title: Дело T-818/14: Жалба, подадена на 19 декември 2014 г.  — BSCA/Комисия

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/42

         Жалба, подадена на 19 декември 2014 г. — BSCA/Комисия
   (Дело T-818/14)
   (2015/C 065/58)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Brussels South Charleroi Airport (BSCA) (Шарльороа, Белгия) (представител: P. Frühling, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 3 от обжалваното решение в частта, в която Комисията приема, че мерките, които Белгия е приложила неправомерно в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в полза на BSCA по силата на споразумение за преотдаване на концесия от 15 април 2002 г. между SOWAER и BSCA, на допълнително споразумение №o3 от 29 март 2002 г. към споразумението между Валонския регион и BSCA и на инвестиционно решение на Валонския регион от 3 април 2003 г., представляват, считано от 4 април 2014 г., държавни помощи, несъвместими с вътрешния пазар, по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС,

               —

               да отмени на това основание членове 4, 5 и 6 от обжалваното решение,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати всички направени във връзка с настоящото производство разходи и съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си жалбоподателят иска частична отмяна на Решение C(2014) 6849 окончателен на Комисията от 1 октомври 2014 година относно мерките, приведени в действие от Белгия в полза на Brussels South Charleroi Airport (BSCA) и Ryanair (държавни помощи SA.14093 (C76/2002), в което решение Комисията приема, че мерките, приведени в действие по силата на i) споразумение за преотдаване на концесия на изключителна държавна собственост от 15 април 2002 г., сключено между Société wallonne des aéroports (наричано по-нататък „SOWAER“) и BSCA, ii) допълнително споразумение № 3 от 29 март 2002 г. към споразумението между Валонския регион и BSCA и iii) инвестиционно решение на Валонския регион от 3 април 2003 г., представляват държавни помощи, несъвместими с вътрешния пазар. Поради тези съображения Комисията иска тяхното възстановяване.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага девет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от твърдение за грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката от страна на Комисията при определяне на датата на решението за предоставяне на финансиране от Валонския регион на BSCA.

               2.

               Второто основание е изведено от твърдението, че искането на Комисията е погасено по давност, тъй като процедурата по разследване на спорните мерки била открита повече от десет години след решението за прилагане на мерките.

               3.

               Третото основание е изведено от твърдението, че са допуснати правни и фактически грешки, явна грешка в преценката и нарушение на задължението за мотивиране, тъй като Комисията квалифицирала като икономически инвестициите и основните ремонтни дейности, свързани със системата ILS (Instrument Landing System; Система за кацане по прибори) и с маркировката на пистите.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от твърдение за фактическа грешка, явна грешка в преценката и нарушение на задължението за мотивиране, тъй като Комисията приела, че делът на инвестиционните разходи с нестопанска цел за новото летище е едва 7 %.

               5.

               Петото и шестото основание са изведени от твърдение за фактически и правни грешки, както и за явни грешки в преценката от страна на Комисията при определяне на актуализираната нетна стойност на спорните мерки.

               6.

               Седмото основание е изведено от твърдение, че Комисията е нарушила задължението за мотивиране и е допуснала грешка при прилагане на правото при определянето на допълнително плащане, дължимо след 1 януари 2016 г., тъй като в резултат на него размерът на това плащане въобще не можел да се изчисли.

               7.

               Осмото основание е изведено от твърдение, че Комисията е допуснала правни и фактически грешки, явна грешка в преценката и нарушение на задължението за мотивиране при разглеждането на съответния пазар и на евентуалното нарушение на конкуренцията между летище Charleroi и летище Bruxelles National.

               8.

               Деветото основание е изведено от твърдение за нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания.


title: Дело C-539/13: Решение на Съда (трети състав) от 12 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Обединено кралство) — Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd/Sigma Pharmaceuticals plc (Преюдициално запитване — Акт за присъединяване към Европейския съюз от 2003 г. — Приложение IV — Глава 2 — Специфичен механизъм — Внос на патентован фармацевтичен продукт — Задължение за отправяне на предизвестие)

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/8

         Решение на Съда (трети състав) от 12 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Обединено кралство) — Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd/Sigma Pharmaceuticals plc
   (Дело C-539/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Акт за присъединяване към Европейския съюз от 2003 г. - Приложение IV - Глава 2 - Специфичен механизъм - Внос на патентован фармацевтичен продукт - Задължение за отправяне на предизвестие))
   (2015/C 118/10)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd

      Ответник: Sigma Pharmaceuticals plc

      Диспозитив

               1)

               Втора алинея от Специфичния механизъм, предвиден в глава 2 от приложение IV към Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че не задължава притежателя или ползвателя на патент или на сертификат за допълнителна закрила да извести за намерението си да се противопостави на планирания внос, преди да предяви правата си по първа алинея от този механизъм. Ако обаче притежателят или ползвателят не заяви подобно намерение в едномесечния изчаквателен срок по втора алинея от този механизъм, лицето, което планира да внася фармацевтичния продукт, има пълното право да поиска от компетентните органи да разрешат вноса на продукта и евентуално да пристъпи към вноса и разпространението му. В такъв случай Специфичният механизъм лишава притежателя или ползвателя от възможността да предяви правата си по първа алинея от този механизъм по отношение на вноса и разпространението на фармацевтичния продукт, осъществени преди заявяването на това намерение.

               2)

               Втора алинея от Специфичния механизъм трябва да се тълкува в смисъл, че известието трябва да се отправя до притежателя на патента или на сертификата за допълнителна закрила или до техния ползвател, като последното понятие обозначава всяко лице, което законно притежава правата, предоставени на притежателя на патента или на сертификата за допълнителна закрила.

               3)

               Втора алинея от Специфичния механизъм трябва да се тълкува в смисъл, че не задължава лицето, което има намерение да внася или разпространява съответния фармацевтичен продукт, лично да отправи известието, стига от известието ясно да личи кое е това лице.

      (1)  ОВ C 9, 11.1.2014 г.


title: Дело C-338/09: Преюдициално запитване, отправено от Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Австрия) на 24 август 2009 г. — Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/24

         Преюдициално запитване, отправено от Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Австрия) на 24 август 2009 г. — Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH
   (Дело C-338/09)
   2009/C 282/42
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH

      Ответник: Magistrat der Stadt Wien

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съвместима ли е със свободата на установяване и свободата за предоставяне на услуги по смисъла на член 49 ЕО и следващите и с конкурентното право на ЕС по смисъла на член 81 ЕО и следващите национална правна норма относно предоставянето на разрешение за експлоатация на автобусна линия, и следователно за въвеждането в транспортната мрежа на средство за обществен транспорт, с което редовно се обслужват определени спирки по разписание, когато за предоставяне на разрешение тази норма изисква:

                           а)

                           предприятието от ЕС — кандидат да има седалище или клон в държавата на предоставящия разрешение орган преди да започне да експлоатира линията, и по-конкретно към момента на предоставяне на концесията;

                           б)

                           предприятието от ЕС — кандидат да има седалище или клон в държавата на предоставящия разрешение орган най-късно към момента на започване на есплоатацията на линията?

               2.

