се противопостави на разрешението за търговия за генеричен на този първи лекарствен продукт — Член 10 а — Лекарствени продукти, чиито активни вещества имат утвърдена лечебна употреба за най-малко десет години в Европейския съюз — Възможност лекарствен продукт, разрешението за който е било издадено с оглед на дерогацията по член 10а, да се използва като референтен лекарствен продукт за получаването на разрешение за търговия за генеричен лекарствен продукт)

text:
               8.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 439/3

         Решение на Съда (пети състав) от 23 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Латвия) — AS „Olainfarm“/Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra
   (Дело C-104/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Индустриална политика - Директива 2001/83/ЕО - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Член 6 - Разрешение за търговия - Член 8, параграф 3, буква и) - Задължение към заявлението за разрешение да се приложат резултатите от фармацевтичните, предклинични и клинични изследвания - Дерогации относно предклиничните и клинични изследвания - Член 10 - Генерични лекарствени продукти - Понятие „референтен лекарствен продукт“ - Субективно право на притежателя на разрешението за търговия за референтен лекарствен продукт да се противопостави на разрешението за търговия за генеричен на този първи лекарствен продукт - Член 10 а - Лекарствени продукти, чиито активни вещества имат утвърдена лечебна употреба за най-малко десет години в Европейския съюз - Възможност лекарствен продукт, разрешението за който е било издадено с оглед на дерогацията по член 10а, да се използва като референтен лекарствен продукт за получаването на разрешение за търговия за генеричен лекарствен продукт))
   (2014/C 439/04)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: AS „Olainfarm“

      Ответник: Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra

      В присъствието на: Grindeks AS

      Диспозитив

               1)

               Понятието „референтен лекарствен продукт“ по смисъла на член 10, параграф 2, буква а) от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, изменена с Регламент (ЕО) № 1394/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 г., трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща лекарствен продукт, чието разрешение за търговия е било издадено въз основа на член 10а от тази директива.

               2)

               Член 10 от Директива 2001/83, изменена с Регламент № 1394/2007, във връзка с член 47 от Хартата трябва да се тълкува в смисъл, че притежателят на разрешение за търговия за лекарствен продукт, използван като референтен лекарствен продукт в рамките на направено въз основа на член 10 от тази директива заявление за разрешение за търговия за генеричен лекарствен продукт на друг производител, има право да обжалва решението на компетентния орган, с което се издава разрешение за търговия за последния лекарствен продукт, когато по този начин той търси съдебна защита на свое правомощие, изведено от член 10. Подобно право на обжалване е налице по-конкретно ако посоченият притежател изисква неговият лекарствен продукт да не бъде използван с цел да се получи разрешение за търговия в приложение на посочения член 10 за лекарствен продукт, по отношение на който неговият собствен лекарствен продукт не би могъл да се счита за референтен лекарствен продукт по смисъла на същия член 10, параграф 2, буква а).

      (1)  ОВ C 123, 27.4.2013 г.


title: Дело T-450/04 RENV: Определение на Общия съд от 27 юни 2014 г. — Bouygues и Bouygues Télécom/Комисия

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/58

         Определение на Общия съд от 27 юни 2014 г. — Bouygues и Bouygues Télécom/Комисия
   (Дело T-450/04 RENV) (1)

   2014/C 292/71
   Език на производството: френски
   Председателят на шести разширен състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 31, 5.2.2005 г.


title: Дело T-196/07: Иск, предявен на 5 юни 2007 г. — Dyckerhoff Polska/Комисия

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/38

         Иск, предявен на 5 юни 2007 г. — Dyckerhoff Polska/Комисия
   (Дело T-196/07)
   (2007/C 170/72)
   Език на производството: полски
   Страни

      Ищец: Dyckerhoff Polska sp. Z o.o. (представител: P.K. Rosiak, radca prawny и F. Puel, adwokat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               Ищецът моли, да се отмени Решение на Комисията от 26 март 2007 г. относно националния разпределителен план за квоти за емисии на парникови газове, за който Полша е уведомила съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета,

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът моли да се отмени Решение С(2007) 1295 окончателен на Комисията от 26 март 2007 г. относно националния разпределителен план за квоти за емисии на парникови газове, за който Полша е уведомила съгласно Директива 2003/87/ЕО (1) на Европейския Парламент и на Съвета, с което решение Комисията установява, че определени аспекти от националния разпределителен план за квоти за емисии на въглероден двуоксид за периода 2008-2012 г., за който Полша я е уведомила на 30 юни 2006 г., не са съвместими с член 9, параграфи 1 и 3, член 10 и член 13, параграф 2, както и с критериите в приложение III към Директива 2003/87/ЕО. С оспорваното решение горната граница на емисиите на въглероден двуоксид за периода 2008-2012 г. се намалява с 26,7 % по отношение на горната граница, която Полша е предложила в националния разпределителен план за квотите.
   Правни основания и основни доводи съвпадат с тези по дело T-195/07.

