title: Дело T-459/16: Жалба, подадена на 19 август 2016 г. — Испания/Комисия

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/42

         Жалба, подадена на 19 август 2016 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-459/16)
   (2016/C 392/56)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: M. Sampol Pucurull, Abogado del Estado)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение 2016/1059/ЕС на Комисията от 21 юни 2016 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), що се отнася до Кралство Испания, за определени помощи за площ и с което се изключват 262 887 429,57 EUR;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно основание, разделено на две части.

               1.

               Жалбоподателят твърди, че фиксираната финансова корекция, приложена от Комисията, нарушава член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (OВ L 209, 2005 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193), както и Насоките от 1997 г. (документ VI/5330/97) за условията, които трябва да са налице за прилагането на корекция от 25 % или от 10 %. Това нарушение води до превишаване на правомощията на Комисията при упражняването на нейната свобода на преценка и до нарушение на принципите на пропорционалност и правна сигурност.

                           —

                           На първо място, испанските органи смятат, че различните фиксирани финансови корекции нарушават член 31, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета във връзка с прилагането на Насоките от 1997 г. и принципа на пропорционалност, тъй като Комисията не посочва сериозни и разумни доводи, за да направи извода, че трябва да се приложи финансова корекция от 25 % във връзка с пасищата в гористи местности за периода 2009 — 2013 г., с изключение на пасища в гориста местност за пет автономни области за 2009 г., като се приема за приложим член 73а, параграф 2а от Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (OВ L 141, 2004 г., стp. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210).

                     Испанските органи обсъждат също така прилагането от Комисията на фиксирана финансова корекция от 10 % за периода 2009 — 2013 година за пасища, включващи храсти, и за пасищата в гористите екосистеми dehesa за 2009 г.

                           —

                           На второ място, властите считат, че обжалваното решение нарушава член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 във връзка с принципите на пропорционалност и правна сигурност, тъй като не взема предвид член 73а, параграф 2а от Регламент (ЕО) № 796/2004 във връзка с член 137 от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 г. за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) № 1290/2005, (EО) № 247/2006, (EО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003.


title: Дело T-335/09: Жалба, подадена на 24 август 2009 г. — Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção/Комисия

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/72

         Жалба, подадена на 24 август 2009 г. — Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção/Комисия
   (Дело T-335/09)
   2009/C 267/131
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção, ACE (Póvoa de Varzim, Португалия) (представители: A. Pinto Cardoso и L. Fuzeta da Ponte, advogados)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отменят решението на Комисията, което се съдържа в дебитно известие № 3230905272 от 12 юни 2009 г., и решението, което се съдържа в нотификацията от 3 август 2009 г., с която на жалбоподателя се разпорежда да изплати сумата по посоченото известие в рамките на 15 дни заедно с мораторните лихви в изпълнение на договор AH 04/2004, сключен за построяването на участък от пътя между Tángier и Saida (Проект за околовръстен средиземноморски път), финансиран от Общността в рамките на програма MEDA I,

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Актовете могат да бъдат оспорени, тъй като съдържат окончателни и обвързващи решения, а страните са процесуално легитимирани.
   Двата акта са опорочени от:

               Абсолютна липса на компетентност — ответната страна не е „pouvoir adjudicateur“ (възлагащ орган), защото действието ѝ не се подкрепя от никоя от клаузите от договора. Следователно ответната страна не само е лишена от компетентност, но също така не е оправомощена по отношение на това производство.

               Нарушение на съществени процесуални изисквания, в частност на задължението за мотивиране. Според член 253 от Договора актовете на Общността трябва да бъдат мотивирани. Според съдебната практика мотивите трябва да бъдат изрични, ясни, последователни и релевантни. Актът не може да бъде мотивиран имплицитно или мълчаливо, нито представен в неясна форма. Не може да има вътрешни противоречия между основанията, нито между основанията и диспозитива. Спорните решения са изцяло лишени от мотиви. Също така страдат от неспазване на установената форма, доколкото не посочват възможните средства за защита.

