title: Дело F-34/15: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 16 декември 2015 г. — De Loecker/ЕСВД (Публична служба — Персонал на ЕСВД — Срочно нает служител — Психически тормоз — Членове 12а и 24 от Правилника — Искане за съдействие — Отхвърляне — Искане за започване на административна проверка — Право на изслушване — Нарушение)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/96

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 16 декември 2015 г. — De Loecker/ЕСВД
   (Дело F-34/15) (1)

   ((Публична служба - Персонал на ЕСВД - Срочно нает служител - Психически тормоз - Членове 12а и 24 от Правилника - Искане за съдействие - Отхвърляне - Искане за започване на административна проверка - Право на изслушване - Нарушение))
   (2016/C 048/110)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Stéphane de Loecker (Брюксел, Белгия) (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, avocats)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (представители: S. Marquardt и M. Silva)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението за отхвърляне на жалбата за психически тормоз, подадена от жалбоподателя срещу главния оперативен директор на ЕСВД

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението от 14 април 2014 г., с което Европейската служба за външна дейност отхвърля подаденото от г-н De Loecker искане за съдействие на основание членове 12а и 24 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.

               2)

               Осъжда Европейската служба за външна дейност да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на г-н De Loecker.

      (1)  ОВ C 178, 1.6.2015 г., стр. 25.


title: Дело T-272/13: Решение на Общия съд от 3 декември 2014 г.  — Max Mara Fashion Group/СХВП — Mackays Stores (M&Co.) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „M&Co.“  — Марки на Общността и по-ранни национални фигуративни марки „MAX&Co.“  — По-ранна национална словна марка „MAX&CO.“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/26

         Решение на Общия съд от 3 декември 2014 г. — Max Mara Fashion Group/СХВП — Mackays Stores (M&Co.)
   (Дело T-272/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „M&Co.“ - Марки на Общността и по-ранни национални фигуративни марки „MAX&Co.“ - По-ранна национална словна марка „MAX&CO.“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 026/31)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Max Mara Fashion Group Srl (Торино, Италия) (представител: F. Terrano, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Mackays Stores Ltd (Ренфрю, Обединено кралство) (представители: A. Gould, K. Passmore, solicitors, J. Baldwin, barrister, и M. Howe, QC)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 7 март 2013 г. (преписка R 1199/2012-2), постановено в производство по възражение между Max Mara Fashion Group Srl и Mackays Stores Ltd.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Max Mara Fashion Group Srl да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело C-561/15: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 2 ноември 2015 г. — Georg Rolof, Markus Heimann/TUIfly GmbH

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/10

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 2 ноември 2015 г. — Georg Rolof, Markus Heimann/TUIfly GmbH
   (Дело C-561/15)
   (2016/C 048/17)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Georg Rolof, Markus Heimann

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 27 ноември 2015 г. делото бе заличено от регистъра на Съда


title: Дело F-87/10: Жалба, подадена на 24 септември 2010 г. — Adriaens и др./Комисия

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/40

         Жалба, подадена на 24 септември 2010 г. — Adriaens и др./Комисия
   (Дело F-87/10)
   ()
   2011/C 13/78
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Stéphane Adriaens (Evere, Белгия) и други (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на ответника, отразено във фишовете за заплати на жалбоподателите, за ограничаване размера на адаптирането на месечните им възнаграждения, считано от юли 2009 г., до увеличение с 1,85 % в рамките на годишното адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на основание на Регламент (ЕС, Евратом) № 1296/2009 на Съвета от 23 декември 2009 година

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени обжалваното решение, тъй като определя ставка 1,85 % за адаптиране на възнагражденията в приложение на Регламент № 1296/2009 за адаптиране, считано от 1 юли 2009 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тях;

               —

               да се присъди заплащане на жалбоподателите на лихви за забава, изчислени съгласно определения от Централната европейска банка процент и дължими за всички суми, съответстващи на разликата между възнаграждението, посочено във фишовете за заплати, считано от януари 2010 г., заедно със сумите за регулиране за периода от юли 2009 г. до декември 2009 г., и възнаграждението, на което би трябвало да имат право до датата на прилагане на забавеното регулиране на тези възнаграждения;

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-414/15 P: Решение на Съда (първи състав) от 15 март 2017 г. — Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang, Stichting Woonstede/Европейска комисия, Кралство Белгия, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Обжалване — Държавни помощи — Съществуващи помощи — Член 108, параграф 1 ДФЕС — Схема за помощи в полза на дружества за социално жилищно настаняване — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Членове 17, 18 и 19 — Преценка от Комисията на съвместимостта с вътрешния пазар на схема за съществуващи помощи — Предлагане на подходящи мерки — Поет от националните власти ангажимент за постигане на съответствие с правото на Съюза — Решение относно съвместимостта — Обхват на съдебния контрол — Правно действие)

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/6

         Решение на Съда (първи състав) от 15 март 2017 г. — Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang, Stichting Woonstede/Европейска комисия, Кралство Белгия, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)
   (Дело C-414/15 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Съществуващи помощи - Член 108, параграф 1 ДФЕС - Схема за помощи в полза на дружества за социално жилищно настаняване - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Членове 17, 18 и 19 - Преценка от Комисията на съвместимостта с вътрешния пазар на схема за съществуващи помощи - Предлагане на подходящи мерки - Поет от националните власти ангажимент за постигане на съответствие с правото на Съюза - Решение относно съвместимостта - Обхват на съдебния контрол - Правно действие))
   (2017/C 151/08)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

   Жалбоподатели: Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang, Stichting Woonstede (представители: L. Hancher, E.. Besselink и P. Glazener, advocaten)
   Други страни в производството: Европейска комисия (представители: S. Noë и P.J. Loewenthal), Кралство Белгия, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (представител: M. Meulenbelt, advocaat)

      Диспозитив

               1)

               Отменя определение на Общия съд на Европейския съюз от 12 май 2015 г., Stichting Woonlinie и др./Комисия (T–202/10 RENV, непубликувано, EU:T:2015:287).

               2)

               Връща делото за ново разглеждане на Общия съд на Европейския съюз.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело T-250/13: Жалба, подадена на 2 май 2013 г. — Naazneen Investments/СХВП — Energy Brands ( SMART WATER )

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/39

         Жалба, подадена на 2 май 2013 г. — Naazneen Investments/СХВП — Energy Brands („SMART WATER“)
   (Дело T-250/13)
   2013/C 207/66
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Naazneen Investments Ltd (Лимасол, Кипър) (представители: P. Goldenbaum, I. Rohr и T. Melchert, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Energy Brands, Inc. (Ню Йорк, Съединени американски щати)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав по преписка R 1101/2011-2;

               —

               да осъди ответника да плати собствените си разноски и тези на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: словната марка „SMART WATER“, регистрация на марка на Общността № 781 153

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска отмяна на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Решение на отдела по отмяна: отменя марката на Общността.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 51, параграф 1, буква a) от Регламент на Съвета № 207/2009.


title: Дело C-557/14: Решение на Съда (трети състав) от 22 юни 2016 г. — Европейска комисия/Португалска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 91/271/ЕИО — Пречистване на градските отпадъчни води — Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения от държава членка — Неизпълнение — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Имуществени санкции — Еднократно платима сума и периодична имуществена санкция)

text:
               29.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 314/2

         Решение на Съда (трети състав) от 22 юни 2016 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-557/14) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/271/ЕИО - Пречистване на градските отпадъчни води - Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения от държава членка - Неизпълнение - Член 260, параграф 2 ДФЕС - Имуществени санкции - Еднократно платима сума и периодична имуществена санкция))
   (2016/C 314/03)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braga da Cruz и E. Manhaeve)

      Ответник: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, J. Brito e Silva и J. Reis Silva)

      Диспозитив

               1)

               Като не е приела всички мерки за изпълнение на решението от 7 май 2009 г., Комисия/Португалия (C-530/07, EU:C:2009:292), Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

               2)

               Ако установеното в точка 1 неизпълнение на задължения продължава към деня на постановяването на настоящото решение, Португалската република се осъжда да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ периодична имуществена санкция в размер на 8 000 EUR за всеки ден, с който е закъсняла да приложи мерките, необходими за да се съобрази с решението от 7 май 2009 г., Комисия/Португалия (C-530/07, EU:C:2009:292), считано от датата на постановяване на настоящото решение, до цялостното изпълнение на решението от 7 май 2009 г., Комисия/Португалия (C-530/07, EU:C:2009:292).

