title: Дело T-730/16: Решение на Общия съд от 13 март 2019 г. — Espírito Santo Financial Group/ЕЦБ (Достъп до документи — Решение 2004/258/ЕО — Документи, свързани с решението на ЕЦБ от 1 август 2014 г. относно Banco Espírito Santo SA — Частичен отказ за достъп — Изключение, свързано с поверителността на заседанията на органите на ЕЦБ за вземане на решения — Изключение, свързано с финансовата, валутната или икономическата политика на Съюза или на държава членка — Изключение, свързано със стабилността на финансовата система в Съюза или в държава членка — Изключение, свързано със защитата на търговските интереси — Изключение, свързано със становищата за вътрешно ползване — Задължение за мотивиране)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/44

      Решение на Общия съд от 13 март 2019 г. — Espírito Santo Financial Group/ЕЦБ
      (Дело T-730/16) (1)

      (Достъп до документи - Решение 2004/258/ЕО - Документи, свързани с решението на ЕЦБ от 1 август 2014 г. относно Banco Espírito Santo SA - Частичен отказ за достъп - Изключение, свързано с поверителността на заседанията на органите на ЕЦБ за вземане на решения - Изключение, свързано с финансовата, валутната или икономическата политика на Съюза или на държава членка - Изключение, свързано със стабилността на финансовата система в Съюза или в държава членка - Изключение, свързано със защитата на търговските интереси - Изключение, свързано със становищата за вътрешно ползване - Задължение за мотивиране)
      (2019/C 148/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Espírito Santo Financial Group SA (Люксембург, Люксембург) (представители: R. Oliveira, S. Estima Martins и D. Duarte de Campos, avocats)

         Ответник: Европейска централна банка (представители: F. von Lindeiner и S. Lambrinoc, подпомагани от H.-G. Kamann, avocat)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на ЕЦБ от 31 август 2016 г., с което се отказва частично достъп до определени документи, свързани с решението на ЕЦБ от 1 август 2014 г. относно Banco Espírito Santo SA

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 31 август 2016 г., с което се отказва частично достъп до определени документи, свързани с решението на ЕЦБ от 1 август 2014 г. относно Banco Espírito Santo SA, в частта, в която ЕЦБ отказва достъп до размера на кредита, посочен в извадките от протокола, в който е отразено решението на Управителния съвет на ЕЦБ от 28 юли 2014 г., както и до заличената информация в предложенията на Изпълнителния съвет на ЕЦБ от 28 юли и 1 август 2014 г.

                  2)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                     Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA и ЕЦБ понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 462, 12.12.2016 г.


title: Дело T-799/16: Решение на Общия съд от 12 март 2019 г. — Xiaomi/EUIPO — Dudingen Develops (MI) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „MI“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „MI“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8 параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94 от Регламент 2017/1001)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/45

      Решение на Общия съд от 12 март 2019 г. — Xiaomi/EUIPO — Dudingen Develops (MI)
      (Дело T-799/16) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „MI“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „MI“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8 параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94 от Регламент 2017/1001)
      (2019/C 148/41)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Xiaomi Inc. (Пекин, Китай) (представители: T. Raab и C. Tenkhoff, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Dudingen Develops, SL (Леганес, Испания)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 5 септември 2016 г. по преписка R 337/2016-4, постановено в производство по възражение със страни Xiaomi и Dudigen Develops

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 5 септември 2016 г. по преписка R 337/2016-4 в частта му, с която се отхвърля жалбата срещу решението на отдела по споровете да отхвърли възражението срещу регистрацията на фигуративния знак MI като марка на Европейския съюз за „материали за електропроводи [кабели]“, „електрически кабели“, „изолирани електрически проводници“, „съединителни кабели“, „кабелни конектори“, „щепсели за адаптори“, „електрически адаптори“, „пътнически адаптори за електрически контакти“, „адаптери за свързване на телефони към помощни средства за чуване“ и „връзки за удължаване на електрически линии“ от клас 9, както и за „раници“, „малки раници“ и „чанти за алпинисти“ от клас 18.

                  2)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                     Xiaomi Inc. понася две трети от направените от него разноски, както и две трети от разноските на EUIPO.

                  4)

                     EUIPO понася една трета от направените от нея съдебни разноски и една трета от разноските на Xiaomi.

         (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело T-837/16: Решение на Общия съд от 7 март 2019 г. — Швеция/Комисия (REACH — Решение на Комисията, с което се разрешава употребата на оловен сулфохромат жълт и на оловен хроматмолибдатсулфат червен — Член 60, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 — Проверка на липсата на алтернативи — Грешка при прилагане на правото)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/46

      Решение на Общия съд от 7 март 2019 г. — Швеция/Комисия
      (Дело T-837/16) (1)

      (REACH - Решение на Комисията, с което се разрешава употребата на оловен сулфохромат жълт и на оловен хроматмолибдатсулфат червен - Член 60, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 - Проверка на липсата на алтернативи - Грешка при прилагане на правото)
      (2019/C 148/42)
      Език на производството: шведски

         Страни

         Жалбоподател: Кралство Швеция (представители: първоначално A. Falk и F. Bergius, впоследствие A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev и J. Lundberg)

         Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici, K. Simonsson и G. Tolstoy)

         Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Дания (представители: първоначално C. Thorning и M. Wolff, впоследствие M. Wolff и J. Nymann-Lindegren), Република Финландия (представител: S. Hartikainen) и Европейски парламент (представители: A. Neergaard и A. Tamás)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска агенция по химикали (представители: M. Heikkilä, W. Broere и C. Schultheiss)

         Предмет

      Искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение C(2016) 5644 окончателен на Комисията от 7 септември 2016 година за издаване на разрешение за някои видове употреба на веществата оловен сулфохромат жълт и оловен хроматмолибдатсулфат червен съгласно Регламент (ЕО) № 1907/2006

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя Решение за изпълнение C(2016) 5644 окончателен на Комисията от 7 септември 2016 година за издаване на разрешение за някои видове употреба на веществата оловен сулфохромат жълт и оловен хроматмолибдатсулфат червен съгласно Регламент (ЕО) № 1907/2006.

                  2)

                     Отхвърля искането на Комисията при отмяна на Решение за изпълнение C(2016) 5644 окончателен от 7 септември 2016 г. правните му последици да бъдат запазени, докато тя успее да преразгледа заявлението за разрешение.

                  3)

                     Комисията понася направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски, направени от Кралство Швеция.

                  4)

                     Кралство Дания, Република Финландия и Европейският парламент понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 38, 6.2.2017 г.


title: Дело T-59/17: Решение на Общия съд от 7 март 2019 г. — L/Парламент (Публична служба — Акредитиран парламентарен сътрудник — Прекратяване на договора — Прекъсване на връзките на доверие — Външни дейности — Явна грешка в преценката — Искане за обезщетение)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/47

      Решение на Общия съд от 7 март 2019 г. — L/Парламент
      (Дело T-59/17) (1)

      (Публична служба - Акредитиран парламентарен сътрудник - Прекратяване на договора - Прекъсване на връзките на доверие - Външни дейности - Явна грешка в преценката - Искане за обезщетение)
      (2019/C 148/43)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: L (представител: I. Coutant Peyre, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: Í. Ní Riagáin Düro и M. Windisch)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението на Парламента от 24 юни 2016 г. да прекрати договора на жалбоподателя като акредитиран парламентарен сътрудник и от друга страна, искане за присъждане на обезщетение за неимуществени вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на Парламента от 24 юни 2016 г. за прекратяване на договора на L като акредитиран парламентарен сътрудник.

                  2)

                     Отхвърля иска в останалата му част.