               Нарушение на нормите от Договора, по-специално на членове 211 и 219 от вътрешния правилник на ответника и на принципа „pacta sunt servanda“.


title: Дело T-70/10: Жалба, подадена на 19 февруари 2010 г. — Feralpi/Комисия

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/61

         Жалба, подадена на 19 февруари 2010 г. — Feralpi/Комисия
   (Дело T-70/10)
   2010/C 100/91
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Feralpi Holding SpA (Бреша, Италия) (представители: G. Roberti, avvocato, I. Perego, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение;

               —

               да се отмени или намали наложената с обжалваното решение глоба;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Feralpi Holding излага следните правни основания:

               —

               нарушение на принципа на колегиалност, доколкото Комисията не е представила на колегиума от комисари текст на обжалваното решение, който да съдържа всички необходими фактически и правни елементи;

               —

               погрешно посочване на правното основание. В това отношение се изтъква, че след изтичането на срока на Договора за ЕОВС Комисията не е можела да основе обжалваното решение, в което се установява нарушение на член 65 ЕОВС, на Регламент 1/2003 (1);

               —

               нарушение на правото на защита. По този въпрос се твърди, че Комисията не е изпратила на Feralpi Holding изложение на възраженията и не му е дала възможност да упражни правото си на защита. Освен това Комисията определила неподходящи за Feralpi Holding срокове и възпрепятствала правото му на достъп;

               —

               нарушение на критериите за възлагане на отговорността за нарушението. Според жалбоподателя Комисията възлага погрешно отговорността за нарушението на Feralpi Holding, без да отчита междувременно настъпилите изменения в дружественото му устройство;

               —

               също така се твърди, че като не отчела взаимозаменяемостта между бетоновата арматура и други продукти на металургичната промишленост като гредите и решетките Комисията е определила погрешно съответния пазар и необосновано е отрекла общностното измерение на съответния географски пазар;

               —

               изтъква се освен това, че Комисията е квалифицирала анализираните в решението поведения като единно, съставно и продължаващо нарушение на общностните правила на конкуренция и е приела, че Feralpi Holding е участвало в това нарушение, като по този начин е нарушила член 65 ЕОВС и е извършила погрешна преценка на фактите.

         На последно място жалбоподателят твърди, че ответникът е допуснал грешка при определянето на размера на глобата.

      (1)  Регламент (CE) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 04.01.2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-361/13: Жалба, подадена на 9 юли 2013 г. — Menelaus/СХВП — Garcia Mahiques (VIGOR)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/46

         Жалба, подадена на 9 юли 2013 г. — Menelaus/СХВП — Garcia Mahiques (VIGOR)
   (Дело T-361/13)
   2013/C 260/82
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Menelaus BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: A. von Mühlendahl и H. Hartwig, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: V. Garcia Mahiques (Jesus Pobre, Испания), F. Garcia Mahiques (Jesus Pobre, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на СХВП от 23 април 2013 г. по преписка R 88/2012-2 в частта, в която отменя решението на отдела по споровете на СХВП от 11 ноември 2011 г. по преписка 5061,

               —

               да отхвърли жалбата на другата страна срещу решението на отдела по заличаване на СХВП от 10 ноември 2011 г. по преписка C 5061,

               —

               да осъди ответника да заплати разноските, включително и тези, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав,

               —

               в случай че другата страна встъпи по делото, да осъди г-н Vicente Garcia Mathiques и г-н Felipe Garcia Mahiques да заплатят съдебните разноски по делото, включително и тези, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словна марка „VIGOR“ — регистрирана като марка на Общността под № 4 386 371

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Основание на искането за обявяване на недействителност: като основания за обявяване на недействителност са посочени член 8, параграф 1, буква б), във връзка с член 53, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 на Съвета

      Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност

      Решение на апелативния състав: уважава частично жалбата, като отменя обжалваното решение в частта, в която се отхвърля искането за обявяване на недействителност по отношение на някои стоки от клас 21, и отхвърля жалбата в останалата ѝ част