               3)

               Осъжда Португалската република да заплати еднократно на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ сумата от 3 000 000 EUR.

               4)

               Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 46, 9.6.2015 г.


title: Дело C-250/08: Иск, предявен на 10 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/25

         Иск, предявен на 10 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-250/08)
   (2008/C 223/38)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и P. van Nuffel)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания на ищеца

               —

               да се приеме за установено, че Кралство Белгия е нарушило задълженията си по членове 18 ЕО, 43 ЕО и 56 ЕО, както и по членове 31 и 40 от Споразумението за ЕИП, като при изчисляване на данъчните преимущества при покупката на недвижим имот, предназначен за ново основно жилище в региона Фландрия (Vlaams Gewest), взема предвид платените такси за вписване при покупката на предишно основно жилище само тогава, когато то се намира в региона Фландрия, но не и в друга държава-членка, различна от Белгия, или в държава от ЕФТА,

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Белгийските разпоредби относно таксите за вписване, които са в сила в регион Фландрия, предвиждат намаление на таксите за вписване при покупката на основно жилище в регион Фландрия, и то в размер, който отговаря на сумата на таксите за вписване, платени при покупката на предишно основно жилище в регион Фландрия, доколкото това предишно жилище се продава едновременно. Комисията счита, че при равни условия тези разпоредби предоставят данъчно преимущество на лицата, които се местят в рамките на регион Фландрия, но не и на лицата, които се преместват от държава-членка, различна от Белгия, в регион Фландрия. Тези разпоредби дискриминирали гражданите на Съюза, които се възползвали от свободата си на установяване, и представлявали ограничение за инвестирането на капитали, идващи от държави-членки, различни от Белгия, в недвижими имотr в регион Фландрия, и поради това тези разпоредби нарушавали основно членове 18 ЕО, 43 ЕО и член 31 от Споразумението за ЕИП, както и член 56 ЕО и член 40 от Споразумението за ЕИП. Комисията счита, че по това дело няма никакви императивни съображения от обществен интерес, които да оправдаят тези нарушения на Договора. Ответникът не можел да се позове и на необходимостта да осигури съгласуване на данъчната система, тъй като по настоящото дело става въпрос за два независими един от друг случая на данъчно облагане, всеки от който се уреждал само от собствени правила, приложими към съответния фактически състав.


title: Дело C-157/12: Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Salzgitter Mannesmann Handel GmbH/SC Laminorul SA (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 34, точки 3 и 4 — Признаване на съдебно решение, постановено в друга държава членка — Положение, при което посоченото решение противоречи на друго решение, постановено по-рано в същата държава членка между същите страни по спор със същия предмет и същото правно основание)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/26

         Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Salzgitter Mannesmann Handel GmbH/SC Laminorul SA
   (Дело C-157/12) (1)

   (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 34, точки 3 и 4 - Признаване на съдебно решение, постановено в друга държава членка - Положение, при което посоченото решение противоречи на друго решение, постановено по-рано в същата държава членка между същите страни по спор със същия предмет и същото правно основание)
   2013/C 344/44
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Salzgitter Mannesmann Handel GmbH

      Ответник: SC Laminorul SA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 34, точка 4 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Признаване на съдебно решение, постановено в друга държава членка — Положение, при което посоченото решение противоречи на друго решение, постановено по-рано в същата държава членка между същите страни по спор със същия предмет и същото правно основание

      Диспозитив

   Член 34, точка 4 от Регламент № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че не обхваща случая на противоречащи си съдебни решения, постановени от юрисдикциите на една и съща държава членка.

      (1)  ОВ C 184, 23.6.2012 г.


title: Дело T-718/15 R: Определение на председателя на Общия съд от 20 юли 2016 г. — PTC Therapeutics International/EMA (Обезпечително производство — Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи на разположение на EMA във връзка с представена от предприятие информация по повод заявление за разрешение за търговия за лекарствен продукт — Решение за предоставяне на достъп до документите на трето лице — Молба за спиране на изпълнението — Неотложност — Fumus boni juris — Претегляне на интереси)

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/27

         Определение на председателя на Общия съд от 20 юли 2016 г. — PTC Therapeutics International/EMA
   (Дело T-718/15 R)
   ((Обезпечително производство - Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи на разположение на EMA във връзка с представена от предприятие информация по повод заявление за разрешение за търговия за лекарствен продукт - Решение за предоставяне на достъп до документите на трето лице - Молба за спиране на изпълнението - Неотложност - Fumus boni juris - Претегляне на интереси))
   (2016/C 326/48)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: PTC Therapeutics International Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: G. Castle, B. Kelly и H. Billson, solicitors, M. Demetriou, QC, и C. Thomas, barrister)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата (представители: T. Jabłoński, A. Spina, A. Rusanov, S. Marino и N. Rampal Olmedo)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) (Брюксел, Белгия) (представители: S. Cowlishaw, solicitor и D. Scannell, barrister)

      Предмет

   Искане на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС, с което по същество се иска спиране на изпълнението на Решение EMA/722323/2015 на EMA от 25 ноември 2015 г., с което по силата на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76) се разрешава достъп на трето лице до определени документи, съдържащи информация, предоставена по повод заявление за разрешение за търговия за лекарствения продукт Translarna.

      Диспозитив

               1)

               Спира изпълнението на Решение EMA/722323/2015 на Европейската агенция по лекарствата (EMA) от 25 ноември 2015 г., с което по силата на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, на трето лице се предоставя достъп до доклада за клинично изпитване „Ataluren (PTC124) PTC124-GD-007-DMD“ относно изследване на ефикасността и безопасността на фаза 2 B във връзка с Ataluren при лица с безсмислена мутация на Дюшен и мускулна дистрофия на Бекер.

               2)

               Разпорежда на EMA да не оповестява доклада, посочен в точка 1.

               3)

               Общият съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-113/12: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — Donal Brady/Environmental Protection Agency (Околна среда — Директива 75/442/ЕИО — Течен оборски тор, произведен и съхраняван в свиневъдно стопанство до продажбата му на земеделски производители, които го използват в земите си като почвен подобрител — Квалифициране като „отпадък“ или като „страничен продукт“ — Условия — Тежест на доказване — Директива 91/676/ЕИО — Липса на транспониране — Лична отговорност на производителя за нарушение на правото на Съюза в областта на управлението на отпадъците и почвените подобрители)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/23

         Решение на Съда (четвърти състав) от 3 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — Donal Brady/Environmental Protection Agency
   (Дело C-113/12) (1)

   (Околна среда - Директива 75/442/ЕИО - Течен оборски тор, произведен и съхраняван в свиневъдно стопанство до продажбата му на земеделски производители, които го използват в земите си като почвен подобрител - Квалифициране като „отпадък“ или като „страничен продукт“ - Условия - Тежест на доказване - Директива 91/676/ЕИО - Липса на транспониране - Лична отговорност на производителя за нарушение на правото на Съюза в областта на управлението на отпадъците и почвените подобрители)
   2013/C 344/38
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Donal Brady

      Ответник: Environmental Protection Agency

      Предмет

   Преюдициално запитване — Supreme Court — Тълкуване на член 2, параграф 1, буква б) от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), изменена с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година (ОВ L 78, стр. 32) — Понятие за отпадъци — Свински тор, доставян от свиневъд на земеделските производители като почвен подобрител — Право на държава членка да счита свиневъда лично отговорен за нарушение на правото на Съюза в областта на контрола върху отпадъците, извършено от земеделските производители, използващи произведения от него тор като почвен подобрител в техните земи

      Диспозитив

               1.

               Член 1, буква a), първа алинея от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, изменена с Решение 96/350/ЕО на Комисията от 24 май 1996 г., трябва да се тълкува в смисъл, че течният оборски тор, произведен в стопанство за интензивно свиневъдство и съхраняван до доставянето му на земеделски производители, които да го използват като почвен подобрител в земите си, представлява не „отпадък“ по смисъла на посочената разпоредба, а страничен продукт, когато посоченият производител възнамерява да търгува — в последващ процес и при изгодни за него условия — с тора и при условие че това повторно използване е не просто възможно, а сигурно, не изисква предварителна преработка и се явява продължение на производствения процес. Националните юрисдикции са тези, които трябва да проверяват дали отделните критерии са изпълнени, като съобразят всички релевантни обстоятелства в разглежданите от тях случаи.

