title: Дело C-211/17: Определение на Съда (първи състав) от 24 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău — Румъния) – SC Topaz Development SRL/Constantin Juncu, Raisa Juncu (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Предварителен договор за покупко-продажба, съставен от строителен предприемач и заверен от нотариус — Член 3, параграф 2 и член 4, параграф 1 — Доказване, че клаузите са договорени — Презумпция — Подписване на договора от потребителя — Член 3, параграф 3 — Точка 1, букви г)—е и и) — Изрична клауза за разваляне — Клауза за неустойка — Неравноправност — Членове 6 и 7 — Възможност националният съд да измени клаузата, която е приел за неравноправна)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/8

      Определение на Съда (първи състав) от 24 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău — Румъния) – SC Topaz Development SRL/Constantin Juncu, Raisa Juncu
      (Дело C-211/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Предварителен договор за покупко-продажба, съставен от строителен предприемач и заверен от нотариус - Член 3, параграф 2 и член 4, параграф 1 - Доказване, че клаузите са договорени - Презумпция - Подписване на договора от потребителя - Член 3, параграф 3 - Точка 1, букви г)—е и и) - Изрична клауза за разваляне - Клауза за неустойка - Неравноправност - Членове 6 и 7 - Възможност националният съд да измени клаузата, която е приел за неравноправна)
      (2020/C 45/03)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Bacău

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SC Topaz Development SRL

         Ответници: Constantin Juncu, Raisa Juncu

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, параграф 2 и член 4, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство, простото подписване на сключен от потребител с продавач или доставчик договор, който предвижда, че с подписването му този потребител приема всички договорни клаузи, предварително съставени от продавача или доставчика, не води до оборване на презумпцията, че такива клаузи не са индивидуално договорени.

                  2)

                  Член 3, параграф 3 от Директива 93/13 във връзка с приложението към тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че изрична клауза за разваляне и клауза за неустойка като разглежданите в главното производство, които са част от договор, сключен от потребител с продавач или доставчик, предвидени са изцяло в полза на последния и са предварително съставени от него, могат да са неравноправни клаузи по точка 1, букви г)—е) от това приложение, като това подлежи на проверка от националната юрисдикция.

                  3)

                  Член 6 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че когато приеме за неравноправни изрична клауза за разваляне и клауза за неустойка, които са част от предварителен договор за покупко-продажба, сключен от потребител с продавач или доставчик, националният съд не може да преодолее недействителността на тези клаузи, като ги замести с решението си, освен ако този договор не може да се изпълнява при изключването на тези неравноправни клаузи и ако обявяването на посочения договор като цяло за недействителен води до особено неблагоприятни последици за потребителя.

         (1)  ОВ C 249, 31.7.2017 г.


title: Съединени дела C-540/17 и С-541/17: Определение на Съда (десети състав) от 13 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht – Германия) — Федерална република Германия/Adel Hamed (C-540/17), Amar Omar (C-541/17) (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила — Директива 2013/32/ЕС — Член 33, параграф 2, буква a) — Отхвърляне от органите на дадена държава членка на молба за убежище като недопустима поради предоставен преди това статут на бежанец в друга държава членка — Член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Реална и потвърдена опасност от нечовешко или унизително отношение — Условия на живот на лицата, на които е предоставен статут на бежанец в другата държава членка)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/9

      Определение на Съда (десети състав) от 13 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht – Германия) — Федерална република Германия/Adel Hamed (C-540/17), Amar Omar (C-541/17)
      (Съединени дела C-540/17 и С-541/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила - Директива 2013/32/ЕС - Член 33, параграф 2, буква a) - Отхвърляне от органите на дадена държава членка на молба за убежище като недопустима поради предоставен преди това статут на бежанец в друга държава членка - Член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Реална и потвърдена опасност от нечовешко или унизително отношение - Условия на живот на лицата, на които е предоставен статут на бежанец в другата държава членка)
      (2020/C 45/04)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Федерална република Германия

         Ответник: Adel Hamed (C-540/17), Amar Omar (C-541/17)

         Диспозитив

      Член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска дадена държава членка да ползва предоставената с тази разпоредба възможност да отхвърли като недопустима молба за международна помощ с мотива, че на кандидата вече е предоставен статут на бежанец от друга държава членка, когато очакваните условия на живот, които този кандидат би имал като лице, ползващо се от посочения статут в тази друга държава членка, биха представлявали за него сериозна опасност да бъде изложен на нечовешко или унизително отношение по смисъла на член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

         (1)  ОВ C 402, 27.11.2017 г.


title: Съединени дела C-439/18 и C-472/18: Определение на Съда (седми състав) от 15 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia - Испания) – OH (C-439/18), ER (C-472/18)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 97/81/ЕО — Рамково споразумение за работа при непълно работно време — Клауза 4 — Работници от мъжки и от женски пол — Принцип на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите — Директива 2006/54/ЕО — Член 14, параграф 1 — Работник на непълно работно време от вертикален цикличен тип — Признаване на трудовия стаж — Начин на изчисляване на премиите за всеки три години прослужено време — Изключване на периодите, през които не е положен труд)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/10

      Определение на Съда (седми състав) от 15 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia - Испания) – OH (C-439/18), ER (C-472/18)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Съединени дела C-439/18 и C-472/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 97/81/ЕО - Рамково споразумение за работа при непълно работно време - Клауза 4 - Работници от мъжки и от женски пол - Принцип на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите - Директива 2006/54/ЕО - Член 14, параграф 1 - Работник на непълно работно време от вертикален цикличен тип - Признаване на трудовия стаж - Начин на изчисляване на премиите за всеки три години прослужено време - Изключване на периодите, през които не е положен труд)
      (2020/C 45/05)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: OH (C-439/18), ER (C-472/18)

         Ответник: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

         Диспозитив

      Клауза 4, параграфи 1 и 2 Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, което се съдържа в приложение към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), както и член 14, параграф 1 от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба и практика на предприятие, като разглежданите в главното производство, доколкото при изчисляването на трудовия стаж, необходим за получаване на премии на всеки три години като допълнителното възнаграждение, за работниците на непълно работно време от вертикален цикличен тип те вземат предвид само действително положения труд и по този начин изключват периодите, в които не е положен труд, докато за работниците на пълно работно време не се прилага подобна правна уредба, нито подобна практика.

         (1)  ОВ C 373, 15.10.2018 г.


title: Дело C-552/18: Определение на Съда (девети състав) от 20 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato – Италия) — Indaco Service Soc. coop. sociale, действащо от свое име и в качеството на пълномощник на Coop. sociale il Melograno/Ufficio Territoriale del Governo Taranto (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Обществени поръчки — Директива 2014/24/ЕС — Член 57, параграф 4, букви в) и ж) — Възлагане на обществени поръчки за услуги — Факултативни основания за изключване — Тежко професионално нарушение — Поставяне под въпрос на честността на икономическия оператор — Предходен договор — Изпълнение — Неизпълнение — Прекратяване — Оспорване по съдебен ред — Оценка на неизпълнението на договора от възлагащия орган — Невъзможност до приключване на съдебното производство)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/10

      Определение на Съда (девети състав) от 20 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato – Италия) — Indaco Service Soc. coop. sociale, действащо от свое име и в качеството на пълномощник на Coop. sociale il Melograno/Ufficio Territoriale del Governo Taranto
      (Дело C-552/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Обществени поръчки - Директива 2014/24/ЕС - Член 57, параграф 4, букви в) и ж) - Възлагане на обществени поръчки за услуги - Факултативни основания за изключване - Тежко професионално нарушение - Поставяне под въпрос на честността на икономическия оператор - Предходен договор - Изпълнение - Неизпълнение - Прекратяване - Оспорване по съдебен ред - Оценка на неизпълнението на договора от възлагащия орган - Невъзможност до приключване на съдебното производство)
      (2020/C 45/06)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Indaco Service Soc. coop. sociale, действащо от свое име и в качеството на пълномощник на Coop. sociale il Melograno

