title: Дело T-212/16: Решение на Общия съд от 5 декември 2017 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Elho Business & Sport (FRee STyLe) „Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „FRee STyLe“ — Абсолютно основание за отказ — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Член 76 от Регламент № 207/2009 (впоследствие член 95 от Регламент 2017/1001) — Равно третиране“

text:
               19.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/33

         Решение на Общия съд от 5 декември 2017 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Elho Business & Sport (FRee STyLe)
   (Дело T-212/16) (1)

   („Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „FRee STyLe“ - Абсолютно основание за отказ - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Член 76 от Регламент № 207/2009 (впоследствие член 95 от Регламент 2017/1001) - Равно третиране“)
   (2018/C 104/42)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представител: J. L. Rivas Zurdo, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Bonne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Elho Business & Sport Vertriebs GmbH (Обергрисбах, Германия) (представител: E. Warnke, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 12 февруари 2016 г. (преписка R 377/2015-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Elho Business & Sport и El Corte Inglés

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда El Corte Inglés, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 243, 4.7.2016 г.


title: Дело C-641/17: Преюдициално запитване от Finanzgericht München (Германия), постъпило на 17 ноември 2017 г. — College Pension Plan of British Columbia/Finanzamt München III

text:
               26.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/6

         Преюдициално запитване от Finanzgericht München (Германия), постъпило на 17 ноември 2017 г. — College Pension Plan of British Columbia/Finanzamt München III
   (Дело C-641/17)
   (2018/C 112/09)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht München

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: College Pension Plan of British Columbia

      Ответник: Finanzamt München III

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли свободното движение на капитали съгласно член 63, параграф 1 ДФЕС във връзка с член 65 ДФЕС разпоредбите на държава членка, по силата на които на занимаващ се с професионално пенсионно осигуряване чуждестранен правен субект, основната структура на който е сходна с германски пенсионен фонд, за получените дивиденти не се предоставя облекчение от данъка върху доходи от капитал, докато съответното разпределяне на дивиденти на местни пенсионни фондове не увеличава или увеличава само в сравнително малка степен корпоративното им данъчно задължение, тъй като последните имат възможността в процедурата по определяне на данъчното задължение да намалят облагаемата си печалба чрез приспадане на сумите, заделени за изпълнение на поетите задължения за пенсионни плащания, и да неутрализират платения данък върху доходи от капитал чрез приспадане и — ако размерът на дължимия корпоративен данък е по-нисък от сумата за приспадане — чрез възстановяване?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: допустимо ли е съгласно член 63 ДФЕС във връзка с член 64, параграф 1 ДФЕС ограничаването на свободното движение на капитали от и към трети държави с член 32, параграф 1, точка 2 от KStG, тъй като е свързано с предоставянето на финансови услуги?


title: Дело T-338/16 P: Решение на Общия съд от 27 февруари 2018 г. — Zink/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Възнаграждение — Надбавка за експатриране — Неизплащане на надбавката за експатриране в продължение на няколко години вследствие на административна грешка — Член 90, параграф 1 от Правилника — Разумен срок)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/20

         Решение на Общия съд от 27 февруари 2018 г. — Zink/Комисия
   (Дело T-338/16 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Възнаграждение - Надбавка за експатриране - Неизплащане на надбавката за експатриране в продължение на няколко години вследствие на административна грешка - Член 90, параграф 1 от Правилника - Разумен срок))
   (2018/C 134/27)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Richard Zink (Бамако, Мали) (представители: N. de Montigny и J.--N. Louis, адвокати)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: T. Bohr и F. Simonetti)

      Предмет

   Жалба срещу решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 11 април 2016 г., Zink/Комисия (F-77/15, EU:F:2016:74), с която се иска отмяна на това решение

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 11 април 2016 г., Zink/Комисия (F-77/15).

               2)

               Отменя решението от 23 юли 2014 г. на служба „Управление и плащане по индивидуални права“ (PMO) на Европейската комисия в частта, в която по силата на това решение Комисията е отказала да изплати на г-н Richard Zink надбавката за експатриране за периода от 1 септември 2007 г. до 30 април 2009 г.

               3)

               Отхвърля жалбата пред Съда на публичната служба, подадена под номер F-77/15, в останалата ѝ част.

               4)

               Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски, свързани с производството по обжалване и с първоинстанционното производство.

      (1)  ОВ C 305, 22.8.2016 г.


title: Дело T-76/18: Жалба, подадена на 9 февруари 2018 г. — CN/Парламент

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/25

         Жалба, подадена на 9 февруари 2018 г. — CN/Парламент
   (Дело T-76/18)
   (2018/C 134/36)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: CN (представители: C. Bernard-Glanz и A. Tymen, адвокати)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима;

               —

               да разпореди на ответника да представи заключенията на комитета АПС, протоколите от изслушванията на свидетели от комитета АПС, и преписката, предадена на председателя на Европейския парламент по силата на член 10 от вътрешната правна уредба на комитета АПС;

               —

               да отмени обжалваното решение и доколкото е необходимо, решението за отхвърляне на жалбата по административен ред;

               —

               да осъди ответника да заплати 68 500 EUR за поправяне на различните неимуществени вреди на жалбоподателя;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание, изведено от нарушението на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), на член 25 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилника“) и на задължението за мотивиране, на принципа на добра администрация, на правото на изслушване, на правото на защита и на задължението за полагане на грижа, от което било опорочено обжалваното решение в случая, тоест решението на Европейския парламент да отхвърли искането на жалбоподателя за помощ.

               2.

               Второ основание, изведено от явна грешка в преценката, от нарушение на член 31 от Хартата, на член 12а от Правилника, на член 24 от Правилника и на задължението за полагане на грижа.


title: Дело T-260/15 R: Определение на председателя на Общия съд от 20 февруари 2018 г. — Iberdrola/Комисия (Обезпечително производство — Държавни помощи — Схема за помощи, предвидена от испанското данъчно законодателство — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/21

         Определение на председателя на Общия съд от 20 февруари 2018 г. — Iberdrola/Комисия
   (Дело T-260/15 R)
   ((Обезпечително производство - Държавни помощи - Схема за помощи, предвидена от испанското данъчно законодателство - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2018/C 134/28)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Iberdrola, SA (Билбао, Испания) (представители: J. Ruiz Calzado и J. Domínguez Pérez, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и P. Němečková)

      Предмет

   Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на Решение (ЕС) 2015/314 на Комисията от 15 октомври 2014 година относно държавна помощ SA.35550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP), приведена в действие от Испания — Схема за данъчна амортизация на финансовата репутация при придобиване на дялови участия в чуждестранни дружества (ОВ L 56, 2015 г., стр. 38)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Отменя определение от 24 ноември 2017 г., Iberdrola/Комисия (T-260/15 R).

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.


201805250081897422018/C 200/125652016CJC20020180611BG01BGINFO_JUDICIAL20180419101121Дело C-565/16: Решение на Съда (шести състав) от 19 април 2018 г. (преюдициално запитване от Eirinodikeio Lerou Leros — Гърция) — производство по дело, образувано по молба на Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност — Регламент (ЕО) № 2201/2003 — Съд на държава членка, до който от името на ненавършило пълнолетие дете е подадена молба да издаде съдебно разрешение за отказ от наследство — Компетентност в областта на родителската отговорност — Пророгация на компетентност — Член 12, параграф 3, буква б) — Приемане на компетентността — Условия)
 ---documentbreak--- C2002018BG1010120180419BG0012101112Решение на Съда (шести състав) от 19 април 2018 г. (преюдициално запитване от Eirinodikeio Lerou Leros — Гърция) — производство по дело, образувано по молба на Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina
   (Дело C-565/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност — Регламент (ЕО) № 2201/2003 — Съд на държава членка, до който от името на ненавършило пълнолетие дете е подадена молба да издаде съдебно разрешение за отказ от наследство — Компетентност в областта на родителската отговорност — Пророгация на компетентност — Член 12, параграф 3, буква б) — Приемане на компетентността — Условия)“2018/C 200/12Език на производството: гръцки
      Запитваща юрисдикция

   Eirinodikeio Lerou Leros

      Страни в главното производство

   Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina

      Диспозитив

   В положение като разглежданото в главното производство, в което родителите на ненавършило пълнолетие дете, пребиваващи обичайно заедно с него в една държава членка, са подали от името на детето до съд на друга държава членка молба да разреши отказ от наследство, член 12, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000, трябва да се тълкува в смисъл, че:

            —

            съвместното подаване на молба от родителите на детето до избрания от тях съд е недвусмислено приемане от тяхна страна на този съд,

            —

            прокурорът, който според националния закон е страна по право в образуваното по молба на родителите производство, е страна в производството по смисъла на член 12, параграф 3, буква б) от Регламент № 2201/2003. При възражение относно извършения от родителите на детето избор на съд, направено от тази страна след момента, в който този съд е сезиран, не може да се признае, че към този момент всички страни в производството са приели пророгацията на компетентност. При липсата на такова възражение може да се приеме, че съгласието на тази страна е дадено имплицитно, и условието пророгацията на компетентност да е приета по недвусмислен начин от всички страни в производството към момента на сезирането на този съд, може да се счита за изпълнено, и

            —

            фактът, че към момента на смъртта си наследодателят е пребивавал в държавата членка на избрания съд и там се намира наследеното негово имущество, а също и наследствените задължения, както и липсата на доказателства, че има опасност пророгацията на компетентност да се отрази неблагоприятно на положението на детето, позволяват да се приеме, че такава пророгация на компетентност е във висш интерес на това дете.