      Изложени правни основания: нарушение на правило 22, параграф 4 и на правила 79—82 от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността, на член 57, параграф 2 от Регламент № 207/2009, във връзка с член 15, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009; на член 57, параграф 2 от Регламент № 207/2009, във връзка с член 15, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 и с член 75 от Регламент № 207/2009; на член 56, параграф 1, буква б), във връзка с член 41, параграф 1 от Регламент № 207/2009; и на член 57, параграфи 2 и 3 и на член 76, параграф 2, във връзка с правила 40 и 22 от Регламент № 2868/95.


title: Дело C-363/14: Жалба, подадена на 28 юли 2014 г.  — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз

text:
               22.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/10

         Жалба, подадена на 28 юли 2014 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-363/14)
   2014/C 329/12
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски парламент (представители: F. Drexler, A. Caiola, M. Pencheva)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение за изпълнение на Съвета 2014/269/ЕС от 6 май 2014 година за изменение на Решение 2009/935/ПВР за определяне на списъка на третите държави и организации, с които Европол сключва споразумения (1),

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си Европейският парламент излага три основания.
   На първо място Европейският парламент оспорва използването от Съвета на неправилна процедура за вземане на решение при приемане на Решение 2014/269/ЕС. Парламентът заключава, че Съветът не само е нарушил Договорите, но е допуснал и съществено процесуално нарушение.
   На второ място Европейският парламент твърди, че Съветът е използвал или правно основание, което е било отменено с влизането в сила на Договора от Лисабон, или производно правно основание, което било незаконосъобразно съгласно практиката на Съда.
   На последно място, според Парламента списъкът на третите държави и организации, с които Европол сключва споразумения, е въпрос от законодателната материя. Законодателят на Съюза трябвало да разглежда този въпрос като съществен въпрос от регулираната материя. Вследствие на това правното основание и процедурата, които Съветът използвал, били неправилни от правна гледна точка.

      (1)  ОВ L 138, стр. 104


title: Дело T-495/08: Жалба, подадена на 14 ноември 2008 г.  — Ryanair/Комисия

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/41

         Жалба, подадена на 14 ноември 2008 г. — Ryanair/Комисия
   (Дело T-495/08)
   (2009/C 32/79)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Ryanair Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви, на основание на член 230 EO и член 231 ЕО, че мълчаливият отказ на Комисията да предостави достъп до документите, до които жалбоподателят е поискал достъп със заявление от 25 юни 2008 г., е нищожен, и че решението на Комисията от 8 октомври 2008 г., с което се отказва достъп до същите документи е несъществуващо,

               —

               при условията на евентуалност, да се обяви, на основание на член 230 и член 231 ЕО, че решението на Комисията от 8 октомври 2008 г., с което се отказва достъп до документите, до които жалбоподателят е поискал достъп със заявление от 25 юни 2008 г., е нищожно,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени в производството от жалбоподателя, и

               —

               да се предприемат всички други действия, които Първоинстанционният съд счете за подходящи.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на мълчаливия отказ на Комисията по искането на жалбоподателя, съгласно Регламент № 1049/2001 (1), за достъп до документи, свързани с процедури за държавни помощи, относно твърдяната държавна помощ, отпусната посредством споразумение с оператора на летище Аlghero. Това решение е последвано от изрично решение от 8 октомври 2008 г. При условията на евентуалност, жалбоподателят по настоящото дело иска отмяна на изричното решение.
   Правните основания и основни доводи, повдигнати от жалбоподателя, са еднакви с повдигнатите по дело Т-494/08, Ryanair/Комисия.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.


title: Дело C-40/12 P: Решение на Съда (голям състав) от 26 ноември 2013 г. — Gascogne Sack Deutschland GmbH, по-рано Sachsa Verpackung GmbH/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Пазар на найлоновите промишлени торби — Отговорност на дружеството майка за извършеното от дъщерното дружество нарушение — Прекомерна продължителност на производството пред Общия съд — Принцип на ефективната съдебна защита)