         Ответник: Ufficio Territoriale del Governo Taranto

         в присъствието на: Cometa Società Cooperativa Sociale

         Диспозитив

      Член 57, параграф 4, букви в) и ж) от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която оспорването по съдебен ред на решението за предсрочно прекратяване на договор за обществена поръчка, взето от възлагащ орган поради допуснато „тежко професионално нарушение“ при изпълнението на този договор, пречи на възлагащия орган, който открива нова процедура за възлагане на обществена поръчка, да изключи оператор на етапа на подбора на оферентите въз основа на преценка на неговата надеждност.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело C-756/18: Определение на Съда (осми състав) от 24 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois — Франция) — LC, MD/easyJet Airline Co. Ltd (Преюдициално запитване — Процедурен правилник на Съда — Член 99 — Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Голямо закъснение на полет — Право на пътниците да получат обезщетение — Доказателство за представянето на пътниците на гишето за регистрация — Резервация, потвърдена от въздушния превозвач)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/11

      Определение на Съда (осми състав) от 24 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois — Франция) — LC, MD/easyJet Airline Co. Ltd
      (Дело C-756/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Процедурен правилник на Съда - Член 99 - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Голямо закъснение на полет - Право на пътниците да получат обезщетение - Доказателство за представянето на пътниците на гишето за регистрация - Резервация, потвърдена от въздушния превозвач)
      (2020/C 45/07)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois

         Страни в главното производство

         Ищци: LC, MD

         Ответник: easyJet Airline Co. Ltd

         Диспозитив

      Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, и по-специално член 3, параграф 2, буква а) от него, трябва да се тълкува в смисъл, че на пътниците на полет, който има закъснение с три или повече часа, установено при пристигането му, притежаващи потвърдена резервация за този полет, не може да бъде отказано предвиденото в разглеждания регламент обезщетение единствено поради това че в рамките на претенцията си за обезщетение те не са доказали, по-конкретно посредством бордните си карти, че са се представили на гишето за регистрация за този полет, освен ако не бъде доказано, че тези пътници не са били превозени с разглеждания закъснял полет, което националната юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 54, 11.2.2019 г.


title: Дело C-292/19: Определение на Съда (шести състав) от 24 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Данъчна основа — Намаляване — Директива 2006/112/ЕО — Член 90 — Принцип на данъчен неутралитет — Вземане, станало несъбираемо вследствие на производство по несъстоятелност)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/12

      Определение на Съда (шести състав) от 24 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-292/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Данъчна основа - Намаляване - Директива 2006/112/ЕО - Член 90 - Принцип на данъчен неутралитет - Вземане, станало несъбираемо вследствие на производство по несъстоятелност)
      (2020/C 45/08)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PORR Építési Kft.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Диспозитив

      Член 90 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че държавите членки следва да допускат намаляване на данъчната основа за данъка върху добавената стойност, ако данъчнозадълженото лице може да докаже, че вземането, което има спрямо своя длъжник, е окончателно несъбираемо — обстоятелство, което запитващата юрисдикция трябва да провери — щом като не става въпрос за случай на неплащане, за който може да се приложи предвидената в параграф 2 от този член дерогация на задължението за намаляване на данъчната основа за данъка върху добавената стойност.

         (1)  ОВ C 220, 1.7.2019 г.


title: Дело C-486/19: Определение на Съда (десети състав) от 19 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus - Финландия) — Наказателно производство срещу A, B (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Държавни помощи — Данък върху захарните изделия, сладоледа и освежаващите напитки — Освобождаване на сходни продукти, което може да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС — Правомощия за налагане на наказателноправна санкция при неизпълнение на свързаните с този данък задължения)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/13

      Определение на Съда (десети състав) от 19 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus - Финландия) — Наказателно производство срещу A, B
      (Дело C-486/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Държавни помощи - Данък върху захарните изделия, сладоледа и освежаващите напитки - Освобождаване на сходни продукти, което може да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС - Правомощия за налагане на наказателноправна санкция при неизпълнение на свързаните с този данък задължения)
      (2020/C 45/09)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein oikeus

         Страни в главното производство

      A, B

         Диспозитив

      Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че допуска на физическо лице, което действа от името на предприятие — данъчнозадължено лице за данък върху потреблението на някои продукти като разглеждания в главното производство данък, и което не е изпълнило свързаните с този данък задължения, да бъде наложена наказателноправна санкция съгласно приложимото национално право, дори ако освобождаването, което други предприятия ползват за сходни продукти, следва да се разглежда като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

         (1)  ОВ C 295, 2.9.2019 г.


title: Дело C-713/19 P: Жалба, подадена на 24 септември 2019 г. от Ramón Guiral Broto срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 12 юли 2019 г. по дело T-772/17 — Café del Mar и др./EUIPO — Guiral Broto (C del M)

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/13

      Жалба, подадена на 24 септември 2019 г. от Ramón Guiral Broto срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 12 юли 2019 г. по дело T-772/17 — Café del Mar и др./EUIPO — Guiral Broto (C del M)
      (Дело C-713/19 P)
      (2020/C 45/10)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Ramón Guiral Broto (представител: A. Sirimarco, адвокат)

         Други страни в производството: Café del Mar, SC, José Les Viamonte, Carlos Andrea González и Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 12 декември 2019 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) реши да не допусне обжалването и Ramón Guiral Broto да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-759/19: Преюдициално запитване от Landgericht Gera (Германия), постъпило на 16 октомври 2019 г. — PG/Volkswagen AG

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/15

      Преюдициално запитване от Landgericht Gera (Германия), постъпило на 16 октомври 2019 г. — PG/Volkswagen AG
      (Дело C-759/19)
      (2020/C 45/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Gera

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PG

         Ответник: Volkswagen AG

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 6, параграф 1 и член 27, параграф 1 от [Наредбата относно одобрението на превозни средства в ЕО] (1), респ. член 18, параграф 1 и член 26, параграф 1 от Директива 2007/46/ЕО (2) да се тълкуват в смисъл, че производителят нарушава задължението си за издаване на валиден сертификат съгласно член 6, параграф 1 от [Наредбата относно одобрението на превозни средства в ЕО] (респ. задължението си за представяне на сертификат за съответствие съгласно член 18, параграф 1 от Директива 2007/46/ЕО), ако е монтирал в превозното средство забранено измервателно-коригиращо устройство по смисъла на член 5, параграф 2 и член 3, точка 10 от Регламент (ЕО) № 715/2007 (3), и че пускането на пазара на такова превозно средство нарушава забраната за пускане на пазара на превозно средство без валиден сертификат за съответствие съгласно член 27, параграф 1 от [Наредбата относно одобрението на превозни средства в ЕО] (респ. забраната за продажба без валиден сертификат за съответствие съгласно член 26, параграф 1 от Директива 2007/46/ЕО)?
                  При утвърдителен отговор:

                              1

                                          а.

                                          Членове 6 и 27 от [Наредбата относно одобрението на ЕО за превозни средства], респ. член 18, параграф 1, член 26, параграф 1 и член 46 от Директива 2007/46/ЕО, имат ли за цел да защитават други лица по смисъла на член 823, параграф 2 BGB дори и по отношение на свободата им на действие и имуществото им? Спада ли покупката от краен клиент на превозно средство, което е пуснато на пазара без валиден сертификат за съответствие, към рисковете, за чието предотвратяване са приети тези норми?

                  2.

                  Член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007 има ли за цел да защитава именно и крайния клиент, дори и по отношение на свободата му на действие и имуществото му? Спада ли покупката от краен клиент на превозно средство, в което е монтирано забранено измервателно-коригиращо устройство, към рисковете, за чието предотвратяване е приета тази норма?

         (1)  Наредба относно одобрението на превозни средства в ЕО (BGBl. I, стр. 126), последно изменена с член 7 от Наредба от 23 март 2017 г. (BGBl. I, стр. 522).

         (2)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (ОВ L 263, 2007 г., стр. 1).