      (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32).


title: Дело T-470/09: Решение на Общия съд от 12 юли 2012 г. — medi/СХВП (medi) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „medi“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/17

         Решение на Общия съд от 12 юли 2012 г. — medi/СХВП (medi)
   (Дело T-470/09) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „medi“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 258/28
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: medi GmbH & Co. KG (Байройт, Германия) (представители: адв. H. Lindner, адв. D. Terheggen и адв. T. Kiphuth)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално S. Schäffner, впоследствие G. Schneider)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 октомври 2009 г. (преписка R 692/2008-4) относно заявка за регистрация на словния знак „medi“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Medi GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело T-700/16: Жалба, подадена на 30 септември 2016 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — Ascendo Medienagentur (SLIMDYNAMICS)

text:
               12.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/26

         Жалба, подадена на 30 септември 2016 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — Ascendo Medienagentur (SLIMDYNAMICS)
   (Дело T-700/16)
   (2016/C 462/33)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Laboratorios Ern, SA (Барселона, Испания) (представител: S. Correa Rodríguez, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Ascendo Medienagentur AG (Gamprin-Bendern, Лихтенщайн)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „SLIMDYNAMICS“ — Заявка за регистрация № 12 882 304

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 юли 2016 г. по преписки R 1814/2015-4 и R 1780/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в частта му, в която уважава искането относно продуктите от клас 5 и да отхвърли заявката за регистрация № 12882304 на марка на ЕС „SLIM DYNAMICS & design“, доколкото в нея са посочени продуктите от клас 5; и

               —

               да осъди EUIPO и в случай, че встъпи в настоящото производство, ASCENDO MEDIENAGENTUR AG, да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело T-125/07: Иск, предявен на 16 април 2007 г. — Scientific and Technological Committee и др./Potocnik и др., членове на Комисията

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/33

         Иск, предявен на 16 април 2007 г. — Scientific and Technological Committee и др./Potocnik и др., членове на Комисията
   (Дело T-125/07)
   (2007/C 140/55)
   Език на производството: полски
   Страни

      Ищци: Scientific and Technological Committee на AGH University of Science and Technology и др. (Краков, Република Полша) (представител: A. Żuraniewski, adwokat)

      Ответници: J. Potocnik, S. Dimas и A. Piebalgs, членове на Комисията на Европейските Общности
   Искания на ищците
   Ищците искат:

               —

               Да се установи, че като не са предприели незабавно стъпки за защита на живота на населението на ЕС, когато са получили трите информационни писма относно опасностите, свързани с техниката на подземно складиране на CO2 членовете на Комисията на Европейските общности J. Potocnik, S. Dimas и A. Piebalgs са извършили престъпно бездействие и така са застрашили трайно живота на населението на ЕС и са предизвикали опасност от екологична катастрофа;

               —

               Да се посочи необходимостта от извършване на предложените изследвания,

               —

               Да се посочи необходимостта от цялостно финансиране на изследванията на местата за складиране, които нямат търговски характер, а трябва да защитават сигурността на живота на населението на ЕС;

               —

               Да се посочи необходимостта от спиране на бъдещо дълбоко подземно инжектиране на CO2 до приключване на предложените изследвания.

         Правни основания и основни доводи
   Ищците искат да се установи бездействие от страна на членовете на Европейската комисия, които, след като са били информирани от ищците за опасностите за човешкото здраве и за околната среда от подземното складирането на въглероден диоксид без използване на съдове, не са предприели никакви подходящи мерки, за да предотвратят отрицателните последици от използването на подобни технологии. Членовете на Комисията, срещу които е предявен искът, не са взели никакво становище по отношение на искането за предприемане на подходящи действия и за провеждане на предложените от ищците изследвания относно въздействието на складирането в земята на въглероден диоксид и проблемите, изложени в жалбите до тях. Това бездействие нарушава правния ред на Европейския съюз и е несъвместимо със задълженията на член на Комисията.


title: Дело C-237/14 P: Жалба, подадена на 13 май 2014 г. от Lidl Stiftung & Co. KG срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 27 февруари 2014 г. по дело T-225/12 — Lidl Stiftung & Co. KG/Служба за хармонизация на вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/18

         Жалба, подадена на 13 май 2014 г. от Lidl Stiftung & Co. KG срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 27 февруари 2014 г. по дело T-225/12 — Lidl Stiftung & Co. KG/Служба за хармонизация на вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-237/14 P)
   2014/C 282/24
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (представители: M. Wolter, M. Kefferpütz, A. K. Marx, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 27 февруари 2014 г. (дело T-225/12),

               —

               в случай, че жалбата бъде приета за основателна, да отмени решението на първи апелативен състав от 21 март 2012 г. (R 2379/2010-1) съгласно предявените пред Общия съд искания,

               —

               да осъди СХВП, ответник пред Общия съд, да заплати съдебните разноски, направени в производството пред Общия съд и в производството по обжалване.

      Основания и основни доводи

   В жалбата си Lidl Stiftung & Co. KG излага три основания за отмяна на обжалваното решение:

               1)

               нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от РМО (1) и на правило 22, параграфи 3 и 4 от Регламента за прилагане на РМО (2), във връзка с член 15, параграф 1 от РМО поради неправилно тълкуване от Общия съд на изискванията за доказване на реалното използване на спорната марка по смисъла на посочените разпоредби;

               2)

               нарушение на член 15, параграф 1, буква a) от РМО, във връзка с член 42, параграфи 2 и 3 от същия поради неправилното тълкуване от Общия съд на условията, които са необходими, за да се приеме, че използването на по-ранната марка в по-различна форма от тази, в която тя е регистрирана, представлява реално използване по смисъла на член 15, параграф 1 от РМО;

               3)

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от РМО поради неправилно тълкуване от Общия съд на изискванията относно оценката на вероятността от объркване.