      (
         1
      )	ОВ C 22, 23.1.2017 г.


201806080151931282018/C 221/309162016TC22120180625BG01BGINFO_JUDICIAL20180423252511Дело T-916/16: Определение на Общия съд от 23 април 2018 г. — Winkler/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Прехвърляне на придобити по национален пенсионен режим пенсионни права — Предложениe за признаване на години осигурителен стаж за пенсия — Неподлежащ на обжалване акт — Акт, който не е увреждащ — Явна недопустимост)
 ---documentbreak--- C2212018BG2510120180423BG0030251251Определение на Общия съд от 23 април 2018 г. — Winkler/Комисия
   (Дело T-916/16) (
         1
      )
   „(Публична служба — Длъжностни лица — Прехвърляне на придобити по национален пенсионен режим пенсионни права — Предложениe за признаване на години осигурителен стаж за пенсия — Неподлежащ на обжалване акт — Акт, който не е увреждащ — Явна недопустимост)“2018/C 221/30Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Bernd Winkler (Grange, Ирландия) (представител: A. Kässens, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Bohr и L. Radu Bouyon)

      Предмет

   Жалба, подадена на основание член 270 ДФЕС, с предмет, от една страна, отмяна на записката на Комисията от 20 април 2016 г. относно предложение за признаване на години осигурителен стаж за пенсия, който следва да се вземе предвид по пенсионната схема на институциите на Европейския съюз, в резултат на подадено заявление за прехвърляне на пенсионни права, придобити от жалбоподателя преди постъпването му на служба за Съюза, и от друга страна, получаване на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради допуснатите от Комисията нередности при обработването на въпросното заявление за прехвърляне

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда г-н Bernd Winkler да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 46, 13.2.2017 г.


title: Съединени дела C-84/17 P, C-85/17 P и C-95/17 P: Решение на Съда (трети състав) от 25 юли 2018 г. — Société des produits Nestlé SA/Mondelez UK Holdings & Services Ltd, по-рано Cadbury Holdings Ltd, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (C-84/17 P), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, по-рано Cadbury Holdings Ltd/ Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Société des produits Nestlé SA (C-85/17 P), Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)/Mondelez UK Holdings & Services Ltd, по-рано Cadbury Holdings Ltd, Société des produits Nestlé SA (C-95/17 P) (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Триизмерна марка във формата на шоколадово блокче с четири надлъжни парчета — Обжалване на мотивите — Недопустимост — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 7, параграф 3 — Доказване на отличителен характер, придобит чрез използването)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/10

      Решение на Съда (трети състав) от 25 юли 2018 г. — Société des produits Nestlé SA/Mondelez UK Holdings & Services Ltd, по-рано Cadbury Holdings Ltd, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (C-84/17 P), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, по-рано Cadbury Holdings Ltd/ Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Société des produits Nestlé SA (C-85/17 P), Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)/Mondelez UK Holdings & Services Ltd, по-рано Cadbury Holdings Ltd, Société des produits Nestlé SA (C-95/17 P)
      (Съединени дела C-84/17 P, C-85/17 P и C-95/17 P) (1)

      ((Обжалване - Марка на Европейския съюз - Триизмерна марка във формата на шоколадово блокче с четири надлъжни парчета - Обжалване на мотивите - Недопустимост - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 7, параграф 3 - Доказване на отличителен характер, придобит чрез използването))
      (2018/C 328/11)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Société des produits Nestlé SA (представители: G.S.P. Vos, advocaat, и S. Malynicz, QC) (C-84/17 P), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, по-рано Cadbury Holdings Ltd (представители: T. Mitcheson, QC, и J. Lane Heald, barrister, упълномощени от P. Walsh, J. Blum и C. MacLeod, solicitors) (C-85/17 P), Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: A. Folliard-Monguiral) (C-95/17 P)

         Други страни в производството: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, по-рано Cadbury Holdings Ltd (представители: T. Mitcheson, QC, и J. Lane Heald, barrister, упълномощени от P. Walsh и J. Blum, solicitors), Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: A. Folliard-Monguiral) (C-84/17 P), Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: A. Folliard-Monguiral), Société des produits Nestlé SA (представители: G.S.P. Vos, advocaat, и S. Malynicz, QC) (C-85/17 P), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, по-рано Cadbury Holdings Ltd (представители: T. Mitcheson, QC, и J. Lane Heald, barrister, упълномощени от P. Walsh и J. Blum, solicitors), Société des produits Nestlé SA (представители: G.S.P. Vos, advocaat, и S. Malynicz, QC) (C-95/17 P)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя по дело C-84/17 P: European Association of Trade Mark Owners (Marques) (представител: M. Viefhues, Rechtsanwalt)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбите.

                  2)

                  Société des produits Nestlé SA, European Association of Trade Mark Owners (Marques), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, както и Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 178, 6.6.2017 г.

         ОВ C 161, 22.5.2017 г.


title: Дело T-422/14: Решение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Viscas/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на електрически кабели — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Единно продължено нарушение — Доказване на нарушението — Продължителност на участието — Открито разграничаване — Изчисляване на размера на глобата — Тежест на нарушението — Правомощие за пълен съдебен контрол)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/32

      Решение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Viscas/Комисия
      (Дело T-422/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на електрически кабели - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Единно продължено нарушение - Доказване на нарушението - Продължителност на участието - Открито разграничаване - Изчисляване на размера на глобата - Тежест на нарушението - Правомощие за пълен съдебен контрол))
      (2018/C 328/42)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Viscas Corp. (Токио, Япония) (представител: J.-F. Bellis, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: C. Giolito, L. Parpala, H. van Vliet и A. Biolan, подпомагани от B. Doherty, barrister)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Furukawa Electric Co. Ltd (Токио) (представители: C. Pouncey, A. Luke и L. Geary, avocats)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС, от една страна, за частична отмяна на Решение C(2014) 2139 окончателен на Комисията от 2 април 2014 г. относно производство по член 101 [ДФЕС] и член 53 от Споразумението за [ЕИП] (дело AT.39610 — Електрически кабели) в частта, в която се отнася до жалбоподателя, и от друга страна, за намаляване на размера на наложената му глоба.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Viscas Corp. да заплати, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Furukawa Electric Co. Ltd понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 303, 8.9.2014 г.


title: Дело T-420/18: Жалба, подадена на 10 юли 2018 г. — JPMorgan Chase и др./Комисия

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/18

      Жалба, подадена на 10 юли 2018 г. — JPMorgan Chase и др./Комисия
      (Дело T-420/18)
      (2018/C 341/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: JPMorgan Chase & Co. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати), JPMorgan Chase Bank, National Association (Кълъмбъс, Охайо, Съединени щати), J.P. Morgan Services LLP (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Lester QC, D. Piccinin и D. Heaton, Barristers, N. French, B. Tormey, N. Frey и D. Das, Solicitors)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло обжалваното решение и да разпореди забрана за публикуване на каквито и да било версии на решението за установяване на нарушение, докато Общият съд не се произнесе по него,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени частично обжалваното решение, като потвърди отхвърлените от Европейската комисия негови редакции съгласно посоченото в основания 2—4, и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите искат отмяната на Решение на Европейската комисия C(2018) 2745 окончателен от 27 април 2018 г. относно възражения срещу разкриването чрез публикуване на информация, предоставена от жалбоподателите на основание член 8 от Решение 2011/695/ЕС на председателя на Европейската комисия от 13 октомври 2011 година (ОВ L 275, 2011 г., стр. 29) относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция (преписка AT.39914 — Euro Interest Rate Derivatives (EIRD).
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

                  1.