               2.

               Правото на Съюза допуска тежестта на доказване — по отношение на изпълнението на критериите, позволяващи да се приеме, че вещество като течния оборски тор, произвеждан, съхраняван и продаван при условия като разглежданите в главното производство, представлява страничен продукт — да се носи от производителя на този тор, стига това да не накърнява ефективността на правото на Съюза, и по-специално на Директива 75/442, изменена с Решение 96/350, и да е осигурено спазването на произтичащите от това право задължения, и в частност на задължението разпоредбите на тази директива да не се прилагат по отношение на вещества, които съгласно практиката на Съда с оглед на посочените критерии трябва да се считат за странични продукти, за които Директивата е неприложима.

               3.

               Член 2, параграф 1, буква б), подточка iii) от Директива 75/442, изменена с Решение 96/350, трябва да се тълкува в смисъл, че след като Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници не е транспонирана в правото на държава членка, не може да се счита, поради факта на съществуването ѝ, че отпадните води от свиневъдно стопанство в тази държава членка „са обхванати от друго законодателство“ по смисъла на посочената разпоредба.

               4.

               Ако течният оборски тор, произведен и притежаван от свиневъдно стопанство, трябва да се квалифицира като „отпадък“ по смисъла на член 1, буква a), първа алинея от Директива 75/442, изменена с Решение 96/350:

                           —

                           член 8 от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска на посочения притежател да бъде разрешено, независимо при какви условия, да се освободи от този отпадък, като го продаде на производител, който да го използва като почвен подобрител в земите си, ако се окаже, че посоченият производител не притежава разрешение по член 10 от посочената директива, нито е освободен от изискването за такова разрешение и регистриран съгласно разпоредбите на член 11 от тази директива, и

                           —

                           членове 8, 10 и 11 от посочената директива, разглеждани във връзка един с друг, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат продажбата на този отпадък от посочения притежател на производител — получил разрешение по посочения член 10 или освободен от изискването за разрешение и регистриран съгласно посочения член 11, — който да го използва като почвен подобрител в земите си, да бъде обусловена от поемането от притежателя на отговорност за спазването от другия производител на правилата, приложими към извършваните от този производители действия по оползотворяване съгласно правото на Съюза в областта на управлението на отпадъците и почвените подобрители.

      (1)  ОВ C 151, 26.5.2012 г.


title: Дело T-124/15: Жалба, подадена на 18 март 2015 г. — Unicorn/СХВП — Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)

text:
               26.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/30

         Жалба, подадена на 18 март 2015 г. — Unicorn/СХВП — Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)
   (Дело T-124/15)
   (2015/C 171/35)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Unicorn a.s. (Прага, Чешка република) (представител: L. Lorenc, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Лимасол, Кипър)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността (Изображение на еднорог) —марка на Общността № 11 014 743

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 13 януари 2015 г. по преписка R 149/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               СХВП не взела надлежно предвид представените от жалбоподателя доказателства,

               —

               СХВП неправилно приела, че по-ранните марки се ползват с добра репутация.


title: Дело C-360/09: Решение на Съда (голям състав) от 14 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Bonn — Германия) — Pfleiderer AG/Bundeskartellamt (Конкуренция — Административно производство — Документи и сведения, предоставени в рамките на национална програма за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер — Евентуални вредоносни последици от достъпа на трети лица до такива документи за ефективността и доброто осъществяване на сътрудничеството между органите, участващи в Европейската мрежа по конкуренция)

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/5

         Решение на Съда (голям състав) от 14 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Bonn — Германия) — Pfleiderer AG/Bundeskartellamt
   (Дело C-360/09) (1)

   (Конкуренция - Административно производство - Документи и сведения, предоставени в рамките на национална програма за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер - Евентуални вредоносни последици от достъпа на трети лица до такива документи за ефективността и доброто осъществяване на сътрудничеството между органите, участващи в Европейската мрежа по конкуренция)
   2011/C 232/08
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Bonn

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Pfleiderer AG

      Ответник: Bundeskartellamt

      Предмет

   Преюдициално запитване — Amtsgericht Bonn — Тълкуване на разпоредбите на общностното картелно право, и в частност на членове 11 и 12 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167), както и на член 10, втора алинея ЕО във връзка с член 3, параграф 1, буква ж) ЕО — Документи и сведения, предоставени от лицата, подали молби за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер пред органите по конкуренцията на държавите членки в приложение на национална програма за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер — Евентуални вредоносни последици от достъпа на трети лица до такива документи за ефективността и доброто осъществяване на сътрудничеството между органите, участващи в Европейската мрежа по конкуренция

      Диспозитив

   Разпоредбите на картелното право на Съюза, и в частност на Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат възможност лицето, което е претърпяло вреди поради нарушение на конкурентното право на Съюза и възнамерява да иска обезщетение за тези вреди, да получи достъп до отнасящите се до извършителя на нарушението документи от производството по освобождаване от глоби или намаляване на техния размер. Юрисдикциите на държавите членки обаче са компетентни въз основа на съответното национално право да определят условията, при които се разрешава или отказва този достъп, като претеглят защитените от правото на Съюза интереси.

      (1)  ОВ C 297, 5.12.2009 г.


title: Дело T-398/12: Определение на Общия съд от 4 юни 2013 г. — Cosma Moden/СХВП — s.Oliver Bernd Freier (COSMA) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/81

         Определение на Общия съд от 4 юни 2013 г. — Cosma Moden/СХВП — s.Oliver Bernd Freier (COSMA)
   (Дело T-398/12) (1)

   (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
   2013/C 225/179
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Cosma Moden GmbH & Co. KG (Emsdetten, Германия) (представител: J. Meyer, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Германия) (представители: S. Körber и B. Bleifeld, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 4 юли 2012 г. (преписка R 2011/2010-4) относно производство по възражение между Cosma Moden GmbH & Co. KG и s.Oliver Bernd Freier & Co. KG.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2.

               Жалбоподателят и другата страна в производството пред апелативния състав понасят направените от тях съдебни разноски, като всеки от тях понася и половината от съдебните разноски на ответника.

      (1)  ОВ C 331, 27.10.2012 г.


title: Дело C-611/14: Преюдициално запитване от Retten i Glostrup (Дания), постъпило на 23 декември 2014 г. — Anklagemyndigheden/Canal Digital Danmark A/S

text:
               2.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/18

      Преюдициално запитване от Retten i Glostrup (Дания), постъпило на 23 декември 2014 г. — Anklagemyndigheden/Canal Digital Danmark A/S
      (Дело C-611/14)
      (2015/C 073/25)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Retten i Glostrup

         Страни в главното производство

         Обвинител: Anklagemyndigheden

         Обвиняем: Canal Digital Danmark A/S

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли Директива 2005/29/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и т.н. („Директива за нелоялни търговски практики“) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като тази по член 3 от датския Закон за търговското предлагане, с която се забраняват заблуждаващите търговски практики, включително във връзка с офертите за продажба, но нито в член 3, нито другаде в този закон се споменават ограниченията, които произтичат от член 7, параграф 1 от Директивата, съгласно който трябва да се вземе предвид дали при тази търговска практика се пропуска съществена информация, необходима на средния потребител предвид контекста, за да вземе информирано решение за сделка, както и от член 7, параграф 3 от Директивата, съгласно който трябва да се вземе предвид това, че използваното средство за комуникация налага ограничения в пространството и времето?

                  2)

                  Трябва ли член 6 от Директивата за нелоялните търговски практики да се тълкува в смисъл, че когато търговецът е решил да определи общата цена за текущ абонамент така, че потребителят да дължи както текуща месечна такса, така и текуща шестмесечна такса, това трябва да се смята за заблуждаващо действие, ако в търговското предложение месечната цена ясно се откроява, докато шестмесечната такса е съвсем пропусната или пък е представена по-незабележимо?

                  3)

                  Трябва ли член 7 от Директивата да се тълкува в смисъл, че когато търговецът е решил да определи общата цена за текущ абонамент така, че потребителят да дължи както текуща месечна такса, така и текуща шестмесечна такса, това трябва да се смята за заблуждаващо бездействие по смисъла на член 7 от Директивата, ако в търговското предложение месечната цена ясно се откроява, докато шестмесечната такса е съвсем пропусната или пък е представена по-незабележимо?