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/2

         Решение на Съда (голям състав) от 26 ноември 2013 г. — Gascogne Sack Deutschland GmbH, по-рано Sachsa Verpackung GmbH/Европейска комисия
   (Дело C-40/12 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Картели - Пазар на найлоновите промишлени торби - Отговорност на дружеството майка за извършеното от дъщерното дружество нарушение - Прекомерна продължителност на производството пред Общия съд - Принцип на ефективната съдебна защита)
   2014/C 39/02
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Gascogne Sack Deutschland GmbH, по-рано Sachsa Verpackung GmbH (представители: F. Puel и L. François-Martin, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и N. von Lingen)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Общия съд (четвърти състав) от 16 ноември 2011 г. по дело Sachsa Verpackung/Комисия (T-79/06), с което Общият съд отхвърля искането за частична отмяна на Решение C(2005) 4634 окончателен на Комисията от 30 ноември 2005 г. относно производство по член 81 ЕО (дело COMP/38.354 — Промишлени торби) във връзка с картел на пазара на найлоновите промишлени торби, и искане за изменение на посоченото решение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Gascogne Sack Deutschland GmbH да заплати разноските по настоящото производство по обжалване.

      (1)  ОВ C 89, 24.3.2012 г.


title: Дело C-458/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Trento (Италия) на 11 октомври 2012 г. — Lorenzo Amatori и др./Telecom Italia SpA, Shared Service Center Srl

text:
               15.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/6

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Trento (Италия) на 11 октомври 2012 г. — Lorenzo Amatori и др./Telecom Italia SpA, Shared Service Center Srl
   (Дело C-458/12)
   2012/C 389/09
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Trento

      Страни в главното производство

      Ищци: Lorenzo Amatori и др.

      Ответници: Telecom Italia SpA и Shared Service Center Srl

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допуска ли правната уредба на Европейския съюз относно „прехвърляне на част от предприятие“ (по-специално член 1, параграф 1, букви а) и б) във връзка с член 3, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година (1)) вътрешноправна норма като тази на член 2112, алинея 5 от codice civile (Гражданския кодекс), която позволява встъпването на приобретателя в трудовите правоотношения на прехвърлителя, без да е необходимо съгласието на прехвърлените работници, дори и в случаите, в които частта от предприятието — предмет на прехвърляне не съставлява съществувал още преди прехвърлянето функционално самостоятелен стопански субект, така че да е могъл да бъде идентифициран като такъв от прехвърлителя и от приобретателя към момента на прехвърлянето му?

               2.

               Допуска ли правната уредба на Европейския съюз относно „прехвърляне на част от предприятие“ (по-специално член 1, параграф 1, букви а) и б) във връзка с член 3, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година) вътрешноправна норма, като тази на член 2112, алинея 5 от codice civile, която позволява встъпването на приобретателя в трудовите правоотношения на прехвърлителя, без да е необходимо съгласието на прехвърлените работници, дори когато предприятието прехвърлител упражнява след прехвърлянето пълен контрол върху предприятието приобретател, който се проявява посредством тясна връзка на спонсорство и смесване на предприемаческия риск?

      (1)  Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20).


title: Дело T-139/07: Определение на Първоинстанционния съд от 4 септември 2009 г. — Pioneer Hi-Bred International/Комисия (Сближаване на законодателствата — Съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда — Процедура по даване на съгласие за пускане на пазара — Непредставяне от Комисията на проект за мерки пред регулаторния комитет — Иск за установяване на неправомерно бездействие — Отпадане на предмета на правния спор — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/64

         Определение на Първоинстанционния съд от 4 септември 2009 г. — Pioneer Hi-Bred International/Комисия
   (Дело T-139/07) (1)

   (Сближаване на законодателствата - Съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда - Процедура по даване на съгласие за пускане на пазара - Непредставяне от Комисията на проект за мерки пред регулаторния комитет - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Отпадане на предмета на правния спор - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2009/C 267/115
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Айова, Съединени американски щати) (представител: J. Temple Lang, solicitor)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално D. Lawunmi и C. Zadra, впоследствие P. Oliver и C. Zadra)

      Предмет

   Искане съгласно член 232 ЕО с предмет да се установи, че като не е представила пред регулаторния комитет, в съответствие с член 5, параграф 2 от Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 184, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 159), проект за мерките, които ще се вземат с оглед на нотификацията от ищеца във връзка с пускането на пазара на генетично модифицирана царевица 1507, Комисията не е изпълнила задълженията си по член 18, параграф 1 от Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета (ОВ L 106, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75).