                  3)

                     Осъжда Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 221, 10.7.2017 г.


title: Дело T-329/17: Решение на Общия съд от 7 март 2019 г. — Hautala и др./ЕОБХ (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, свързани с изследванията за канцерогенност, изготвени във връзка с подновяването на одобрението за активното вещество глифозат — Частичен отказ на достъп — Изключение, свързано със защитата на търговските интереси — По-висш обществен интерес — Регламент (ЕО) № 1367/2006 — Понятие за информация, която се отнася до емисии в околната среда)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/47

      Решение на Общия съд от 7 март 2019 г. — Hautala и др./ЕОБХ
      (Дело T-329/17) (1)

      (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, свързани с изследванията за канцерогенност, изготвени във връзка с подновяването на одобрението за активното вещество глифозат - Частичен отказ на достъп - Изключение, свързано със защитата на търговските интереси - По-висш обществен интерес - Регламент (ЕО) № 1367/2006 - Понятие за информация, която се отнася до емисии в околната среда)
      (2019/C 148/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Heidi Hautala (Финландия), Benedek Jávor (Унгария), Michèle Rivasi (Франция), Bart Staes (Белгия) (представител: B. Kloostra, адвокат)

         Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (представители: D. Detken, J. Tarazona, F. Volpi и B. Vagenende, подпомагани от R. van der Hout и C. Wagner, адвокати)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Cheminova A/S (Харбьоре, Дания) (представител: C. Mereu, адвокат), Monsanto Europe (Антверпен, Белгия) и Monsanto Company (Уилмингтън, Делауеър, Съединени американски щати) (представители: първоначално M. Pittie, P. Honoré и N. Callens, а впоследствие P. Honoré, N. Callens и A. Helfer, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на решението на ЕОБХ от 14 март 2017 г., с което частично се отказва достъп до дванадесет изследвания за канцерогенност във връзка с активното вещество глифозат, изготвени в процедурата по подновяване на одобрението за това активно вещество в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, 2009 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) от 14 март 2017 г., доколкото ЕОБХ отказва достъп до частите „Материали, експериментални условия и методи“ и „Резултати и анализи“ на дванадесет изследвания за канцерогенност във връзка с активното вещество глифозат.

                  2)

                     ЕОБХ понася направените от него съдебни разноски и тези на г-жа Heidi Hautala, г-жа Michèle Rivasi, г-н Benedek Jávor и г-н Bart Staes.

                  3)

                     Cheminova A/S, Monsanto Europe и Monsanto Company понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 249, 31.7.2017 г.


title: Дело T-26/18: Решение на Общия съд от 12 март 2019 г. — Франция/Комисия (ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Разходи, направени от Франция — Еднократни и фиксирани финансови корекции — Схема за помощи за площ — Система за идентификация на земеделските парцели — Определяне на допустимите площи — Поддържане на земеделската земя в добро земеделско и екологично състояние — Особености на ландшафта — Пасищни площи с ниски храсти — Национална система на контрол, установена въз основа на определение, което е несъвместимо с допустимите площи — Пропорционалност — Задължение за мотивиране — Уравняване по съответствие — Най-вероятна грешка — Грешка при прилагане на правото)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/50

      Решение на Общия съд от 12 март 2019 г. — Франция/Комисия
      (Дело T-26/18) (1)

      (ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Разходи, направени от Франция - Еднократни и фиксирани финансови корекции - Схема за помощи за площ - Система за идентификация на земеделските парцели - Определяне на допустимите площи - Поддържане на земеделската земя в добро земеделско и екологично състояние - Особености на ландшафта - Пасищни площи с ниски храсти - Национална система на контрол, установена въз основа на определение, което е несъвместимо с допустимите площи - Пропорционалност - Задължение за мотивиране - Уравняване по съответствие - Най-вероятна грешка - Грешка при прилагане на правото)
      (2019/C 148/47)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Френска република (представители: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères и S. Horrenberger)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Lewis и D. Triantafyllou)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2017/2014 на Комисията от 8 ноември 2017 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 292, 2017 г., стр. 61)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело T-106/18: Решение на Общия съд от 7 март 2019 г. — Laverana/EUIPO — Agroecopark (VERA GREEN) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „VERA GREEN“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „LAVERA“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/51

      Решение на Общия съд от 7 март 2019 г. — Laverana/EUIPO — Agroecopark (VERA GREEN)
      (Дело T-106/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „VERA GREEN“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „LAVERA“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 148/48)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Laverana GmbH & Co.KG (Венигсен, Германия) (представители: първоначално J. Wachinger, M. Zöbisch и R. Drozdz, впоследствие N. Schmitz и J. Bittner, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Agroecopark, SL (Махадаонда, Испания) (представители: E. Seijo Veiguela и C. Serrano Rodríguez, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 18 декември 2017 г. (преписка R 982/2017-5), постановено в производство по възражение със страни Laverana и Agroecopark

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Laverana GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело T-297/18: Решение на Общия съд от 13 март 2019 г. — Wirecard Technologies/EUIPO — Striatum Ventures (supr) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „supr“ — По-ранна словна марка на Бенелюкс „Zupr“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 60, параграф 1, буква a) и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/51

      Решение на Общия съд от 13 март 2019 г. — Wirecard Technologies/EUIPO — Striatum Ventures (supr)
      (Дело T-297/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „supr“ - По-ранна словна марка на Бенелюкс „Zupr“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 60, параграф 1, буква a) и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 148/49)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Wirecard Technologies GmbH (Ашхайм, Германия) (представител: A. Bayer, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: S. Bonne и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Striatum Ventures BV (Хертогенбос, Нидерландия) (представител: G. Van den Hout, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 20 февруари 2018 г. (преписка R 2028/2017-5), свързано с производство за обявяване на недействителност със страни Striatum Ventures и Wirecard Technologies

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Wirecard Technologies GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.


title: Дело T-463/18: Решение на Общия съд от 12 март 2019 г. — Novartis/EUIPO (SMARTSURFACE) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „SMARTSURFACE“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/52

      Решение на Общия съд от 12 март 2019 г. — Novartis/EUIPO (SMARTSURFACE)
      (Дело T-463/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „SMARTSURFACE“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001)
      (2019/C 148/50)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Novartis AG (Базел, Швейцария) (представител: L. Junquera Lara, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: S. Bonne и H. O’Neill)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 25 май 2018 г. по преписка R 1765/2017-2 относно заявка за регистрация на словния знак „SMARTSURFACE“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Novartis AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 352, 1.10.2018 г.


title: Дело T-326/18: Определение на Общия съд от 8 март 2019 г. — Herrero Torres/EUIPO — DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES“ — По-ранна национална фигуративна марка „Carajillo“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/2001 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/53

      Определение на Общия съд от 8 март 2019 г. — Herrero Torres/EUIPO — DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)
      (Дело T-326/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES“ - По-ранна национална фигуративна марка „Carajillo“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/2001 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
      (2019/C 148/51)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: José-Ramón Herrero Torres (Кастельон де ла Плана, Испания) (представител: J. Gil Martí, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: S. Palmero Cabezas и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: DZ Licores, SLU (Картахена, Испания) (представители: A. Vela Ballesteros и B. Lamas Begué, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 13 март 2018 г. (преписка R 2104/2017-5) относно производство по възражение със страни г-н Herrero Torres и DZ Licores

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-н José-Ramón Herrero Torres да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело T-131/19: Жалба, подадена на 25 февруари 2019 г. — Oosterbosch/Парламент

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/55

      Жалба, подадена на 25 февруари 2019 г. — Oosterbosch/Парламент
      (Дело T-131/19)
      (2019/C 148/54)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Marc Oosterbosch (Брюксел, Белгия) (представител: M. Casado García-Hirschfeld, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

            вследствие на това:

                  —

                  да отмени „обжалваното решение“, което се състои от фишове за заплата за месеците март, април и юни 2018 г.,

                  —

                  ако е необходимо, да отмени решението от 6 ноември 2018 г., с което се отхвърля жалбата по административен ред,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква само едно основание, изведено от нарушение на принципите на законосъобразност и на правна сигурност, и от възражение за незаконосъобразност: обжалваното решение е прието в изпълнение на вътрешни правила и разпоредби за прилагане, които са незаконосъобразни.


title: Дело T-132/19: Жалба, подадена на 26 февруари 2019 г. — Ashworth/Парламент

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/56

      Жалба, подадена на 26 февруари 2019 г. — Ashworth/Парламент
      (Дело T-132/19)
      (2019/C 148/55)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Richard Ashworth (Лингфилд, Обединеното кралство) (представители: A. Schmitt и A. Waisse, avocats)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да съедини настоящото дело с делото по жалбата на г-н Salvador Garriga Polledo и 45 други жалбоподатели, подадена срещу Европейски парламент на 19 февруари 2019 г. (дело T-102/19) на основание член 68 от Процедурния правилник на Общия съд поради връзката помежду им;

                  —

                  ако е необходимо, като процесуално-организационни действия или като действия по събиране на доказателства по делото, да се осъди Европейския парламент да представи становищата, издадени от Правната служба на Европейския парламент, които са били приети на 16 юли 2018 г. и на 3 декември 2018 г., без оглед на точната дата, но във всички случаи преди приемането на 10 декември 2018 г. на решението на Бюрото на Парламента за изменение на Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент (ОВ C 466, 2018 г., стр. 8, наричани по-нататък „Мерките по прилагане“);

                  —

                  да отмени горепосоченото решение на Бюрото на Парламента от 10 декември 2018 г. за изменение на Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент, доколкото с него се изменя член 76 от Мерките по прилагане (съображения 5 и 6, член 1, параграф 7) и член 2 в частта му относно член 76 от Мерките по прилагане на горепосоченото решение), или доколкото то въвежда данъка в размер на 5 % върху пенсиите, изискуеми след 1 януари 2019 г., или пък, ако посочените елементи не могат да се отделят от останалата част на обжалвания акт, да се отмени изцяло цитираното решение;

                  —

                  да осъди Парламента да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е липсата на компетентност ratione materiae на Бюрото.