         (3)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства (ОВ L 171, 2007 г., стр. 1).


title: Дело C-793/19: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 29 октомври 2019 г. — Bundesrepublik Deutschland/SpaceNet AG

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/16

      Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 29 октомври 2019 г. — Bundesrepublik Deutschland/SpaceNet AG
      (Дело C-793/19)
      (2020/C 45/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: Bundesrepublik Deutschland

         Ответник в производството по ревизионно обжалване: SpaceNet AG

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 15 от Директива 2002/58/ЕО (1) във връзка с членове 7, 8 и 11 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, от една страна, и с член 6 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2), както и с член 4 от Договора за Европейския съюз, от друга страна, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която задължава доставчиците на обществено достъпни електронни съобщителни услуги да съхраняват данните за трафик и данните за местонахождението на крайните потребители на тези услуги, когато

                  —

                  за това задължение не е необходимо да е налице конкретно основание от гледна точка на място, време или пространство;

                  —

                  предмет на задължението за съхраняване при предоставянето на обществено достъпни телефонни услуги, включително при предаването на кратки, мултимедийни или подобни съобщения, както и на повиквания без отговор или на неуспешни повиквания, са следните данни:

                              —

                              телефонният номер или друг идентификатор на линията, от която се извършва повикването, и на линията, която приема повикването, както и на всяка друга участваща линия в случай на препращане или прехвърляне,

                              —

                              дата и час на началото и на края на връзката или, в случай на предаване на кратки, мултимедийни или подобни съобщения – времето на изпращането и на получаването на съобщението, и посочване на съответната часова зона,

                              —

                              информация за използваната услуга, когато в рамките на телефонната услуга могат да се ползват различни услуги;

                              —

                              в случая на мобилни телефонни услуги също и

                                          1.

                                          международните идентификатори на абонатите на мобилни услуги на линията, от която се осъществява повикването и на линията, която приема повикването,

                                          2.

                                          международният идентификатор на крайното съоръжение, от което се осъществява повикването и с което се приема повикването,

                                          3.

                                          дата и час на първото активиране на услугата и посочване на съответната часова зона, когато услугите са предплатени,

                                          4.

                                          знаците на клетките, които се използват от осъществяващата и от приемащата повикването линия в началото на връзката,

                              —

                              в случая на интернет телефония също и адресите по интернет протокол на осъществяващата и на приемащата повикването линия и присвоените на ползвателите идентификатори,

                  —

                  предмет на задължението за съхраняване при предоставянето на обществено достъпни услуги за достъп до интернет са следните данни:

                              —

                              адрес по интернет протокол, който е присвоен на абоната за ползване на интернет,

                              —

                              уникален идентификатор на линията, чрез която се осъществява ползването на интернет, както и присвоен на ползвателя идентификатор,

                              —

                              дата и час на началото и на края на ползването на интернет с присвоения адрес по интернет протокол, с посочване на съответната часова зона,

                              —

                              при мобилно ползване: знаците на клетката, която се използва в началото на интернет връзката,

                  —

                  не се допуска съхраняването на следните данни:

                              —

                              съдържанието на съобщенията,

                              —

                              данни за посетени интернет страници,

                              —

                              данни за услуги за електронна поща,

                              —

                              данни, които указват връзките от и към някои линии на лица, органи и организации в социалния сектор или в църковната сфера;

                  —

                  срокът на съхраняване на данните за местонахождение, т.е. знаците на клетката, е четири седмици за използваната клетка и десет седмици за останалите данни,

                  —

                  е осигурена ефективна защита на съхранените данни срещу рискове от злоупотреба, както и срещу всякакъв неразрешен достъп, и

                  —

                  съхранените данни могат да се използват само за наказателното преследване на особено тежки престъпления и за предотвратяване на конкретна заплаха за телесната неприкосновеност, живота или свободата на дадено лице или за съществуването на федерацията или на дадена провинция, с изключение на адреса по интернет протокол, присвоен на даден абонат за ползване на интернет, чието използване е допустимо в рамките на справка със съхраняваните данни за целите на наказателното преследване на всякакви престъпления, предотвратяването на заплаха за обществения ред и сигурност, както и за изпълнението на функциите на разузнавателните служби?

         (1)  Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации) (ОВ L 201, 2002 г., стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 63), последно изменена с Директива 2009/136/EG (ABl. 2009, L 337, S. 11).

         (2)  ОВ C 364, 2000 г., стр. 1.


title: Дело C-794/19: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 29 октомври 2019 г. — Bundesrepublik Deutschland/Telekom Deutschland GmbH

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/18

      Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 29 октомври 2019 г. — Bundesrepublik Deutschland/Telekom Deutschland GmbH
      (Дело C-794/19)
      (2020/C 45/16)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: Bundesrepublik Deutschland

         Ответник в производството по ревизионно обжалване: Telekom Deutschland GmbH

         Преюдициални въпроси

      Трябва ли член 15 от Директива 2002/58/ЕО (1) във връзка с членове 7, 8 и 11 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, от една страна, и с член 6 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2), както и с член 4 от Договора за Европейския съюз, от друга страна, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която задължава доставчиците на обществено достъпни електронни съобщителни услуги да съхраняват данните за трафик и данните за местонахождението на крайните потребители на тези услуги, когато

                  —

                  за това задължение не е необходимо да е налице конкретно основание от гледна точка на място, време или пространство;

                  —

                  предмет на задължението за съхраняване при предоставянето на обществено достъпни телефонни услуги, включително при предаването на кратки, мултимедийни или подобни съобщения, както и на повиквания без отговор или на неуспешни повиквания, са следните данни:

                              —

                              телефонният номер или друг идентификатор на линията, от която се извършва повикването, и на линията, която приема повикването, както и на всяка друга участваща линия в случай на препращане или прехвърляне,

                              —

                              дата и час на началото и на края на връзката или, в случай на предаване на кратки, мултимедийни или подобни съобщения – времето на изпращането и на получаването на съобщението, и посочване на съответната часова зона,

                              —

                              информация за използваната услуга, когато в рамките на телефонната услуга могат да се ползват различни услуги;

                              —

                              в случая на мобилни телефонни услуги също и

                                          1.

                                          международните идентификатори на абонатите на мобилни услуги на линията, от която се осъществява повикването и на линията, която приема повикването,

                                          2.

                                          международният идентификатор на крайното съоръжение, от което се осъществява повикването и с което се приема повикването,

                                          3.

                                          дата и час на първото активиране на услугата и посочване на съответната часова зона, когато услугите са предплатени,

                                          4.

                                          знаците на клетките, които се използват от осъществяващата и от приемащата повикването линия в началото на връзката,

                              —

                              в случая на интернет телефония също и адресите по интернет протокол на осъществяващата и на приемащата повикването линия и присвоените на ползвателите идентификатори,

                  —

                  предмет на задължението за съхраняване при предоставянето на обществено достъпни услуги за достъп до интернет са следните данни:

                              —

                              адрес по интернет протокол, който е присвоен на абоната за ползване на интернет,

                              —

                              уникален идентификатор на линията, чрез която се осъществява ползването на интернет, както и присвоен на ползвателя идентификатор,

                              —

                              дата и час на началото и на края на ползването на интернет с присвоения адрес по интернет протокол, с посочване на съответната часова зона,

                              —

                              при мобилно ползване: знаците на клетката, която се използва в началото на интернет връзката,

                  —

                  не се допуска съхраняването на следните данни:

                              —

                              съдържанието на съобщенията,

                              —

                              данни за посетени интернет страници,

                              —

                              данни за услуги за електронна поща,

                              —

                              данни, които указват връзките от и към някои линии на лица, органи и организации в социалния сектор или в църковната сфера;

                  —

                  срокът на съхраняване на данните за местонахождение, т.е. знаците на клетката, е четири седмици за използваната клетка и десет седмици за останалите данни,

                  —

                  е осигурена ефективна защита на съхранените данни срещу рискове от злоупотреба, както и срещу всякакъв неразрешен достъп, и

                  —

                  съхранените данни могат да се използват само за наказателното преследване на особено тежки престъпления и за предотвратяване на конкретна заплаха за телесната неприкосновеност, живота или свободата на дадено лице или за съществуването на федерацията или на дадена провинция, с изключение на адреса по интернет протокол, присвоен на даден абонат за ползване на интернет, чието използване е допустимо в рамките на справка със съхраняваните данни за целите на наказателното преследване на всякакви престъпления, предотвратяването на заплаха за обществения ред и сигурност, както и за изпълнението на функциите на разузнавателните служби?