               Съвместима ли е със свободата на установяване и свободата за предоставяне на услуги по смисъла на член 49 ЕО и следващите и с конкурентното право на ЕС по смисъла на член 81 ЕО и следващите национална правна норма относно предоставянето на разрешение за експлоатация на автобусна линия, и следователно за въвеждането в транспортната мрежа на средство за обществен транспорт, с което редовно се обслужват определени спирки по разписание, когато тази норма предвижда, че трябва да се откаже предоставянето на разрешение, ако поради започналата експлоатация на автобусната линия, предмет на кандидатурата, приходите на конкурентно предприятие, което обслужва частично или напълно идентична къса отсечка, намалеят поради експлоатацията толкова съществено, че по-нататъшното стопанисване от конкурентното предприятие на неговата автобусна линия вече няма да е рентабилно от икономическа гледна точка?


title: Дело C-79/06: Определение на Съда (трети състав) от 7 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/27

         Определение на Съда (трети състав) от 7 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-79/06) (1)

   (2007/C 82/52)

      Език на производството: френски

   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 86, 8.4.2006 г.


title: Дело T-348/14: Жалба, подадена на 14 май 2014 г.  — Yanukovych/Съвет

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/40

         Жалба, подадена на 14 май 2014 г. — Yanukovych/Съвет
   (Дело T-348/14)
   2014/C 253/54
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Donetsk, Украйна) (представител: T. Beazley, QC)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (OВ L 66, стp. 26), изменено с Решение 2014/216/ОВППС на Съвета от 14 април 2014 година (OВ L 111, стp. 91) и Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година (OВ L 66, стp. 1) относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, изменен с Регламент (ЕС) № 381/2014 на Съвета от 14 април 2014 година (OВ L 111, стp. 33), доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателя, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от липсата на надлежно правно основание на Решението и на Регламента на Съвета на Европейския съюз („Съветът“). Доводите в подкрепа на това твърдение включват: (a) че условията за позоваване на член 29 ДЕС от Съвета не са били изпълнени от решението. Наред с останалото: (i) изрично изтъкнатите от Съвета цели (утвърждаване на върховенството на закона и спазването на човешките права в Украйна) не биха могли фактически да бъдат поддържани от Съвета, който след това излага основанията за включването (свързани с твърдяното присвояване на украински държавни средства и незаконното им прехвърляне извън Украйна, което жалбоподателят отрича), които не съответстват и противоречат на изложените или каквито и да е релевантни цели по член 21 ДЕС, (ii) Решението и Регламентът противоречат на други релевантни цели, посочени в член 21, доколкото те не осигуряват „утвърждаване и укрепване на демокрацията и принципите на международното право“, в частност съдържайки погрешни твърдения и в съответствие с това действия на това основание, че законно и демократично избраният президент на Украйна, президентът Yanukovich, бил „бившият президент“, противно на правото на Украйна и международното право и осигурявайки подкрепа за така наречения „временен президент и правителство“, които не са били законно и демократично избрани и които са взели властта, която са имали временно, чрез незаконна употреба на сила, противно на върховенството на закона, демократичните принципи и международното право. (б) Условията за позоваване на член 215 ДЕФС не са били изпълнени, тъй като не е било налице валидно решение по глава 1 от дял V от ДЕС. (в) Не е била налице достатъчна връзка за позоваване на член 215 ДФЕС срещу жалбоподателя.

               2.

               Второто правно основание е изведено от злоупотреба с власт от Съвета. Действителната цел на Съвета при допълването на решението (и поради това и на регламента) по съществото си е било да се опита да спечели благоразположението на така наречения „временен режим“ на Украйна, така че Украйна да пристъпи към по-тесни връзки с ЕС (след като такива тесни връзки са били отхвърлени от демократично избрания президент на Украйна и неговото правителство), а не явно изложените причини в Решението и Регламента.

               3.

               Третото правно основание е изведено от липса на изложени мотиви на Съвета. Изложените мотиви в Решението и Регламента за включването на жалбоподателя (освен че са погрешни) са формални, неподходящи и непълни с оглед на особените изисквания.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от неизпълнението по отношение на жалбоподателя на изложените критерии за лице, което да бъде включено в списъка към релевантния момент. Наред с останалото, Съветът не е предоставил релевантната информация, въпреки че е бил осведомен, че жалбоподателят: (a) към този момент не е бил признат от какъвто и да е съдебен или друг компетентен орган за отговорен за присвояването на украински държавни средства и незаконното им прехвърляне, и (б) към този момент не е бил обект на наказателно преследване в Украйна във връзка с разследване на престъпления, свързани с присвояването на украински държавни средства и тяхното незаконно прехвърляне в чужбина.

               5.

               Петото правно основание е изведено от явни грешки в преценката на Съвета при включването на жалбоподателя в обжалваните мерки. Наред с останалото Съветът не е имал, във всеки случай не и „конкретни“, доказателства, установяващи, че твърденията срещу жалбоподателя са били „точни по същество“ и погрешно се е позовал на твърдения на незаконния така наречен „временен режим“, който е целял да узурпира властта и е имал ясни подбуди да прави такива твърдения с цел злоупотреба.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от нарушение на правото на жалбоподателя на защита и/или от отказа на ефективна съдебна защита. Наред с останалото, Съветът не е предоставил на жалбоподателя пълно изложение на съображенията, включително доказателствата срещу него и не му е предоставил точна информация и материали, за които твърди, че обосновават замразяването на активи, а го е задължил да подаде такова искане в несправедливо кратък срок.

               7.

               Седмото правно основание е изведено от нарушение на правото на собственост на жалбоподателя по член 17, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, доколкото, наред с останалото, ограничителните мерки са необосновано и непропорционално ограничение на това право.


title: Дело C-469/16: Иск, предявен на 27 юли 2016 г. — Mauro Infante/Италианска република

text:
               27.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/4

         Иск, предявен на 27 юли 2016 г. — Mauro Infante/Италианска република
   (Дело C-469/16)
   (2017/C 095/08)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Mauro Infante (представител: M. Iervolino, avvocato)

      Ответник: Италианска република
   С определение от 13 декември 2016 г. Съдът (десети състав) обяви, че разглеждането на иска очевидно не е от компетентността на Съда на Европейския съюз и разпореди г-н Mauro Infante да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Съединени дела C-208/06 и 209/06: Решение на Съда (трети състав) от 27 септември 2007 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Medion AG (C-208/06)/Hauptzollamt, Canon Deutschland GmbH (C-209/06)/Hauptzollamt Krefeld (Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Записващи видеокамери)

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/3

         Решение на Съда (трети състав) от 27 септември 2007 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Medion AG (C-208/06)/Hauptzollamt, Canon Deutschland GmbH (C-209/06)/Hauptzollamt Krefeld
   (Съединени дела C-208/06 и 209/06) (1)

   (Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Записващи видеокамери)
   (2007/C 283/03)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Finanzgericht Düsseldorf
   Страни в главното производство

      Ищци: Medion AG (C-208/06), Cânon Deutschland GmbH (C-209/06)

      Ответници: Hauptzollamt Duisburg (C-208/06), Hauptzollamt Krefeld (C-209/06)
   Предмет
   Преюдициално запитване — Finanzgericht Düsseldorf — Тълкуване на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1), изменена с Регламент (ЕО) № 1789/2003 на Комисията от 11 септември 2003 година за изменение на приложение I от Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (OВ L 281, стр. 1) — Подпозиции 8525 40 91 (записващи видеокамери, позволяващи единствено записването на звук и на образ, заснети от телевизионна камера) и 8525 40 99 (други) — Записващи видеокамери, които не могат към момента на внасянето им да приемат и да записват данни от други апарати, но чиято функция „DV-in“ може впоследствие да бъде активирана, без обаче производителят и продавачът да указват или насърчават тази възможност
   Диспозитив
   Записваща видеокамера може да бъде класирана в подпозиция 8525 40 99 от Комбинираната номенклатура, включена в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменена с Регламент (ЕО) № 2263/2000 на Комисията, от 13 октомври 2000 година на Комисията, с Регламент (ЕО) № 2031/2001 на Комисията от 6 август 2001 година и с Регламент (ЕО) № 1789/2003 на Комисията от 11 септември 2003 година само ако функцията по запис на образи и звуци от различни от вградените камера и микрофон източници е активирана към момента на митническото оформяне или ако дори производителят да не е имал предвид указването на тази характеристика, посочената функция може да бъде активирана и след този момент посредством лесна манипулация на апарата от потребител, който не разполага с особени познания, без записващата видеокамера да бъде подложена на материално изменение. В случай на последващо активиране е необходимо също така, от една страна, след като е активирана функцията DV-in записващата видеокамера да функционира аналогично на друга записваща видеокамера, при която функцията по записване на образи и звуци от различни от вградените камера и микрофон източници е активирана към момента на митническото оформяне, и от друга страна, записващата видеокамера да функционира самостоятелно. Наличието на тези условия трябва да бъде установено към момента на митническото оформяне. Националният съдия трябва да прецени дали условията са изпълнени. Ако условията не са изпълнени, записващата видеокамера трябва да бъде класирана в подпозиция 8525 40 91 от Комбинираната номенклатура.