                              —

                              От една страна обжалваният акт е бил приет в нарушение на Устава на членовете на Европейския парламент, приет с решение на Европейския парламент от 28 септември 2005 година, 2005/684/ЕО, Евратом (ОВ L 262, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 6, стр. 28) (наричан по-нататък „Уставът“). Обжалваният акт противоречи по-специално на член 27 от Устава, който предвижда запазване на „придобитите права“ и „правни очаквания“.

                              —

                              От друга страна обжалваният акт въвежда данък, като предвижда специална удръжка в размер на 5 % от номиналната стойност на пенсията, при положение, че въвеждането на данъци не е сред правомощията на Бюрото съгласно член 223, параграф 2 ДФЕС.

                  2.

                  Второто основание е съществено процесуално нарушение.

                              —

                              От една страна жалбоподателят упреква Бюрото, че е приело обжалвания акт, без да се съобрази с правилата, наложени с член 223 ДФЕС.

                              —

                              От друга страна обжалваният акт не е мотивиран в достатъчна степен и по този начин нарушава задължението за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  3.

                  Третото основание е нарушение на придобитите права и права в процес на придобиване, и на принципа на защита на оправданите правни очаквания.

                              —

                              От една страна обжалваният акт нарушава придобитите права и правни очаквания, които произтичат както от общите принципи на правото, така и от Устава, който въвежда изрично задължението те да се запазят „изцяло“ (член 27).

                              —

                              От друга страна обжалваният акт нарушава принципа на оправданите правни очаквания.

                  4.

                  Четвъртото основание е нарушение на принципите на пропорционалност, на равно третиране и на недопускане на дискриминация.

                              —

                              От една страна нарушенията на правата на жалбоподателя са несъразмерни по отношение на целите, които обжалваният акт преследва.

                              —

                              От друга страна обжалваният акт трябва да се отмени поради нарушение на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация.

                  5.

                  Петото основание е нарушение на правна сигурност и липса на преходни мерки.

                              —

                              От една страна обжалваният акт нарушава принципа на правна сигурност, тъй като съдържа незаконосъобразни разпоредби с обратно действие.

                              —

                              От друга страна обжалваният акт нарушава принципа на правна сигурност, тъй като не съдържа преходни мерки.


title: Дело T-137/19: Иск, предявен на 28 февруари 2019 г. — Souruh/Съвет

text:
               29.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/58

      Иск, предявен на 28 февруари 2019 г. — Souruh/Съвет
      (Дело T-137/19)
      (2019/C 148/57)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Souruh SA (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Ищецът иска от Общия съд:

                  —

                  да приеме предявения от ищеца иск за допустим и основателен,

                  —

                  въз основа на това да осъди Европейския съюз да поправи всички претърпени от ищеца вреди в размер, определен от Общия съд по справедливост,

                  —

                  при условията на евентуалност да назначи експерт, който да определи пълния размер на претърпените от ищеца вреди,

                  —

                  да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска си ищецът изтъква едно главно основание и едно основание, предявено при условията на евентуалност, които по същество са идентични или сходни с изложените по дело T-55/19, Cham Holding и Bena Properties/Съвет.


title: Дело C-226/19: Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Нидерландия), постъпило на 14 март 2019 г. — K.A./Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/44

      Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Нидерландия), постъпило на 14 март 2019 г. — K.A./Minister van Buitenlandse Zaken
      (Дело C-226/19)
      (2019/C 187/48)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Районен съд Хага, заседаващ в Харлем)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: K.A.

         Ответник: Minister van Buitenlandse Zaken (Министър на външните работи)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли правото на обжалване по смисъла на член 32, параграф 3 от Визовия кодекс (1) срещу окончателно решение, с което се отказва издаването на виза на основание на член 32, параграф 1, буква а), подточка vi) от Визовия кодекс, ефективно правно средство за защита по смисъла на член 47 от Хартата на Европейския съюз, като се имат предвид следните обстоятелства:

                              —

                              в мотивите към решението държавата членка е посочила единствено следното: „Една или повече държави членки Ви смятат за заплаха за обществения ред, вътрешната сигурност, общественото здраве по смисъла на член 2, точка 19, съответно 21 от Кодекса на шенгенските граници или за международните отношения на една или повече държави членки“,

                              —

                              нито в решението, нито в производството по обжалване държавата членка посочва кое специфично основание, съответно кои специфични основания от посочените в член 32, параграф 1, буква а), подточка vi от Визовия кодекс четири основания е/са налице,

                              —

                              в производството по обжалване държавата членка не представя нито допълнителни съдържателни подробности, нито допълнителни мотиви по същество относно основанието, съответно основанията, изтъквани във възраженията на другата държава членка/другите държави членки?

                  2)

                  Съблюдава ли се при описаните в първия въпрос обстоятелства правото на добра администрация по смисъла на член 41 от Хартата, по-специално предвид задължението на администрацията за мотивиране на издаваните актове?

                  3)

                              a)

                              Би ли бил различен отговорът на въпроси 1 и 2, ако в окончателния акт относно издаването на визата съответната държава членка се позове на действително съществуваща и достатъчно добре описана възможност за обжалване в другата държава членка срещу поименно посочен компетентен орган на тази държава членка/тези държави членки, който е повдигнал възраженията по член 32, параграф 1, буква а), подточка vi) от Визовия кодекс, и в рамките на това производство по обжалване може да се подложи на контрол основанието за отказ?

                              б)

                              За утвърдителния отговор на първия във връзка с третия въпрос необходимо ли е изпълнението на решението в производството по обжалване във и срещу постановилата окончателното решение държава членка да бъде спряно, докато кандидатът се възползва от възможността за обжалване в другата държава членка/другите държави членки, а в случай че кандидатът направи това — изпълнението да бъде спряно до постановяване на (окончателно) решение в производството по обжалване?

                  4)

                  За отговора на въпросите от значение ли е дали на (органа в) държавата членка/държавите членки, която/които е/са възразила/възразили срещу издаването на виза, може да му бъде предоставена възможност да бъде конституиран като съответник в производството по обжалване срещу окончателното решение по молбата за виза и в това качество му бъде предоставена възможност да посочи основанието, съответно основанията, с които подкрепя своите възражения?

         (1)  Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (наричан по-нататък „Визовият кодекс“) (ОВ L 243, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-214/18: Решение на Съда (осми състав) от 10 април 2019 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Sopocie Wydział I Cywilny — Полша) — производство, образувано по жалба на H. W. (Преюдициално запитване — Директива 2006/112/ЕО — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Съдебен изпълнител — Принудително изпълнение — Законово определени изпълнителни такси — Административна практика на компетентните национални органи, съгласно която ДДС се смята за включен в размера на тези такси — Принципи на неутралност и пропорционалност)

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/13

      Решение на Съда (осми състав) от 10 април 2019 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Sopocie Wydział I Cywilny — Полша) — производство, образувано по жалба на H. W.
      (Дело C-214/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2006/112/ЕО - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Съдебен изпълнител - Принудително изпълнение - Законово определени изпълнителни такси - Административна практика на компетентните национални органи, съгласно която ДДС се смята за включен в размера на тези такси - Принципи на неутралност и пропорционалност)
      (2019/C 206/15)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy w Sopocie

         Страна в главното производство

      H. W.

         в присъствието на: PSM „K“, Aleksandra Treder, в качеството на съдебен изпълнител към Sąd Rejonowy w Sopocie

         Диспозитив

      Разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2013/43/ЕС на Съвета от 22 юли 2013 г., както и принципите на неутралност на данъка върху добавената стойност (ДДС) и на пропорционалност трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат административна практика на компетентните национални органи като обсъжданата в главното производство, съгласно която ДДС за предоставяните от съдебния изпълнител услуги в рамките на производство по принудително изпълнение се смята за включен в събираните от съдебния изпълнител такси.