                  4)

                  Когато се преценява дали при описаните във втория и третия въпрос обстоятелства търговската практика е заблуждаваща, трябва ли да се вземе предвид дали описаното търговско предложение:

                              а)

                              съдържа общата цена на абонамента за минималния задължителен срок с включена шестмесечна такса;
                              и/или

                              б)

                              е направено чрез обяви или реклами в интернет, в които се препраща към уебсайта на търговеца, на който е посочена шестмесечната такса и/или общата цена на абонамента с включена шестмесечна такса?

                  5)

                  За отговора на втория и третия въпрос има ли значение дали търговското предложение е направено в телевизионна реклама?

                  6)

                  Съдържа ли член 7, параграф 4 от Директивата изчерпателно изброяване на данните, които представляват съществена информация в офертите за продажба?

                  7)

                  Ако отговорът на шестия въпрос е утвърдителен, член 7, параграф 4 от Директивата изключва ли възможността офертата за продажба, в която е посочена общата цена, която потребителят би платил за първата година от срока на абонаментния договор (минималният задължителен срок), да се смята за заблуждаваща търговска практика по смисъла на член 7, параграфи 1 и 2 или по смисъла на член 6 от Директивата, например ако е дадена допълнителна информация за някои, но не за всички компоненти на цената на продукта?

         (1)  ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260.


title: Съединени дела T-109/05 и T-444/05: Решение на Общия съд от 24 май 2011 г. — NLG/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи относно елементите на разходите, произтичащи от задълженията за обществена услуга в областта на държавните помощи — Отказ на достъп — Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трета страна — Професионална тайна — Задължение за мотивиране — Равно третиране — Документи, произхождащи от държава членка)

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/20

         Решение на Общия съд от 24 май 2011 г. — NLG/Комисия
   (Съединени дела T-109/05 и T-444/05) (1)

   (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи относно елементите на разходите, произтичащи от задълженията за обществена услуга в областта на държавните помощи - Отказ на достъп - Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трета страна - Професионална тайна - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Документи, произхождащи от държава членка)
   2011/C 204/34
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Navigazione Libera del Golfo Srl (NLG), по-рано Navigazione Libera del Golfo SpA (Неапол, Италия) (представители: S. Ravenna и A. Abate, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и V. Di Bucci)

      Страни, встъпили в подкрепа интересите на ответника: Италианска република (представители: първоначално I. Braguglia и M. Fiorilli, avvocato dello Stato, впоследствие M. Fiorilli и R. Adam, и накрая I. Bruni, avvocato dello Stato) (дело T-444/05); Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и A. Vitro) (дело T-444/05); Caremar SpA (Неапол) (представители: първоначално G. M. Roberti, A. Franchi и G. Bellitti, впоследствие G. M. Roberti, G. Bellitti и I. Perego, avocats) (дела T-109/05 и T-444/05)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение D(2005) 997 от 3 февруари 2005 г. и на Решение D(2005) 9766 от 12 октомври 2005 г. на Комисията, с които на жалбоподателя се отказва достъп до някои данни, невъзпроизведени в публикувания текст на Решение 2005/163/ЕО на Комисията от 16 март 2004 година относно държавните помощи, платени от Италия на дружествата за морски транспорт Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar и Toremar (Gruppo Tirrenia) (ОВ L 53, 2005 г., стр. 29)

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение D(2005) 997 на Комисията от 3 февруари 2005 г. в частта му относно отказа на достъп до подробности във връзка с елементите на допълнителните разходи, понасяни годишно от Caremar SpA и отнасящи се до услугите за превоз на пътници, предоставяни по линията Napoli-Beverello/Capri, както с фериботи, така и с бързи плавателни съдове.

               2.

               Отхвърля жалбата по дело T-109/05 в останалата ѝ част.

               3.

               Европейската комисия понася една трета от направените от нея съдебни разноски и една трета от тези, направени от Navigazione Libera del Golfo Srl (NLG), като последното понася две трети от направените от него съдебни разноски и две трети от тези, направени от Комисията по дело T-109/05.

               4.

               Caremar понася направените от него съдебни разноски по дело T-109/05.

               5.

               Отменя Решение D(2005) 9766 на Комисията от 12 октомври 2005 г.

               6.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски по дело T-444/05.

               7.

               Италианската република, Съветът на Европейския съюз и Caremar понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2005 г.


               19.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 41/31

         Завеждане на иск на 3 февруари 2009 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Княжество Лихтенщайн
   (Дело E-1/09)
   (2009/C 41/09)
   На 3 февруари 2009 г. срещу Княжество Лихтенщайн беше заведен иск пред Съда на ЕАСТ от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Bjørnar Alterskjær и Florence Simonetti, действайки като представители на този Надзорен орган с адрес: rue Belliard 35, B-1040 Brussels.
   Надзорният орган на ЕАСТ изисква от Съда на ЕАСТ да декларира, че:

               1.

                  като изисква членовете на управителния съвет и изпълнителните управители на банки със седалище в Лихтенщайн, благодарение на своето местожителство да бъдат в състояние да изпълняват действително и безупречно своите служебни задължения, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по Споразумението за ЕИП, по-специално по член 28 и по член 31 от него;

               2.

                  като изисква местожителство за юристи, юристи експерти по патентно право, одитори и попечители, от което да са в състояние да изпълняват ефективно и постоянно своите служебни задължения, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по Споразумението за ЕИП, по-специално по член 31 от него;

               3.

                  Княжество Лихтенщайн поема разходите за съдебното производство.

         Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               делото се отнася до изисквания за местожителство съгласно правото на Лихтенщайн за членове на управителния съвет и на изпълнителни управители на банки със седалище в Лихтенщайн, за юристи, юристи експерти по патентно право, одитори и попечители,

               —

               член 28 от Споразумението за ЕИП осигурява свободното движение на граждани на държави от ЕАСТ и премахва дискриминацията, основана на национална принадлежност, по отношение inter alia на трудовата заетост,

               —

               член 31 от Споразумението за ЕИП изисква равно третиране на гражданите на държавите от ЕАСТ, като се позовава на тяхното право на свобода на установяване, и на гражданите на държавата, в която те се установяват.


title: Дело C-472/10: Решение на Съда (първи състав) от 26 април 2012 г. (преюдициално запитване от Pest Megyei Bíróság — Унгария) — Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság/Invitel Távközlési Zrt (Директива 93/13/ЕИО — Член 3, параграфи 1 и 3 — Членове 6 и 7 — Потребителски договори — Неравноправни клаузи — Едностранно изменение на условията по договора от продавача или доставчика — Колективен иск за преустановяване на нарушението, предявен от определена в националното законодателство организация от името на потребителите — Установяване на неравноправния характер на клаузата — Правно действие)

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/7

         Решение на Съда (първи състав) от 26 април 2012 г. (преюдициално запитване от Pest Megyei Bíróság — Унгария) — Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság/Invitel Távközlési Zrt
   (Дело C-472/10) (1)

   (Директива 93/13/ЕИО - Член 3, параграфи 1 и 3 - Членове 6 и 7 - Потребителски договори - Неравноправни клаузи - Едностранно изменение на условията по договора от продавача или доставчика - Колективен иск за преустановяване на нарушението, предявен от определена в националното законодателство организация от името на потребителите - Установяване на неравноправния характер на клаузата - Правно действие)
   2012/C 174/08
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Pest Megyei Bíróság

      Страни в главното производство

      Ищец: Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság

      Ответник: Invitel Távközlési Zrt

      Предмет

   Преюдициално запитване — Pest Megyei Bíróság — Тълкуване на член 3, параграф 1, във връзка с точка 1, буква й) и точка 2, буква г) от приложението, и на член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) — Клауза, която дава възможност на продавача или доставчика едностранно да изменя условията на договора без основателна причина и без изрично посочване на метода за променяне на цените — Неравноправен характер на клаузата — Правни последици на направената в рамките на производство по колективен иск констатация, че дадена клауза е неравноправна

      Диспозитив

               1.

               Националната юрисдикция, която в производството за преустановяване на нарушение се произнася по колективен иск от името на потребителите, предявен от определена в националното законодателство организация, следва да прецени с оглед на член 3, параграфи 1 и 3 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори неравноправния характер на клауза, съдържаща се в общите условия по потребителски договори, с която продавач или доставчик предвижда едностранно промяна в свързаните с предоставяната услуга разходи, без обаче да описва ясно начина на определяне на тези разходи или да посочва основателно съображение за тази промяна. В рамките на тази преценка посочената юрисдикция трябва по-специално да провери дали — предвид всички съдържащи се в общите условия по потребителски договори клаузи, сред които е и спорната, както и предвид националното законодателство, уреждащо правата и задълженията, които биха могли да допълват предвидените в разглежданите общи условия — съображенията или начинът на промяна на свързаните с предоставяната услуга разходи са уточнени по ясен и разбираем начин и евентуално дали потребителите имат право да прекратят договора.