         Основните доводи могат да се представят накратко както следва:
   По отношение на първото основание, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че апелативният състав правилно преценил три недатирани снимки и няколко фактури като убедителни и обективни доказателства, достатъчни, за да се докаже реалното използване на по-ранната марка, по-специално по отношение на естеството на използването.
   По отношение на второто основание, Общият съд не взел предвид обстоятелството, че член 15, параграф 1, буква а) от РМО имал характер на изключение и че от съображения за правна сигурност и предвидимост изисквал стриктно и стеснително тълкуване и оценка на всички елементи на марката във формата, в която била регистрирана. Ето защо Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като потвърдил заключението на апелативния състав, че формата, в която се използвала марката, представлявала реално използване, след като не променяла отличителния характер на по-ранната марка във формата, в която тя била регистрирана, тъй като апелативният състав не взел предвид всички елементи на по-ранната марка.
   По отношение на третото основание, Общият съд тълкувал неправилно член 8, параграф 1, буква б) от РМО, тъй като в своята оценка на заключението на апелативния състав относно сходството на знаците и вероятността от объркване не взел надлежно предвид факта, на първо място, че степента на внимание на съответните потребители е по-скоро висока, на второ място, че средният потребител обикновено възприема марката като едно цяло и не се впуска в изследване на различните ѝ детайли и, на трето място, че само ако всички други компоненти на марката са незначителни, преценката на приликата би могла да се направи единствено въз основа на доминиращия елемент. Ако бил взел предвид посочените аспекти, Общият съд нямало да приеме, че е налице вероятност от объркване.
   Тъй като следователно обжалваното решение не било в съответствие с разпоредбите на РМО, Lidl Stiftung & Co. KG иска то да бъде отменено.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ, L 78, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-89/13: Определение на Съда (осми състав) от 30 април 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Napoli — Италия) — Luigi D’Aniello и др./Poste Italiane SpA (Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Принцип на недопускане на дискриминация — Национална правна уредба, която предвижда различни режими на обезщетяване при незаконосъобразно определяне на срок на трудов договор и при незаконосъобразно прекратяване на трудов договор за неопределено време — Икономически последици — Сравнимост на исканията)

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/4

         Определение на Съда (осми състав) от 30 април 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Napoli — Италия) — Luigi D’Aniello и др./Poste Italiane SpA
   (Дело C-89/13) (1)

   ((Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Принцип на недопускане на дискриминация - Национална правна уредба, която предвижда различни режими на обезщетяване при незаконосъобразно определяне на срок на трудов договор и при незаконосъобразно прекратяване на трудов договор за неопределено време - Икономически последици - Сравнимост на исканията))
   2014/C 261/05
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Napoli

      Страни в главното производство

      Ищци: Luigi D’Aniello, Ester Di Vaio, Anna Di Benedetto, Antonella Camelio, Angela Leva, Alessia Romano, Emilia Aloia, Cira Oligo, Ottavio Russo, Guiseppe D’Ambra, Stefano Caputo, Ilaria Pappagallo, Maurizio De Rosa, Gianluca Liguori, Dario Puzone, Vincenzo De Luca, Guido Gorbari, Raffaella D’Ambrosio

      Ответник: Poste Italiane SpA

      Диспозитив

   Без да се засяга предоставената на държавите членки възможност по клауза 8 от Рамковото споразумение, сключено на 18 март 1999 г., приложено към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), клауза 4, точка 1 от това рамково споразумение трябва да се тълкува в смисъл, че не налага еднакво третиране по отношение на икономическите последици при незаконосъобразно определяне на срок на трудов договор и на тези при незаконосъобразно прекратяване на договор за неопределено време.

      (1)  ОВ C 156, 1.6.2013 г.


title: Дело T-326/07: Решение на Първоинстанционния съд от 3 септември 2009 г. — Cheminova и др./Комисия (Продукти за растителна защита — Активно вещество малатион — Невключване в приложение I към Директива 91/414/ЕИО — Жалба за отмяна — Процесуална легитимация — Допустимост — Процедура за оценка — Оценка от EFSA — Възражение за незаконосъобразност — Член 20 от Регламент (ЕО) № 1490/2002 — Представяне на нови изследвания — Член 8, параграфи 2 и 5 от Регламент (ЕО) № 451/2000 — Оправдани правни очаквания — Пропорционалност — Равно третиране — Принцип на добрата администрация — Право на защита — Принцип на субсидиарност — Член 95, параграф 3 ЕО, член 4, параграф 1 и член 5, параграф 1 от Директива 91/414)

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/24

         Решение на Първоинстанционния съд от 3 септември 2009 г. — Cheminova и др./Комисия
   (Дело T-326/07) (1)

   (Продукти за растителна защита - Активно вещество „малатион“ - Невключване в приложение I към Директива 91/414/ЕИО - Жалба за отмяна - Процесуална легитимация - Допустимост - Процедура за оценка - Оценка от EFSA - Възражение за незаконосъобразност - Член 20 от Регламент (ЕО) № 1490/2002 - Представяне на нови изследвания - Член 8, параграфи 2 и 5 от Регламент (ЕО) № 451/2000 - Оправдани правни очаквания - Пропорционалност - Равно третиране - Принцип на добрата администрация - Право на защита - Принцип на субсидиарност - Член 95, параграф 3 ЕО, член 4, параграф 1 и член 5, параграф 1 от Директива 91/414)
   2009/C 256/44
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищци: Cheminova A/S (Harboøre, Дания), Cheminova Agro Italia Srl (Рим, Италия), „Хеминова България“ ЕООД (София, България), Agrodan, SA (Мадрид, Испания) и Lodi SAS (Grand-Fougeray, Франция) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats, и P. Sellar, solicitor)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: B. Doherty и L. Parpala)

      Предмет

   Отмяна на Решение 2007/389/ЕО на Комисията от 6 юни 2007 година относно невключването на малатион в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и отнемане на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество (ОВ L 146, стр. 19).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Cheminova A/S, Cheminova Agro Italia Srl, „Хеминова България“ ЕООД, Agrodan, SA и Lodi SAS понасят наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Комисията, включително разноските по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 247, 20.10.2007 г.


title: Дело C-416/17: Иск, предявен на 10 юли 2017 г. — Европейска комисия/Френска република

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/22

         Иск, предявен на 10 юли 2017 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-416/17)
   (2017/C 293/27)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland, W. Roels)