                  Първо основание: Комисията нарушила презумпцията за невиновност, като отхвърлила искането на жалбоподателите за непубликуване на неповерителна версия на решението от 7 декември 2016 г. (наричано по-нататък „решението за установяване на нарушение“) (1) до произнасянето от Общия съд по жалбата на жалбоподателите за отмяна на това решение. Самото решение за установяване на нарушение било прието в нарушение на презумпцията за невиновност, както се констатирало в решение от 10 ноември 2017 г., Icap и др./Комисия (T-180/15, EU:T:2017:795, т. 253—269). Поради това жалбоподателите били поставени в положението на лица, които не са адресати на решението: не се ползвали от всички обичайни гаранции, предоставяни с оглед упражняване на правото на защита при нормалното протичане на производството по приемане на решение по съществото на делото. Жалбоподателите твърдят, че това обстоятелство не допускало каквото и да било публикуване на решението за установяване на нарушението, докато Общият съд не се произнесе по констатациите на Комисията.

                  2.

                  Второ основание: с действията на служителя по изслушването Комисията надхвърлила правомощията си по член 8, параграф 2 от Решение 2011/695/ЕС (наричани по-нататък „мандатът на служителя по изслушването“) (2), като не се съобразила с решението на генерална дирекция „Конкуренция“ да не се публикува част от решението за установяване на нарушение (и като се позовала на незаконосъобразното си решение при отказа си да не публикува аналогични части от решението за установяване на нарушение). Комисията, и по-специално служителят ѝ по изслушването нямал правомощия да направи това (вж. решение от 15 юли 2015 г., Pilkington Group/Комисия, T-462/12, EU: T:2015:508, т. 31).

                  3.

                  Трето основание: Комисията допуснала грешка при преценката на исканията на жалбоподателите по член 8, параграф 2 от мандата на служителя по изслушването и поради това не изпълнила задължението си за опазване на професионална тайна съгласно изискванията на същата разпоредба, член 339 ДФЕС и член 28 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (3). Комисията допуснала грешка, като приела, че спорният документ не отговаря на критериите за информация, представляваща професионална тайна (вж. решение от 30 май 2006 г. по дело Bank Austria Creditansalt/Комисия, T-198/03, EU:T:2006:136) и по други причини.

                  4.

                  Четвърто основание: по отношение на бивш служител на жалбоподателите и на някои лица от управленския им състав Комисията нарушила принципа за защита на самоличността, включително и правото на зачитане на личния живот, защитено от член 8 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и от член 7 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Жалбоподателите твърдят, че Комисията предложила да се публикува информация, която разкривала или можела да разкрие самоличността на споменатия бивш служител и твърдяното състояние на служителите на жалбоподателите по това време.

         (1)  Решение C(2016) 8530 окончателен на Европейската комисия от 7 декември 2016 година относно производство по член 101 ДФЕС и по член 53 от Споразумението за ЕИП.

         (2)  Решение 2011/695/ЕС на председателя на Европейската комисия от 13 октомври 2011 година относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция (ОВ L 275, 2011 г., стр. 29).

         (3)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-675/16 P: Определение на председателя Съда от 7 юни 2018 г. — Guccio Gucci SpA/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Guess? IP Holder LP

text:
               24.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 341/10

      Определение на председателя Съда от 7 юни 2018 г. — Guccio Gucci SpA/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Guess? IP Holder LP
      (Дело C-675/16 P) (1)

      (2018/C 341/13)
      Език на производството: английски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 144 от 8.5.2017 г.


title: Дело T-452/15: Решение на Общия съд от 20 ноември 2017 г. — Петров и др./Парламент (Член на Европейския парламент — Отказ на достъп до сградите на Парламента — Граждани на трета държава — Член 21 от Хартата на основните права — Дискриминация, основана на етнически произход — Дискриминация, основана на гражданство — Допустимост на дадено основание — Дискриминация, основана на политически възгледи — Равно третиране — Злоупотреба с власт)

text:
               15.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/12

         Решение на Общия съд от 20 ноември 2017 г. — Петров и др./Парламент
   (Дело T-452/15) (1)

   ((Член на Европейския парламент - Отказ на достъп до сградите на Парламента - Граждани на трета държава - Член 21 от Хартата на основните права - Дискриминация, основана на етнически произход - Дискриминация, основана на гражданство - Допустимост на дадено основание - Дискриминация, основана на политически възгледи - Равно третиране - Злоупотреба с власт))
   (2018/C 013/21)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Andrei Petrov (Санкт Петербург, Русия), Fedor Biryukov (Москва, Русия) и Alexander Sotnichenko (Санкт Петербург) (представител: P. Richter, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: N. Görlitz и M. Windisch)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Парламента от 16 юни 2015 г., с което на жалбоподателите се отказва достъп до помещенията на Парламента

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда господата Andrei Petrov, Fedor Biryukov и Alexander Sotnichenko да заплатят освен направените от тях съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Парламента.

      (1)  ОВ C 363, 3.11.2015 г.


title: Дело T-760/17: Жалба, подадена на 20 ноември 2017 г. — Meesenburg Großhandel/EUIPO (Triotherm+)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/55

         Жалба, подадена на 20 ноември 2017 г. — Meesenburg Großhandel/EUIPO (Triotherm+)
   (Дело T-760/17)
   (2018/C 022/72)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Meesenburg Großhandel KG (Фленсбург, Германия) (представител: D. Freiherr von Oldershausen, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Triotherm+“ — заявка за регистрация № 15 186 471

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 13 септември 2017 г. по преписка R 1786/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009


title: Дело T-734/17: Жалба, подадена на 3 ноември 2017 г. — ViaSat/Комисия

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/48

         Жалба, подадена на 3 ноември 2017 г. — ViaSat/Комисия
   (Дело T-734/17)
   (2018/C 022/64)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ViaSat, Inc. (Карлсбад, Калифорния, Съединени щати) (представители: J. Ruiz Calzado, L. Marco Perpiñà и S. Semey, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               на основание член 8, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 да отмени мълчаливия отказ на Комисията от 24 август 2017 г., произтичащ от липсата на отговор на Комисията в предвидения срок по потвърдителното заявление на жалбоподателя от 10 юли 2017 г. за достъп до документи във връзка със заявлението за достъп до документи, регистрирано на 2 май 2017 г. под № 2017/2592, доколкото се отнася до информация, представена или разменена в рамките на покана за представяне на кандидатури за общоевропейски системи, предоставящи мобилни спътникови услуги,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, включително тези на всяка встъпила страна.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание: Комисията е нарушила задължението си за мотивиране по член 296, параграф 2 ДФЕС.

               2.

               Второто основание: Комисията не е извършила конкретна и индивидуална проверка на поисканите документи.


title: Дело T-774/17: Жалба, подадена на 29 ноември 2017 г. — Café del Mar и други/EUIPO — Guiral Broto (C del M)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/60

         Жалба, подадена на 29 ноември 2017 г. — Café del Mar и други/EUIPO — Guiral Broto (C del M)
   (Дело T-774/17)
   (2018/C 022/81)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Café del Mar SC (Sant Antoni de Portmany, Испания), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) и Carlos Andrea González (Sant Antoni de Portmany) (представители: F. Miazzetto и J. L. Gracia Albero, abogados)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Ramón Guiral Broto (Marbella, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „C del M“ — марка на Европейския съюз № 5 889 126

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 4.9.2017 г. по преписка R 1618/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да обяви недействителността на фигуративната марка на Европейския съюз със словните елементи „C del M“ № 5 889 126,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски по настоящото производство и да осъди притежателя на марката, за която е поискано обявяване на недействителност, да заплати разноските по производството пред отдела по отмяна и апелативните състави на EUIPO.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001.


title: Дело T-509/16: Определение на Общия съд от 22 ноември 2017 г. — Baradel и др./FEI

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/62

         Определение на Общия съд от 22 ноември 2017 г. — Baradel и др./FEI
   (Дело T-509/16) (1)

   (2018/C 022/83)
   Език на производството: френски
   Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г. (Дело, първоначално регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-72/13 и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г.).


title: Съединени дела C-374/16 и С-375/16: Решение на Съда (пети състав) от 15 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Rochus Geissel, в качеството на ликвидатор на RGEX GmbH i.L./Finanzamt Neuss (C-374/16), и Finanzamt Bergisch Gladbach/Igor Butin (C-375/16) (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 168, буква а), член 178, буква а) и член 226, точка 5 — Приспадане на данъка, платен за получени доставки — Данни, които задължително трябва да са вписани във фактурите — Оправдани правни очаквания на данъчнозадълженото лице, че предпоставките за право на приспадане са налице)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/12

         Решение на Съда (пети състав) от 15 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Rochus Geissel, в качеството на ликвидатор на RGEX GmbH i.L./Finanzamt Neuss (C-374/16), и Finanzamt Bergisch Gladbach/Igor Butin (C-375/16)
   (Съединени дела C-374/16 и С-375/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 168, буква а), член 178, буква а) и член 226, точка 5 - Приспадане на данъка, платен за получени доставки - Данни, които задължително трябва да са вписани във фактурите - Оправдани правни очаквания на данъчнозадълженото лице, че предпоставките за право на приспадане са налице))
   (2018/C 022/15)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Rochus Geissel, в качеството на ликвидатор на RGEX GmbH i.L. (C-374/16), Finanzamt Bergisch Gladbach (C-375/16)

      Ответник: Finanzamt Neuss (C-374/16), Igor Butin (C-375/16)

      Диспозитив

   Член 168, буква а) и член 178, буква а) във връзка с член 226, точка 5 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство като разглежданото в главното производство, което поставя правото на приспадане на данъка върху добавената стойност, платен за получени доставки, в зависимост от посочването във фактурата на адреса на мястото, където издателят ѝ извършва стопанската си дейност.