               2.

               Член 6, параграф 1 от Директива 93/13 във връзка с член 7, параграфи 1 и 2 от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           допуска обявяването на нищожността на неравноправна клауза, съдържаща се в общите условия по потребителски договори, в рамките на производство по колективен иск за преустановяване на нарушение по член 7 от тази директива, предявен срещу продавач или доставчик от името на потребителите от определена в националното законодателство организация, да произвежда в съответствие с това законодателство действие за всички сключили договор със съответния продавач или доставчик потребители, за който се прилагат същите общи условия, включително за потребителите, които не са били страни в производството за преустановяване на нарушение,

                           —

                           когато неравноправният характер на съдържаща се в общите условия по договорите клауза е установен в такова производство, националните юрисдикции са задължени и в бъдеще да съобразяват служебно всички предвидени в националното законодателство последици от тази констатация, с цел споменатата клауза да не обвързва потребителите, сключили договор, за който се прилагат същите общи условия.

      (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Дело T-117/12: Решение на Общия съд от 12 декември 2013 г. — ANKO/Комисия (Арбитражна клауза — Седма рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007-2013 г.) — Договори за проектите Perform и Oasis — Спиране на плащанията — Установени нередности в рамките на проверки по други проекти — Лихви за забава)

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/17

         Решение на Общия съд от 12 декември 2013 г. — ANKO/Комисия
   (Дело T-117/12) (1)

   (Арбитражна клауза - Седма рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007-2013 г.) - Договори за проектите Perform и Oasis - Спиране на плащанията - Установени нередности в рамките на проверки по други проекти - Лихви за забава)
   2014/C 39/28
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Атина, Гърция) (представител: V. Christianos, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представител: R. Lyal и B. Conte, подпомагани от S. Drakakakis, адвокат)

      Предмет

   Иск, предявен на основание член 272 ДФЕС пред Общия съд да установи, първо, че спирането на плащанията за възстановяване на разходите, направени от ищеца в изпълнение на договорите по проектите Perform и Oasis, сключени в рамките на Седма рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007-2013г.) съставлява нарушение на договорните задължения на Комисията, второ, да разпоредби на последната, от една страна, да му заплати сумата от 637 117,17 евро по проекта Perform заедно с лихвите за забава, и, от друга страна, да установи, че ищецът няма задължението да върне сумата от 56 390 евро, която му е била платена по проекта Oasis.

      Диспозитив

               1.

               Осъжда Европейската комисия да заплати на ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias сумите, чието плащане е спряно на основание точка II.5, параграф 3, буква г) от Общите условия, съдържащи се в приложение към споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства по проектите Oasis и Perform, сключени в рамките на Седма рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007-2013г.), като това решение не се предопределя допустимостта на направените от ANKO Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias разходи и на прилагането на изводите от окончателния доклад от проверката 11-INFS-0035 от Комисията. Размерът на сумите, които подлежат на плащане, трябва да бъде в рамките на остатъка от финансовото участие, който е наличен към момента на спирането на плащанията, и съответните суми следва да бъдат увеличени с лихвите за забава, които започват да текат за всеки период от датата, на която изтича срокът за плащане от 105 дни от получаването на съответните доклади от Комисията. Приложимият лихвен процент е този, който е бил в сила в първия ден от месеца на срока на плащането, така както този процент е публикуван в Официален вестник на Европейския съюз, серия C.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               ANKO Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias понасят една трета от направените от тях съдебни разноски.

               4.

               Комисията понася направените от нея съдебни разноски, както и две трети от съдебните разноски, направени от ANKO Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias.

      (1)  ОВ C 138, 12.5.2012 г.


title: Дело T-167/11: Иск, предявен на 15 март 2011 г. — Centre national de la recherche scientifique/Комисия

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/34

         Иск, предявен на 15 март 2011 г. — Centre national de la recherche scientifique/Комисия
   (Дело T-167/11)
   2011/C 145/56
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Centre national de la recherche scientifique (Париж, Франция) (представители: N. Lenoir, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да обяви иска за допустим и основателен;

               —

               да осъди Комисията да върне сумата по твърдяното вземане в размер на 20 989,82 EUR, която Комисията изисква на основание договора в дебитното си известие 2010-1232 от 26 октомври 2010 г. и във връзка с която е приет акта за прихващане от 17 декември 2010 г. (BUDG/C3 D(2010) B.2-1232), заедно с лихвите за забава в размер на законния лихвен процент по приложимото към договора белгийско право;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член II.19, параграф 1 от общите условия на договора LSHB-CT-2004-503319 относно проекта „ALLOSTEM“ по Шестата рамкова програма за научни изследвания и технологично развитие (2002—2006) (наричан по-.нататък „Договорът „ALLOSTEM“), тъй като Комисията ограничила, и дори лишила ищеца от възможността да докаже правилното изпълнение на договора с оглед допустимостта на разходите за персонал, без да се съобрази с критериите на определението за допустими разходи.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на договорните задължения по членове II.19 и II.20 от общите условия на Договора „ALLOSTEM“, тъй като Комисията изключила допустимостта на разходите, свързани с вноска „за загуба на работното място“ и с отпуските за бременност и раждане на служителка, наета на работа като биолог на срочен трудов договор.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на член 12 от Договора „ALLOSTEM“, който предвижда, че преценката дали вземанията по посочения договор са безспорни трябва да се извършва съгласно белгийското право. Ищецът твърди:

                           —

                           че при преценката дали претендираното вземане е безспорно Комисията се основавала само на правото на Съюза, но не и на белгийското право и

                           —

                           че вземането не е безспорно, след като по отношение на него съществуват сериозни разногласия.


title: Дело C-415/16: Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Португалия), постъпило на 27 юли 2016 г. — David Fernando Leal da Fonseca/Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, S.A.

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/7

         Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Португалия), постъпило на 27 юли 2016 г. — David Fernando Leal da Fonseca/Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, S.A.
   (Дело C-415/16)
   (2016/C 392/09)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Judicial da Comarca do Porto

      Страни в главното производство

      Ищец: David Fernando Leal da Fonseca

      Ответник: Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, S.A.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли с оглед на член 5 от Директива 93/104/ЕО (1) на Съвета от 23 ноември 1993 г. и на член 5 от Директива 2003/88/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 г., както и на член 31 от Хартата на основните права на Европейския съюз, денят за задължителната почивка, на която работникът има право, да се предоставя задължително в рамките на всеки седемдневен период, тоест, най-късно на седмия ден, следващ шест последователни работни дни, когато работниците работят на смени с ротационни периоди на почивка и са наети в обект, отворен всеки ден от седмицата, но без непрекъснат 24-часов производствен процес?

               2)

               Съвместимо ли е с посочените директиви и разпоредби тълкуването, че спрямо тази категория работници работодателят е свободен в рамките на съответната седмица да избере дните, в които да им предостави полагащата им се почивка, вследствие на което работник може да бъде принуден да работи до десет последователни дни без да му се заплаща извънреден труд?

               3)

               Съвместимо ли е с посочените директиви и разпоредби тълкуването, че непрекъсната 24-часова почивка може да се предоставя във всеки календарен ден в рамките на определен период от седем календарни дни, както и че следващият период на непрекъсната 24-часова почивка (към която се добавят единадесетте часа междудневна почивка) също може да се предоставя във всеки календарен ден в рамките на периода от седем календарни дни, следващ първия описан период?

      (1)  Директива 93/104/ЕО на Съвета от 23 ноември 1993 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ, L 307, 1993 г., стр. 18).