      Ответник: Френска република

      Искания

               —

               да се установи, че като е запазила действието на разпоредби, насочени към премахване на икономическото двойно данъчно облагане на дивиденти, които позволяват на дружество майка, когато разпределя на акционерите си дивиденти, изплатени от дъщерните му дружества, да приспада от удръжката върху доходите от дивиденти, за чието внасяне е задължено, данъчния кредит, свързан с разпределянето на тези дивиденти, ако същите са от установено във Франция дъщерно дружество, но не предлага тази възможност, ако дивидентите са с произход от установено в друга държава членка дъщерно дружество, при положение че в последната хипотеза това законодателство не предоставя право на данъчен кредит, свързан с разпределянето на дивидентите от това дъщерно дружество, доколкото съгласно съдебната практика на Държавния съвет са уважени искания за възстановяване на удръжките, получени в нарушение на правото на Съюза по смисъла на решението на Съда по дело C-310/09 Accor
                   (1) при следните ограничения:

                           —

                           правото на възстановяване на незаконосъобразно получената удръжка е ограничено от отказа да се вземе предвид данъчното облагане на непреките дъщерни дружества, установени извън Франция,

                           —

                           правото на възстановяване на незаконосъобразно получената удръжка е ограничено от непропорционални изисквания в областта на доказването,

                           —

                           правото на възстановяване на незаконосъобразно получената удръжка е ограничено от свеждането на данъчния кредит до една трета от размера на преразпределения във Франция дивидент от дъщерно дружество, установено извън Франция, като в качеството на административна юрисдикция от последна инстанция Държавният съвет е възприел тези ограничения без да отправи запитване до Съда, за да се прецени съвместимостта на тези ограничения с правото на Съюза,

                     Френската република не е изпълнила задълженията си по член 49, член 63 и член 267, трета алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз съобразно с принципите на равностойност и ефективност.

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Европейската комисия поддържа, че Франция, посредством постоянната съдебна практика на Държавния съвет като нейна върховна административна юрисдикция, е отказала на осигури пълно действие на решението на Съда по дело C-310/09 Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique/Accor SA, по-специално като е наложила ограничения в противоречие с правото на Съюза за възстановяването на недължимо получен данък, а именно удръжката върху доходите от капитали.
   В решението си Accor, постановено по преюдициално запитване, Съдът е констатирал, че френските данъчни норми, насочени към премахване на икономическото двойно данъчно облагане на дивидентите, водят до дискриминация в областта на облагането на дивидентите с произход от други държави — членки на ЕС. Следователно данъкът, за които Съдът е приел, че е начислен в противоречие с правото на Съюза, трябва да бъде възстановен.
   Комисията счита, че Франция не изпълнява решението на Съда в три конкретни аспекта:

               —

               тя не отчита данъка, който вече е платен от установените извън Франция непреки дъщерни дружества,

               —

               за да ограничи правото на съответните дружества да получат възстановяване, тя запазва изисквания относно доказването, които не отговарят на изведените от Съда критерии,

               —

               тя ограничава изцяло системата на данъчен кредит до една трета от дивидента, преразпределен от дъщерно дружество, което не е установено във Франция.

         Освен това тези нарушения се дължат на факта, че Държавният съвет не е изпълнил задължението си да отправи преюдициално запитване до Съда на основание член 267 ДФЕС.

      (1)  Решение на Съда (първи състав) от 15 септември 2011 г. по дело C-310/09, Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique/Accor SA, EU:C:2011:581


title: Дело F-22/07: Иск, предявен на 16 март 2007 г. — Lafili/Комисия

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/59

         Иск, предявен на 16 март 2007 г. — Lafili/Комисия
   (Дело F-22/07)
   (2007/C 95/118)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Paul Lafili (Genk, Белгия) (представители: G. Vandersanden и L. Levi, адвокати)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението за класиране на ищеца в степен AD 13, стъпка 5, съдържащо се в нота на DG ADMIN (Генерална дирекция „Администрация“) от 11 май 2006 г. и във фиша за заплата за месец юни 2006 г., и в последващите фишове за заплата;

               —

               да се възстанови ищеца, с действие към 1-ви май 2006 г., в степен AD 13, стъпка 2, със запазване на коефициент 1,1172071;

               —

               да се възстанови изцяло кариерата на ищеца, със задна дата 1-ви май 2006 г., към датата на неговото така поправено класиране в степен и стъпка (включително вземането предвид в така поправеното класиране на неговия опит, неговите права на повишение и правата му на пенсия), включително заплащането на лихви за забава на основата на определената от Европейската централна банка и приложима през въпросния период такса за основните операции по рефинансиране, увеличена с два пункта, върху всички суми, съответстващи на разликата между възнаграждението, което отговаря на неговото класиране съгласно решението за класиране и класирането, на което той би имал право до датата на решението за неговото редовно класиране;

               —

               да се осъди ответната страна да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът, длъжностно лице на Комисията, е бил класиран в степен A4, стъпка 7, до влизането в сила на новия Правилник [за длъжностните лица на Европейските общности]. На 1-ви май 2004 г. това класиране е преминало автоматично в степен A*12, стъпка 7, с коефициент 0,9442490 (на основание на член 2, параграф 2 от Приложение XIII към Правилника). На 1-ви юли 2004 г. ищецът е преминал в степен A*12, стъпка 8, със същия коефициент. На 22 юли 2005 г. ищецът е повишен, със задна дата 1-ви май 2004 г., в степен A*13, стъпка 1, с коефициент 1,1172071 (на основание на член 7, параграф 6 от Приложение XIII към Правилника). С действие към 1-ви май 2006 г. той е класиран в степен AD 13, стъпка 5, с коефициент 1, по силата на решение на DG ADMIN от 11 май 2006 г.
   В иска си ищецът изтъква, че подобно класиране: i) е в нарушение на член 44 и член 46 от Правилника и на член 7 от Приложение XIII към него; ii) е засегнато от порока некомпетентност; iii) нарушава принципа на защита на оправданите правни очаквания. По-конкретно, според ищеца Комисията тълкува неправилно член 7, параграф 7 от Приложение XIII към Правилника, като счита, че когато един коефициент е по-висок от 1, горницата трябва да бъде трансформирана в старшинство в стъпка.