      (1)  ОВ C 224, 16.9.2006 г.


title: Дело C-272/17: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 18 май 2017 г. — K.M. Zyla/Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/25

         Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 18 май 2017 г. — K.M. Zyla/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-272/17)
   (2017/C 277/36)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: K.M. Zyla

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 45 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба на държава членка, според която при начисляването на съответните осигурителни вноски работник, който в съответствие с Регламент № 1408/71 (1) или Регламент № 883/2004 (2) е осигурен в общата социалноосигурителна схема на тази държава членка само през част от календарната година, може да приспадне само изчислена пропорционално в зависимост от продължителността на социалното осигуряване част от свързаната със социалноосигурителните вноски част от общото намаление за направените удръжки, когато през останалата част от календарната година този работник не е осигурен в общата социалноосигурителна схема в посочената държава членка, през този период живее в друга държава членка и е получил (почти) всички свои годишни доходи в първата държава членка?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, 1971 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).

      (2)  Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).


title: Дело C-531/10: Иск, предявен на 16 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Словашка република

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/22

         Иск, предявен на 16 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Словашка република
   (Дело C-531/10)
   ()
   2011/C 30/37
   Език на производството: словашки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: C. Zadra и J. Javorský)

      Ответник: Словашка република

      Искания на ищеца

               —

               да се обяви, че тъй като министерството на транспорта, пощите и далекосъобщенията на Словашката република е сключило договор за доставката на консултантски услуги, които са от трансграничен интерес без предварително публикуване на обявление за откриване на процедура за възлагане на обществена поръчка, Словашката република не е изпълнила задълженията си за недопускане на дискриминация и за прозрачност, предвидени в членове 49 и 56 ДФЕС и посочени в член 2 от Директива 2004/18/ЕО (1);

               —

               да се осъди Словашката република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Министерството на транспорта, пощите и далекосъобщенията на Словашката република е сключило договор за доставката на консултантски услуги, които са от трансграничен интерес поради стойността на договора, изискваните технически умения и поради факта, че предходния доставчик на услуги е дружество от друга държава членка. Договорът е сключен без предварително публикуване на обявление за откриване на процедура за възлагане на обществена поръчка. По този начин недвусмислено е нарушен принципът на прозрачност, тъй като субектите, които не са сред уведомените по избор на министерството, не са информирани за тази поръчка и нямат възможността да представят оферти. Нарушавайки принципа на прозрачност министерството нарушава едновременно и забраната за недопускане на дискриминация, доколкото третира по различен начин групата предприятия, които е уведомило за обществената поръчка и група — към която спадат и предприятия, установени извън Словашката република — които не са били уведомени, но които са можели да имат интерес от подобна обществена поръчка. Тъй като възлагането на поръчката не е извършено в открита процедура, министерството самò се е отказало от предимствата, които в настоящия случай произтичат от съществуването на вътрешния пазар и в резултат на които то е можело да получи по-изгодна оферта за предоставянето на консултантски услуги от по-голям брой предприятия от Европейския съюз.

      (1)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).


title: Дело C-529/16: Преюдициално запитване от Finanzgericht München (Германия), постъпило на 17 октомври 2016 г. — Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH/Hauptzollamt München

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/17

         Преюдициално запитване от Finanzgericht München (Германия), постъпило на 17 октомври 2016 г. — Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH/Hauptzollamt München
   (Дело C-529/16)
   (2017/C 030/19)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht München

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH

      Ответник: Hauptzollamt München

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допускат ли разпоредбите на член 28 и следващите от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1), изменен с Регламент (ЕО) № 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 г. (2) договорена трансферна цена, която се състои от първоначално фактурирана и декларирана сума и от фиксирана корекция след периода на фактуриране, да служи като основа за определяне на митническа стойност чрез прилагане на критерий за разпределяне, по-специално независимо дали в края на периода на фактуриране се издава дебитно или кредитно известие на заинтересуваните лица?

               2)

               При положителен отговор:
               Може ли митническата стойност да бъде проверена, съответно определена въз основа на опростени подходи, когато следва да бъдат взети предвид последиците от последващи корекции при трансферното ценообразуване (както при увеличаване, така и при намаляване)?

      (1)  OВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58.

      (2)  OВ L 311, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 13, стр. 12.


title: Дело T-164/11: Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Reddig/СХВП — Morleys (Дръжка на нож) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Триизмерна марка на Общността — Дръжка на нож — Абсолютно основание за отказ — Знак, който се състои изключително от формата на стоката, необходима за постигането на технически резултат — Член 7, параграф 1, буква д), ii) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Обявяване на недействителност от апелативния състав)

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/21

      Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Reddig/СХВП — Morleys (Дръжка на нож)
      (Дело T-164/11) (1)

      (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Триизмерна марка на Общността - Дръжка на нож - Абсолютно основание за отказ - Знак, който се състои изключително от формата на стоката, необходима за постигането на технически резултат - Член 7, параграф 1, буква д), ii) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Обявяване на недействителност от апелативния състав)
      (2012/C 331/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Reddig GmbH (Drebber, Германия) (представител: C. Thomas, avocat)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Morleys Ltd (Preston, Обединено кралство) (представители: A. Stein, M. Terbach, avocats, и E. Gunaratnam, solicitor)

         Предмет

      Жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 15 декември 2010 г. по преписка R 1072/2009-2, относно производство за обявяване на недействителност между Morleys Ltd и Reddig GmbH.

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Reddig GmbH да заплати съдебните разноски

         (1)  ОВ C 152, 21.5.2011 г.


title: Дело T-140/07: Иск, предявен на 26 април 2007 г. — Chi Mei Optoelectronics Europe and Chi Mei Optoelectronics UK/Комисия

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/28

         Иск, предявен на 26 април 2007 г. — Chi Mei Optoelectronics Europe and Chi Mei Optoelectronics UK/Комисия
   (Дело T-140/07)
   (2007/C 155/54)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищци: Chi Mei Optoelectronics Europe BV (Hoofddorp, Нидерландия), Chi Mei Optoelectronics UK Ltd (Havant, Обединеното кралство) [представители: S. Völcker, F. Louis, A. Vallery, lawyers]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищците
   Ищците молят Съда:

               —

               да отмени изцяло оспореното решение; и

               —

               да осъди Комисията да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   С исковата си молба, ищците искат отмяна на Решение C (2007) 546 на Комисията от 15 февруари 2007 г., въз основа на което Комисията задължава ищците, съгласно член 18 параграф 3 от Регламент № 1/2003 на Съвета (1), да предоставят специфична информация и документи, свързани с разследвани практики по Преписка COMP/F/39309 — Изображение с течни кристали от тънкопластови транзистори.
   Ищците твърдят, че оспорваното решение е незаконосъобразно поради това, че Комисията не притежава разследваща власт и правомощие да принуди дъщерни дружества в ЕС да предоставят документи и информация, които се притежават и се контролират само от правни образувания извън юрисдикцията на Комисията. Твърди се, следователно, че Комисията неправилно е приложила правото, адресирайки формално искане за информация до ищците, с което ги задължава да предоставят документи и информация, които се притежават и се контролират само от тяхното дружество-майка, което се намира извън територията на ЕС.
   По-конкретно, ищците твърдят, че оспорваното решение нарушава член 18 параграфи 1 и 3 от Регламент № 1/2003 на Съвета, защото не взема под внимание доктрината за собствеността и контрола на документа и така не отчита присъщите на тези разпоредби ограничения. В допълнение, ищците поддържат, че оспорваното решение нарушава основните принципи на международното право на териториалност, на суверенитет, на ненамеса и на равенство на държавите, като потвърждава наличието на провомощие за упражняване на принуда спрямо дружество, което се намира извън ЕС.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 ЕО (ОВ 2003, L 1, стр. 1).


title: Дело C-523/12: Решение на Съда (седми състав) от 12 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — Италия) — Dirextra Alta Formazione Srl/Regione Puglia (Преюдициално запитване — Свободно предоставяне на услуги — Бюджетни субсидии, финансирани съвместно с Европейския социален фонд, в полза на студенти, записани за специализация след придобита бакалавърска степен — Регионална правна уредба за укрепване на местното образование, която за предоставянето на стипендии въвежда условия, свързани с операторите, които организират специализациите след придобита бакалавърска степен — Условие за непрекъснат опит в продължение на 10 години)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/15