         (1)  ОВ C 259, 23.7.2018 г.


title: Дело C-255/19: Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Обединено кралство), постъпило на 26 март 2019 г. — Secretary of State for the Home Department/O A

text:
               17.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/30

      Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Обединено кралство), постъпило на 26 март 2019 г. — Secretary of State for the Home Department/O A
      (Дело C-255/19)
      (2019/C 206/35)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Secretary of State for the Home Department

         Ответник: O A

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли „закрила от страната, чието гражданство има“ лицето, по смисъла на член 11, параграф 1, буква д) и член 2, буква д) от Директивата за признаването (1), да се разбира като държавна закрила?

                  2)

                  При решаване на въпроса дали са налице основателни опасения от преследване по смисъла на член 2, буква д) от Директивата за признаването и на въпроса дали съгласно член 7 от Директивата за признаване е налице закрила срещу такова преследване, следва ли „тестът за закрила“ или „разследването относно закрилата“ да се прилагат във връзка с и двата въпроса и, ако това е така, прилагат ли се едни и същи критерии във всеки от тези случаи?

                  3)

                  Оставяйки настрана приложимостта на закрилата от недържавни субекти съгласно член 7, параграф 1, буква б) и допускайки, че отговорът на въпрос 1) по-горе е утвърдителен, следва ли ефективността или наличието на закрила да се преценява само с оглед на действията/функциите на закрила на държавни субекти или могат да се вземат предвид действията/функциите на закрила, осъществявани от частни субекти (на гражданското общество), например семейства и/или кланове?

                  4)

                  Едни и същи ли са (както се допуска във въпроси 2) и 3) критериите, които се прилагат при „разследването относно закрилата“, което следва да се направи, когато се разглежда прекратяването по член 11, параграф 1, буква д), и тези, които се прилагат в контекста на член 7)?

         (1)  Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, 2004 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52).


title: Дело T-268/19: Жалба, подадена на 22 април 2019 г. — Imagina Media Audiovisual и др./Комисия

text:
               24.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/63

      Жалба, подадена на 22 април 2019 г. — Imagina Media Audiovisual и др./Комисия
      (Дело T-268/19)
      (2019/C 213/62)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Imagina Media Audiovisual, SA (Барселона, Испания), Imagina EU (Брюксел, Белгия), dpa Deutsche Presse-Agentur GmbH (Хамбург, Германия) (представители: P. Kuypers, N. Groot, B. Vitez, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решение Ares(2019)856949 на Комисията от 12 февруари 2019 г. относно изключването на IMAGINA MEDIA AUDIOVISUAL SL от процедурите за възлагане на обществени поръчки и отпускане на безвъзмездни средства по Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета (1), в частта му, с която се изключва Imagina/dpa Consortium или се отхвърлят оферти на същите,

                  —

                  да отмени решение Ares(2019)2494476 на Комисията от 9 април 2019 г., доколкото то може да се счита за решение да се изключи консорциума от обществена поръчка № PO/2018-05/A4 или да се отхвърли неговата оферта,

                  —

                  да отмени акта или актовете, с които Комисията възлага поръчките или допуска друг кандидат, а не Imagina/dpa Consortium, да отразява аудиовизуално текущите работи на ЕС, във връзка с лотове I, III и VI, както са описани в обявлението за обществена поръчка,

                  —

                  да осъди Комисията да плати обезщетение на консорциума за вредите, които Комисията е причинила, като е възпрепятствала същия да изпълнява договорите за лотове I, III и VI,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като не е признала, че изключването на Imagina Media Audiovisual SL — което е един от членовете на консорциума — няма отражение върху изпълнението на договора по отношение на лотове I, III и VI от обявлението за обществена поръчка от консорциума. Изключването на Imagina Media Audiovisual SL не се отразява и на решенията, с които Комисията е възложила тези договори на консорциума.

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като не е изпълнила правилно документацията за обществената поръчка. Вследствие на това Комисията не е изискала от консорциума да замени Imagina Media Audiovisual SL с друг субект, който участва в консорциума, както е било предвидено в документацията.

                  3.

                  Трето основание: Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като не е приложила правилно член 136, параграф 9 от Регламент 2018/1046. Следователно разпоредителят с бюджетни кредити в Комисията не е изискал от консорциума да замени Imagina Media Audiovisual SL с друг субект, който участва в консорциума, както изисква Регламент 2018/1046.

                  4.

                  Четвърто основание: Комисията е нарушила правото на консорциума на ефективно правно средство за защита и принципа на добра администрация. Комисията незаконосъобразно е използвала своето решение Ares(2019) 856949 от 12 февруари 2019 г. относно изключването на Imagina Media Audiovisual SL или своето писмо Ares(2019) 2494476 от 9 април 2019 г., за да изключи консорциума от обявление № PO/2018-05/A4 за обществена поръчка.

                  5.

                  Пето основание: Комисията е нарушила правото на консорциума на ефективно правно средство за защита, своето задължение за излагане на мотиви и принципа на добра администрация. Комисията е допуснала процедурни грешки и незаконосъобразно е възложила договорите за лотове I, III и VI от обявление № PO/2018-05/A4 за обществена поръчка на друг кандидат, а не на консорциума.

                  6.

                  Шесто основание: Комисията е причинила на консорциума вреди с незаконосъобразното си поведение, вследствие на което консорциумът не може да изпълнява договорите за лотове I, III и VI от обявление № PO/2018-05/A4.

         (1)  Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (ОВ L 193, 30.7.2018 г., стр.1).


title: Дело T-570/18: Определение на Общия съд от 30 април 2019 г. — YQ/Комисия

text:
               24.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/84

      Определение на Общия съд от 30 април 2019 г. — YQ/Комисия
      (Дело T-570/18) (1)

      (2019/C 213/82)
      Език на производството: френски
      Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 408, 12.11.2018 г.


title: Дело T-746/18: Определение на Общия съд от 30 април 2019 г. — Bronckers/Комисия

text:
               24.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/85

      Определение на Общия съд от 30 април 2019 г. — Bronckers/Комисия
      (Дело T-746/18) (1)

      (2019/C 213/85)
      Език на производството: английски
      Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 72, 25.2.2019 г.


title: Дело C-312/19: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 16 април 2019 г. — XT/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/19

      Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 16 април 2019 г. — XT/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Дело C-312/19)
      (2019/C 220/25)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XT

         Ответник: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 9, параграф 1 и член 193 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелства като тези по делото не може да се счита, че физическо лице като жалбоподателя е извършвало „независимо“ съответната (икономическа) дейност и само то трябва да плати данъка върху добавената стойност за спорните доставки, т.е. дали за целите на член 9, параграф 1 и член 193 от Директива 2006/112/ЕО данъчнозадължено лице, отговорно за изпълнението на съответните задължения, следва да е съвместната дейност/гражданското дружество (участниците в съвместната дейност, взети заедно; в разглеждания случай жалбоподателят заедно с неговият бизнес партньор) — която/което съгласно националното законодателство не се счита за данъчнозадължено лице и не e правосубектно — а не само физическо лице като жалбоподателя?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли член 193 от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези по делото ДДС се плаща поотделно от всеки от участниците (в разглеждания случай жалбоподателят и неговият бизнес партньор) в съвместната дейност/гражданското дружество — които съвместна дейност/гражданско дружество съгласно националното право не се считат за данъчнозадължени лица и не са правосубектни — върху частта от всяко плащане, което те получават като престация (или трябва да получат, или им се дължи) за облагаемите доставки на недвижимо имущество? Трябва ли член 287 от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези по делото годишният оборот, посочен в тази разпоредба, се установява, като се вземат предвид всички доходи от съвместната дейност (получени от участниците в съвместната дейност, взети заедно)?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправки в OB L 74, 2011 г., стр. 3, OB L 249, 2012 г., стр. 15 и ОВ L 323, 2015 г., стр. 31.


title: Дело C-321/19: Преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Германия), постъпило на 18 април 2019 г. — BY и CZ/Bundesrepublik Deutschland

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/20

      Преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Германия), постъпило на 18 април 2019 г. — BY и CZ/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-321/19)
      (2019/C 220/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: BY, CZ

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли отделно лице, което дължи тол такси, да се позовава пред национални съдилища на спазването на разпоредбите относно изчисляването на тол такса съгласно член 7, параграф 9 и член 7а, параграфи 1 и 2 от Директива 1999/62/ЕО, изменена с Директива 2006/38/ЕО (1) (независимо от установените там правила по член 7а, параграф 3 във връзка с приложение III), когато при установяването със закон на тол такси държавата членка не е спазила в пълен обхват посочените разпоредби или ги е транспонирала неправилно във вреда на дължащия тол такси?