title: Дело T-219/10: Жалба, подадена на 14 май 2010 г. — Autogrill España/Комисия

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/54

         Жалба, подадена на 14 май 2010 г. — Autogrill España/Комисия
   (Дело T-219/10)
   2010/C 179/93
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Autogrill España, SA (Мадрид, Испания) (представители: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan и R. Calvo Salinero, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се уважат исканията за отмяна, изложени в жалбата,

               —

               да се отмени член 1, параграф 1 от Решение на Комисията от 28 октомври 2009 година (държавна помощ № C 45/2007, ex NN 51/2007, ex CP 9/2007) относно данъчната амортизация на предприятието при придобиване на значително участие в чуждестранно дружество, доколкото с това решение се обявява, че член 12, параграф 5 от Консолидирания текст на Закона за корпоративното облагане (КТЗКО) съдържа елементи на държавна помощ,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени член 4, доколкото с него се прилага разпореждането за възстановяване по отношение на сделки, извършени преди публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на окончателното решение, обжалвано с настоящата жалба, и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Съгласно обжалваното с настоящата жалба решение режимът на държавни помощи, въведен в Испания в съответствие с член 12, параграф 5 от КТЗКО, е несъвместим с общия пазар, що се отнася до предоставените на получателите помощи в случаите на вътреобщностно придобиване. В това отношение се уточнява, че посочената по-горе разпоредба допуска приспадане на амортизацията на предприятието поради придобиване на повече от 5 % от дяловото участие в капитала на чуждестранни дружества.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят излага следните съображения:

               1.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото в обжалваното решение се приема, че разглежданата в настоящото производство мярка представлява държавна помощ. В това отношение жалбоподателят сочи, че Комисията не е установила, че въпросната данъчна мярка поставя в по-благоприятно положение „определени предприятия или производството на някои стоки“, така както се изисква в член 107, параграф 1 ДФЕС. Комисията само презумира, че тази мярка е избирателна, тъй като се прилага само при придобиване на дялово участие в чуждестранни, но не и в местни дружества. Жалбоподателят счита, че това съображение е неправилно и несъстоятелно: фактът, че прилагането на разглежданата мярка — подобно на всяка друга данъчна разпоредба — е обвързано с изпълнението на определени положителни условия, не превръща тази мярка в избирателна de iure o de facto. Всъщност механичният подход на Комисията би довел до положение, при което всяка данъчна разпоредба следва да се разглежда prima facie като избирателна мярка.
               Освен това, както правният анализ на мярката, така и статистическите данни, представени от Кралство Испания, показват, че член 12, параграф 5 от КТЗКО е обща мярка, приложима de iure y de facto по отношение на всички дружества, подлежащи на облагане с испанския корпоративен данък, независимо от тяхната големина, вид, сфера на дейност или място на регистрация.
               От друга страна, с различния на пръв поглед режим по член 12, параграф 5 КТЗКО, който съвсем не представлява избирателно предимство, се въвежда еднакво данъчно третиране на всички сделки по придобиване на акции, без значение местни или чуждестранни; всъщност предвид обстоятелството, че ако поради невъзможността да се приключат трансграничните сливания амортизацията на предприятието може да се извърши единствено на национално равнище, което е допустимо съгласно съществуващите данъчни разпоредби, член 12, параграф 5 от КТЗКО само разпростира тази възможност и по отношение на закупуването на активи на чуждестранни дружества.
               При условията на евентуалност решението на Комисията било непропорционално, тъй като прилагането му в случаите на придобиване на контрол върху чуждестранни дружества би трябвало най-малкото да се приравни на случаите на сливане на местни дружества, които случаи са обосновани от структурата и логиката на испанската система.

               2.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС поради неправилно определяне на получателя по разглежданата мярка.
               При условията на евентуалност, макар да приема, че член 12, параграф 5 от КТЗКО съдържа елементи на държавна помощ, Комисията трябвало да извърши изчерпателен икономически анализ, за да определи кои са били получателите по режима на помощи. Жалбоподателят счита, че във всички случаи получателите на помощта (под формата на прекомерно висока цена за придобитите дялови участия) били продавачите на тези участия, а не, както твърди Комисията, испанските дружества, приложили посочената мярка.

               3.

               Накрая, жалбоподателят твърди, че е нарушен принципът на оправданите правни очаквания, що се отнася до прилагането по време на разпореждането за възстановяване.


title: Дело C-5/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 16 юли 2009 г. (преюдициално запитване от Højesteret, Дания) — Infopaq International A/S/Danske Dagblades Forening (Авторско право — Информационно общество — Директива 2001/29/ЕО — Членове 2 и 5 — Литературни и художествени произведения — Понятие за възпроизвеждане — Частично възпроизвеждане — Възпроизвеждане на кратки откъси от литературни произведения — Статии от пресата — Възпроизвежданe с временен и преходен характер — Технологичен процес, състоящ се в сканиране на статии, последвано от конвертиране в текстов файл, електронно обработване на възпроизведеното, запаметяване и отпечатване на част от възпроизведеното)

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 16 юли 2009 г. (преюдициално запитване от Højesteret, Дания) — Infopaq International A/S/Danske Dagblades Forening
   (Дело C-5/08) (1)