         (1)  Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации) (ОВ L 201, 2002 г., стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 63), последно изменена с Директива 2009/136/EG (ABl. 2009, L 337, S. 11).

         (2)  ОВ C 364, 2000 г., стр. 1.


title: Дело C-442/18 P: Решение на Съда (първи състав) от 19 декември 2019 г. — Европейска централна банка/Espírito Santo Financial (Португалия), SGPS, SA (Обжалване — Отказ да се предостави достъп до решенията на Управителния съвет на Европейската централна банка (ЕЦБ) — Протокол за устава на Европейската система на централните банки и на ЕЦБ — Член 10, параграф 4 — Поверителност на заседанията — Резултат от обсъжданията — Възможност за оповестяване — Решение 2004/258/ЕО — Достъп до документи на ЕЦБ — Член 4, параграф 1, буква а) — Поверителност на обсъжданията — Засягане на защитата на обществения интерес)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/9

      Решение на Съда (първи състав) от 19 декември 2019 г. — Европейска централна банка/Espírito Santo Financial (Португалия), SGPS, SA
      (Дело C-442/18 P) (1)

      (Обжалване - Отказ да се предостави достъп до решенията на Управителния съвет на Европейската централна банка (ЕЦБ) - Протокол за устава на Европейската система на централните банки и на ЕЦБ - Член 10, параграф 4 - Поверителност на заседанията - Резултат от обсъжданията - Възможност за оповестяване - Решение 2004/258/ЕО - Достъп до документи на ЕЦБ - Член 4, параграф 1, буква а) - Поверителност на обсъжданията - Засягане на защитата на обществения интерес)
      (2020/C 61/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска централна банка (представители: F. Malfrère, M. Ioannidis и H.-G. Kamann, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA (представители: L. Soares Romão, J. Shearman de Macedo и D. Castanheira Pereira, advogados)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя точка 1 от диспозитива на решението на Общия съд на Европейския съюз от 26 април 2018 г., Espírito Santo Financial (Португалия)/ЕЦБ (T-251/15, EU:T:2018:234), доколкото с тази точка Общият съд отменя решението на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 1 април 2015 г., с което се отказва частично достъп до определени документи, свързани с решението на ЕЦБ от 1 август 2014 г. относно Banco Espírito Santo SA в частта, в която с това решение ЕЦБ отказва достъп до размера на кредита, включен в извадките от протокола, отразяващ решението на Управителния съвет на ЕЦБ от 28 юли 2014 г.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Отхвърля жалбата на Espírito Santo Financial (Португалия), SGPS, SA, доколкото се отнася до отмяната на решението на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 1 април 2015 г., с което се отказва частично достъп до определени документи, свързани с решението на ЕЦБ от 1 август 2014 г. относно Banco Espírito Santo SA в частта, в която с това решение ЕЦБ отказва достъп до размера на кредита, включен в извадките от протокола, отразяващ решението на Управителния съвет на ЕЦБ от 28 юли 2014 г.

                  4)

                  Espírito Santo Financial (Португалия), SGPS, SA понася направените от него съдебни разноски, както и една трета от разноските, направени от Европейската централна банка (ЕЦБ) във връзка с настоящото производство по обжалване и първоинстанционното производство.

                  5)

                  Европейската централна банка (ЕЦБ) понася две трети от направените от нея разноски, свързани с настоящото производство по обжалване и първоинстанционното производство.

         (1)  ОВ C 445, 10.12.2018 г.


title: Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Комисията по жалбите по административни въпроси на 18 декември 2019 г. по дело Adpublisher AG/J (Дело E-11/19) 2020/C 110/07

text:
               2.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/8

      Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Комисията по жалбите по административни въпроси на 18 декември 2019 г. по дело Adpublisher AG/J
      (Дело E-11/19)
      (2020/C 110/07)
      На 18 декември 2019 г. до Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Комисията по жалбите по административни въпроси (Beschwerdekommission für Verwaltungsangelegenheiten), получена в деловодството на Съда на 23 декември 2019 г., за консултативно становище по дело Adpublisher AG/J по следните въпроси:

                  1.

                  Следва ли от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регламент относно защитата на данните, ОРЗД) или от друга разпоредба на правото на ЕИП, че съгласно ОРЗД може да бъде проведена състезателна обща процедура за разглеждане на жалба, без да се разкриват името и адресът на жалбоподателя в рамките на свързаната с жалбата процедура?
                  При положителен отговор на този въпрос: Необходимо ли е в настоящия случай да се установи поне prima facie наличието на основателна причина за анонимизирането, или не са необходими причини?

                  2.

                  Трябва ли държава членка да гарантира в националното си процесуално право, че в рамките на процедурата по разглеждане на жалба по член 77 от ОРЗД всички по-нататъшни национални апелативни органи са безплатни за субекта на данните и че субектът на данни не може да се осъжда да възстановява разноските?

                  3.

                  Ако отговорът на въпрос 1 е утвърдителен, а отговорът на въпрос 2 е отрицателен, с други думи — в съответствие с ОРЗД може да се провежда състезателната обща процедура за разглеждане на жалба, без в процедурата по жалбата да се посочват името и адресът на жалбоподателя, и няма задължение в националното процесуално право да се гарантира, че в рамките на процедура за разглеждане на жалба по член 77 от ОРЗД всички по-нататъшни национални апелативни органи са безплатни за субекта на данните, възниква въпросът как може решение по процедура за разглеждане на жалба, с което субектът на данните се осъжда да заплати разноските, да бъде приведено в действие спрямо субект на данни, който остава анонимен?


title: Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Княжеския апелативен съд на 3 декември 2019 г. по дело Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel/Meleda Anstalt (Дело E-10/19) 2020/C 110/08

text:
               2.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/9

      Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Княжеския апелативен съд на 3 декември 2019 г. по дело Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel/Meleda Anstalt
      (Дело E-10/19)
      (2020/C 110/08)
      На 3 декември 2019 г. до Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Княжеския апелативен съд (Fürstliches Obergericht), получена в деловодството на Съда на 5 декември 2019 г., за консултативно становище по дело Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel/Meleda Anstalt по следните въпроси:
      Как следва да се тълкува член 30, параграф 1 от Директива (ЕС) 2015/849?

         I.

                  1.

                  По какъв начин следва да се тълкува разпоредбата, съгласно която корпоративните и други правни образувания са задължени да получават подходяща информация относно своите действителни собственици? Достатъчно ли е като правило задължените образувания да бъдат уведомени за това кой е действителният собственик, или освен това трябва да бъдат представени и съответните документи с доказателствена стойност (устав и др.)?

                  2.

                  В случай че самото предоставяне на информация не е достатъчно, а като правило трябва да бъдат представяни и съответните документи (устав и др.): Променя ли се по някакъв начин това положение, ако действителният собственик е юридическо лице с адрес на управление в държава от ЕИП и следователно за него също се прилагат разпоредбите на Директива (ЕС) 2015/849? Достатъчно ли е само предоставяне на информация поне в този случай?

                  3.

                  Ако отговорът на въпрос 2 е отрицателен: Променя ли се по някакъв начин това положение, ако член на управителния съвет на действителния собственик е адвокат, нотариус или доверителен собственик, който съгласно националното законодателство има задължение — чието неспазване би могло да доведе до тежка санкция или евентуално оттегляне на правото за извършване на дейност — да предостави пълна и точна информация и който се ползва с особено доверие в националния правен ред?

                  4.