         Решение на Съда (седми състав) от 12 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — Италия) — Dirextra Alta Formazione Srl/Regione Puglia
   (Дело C-523/12) (1)

   (Преюдициално запитване - Свободно предоставяне на услуги - Бюджетни субсидии, финансирани съвместно с Европейския социален фонд, в полза на студенти, записани за специализация след придобита бакалавърска степен - Регионална правна уредба за укрепване на местното образование, която за предоставянето на стипендии въвежда условия, свързани с операторите, които организират специализациите след придобита бакалавърска степен - Условие за непрекъснат опит в продължение на 10 години)
   2014/C 45/27
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Dirextra Alta Formazione Srl

      Ответник: Regione Puglia

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — Тълкуване на членове 56, 101 и 107 ДФЕС — Тълкуване на членове 9 и 10 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и на членове 11 и 14 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Принципи на пропорционалност и недопускане на дискриминация — Бюджетни субсидии, съвместно финансирани от Европейския социален фонд, за студенти, записани в магистърски програми след придобиване на бакалавърска степен — Регионална правна уредба за укрепване на местното образование, която за предоставянето на студентски стипендии въвежда условия, свързани с нивото на професионализъм на операторите, организиращи магистърските програми — Оператор, който разполага с необходимия опит относно броя натрупани учебни часове, но същият не е достигнат в рамките на предвиденото време и по предвидения начин

      Диспозитив

   Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която изисква висшите училища, в които възнамеряват да се запишат студенти, кандидатстващи за регионална стипендия, финансирана по-специално от Европейския социален фонд, да имат доказан 10-годишен опит, когато тези училища не са нито признати по националното право университети, нито заведения, провеждащи обучение по акредитирани магистърски програми.

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело C-455/08: Иск, предявен на 17 октомври 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Ирландия

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/12

         Иск, предявен на 17 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-455/08)
   (2009/C 32/20)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Zavvos, M. Konstantinidis и D. Kukovec)

      Ответник: Ирландия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че посредством член 49 от Statutory Instrument № 329 от 2006 г., ирландската мярка за транспониране на Директива 2004/18/ЕО (1), и член 51 от Statutory Instrument № 50 от 2007 г., ирландската мярка за транспониране на Директива 2004/17/ЕО (2), Ирландия е установила такива норми, уреждащи съобщаването на оферентите на решението на възлагащия орган или образувание за възлагане на поръчка и неговите мотиви, които на практика могат да доведат до положение, при което периодът на изчакване за сключването на договора вече ще е изтекъл, преди оферентите да бъдат в пълна степен уведомени за мотивите за отхвърляне на тяхната оферта;

               —

               по този начин Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 1, параграф 1 и член 2, параграф 1 от Директива 89/665/ЕИО (3), и по член 1, параграф 1 и член 2, параграф 1 от Директива 92/13/ЕИО (4), в съответствие с даденото им тълкуване от Европейския съд в неговите решения по дела C-81/98 (5) (Alcatel) и C-212/02 (6) (Комисия/Австрия).

               —

               да се осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ирландският Statutory Instrument № 329
   Член 49 от ирландския Statutory Instrument № 329, който е ирландската мярка за транспониране на Директива 2004/18/ЕО, изисква оферентите да бъдат уведомени за решението за възлагане на поръчката с най-бързото средство за комуникация възможно най-скоро след приемането му от възлагащия орган. Периодът на изчакване, който трябва да изтече преди сключването на договора, трябва да е най-малко 14 дни, считано от момента на уведомяване на оферентите за решението за възлагане на поръчката.
   Съгласно ирландското право обаче, възлагащият орган е длъжен да представи мотивите за отхвърляне на оферта само ако до него е отправено такова искане. Възлагащият орган трябва да представи мотивите „възможно най-скоро и при всички случаи не по-късно от 15 дни“. Според Комисията това означава, че до пълното уведомяване на неуспелия оферент за мотивите за отхвърляне на неговата оферта периодът на изчакване може вече да е изтекъл.
   С оглед съобразяване с произтичащите от практиката на Съда по дело Alcatel и по дело Комисия/Австрия изисквания е необходимо да се гарантира своевременното представяне на мотивите на решението за възлагане на поръчката, за да се позволи неговото ефективно обжалване, предприето в рамките на периода на изчакване. Комисията твърди, че ирландските норми не са съобразени с това изискване, тъй като не гарантират, че оферентите ще бъдат своевременно уведомени за мотивите за отхвърляне на офертите им и достатъчно време преди изтичането на периода на изчакване. По този начин се възпрепятства предвиденото в Директива 89/665/ЕИО право на оферентите на ефективно средство за защита.
   Ирландският Statutory Instrument № 50 от 2007 г.
   Съгласно член 51 от ирландския Statutory Instrument № 50 от 2007 г., който е ирландската мярка за транспониране на Директива 2004/17/ЕО, при съобщаване на оферентите на решението за възлагане на поръчка възлагащото образувание трябва да посочи на неуспелите оференти „основният мотив или мотиви, поради които офертата им не е била избрана“. Възлагащото образувание трябва да съобщи „характеристиките и сравнителните предимства на избраната оферта“ на неуспелите оференти „възможно най-скоро и при всички случаи не по-късно от 15 дни“ от получаване на такова искане. Периодът на изчакване е 14 дни, считано от съобщаване на решението за възлагане на поръчката. Според Комисията това означава, че до пълното уведомяване на неуспелия оферент за мотивите за отхвърляне на неговата оферта периодът на изчакване би могъл вече да е изтекъл.
   Комисията твърди, че по отношение на процедурите за възлагане на поръчка, попадащи в обхвата на Директива 2004/17/ЕО и Директива 92/13/ЕИО, ирландското законодателство установява нормите относно съобщаването на оферентите по начин, който ограничава правото на неуспелите оференти на ефективно правно средство за защита и не е в съответствие с действащите директиви, предвиждащи средства за защита — Директива 89/665/ЕИО и Директива 92/13/ЕИО, в съответствие с даденото им тълкуване от Съда.

      (1)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116; Поправка ОВ L 182 от 10.7.2008 г., стр. 282).

      (2)  Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 134, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3; Поправка ОВ L 182 от 10.7.2008 г., стр. 169).

      (3)  Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237).

      (4)  Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор (ОВ L 76, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 43).

      (5)  Решение от 28 октомври 1999 г. по дело Alcatel Austria AG и др., Siemens AG Österreich, Sag-Schrack Anlagentechnik AK/Bundesministerium für Wissenschaft und Verkehr, C-81/98.

      (6)  Решение от 24 юни 2004 г. по дело Комисия/Република Австрия, C-212/02.


title: Дело T-611/11: Жалба, подадена на 1 декември 2011 г. — Spa Monopole/СХВП — South Pacific Management (Manea Spa)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/34

         Жалба, подадена на 1 декември 2011 г. — Spa Monopole/СХВП — South Pacific Management (Manea Spa)
   (Дело T-611/11)
   2012/C 32/69
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Белгия) (представители: адв. L. De Brouwer, адв. E. Cornu и адв. E. De Gryse, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: South Pacific Management (Papeete, Полинезия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 септември 2011 г. по съединените преписки R 1776/2010-1 и R 1886/2010-1;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: South Pacific Management

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „Manea Spa“ за стоки и услуги, класирани в класове 3, 24, 25, 43 и 44

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Регистрираните в Бенелюкс словни марки „SPA“ и „Les Thermes de Spa“ за стоки и услуги, класирани в класове 3, 32 и 42 (понастоящем клас 44)

      Решение на отдела по споровете: Частично отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата на жалбоподателя.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 при преценката на сходството на марките, предмет на спора, при преценката на значението на отличителната сила, придобита при използването на марката „SPA“ и на вероятността от объркване, както и нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 при преценката на репутацията на марките „SPA“ и „Les Thermes de Spa“.