   (Авторско право - Информационно общество - Директива 2001/29/ЕО - Членове 2 и 5 - Литературни и художествени произведения - Понятие за възпроизвеждане - „Частично“ възпроизвеждане - Възпроизвеждане на кратки откъси от литературни произведения - Статии от пресата - Възпроизвежданe с временен и преходен характер - Технологичен процес, състоящ се в сканиране на статии, последвано от конвертиране в текстов файл, електронно обработване на възпроизведеното, запаметяване и отпечатване на част от възпроизведеното)
   2009/C 220/10
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Højesteret

      Страни в главното производство

      Ищец: Infopaq International A/S

      Ответник: Danske Dagblades Forening

      Предмет

   Преюдициално запитване — Højesteret — Тълкуване на член 2 и член 5, параграфи 1 и 5 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230) — Дружество, чиято основна дейност се изразява в изготвяне на резюмета на статии от вестници посредством сканиране — Съхраняване на откъс от статия, състоящ се от думата за търсене заедно с петте думи, които я предшестват, и петте думи, които я следват — Временни действия на възпроизвеждане

      Диспозитив

               1)

               Действие, извършено в хода на процес на снемане на данни, което се изразява в компютърно запаметяване на състоящ се от единадесет думи откъс от закриляно произведение, както и в отпечатването на този откъс, може да спада към понятието за частично възпроизвеждане по смисъла на член 2 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество, ако възсъздадените по този начин елементи са израз на собственото интелектуално творение на техния автор, което запитващата юрисдикция следва да провери.

               2)

               Действието по отпечатване на откъс от единадесет думи, извършено в хода на процес на снемане на данни като разглеждания в главното производство, не отговаря на условието за преходен характер по член 5, параграф 1 от Директива 2001/29 и следователно не може да се осъществява без съгласието на съответните носители на авторски права.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.


title: Дело T-181/02: Определение на Първоинстанционния съд от 22 май 2007 г. — Neue Erba Lautex/Комисия

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/41

         Определение на Първоинстанционния съд от 22 май 2007 г. — Neue Erba Lautex/Комисия
   (Дело T-181/02) (1)

   (2007/C 183/78)

      Език на производството: немски

   Председателят на първи разширен състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 202, 24.8.2002 г.


title: Дело F-16/08: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 10 септември 2009 г. — Behmer/Европейски парламент (Длъжностни лица — Процедура за предоставяне на точки за заслуги в Европейския парламент — Нарушение на задължението за мотивиране — Мотиви, представени в хода на производството)

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/35

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 10 септември 2009 г. — Behmer/Европейски парламент
   (Дело F-16/08) (1)

   (Длъжностни лица - Процедура за предоставяне на точки за заслуги в Европейския парламент - Нарушение на задължението за мотивиране - Мотиви, представени в хода на производството)
   2009/C 297/52
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Joachim Behmer (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейски парламент (представители: C. Burgos и R. Ignătescu)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на жалбоподателя да се предоставят две точки за заслуги за 2004 г. и 2006 г.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по жалбата, доколкото същата е насочена срещу решението от 4 юни 2007 г. на Европейския парламент за предоставяне на две точки за заслуги на г-н Behmer в рамките на процедурата за повишаване за 2004 г.

               2.

               Отменя решението от 26 юни 2007 г. на Европейския парламент за предоставяне на две точки за заслуги на г-н Behmer в рамките на процедурата за повишаване за 2006 г.

               3.

               Осъжда Европейския парламент да понесе направените от него съдебни разноски и половината от съдебните разноски на г-н Behmer.

               4.

               Осъжда г-н Behmer да понесе половината от направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 116, 9.5.2008 г., стр. 32.


title: Дело T-71/10: Жалба, подадена на 18 февруари 2010 г. — Xeda International и Pace International/Комисия

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/62

         Жалба, подадена на 18 февруари 2010 г. — Xeda International и Pace International/Комисия
   (Дело T-71/10)
   2010/C 100/92
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Xeda International (Saint Andiol, Франция) и Pace International LLC (Сиатъл, Съединени американски щати) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               да се отмени обжалваното решение,

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски и разходи,

               —

               да се постановят други мерки по усмотрение на Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си жалбоподателите искат отмяна на Решение № 2009/859/ЕО на Комисията от 30 ноември 2009 година за невключване на дифениламин в приложение I към Директива № 91/414/ЕИО на Съвета и за отнемане на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи посоченото вещество (нотифицирано под номер C(2009) 9262) (ОВ L 314, 2009 г., стр. 79).
   Жалбоподателите изтъкват, че съгласно обжалваното решение на първия жалбоподател няма да му бъде разрешено повече да продава дифениламин и продукти на основата на дифениламин в Европейския съюз и ще загуби своите продуктови регистрации в държавите членки, считано от 30 май 2010 г.
   Жалбоподателите поддържат, че обжалваното решение е незаконосъобразно, тъй като се основава на оценка на дифениламина, която е неправилна от научна и правна гледна точка. Според жалбоподателите тя нарушава Договора за функционирането на Европейския съюз и вторичното законодателство на ЕС.
   В обобщение жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение забранява използването на дифениламин в продуктите за растителна защита въз основа на три научни проблема, посочени в съображение 5 от решението, като за всеки от тях е намерено подходящо разрешение от жалбоподателите или не се отнася до проблем, обосноваващ невключване.
   По-нататък жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила правото им на защита, доколкото им е попречила да се позоват на възможността за оттегляне и повторно подаване на нова документация, като същевременно се ползват от по-дълъг срок за изтегляне от пазара, какъвто бил случаят за други включени в същия регулаторен процес вещества.


title: Дело C-266/09: Преюдициално запитване, отправено от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия) на 10 юни 2009 г. — Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Mileudefensie en Vereniging Goede Waar & Co./College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, други страни в производството: Bayer CropScience BV и Nederlandse Stichting voor Fytopharmacie