                  Ако отговорът на въпрос 3 също е отрицателен и следователно задължението за представяне на съответните документи (устав и др.) е налице във всички случаи:

                              а)

                              Какъв е минималният обхват на документите, които следва да се представят, като се има предвид принципът за свеждане на данните до минимум, посочен в член 5, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2016/679 относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регламент относно защитата на данните)?

                              б)

                              Как следва да се докаже, че няма косвено притежаване или че няма краен контрол от физическо лице по смисъла на член 3, параграф 6, буква б), подточка v) и член 3, параграф 6, буква в) от Директива (ЕС) 2015/849 (предвид максимата, че отрицателните факти не подлежат на доказване — „negativa non sunt probanda“)?

         II.

            Независимо от отговорите, дадени на въпросите в точка I:

                  1.

                  1. Как трябва да процедира образуванието, задължено да получи съответната информация съобразно с член 30, параграф 1 от Директива 2015/849, в случай че действителният собственик откаже да предостави информация и/или — в зависимост от отговорите на въпросите в точка I — да представи съответните документи, или не предостави точна и актуална информация: Подлежащото на задължението образувание длъжно ли е в такъв случай на свой риск и на свои разноски да предприеме правни действия срещу действителния собственик за предоставяне на информация или ако има такава възможност, да предприеме правни действия, предвидени в националното право, или може да бъде удовлетворено от предоставената му от действителния собственик информация или от отказа за разкриване на информация? Трябва ли в този случай при необходимост да се прилага mutatis mutandis член 3, параграф 6, буква а), подточка ii) от Директива (ЕС) 2015/849, в който се посочва, че „са изчерпани всички възможни средства“, или с други думи, трябва ли да се разбира, че необходимото изчерпване на всички възможни средства включва предявяването на иск на собствен риск и на собствени разноски?

                  2.

                  Ако отговорът на предходния въпрос е утвърдителен (т.е. налице е задължение за предявяване на иск): следва ли тогава при необходимост член 3, параграф 6, буква а), подточка ii) от Директивата да се прилага mutatis mutandis, така че да е налице задължение за предприемане на правни действия на собствен риск и за собствени разноски, когато има основания за подозрения или е налице съмнение (дори и най-малкото) във връзка с предоставената информация?


title: Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Комисията по жалбите по административни въпроси на 18 декември 2019 г. по дело Adpublisher AG/K (Дело E-12/19) 2020/C 110/09

text:
               2.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/10

      Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Комисията по жалбите по административни въпроси на 18 декември 2019 г. по дело Adpublisher AG/K
      (Дело E-12/19)
      (2020/C 110/09)
      На 18 декември 2019 г. до Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Комисията по жалбите по административни въпроси (Beschwerdekommission für Verwaltungsangelegenheiten), получена в деловодството на Съда на 23 декември 2019 г., за консултативно становище по дело Adpublisher AG/K по следните въпроси:

                  1.

                  Следва ли от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регламент относно защитата на данните, ОРЗД) или от друга разпоредба на правото на ЕИП, че съгласно ОРЗД може да бъде проведена състезателна обща процедура за разглеждане на жалба, без да се разкриват името и адресът на жалбоподателя в рамките на свързаната с жалбата процедура?
                  При положителен отговор на този въпрос: Необходимо ли е в този случай да се установи поне prima facie наличието на основателна причина за анонимизирането, или не са необходими причини?

                  2.

                  Трябва ли държава членка да гарантира в националното си процесуално право, че в рамките на процедурата по разглеждане на жалба по член 77 от ОРЗД всички по-нататъшни национални апелативни органи са безплатни за субекта на данни и че субектът на данни не може да се осъжда да възстановява разноските?

                  3.

                  Ако отговорът на въпрос 1 е утвърдителен, а отговорът на въпрос 2 е отрицателен, с други думи — в съответствие с ОРЗД може да се провежда състезателната обща процедура за разглеждане на жалба, без в процедурата по жалбата да се посочват името и адресът на жалбоподателя, и няма задължение в националното процесуално право да се гарантира, че в рамките на процедура за разглеждане на жалба по член 77 от ОРЗД всички по-нататъшни национални апелативни органи са безплатни за субекта на данни, възниква въпросът как може решение по процедура за разглеждане на жалба, с което субектът на данните се осъжда да заплати разноските, да бъде приведено в действие спрямо субект на данни, който остава анонимен?


title: Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Комисията по жалбите в областта на обществените поръчки на 18 декември 2019 г. по дело Hraðbraut ehf./mennta- og menningarmálaráðuneytið, Verzlunarskóli Íslands ses., Tækniskólinn ehf. и Menntaskóli Borgarfjarðar ehf. (Дело E-13/19) 2020/C 110/10

text:
               2.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/11

      Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Комисията по жалбите в областта на обществените поръчки на 18 декември 2019 г. по дело Hraðbraut ehf./mennta- og menningarmálaráðuneytið, Verzlunarskóli Íslands ses., Tækniskólinn ehf. и Menntaskóli Borgarfjarðar ehf.
      (Дело E-13/19)
      (2020/C 110/10)
      На 18 декември 2019 г. до Съда на ЕАСТ беше отправена молба от Комисията по жалбите в областта на обществените поръчки (kærunefnd útboðsmála), получена в деловодството на Съда на 23 декември 2019 г., за консултативно становище по дело Hraðbraut ehf./mennta- og menningarmálaráðuneytið, Verzlunarskóli Íslands ses., Tækniskólinn ehf. и Menntaskóli Borgarfjarðar ehf. по следните въпроси:

                  1.

                  Следва ли да се разглежда като обществена поръчка за услуги по смисъла на Директива 2014/24/ЕС (по-специално член 2, параграф 9) договор, сключен от министерство със субект, имащ право да извършва дейност като гимназиално училище, с който договор въпросният субект се задължава да предоставя на учениците и учителите услуги и съоръжения, обичайни в гимназиалния етап на средното образование, и в който се предвижда финансов принос?

                  2.

                  Представляват ли услугите от вида, описан във въпрос 1, социални и други специфични услуги по смисъла на член 74 от Директива 2014/24/ЕС и ако случаят е такъв — следва ли да се прилагат разпоредбите на дял III, глава I от Директивата по отношение на режима за възлагане на обществени поръчки?

                  3.

                  От значение ли е за отговора на въпроси 1 и 2 дали средствата за въпросните услуги са определени в бюджетно законодателство от исландския парламент или съгласно решение на министър въз основа на приложимото вътрешно законодателство и правила?

                  4.

                  Задължено ли е Министерството на образованието, науката и културата да прилага процедура за възлагане на обществена поръчка въз основа на Директива 2014/24/ЕС по отношение на възлагането на поръчки за услуги, обхващащи дейността на училищата и обучението на гимназиално ниво, срещу финансов принос?


title: Дело T-605/18: Решение на Общия съд от 12 февруари 2020 г. — ZF/Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — Пенсия — Решение за определяне на пенсионните права — Фишове за пенсия — Жалба за отмяна — Срок за обжалване по административен ред — Просрочие — Акт с чисто потвърдителен характер — Частична недопустимост — Искане за връщане на надплатени суми — Класиране в степен и в стъпка — Мултипликационен коефициент — Оттегляне на незаконосъобразен акт — Оправдани правни очаквания — Разумен срок)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/6

      Решение на Общия съд от 12 февруари 2020 г. — ZF/Комисия
      (Дело T-605/18) (1)

      (Публична служба - Срочно наети служители - Пенсия - Решение за определяне на пенсионните права - Фишове за пенсия - Жалба за отмяна - Срок за обжалване по административен ред - Просрочие - Акт с чисто потвърдителен характер - Частична недопустимост - Искане за връщане на надплатени суми - Класиране в степен и в стъпка - Мултипликационен коефициент - Оттегляне на незаконосъобразен акт - Оправдани правни очаквания - Разумен срок)
      (2020/C 114/03)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: ZF (представител: J.-N. Louis, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Mongin и L. Radu Bouyon)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на записка от 30 ноември 2017 г., с която от Службата за управление и плащане по индивидуални права на Комисията (PMO) изменя, считано от 1 април 2015 г., пенсията за прослужено време на жалбоподателя, и на записка от 31 януари 2018 г., с която жалбоподателят е уведомен за размера на задълженията му към Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Европейската комисия понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и половината от съдебните разноски на ZF.