title: Дело T-405/09: Решение на Общия съд от 12 ноември 2010 г. — Deutsche Bahn/СХВП (Вертикално съчетание от сив и червен цвят) (Марка на Общността — Заявка за марка на Общността, която се състои от вертикално съчетание от сив и червен цвят — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/25

         Решение на Общия съд от 12 ноември 2010 г. — Deutsche Bahn/СХВП (Вертикално съчетание от сив и червен цвят)
   (Дело T-405/09) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за марка на Общността, която се състои от вертикално съчетание от сив и червен цвят - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 13/49
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Bahn AG (Берлин, Германия) (представители: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern и B. Weichhaus, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 23 юли 2009 г. (преписка № R 372/2009-1) относно заявка за регистрация като марка на Общността на цветен знак, който се състои от съчетание на сив и червен цвят.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Deutsche Bahn AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 297, 5.12.2009 г.


title: Дело T-444/10: Жалба, подадена на 28 септември 2010 г. — ESGE/СХВП — Kenwood Appliances Luxembourg (KMIX)

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/44

         Жалба, подадена на 28 септември 2010 г. — ESGE/СХВП — Kenwood Appliances Luxembourg (KMIX)
   (Дело T-444/10)
   ()
   2010/C 317/78
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: ESGE AG (Bussnang, Швейцария) (представител: Rechtsanwalt J. Klink)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Kenwood Appliances Luxembourg SA (Люксембург, Люксембург)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 юли 2010 г. по преписка R 1249/2009-2,

               —

               да се измени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, модели и дизайни) от 14 юли 2010 г. по преписка R 1249/2009-2 в смисъл да се отмени решението на отдела по споровете от 21 август 2008 г. по преписка B 1252958,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително разноските по производството за възражение.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Kenwood Appliances Luxembourg SA

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „KMIX“ за стоки от класове 7 и 11

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка „BAMIX“ за стоки от класове 7 и 40

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като не съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-186/09: Решение на Съда (седми състав) от 4 февруари 2010 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2004/113/ЕО — Равно третиране на мъжете и жените — Достъп до стоки и услуги и предоставяне на стоки и услуги — Липса на транспониране в определения срок по отношение на Гибралтар)

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/6

         Решение на Съда (седми състав) от 4 февруари 2010 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-186/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2004/113/ЕО - Равно третиране на мъжете и жените - Достъп до стоки и услуги и предоставяне на стоки и услуги - Липса на транспониране в определения срок по отношение на Гибралтар)
   2010/C 80/11
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. van Beek и P. Van den Wyngaert)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представител: H. Walker)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2004/113/ЕО на Съвета от 13 декември 2004 година относно прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до стоки и услуги и предоставянето на стоки и услуги (ОВ L 373, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 135)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/113/ЕО на Съвета от 13 декември 2004 година относно прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до стоки и услуги и предоставянето на стоки и услуги, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               2.

               Осъжда Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 180, 1.8.2009 г.


title: Дело T-646/11: Жалба, подадена на 27 юни 2012 г. — CD/Съвет

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/21

         Жалба, подадена на 27 юни 2012 г. — CD/Съвет
   (Дело T-646/11)
   2012/C 258/40
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: CD (Минск, Беларус) (представител: адв. M. Michalauskas)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени Решение 2011/666/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителни мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус, доколкото то се отнася до жалбоподателя;

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1000/2011 на Съвета от 10 октомври 2011 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус, доколкото той се отнася до жалбоподателя;

               —

               да отмени решението на Съвета от 11 ноември 2011 г., с което се отказва да се заличи името на жалбоподателя от приложение III A към Решение 2010/639/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус, изменено с Решение 2011/69/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 г.;

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от недостатъчни мотиви и накърняване на правото на защита, доколкото мотивите на обжалваните актове не позволяват на жалбоподателя да оспори тяхната действителност пред Общия съд, а на последния да упражни контрол върху тяхната законосъобразност.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на принципа на личната отговорност, доколкото в обжалваните актове се установяват отговорност и санкции, без да се уточни личното участие на жалбоподателя в деянията, довели до налагането на санкции.

               3.

               Третото правно основание е изведено от липсата на правна основа, доколкото в обжалваните актове не е доказано наличието на норма от позитивното право, която да е била нарушена от жалбоподателя.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от грешка в преценката, доколкото в обжалваните актове напълно липсва фактическа обосновка.

               5.

               Петото правно основание е изведено от незачитане на принципа на пропорционалност, доколкото личното участие на жалбоподателя в колективното решение, за което той е бил санкциониран, не е било толкова голямо, колкото наложената санкция.


title: Дело T-618/14: Жалба, подадена на 18 август 2014 г.  — Grupo Bimbo/СХВП (форма на мексиканско тако)

text:
               6.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 351/25

         Жалба, подадена на 18 август 2014 г. — Grupo Bimbo/СХВП (форма на мексиканско тако)
   (Дело T-618/14)
   2014/C 351/32
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Grupo Bimbo, SAB de CV (Мексико, Мексико) (представител: N. Fernández Fernández-Pacheco, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 3 юни 2014 г. по преписка R 2449/2013-2, доколкото то е незаконосъобразно и нарушава действащите правни разпоредби относно марката на Общността, като постанови решение в съответствие с исканията, направени в настоящата жалба, поради наличието в достатъчна степен на присъщ на заявената триизмерна марка отличителен характер, като уважи настоящата жалба и разпореди регистрирането на заявката за триизмерна марка на Общността № 1 1 7 48  051 в клас 30 от Международната класификация, доколкото тя е правомерна;

               —

               след като уважи настоящата жалба и регистрира посочената марка, да осъди СХВП да заплати съдебните разноски и да възстанови на жалбоподателя таксите, които е платил на СХВП по обжалването.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Триизмерна марка с формата на мексиканско тако за продукти от класове 30 — заявка за марка на Общността № 1 1 7 48  051

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело T-367/09: Определение на Общия съд от 30 юни 2011 г. — Tecnoprocess/Комисия ( „Иск за установяване на неправомерно бездействие — Покана за действие — Явна недопустимост — Иск за обезщетение — Причинно-следствена връзка — Иск, явно лишен от всякакво правно основание“ )

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/18

         Определение на Общия съд от 30 юни 2011 г. — Tecnoprocess/Комисия
   (Дело T-367/09) (1)

   (Иск за установяване на неправомерно бездействие - Покана за действие - Явна недопустимост - Иск за обезщетение - Причинно-следствена връзка - Иск, явно лишен от всякакво правно основание)
   2011/C 282/33
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Tecnoprocess Srl (Рим, Италия) (представител: A. Majoli, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Prete и A. Bordes)

      Предмет

   Иск с предмет да се установи, от една страна, неправомерното бездействие на Европейската комисия и на Делегацията на Европейския съюз в Нигерия, и от друга страна, поправяне на вредите, за които се твърди, че са претърпени от ищеца в резултат на претендираното неправомерно бездействие.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска като частично недопустим и частично явно лишен от всякакво правно основание.

               2.

               Осъжда Tecnoprocess Srl да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело C-533/06: Искане за преюдициално заключение, представено от Court of Appeal (Обединеното кралство) на 28 декември 2006 г. — 02 Holdings Limited & 02 (UK) Limited/Hutchinson 3G UK Limited

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/20

         Искане за преюдициално заключение, представено от Court of Appeal (Обединеното кралство) на 28 декември 2006 г. — 02 Holdings Limited & 02 (UK) Limited/Hutchinson 3G UK Limited
   (Дело C-533/06)
   (2007/C 56/37)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   Court of Appeal
   Страни в главното производство

      Ищци: 02 Holdings Limited & 02 (UK) Limited

      Ответник: Hutchinson 3G UK Limited
   Преюдициални въпроси

               1)

               Когато в реклама на свои стоки или услуги търговец използва регистрирана марка, притежавана от конкурент, с цел да сравни характеристиките (и по-специално цената) на реализираните от него стоки или услуги с характеристиките (и по-специално цената) на стоките или услугите, реализирани с тази марка от конкурента, като не създава объркване, нито по друг начин застрашава основната функция на марката като обозначение за произход, използването от негова страна попада ли в буква а) или б) на чл. 5 от Директива 89/104 (1)?