                  2)

                  В случай че отговорът на първия въпрос е утвърдителен:

                              a)

                              Могат ли и разходите за пътна полиция да се вземат предвид като разходи за експлоатацията на пътната мрежа по смисъла на член 7, параграф 9, второ изречение от Директива 1999/62/ЕО, изменена с Директива 2006/38/ЕО?

                              б)

                              Води ли превишаването на разходите за инфраструктура, които могат да се вземат предвид в претеглена осреднена тол такса, в размер

                                          aa)

                                          до 3,8 %, по-специално когато се вземат предвид разходи, които по същество не могат да се вземат предвид,

                                          бб)

                                          до 6 %
                                          до нарушение на забраната за превишаване на разходите по член 7, параграф 9 от Директива 1999/62/ЕО, изменена с Директива 2006/38/ЕО, като последицата е, че в това отношение не се прилага националното право?

                  3)

                  В случай че отговорът на въпрос 2б) е утвърдителен:

                              a)

                              Трябва ли решение на Съда от 26 септември 2000 г. (C-205/98 (2), т. 138) да се разбира в смисъл, че значително превишаване на разходите в крайна сметка не може да се компенсира чрез впоследствие представено в съдебно производство изчисление на разходите, с което се цели да се докаже, че установеният размер на тол таксата в крайна сметка не превишава разходите, които могат да се вземат в предвид?

                              б)

                              В случай че отговорът на въпрос 3 а) следва да е отрицателен:
                              Трябва ли последващото изчисляване на разходите след изтичане на периода, за който се отнася калкулацията, да се основава в пълен обхват на действителните разходи и действителните приходи от тол такси, т.е. не на предположенията в това отношение в първоначалната прогнозна калкулация?

         (1)  ОВ L 15, 2006 г., стр. 8.

         (2)  ОВ C 335, 2000 г., стр. 10.


title: Дело C-322/19: Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 23 април 2019 г. — KS, MHK/International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Ireland и Attorney General

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/21

      Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 23 април 2019 г. — KS, MHK/International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Ireland и Attorney General
      (Дело C-322/19)
      (2019/C 220/27)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court (Ирландия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: KS, MHK

         Ответници: International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Ireland и Attorney General

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Когато при тълкуването на един акт на правото на ЕС, който се прилага в определена държава членка, същевременно бъде приет акт, неприложим за тази държава членка, може ли вторият акт да се вземе предвид при тълкуването на първия?

                  2)

                  Прилага ли се член 15 от Директива 2013/33/ЕС (1) за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст) за лице, по отношение на което е било взето решение за прехвърляне съгласно Регламента „Дъблин III“, Регламент (ЕС) № 604/2013 (2)?

                  3)

                  Може ли държава членка при прилагането на член 15 от Директива 2013/33/ЕС за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст) да приеме обща мярка, която всъщност води за кандидатите, подлежащи на прехвърляне по Регламента „Дъблин III“, Регламент (ЕС) № 604/2013, до забавяния при или след приемането на решение за прехвърляне?

                  4)

                  Когато даден кандидат напусне държава членка, без да е поискал международна закрила в нея, и пътува до друга държава членка, в която подава молба за международна закрила и в която трябва да се приеме решение съгласно Регламента „Дъблин III“, Регламент (ЕС) № 604/2013, с което кандидатът се прехвърля обратно в първата държава членка, може ли съответното забавяне при разглеждането на молбата за закрила да бъде вменено в отговорност на кандидата по смисъла на член 15 от Директива 2013/33/ЕС за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст)?

                  5)

                  Когато даден кандидат подлежи на прехвърляне в друга държава членка съгласно Регламента „Дъблин III“, Регламент (ЕС) № 604/2013, но това прехвърляне се забави поради производство за съдебен контрол, започнато от кандидата, което има за последица спиране на прехвърлянето на основание определение за спиране, постановено от съда, може ли произтичащото от това забавяне на разглеждането на молбата за международна закрила да бъде вменено в отговорност на кандидата по смисъла на член 15 от Директива 2013/33/ЕС за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст), по общ начин или по-конкретно когато в това производство може да се установи, че жалбата за съдебен контрол е явно или по други мотиви неоснователна, или представлява злоупотреба с процесуални права?

         (1)  Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (ОВ L 180, 2013 г., стр. 96).

         (2)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (OB L 180, 2013 г., стр. 31).


title: Дело C-327/19: Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 19 април 2019 г. — Nobina Finland Oy

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/22

      Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 19 април 2019 г. — Nobina Finland Oy
      (Дело C-327/19)
      (2019/C 220/28)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein hallinto-oikeus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Nobina Finland Oy

         Други страни в производството: Helsingin seudun liikenne –kuntayhtymä, Oy Pohjolan Kaupunkiliikenne Ab

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Недопустимо ли е съгласно Директива 2004/17/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (Секторна директива от 2004 г.) тълкуване, съобразно което в ситуация, при която може да бъде подадена една оферта за няколко или за всички обособени позиции на дадена поръчка, чрез клауза в поканата за представяне на оферти възложителят може да ограничи броя на обособените позиции, които могат да бъдат възложени на един оферент (ограничителна клауза)?

                  2)

                  Съгласно ограничителната клауза, приложена в поканата за участие в състезателна процедура за автобусен транспорт, когато спечелените от един оферент предмети на поръчка надвишават определения в клаузата максимален брой превозни средства на ден, предметът на поръчката, при който е най-малка разликата в точките между най-добрата и втората най-добра оферта, умножена по броя на превозните средства за този предмет на поръчката, се възлага на оферента, който е подал втората най-добра оферта. Прилагането на ограничителната клауза може да има за последица на основание на поканата за участие в състезателната процедура на оферента, представил най-добрата оферта за въпросния предмет на поръчката, да бъдат възложени общо по-малко превозни средства на ден отколкото на оферента, представил втората най-добра оферта за предмета на поръчката.

                              a)

                              Може ли при преценката на допустимостта на ограничителната клауза да се вземе предвид конкретният резултат, до който би могло да доведе прилагането на ограничителната клауза в поканата за участие в състезателна процедура, или това следва да се прецени абстрактно, поради което съгласно Секторната директива от 2004 г. употребата на ограничителна клауза като разглежданата в главното производство е допустима или недопустима?

                              б)

                              От значение ли са за преценката на допустимостта на ограничителна клауза като разглежданата в главното производство обстоятелствата, посочени в поканата за представяне на оферти за обосноваване на клаузата, които са свързани със запазването на конкуренцията в автобусния транспорт по редовни линии в регион Хелзинки и намаляването на оперативния риск, произтичащ за качеството на транспорта от поемането на голям обем транспорт и от извършването на транспорт по променени маршрути?

         (1)  ОВ L 134, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 6, том 8 стр. 3 и поправка ОВ L 182, 2008 г., стр. 169


title: Дело C-328/19: Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 19 април 2019 г. — Porin kaupunki

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/23

      Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 19 април 2019 г. — Porin kaupunki
      (Дело C-328/19)
      (2019/C 220/29)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein hallinto-oikeus

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Porin kaupunki

         Други страни в производството: Porin Linjat Oy, Lyttylän Liikenne Oy

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 1, параграф 2, буква а) от Директива 2004/18/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги да се тълкува в смисъл, че моделът на отговорната община във вида, уреден от разглеждания договор за сътрудничество между общини, отговаря на условията за прехвърляне на правомощия, което не попада в приложното поле на Директивата (решение Remondis, C-51/15), или на условията за хоризонтално сътрудничество, спрямо което не се прилага задължението да се отправи покана за участие в състезателна процедура (решение Piepenbrock, C-386/11 и цитираната съдебна практика), или в този случай е налице трета различна хипотеза?