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящия иск.

               2)

               Комисията на Европейските общности понася направените от нея съдебни разноски, както и направените от Pioneer Hi-Bred International, Inc. разноски.

      (1)  ОВ C 155, 7.7.2007 г.


title: Дело C-166/14: Решение на Съда (пети състав) от 26 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — MedEval — Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbH (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Директива 89/665/ЕИО — Принципи на ефективност и равностойност — Процедури за преразглеждане при възлагането на обществени поръчки — Срок за преразглеждане — Национално законодателство, съгласно което предварителното установяване на незаконосъобразност на процедурата е предпоставка за правото да се предяви иск за обезщетение — Преклузивен срок, който започва да тече независимо от това дали заинтересованият е знаел за незаконосъобразността на процедурата)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/4

         Решение на Съда (пети състав) от 26 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — MedEval — Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbH
   (Дело C-166/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Директива 89/665/ЕИО - Принципи на ефективност и равностойност - Процедури за преразглеждане при възлагането на обществени поръчки - Срок за преразглеждане - Национално законодателство, съгласно което предварителното установяване на незаконосъобразност на процедурата е предпоставка за правото да се предяви иск за обезщетение - Преклузивен срок, който започва да тече независимо от това дали заинтересованият е знаел за незаконосъобразността на процедурата))
   (2016/C 038/04)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: MedEval — Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbH

      В присъствието на: Bundesminister für Wissenschaft, Forschung und Wirtschaft, Hauptverband der österreichischen Sozialversicherungsträger, Pharmazeutische Gehaltskasse für Österreich

      Диспозитив

   Правото на Европейския съюз, по-конкретно принципът на ефективност, не допуска национална правна уредба, съгласно която иск за обезщетение за вреди, произтичащи от нарушение на правилата в областта на обществените поръчки, може да се предяви само ако преди това е установено, че процедурата за възлагането на съответната поръчка е незаконосъобразна поради липсата на предварително публикуване на обявление за поръчката, при положение че това искане за установяване на незаконосъобразност на процедурата се подава в шестмесечен преклузивен срок, който започва да тече, считано от деня, следващ датата на възлагането на съответната обществена поръчка, независимо от това дали подателят на искането е можел да знае за наличието на нарушението, водещо до незаконосъобразност на решението на възлагащия орган.

      (1)  ОВ C 282, 25.8.2014 г.


title: Дело C-451/13: Определение на председателя на Съда от 4 юли 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Gigaset AG/SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/46

         Определение на председателя на Съда от 4 юли 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Gigaset AG/SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG
   (Дело C-451/13) (1)

   2014/C 315/78
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 344, 23.11.2013 г.


title: Дело C-517/11: Иск, предявен на 7 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Република Гърция

text:
               10.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 362/14

         Иск, предявен на 7 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-517/11)
   2011/C 362/21
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia, I. Chatzigiannis и S. Petrova)

      Ответник: Република Гърция

      Искания на ищеца

   Да се установи, че

               —

               като не е приела необходимите мерки, за да избегне влошаването на естествените местообитания и на местообитанията на видовете, за които е обявена специална защитена зона (СЗЗ) 1220009, и по-конкретно като не е приела необходимите мерки, свързани с преустановяването на незаконните сондажни дейности, с напояването, със събирането на промишлените отпадъци, както и с плана за управление и с проекта на програма за интегриран надзор над природния парк на езерата Koroneia-Volvi и Makedonikon Tempon, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 2 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, във връзка с член 7 от посочената директива; и

               —

               като не е създала система за събиране и преработка на битовите отпадъчните води за населеното място Langada, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 3 и член 4, параграфи 1 и 3 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на битовите отпадъчни води;

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Разглежданото нарушение е свързано с влошаването и със замърсяването на езерото Koronia (област Солун) вследствие на редица вредоносни за околната среда дейности и с неприлагането на законовата уредба, приета от Република Гърция за опазване на това езеро.