      (1)  ОВ C 392, 24.10.2016 г.


title: Съединени дела C-427/16 и С-428/16: Решение на Съда (първи състав) от 23 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Софийски районен съд — България) — „ЧЕЗ Електро България“ АД/Йордан Коцев(C-427/16), и „Фронтекс Интенешънъл“ ЕАД/Емил Янакиев (C-428/16) (Преюдициално запитване — Конкуренция — Свободно предоставяне на услуги — Определяне от професионална организация на адвокати на минималните размери на адвокатските възнаграждения — Забрана за съда да присъжда разноски за адвокатски възнаграждения в размер, по-нисък от минималните размери — Национална правна уредба, съгласно която данъкът върху добавената стойност (ДДС) се счита за част от цената на услуга, предоставяна при осъществяване на свободна професия)

text:
               22.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/13

         Решение на Съда (първи състав) от 23 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Софийски районен съд — България) — „ЧЕЗ Електро България“ АД/Йордан Коцев(C-427/16), и „Фронтекс Интенешънъл“ ЕАД/Емил Янакиев (C-428/16)
   (Съединени дела C-427/16 и С-428/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Конкуренция - Свободно предоставяне на услуги - Определяне от професионална организация на адвокати на минималните размери на адвокатските възнаграждения - Забрана за съда да присъжда разноски за адвокатски възнаграждения в размер, по-нисък от минималните размери - Национална правна уредба, съгласно която данъкът върху добавената стойност (ДДС) се счита за част от цената на услуга, предоставяна при осъществяване на свободна професия))
   (2018/C 022/17)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Софийски районен съд

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„ЧЕЗ Електро България“ АД (C-427/16), „Фронтекс Интереншънъл“ ЕАД (C-428/16)

      Ответник: Йордан Коцев (C-427/16), Емил Янакиев (C-428/16)

      Диспозитив

               1)

               Член 101, параграф 1 ДФЕС във връзка с член 4, параграф 3 ДЕС трябва да се тълкува в смисъл, че национална правна уредба като разглежданата в главните производства, съгласно която, от една страна, адвокатът и неговият клиент не могат — под страх от дисциплинарно производство срещу адвоката — да договорят възнаграждение в по-нисък от минималния размер, определен с наредба, приета от професионална организация на адвокатите като Висшия адвокатски съвет (България), и от друга страна, съдът няма право да присъди разноски за възнаграждение в по-нисък от минималния размер, би могла да ограничи конкуренцията в рамките на вътрешния пазар по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС. Запитващата юрисдикция следва да провери дали с оглед на конкретните условия за прилагането ѝ такава правна уредба действително отговаря на легитимни цели и дали така наложените ограничения се свеждат до това, което е необходимо, за да се осигури изпълнението на тези легитимни цели.

               2)

               Член 101, параграф 1 ДФЕС във връзка с член 4, параграф 3 ДЕС и с Директива 77/249/ЕИО на Съвета от 22 март 1977 година относно улесняване на ефективното упражняване от адвокатите на свободата на предоставяне на услуги трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главните производства, съгласно която в полза на юридически лица или еднолични търговци се присъжда адвокатско възнаграждение, ако те са били защитавани от юрисконсулт.

               3)

               Член 78, първа алинея, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главните производства, по силата на която данъкът върху добавената стойност се счита за неразделна част от възнагражденията за регистрираните адвокати, ако в резултат на това тези възнаграждения подлежат на двойно облагане с данък върху добавената стойност.

      (1)  ОВ C 371, 10.10.2016 г.


title: Дело C-259/17: Определение на Съда (седми състав) от 21 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság — Унгария) — Zoltán Rózsavölgyi, Zoltánné Rózsavölgyi/Unicredit Leasing Hungary Zrt., Unicredit Leasing Immo Truck Zrt. (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда — Защита на потребителите — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Договор за заем, сключен в чуждестранна валута — Липса на достатъчно уточнения относно фактическата обстановка и правната уредба по спора в главното производство, както и относно мотивите за необходимостта от отговор на преюдициалните въпроси — Явна недопустимост)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/9

         Определение на Съда (седми състав) от 21 ноември 2017 г. (преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság — Унгария) — Zoltán Rózsavölgyi, Zoltánné Rózsavölgyi/Unicredit Leasing Hungary Zrt., Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.
   (Дело C-259/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда - Защита на потребителите - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Договор за заем, сключен в чуждестранна валута - Липса на достатъчно уточнения относно фактическата обстановка и правната уредба по спора в главното производство, както и относно мотивите за необходимостта от отговор на преюдициалните въпроси - Явна недопустимост))
   (2018/C 032/13)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Zoltán Rózsavölgyi, Zoltánné Rózsavölgyi

      Ответници: Unicredit Leasing Hungary Zrt., Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Budai Központi Kerületi Bíróság (Централен районен съд Буда, Унгария) с решение от 31 март 2017 г., е явно недопустимо.

      (1)  ОВ C 256, 7.8.2017 г.


title: Дело T-35/16: Решение на Общия съд от 12 декември 2017 г. — Sony Computer Entertainment Europe/EUIPO — Vieta Audio (Vita) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз Vita — Реално използване на марката — Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Използване във връзка със съответните стоки — Задължение за мотивиране)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/21

         Решение на Общия съд от 12 декември 2017 г. — Sony Computer Entertainment Europe/EUIPO — Vieta Audio (Vita)
   (Дело T-35/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка на Европейския съюз Vita - Реално използване на марката - Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Използване във връзка със съответните стоки - Задължение за мотивиране))
   (2018/C 032/28)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sony Computer Entertainment Europe Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: S. Malynicz, QC)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. Kunz)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Vieta Audio, SA (Барселона, Испания) (представител: I. Barroso Sánchez-Lafuente, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решение на пети апелативен състав на EUIPO от 12 ноември 2015 г. (преписка R 2232/2014-5) относно производство по отмяна между Vieta Audio и Sony Computer Entertainment Europe

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 12 ноември 2015 г. (преписка R 2232/2014-5) относно производство по отмяна между Vieta Audio, SA и Sony Computer Entertainment Europe Ltd.

               2)

               EUIPO понася освен направените от нея разноски и разноските, направени от Computer Entertainment Europe.

               3)

               Vieta Audio понася направените от него разноски.