      (2)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело T-276/08: Жалба, подадена на 15 юли 2008 г. — Al-Aqsa/Съвет

text:
               13.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/15

         Жалба, подадена на 15 юли 2008 г. — Al-Aqsa/Съвет
   (Дело T-276/08)
   (2008/C 236/25)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Al-Aqsa (Heerlen, Нидерландия) (представители: J. Pauw и M. Uiterwaal, advocaten)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се установи, че Съветът е длъжен по отношение на жалбоподателя да заплати обезщетение за понесената от последния вреда на стойност 10 600 000 евро, заедно с лихвите до деня на произнасяне на решението по делото, или да заплати на жалбоподателя обезщетение, чийто размер е определен от Първоинстанционния съд,

               —

               да се осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят предявява искане за поправяне на вредата, която той е понесъл, поради това, че с Решение 2003/480/EО на Съвета от 27 юни 2003 година (1) неговото име е включено в списъка на лицата, за които се прилага Регламент № 2001/2580/EО (2). Впоследствие, при всяка промяна на списъка името на жалбоподателя не e заличeно.
   Жалбоподателят изтъква, че решенията са незаконосъобразни на различни основания. Той посочва, че Решение 2006/379/EО от 29 май 2006 година (3) е обявено от Първоинстанционния съд за недействително поради нарушение на изискването за излагане на мотиви (4). Освен това жалбоподателят добавя, че тези решения страдат от редица пороци, що се отнася до тяхното съдържание. Той препраща към посочените от него правни основания по дела T-327/03 и T-348/07, Al Aqsa/Съвет (5).
   Според жалбоподателя става дума за достатъчно съществени нарушения на индивидуални права, с които нарушения следователно се обосновава присъждането на обезщетение. Понесените от жалбоподателя вреди се състояли в накърняване на доброто име и в материални вреди, за които отговорност носел Съветът, считано от 28 юни 2003 г., деня на влизане в сила на европейските мерки.

      (1)  2003/480/EG: Решение на Съвета от 27 юни 2003 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (EО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания и за отмяна на Решение 2002/974/EО (ОВ L 160, стр. 81).

      (2)  Регламент (EО) № 2580/2001 на Съвета от 27 декември 2001 година относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания (ОВ L 344, стр. 70, Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 1, стр. 169).

      (3)  2006/379/EG: Решение на от 29 май 2006 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания и за отмяна на Решение 2005/930/EО (ОВ L 144, стр. 21, Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 5, стр. 97).

      (4)  Решение на Първоинстанционния съд от 11 юли 2007 г., по дело Al-Aqsa/Съвет, T-327/03, все още непубликувано в Сборника.

      (5)  ОВ 2003 г., C 289, стр. 30 и ОВ 2007 г., C 269, стр. 61.


title: Дело T-215/16: Жалба, подадена на 4 май 2016 г. — Cop/EUIPO — Conexa (AMPHIBIAN)

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/37

         Жалба, подадена на 4 май 2016 г. — Cop/EUIPO — Conexa (AMPHIBIAN)
   (Дело T-215/16)
   (2016/C 251/43)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Cop Vertriebs-GmbH (Аресинг, Германия) (представител: H. Hofmann, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Conexa LLC (Уилмингтън, Делауеър, Съединени щати)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на марката „AMPHIBIAN“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 359 251

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 март 2016 г. по преписка R 1984/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени или измени обжалваното решение,

               —

               да отмени или измени решението на отдела по заличаване в производството по заличаване № 9736 C от 14 септември 2015 г. на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO),

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски,

               —

               да насрочи дата на съдебното заседание за изслушване на устните състезания.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) и буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-380/13 P: Жалба, подадена на 3 юли 2013 г. от Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 19 април 2013 г. по дело T-52/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops)/Комисия

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/33

         Жалба, подадена на 3 юли 2013 г. от Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 19 април 2013 г. по дело T-52/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops)/Комисия
   (Дело C-380/13 P)
   2013/C 260/60
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (представители: N. Morais Sarmento и L. Pinto Monteiro, advogados)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да се отмени изцяло решението на Общия съд;

               —

               да се отмени изцяло оспорваното решение;

               —

               да се осъди Комисията да заплати направените от нея съдебни разноски и тези на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

      Неспазване на разумния срок за приемане на решение

   i)   Погасяване по давност на производството
   Жалбоподателят твърди, че оспорваното решение е прието след изтичането на четиригодишния давностен срок за производството, предвиден в член 3 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 (1) на Съвета. Освен това, включително в случай, че е имало прекъсване на погасителната давност, е изтекъл и двукратния давностен срок без да е прието някакво решение в съответствие с предвиденото в член 3, параграф 1, четвърта алинея от посочения регламент. Тъй като съответното право е било погасено по давност оспорваното решение трябва да се обяви за незаконосъобразно и не може да бъде изпълнено.
   ii)   Нарушение на принципа на правна сигурност
   Според жалбоподателя фактът, че Комисията е позволила да изтекат повече от 20 години между нередностите, които му се вменяват, и приемането на оспорваното решение, е равнозначен на нарушение на принципа на правна сигурност. Този основен принцип на правния ред на Европейския съюз предвижда, че всички лица имат право техните въпроси да бъдат разгледани от институциите на Съюза в разумен срок.
   iii)   Нарушение на правото на защита
   Жалбоподателят твърди, че е нарушено неговото право на защита, доколкото повече от 20 години са изтекли между нередностите, които му се вменяват, и приемането на окончателното решение, поради което той е бил лишен от правото да представи своевременно своето становище, тоест в момент, в който все още е разполагал с документите, позволяващи му да оправдае разходите, които Комисията е обявила за неподлежащи на възстановяване.

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


title: Дело T-475/11 P: Жалба, подадена на 5 септември 2011 г. от Luigi Marcuccio срещу Определение на Съда на публичната служба от 20 юни 2011 г. по дело F-67/10, Marcuccio/Комисия

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/46

         Жалба, подадена на 5 септември 2011 г. от Luigi Marcuccio срещу Определение на Съда на публичната служба от 20 юни 2011 г. по дело F-67/10, Marcuccio/Комисия
   (Дело T-475/11 P)
   2011/C 311/85
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд да уважи настоящата жалба с всички произтичащи от това правни последици.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу Определение на Съда на публичната служба от 20 юни 2011 г., с което се отхвърля като недопустим иск с предмет осъждането на Комисията да поправи твърдяната претърпяна вреда поради отказа на Комисията да възстанови подлежащите на възстановяване съдебни разноски, които се твърди, че са направени по делото, по което е постановено Решение на Съда на публичната служба от 4 ноември 2008 г. по дело F-41/06, Marcuccio/Комисия.
   Жалбоподателят изтъква три правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Незаконосъобразно отхвърляне поради предполагаема недопустимост на „третото искане“ (sic между точки 13 и 14 от обжалваното определение), посочено от жалбоподателя в първоинстанционната жалба, и на „четвъртото искане“ (sic между точки 19 и 20 от обжалваното определение), посочено от жалбоподателя в първоинстанционната жалба, както и поради a) неправилно, погрешно и нелогично тълкуване и прилагане на понятието „искане“ по смисъла на член 90 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на член 91 от същия, както и немотивирано и нелогично незачитане на съдебната практика в тази област; б) пълна липса на мотиви, изопачаване и преиначаване на фактите, несъгласуваност, неоспоримост, произволност, нелогичност, ирационалност и неразумност;

               2.

               Изопачаване и преиначаване на фактите и пълна липса на разследване;

               3.

               Пропуск на Съда на публичната служба да се произнесе по едно от исканията intra litem на жалбоподателя с произтичащо от това нарушение на правата на жалбоподателя на изслушване и на съдебна защита.


title: Дело C-267/11 P: Решение на Съда (първи състав) от 3 октомври 2013 г. — Европейска комисия/Република Латвия, Република Литва, Словашка република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Обжалване — Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Разпределение на квоти за Република Латвия — Периодът 2008—2012 г.)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/6

         Решение на Съда (първи състав) от 3 октомври 2013 г. — Европейска комисия/Република Латвия, Република Литва, Словашка република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-267/11 P) (1)

   (Обжалване - Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Разпределение на квоти за Република Латвия - Периодът 2008—2012 г.)
   2013/C 344/07
   Език на производството: латвийски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: I. Rubene и E. White)

      Други страни в производството: Република Латвия, Република Литва, Словашка република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