               2.

               С цел да се съобразят със правната уредба на Съюза в областта на околната среда гръцките власти са установили режим на опазване на района (Междуведомствено министерско постановление № 6919/2004), конкретна програма за намаляване на замърсяването на водите на езерото (Междуведомствено министерско постановление № 35308/1838/2005), както и план за действие срещу замърсяването с нитрати (Междуведомствено министерско постановление № 16175/824/2006), и са одобрили 21 мерки, необходими за реабилитацията на езерото в рамките на генерален план, приет от областната управа (наричан по-нататък „генералният план“). Същевременно те са осигурили финансирането на тези дейности с общностни средства (вж. по-конкретно Решение C(2005) 5779/19.12.2005 на Кохезионния фонд, който финансира инфраструктурните проекти) и с национални ресурси.

               3.

               Комисията обаче преценява, че гръцките власти все още не прилагат по същество съответната законова рамка. Въпросът за влошаването на водите на езерото остава нерешен с цялата си сила и вследствие на това реализирането на някои от 21-те мерки (задължително условие за финансиране от страна на Съюза) е закъсняло. Като се има пред вид липсата на напредък в изпълнението на предвидените мерки, Комисията решава да сезира Съда.

               4.

               Комисията преценява по-конкретно, че гръцките власти нарушават член 6, параграф 2, във връзка с член 7 от Директива 92/43/ЕИО, която има за цел, от една страна, в специалните защитени зони да се избегне влошаването на естествените местообитания и на местообитанията на видовете, както и смущаването на видовете, за които са определени зоните, и, от друга страна, опазването на дивите птици.

               5.

               Според Комисията Гърция не е взела мерките, които се налагат, за да се осъществят всички дейности, които самата тя е приела и които се считат за задължителни за постигане на целите на посочените по-горе разпоредби.

               6.

               По-специално,

                           —

                           окончателното преустановяване на незаконните сондажни дейности, което самите гръцки власти за преценили за необходимо с оглед на реабилитацията на езерото, не е било извършено.

                           —

                           ограничаването на напоителните дейности на задоволително равнище все още не е осъществено, видно от обстоятелството, че гръцките власти не са привели доказателство за предприемането на посочените мерки.

                           —

                           проучването на проектите за колективни напоителни мрежи и за подхранване на водоносния хоризонт на езерото Koroneia все още не е започнало и отстраняването на промишлените отпадъци не е извършено, тъй като договорът за проекта за изграждане на ферментационните басейни изглежда все още не е подписан. Освен това продължават да работят нелегално четири предприятия замърсители.

                           —

                           планът за управление и проектът на програма за интегриран надзор на природния парк на езерата Koroneia-Volvi и Makedonikon Tempon все още не са одобрени.

               7.

               Освен това Комисията счита, че Република Гърция нарушава членове 3 и 4 от Директива 91/271/ЕИО, отнасящи се до заустването и до канализационните системи за отпадъчни битови води. Що се отнася до създаването на канализационната система в Langadas, до приемните съоръжения за битови и за промишлени води и за биологично пречистване, Комисията не е получила сведения от страна на гръцките власти, в които да се посочва, че първата фаза на проекта е приключила, фаза, която би обслужила половината от населението на град Langadas. Във всички случаи втората фаза на оздравяването на Langadas, която би обслужила цялото население, все още била на етап проучване.

               8.