               2)

               Когато в сравнителна реклама търговец използва регистрирана марка на свой конкурент, трябва ли използването да е „необходимо“, за да е в съответствие с изменения чл. 3а на Директива 84/450 (2), и, ако това е така, по какви критерии трябва да се преценява наличието на необходимост?

               3)

               По-специално, ако съществува изискване за необходимост, то изключва ли използването на знак, който не е идентичен с регистрираната марка, но между двата съществува близко сходство?

      (1)  ОВ L 40, стр. 1. ОВ, Специално издание 2007 г., глава 17, том 01.

      (2)  ОВ L 250, стр. 17.


title: Дело C-27/12: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 19 януари 2012 г. — TBG Limited/Staatssecretaris van Financiën

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/16

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 19 януари 2012 г. — TBG Limited/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-27/12)
   2012/C 98/25
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: TBG Limited

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициални въпроси

               1.

               За целите на прилагането на член 56 ЕО (понастоящем член 63 ДФЕС) може ли отвъдморските страни и територии [на дадена държава членка] да се разглеждат като трети страни, така че в рамките на движението на капитали между държава членка и нейните отвъдморски страни и територии да е възможно позоваване на член 56 ЕО?

               2.

                           а)

                           При положителен отговор на първия въпрос, следва ли в настоящия случай, — в който удържаният при източника данък върху дивидентите от участия в дружества, разпределени от дъщерно дружество със седалище в Нидерландия на неговото холдингово дружество със седалище на Нидерландските Антили, е увеличен от 1 януари 2002 г. в сравнение с приложимия през 1993 г. данък от 7,5 % или 5 %, на 8,3 % — да се вземе предвид единствено увеличението на нидерландския данък при източника, за да се определи дали е налице увеличение [на данъчната тежест] за целите на прилагането на член 57, параграф 1 ЕО (понастоящем член 64, параграф 1 ДФЕС), или също така следва да се вземе предвид и обстоятелството, че във връзка с увеличението на нидерландския данък при източника и считано от 1 януари 2002 г. държавните органи на Нидерландските Антили освобождават от данък разпределените от дъщерни дружества със седалище в Нидерландия дивиденти от участия в дружества, при положение че тези дивиденти са били разглеждани преди като част от облагаемата печалба и са били облагани с данък в размер на 2,4 %—3 % или в размер на 5 %?

                           б)

                           Ако следва да се вземе предвид също и намаляването на данъчната тежест в Нидерландските Антили в резултат на въвеждането на споменатото във въпроса по точка 2, буква а) освобождаване от данък върху дивидентите от участия в дружества, необходимо ли е да се вземат предвид освен това и правилата за прилагане на данъчния режим в Нидерландските Антили — в настоящия случай практика на данъчните органи в Нидерландските Антили, — като в резултат на тази практика е възможно в периода преди 1 януари 2002 г. — а и още през 1993 г. — размерът на действително дължимите данъци върху разпределени от дъщерно дружество със седалище в Нидерландия дивиденти да е бил значително по-нисък от 8,3 %?


title: Дело F-79/12: Жалба, подадена на 26 юли 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               20.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/18

         Жалба, подадена на 26 юли 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-79/12)
   2012/C 319/33
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: J. Duvekot, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решенията на Комисията за освобождаване на жалбоподателя от длъжност и за намаляване на размера на пенсията му вследствие на дисциплинарно производство, образувано за установяване на нарушение на член 11 от Правилника

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят решенията от 29 септември 2011 г.,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-415/07: Решение на Съда (втори състав) от 2 април 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Nocera Inferiore, Италия) — Lodato Gennaro & C. SpA/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI (Държавни помощи за заетост — Насоки за помощите за заетост — Насоки за национална регионална помощ — Регламент (ЕО) № 2204/2002 — Понятие разкриване на работно място — Изчисление на увеличението на броя работни места)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/10

         Решение на Съда (втори състав) от 2 април 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Nocera Inferiore, Италия) — Lodato Gennaro & C. SpA/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI
   (Дело C-415/07) (1)

   (Държавни помощи за заетост - Насоки за помощите за заетост - Насоки за национална регионална помощ - Регламент (ЕО) № 2204/2002 - Понятие „разкриване на работно място“ - Изчисление на увеличението на броя работни места)
   2009/C 141/15
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale ordinario di Nocera Inferiore

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lodato Gennaro & C. SpA

      Ответник: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale ordinario di Nocera Inferiore — Тълкуване на Регламент (ЕО) № 2204/2002 на Комисията от 12 декември 2002 година относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО за държавните помощи за заетост (ОВ L 337, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 155) — Проверка на спазването на необходимите условия за получаване на помощ — Проверка на увеличението на броя работни места — Начин на изчисление

      Диспозитив

   За да се провери дали е извършено увеличение на броя работни места, Насоките за помощите за заетост трябва да се тълкуват в смисъл, че следва да се сравнява средният брой на работещи единици за година за годината, предхождаща наемането, със средния брой на работещи единици за година за годината, следваща наемането.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


title: Дело C-610/15: Решение на Съда (втори състав) от 14 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Stichting Brein/Ziggo BV, XS4ALL Internet BV (Преюдициално запитване — Интелектуална и индустриална собственост — Директива 2001/29/ЕО — Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права — Член 3, параграф 1 — Публично разгласяване — Понятие — Платформа за онлайн споделяне — Споделяне на файлове, които се ползват с авторскоправна закрила, без разрешението на носителя на авторското право)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/8

         Решение на Съда (втори състав) от 14 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Stichting Brein/Ziggo BV, XS4ALL Internet BV
   (Дело C-610/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Интелектуална и индустриална собственост - Директива 2001/29/ЕО - Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права - Член 3, параграф 1 - Публично разгласяване - Понятие - Платформа за онлайн споделяне - Споделяне на файлове, които се ползват с авторскоправна закрила, без разрешението на носителя на авторското право))
   (2017/C 277/09)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Stichting Brein

      Ответник: Ziggo BV, XS4ALL Internet BV

      Диспозитив

   Понятието „публично разгласяване“ по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство в неговия обхват попада предоставянето на разположение и администрирането в интернет на платформа за споделяне, която чрез индексиране на метаданните относно закриляните произведения и с предлагането на търсачка позволява на потребителите на платформата да намират тези произведения и да ги споделят в рамките на мрежа с равноправен достъп (peer-to-peer).

      (1)  ОВ C 48, 8.2.2016 г.


title: Дело T-60/07: Иск, предявен на 23 февруари 2007 г. — Испания/Комисия

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/49

         Иск, предявен на 23 февруари 2007 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-60/07)
   (2007/C 95/98)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Кралство Испания (представител: г-н M. Muñoz Pérez)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение № 2006/932/ЕО на Комисията от 14 декември 2006 г., поради това, че в частта–предмет на настоящия иск то изключва от общностно финансиране определени разходи, направени от държавите-членки в тежест на секцията за гаранции на Европейския фонд за подпомагане и гарантиране на селското стопанство.

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Кралство Испания оспорва посоченото решение, доколкото същото прилага финансова корекция във връзка с неизпълнението, в Област Валенсия, на условията за опазване на околната среда при изтеглянето на плодове и зеленчуци, използвани при храненето на животни, през 2001, 2002 и 2003 бюджетни години, в размер, съответно, на 2 858 447,88 ЕUR, 4 357 238 89 EUR и 3 679 878,76 EUR.
   Ищецът изтъква в подкрепа на своите искания:

               —

               несъществуването на посочените от Комисията нередности, тъй като въпросната правна уредба на Област Валенсия не е предизвикала паралелен цикъл на биодеградация;

               —

               нарушаването на принципа на пропорционалност от приложената финансова корекция, доколкото, от една страна, Комисията не е установила какъв е реалният размер на финансовия риск, който предполагат посочените теоретични нередности за Европейския фонд за подпомагане и гарантиране на селското стопанство и, от друга страна, осъществените от испанските власти проверки в областта на изтеглянето на продукти, използвани при храненето на животни, са надвишавали в голяма степен изискваните от общностната правна уредба;

               —

               при условията на евентуалност, частичната липса на основание на приложената финансова корекция.


title: Дело C-2/17: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 2 януари 2017 г. — Instituto Nacional de la Seguridad Social/Tesorería General de la Seguridad Social и Jesús Crespo Rey

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/33

         Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 2 януари 2017 г. — Instituto Nacional de la Seguridad Social/Tesorería General de la Seguridad Social и Jesús Crespo Rey
   (Дело C-2/17)
   (2017/C 104/47)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Instituto Nacional de la Seguridad Social

      Други страни: Tesorería General de la Seguridad Social и Jesús Crespo Rey

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли за изключени от израза „най-близката по време до тези периоди осигурителна основа в Испания“ — който се съдържа в приложение XI, [раздел „Испания“], точка 2 от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (1) — да се считат осигурителните основи, произтичащи от прилагането на вътрешна испанска правна уредба, съгласно която завърнал се работник мигрант, чиито последни реални осигурителни вноски в Испания са надхвърляли минималните осигурителни основи, може единствено да сключи споразумение за запазване на осигуряването съобразно минимални осигурителни основи, въпреки че ако бе местен работник би имал възможността да сключи такова споразумение съобразно по-високи основи?