                  2)

                  Доколкото моделът на отговорната община съгласно договора за сътрудничество отговаря на условията за прехвърляне на правомощия, в случай че след прехвърлянето на правомощия са възложени поръчки, следва ли публичноправният орган, на когото са прехвърлени правомощията, да се счита за възложител, и може ли този публичноправен орган въз основа на прехвърлените му от другите общини правомощия в качеството на отговорна община да възлага поръчки за услуги на свързано с него образувание, без да отправи покана за участие в състезателна процедура, дори ако без института на отговорната община възлагането на тези поръчки за услуги би било задължение на самите общини, прехвърлили правомощията?

                  3)

                  Ако се приеме обаче, че моделът на отговорната община съгласно договора за сътрудничество отговаря на условията за хоризонтално сътрудничество, могат ли участващите в сътрудничеството общини, без да отправят покана за участие в състезателна процедура, да възлагат поръчки за услуги на една от участващите в сътрудничеството общини, която възлага тези поръчки на свързано с нея образувание, без да отправи покана за участие в състезателна процедура?

                  4)

                  В рамките на преценката дали дадено дружество осъществява съществена част от своята дейност за общината, под чийто контрол се намира, взема ли се под внимание при определянето на частта от оборота, която е свързана с тази община, оборотът на дружество, което е собственост на общината и извършва транспортна дейност по смисъла на Регламент (ЕО) № 1370/2007 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (наричан по-нататък „Регламент за обществените услуги за пътнически превоз“), доколкото дружеството реализира този оборот от транспортна дейност, организирана от въпросната община в качеството на компетентен орган по смисъла на Регламента за обществените услуги за пътнически превоз?

         (1)  OB L 134, 2004 г., стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г, глава 6, том 8, стр. 116, поправка OB L 182, 2008 г., стр. 282.

         (2)  ОВ L 315, 2007 г., стр. 1.


title: Дело C-333/19: Преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 24 април 2019 г. — DA/Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Румъния, Европейска организация за безопасност на въздухоплаването (Евроконтрол) — и FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL/Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Румъния, DA, Европейска организация за безопасност на въздухоплаването (Евроконтрол)

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/24

      Преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 24 април 2019 г. — DA/Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Румъния, Европейска организация за безопасност на въздухоплаването (Евроконтрол) — и FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL/Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Румъния, DA, Европейска организация за безопасност на въздухоплаването (Евроконтрол)
      (Дело C-333/19)
      (2019/C 220/30)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d’appel de Bruxelles

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DA

         Ответници: Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Румъния, Европейска организация за безопасност на въздухоплаването (Евроконтрол)

         Други страни: Европейска комисия, FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL

         Жалбоподатели: FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL

         Ответници: Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Румъния, DA, Европейска организация за безопасност на въздухоплаването (Евроконтрол)

         Друга страна: Европейска комисия

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли Решение (ЕС) 2015/1470 на Европейската комисия от 30 март 2015 г. относно държавна помощ SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) (1) да се разбира в смисъл, че се отнася за дължимите от Румъния плащания, в случай, че плащанията ще ѝ бъдат възстановени в резултат на производство за принудително изпълнение на арбитражно решение на МЦРИС от 11 декември 2013 г., започнато пред юрисдикциите на държава членка, различна от Румъния ?

                  2)

                  Изисква ли само по себе си и автоматично правото на Европейския съюз юрисдикция на държава членка (различна от Румъния), сезирана с жалба срещу производство за принудително изпълнение на арбитражно решение на МЦРИС, което се ползва със сила на пресъдено нещо съгласно националното процесуално право на тази държава членка, да откаже изпълнение на това арбитражно решение с единствения мотив, че съгласно неокончателно решение на Европейската комисия, прието след постановяването на арбитражното решение, това принудително изпълнение противоречи на правото на Съюза относно държавните помощи?

                  3)

                  Позволява ли правото на Европейския съюз, и по-специално принципът на лоялно сътрудничество или принципът на сила на пресъдено нещо, национална юрисдикция на държава членка (различна от Румъния) да не спазва международните си задължения по силата на Конвенцията за уреждане на инвестиционни спорове между държави и граждани на други държави, в случай, че след постановяването на арбитражното решение Европейската комисия е приела решение, съгласно което това принудително изпълнение противоречи на правото на Съюза относно държавните помощи и при положение, че Комисия е участвала в арбитражното производство (включително в това по жалбата за отмяна на арбитражното решение) и е изтъкнала основания във връзка с правото на Съюза относно държавните помощи?

         (1)  Решение (ЕС) 2015/1470 на Комисията от 30 март 2015 година относно държавна помощ SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN), приведена в действие от Румъния — Изпълнение на арбитражно решение […] от 11 декември 2013 година (нотифицирано под номер C(2015) 2112) (ОВ L 232, 2015 г., стр. 43).


title: Дело C-340/19: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 29 април 2019 г. — Valsts ieņēmumu dienests/SIA Hydro Energo

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/25

      Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 29 април 2019 г. — Valsts ieņēmumu dienests/SIA Hydro Energo
      (Дело C-340/19)
      (2019/C 220/31)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Страни в главното производство

         Касатор: Valsts ieņēmumu dienests

         Ответник: SIA Hydro Energo

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (1), изменен с Регламент (ЕС) № 1006/2011 на Комисията от 27 септември 2011 г. (2), да се тълкува в смисъл, че позиция 7407 (пръти и профили от мед) включва слитъци от мед или от медна сплав с правоъгълна форма, чиято дебелина превишава една десета от широчината им и които са горещовалцувани, но имат напречно сечение с неравни шупли, дупки и цепнатини?

         (1)  ОВ L 256, 1987 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3.

         (2)  ОВ L 282, 2011 г., стр. 1.


title: Дело C-352/19 P: Жалба, подадена на 1 май 2019 г. от Région de Bruxelles-Capitale срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 28 февруари 2019 г. по дело T-178/18, Région de Bruxelles-Capitale/Комисия

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/26

      Жалба, подадена на 1 май 2019 г. от Région de Bruxelles-Capitale срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 28 февруари 2019 г. по дело T-178/18, Région de Bruxelles-Capitale/Комисия
      (Дело C-352/19 P)
      (2019/C 220/32)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Région de Bruxelles-Capitale (представител: A. Bailleux, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени определението от 28 февруари 2019 г. (T-178/18);

                  —

                  да бъде постановено решение по допустимостта на жалбата за отмяна, подадена от Région de Bruxelles-Capitale срещу Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/2324 на Комисията от 12 декември 2017 година за подновяване на одобрението на активното вещество глифозат в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за изменение на приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 на Комисията (1), а по отношение на останалата част делото да се върне на Общия съд;

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски за двете инстанции.

         Основания и основни доводи

      С обжалваното определение Общият съд е обявил за недопустима поради липса на правен интерес жалбата, подадена от Région de Bruxelles-Capitale. По-точно, Общият съд е постановил, че Région de Bruxelles-Capitale не е пряко засегнат от обжалвания регламент по смисъла на член 263, алинея 4 ДФЕС.
      В подкрепа на жалбата си Région de Bruxelles-Capitale изтъква едно основание, което се подразделя на две части.
      На първо място, отказът на Общия съд да разгледа условията за допустимост на жалбата в светлината на член 9 от Орхуската конвенция произтича от погрешно тълкуване на член 2, параграф 4 и член 9 от същата конвенция и не е адекватно мотивиран.
      На второ място, Общият съд прави извода за липсата на пряко засягане на жалбоподателя именно поради недостатъчни мотиви, както и поради неспазване на член 263, алинея 4 ДФЕС и на член 20, параграф 2, член 32, параграф 1, член 36, параграф 3, член 41, параграф 1 и член 43, параграфи 5 и 6 от Регламент 1107/2009.
      Във втората част от жалбата си, в случай, че Съдът уважи искането за отмяна на обжалваното определение и реши да се произнесе по допустимостта на жалбата, Région de Bruxelles-Capitale излага мотивите, поради които неговата жалба трябва да се обяви за допустима, що се отнася до изпълнението на условията по член 263, алинея 4 ДФЕС.