      (1)  ОВ C 106, 21.3.2016 г.


title: Дело T-893/16: Решение на Общия съд от 5 декември 2017 г. — Xiaomi/EUIPO — Apple (MI PAD) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „MI PAD“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „IPAD“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (впоследствие член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Сходство на стоките и услугите)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/30

         Решение на Общия съд от 5 декември 2017 г. — Xiaomi/EUIPO — Apple (MI PAD)
   (Дело T-893/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „MI PAD“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „IPAD“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (впоследствие член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Сходство на стоките и услугите))
   (2018/C 032/41)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Xiaomi, Inc. (Пекин, Китай) (представители: T. Raab и C. Tenkhoff, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Ivanauskas)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Apple Inc. (Купъртино, Калифорния, САЩ) (представители: J. Olsen, P. Andreottola, solicitors, и G. Tritton, barrister)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 22 септември 2016 г. (преписка R 363/2016-1), постановено в производство по възражение със страни Apple и Xiaomi

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Xiaomi, Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 46, 13.2.2017 г.


title: Дело T-770/17: Жалба, подадена на 24 ноември 2017 г. — Beats Electronics/EUIPO — TrekStor („i.Beat“)

text:
               29.1.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/40

         Жалба, подадена на 24 ноември 2017 г. — Beats Electronics/EUIPO — TrekStor („i.Beat“)
   (Дело T-770/17)
   (2018/C 032/54)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Beats Electronics LLC (Кълвър Сити, Калифорния, САЩ) (представители: M. Petersenn, lawyer, I. Fowler и I. Junkar, Solicitors)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: TrekStor Ltd (Хонг Конг, Хонг Конг)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „i.Beat“ — марка на Европейския съюз № 5 009 139

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO oт 12 септември 2017 г. по съединени дела R 2175/2016-4 и R 2213/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото с него се отхвърля жалбата на жалбоподателя, регистрирана под № R 2175/2016-4, и да разпореди запазване на регистрацията на оспорената марка за MP3 плейъри, по-конкретно основани на USB памет с мини харддискове,

               —

               да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав, в случай че встъпи в производството, да заплатят съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 51, буква a) и параграф 2 oт Регламент № 207/2009 във връзка с член 15 oт Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 75 oт Регламент № 207/2009.


title: Определение на Съда от 22 декември 2017 година по дело E-1/17 — Konkurrenten.no AS/Надзорен орган на ЕАСТ (Липса на абсолютни процесуални предпоставки — Държавна помощ — Решение за приключване на официална процедура по разследване)

text:
               12.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/4

         ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА
   от 22 декември 2017 година
   по дело E-1/17
   Konkurrenten.no AS/Надзорен орган на ЕАСТ

      (Липса на абсолютни процесуални предпоставки — Държавна помощ — Решение за приключване на официална процедура по разследване)

   (2018/C 130/04)
   По дело E-1/17 Konkurrenten.no AS срещу Надзорния орган на ЕАСТ — ИСК съгласно член 36, параграф 2 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд за отмяна на Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 179/15/COL от 7 май 2015 г. за закриване на официалната процедура по разследване относно държавната помощ, предоставена на Nettbuss Sør AS, което е публикувано в Притурка за ЕИП № 59/1 към Официален вестник на 27 октомври 2016 г., Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, излезе с определение на 22 декември 2017 г., чийто диспозитив е, както следва:

               1.

               Искът се отхвърля като недопустим.

               2.

               Konkurrenten.no AS да понесе собствените си разноски и разноските на Надзорния орган на ЕАСТ, окръга Aust-Agder и Nettbuss AS.

               3.

               Кралство Норвегия поема собствените си разноски.


title: Дело T-116/07: Определение на Общия съд от 22 февруари 2018 г. — Франция/Комисия

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/39

         Определение на Общия съд от 22 февруари 2018 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-116/07) (1)

   (2018/C 134/55)
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 140, 23.6.2007 г.


title: Дело T-288/07: Определение на Общия съд от 22 февруари 2018 г. — Alcan France/Комисия

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/39

         Определение на Общия съд от 22 февруари 2018 г. — Alcan France/Комисия
   (Дело T-288/07) (1)

   (2018/C 134/56)
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 235 от 6.10.2007. г.


201807060541994142018/C 259/493752017TC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180612353622Дело T-375/17: Решение на Общия съд от 12 юни 2018 г. — Fenyves/EUIPO (Blue) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Blue“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква в) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2592018BG3520120180612BG0049352362Решение на Общия съд от 12 юни 2018 г. — Fenyves/EUIPO (Blue)
   (Дело T-375/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Blue“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква в) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)“2018/C 259/49Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Klaudia Patricia Fenyves (Hevesvezekény, Унгария) (представител: I. Monteiro Alves, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 27 март 2017 г. (преписка R 1974/2016-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „Blue“ като марка на Европейския съюз.

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда г-жа Klaudia Patricia Fenyves да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 256, 7.8.2017 г.


201807060471994292018/C 259/633322018TC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180528474821Дело T-332/18: Жалба, подадена на 28 май 2018 г. — Marry Me Group/EUIPO (MARRY ME)
 ---documentbreak--- C2592018BG4710120180528BG0063471482Жалба, подадена на 28 май 2018 г. — Marry Me Group/EUIPO (MARRY ME)
   (Дело T-332/18)2018/C 259/63Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Marry Me Group AG (Цуг, Швейцария) (представител: G. Theado, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „MARRY ME“ — заявка за регистрация № 15 958 226

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 5 март 2018 г. по преписка R 806/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 7, букви б) и в) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807060091994332018/C 259/22642018CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180201161611Дело C-64/18: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 1 февруари 2018 г. — Zoran Maksimovic
 ---documentbreak--- C2592018BG1610120180201BG0022161161Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 1 февруари 2018 г. — Zoran Maksimovic
   (Дело C-64/18)2018/C 259/22Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Zoran Maksimovic

      Административен орган — ответник по жалбата: Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Друга участваща страна: Finanzpolizei

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли член 56 ДФЕС, както и Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (
                  1
               ) и Директива 2014/67/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО (
                  2
               ) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална разпоредба, която предвижда много високи глоби или имуществени санкции, по-специално с висок минимален размер, налагани кумулативно за всеки засегнат работник при нарушение на формалните задължения във връзка с трансгранична заетост на работници, като например неизпълнение на задължението на предприятието за временна заетост да предостави на предприятието ползвател на наетия персонал документация относно трудовите възнаграждения?

            2)

            При отрицателен отговор на първия въпрос:
            Трябва ли член 56 ДФЕС, както и Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и Директива 2014/67/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат кумулативно налагане на глоби или имуществени санкции за нарушение на формалните задължения във връзка с трансгранична заетост на работници, ако горната граница на имуществените санкции не е определена в абсолютен размер?

      (
         1
      )	ОВ L 18, 1997 г., стр. 1.
   (
         2
      )	ОВ L 159, 2014 г., стр. 11.


201807060521993532018/C 259/643332018TC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180528484811Дело T-333/18: Жалба, подадена на 28 май 2018 г. — Marry Me Group/EUIPO (marry me)
 ---documentbreak--- C2592018BG4810120180528BG0064481481Жалба, подадена на 28 май 2018 г. — Marry Me Group/EUIPO (marry me)
   (Дело T-333/18)2018/C 259/64Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Marry Me Group AG (Цуг, Швейцария) (представител: G. Theado, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: посочваща фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „marry me“ — заявка за регистрация № 15 952 468

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 5 март 2018 г. по преписка R 807/2017-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение.

      Изложено основание

            —

            Нарушение на член 7, букви б) и в) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807060411993832018/C 259/032592016CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL201805313421Съединени дела C-259/16 и C-260/16: Решение на Съда (пети състав) от 31 май 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italie) –Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) (C-259/16), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici (C-259/16), Fercam SpA(C-259/16), Associazione non Riconosciuta Alsea (C-259/16), Associazione Fedit (C-259/16), Carioni Spedizioni Internazionali Srl (C-259/16), Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali — Fedespedi (C-259/16), Tnt Global Express SpA (C-259/16), Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) (C-260/16), DHL Express (Italy) Srl (C-260/16), Federal Express Europe Inc. (C-260/16), United Parcel Service Italia Ups Srl (C-260/16)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico (Преюдициално запитване — Пощенски услуги в Европейския съюз — Директива 97/67/ЕО — Членове 2, 7 и 9 — Директива 2008/6/ЕО — Понятие „доставчик на пощенски услуги“ — Предприятия за автотранспортни, спедиторски и експресни куриерски услуги, които доставят услуги по събиране, сортиране, пренасяне и доставка на пощенски пратки — Разрешение, необходимо за публично предлагане на пощенски услуги — Вноска за покриване на разходите за универсалната услуга)
 ---documentbreak--- C2592018BG310120180531BG00033142Решение на Съда (пети състав) от 31 май 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italie) –Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) (C-259/16), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici (C-259/16), Fercam SpA(C-259/16), Associazione non Riconosciuta Alsea (C-259/16), Associazione Fedit (C-259/16), Carioni Spedizioni Internazionali Srl (C-259/16), Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali — Fedespedi (C-259/16), Tnt Global Express SpA (C-259/16), Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) (C-260/16), DHL Express (Italy) Srl (C-260/16), Federal Express Europe Inc. (C-260/16), United Parcel Service Italia Ups Srl (C-260/16)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Съединени дела C-259/16 и C-260/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Пощенски услуги в Европейския съюз — Директива 97/67/ЕО — Членове 2, 7 и 9 — Директива 2008/6/ЕО — Понятие „доставчик на пощенски услуги“ — Предприятия за автотранспортни, спедиторски и експресни куриерски услуги, които доставят услуги по събиране, сортиране, пренасяне и доставка на пощенски пратки — Разрешение, необходимо за публично предлагане на пощенски услуги — Вноска за покриване на разходите за универсалната услуга)“2018/C 259/03Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) (C-259/16), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici (C-259/16), Fercam SpA (C-259/16), Associazione non Riconosciuta Alsea (C-259/16), Associazione Fedit (C-259/16), Carioni Spedizioni Internazionali Srl (C-259/16), Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali — Fedespedi (C-259/16), Tnt Global Express SpA (C-259/16), Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) (C-260/16), DHL Express (Italy) Srl (C-260/16), Federal Express Europe Inc. (C-260/16), United Parcel Service Italia Ups Srl (C-260/16)

      Ответници: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      В присъствието на: Poste Italiane SpA (C-260/16)

      Диспозитив

            1.