         (1)  ОВ C 455, 17.12.2018 г.


title: Дело T-159/19: Решение на Общия съд от 27 февруари 2020 г. — Bog-Fran/EUIPO — Fabryki Mebli „Forte“ (Мебели) (Промишлен дизайн на Общността — Производство по обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ мебел — Основание за недействителност — Липса на оригиналност — Оповестяване на предходния промишлен дизайн — Доказване на оповестяването — Член 7 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/7

      Решение на Общия съд от 27 февруари 2020 г. — Bog-Fran/EUIPO — Fabryki Mebli „Forte“ (Мебели)
      (Дело T-159/19) (1)

      (Промишлен дизайн на Общността - Производство по обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ мебел - Основание за недействителност - Липса на оригиналност - Оповестяване на предходния промишлен дизайн - Доказване на оповестяването - Член 7 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002)
      (2020/C 114/04)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Bog-Fran sp. z o.o. sp.k. (Варшава, Полша) (представител: M. Mikosza, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Gája и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Fabryki Mebli „Forte“ S.A. (Остров Мазовецка, Полша) (представител: H. Basiński, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на трети апелативен състав на EUIPO от 14 януари 2019 г. (преписка R 291/2018-3) относно производство по обявяване на недействителност между Bog-Fran и Fabryki Mebli „Forte“.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на трети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 14 януари 2019 г. (преписка R 291/2018-3) относно производство по обявяване на недействителност между Bog-Fran sp. z o.o. sp.k. и Fabryki Mebli „Forte“ S.A.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  EUIPO понася, наред с направените от нея съдебни разноски, тези на Bog-Fran.

                  4)

                  Fabryki Mebli „Forte“ понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 155, 6.5.2019 г.


title: Дело T-202/19: Решение на Общия съд от 27 февруари 2020 г. — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado („CaraTour“) („Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „CaraTour“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „Carado“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001“)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/7

      Решение на Общия съд от 27 февруари 2020 г. — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado („CaraTour“)
      (Дело T-202/19) (1)

      („Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „CaraTour“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „Carado“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001“)
      (2020/C 114/05)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Knaus Tabbert GmbH (Янделсбрун, Германия) (представител: N. Maenz, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Carado GmbH (Люткирх им Алгау, Германия) (представител: A. Otto, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 14 януари 2019 г. (преписка R 506/2018-5) относно производство по възражение със страни Carado и Knaus Tabbert

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Knaus Tabbert GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Дело T-203/19: Решение на Общия съд от 27 февруари 2020 г. — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado („CaraTwo“) („Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „CaraTwo“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „Carado“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001“)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/8

      Решение на Общия съд от 27 февруари 2020 г. — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado („CaraTwo“)
      (Дело T-203/19) (1)

      („Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „CaraTwo“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „Carado“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001“)
      (2020/C 114/06)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Knaus Tabbert GmbH (Янделсбрун, Германия) (представител: N. Maenz, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Carado GmbH (Лойткирх им Алгой, Германия) (представител: A. Otto, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 14 януари 2019 г. (преписка R 851/2018-5) относно производство по възражение със страни Carado и Knaus Tabbert

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Knaus Tabbert GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Дело T-212/19: Определение на Общия съд от 5 февруари 2020 г. — Apple/EUIPO (Стилуси) (Промишлен дизайн на Общността — Разделяне на заявката за регистрация, с което се поправя нередовността, довела до отказ на регистрация — Липса на основание за произнасяне)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/9

      Определение на Общия съд от 5 февруари 2020 г. — Apple/EUIPO (Стилуси)
      (Дело T-212/19) (1)

      (Промишлен дизайн на Общността - Разделяне на заявката за регистрация, с което се поправя нередовността, довела до отказ на регистрация - Липса на основание за произнасяне)
      (2020/C 114/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Apple Inc. (Купертино, Калифорния, САЩ) (представители: H. Hartwig и A. von Mühlendahl, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: S. Hanne и D. Botis)

         Предмет

      Жалба срещу решението на трети апелативен състав на EUIPO от 7 януари 2019 г. (преписка R 2533/2017-3) относно заявка за регистрация на промишлен дизайн на Общността, изобразяващ стилус.

         Диспозитив

                  1)

                  Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                  Осъжда Apple Inc. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Дело T-214/19: Определение на Общия съд от 7 февруари 2020 г. — Fleximed/EUIPO — docPrice (Fleximed) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „Fleximed“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „mediFLEX“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/9

      Определение на Общия съд от 7 февруари 2020 г. — Fleximed/EUIPO — docPrice (Fleximed)
      (Дело T-214/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „Fleximed“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „mediFLEX“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
      (2020/C 114/08)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Fleximed AG (Тризен, Лихтенщайн) (представител: M. Gail, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: W. Schramek и A. Söder)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: docPrice GmbH (Кобленц, Германия)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 6 февруари 2019 г. (преписка R 1121/2018-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни docPrice и Fleximed

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание.

                  2)

                  Осъжда Fleximed AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Дело T-36/20: Жалба, подадена на 22 януари 2020 г. — IF/Парламент

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/10

      Жалба, подадена на 22 януари 2020 г. — IF/Парламент
      (Дело T-36/20)
      (2020/C 114/09)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: IF (представител: C. Bernard-Glanz, lawyer)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от 16 април 2019 г. за освобождаване на жалбоподателя от задълженията му на заместник генерален секретар на Алианса на либералите и демократите за Европа,

                  —

                  да осъди ответника да заплати сума в размер на 50 000 EUR като обезщетение за претърпените неимуществени вреди, ведно с лихва в размер на законоустановената, до окончателното плащане,

                  —

                  да осъди ответника да заплати обезщетение в размер на 1 000 EUR като обезщетение за невъзможността да възстанови жалбоподателя в първоначалното му правно положение, ведно с лихва в размер на законоустановената, до окончателното плащане,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е твърдение за липса на компетентност на автора на акта и за нарушение на принципа на „паралелност на формата“.

                              —

                              В това отношение жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е прието от председателя на групата, а би трябвало да се приеме от Бюрото.

                  2.

                  Второто основание е твърдение за нарушение на правото на жалбоподателя да бъде изслушан, преди да бъде предприета мярка, която го засяга.

                              —

                              Във връзка с жалбоподателят твърди, че не му била предоставена възможността ефективно да изложи своята гледна точка преди приемането на обжалваното решение.

                  3.

                  Трето основание е твърдение за нарушение на правото на жалбоподателят случаят му да се разгледа честно, безпристрастно и внимателно, както и за липса на основателни мотиви.

                              —

                              В това отношение жалбоподателят твърди, че:

                                          —

                                          председателят не изложил с необходимата грижа и безпристрастност всички релевантни данни по случая, преди да приеме обжалваното решение, и

                                          —

                                          като потвърдил изготвената от генералния секретар на групата от 12 април 2019 г. докладна записка, чиито основания били погрешни, председателят опорочил обжалваното решение.


title: Дело T-50/20: Жалба, подадена на 29 януари 2020 г. — PNB Banka/ЕЦБ

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/11

      Жалба, подадена на 29 януари 2020 г. — PNB Banka/ЕЦБ
      (Дело T-50/20)
      (2020/C 114/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: PNB Banka AS (Рига, Латвия) (представител: O. Behrends, адвокат)

         Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ЕЦБ от 19 ноември 2019 г., с което тя отхвърля искането да разпореди на синдика на PNB Banka да предостави достъп до банката и нейните данни, персонал и ресурси,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ЕЦБ неправилно приела, че не е в правомощията ѝ да даде такова разпореждане.

                  2.

                  Второ основание: ЕЦБ нарушила правото на банката на ефективни правни средства за защита.

                  3.

                  Трето основание: с оспорваното решение се нарушавало правото на банката да бъде изслушана.

                  4.