      Встъпила страна в подкрепа на Република Латвия: Чешка република (представители: M. Smolek и D. Hadroušek)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Общия съд (трети състав) от 22 март 2011 г. по дело Латвия/Комисия (T-369/07), с което Общият съд отменя Решение C(2007) 3409 на Комисията от 13 юли 2007 година относно изменение на националния план за разпределение на квоти за емисии на парникови газове, за който Република Латвия е направила уведомление за периода 2008—2012 г. в съответствие с Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, глава 15, том 10, стр. 78) — Погрешно тълкуване на процедурата, предвидена в член 9, параграф 3 от Директивата — Погрешно прилагане на срока от три месеца, предвиден за първоначалните решения относно новите национални планове за разпределение на квоти за емисии (НПР), за които е направено уведомление, спрямо решение на Комисията за приемане на изменения в НПР, за които е направено уведомление, в резултат на решение на Комисията, с което тя отказва да приеме първоначалния НПР

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Европейската комисия, Република Латвия и Чешката република понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 226, 30.7.2011 г.


title: Дело T-591/10 R: Определение на председателя на Общия съд от 9 март 2011 г. — Castiglioni/Комисия (Обезпечително производство — Обществени поръчки — Процедура за възлагане на обществена поръчка — Отхвърляне на оферта — Молба за спиране на изпълнение — Нарушение на формални изисквания — Недопустимост)

text:
               16.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/12

         Определение на председателя на Общия съд от 9 март 2011 г. — Castiglioni/Комисия
   (Дело T-591/10 R)
   (Обезпечително производство - Обществени поръчки - Процедура за възлагане на обществена поръчка - Отхвърляне на оферта - Молба за спиране на изпълнение - Нарушение на формални изисквания - Недопустимост)
   2011/C 120/30
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Castiglioni Srl (Busto Arsizio, Италия) (представител: G. Turri, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия (представители: S. Delaude и N. Bambara, подпомагани от D. Gullo, avvocato)

      Предмет

   Молба за постановяване на временни мерки, подадена в рамките на процедура за възлагане на обществени поръчки за сключване на поредица от рамкови договори за изпълнение на работи по строителство, преустройство и поддръжка на сградите и инфраструктурите в обект Испра (Италия) на Съвместния изследователски център (СИЦ) на Европейската комисия

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Общият съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-513/14 P: Жалба, подадена на 14 ноември 2014 г. от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 3 септември 2014 г. по дело T-687/13, Unibail/СХВП

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/25

         Жалба, подадена на 14 ноември 2014 г. от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 3 септември 2014 г. по дело T-687/13, Unibail/СХВП
   (Дело C-513/14 P)
   (2015/C 138/35)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството: Unibail Management

      Искания

               —

               да се отмени обжалваното решение,

               —

               произнасянето по спора да се извърши в съответствие с член 61, първа алинея, второ изречение от Статута, и

               —

               жалбоподателят в производството пред Общия съд да бъде осъден да заплати направените съдебни разноски от Службата.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква едно единствено основание в подкрепа на жалбата си. По същество СХВП счита, че Общият съд е нарушил член 75, първо изречение от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1) на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността във връзка с член 7, параграф 1, буква б) от същия регламент. Общият съд не само извършил неправилно тълкуване на обхвата на понятието за общи мотиви, но изтълкувал неправилно и собствената си съдебна практика. Накрая жалбоподателят упреква Общия съд за това, че разместил тежестта на доказване.

      (1)  ОВ L 78, стр. 1.


title: Дело T-131/13: Решение на Общия съд от 14 март 2014 г.  — Lardini/СХВП (поставяне на цвете върху яка) (Марка на Общността  — Заявка за марка на Общността, изразяваща се в поставяне на цвете върху яка  — Абсолютно основание за отказ  — Липса на отличителен характер  — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/33

         Решение на Общия съд от 14 март 2014 г. — Lardini/СХВП (поставяне на цвете върху яка)
   (Дело T-131/13) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за марка на Общността, изразяваща се в поставяне на цвете върху яка - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2014/C 135/41
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Lardini Srl (Filottrano, Италия) (представители: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi и N. Parrotta, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock и N. Bambara)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 13 декември 2012 г. (преписка R 2578/2011-1) във връзка със заявка за регистрация като марка на Общността на знак, изразяващ се в поставяне на цвете върху яка.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Lardini Srl да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 141, 18.5.2013 г.


title: Дело C-321/10: Решение на Съда (седми състав) от 17 февруари 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2007/2/ЕО — Политика на околната среда — Инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE) — Обмен и актуализация на данните в електронен формат — Непълно транспониране)

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/10

         Решение на Съда (седми състав) от 17 февруари 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-321/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2007/2/ЕО - Политика на околната среда - Инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE) - Обмен и актуализация на данните в електронен формат - Непълно транспониране)
   2011/C 103/15
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: J. Sénéchal)

      Ответник: Кралство Белгия (представители: T. Materne и M. Jacobs)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане или несъобщаване в предвидения срок на законовите, подзаконовите и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2007/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2007 година за създаване на инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE) (ОВ L 108, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приело в предвидения срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2007/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2007 година за създаване на инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE), Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               2.

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 246, 11.9.2010 г.


title: Дело C-521/09 P: Решение на Съда (втори състав) от 29 септември 2011 г. — Elf Aquitaine SA/Европейска комисия (Обжалване — Картели — Член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП — Пазар на монохлороцетната киселина — Норми, предвиждащи възможност за търсене на отговорност от дружеството майка за антиконкурентните практики на дъщерното дружество — Презумпция за действително упражняване на решаващо влияние — Право на защита — Задължение за мотивиране)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/2

         Решение на Съда (втори състав) от 29 септември 2011 г. — Elf Aquitaine SA/Европейска комисия
   (Дело C-521/09 P) (1)

   (Обжалване - Картели - Член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП - Пазар на монохлороцетната киселина - Норми, предвиждащи възможност за търсене на отговорност от дружеството майка за антиконкурентните практики на дъщерното дружество - Презумпция за действително упражняване на решаващо влияние - Право на защита - Задължение за мотивиране)
   2011/C 340/03
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Elf Aquitaine SA (представители: E. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger и E. Lagathu, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Bouquet и F. Castillo de la Torre)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (седми състав) от 30 септември 2009 г. по дело Elf Aquitaine/Комисия (T-174/05), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата на жалбоподателя, целяща главно отмяната на Решение C(2004) 4876 окончателен на Комисията от 19 януари 2005 г. относно процедура за прилагане на член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП относно картел на пазара на монохлороцетна киселина и при условията на евентуалност, намаляването на размера на наложената на жалбоподателя глоба — Незачитане на принципите на презумпцията за невиновност и на индивидуализиране на наказанията, както и на нормите, предвиждащи възможност за търсене на отговорност от дружеството майка за антиконкурентните практики на дъщерното дружество — Нарушение на правото на защита и на задължението за мотивиране

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 30 септември 2009 г. по дело Elf Aquitaine/Комисия (T-174/05).

               2.

               Отменя Решение C(2004) 4876 окончателен на Комисията от 19 януари 2005 г. относно процедура за прилагане на член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/E 1/37.773 — МХОК) в частта му, с която на Elf Aquitaine SA се вменява отговорността за извършването на въпросното нарушение и му се налага глоба.

               3.

               Elf Aquitaine SA и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски по настоящата жалба.

               4.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски, направени в първоинстанционното производство.

      (1)  ОВ C 37, 13.2.2010 г.


title: Дело F-124/10: Жалба, подадена на 26 ноември 2010 г. — Labiri/ЕИСК

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/34

         Жалба, подадена на 26 ноември 2010 г. — Labiri/ЕИСК
   (Дело F-124/10)
   2011/C 63/63
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Vassiliki Labiri (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейски икономически и социален комитет

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за приключване без провеждане на по-нататъшна административна проверка вследствие на жалба за психически тормоз, подадена от жалбоподателя.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 18 януари 2010 г. на Генералния секретар на Европейския икономически и социален комитет да бъде повдигано никакво обвинение срещу началника на отдела на жалбоподателя и за приключване, без провеждане на по-нататъшна административна проверка, на производството, образувано съвместно от Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите въз основа на жалба за психически тормоз;

               —

               да се осъди Европейския икономически и социален комитет да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-126/15: Решение на Общия съд от 24 май 2016 г. — El Corte Inglés/EUIPO – Grup Supeco Maxor (Supeco) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Supeco“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „SUPER COR“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Обхват на разглеждането, извършено от апелативния състав — Стоки и услуги, на които се основава възражението — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Правило 15, параграф 2, буква е) от Регламент (ЕО) № 2868/95 — Съобщение № 2/12)