            Член 2, точки 1), 1а) и 6) от Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, изменена с Директива 2008/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г., трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главните производства, съгласно която предприятията за автотранспортни, спедиторски или експресни куриерски услуги, които доставят услуги по събиране, сортиране, пренасяне и доставка на пощенски пратки, представляват — освен в случая, когато тяхната дейност се свежда до пренасянето на пощенски пратки — доставчици на пощенски услуги по смисъла на член 2, точка 1а от тази директива.

            2.

            Член 2, точка 19 и член 9, параграф 1 от Директива 97/67, изменена с Директива 2008/6, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която налага на всички предприятия за автотранспортни, спедиторски и експресни куриерски услуги да разполагат с общо разрешение за доставката на пощенски услуги, стига тази правна уредба да е обоснована с едно от съществените изисквания, изброени в член 2, точка 19 от тази директива, и да спазва принципа на пропорционалност в смисъл, че е в състояние да гарантира осъществяването на преследваната цел и не надхвърля необходимото за нейното постигане, което запитващата юрисдикция следва да провери.

            3.

            Член 7, параграф 4 и член 9, параграф 2 от Директива 97/67, изменена с Директива 2008/6, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която налага на притежателите на общо разрешение за доставката на пощенски услуги да правят вноски в компенсационния фонд за покриване на разходите за универсалната услуга, когато тези услуги могат, от гледна точка на ползвателя, да се считат за спадащи към универсалната услуга, поради това че имат достатъчна степен на взаимозаменяемост с тази услуга.

      (
         1
      )	ОВ C 343, 19.6.2016 г.


201807060331993582018/C 259/362912018CJC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180426262611Дело C-291/18: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti (Румъния), постъпило на 26 април 2018 г. — Grup Servicii Petroliere SA/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
 ---documentbreak--- C2592018BG2610120180426BG0036261261Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti (Румъния), постъпило на 26 април 2018 г. — Grup Servicii Petroliere SA/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
   (Дело C-291/18)2018/C 259/36Език на производството: румънски
      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Bucureşti

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Grup Servicii Petroliere SA

      Ответници: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

      Преюдициални въпроси

            1)

            Следва ли член 148, буква в) във връзка с буква а) от Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност (
                  1
               ) да се тълкува в смисъл, че освобождаването от данък върху добавената стойност се прилага при определени условия по отношение на доставката на самоиздигащи се платформи за морско сондиране и съответно попада ли самоиздигаща се платформа за морско сондиране в обхвата на понятието „плавателен съд“ по смисъла на правната норма на Европейския съюз, като се има пред вид, че съответната норма урежда, съгласно глава 7 от директивата, „Освобождавания, свързани с международен транспорт“?

            2)

            При утвърдителен отговор на предходния въпрос, следва ли член 148, буква в) във връзка с буква а) от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в смисъл, че основно условие, за да бъде освободена от данък върху добавената стойност самоиздигаща се платформа за морско сондиране, която плава в открито море е по време на нейната експлоатация (като търговски/промишлени дейности) тя да бъде там в състояние на движение, на плаване или на придвижване по море от една точка до друга за период от време, по-продължителен от периода, в който тя се намира в стационарно, неподвижно състояние поради извършването на сондажна дейност в морето, с други думи, трябва ли тази платформа реално да извършва преимуществено плавателна дейност спрямо сондажната дейност?

      (
         1
      )	Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 11.12.2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


201807060491993942018/C 259/653352018TC25920180723BG01BGINFO_JUDICIAL20180531484922Дело T-335/18: Жалба, подадена на 31 май 2018 г. — Mubarak и др./Съвет
 ---documentbreak--- C2592018BG4820120180531BG0065482492Жалба, подадена на 31 май 2018 г. — Mubarak и др./Съвет
   (Дело T-335/18)2018/C 259/65Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподатели: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Кайро, Египет), Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Кайро), Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh (Кайро), Khadiga Mahmoud El Gammal (Кайро) (представители: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, Barrister, G. Martin и C. Enderby Smith, Solicitors)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

            —

            да отмени Решение (ОВППС) 2018/466 на Съвета от 21 март 2018 година за изменение на Решение 2011/172/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет, и Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/465 на Съвета от 21 март 2018 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 270/2011 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет, доколкото те се отнасят до жалбоподателите,

            —

            да обяви, че член 1, параграф 1 от Решение 2011/172/ОВППС на Съвета от 21 март 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет, и член 2, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 270/2011 на Съвета от 21 март 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет, са неприложими, доколкото се отнасят до жалбоподателите, и

            —

            да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три основания.

            1.

            Според първото основание Съветът е допуснал грешки в преценката, като е приел, че е изпълнен критерият за включване на жалбоподателите в обхвата на член 1, параграф 1 от Решението и на член 2, параграф 1 от Регламента.

            2.

            Според второто основание член 1, параграф 1 от Решението и член 2, параграф 1 от Регламента са незаконосъобразни, тъй като а) са без валидно правно основание и/или б) нарушават принципа на пропорционалност.

            3.

            Според третото правно основание Съветът е нарушил правата на жалбоподателите по член 6 във връзка с членове 2 и 3 ДЕС и по членове 47 и 48 oт Хартата на основните права на Европейския съюз, като е преценил, че съдебните производства в Египет съблюдават основните права на човека.


201807130192004442018/C 268/373912018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180613313111Дело C-391/18: Иск, предявен на 13 юни г. — Европейска комисия/Република Хърватия
 ---documentbreak--- C2682018BG3110120180613BG0037311311Иск, предявен на 13 юни г. — Европейска комисия/Република Хърватия
   (Дело C-391/18)2018/C 268/37Език на производството: хърватски
      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Mataija и M. Patakia)

      Ответник: Република Хърватия

      Искания на ищеца

            —

            да се установи, че като не е уведомила Комисията за своята национална схема за управление на отработено гориво и радиоактивни отпадъци, Република Хърватия не е изпълнила своите задължения по член 15, параграф 4 във връзка с член 13, параграф 1 от Директива 2011/70/Евратом на Съвета от 19 юли 2011 година за създаване на рамка на Общността за отговорно и безопасно управление на отработено гориво и радиоактивни отпадъци (ОВ L 199, от 2.8.2011 г., стр. 48),

            —

            да се осъди Република Хърватия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Член 13, параграф 1 от Директива 2011/70/Евратом предвижда държавите членки да уведомяват Комисията за своите национални програми за управление на отработено гориво и радиоактивни отпадъци и за значимите последващи промени, а член 15, параграф 4 от посочената директива постановява, че държавите членки уведомяват за пръв път Комисията за съдържанието на своята национална програма, възможно най-скоро и във всички случаи не по-късно от 23 август 2015 г.
   Република Хърватия все още не е приела посочената в цитираните разпоредби национална програма и във всички случаи все още не е уведомила Комисията за нея. Ето защо, Република Хърватия не е изпълнила своите задължения по член 15, параграф 4 във връзка с член 13, параграф 1 от Директива 2011/70/Евратом.


201807130672004282018/C 268/408072016TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180607333421Дело T-807/16: Решение на Общия съд от 7 юни 2018 г. — MIP Metro/EUIPO — AFNOR (N & NF TRADING) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „N & NF TRADING“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „NF ENVIRONNEMENT“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Липса на засилен отличителен характер на по-ранната марка — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EС) № 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2682018BG3310120180607BG0040331342Решение на Общия съд от 7 юни 2018 г. — MIP Metro/EUIPO — AFNOR (N & NF TRADING)
   (Дело T-807/16) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „N & NF TRADING“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „NF ENVIRONNEMENT“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Липса на засилен отличителен характер на по-ранната марка — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EС) № 2017/1001))“2018/C 268/40Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: J.-C. Plate и R. Kaase, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Association française de normalisation (AFNOR) (La Plaine Saint-Denis, Франция) (представител: B. Fontaine, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 14 юли 2016 г. (преписка R 1109/2015-1) постановено в производство по възражение при страни AFNOR и MIP Metro Group Intellectual Property.