         (1)  ОВ L 333, 2017 г., стр. 10.


title: Дело C-386/19 P: Жалба, подадена на 16 май 2019 г. от Hamas срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 6 март 2019 г. по дело T-289/15, Hamas/Съвет

text:
               1.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/27

      Жалба, подадена на 16 май 2019 г. от Hamas срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 6 март 2019 г. по дело T-289/15, Hamas/Съвет
      (Дело C-386/19 P)
      (2019/C 220/33)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Hamas (представител: L. Glock, адвокат)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението от 6 март 2019 г., Hamas/Съвет, T-289/15;

                  —

                  да се произнесе окончателно по въпросите, предмет на обжалване;

                  —

                  да се осъди Съвета да заплати всички съдебни разноски, направени в производствата пред Общия съд и Съда;

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата си.
      Първо, като приема, че цитираните факти в точка 15 от приложение A и в точка 17 от приложение B към изложението на мотивите на актовете от март 2015 г. са изтъкнати самостоятелно от Съвета, Общият съд е: изопачил материалите по делото, заменил собствените си мотиви с тези на автора на обжалваните актове, нарушил задължението за мотивиране на решението си и лишил жалбоподателя от възможността да подготви защитата си.
      Второ, Общият съд е нарушил член 1, параграф 4 от Обща позиция 2001/931, като е приел, че решение на административен орган е било прието от компетентен орган по смисъла на тази разпоредба, въпреки че то никога не е било предмет на съдебен контрол.
      Трето, Общият съд е нарушил член 1, параграф 4 от Обща позиция 2001/93, член 296 ДФЕС, както и правото на защита и правото на ефективна съдебна защита на жалбоподателя, като е приел, че британското решение е осъдително решение и че вследствие на това Съветът е бил длъжен да се съобрази доколкото е възможно с преценката на органа, който го е приел.
      Четвърто, като е приел, че Hamas и Hamas IDQ представляват едно-единствено образувание, Общият съд е: нарушил правилата за тежестта на доказване, допуснал регуляризиране от Съвета на неговите мотиви в хода на производството, взел предвид доказателства без да провери дали те са били относими, нарушил състезателния характер на разискванията по фактите, изопачил материали по делото и нарушил принципа на независимост на производствата.


title: Дело C-243/18 P: Решение на Съда (първи състав) от 8 май 2019 г. — Европейско съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика/Yosu Galocha (Жалба — Публична служба — Длъжностни лица — Конкурс — Отменително решение — Обхват на отмяната — Претегляне на засегнатите интереси — Отмяна на списъците с издържали конкурса — Отмяна на решенията за наемане на работа на лауреатите, включени в тези списъци)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/15

      Решение на Съда (първи състав) от 8 май 2019 г. — Европейско съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика/Yosu Galocha
      (Дело C-243/18 P) (1)

      (Жалба - Публична служба - Длъжностни лица - Конкурс - Отменително решение - Обхват на отмяната - Претегляне на засегнатите интереси - Отмяна на списъците с издържали конкурса - Отмяна на решенията за наемане на работа на лауреатите, включени в тези списъци)
      (2019/C 230/18)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Европейско съвместно предприятие за „ITER“ и развитието на термоядрената енергетика (представители: G. Poszler и R. Hanak)

         Друга страна в производството: Yosu Galocha (представител: A. Asmaryan Degtyareva, abogada)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Европейското съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика да понесе направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело T-185/18: Решение на Общия съд от 8 май 2019 г. — Lucchini/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на арматурна стомана на пръти или на кангали — Решение, констатиращо нарушение на член 65 ВС, на основание Регламент (ЕО) № 1/2003 след изтичане на срока на Договора за ЕОВС — Частична отмяна на решението на Комисията — Отхвърляне на искане за връщане на глобата, платена в изпълнение на частично отмененото решение — Отхвърляне на искане за допускане до участие в административното производство, възобновено вследствие на частичната отмяна на решенето — Право на защита — Несъществуващ акт — Извъндоговорна отговорност — Погасителна давност)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/39

      Решение на Общия съд от 8 май 2019 г. — Lucchini/Комисия
      (Дело T-185/18) (1)

      (Конкуренция - Картели - Пазар на арматурна стомана на пръти или на кангали - Решение, констатиращо нарушение на член 65 ВС, на основание Регламент (ЕО) № 1/2003 след изтичане на срока на Договора за ЕОВС - Частична отмяна на решението на Комисията - Отхвърляне на искане за връщане на глобата, платена в изпълнение на частично отмененото решение - Отхвърляне на искане за допускане до участие в административното производство, възобновено вследствие на частичната отмяна на решенето - Право на защита - Несъществуващ акт - Извъндоговорна отговорност - Погасителна давност)
      (2019/C 230/48)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Lucchini SpA in AS (Пиомбино, Италия) (представител: G. Belotti, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: P. Rossi, G. Conte и T. Vecchi)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на писмото на Комисията от 17 януари 2018 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя да му бъде върната глобата в размер на 14 350 000 EUR, която му е била наложена с Решение C(2009) 7492 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 година относно нарушение на член 65 ВС, в съответствие с член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/37.956 — Арматурна стомана, повторно приемане), както и писмото на Комисията от 9 март 2018 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя да бъде допуснат до участие във възобновеното производство по същото това дело, и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение на вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат на нарушението на член 41 от Хартата на Европейския съюз, допуснато от Комисията в производството, довело до приемане на посоченото решение.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Lucchini SpA in AS да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 161, 7.5.2018 г.


title: Дело T-269/15: Определение на Общия съд от 15 май 2019 г. — Novartis Europharm/Комисия (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Разрешение за пускане на пазара на лекарствения продукт „Vantobra-tobramycine“ — Оттегляне на обжалвания акт — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               22.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/19

      Определение на Общия съд от 15 май 2019 г. — Novartis Europharm/Комисия
      (Дело T-269/15) (1)

      (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Разрешение за пускане на пазара на лекарствения продукт „Vantobra-tobramycine“ - Оттегляне на обжалвания акт - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне)
      (2019/C 246/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Novartis Europharm Ltd (Камберли, Обединено кралство) (представител: C. Schoonderbeek, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: M. Šimerdová, A. Sipos и K. Mifsud-Bonnici)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Pari Pharma GmbH (Щарнберг, Германия) (представители: M. Epping и W. Rehmann, avocats)

         Предмет

      Искане на основание на член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение C(2015) 1977 окончателен на Комисията от 18 март 2015 година за предоставяне на разрешение за търговия за лекарствения продукт за хуманна употреба „Vantobra-tobramycine“ по Регламент № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по съществото на настоящата жалба.

                  2)

                     Осъжда Novartis Europharm Ltd да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

                  3)

                     Осъжда Pari Pharma GmbH да понесе направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2015 г.


title: Дело C-795/18 Р: Жалба, подадена на 18 декември 2018 г. от FCA US LLC срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 18 октомври 2018 г. по дело T-109/17 — FCA US/EUIPO — Busbridge

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/15

      Жалба, подадена на 18 декември 2018 г. от FCA US LLC срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 18 октомври 2018 г. по дело T-109/17 — FCA US/EUIPO — Busbridge
      (Дело C-795/18 Р)
      (2019/C 255/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: FCA US LLC (представител: C. Morcom QC)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 20 юни 2019 г. Съдът (седми състав) прие, че жалбата е недопустима.


title: Дело T-381/19: Жалба, подадена на 21 юни 2019 г. — adp Gauselmann/EUIPO — Gameloft (City Mania)

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/43

      Жалба, подадена на 21 юни 2019 г. — adp Gauselmann/EUIPO — Gameloft (City Mania)
      (Дело T-381/19)
      (2019/C 270/45)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: adp Gauselmann GmbH (Любеке, Германия) (представител: P. Koch Moreno, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Gameloft SE (Париж, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „City Mania“ — Заявка за регистрация № 15 936 339

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 11 април 2019 г. по преписка R 976/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да уважи основанието за обжалване и да отмени обжалваното решение, да установи, че съществува вероятност от объркване между разглежданите марки и съответно да отхвърли изцяло заявката за регистрация на спорната марка, и

                  —

                  да осъди EUIPO и противната страна, ако последната участва в производството пред Общия съд, да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-382/19: Жалба, подадена на 25 юни 2019 г. — Turk Hava Yollari/EUIPO — Sky (skylife)