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/31

         Решение на Общия съд от 24 май 2016 г. — El Corte Inglés/EUIPO – Grup Supeco Maxor (Supeco)
   (Дело T-126/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Supeco“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „SUPER COR“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Обхват на разглеждането, извършено от апелативния състав - Стоки и услуги, на които се основава възражението - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Правило 15, параграф 2, буква е) от Регламент (ЕО) № 2868/95 - Съобщение № 2/12))
   (2016/C 243/33)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представител: J. L. Rivas Zurdo, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Scheffer и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Grup Supeco Maxor, SL (Мадрид, Испания) (представител: S. Martínez-Almeida y Alejos-Pita, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 4 декември 2014 г. (преписка R 1112/2014-5) относно производство по възражение между El Corte Inglés, SA и Grup Supeco Maxor, SL.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда El Corte Inglés, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 155, 11.5.2015 г.


title: Дело C-433/05: Решение на Съда (трети състав) от 15 април 2010 г. (преюдициално запитване от Handens Tingsrätt, Швеция) — Наказателно производство срещу Lars Sandström (Директиви 94/25/ЕО и 2003/44/ЕО — Сближаване на законодателствата — Плавателни съдове за отдих — Забрана за използване на плавателни съдове за индивидуално ползване извън публичните плавателни пътища — Членове 28 ЕО и 30 ЕО — Мерки с равностоен ефект — Достъп до пазара — Пречка — Опазване на околната среда — Пропорционалност — Директива 98/34/ЕО — Член 8 — Изменение на националното законодателство — Задължение за уведомяване — Условия)

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/2

         Решение на Съда (трети състав) от 15 април 2010 г. (преюдициално запитване от Handens Tingsrätt, Швеция) — Наказателно производство срещу Lars Sandström
   (Дело C-433/05) (1)

   (Директиви 94/25/ЕО и 2003/44/ЕО - Сближаване на законодателствата - Плавателни съдове за отдих - Забрана за използване на плавателни съдове за индивидуално ползване извън публичните плавателни пътища - Членове 28 ЕО и 30 ЕО - Мерки с равностоен ефект - Достъп до пазара - Пречка - Опазване на околната среда - Пропорционалност - Директива 98/34/ЕО - Член 8 - Изменение на националното законодателство - Задължение за уведомяване - Условия)
   2010/C 148/03
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Handens Tingsrätt

      Страна в главното наказателно производство

   Lars Sandström

      Предмет

   Преюдициално запитване — Handens tingsrätt — Тълкуване на членове 28—30 ЕО и на Директива 2003/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 2003 година, с която се изменя Директива 94/25/ЕО за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно плавателните съдове с развлекателна цел (ОВ L 214, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 40, стр. 105) — Забрана за използване на плавателни съдове за индивидуално ползване извън публичните плавателни пътища

      Диспозитив

               1.

               Директива 94/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 1994 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно плавателните съдове с развлекателна цел, изменена с Директива 2003/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 2003 година, допуска национална правна уредба, която от съображения за опазване на околната среда забранява използването на плавателни съдове за индивидуално ползване извън определените пътища.

               2.

               Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС допускат такава национална правна уредба, при условие че:

                           —

                           компетентните национални органи са задължени да приемат предвидените мерки по прилагане за определяне на районите извън публичните плавателни пътища, в които могат да бъдат използвани плавателните съдове за индивидуално ползване;

                           —

                           тези органи действително са упражнили предоставените им за тази цел правомощия и са определили районите, отговарящи на условията, предвидени в националната правна уредба, и

                           —

                           такива мерки са били приети в разумен срок след влизането в сила на тази правна уредба.

                     Запитващата юрисдикция трябва да провери дали тези условия са изпълнени по главното производство.

               3.

               Член 8, параграф 1от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти трябва да се тълкува в смисъл, че измененията на проект за технически регламент, за който Европейската комисия вече е била уведомена съгласно първата алинея от тази разпоредба, които единствено смекчават условията за използване на съответния продукт и следователно намаляват евентуалното въздействие на техническия регламент върху търговията, не представляват съществено изменение на проекта по смисъла на третата алинея от посочената разпоредба и Комисията не трябва да бъде предварително уведомена за тях. Непредоставянето на Комисията на незначителни изменения на този регламент, преди той да бъде приет, не засяга неговото приложение, след като не съществува такова задължение за предварително уведомяване.

      (1)  ОВ C 36, 11.2.2006 г.


title: Дело C-8/11: Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Oldenburg (Германия) на 6 януари 2011 г. — Johann Bilker и др./EWE AG

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/2

         Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Oldenburg (Германия) на 6 януари 2011 г. — Johann Bilker и др./EWE AG
   (Дело C-8/11)
   2011/C 113/03
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Oldenburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Johann Bilker и др.

      Ответник: EWE AG

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 1, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) да се тълкува в смисъл, че законови или подзаконови разпоредби не попадат в обхвата на нормите на тази директива, дори ако в договорните си условия продавачът или доставчикът препраща към законови или подзаконови разпоредби, приети за друга група потребители и за друг вид договор? Ако Директивата е неприложима, изключването на нейното прилагане отнася ли се и до изискването за яснота и разбираемост, съдържащо се в член 5?

               2.

               Трябва ли член 5, първо изречение от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и член 3, параграф 3, четвърто изречение от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година (2) относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ да се тълкуват в смисъл, че не са налице „ясни и разбираеми клаузи“, съответно не е осигурено „високо ниво на защита на потребителите, особено що се отнася до прозрачността на общите условия на договорите“, когато продавачът или доставчикът иска да обоснове правото си едностранно да промени цените с довода, че в общите си договорни условия той се позовава по общ начин на наредба, която е приета за друга група потребители и за друг вид договор, и при която освен това релевантната разпоредба относно правото на промяна на цените не е съобразена със задължението за прозрачност?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.

      (2)  Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (ОВ L 176, стр. 57; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80).


title: Дело T-596/10: Решение на Общия съд от 2 февруари 2012 г. — Almunia Textil/СХВП — FIBA-Europe (EuroBasket) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „EuroBasket“ — По-ранна фигуративна марка на Общността „Basket“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1,буква б)от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               17.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/18

         Решение на Общия съд от 2 февруари 2012 г. — Almunia Textil/СХВП — FIBA-Europe (EuroBasket)
   (Дело T-596/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „EuroBasket“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „Basket“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1,буква б)от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 80/29
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Almunia Textil, SA (La Almunia de Doña Godina, Испания) (представител: J.E. Astiz Suárez, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: R. Manea)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: FIBA-Europe eV (Мюнхен, Германия) (представител: T. Hogh Holub, avocat)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 6 октомври 2010 г. (преписка R 280/2010-1) относно производство по възражение между Almunia Textil, SA и FIBA-Europe eV.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Almunia Textil, SA понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и на FIBA-Europe eV, включително, що се отнася до последното дружество, направените необходими разходи във връзка с производството пред апелативния състав.

      (1)  ОВ C 80, 12.3.2011 г.


title: Дело T-451/12: Определение на Общия съд от 24 октомври 2013 г. — Stromberg Menswear/СХВП — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG) (Марка на Общността — Производство по отмяна — По-ранна словна марка на Общността „STORMBERG“ — Отказ на притежателя от спорната марка — Решение за прекратяване на производството по отмяна — Молба за restitutio in integrum — Задължение за мотивиране — Член 58, параграф 1, член 76, параграф 1 и член 81, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/28

         Определение на Общия съд от 24 октомври 2013 г. — Stromberg Menswear/СХВП — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG)
   (Дело T-451/12) (1)

   (Марка на Общността - Производство по отмяна - По-ранна словна марка на Общността „STORMBERG“ - Отказ на притежателя от спорната марка - Решение за прекратяване на производството по отмяна - Молба за restitutio in integrum - Задължение за мотивиране - Член 58, параграф 1, член 76, параграф 1 и член 81, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно лишена от всякакво правно основание)
   2013/C 367/50
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Stromberg Menswear Ltd (Лийдс, Обединено кралство) (представители: A. Tsoutsanis, avocat, и C. Tulley, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Leketoy Stormberg Inter AS (Кристиансанд, Норвегия) (представители: първоначално T. Mølsgaard, а впоследствие J. Løje, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 3 август 2012 г. (преписка R 389/2012-4), постановено в производство по отмяна със страни Stromberg Menswear Ltd и Leketoy Stormberg Inter AS.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Stromberg Menswear Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 63, 2.3.2013 г.