               И накрая, що се отнася до вторичното третиране на битовите отпадъчните води, съответният договор все още не е бил подписан към датата, на която гръцките власти са отговорили на мотивираното становище.


title: Дело T-370/06: Иск, предявен на 4 декември 2006 г. — Kuwait Petroleum Corp. и други срещу Комисията

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/28

         Иск, предявен на 4 декември 2006 г. — Kuwait Petroleum Corp. и други срещу Комисията
   (Дело T-370/06)
   (2007/C 20/44)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищци: Kuwait Petroleum Corp. и други (Shuwaikh, Кувейт), Kuwait Petroleum International Ltd (Woking, Обединеното кралство) и Kuwait Petroleum (Нидерландия) BV (Ротердам, Нидерландия) [представители: D.W.Hull, д-р G.M.Berrisch, адвокати]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищците

               —

               Да се отмени Решение на Комисията С(2006)4090 от 13 септември 2006 г., доколкото същото намира приложение спрямо ищците; или субсидиарно

               —

               да се намали размерът на наложената глоба;

               —

               във всички случаи, да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С решение, прието на 13 септември 2006 г. („оспорваното решение“), Комисията налага солидарно на Kuwait Petroleum Corp. („KPC“), Kuwait Petroleum International Ltd („KPI“) и Kuwait Petroleum (Нидерландия) BV („KPN“), ищци, глоба в размер на 16 632 милиона еуро за това, че са нарушили чл. 81 ЕО, като са фиксирали цени на пазара на битум в Нидерландия. Всеки от ищците желае отмяна на оспорваното решение или, субсидиарно, намаляване на глобата на следните основания:
   По първото основание ищците твърдят, че Комисията е допуснала явна правна и фактическа грешка, поради това, че е приложила неточна правна норма, като е приела, че KPC и KPI носят отговорност за действията на KPN и не е привела достатъчно доказателства съобразно приложимата правна норма. Твърди се по-точно, че с оспорваното решение Комисията е установила, че и KPC, и KPI отговарят за участието на управителите на KPN в нидерландския битумен картел поради това, че KPN е дъщерно дружество, изцяло притежавано от KPC, както и че KPC и KPI поотделно упражняват широки надзорни правомощия над KPN. Ищците застъпват мнението, че дружеството-майка не може да носи отговорност въз основа единствено на своето дялово участие и широки надзорни правомощия, а също и че Комисията следва да установи, че дружеството-майка е упражнявало достатъчен контрол върху поведението на дъщерното дружество на засегнатия от нарушението пазар, което основателно би могло да породи допускането, че дъщерното дружество не е действало самостоятелно по отношение на нарушението.
   По-нататък, по второто основание, ищците застъпват мнението, че оспорваното решение следва да бъде отменено или, субсидиарно, глобата да бъде намалена, тъй като според тях Комисията е допуснала грешка в правото, като е глобила ищците в нарушение на Известието за сътрудничество (1) от 2002 г., което предвижда, че когато желаещият да се ползва от облекчаване на отговорността представя доказателства във връзка с факти, които по-рано са били недоказани, но имат пряко значение за определяне значимостта или продължителността на съществуване на картела, Комисията не може да се позовава на тях в ущърб на желаещия да се ползва от облекчаване на отговорността.
   И накрая в своето трето искане ищците поддържат мнението, че Комисията е допуснала явна грешка в пресмятането, като е определила процентния размер на намаляване на глобата в съответствие с Известието за сътрудничество от 2002 г. и поради това считат, че глобата следва да се намали с максималния размер от 50 %.

      (1)  Известие относно освобождаване от глоби и намаляване на глоби в случаите на картел (неофициален превод), ОВ (2002) C 45, стр. 3.


title: Дело T-189/08: Решение на Първоинстанционния съд от 18 март 2010 г. — Forum 187/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Схема за помощи в полза на изградените в Белгия координационни центрове — Ново решение на Комисията, прието след частична отмяна от Съда — Сдружение — Липса на правен интерес — Недопустимост)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/42

         Решение на Първоинстанционния съд от 18 март 2010 г. — Forum 187/Комисия
   (Дело T-189/08) (1)

   (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Схема за помощи в полза на изградените в Белгия координационни центрове - Ново решение на Комисията, прието след частична отмяна от Съда - Сдружение - Липса на правен интерес - Недопустимост)
   2010/C 113/66
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Forum 187 ASBL (Брюксел, Белгия) (представители: A. Sutton и G. Forwood, barristers)