                  Четвърто основание: ЕЦБ нарушила правото на банката по искането ѝ да бъде постановено надлежно мотивирано решение.

                  5.

                  Пето основание: ЕЦБ нарушила принципа nemo auditur, тъй като назначаването на синдик и намесата в представителните функции на управителния съвет на банката като неин законен представител са резултат от незаконосъобразни действия от страна на ЕЦБ.


title: Дело T-53/20: Иск, предявен на 30 януари 2020 г. — IMI 2 Joint Undertaking/CHS

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/12

      Иск, предявен на 30 януари 2020 г. — IMI 2 Joint Undertaking/CHS
      (Дело T-53/20)
      (2020/C 114/11)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: IMI 2 Joint Undertaking (представители: D. Waelbroeck, A. Duron и F. Federici, адвокати)

         Ответник: Choice Healthcare Solutions Ltd (Кардиф, Обединено кралство)

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  да разпореди на ответника да възстанови на ищеца сумата от 128 996,04 EUR, ведно с лихвите, във връзка със Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства 115011 по проекта „PROactive — Physical Activity as a Crucial Patient Reported Outcome in COPD“, за което се прилага лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка за нейните основни операции по рефинансиране, плюс 3,5 % процентни пункта към 23 юли 2019 г. до датата на получаването на подлежащите на възстановяване средства;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Ищецът е сключил споразумение за отпускане на безвъзмездни средства с ответника по проекта „PROactive — Physical Activity as a Crucial Patient Reported Outcome in COPD“.
      В подкрепа на иска си, предявен на основание член 272 от Договора за функционирането на Европейския съюз, ищецът изтъква нарушения от ответника на условията на посоченото споразумение що се отнася до разходите, изтъкнати от последния.


title: Дело T-71/20: Жалба, подадена на 6 февруари 2020 г. — Puma/EUIPO — CAMäleon (PUMA-System)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/12

      Жалба, подадена на 6 февруари 2020 г. — Puma/EUIPO — CAMäleon (PUMA-System)
      (Дело T-71/20)
      (2020/C 114/12)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Puma SE (Херцогенаурах, Германия) (представител: P. GonzálezBueno Catalán de Ocón, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: CAMäleon Produktionsautomatisierung GmbH (Детенхаузен, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз PUMA-System — заявка за регистрация № 16 786 907

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 27 ноември 2019 г. по преписка R 404/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, annul the contested decision;

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на принципа на добра администрация;

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б), член 94 и член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-81/20: Жалба, подадена на 11 февруари 2020 г. — Klose/EUIPO (Изображение на триъгълник с трицветни сегменти)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/13

      Жалба, подадена на 11 февруари 2020 г. — Klose/EUIPO (Изображение на триъгълник с трицветни сегменти)
      (Дело T-81/20)
      (2020/C 114/13)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Anne-Marie Klose (Хамбург, Германия) (представител: I. Seher, Rechtsanwältin)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на триъгълник с трицветни сегменти) — заявка за регистрация № 18 019 599

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 12 декември 2019 г. по преписка R 1955/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-83/20: Жалба, подадена на 12 февруари 2020 г. — bonnanwalt/EUIPO — Bayerischer Rundfunk и др. (tagesschau)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/14

      Жалба, подадена на 12 февруари 2020 г. — bonnanwalt/EUIPO — Bayerischer Rundfunk и др. (tagesschau)
      (Дело T-83/20)
      (2020/C 114/14)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: bonnanwalt Vermögens- und Beteiligungsgesellschaft mbH (Бон, Германия) (представител: Rechtsanwalt T. Wendt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Други страни в производството пред апелативния състав: Bayerischer Rundfunk (Мюнхен, Германия), Hessischer Rundfunk (Франкфурт на Майн, Германия), Mitteldeutscher Rundfunk (Лайпциг, Германия), Norddeutscher Rundfunk (Хамбург, Германия), Rundfunk Berlin-Brandenburg (Берлин, Германия), Saarländischer Rundfunk (Саарбрюкен, Германия), Südwestrundfunk (Майнц, Германия), Westdeutscher Rundfunk Köln (Кьолн, Германия), Radio Bremen (Бремен, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другите страни в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „tagesschau“ — заявка за регистрация № 10 237 543

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 12 декември 2019 г. по преписка R 1487/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да обяви словната марка на Европейския съюз със заяква за регистрация № 10 237 543 за отменена, считано от 15 ноември 2017 г., включително по отношение на услугите „Предоставяне на новинарски програми и статии“,

                  —

                  да осъди притежателите на марката на Европейския Съюз да заплатят съдебните разноски, възникнали в хода на производството пред апелативния състав, както и в хода на настоящото производство.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на съществени разпоредби, установяващи формални изисквания (изискване за мотивиране);

                  —

                  Нарушение на член 18, параграф 1, първо изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 58, параграф 1, буква а) и на параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-84/20: Жалба, подадена на 12 февруари 2020 г. — Qx World/EUIPO — Mandelay (EDUCTOR)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/15

      Жалба, подадена на 12 февруари 2020 г. — Qx World/EUIPO — Mandelay (EDUCTOR)
      (Дело T-84/20)
      (2020/C 114/15)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Qx World Kft. (Будапеща, Унгария) (представители: Á. László и A. Cserny, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Mandelay Kft. (Сигетсентмиклош, Унгария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: марка на Европейския съюз „EDUCTOR“ — Марка на Европейския съюз № 11 043 296

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 25 ноември 2019 г. по преписка R 1310/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да измени обжалваното решение, като отмени първоинстанционното решение и върне делото на отдела за отмяна на EUIPO за ново разглеждане,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени както обжалваното, така и първоинстанционното решение и да върне делото на отдела за отмяна на EUIPO за ново разглеждане.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Съществено процесуално нарушение.


title: Дело T-85/20: Жалба, подадена на 13 февруари 2020 г. — Qx World/EUIPO — Mandelay (EDUCTOR)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/15

      Жалба, подадена на 13 февруари 2020 г. — Qx World/EUIPO — Mandelay (EDUCTOR)
      (Дело T-85/20)
      (2020/C 114/16)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Qx World Kft. (Будапеща, Унгария) (представители: Á. László и A. Cserny, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Mandelay Kft. (Сигетсентмиклош, Унгария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: марка на Европейския съюз „EDUCTOR“ — Марка на Европейския съюз № 12 250 593

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 2 декември 2019 г. по преписка R 1311/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да измени обжалваното решение, като отмени първоинстанционното решение и върне делото на отдела за отмяна на EUIPO за ново разглеждане,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени както обжалваното, така и първоинстанционното решение и да върне делото на отдела за отмяна на EUIPO за ново разглеждане.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Съществено процесуално нарушение.


title: Дело T-86/20: Жалба, подадена на 13 февруари 2020 г. — Qx World/EUIPO — Mandelay (SCIO)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/16

      Жалба, подадена на 13 февруари 2020 г. — Qx World/EUIPO — Mandelay (SCIO)
      (Дело T-86/20)
      (2020/C 114/17)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Qx World Kft. (Будапеща, Унгария) (представители: Á. László и A. Cserny, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Mandelay Kft. (Сигетсентмиклош, Унгария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: Марка на Европейския съюз „SCIO“ — Марка на Европейския съюз № 11 191 194

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 2 декември 2019 г. по преписка R 1312/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да измени обжалваното решение, като отмени първоинстанционното решение и върне делото на отдела за отмяна на EUIPO за ново разглеждане,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени както обжалваното, така и първоинстанционното решение и да върне делото на отдела за отмяна на EUIPO за ново разглеждане.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Съществено процесуално нарушение.


title: Дело T-88/20: Жалба, подадена на 13 февруари 2020 г. — Rivière и др./Парламент

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/17

      Жалба, подадена на 13 февруари 2020 г. — Rivière и др./Парламент
      (Дело T-88/20)
      (2020/C 114/18)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Jérôme Rivière (Ница, Франция) и още десет жалбоподатели (представител: F. Wagner, avocat)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени устното решение на председателя на Европейския парламент от 13 януари 2020 г., с което се забранява поставянето на национален флаг на пулта на член на парламента,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение и изопачаване от правна и фактическа страна на член 10 от Правилника за дейността на Европейския парламент, както и нарушение на член 4 от Договора за Европейския съюз, по-специално тъй като малкият флаг поставен от член на парламента на неговия пулт не е нито плакат, нито надпис. Освен това наличието на такъв флаг не нарушавало нито нормалното протичане на парламентарната работа, нито функционирането на парламентарното оборудване, нито добрия ред в пленарната зала и не представлявало неуместно поведение.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на предходна практика на Европейския парламент и на принципа на правна сигурност, признат в практиката на Съда на Европейския съюз за „основно изискване“.