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/44

      Жалба, подадена на 25 юни 2019 г. — Turk Hava Yollari/EUIPO — Sky (skylife)
      (Дело T-382/19)
      (2019/C 270/46)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Turk Hava Yollari AO (Истанбул, Турция) (представител: R. Almaraz Palmero, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Sky Ltd (Isleworth, Обединено кралство)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словна марка „skylife“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 898 322

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 23 април 2019 г. по преписка R 880/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да разпореди на EUIPO обяви за действителна спорната международна регистрация на марка № 898 322 за всички заявени стоки и услуги по класове 39 и 41,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна Sky Limited да заплатят всички съдебни разноски по производството пред Общия съд, включително разноските по производството пред апелативния състав.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 94 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-383/19: Жалба, подадена на 21 юни 2019 г. — CI и др./Парламент и Съвет

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/45

      Жалба, подадена на 21 юни 2019 г. — CI и др./Парламент и Съвет
      (Дело T-383/19)
      (2019/C 270/47)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: CI, CJ, CK, CL и CN (представител: J. Fouchet, адвокат)

         Ответници: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент (ЕС) 2019/592 на Европейския парламент и на Съвета от 10 април 2019 година за изменение на Регламент (ЕС) 2018/1806 за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване, във връзка с оттеглянето на Обединеното кралство от Съюза,

                  —

                  да осъди Съвета на Европейския съюз и Европейския парламент да заплатят всички съдебни разноски по производството, включително адвокатски хонорар в размер на 5 000 EUR.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание — нарушаване с Регламент (ЕС) 2019/592 на правата, придобити въз основа на гражданството на Съюза.
                  На първо място, жалбоподателите смятат, че Парламентът и Съветът са нарушили правото им на личен и семеен живот, доколкото живеят в друга държава — членка на Съюза от повече от петнадесет години и имат тесни връзки с нея: някои имат съпруг или съпруга и деца, които са граждани на друга държава членка или притежават недвижим имот в тази държава.
                  На второ място жалбоподателите считат, че обжалваният регламент не е съобразен с принципа на равенство, тъй като предвижда прекратяване на права, които черпят от гражданството си на Съюза, без да прави разграничение между гражданите, към които се прилага правилото за отпадане на правото на гласуване след петнадесетгодишно пребиваване извън Обединеното кралство и останалите граждани.

                  2.

                  Второто основание — несъобразяване на обжалвания регламент със статута на Гибралтар, доколкото Гибралтар е упоменат в същия регламент като „колония на британската корона“, което може да породи само атмосфера, която не е благоприятна за помирението между Испания и Обединеното кралство и накърнява правата на жителите на Гибралтар.

                  3.

                  Третото основание — накърняване на освобождаването от виза, признато на британските граждани с Регламент 2018/1240, тъй като жалбоподателите ще трябва да поискат разрешение за пътуване ETIAS и следователно е налице възможност това разрешение да им бъде отказано.


title: Дело C-303/19: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 11 април 2019 г. — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/VR

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/14

      Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 11 април 2019 г. — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/VR
      (Дело C-303/19)
      (2019/C 288/18)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Ответник: VR

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 11, параграф 1, буква д) от Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 г. (1), както и принципът за равно третиране между дългосрочно пребиваващи и граждани на държавата да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която, обратно на предвиденото за граждани на държавата членка, при преброяване на членовете на семейното ядро за изчисляване на добавките за семейно ядро, се изключват членовете на семейството на дългосрочно пребиваващ работник с произход от трета страна, когато те пребивават в третата страна на произхода си?

         (1)  Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225).


title: Дело C-326/19: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 23 април 2019 г. — EB/Presidenza del Consiglio dei Ministri и др.

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/15

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 23 април 2019 г. — EB/Presidenza del Consiglio dei Ministri и др.
      (Дело C-326/19)
      (2019/C 288/20)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EB

         Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca — MIUR, Università degli Studi Roma Tre

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли, предвид принципа на равностойност, клауза 5, озаглавена „Мерки за предотвратяване на злоупотребата“, от Рамковото споразумение, което е част от Директива 1999/70/ЕО от 28 юни 1999 година — „Директива на Съвета относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP)“ (1) — въпреки че не съществува общо задължение за държавите членки да предвидят преобразуването на срочните договори в договори с неопределена продължителност, национална правна уредба като тази по член 29, параграф II, буква d) и параграф IV от Законодателен декрет № 81 от 15 юни 2015 г. и член 36, параграф II и параграф V от Законодателен декрет № 165 от 30 март 2001 г., която изключва за университетските изследователи, назначени по срочен договор за три години, който може да бъде продължен с две години съгласно член 24, параграф III, буква a) от Закон № 240 от 2010 г., възможността за последващо установяване на правоотношение с неопределена продължителност?

                  2)

                  Допуска ли, предвид принципа на равностойност, клауза 5, озаглавена „Мерки за предотвратяване на злоупотребата“, от Рамковото споразумение, което е част от Директива 1999/70/ЕО от 28 юни 1999 година — „Директива на Съвета относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP)“ — въпреки че не съществува общо задължение за държавите членки да предвидят преобразуването на срочните договори в договори с неопределена продължителност, национална правна уредба като тази по член 29, параграф II, буква d) и параграф IV от Законодателен декрет № 81 от 15 юни 2015 г. и член 36, параграф II и параграф V от Законодателен декрет № 165 от 30 март 2001 г., която се прилага от националните съдилища на съответната държава членка по такъв начин, че право на запазване на трудовото правоотношение се предоставя на лица, наети от публичната администрация по гъвкав трудов договор съгласно трудовото законодателство, без като цяло на служителите, наети за определен срок от тази администрация, да се признава публичноправен режим, след като не съществува (по силата на горепосочените национални разпоредби) друга ефикасна мярка в националната правна система за санкциониране на подобни злоупотреби срещу работниците или служителите?

                  3)

                  Допуска ли, предвид принципа на равностойност, клауза 5, озаглавена „Мерки за предотвратяване на злоупотребата“, от Рамковото споразумение, което е част от Директива 1999/70/ЕО от 28 юни 1999 година — „Директива на Съвета относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP)“ — въпреки че не съществува общо задължение за държавите членки да предвидят преобразуването на срочните договори в договори с неопределена продължителност (…) национална правна уредба като тази по член 24, параграф 1 и 3 от Закон № 240 от 30 декември 2010 г., която предвижда сключването и продължаването на срочни договори между изследователи и университети общо за срок от пет години (три години с възможност за продължаване с две години), като поставя сключването в зависимост от условието да се извърши „[в] рамките на наличните програмни ресурси за научноизследователска, преподавателска, допълнителна преподавателска работа и услуги за студентите“, а продължаването в зависимост от „положителната оценка на извършената преподавателска и научноизследователска работа“, без да определя обективни и прозрачни критерии за проверка дали сключването и продължаването на такива договори действително отговарят на реална потребност, дали те са подходящи и необходими за постигане на преследваната цел, и следователно съдържа сериозен риск да се установят злоупотреби при използването на този вид договори, поради което тази уредба може да се окаже несъвместима с обхвата и полезния ефект на Рамковото споразумение?

         (1)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).


title: Дело C-476/19: Преюдициално запитване от Kammarrätten i Göteborg (Швеция), постъпило на 19 юни 2019 г. — Allmänna ombudet hos Tullverket/Combinova AB

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/35

      Преюдициално запитване от Kammarrätten i Göteborg (Швеция), постъпило на 19 юни 2019 г. — Allmänna ombudet hos Tullverket/Combinova AB
      (Дело C-476/19)
      (2019/C 288/42)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Kammarrätten i Göteborg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Allmänna ombudet hos Tullverket

         Ответник: Combinova AB

         Преюдициален въпрос

      Митническо задължение при внос или износ, възникнало по член 79, се погасява съгласно член 124, параграф 1, буква к) (1), ако са представени задоволителни за митническите органи доказателства, че стоките не са били използвани или изразходвани, а са били изведени от митническата територия на Съюза. Означава ли терминът „използвани“, че стоките са преработени или усъвършенствани за целта, за която е дадено разрешение на дружество за посочените стоки, или терминът се отнася за използване, което надхвърля това преработване или усъвършенстване? От значение ли е дали стоките са използвани преди или след възникване на митническото задължение?

         (1)  Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (ОВ L 269, 2013 г., стр. 1).