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 22, 23.1.2017 г.


201807130332003992018/C 268/262042018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180318202121Дело C-204/18 P: Жалба, подадена на 18 март 2018 г. от Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquivir (Pebagua) срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 януари 2018 г. по дело T-715/16, Pebagua/Комисия
 ---documentbreak--- C2682018BG2010120180318BG0026201212Жалба, подадена на 18 март 2018 г. от Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquivir (Pebagua) срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 януари 2018 г. по дело T-715/16, Pebagua/Комисия
   (Дело C-204/18 P)2018/C 268/26Език на производството: испански
      Страни

      Жалбоподател: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquivir (Pebagua) (представител: A. J. Uceda Sosa, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания

            —

            да се отмени изцяло определението на Общия съд, което е предмет на жалбата,

            —

            Съдът да се произнесе окончателно по спора, като уважи изцяло искането, направено от жалбоподателя в първоинстанционното производство, и вследствие на това да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1141 на Комисията от 13 юли 2016 година (
                  1
               ) или при условията на евентуалност да отмени включването на вида Procambarus clarkii в списъка на Съюза, приет с този регламент,

            —

            да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски по двете производства.

      Основания и основни доводи

   Спорът не е разгледан по същество в обжалваното определение, тъй като е прието, че жалбата е недопустима с мотива, че жалбоподателят няма активна процесуална легитимация: това предполага нарушение на втората хипотеза относно активната процесуална легитимация, предвидена в член 263, четвърта алинея ДФЕС, тъй като спорният регламент засяга пряко предприятията, представлявани от жалбоподателя, и не включва мерки за изпълнение.
   (
         1
      )	Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1141 на Комисията от 13 юли 2016 година за приемане на списък на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, в съответствие с Регламент (ЕС) № 1143/2014 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 189, 2016 г., стр. 4).


201807130702004342018/C 268/418592016TC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180619343411Дело T-859/16: Решение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — Damm/EUIPO — Schlossbrauerei Au, Willibald Beck Freiherr von Peccoz (EISKELLER) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „EISKELLER“ — По-ранни национални словни марки „KELER“ и „KELER 18“ — Относително основание за отказ — Липса на сходство между знаците — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2682018BG3410120180619BG0041341341Решение на Общия съд от 19 юни 2018 г. — Damm/EUIPO — Schlossbrauerei Au, Willibald Beck Freiherr von Peccoz (EISKELLER)
   (Дело T-859/16) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „EISKELLER“ — По-ранни национални словни марки „KELER“ и „KELER 18“ — Относително основание за отказ — Липса на сходство между знаците — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)“2018/C 268/41Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Sociedad Anónima Damm (Барселона, Испания) (представители: . González-Bueno Catalán de Ocón и C. Aguilera Montáñez, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: I. Harrington, D. Hanf, V. Ruzek и D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Schlossbrauerei Au, Willibald Beck Freiherr von Peccoz GmbH & Co. KG (Ау-Халертау, Германия) (представители: C. Thomas и V. Schwepler, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 5 септември 2016 г. (преписка R 2428/2015-5), постановено в производство по възражение със страни Sociedad Anónima Damm и Schlossbrauerei Au, Willibald Beck Freiherr von Peccoz.

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Sociedad Anónima Dammа да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 38, 6.2.2017 г.


201807130372003952018/C 268/272262018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180329212221Дело C-226/18: Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 29 март 2018 г. — Krohn & Schröder GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 ---documentbreak--- C2682018BG2110120180329BG0027211222Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 29 март 2018 г. — Krohn & Schröder GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Дело C-226/18)2018/C 268/27Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Krohn & Schröder GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Преюдициални въпроси

            1)

            Обхваща ли член 212a от Митническия кодекс (
                  1
               ) освобождаването от антидъмпингово или изравнително мито съгласно член 3, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1238/2013 (
                  2
               ), съответно член 2, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1239/2013 (
                  3
               )?

            2)

            При утвърдителен отговор на първия въпрос, ще бъде ли изпълнено условието по член 3, параграф 1, буква а) от Регламент № 1238/2013 и член 2, параграф 1, буква а) от Регламент № 1239/2013 в хипотезата на прилагане на член 212а от МК спрямо случаите на възникване на митническо задължение съгласно член 204, параграф 1 от МК поради изтичане на срока по член 49, параграф 1 от МК, когато съответното дружество е свързано лице с предприятие от посочените в приложението към Решение за изпълнение 2013/707/ЕС на Комисията, т.е. с предприятие, което е произвело, изпратило и фактурирало въпросната стока, макар дружеството да не е действало като вносител на тази стока, нито е заявило допускането ѝ до свободно обращение, но е имало такова намерение и действително е получило доставката на стоката?

            3)

            При утвърдителен отговор на втория въпрос, може ли в хипотезата на прилагане на член 212а от МК спрямо случаите на възникване на митническо задължение съгласно член 204, параграф 1 от МК поради изтичане на срока по член 49, параграф 1 от МК да бъдат представени фактура във връзка с ангажимент за спазване на минимален ценови праг и сертификат за поет ангажимент при износ съответно по смисъла на член 3, параграф 1, букви б) и в) от Регламент за изпълнение № 1238/2013 и на член 2, параграф 1, букви б) и в) от Регламент за изпълнение № 1239/2013 и в рамките на срок, определен от митническите органи съгласно член 53, параграф 1 от МК?

            4)

            При утвърдителен отговор на третия въпрос, означава ли представянето на фактура във връзка с ангажимент за спазване на минимален ценови праг съгласно член 3, параграф 1, буква б) от Регламент за изпълнение № 1238/2013 и член 2, параграф 1, буква б) от Регламент за изпълнение № 1239/2013, в която като основание за освобождаване вместо Решение за изпълнение 2013/707/ЕС е посочено Решение 2013/423/ЕС, че при обстоятелствата в главното производство и като се вземат предвид общите принципи на правото са изпълнени условията по точка 9 от приложение III към Регламент № 1238/2013 и по точка 9 от приложение 2 към Регламент № 1239/2013?

            5)

            При утвърдителен отговор на четвъртия въпрос, може ли в хипотезата на прилагане на член 212а от МК спрямо случаите на възникване на митническо задължение по силата на член 204, параграф 1 от МК поради изтичане на срока по член 49, параграф 1 от МК да се представи фактура във връзка с ангажимент за спазване на минимален ценови праг по смисъла на член 3, параграф 1, буква б) от Регламент № 1238/2013 и на член 2, параграф 1, буква б) от Регламент № 1239/2013 и в процедура по обжалване на акта за установяване на митническото задължение?

      (
         1
      )	Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) в редакцията му след изменения с Регламент (ЕО) № 82/97 на Европейския парламент и на Съвета от 19 декември 1996 г. (ОВ L 17, 1992 г.).
   (
         2
      )	Регламент за изпълнение (ЕС) № 1238/2013 на съвета от 2 декември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, 2013 г., стр. 1).
   (
         3
      )	Регламент за изпълнение (ЕС) № 1239/2013 на Съвета от 2 декември 2013 година за налагане на окончателно изравнително мито върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, 2013 г., стр. 66).


201807130172004172018/C 268/13442017CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180607101121Дело C-44/17: Решение на Съда (пети състав) от 7 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Landgericht Hamburg — Германия) — Scotch Whisky Association/Michael Klotz (Преюдициално запитване — Защита на географските указания на спиртните напитки — Регламент (ЕО) № 110/2008 — Член 16, букви а) — в) — Приложение III — Регистрирано географско указание „Scotch Whisky“ — Уиски, произведено в Германия и предлагано на пазара под наименованието „Glen Buchenbach“)
 ---documentbreak--- C2682018BG1010120180607BG0013101112Решение на Съда (пети състав) от 7 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Landgericht Hamburg — Германия) — Scotch Whisky Association/Michael Klotz
   (Дело C-44/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Защита на географските указания на спиртните напитки — Регламент (ЕО) № 110/2008 — Член 16, букви а) — в) — Приложение III — Регистрирано географско указание „Scotch Whisky“ — Уиски, произведено в Германия и предлагано на пазара под наименованието „Glen Buchenbach“)“2018/C 268/13Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Scotch Whisky Association

      Ответник: Michael Klotz

      Диспозитив

            1)

            Член 16, буква а) от Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година относно определението, описанието, представянето, етикетирането и защитата на географските указания на спиртните напитки и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 1576/89 на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че за да се установи наличието на „непряка търговска употреба“ на регистрирано географско указание, трябва спорният елемент да е използван по идентичен или фонетично и/или визуално сходен начин. При това положение не е достатъчно този елемент да може да предизвиква у съответните потребители каквато и да е асоциация с посоченото указание или с прилежащия му географски район.