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/26

         Преюдициално запитване, отправено от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия) на 10 юни 2009 г. — Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Mileudefensie en Vereniging Goede Waar & Co./College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, други страни в производството: Bayer CropScience BV и Nederlandse Stichting voor Fytopharmacie
   (Дело C-266/09)
   2009/C 267/47
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Страни в главното производство

               Жалбоподатели

               :

                           Stichting Natuur en Milieu

                           Vereniging Mileudefensie

                           Vereniging Goede Waar & Co

               Ответник

               :

               College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

               Други страни

               :

                           Bayer CropScience BV

                           Nederlandse Stichting voor Fytopharmacie

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли понятието „информация за околната среда“ в член 2 от Директива 2003/4/ЕO (1) да се тълкува в смисъл, че включва и информация, предоставена в рамките на национална процедура по издаване (или разширяване на обхвата) на разрешение за продукт за растителна защита с оглед определянето на максималното съдържание в храните и напитките на пестицид, на негова съставка или на получени от неговото разграждане продукти?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос: какво е отношението между член 14 от Директива 91/414/ЕИО (2) и Директива 2003/4/ЕO, доколкото това има значение за прилагането към описаната в предходния въпрос информация, и по-конкретно това отношение означава ли, че член 14 от Директива 91/414/ЕИО може да се прилага само доколкото с прилагането не се нарушават задълженията съгласно член 4, параграф 2 от Директива 2003/4/ЕO?

               3)

               Ако от отговора на първите два въпроса следва, че ответникът по настоящото производство е длъжен да приложи член 4 от Директива 2003/4/ЕO, тогава този член означава ли, че предвиденото в него претегляне на обществения интерес от разкриване и на частния интерес от отказа за разкриване трябва да бъде направено към момента на прилагане, или претеглянето може да бъде осъществено и в националното законодателство?

      (1)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета (ОВ L 41, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 200).

      (2)  Директива на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30).


title: Дело C-516/13: Решение на Съда (четвърти състав) от 13 май 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Dimensione Direct Sales srl, Michele Labianca/Knoll International Spa (Преюдициално запитване — Авторско право — Директива 2001/29/ЕО — Член 4, параграф 1 — Право на разпространение — Понятие „публично разпространяване“ — Предложение за продажба и реклама, направени от търговец от една държава членка чрез негов уебсайт, по пощата и чрез пресата в друга държава членка — Възпроизведени екземпляри от защитени с авторско право мебели, които се предлагат за продажба без съгласието на притежателя на изключителното право на разпространение — Предложение или реклама, които не водят до придобиване на оригинала или на копие от защитеното произведение)

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 13 май 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Dimensione Direct Sales srl, Michele Labianca/Knoll International Spa
   (Дело C-516/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Авторско право - Директива 2001/29/ЕО - Член 4, параграф 1 - Право на разпространение - Понятие „публично разпространяване“ - Предложение за продажба и реклама, направени от търговец от една държава членка чрез негов уебсайт, по пощата и чрез пресата в друга държава членка - Възпроизведени екземпляри от защитени с авторско право мебели, които се предлагат за продажба без съгласието на притежателя на изключителното право на разпространение - Предложение или реклама, които не водят до придобиване на оригинала или на копие от защитеното произведение))
   (2015/C 236/09)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Dimensione Direct Sales srl, Michele Labianca

      Ответник: Knoll International Spa

      Диспозитив

   Член 4, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че позволява на притежателя на изключителното право на разпространение на защитено произведение да се противопостави на предложението за продажба или на целевата реклама по отношение на оригинал или копие на това произведение дори ако не е установено, че тази реклама е довела до придобиването на закриляния обект от купувач в Съюза, доколкото посочената реклама стимулира потребителите в държавата членка, в която това произведение е защитено с авторско право, да го придобият.

      (1)  ОВ C 367, 14.12.2013 г.


title: Дело F-59/06: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 25 април 2007 г. — Kerstens/Комисия на Европейските общности (Доклад относно развитието на кариерата — Процедура по оценяване за 2004 г. — Нарушение на член 43 от Правилника — Нарушение на общите разпоредби по прилагането на член 43 от Правилника)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/42

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 25 април 2007 г. — Kerstens/Комисия на Европейските общности
   (Дело F-59/06) (1)

   (Доклад относно развитието на кариерата - Процедура по оценяване за 2004 г. - Нарушение на член 43 от Правилника - Нарушение на общите разпоредби по прилагането на член 43 от Правилника)
   (2007/C 96/87)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Petrus Kerstens (Overijse, Белгия) (представител: C. Mourato, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: K. Kerrmann и M. Velardo)
   Предмет
   Отмяна, от една страна, на решението на органа по назначаването от 11 юли 2005 г. за приемане на оценката за развитие на кариерата (ОРК) на ищеца за 2004 г. и от друга страна, на изричното решение на органа по назначаването от 6 февруари 2006 г. за отхвърляне на жалба № R/769/05 на ищеца.
   Диспозитив

               1)

               Искът е отхвърлен като явно недопустим.