                  3.

                  Трето основание: злоупотреба с власт, тъй като по силата на член 22 от Правилника за дейността на Европейския парламент председателят не разполага с правомощието да откаже да даде думата на член на парламента поради посочената причина. Жалбоподателите изтъкват, че Бюрото на Европейския парламент взема решения по въпроси, свързани с провеждането на заседанията.


title: Дело T-93/20: Жалба, подадена на 17 февруари 2020 г. — Albert Darboven Holding/EUIPO (WINDSOR-CASTLE)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/18

      Жалба, подадена на 17 февруари 2020 г. — Albert Darboven Holding/EUIPO (WINDSOR-CASTLE)
      (Дело T-93/20)
      (2020/C 114/19)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Albert Darboven Holding GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия) (представител: A. Thünken, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „WINDSOR-CASTLE“ — заявка за регистрация № 17 881 910

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 19 декември 2019 г. по преписка R 2448/2018-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да измени обжалваното решение, така че да се допусне марката на Европейския съюз „WINDSOR-CASTLE“ със заявка за регистрация № 17 881 910 да бъде публикувана и за стоките „Кафе, чай и техните заместители; хлебни и сладкарски изделия“,
                  при условията на евентуалност:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-98/20: Жалба, подадена на 20 февруари 2020 г. — Biochange Group/EUIPO — Laubender (medical beauty research)

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/18

      Жалба, подадена на 20 февруари 2020 г. — Biochange Group/EUIPO — Laubender (medical beauty research)
      (Дело T-98/20)
      (2020/C 114/20)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Biochange Group GmbH (Бад Шлема, Германия) (представител: C. König, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Laubender GmbH (Виена, Австрия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „medical beauty research“ — заявка за регистрация № 4 215 935

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 8 ноември 2019 г. по преписка R 114/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и Laubender GmbH, ако то встъпи в настоящото производство, да заплатят съдебните разноски по това производство и по производството пред апелативния състав.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 95, параграф 1, трето изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-100/20: Жалба, подадена на 20 февруари 2020 г. — Junqueras i Vies/Парламент

text:
               6.4.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/19

      Жалба, подадена на 20 февруари 2020 г. — Junqueras i Vies/Парламент
      (Дело T-100/20)
      (2020/C 114/21)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Oriol Junqueras i Vies (Сан-Жоан-де-Вилаторрадо, Испания) (представител: A. Van den Eynde Adroer, abogado)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд да приеме за подадена в срок жалбата срещу обжалвания акт и приложенията към нея, да я допусне за разглеждане и в съответствие с изложените в нея искания да отмени обжалвания акт на председателя на Европейския парламент, като осъди ответника да заплати съдебните разноски

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба е подадена срещу решението на председателя на Европейския парламент от 10 декември 2019 г., с което (позовавайки се на решението му от 22 август 2019 г., обжалвано пред Общия съд на Европейския съюз по дело T-734/19, Junquieras i Vies/Парламент) се отказва произнасяне по молбата за защита на имунитета на г-н Junqueras i Vies, подадена от негово име на 20 декември 2019 г. от г-жа Riba i Giner (член на Европейския парламен (ЕП).
      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 39 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) и на член 3, параграф 1 от Европейската конвенция за правата на човека и основните свободи, на член 20, член 21, параграфи 1 и 2 и член 41, параграфи 1 и 2 от Хартата, както и необходимост от конформно тълкуване на членове 7 и 9 от Правилника за дейността на Европейския парламент.

                              —

                              В тази насока се твърди, че влизането в сила на Хартата като първично право на ЕС (и конкретно гореспоменатите членове) предоставя самостоятелни субективни права на членовете на ЕП спрямо ЕП, които трябва да се изразят в правилно тълкуване на членове 7 и 9 от Правилника за дейността на ЕП, в смисъл че на европейско равнище защитата на имунитета на членовете на ЕП е равна и не дискриминира на основание на гражданство, или че поне съществуват някои процесуални права, които задължават ЕП да се произнесе по молбата за защита на имунитета заедно с гаранциите, които посочените права защитават.

                  2.

                  Второ основание: незачитане на решението на Съда от 19 декември 2019 г. (C-502/19, Junquieras i Vies) и на правото на защита на имунитета в съответствие с член 39 от Хартата, член 9 от Протокола за привилегиите и имунитетите на ЕС и членове 7 и 9 от Правилника за дейността.

                              —

                              В тази насока се твърди, че в споменатото решение Съдът е признал на жалбоподателя качеството на член на ЕП и постановил, че до ЕП е трябвало да бъде подадена молба да свали имунитета. Съдът също така постановил, че след като самият ЕП е признал на жалбоподателя качеството на член на ЕП, в настоящия случай това довело до незачитане на съдебното решение и, поради отказа за произнасяне по молбата за защита на имунитета, на правата на г-н Junqueras като член на ЕП в съответствие с цитираните членове.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на членове 7 и 9 от Правилника за дейността на ЕП поради липса на компетентност на председателя на Парламента да се произнесе по допустимостта на молбата за защита на имунитета и поради това, че същият не е спазил съответно установената процедура.

                              —

                              В тази насока се твърди липса на компетентност на председателя да обяви за недопустима молбата за защита на имунитета, както и нарушение на членове 7 и 9 от Правилника за дейността на ЕП поради неспазване на установената в тях процедура.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на член 39 от Хартата, на член 9 in totum от Протокола за привилегиите и имунитетите на ЕС и на членове 7 и 9 от Правилника за дейността на ЕП.

                              —

                              В тази насока се твърди, че като не бил защитен имунитетът на г-н Junqueras и не било изискано Европейският парламент да се произнесе по молба за защита на имунитета, била нарушена цялата система на защитата на имунитета, предоставена с член 9 от Протокола за привилегиите и имунитетите на ЕС.


title: Дело T-400/20: Жалба, подадена на 29 юни 2020 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Rudolf Böckenholt (LLOYD’S)

text:
               10.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 262/37

      Жалба, подадена на 29 юни 2020 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Rudolf Böckenholt (LLOYD’S)
      (Дело T-400/20)
      (2020/C 262/50)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представител: J. L. Rivas Zurdo, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Rudolf Böckenholt GmbH & Co. KG (Остбеверн, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: фигуративна марка „LLOYD’S“ — марка на Европейския съюз № 2 957 132

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 14 април 2020 г. по преписка R 1119/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, в частта му, в която се отхвърля жалбата на El Corte Inglés, S.A. и се потвърждава решението на отдела по отмяна, с което частично е уважено искане за обявяване на недействителност № 18 381 C и е потвърдено обявяването на частична недействителност на марката на Европейския съюз № 2 957 132 LLOYD’S (фигуративна) за „стоки от тези материи (кожа и имитация на кожа), които не се съдържат в други класове, като се изключва кожата за производство на обувки“ от клас 18.

                  —

                  да осъдят насрещната страна или насрещните страни в производството по настоящата жалба да заплатят съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.

                  —

                  Противоречие с решението на първи апелативен състав на EUIPO, постановено на 23 октомври 2009 г. в производството по преписка R 562/2006-1.

                  —

                  Противоречие и несъгласуваност на решението по отношение на мотивите, на които то се основава и нарушение на член 32, буква и) от Делегиран регламент (ЕС) 2017/1430 на Комисията.