            2)

            Член 16, буква б) от Регламент № 110/2008 трябва да се тълкува в смисъл, че за да установи наличието на „пресъздаване“ на защитено географско указание, запитващата юрисдикция трябва да прецени дали онова, което средният европейски потребител, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, пряко си представя, когато срещне спорното наименование, е ползващата се от защитеното географско указание стока. В рамките на тази преценка тази юрисдикция трябва, при липсата, първо, на фонетично и/или визуално сродство на това спорно наименование със защитеното географско указание и второ, на частично включване на това указание в посоченото наименование, да отчете евентуално концептуалната близост между посоченото наименование и указание.
            Член 16, буква б) от Регламент № 110/2008 трябва да се тълкува в смисъл, че за да се установи наличието на „пресъздаване“ на регистрирано географско указание, не следва да се взема предвид контекстът, в който се вписва спорният елемент, и по-конкретно фактът, че към този елемент е добавено уточнение относно действителния произход на съответния продукт.

            3)

            Член 16, буква в) от Регламент № 110/2008 трябва да се тълкува в смисъл, че за да се установи наличието на „невярно или въвеждащо в заблуждение указание“, забранено с тази разпоредба, не следва да се отчита контекстът, в който е използван спорният елемент.

      (
         1
      )	ОВ C 121, 18.4.2017 г.


201807130292004482018/C 268/032102016CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL201806053421Дело C-210/16: Решение на Съда (голям състав) от 5 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein/Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH (Преюдициално запитване — Директива 95/46/ЕО — Лични данни — Защита на физическите лица при обработването на тези данни — Разпореждане за деактивиране на страница във Фейсбук (фен страница), позволяваща събирането и обработването на някои данни, свързани с посетителите на същата — Член 2, буква г) — Администратор на лични данни — Член 4 — Приложимо национално право — Член 28 — Национални надзорни органи — Правомощия за намеса на тези органи)
 ---documentbreak--- C2682018BG310120180605BG00033142Решение на Съда (голям състав) от 5 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein/Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH
   (Дело C-210/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Директива 95/46/ЕО — Лични данни — Защита на физическите лица при обработването на тези данни — Разпореждане за деактивиране на страница във Фейсбук (фен страница), позволяваща събирането и обработването на някои данни, свързани с посетителите на същата — Член 2, буква г) — Администратор на лични данни — Член 4 — Приложимо национално право — Член 28 — Национални надзорни органи — Правомощия за намеса на тези органи)“2018/C 268/03Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein

      Ответник: Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH

      в присъствието на: Facebook Ireland Ltd, Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Диспозитив

            1)

            Член 2, буква г) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „администратор“ по смисъла на тази разпоредба включва администратора на хоствана от социална мрежа фен страница.

            2)

            Членове 4 и 28 от Директива 95/46 трябва да се тълкуват в смисъл, че когато установено извън Европейския съюз предприятие има няколко обекта в различни държави членки, надзорният орган на държава членка има право да упражни правомощията си по член 28, параграф 3 от тази директива по отношение на разположен на територията на тази държава членка обект на това предприятие, въпреки че съгласно разпределението на дейностите в рамките на групата, от една страна, обектът отговаря единствено за продажбата на рекламни пространства и за други маркетингови дейности на територията на посочената държава членка, а от друга страна, изключителна отговорност за събирането и обработването на лични данни за цялата територия на Европейския съюз се носи от обект, разположен в друга държава членка.

            3)

            Член 4, параграф 1, буква а) и член 28, параграфи 3 и 6 от Директива 95/46 трябва да се тълкуват в смисъл, че когато надзорният орган на държава членка възнамерява да упражни по отношение на организация, установена на територията на тази държава членка, правомощията за намеса по член 28, параграф 3 от тази директива заради нарушения на правилата относно защитата на лични данни, допуснати от отговарящото за обработването на тези данни като администратор трето лице със седалище в друга държава членка, този надзорен орган е компетентен да прецени самостоятелно от надзорния орган на последната държава членка законосъобразността на такова обработване на данни и може да упражни правомощията си за намеса по отношение на установената на негова територия организация, без предварително да поиска намесата на надзорния орган на другата държава членка.

      (
         1
      )	ОВ C 260, 18.7.2016 г.


201807130342004012018/C 268/283052018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180504222321Дело C-305/18: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 4 май 2018 г. — Associazione „Verdi Ambiente e Società — Aps Onlus“ и др./Presidenza del Consiglio dei Ministri и др.
 ---documentbreak--- C2682018BG2210120180504BG0028221232Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 4 май 2018 г. — Associazione „Verdi Ambiente e Società — Aps Onlus“ и др./Presidenza del Consiglio dei Ministri и др.
   (Дело C-305/18)2018/C 268/28Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Associazione „Verdi Ambiente e Società — Aps Onlus“, VAS — Aps Onlus, Associazione di Promozione Sociale „Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare“

      Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lazio, Regione Toscana, Regione Lombardia

      Преюдициални въпроси

            1)

            Допускат ли членове 4 и 13 във връзка със съображения 6, 8, 28 и 31 от Директива 2008/98/ЕО (
                  1
               ) първично национално законодателство и свързаното с него вторично законодателство за прилагането му, като член 35, алинея 1 от Декрет-закон № 133/2014, преобразуван в Закон № 164/2014, и Декрет на председателя на Министерския съвет от 10.8.2016 г., публикуван в Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana (Официален вестник на Италианската република) № 233 от 5.10.2016 г., в които само посочените в приложенията и таблиците към Декрета на председателя на Министерския съвет инсталации за изгаряне са квалифицирани като стратегически инфраструктури и съоръжения от първостепенен национален интерес, които прилагат интегрирана и модерна система за управление на битовите и подобните на тях отпадъци и които гарантират националната сигурност чрез самодостатъчност, като се има предвид, че същата квалификация не се признава от националния законодател и за съоръженията за третиране на отпадъци с цел рециклиране и повторна употреба, въпреки че тези два метода са от първостепенно значение в йерархията на отпадъците, посочена в споменатата по-горе директива?
            При условията на евентуалност, ако няма пречка за посочените по-горе разпоредби, допускат ли членове 4 и 13 от Директива 2008/98/ЕО първично национално законодателство и свързаното с него вторично законодателство за прилагането му, като член 35, алинея 1 от Декрет-закон № 133/2014, преобразуван в Закон № 164/2014, и Декрет на председателя на Министерския съвет от 10.8.2016 г., публикуван в Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana (Официален вестник на Италианската република) № 233 от 5.10.2016 г., които квалифицират инсталациите за изгаряне на битови отпадъци като стратегически инфраструктури и съоръжения от първостепенен национален интерес с цел преодоляване и предотвратяване на последващи процедури за нарушение поради неприлагане на европейските стандарти в тази област, както и ограничаване на предаването на отпадъци в сметищата?

            2)

            Допускат ли членове 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11 и 12 от Директива 2001/42/ЕО (
                  2
               ), също и във връзка помежду си, прилагането на първично национално законодателство и свързаното с него вторично законодателство за прилагането му, като член 35, алинея 1 от Декрет-закон № 133/2014, преобразуван в Закон № 164/2014, и Декрет на председателя на Министерския съвет от 10.8.2016 г., публикуван в Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana (Официален вестник на Италианската република) № 233 от 5.10.2016 г., което предвижда, че председателят на Министерския съвет може със свой декрет да определи отново и да увеличи капацитета на съществуващите инсталации за изгаряне, както и да определи броя, капацитета и регионалното разположение на инсталациите за изгаряне с енергийно оползотворяване на битовите и подобните на тях отпадъци, които трябва да се изградят, за да се задоволят определените остатъчни потребности, с цел постепенно социално-икономическо изравняване на областите от националната територия и в съответствие с целите за разделно събиране и рециклиране, без това национално законодателство да предвижда в процеса на изготвянето на този план, произтичащ от декрета на председателя на Министерския съвет, да се прилагат правилата за стратегическа екологична оценка, както е предвидено в споменатата по-горе Директива 2001/42/ЕО?

      (
         1
      )	Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (ОВ L 312, 2008 г., стр. 3).
   (
         2
      )	Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (ОВ L 197, 2001 г., стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135).