               2)

               Всяка страна поема собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 165, 15.7.2006 г., стр. 34.


title: Дело T-342/11: Решение на Общия съд от 6 февруари 2014 г. — CEEES и Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio/Комисия (Конкуренция — Картели — Испански пазар на бензиностанции — Решение за отхвърляне на жалба — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Неизпълнение на ангажименти, превърнати в задължителни с решение на Комисията — Възобновяване на производството — Глоби — Периодични имуществени санкции)

text:
               15.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/7

         Решение на Общия съд от 6 февруари 2014 г. — CEEES и Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio/Комисия
   (Дело T-342/11) (1)

   (Конкуренция - Картели - Испански пазар на бензиностанции - Решение за отхвърляне на жалба - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Неизпълнение на ангажименти, превърнати в задължителни с решение на Комисията - Възобновяване на производството - Глоби - Периодични имуществени санкции)
   2014/C 78/14
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio (CEEES) (Мадрид, Испания) и Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio (Мадрид) (представители: A. Hernández Pardo, B. Marín Corral, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и F. Ronkes Agerbeek)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представители: първоначално M. Muñoz Pérez, впоследствие S. Centeno Huerta и накрая A. Rubio González, abogados del Estado) и Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA (представители: J. Jiménez-Laiglesia Oñate и S. Rivero Mena, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2011) 2994 окончателен на Комисията от 28 април 2011 г. за отхвърляне на жалбата на жалбоподателите относно нарушенията на правилата на конкуренция, за които се твърди, че са извършени от REPSOL (преписка COMP/39.461)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio (CEEES) и Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio понасят направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.

               3.

               Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

               4.

               Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 252, 27.8.2011 г.


title: Дело T-387/15: Жалба, подадена на 15 юли 2015 г. — J & Joy/СХВП — Joy-Sportswear (J AND JOY)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/45

         Жалба, подадена на 15 юли 2015 г. — J & Joy/СХВП — Joy-Sportswear (J AND JOY)
   (Дело T-387/15)
   (2015/C 381/54)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: J & Joy SA (Уарем, Белгия) (представители: A. Maqua и C. Pirenne, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Joy-Sportswear GmbH (Отенсос, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „J AND JOY“ — заявка за регистрация № 11 409 935

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 22 април 2015 г. по преписка R 1352/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли:

               —

               да се преразгледа решението на апелативния състав и възражението да се обяви за недопустимо,

               —

               подателят на възражението да бъде осъден да заплати съдебните разноски, както и разноските на жалбоподателя в производството по възражение на основание член 81 от Регламента за марката на Общността.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-573/14: Жалба, подадена на 31 юли 2014 г.  — Polyelectrolyte Producers Group и SNF/Комисия

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/45

         Жалба, подадена на 31 юли 2014 г. — Polyelectrolyte Producers Group и SNF/Комисия
   (Дело T-573/14)
   2014/C 409/66
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Polyelectrolyte Producers Group (Брюксел, Белгия) и SNF SAS (Андрезьо-Бутеон, Франция) (представители: R. Cana и A. Patsa, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да приеме жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени обжалвания акт, тъй като определя неизменна пределна концентрация от 100 ppm за остатъчните мономери,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателите искат частична отмяна на Решение 2014/256/ЕС на Комисията от 2 май 2014 година за установяване на екологични критерии за присъждане на екомаркировката на ЕС по отношение на изделия от преработена хартия (1).
   В подкрепа на жалбата, жалбоподателите излагат три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е свързано с нарушение на Регламента относно екомаркировката на ЕС (2), тъй като Комисията определя неизменна пределна концентрация от 100 ppm за остатъчните мономери в критерий 1, част Б, критерий Б3, буква д) от приложението към обжалваното решение. Жалбоподателите твърдят, че изискванията в посочената буква:

                           —

                           нарушават член 6, параграф 3 и приложение I на Регламента относно екомаркировката на ЕС, тъй като не са определени въз основа на научни данни,

                           —

                           нарушават член 6, параграф 1 и приложение I на Регламента относно екомаркировката на ЕС, тъй като не отчитат най-новите стратегически цели на ЕС в областта на околната среда,

                           —

                           нарушават член 6, параграф 3, буква б) от Регламента относно екомаркировката на ЕС, тъй като Комисията не е преценила дали са осъществими.

               2.

               Второто правно основание е свързано с неизпълнение на задължението за мотивиране и с нарушение на принципите на равенство и на пропорционалност, тъй като обжалваното решение:

                           —

                           не съдържа никакви обяснения, що се отнася до изискванията, определени в критерий 1, част Б, критерий Б3, буква д),

                           —

                           третира еднакво различни положения и различно еднакви положения, без такава дискриминация да бъде обективно обоснована,

                           —

                           не е необходимо за постигане на преследваните цели и съществуват мерки, създаващи по-малко ограничения.

               3.

               Третото правно основание е свързано с неизпълнение на задължението на Комисията за добра администрация, тъй като при приемането на обжалваното решение тя не е разгледала внимателно и безпристрастно всички релевантни фактори и обстоятелства.

      (1)  ОВ L 135, 2014 г.,стр. 24. Нотифицирано под номер C(2014) 2774.

      (2)  Регламент (ЕО) № 66/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година относно екомаркировката на ЕС (ОВ L 27, 2010 г., стр. 1).


title: Дело T-531/12: Решение на Общия съд от 7 октомври 2014 г.  — Tifosi Optics/СХВП — Tom Tailor (T) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „T“  — По-ранна фигуративна марка на Общността „T“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Членe 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009)

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/34

         Решение на Общия съд от 7 октомври 2014 г. — Tifosi Optics/СХВП — Tom Tailor (T)
   (Дело T-531/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „T“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „T“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Членe 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009))
   2014/C 409/49
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tifosi Optics, Inc. (Watkinsville, Съединени американски щати) (представители: първоначално A. Tornato и D. Hazan, впоследствие R. Gilbey, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Tom Tailor GmbH (Хамбург, Германия) (представители: O. Gillert, K. Vanden Bossche и B. Köhn-Gerdes, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 17 септември 2012 г. (дело R 729/2011-2) относно производство по възражение между Tom Tailor GmbH и Tifosi Optics, Inc.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Tifosi Optics, Inc. да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и от Tom Tailor GmbH.

      (1)  ОВ C 46, 16.2.2013 г.