               2)

               При положителен отговор на предходния въпрос и предвид приложение XI [раздел „Испания“], точка 2 от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г., може ли за подходящи мерки за поправяне на нанесената на работника мигрант вреда да се считат вземането предвид на последните реални осигурителни вноски в Испания, като те бъдат надлежно актуализирани, и разглеждането на осигурителния период, попадащ в обхвата на споразумението за запазване на осигуряването, като неутрален период или прекъсване?

      (1)  ОВ L 166, 2004 г., стр. 1.


title: Дело F-29/10: Жалба, подадена на 11 май 2010 г. — Lorenzo/ЕИСК

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/59

         Жалба, подадена на 11 май 2010 г. — Lorenzo/ЕИСК
   (Дело F-29/10)
   2010/C 179/103
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Guillermo Lorenzo (Брюксел, Белгия) (представител: N. Lhoëst, avocat)

      Ответник: Европейски икономически и социален комитет

      Предмет на производството

   Отмяната на решението, с което жалбоподателят не е включен сред длъжностните лица за повишаване в степен AD13 на основание на процедурата за повишаване за 2009 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа по назначаване („ОН“) при Европейския икономически и социален комитет („ЕИСК“), прието и публикувано на 30 юни 2009 г., да не включи жалбоподателя в списъка на длъжностните лица, повишени в степен AD13 на основание процедурата за повишаване за 2009 г.,

               —

               при необходимост, да се отмени решението на ОН при ЕИСК от 5 февруари 2010 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя жалба на основание член 90, параграф 2 от Правилника,

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-491/09: Жалба, подадена на 3 декември 2009 г. — Испания/Комисия

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/44

         Жалба, подадена на 3 декември 2009 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-491/09)
   2010/C 37/62
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: г-н M. Muñoz Pérez)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение 2009/721/ЕО на Комисията от 24 септември 2009 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта му, която е предмет на настоящата жалба, и

               —

               да се осъди ответната институция да плати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква следните правни основания:

               1.

               Относно финансовата корекция, съответстваща на помощите за производство на зехтин — нарушение на член 7, параграф 4 от Регламент 1258/1999 (1) и на член 31, параграф 1 от Регламент 1290/2005 (2), доколкото обжалваното решение прилага тези разпоредби към положение, в което това не се налага, с оглед на това, че твърдените нарушения, които Комисията изтъква, за да обоснове наложената финансова корекция, са недостатъчни;

               2.

               Относно финансовата корекция, свързана с помощите за премии за овце и кози — липса на изтъкнатите от Комисията нарушения, поради което обжалваното решение е нарушило член 7, параграф 4 от Регламент 1258/1999 и член 31, параграф 1 от Регламент 1290/2005, като е приложило тези разпоредби към положение, в което това не се налагало. В това отношение жалбоподателят поддържа, че проверките на място били извършени през периода на съхранение в съответствие с член 24, параграф 2 от Регламент 2419/2001 (3), и че твърдените от Комисията проблеми във връзка с регистрите на стопанствата и с липсата на наблюдения на инспекторите върху неактуализираните регистри, нямат последици върху определянето на броя на отговарящите на изискванията животни от стопанството за целия период на съхранение.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ 160, стр. 103).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 209, стр.1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193).

      (3)  Регламент (ЕО) № 2419/2001 от 11 декември 2001 година предвиждащ подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол за определени схеми за помощ на Общността, установени от Регламент на Съвета (ЕИО) № 3508/92 (ОВ L 327, стр. 11).


title: Дело C-543/09: Решение на Съда (трети състав) от 5 май 2011 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht, Германия) — Deutsche Telekom AG/Bundesrepublik Deutschland (Електронни съобщения — Директива 2002/22/ЕО — Член 25, параграф 2 — Директива 2002/58/ЕО — Член 12 — Предоставяне на телефонни справочни услуги и указатели — Задължение на предприятието, предоставящо телефонни номера, да предава на други предприятия притежаваните от него данни за абонатите на трети предприятия)

text:
               2.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/5

         Решение на Съда (трети състав) от 5 май 2011 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht, Германия) — Deutsche Telekom AG/Bundesrepublik Deutschland
   (Дело C-543/09) (1)

   (Електронни съобщения - Директива 2002/22/ЕО - Член 25, параграф 2 - Директива 2002/58/ЕО - Член 12 - Предоставяне на телефонни справочни услуги и указатели - Задължение на предприятието, предоставящо телефонни номера, да предава на други предприятия притежаваните от него данни за абонатите на трети предприятия)
   2011/C 194/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Deutsche Telekom AG

      Ответник: Bundesrepublik Deutschland

      В присъствието на: GoYellow GmbH, Telix AG

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesverwaltungsgericht — Тълкуване на член 25, параграф 2 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ L 108, стр. 51, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213), както и на член 12 от Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации) (ОВ L 201, стр. 37, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 63) — Доставка на услугата „телефонен указател“ — Обхват на задължението, наложено на предприятието, което предоставя телефонни номера на абонати, да предава на други предприятия всички релевантни данни с цел издаване на универсален телефонен указател или предлагане на универсална справочна услуга — Данни относно абонатите на трети предприятия

      Диспозитив

               1.

               Член 25, параграф 2 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която налага на предприятията, предоставящи телефонни номера на крайни потребители, задължението да предоставят на други предприятия, чиято дейност се състои в предоставяне на публични телефонни услуги и указатели, не само данните за собствените си абонати, но и притежаваните от тях данни за абонатите на трети предприятия.

               2.

               Член 12 от Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации („Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации“) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която задължава издаващите публични указатели предприятия да предават притежаваните от тях лични данни на абонатите на други доставчици на телефонни услуги на разположение на трети предприятия, чиято дейност се състои в издаването на печатен или електронен публичен указател или в осигуряването на достъп до такива указатели посредством справочна услуга, без за това предаване да се изисква абонатите отново да дадат съгласието си, стига обаче преди първото включване на данните им в публичен указател абонатите да са били информирани за целта на този указател и за възможността данните да бъдат съобщени на друг доставчик на телефонни услуги и да е гарантирано, че след предаването им посочените данни няма да бъдат използвани за други цели, освен за тези, за които са събрани с оглед на първото им публикуване.

      (1)  ОВ C 80, 27.3.2010 г.


title: Дело C-190/13: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social de Barcelona (Испания) на 15 април 2013 г. — Antonio Márquez Samohano/Universitat Pompeu Fabra

text:
               29.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/4

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social de Barcelona (Испания) на 15 април 2013 г. — Antonio Márquez Samohano/Universitat Pompeu Fabra
   (Дело C-190/13)
   2013/C 189/08
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social de Barcelona

      Страни в главното производство

      Ищец: Antonio Márquez Samohano

      Ответник: Universitat Pompeu Fabra

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли клауза 5 от Рамковото споразумение, намиращо се в приложение към Директива 1999/70/ЕО (1) на Съвета от 28 юни 1999 г. за срочната работа, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като членове 48 и 53 от Органичния закон за университетите 6/2001 от 21 декември, която не установява времеви ограничения по отношение на последователните трудови договори, при положение, че националното право не предвижда никакви мерки за предотвратяване на злоупотреби с последователни срочни трудови договори с университетски преподаватели?

               2.

               Трябва ли понятието „работник на срочен трудов договор“, дефинирано в клауза 3 от Рамковото споразумение, намиращо се в приложение към Директива 1999/70/ЕО, да се тълкува в смисъл, че на тази дефиниция противоречи разпоредба като допълнителна разпоредба 15, параграф 1, алинея втора от Закона за статута на работниците, която предвижда, че трудовият договор може да се прекрати, когато административният орган работодател назначи на съответната длъжност лице, издържало конкурс?

               3.

               При положение, че в частния сектор правото на работниците, чиито трудов договор е признат за такъв с неопределена продължителност, на обезщетение при прекратяване на трудовото правоотношение по причина, която е извън тях, представлява подходяща мярка за предотвратяване и санкциониране на злоупотребите със срочни трудови договори и че в публичния сектор не съществува еквивалентна мярка, представлява ли подходяща мярка в съответствие с клауза 5 от Рамковото споразумение, намиращо се в приложение към Директива 1999/70/ЕО, признаването в полза на работниците с трудов договор с неопределена продължителност в администрацията на същото право на обезщетение в законоустановен размер като признатото в полза на работниците с трудов договор с неопределена продължителност в частния сектор?

      (1)  ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129.


title: Дело C-100/15 P: Решение на Съда (шести състав) от 14 април 2016 г. — Netherlands Maritime Technology Association/Европейска комисия, Кралство Испания (Обжалване — Държавни помощи — Режим за предсрочна амортизация на стойността на някои активи, придобити чрез финансов лизинг — Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ — Неоткриване на официална процедура по разследване — Недостатъчно и непълно разглеждане — Задължение за мотивиране — Селективност)

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/19

      Решение на Съда (шести състав) от 14 април 2016 г. — Netherlands Maritime Technology Association/Европейска комисия, Кралство Испания
      (Дело C-100/15 P) (1)

      ((Обжалване - Държавни помощи - Режим за предсрочна амортизация на стойността на някои активи, придобити чрез финансов лизинг - Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ - Неоткриване на официална процедура по разследване - Недостатъчно и непълно разглеждане - Задължение за мотивиране - Селективност))
      (2016/C 211/23)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Netherlands Maritime Technology Association (представители: K. Struckmann, Rechtsanwalt, G. Forwood, barrister)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: L. Flynn и P. Němečková), Кралство Испания (представител: M. A. Sampol Pucurull)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Netherlands Maritime Technology Association да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 127, 20.4.2015 г.


title: Дело C-531/13: Решение на Съда (втори състав) от 11 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Marktgemeinde Straßwalchen и др./Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend (Околна среда — Директива 85/337/ЕИО — Оценка на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда — Проекти, които трябва или не трябва да бъдат предмет на оценка — Проучвателни сондажи — Точка 14 от приложение I — Понятие „добив на нефт и природен газ с търговска цел“  — Задължение за извършване на оценка при добив на определено количество газ — Точка 2, буква г) от приложение II — Понятие „дълбоки сондажи“  — Точка 1 от приложение III — Понятие „кумулиране с други проекти“ )

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/7

         Решение на Съда (втори състав) от 11 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Marktgemeinde Straßwalchen и др./Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend
   (Дело C-531/13) (1)

   ((Околна среда - Директива 85/337/ЕИО - Оценка на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда - Проекти, които трябва или не трябва да бъдат предмет на оценка - Проучвателни сондажи - Точка 14 от приложение I - Понятие „добив на нефт и природен газ с търговска цел“ - Задължение за извършване на оценка при добив на определено количество газ - Точка 2, буква г) от приложение II - Понятие „дълбоки сондажи“ - Точка 1 от приложение III - Понятие „кумулиране с други проекти“))
   (2015/C 118/09)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Marktgemeinde Straßwalchen, Heinrich Kornhuber, Helga Kornhuber, Karoline Pöckl, Heinze Kornhuber, Marianne Kornhuber, Wolfgang Kornhuber, Andrea Kornhuber, Alois Herzog, Elfriede Herzog, Katrin Herzog, Stefan Asen, Helmut Zopf, Ingrid Zopf, Silvia Zopf, Daniel Zopf, Maria Zopf, Anton Zopf sen., Paula Loibichler, Theresa Baumann, Josep Schindlauer, Christine Schindlauer, Barbara Schindlauer, Bernhard Schindlauer, Alois Mayrhofer, Daniel Mayrhofer, Georg Rindberger, Maria Rindlberger, Georg Rindlberger sen., Max Herzog, Romana Herzog, Michael Herzog, Markus Herzog, Marianne Herzog, Max Herzog sen., Helmut Lettner, Maria Lettner, Anita Lettner, Alois Lettner sen., Christian Lettner, Sandra Lettner, Anton Nagelseder, Amalie Nagelseder, Josef Nagelseder, Gabriele Schachinger, Thomas Schachinger, Andreas Schinagl, Michaela Schinagl, Lukas Schinagl, Michael Schinagl, Maria Schinagl, Josef Schinagl, Johannn Mayr, Christine Mayr, Martin Mayr, Christian Mayr, Johann Mayr sen., Gerhard Herzog, Anton Mayrhofer, Siegfried Zieher

      Ответник: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

      В присъствието на: Rohöl-Aufsuchungs AG

      Диспозитив

               1)

               Точка 14 от приложение I към Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 2009/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че проучвателен сондаж като разглеждания по главното производство, в рамките на който се планира пробен добив на природен газ и нефт, за да се установи търговската рентабилност на дадено находище, не попада в приложното поле на тази разпоредба.

               2)

               Член 4, параграф 2 от Директива 85/337, изменена с Директива 2009/31, във връзка с точка 2, буква г) от приложение II към посочената директива трябва да се тълкува в смисъл, че задължението да се извърши оценка на въздействието върху околната среда на дълбок сондаж като разглеждания по главното производство проучвателен сондаж, може да произтича от тази разпоредба. Следователно компетентните национални органи трябва да разгледат специално въпроса дали с оглед на критериите, посочени в приложение III към Директива 85/337, изменена с Директива 2009/31, трябва да бъде извършена оценка на въздействието върху околната среда. В тези рамки следва по-конкретно да се провери дали въздействието на проучвателните сондажи върху околната среда би могло да е по-съществено поради въздействието на други проекти, отколкото при липсата на тези проекти. Тази преценка не може да зависи от границите на общината.

      (1)  ОВ C 15, 18.1.2014 г.


title: Дело T-163/15: Определение на Общия съд от 24 ноември 2015 г. — Delta Group agroalimentare/Комисия (Жалба за отмяна — Италиански пазар на птичето месо — Извънредни мерки за подпомагане за разрешаване на специфичните проблеми в сектора на птичето месо в Италия — Възстановявания при износ на птиче месо за някои африкански страни — Отхвърляне на подаденото от жалбоподателя искане за извънредни мерки — Акт, който не подлежи на обжалване — Недопустимост)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/57

         Определение на Общия съд от 24 ноември 2015 г. — Delta Group agroalimentare/Комисия
   (Дело T-163/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - Италиански пазар на птичето месо - Извънредни мерки за подпомагане за разрешаване на специфичните проблеми в сектора на птичето месо в Италия - Възстановявания при износ на птиче месо за някои африкански страни - Отхвърляне на подаденото от жалбоподателя искане за извънредни мерки - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост))
   (2016/C 027/74)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Delta Group agroalimentare Srl (Porto Viro, Италия) (представител: V. Migliorini, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: B. Schima и D. Nardi)

      Предмет

   Искане за отмяна на писмото на Комисията от 9 февруари 2015 г. [референтен номер Ares (2015) 528512], изпратено в отговор на искането на жалбоподателя за приемане на извънредни мерки за подпомагане на пазара на птичето месо на основание член 219, параграф 1, или на член 221 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 | (ОВ L 347, 20.12.2013, стр. 671)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Delta Group agroalimentare Srl понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 178, 1.6.2015 г.