      Ответник: Европейска комисия (представители: N. Khan и C. Urraca Caviedes)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение 2008/283/ЕО на Комисията от 13 ноември 2007 година за изменение на Решение 2003/757/ЕО относно схемата на помощ, въведена от Белгия, в полза на изградените в Белгия координационни центрове (ОВ L 90, 2008 г., стр. 7), доколкото то не предвижда разумни бъдещи преходни периоди за координационните центрове, засегнати от Решение на Съда от 22 юни 2006 г. по дело Белгия и Forum 187/Комисия (C 182/03 и C 217/03, Recueil, стр. I 5479).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Осъжда Forum 187 ASBL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 183, 19.07.2008 г.


title: Дело C-60/09: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Италия) на 11 февруари 2009 г. — Lucio Rubano/Regione Campania, Comune di Cusano Mutri

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/15

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Италия) на 11 февруари 2009 г. — Lucio Rubano/Regione Campania, Comune di Cusano Mutri
   (Дело C-60/09)
   2009/C 90/23
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lucio Rubano

      Ответник: Regione Campania, Comune di Cusano Mutri

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместимо ли е с членове 152 и 153 от Договора за създаване на Европейската общност наличието само на една аптека в общините с население под четири хиляди жители?

               2)

               Съвместимо ли е с членове 152 и 153 от Договора за създаване на Европейската общност обвързването на създаването на втора аптека в общините с население над четири хиляди жители с изисквания като надвишаване от населението с най-малко 50 % на параметрите, разстояние от най-малко три хиляди метра от съществуващата аптека, както и наличието на особени изисквания за фармацевтичната помощ, свързани с топографските условия и условието за съществуване на пътна мрежа, които следва да се преценяват от здравните структури (местни здравни дружества) или от местната професионална колегия или, във всички случаи, от компетентната администрация в областта на организацията и контрола на услугата по предоставяне на фармацевтична помощ?


title: Дело T-494/14: Жалба, подадена на 30 юни 2014 г.  — Klymenko/Съвет

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/51

         Жалба, подадена на 30 юни 2014 г. — Klymenko/Съвет
   (Дело T-494/14)
   2014/C 292/63
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Oleksandr Klymenko (Киев, Украйна) (представители: M. Shaw, QC, и I. Quirk, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2014/216 и Регламент № 381/2014 с незабавно действие, доколкото те се прилагат спрямо г-н Klymenko, и

               —

               да осъди Съвета да заплати разноските на г-н Klymenko за настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е нарушение на правата на жалбоподателя на защита и на ефективна съдебна защита, тъй като жалбоподателят не е знаел за разследването срещу него, въз основа на което той е бил включен в списъка на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилагат оспорените ограничителни мерки и нито Съветът, нито украинските власти са му предоставили подробности за това. Жалбоподателят по-нататък твърди, че не са му били посочени основанията за включването му в списъка и поради това не е разполагал и с възможност да изложи становището си.

               2.

               Второто правно основание е явна грешка в преценката на доказателствата, тъй като фактите показват, че жалбоподателят се е борил срещу корупцията по времето, когато е бил на служба в Украйна и че той не е бил участник в присвояване на украински държавни средства.

               3.

               Третото правно основание е липсата на мотиви, неизпълнението на критериите в член 1, параграф 1 от Решение 2014/119 и злоупотреба с власт, тъй като основанията за включването на жалбоподателя в списъка са неясни и общи. Жалбоподателят твърди, че Съветът следователно не е доказал, че той отговаря на критериите на член 1, параграф 1 от Решение 2014/119, поради което включването му в списъка представлява злоупотреба с власт.

               4.

               Четвъртото правно основание е нарушение на правото на собственост и на принципа на пропорционалност, тъй като замразяването на средствата на жалбоподателя ограничава правото му на собственост, без да е необходимо и пропорционално.


title: Решение на Съда от 3 август 2016 година по съединени дела E-26/15 и E-27/15 — Наказателно производство срещу B и B/Finanzmarktaufsicht (Свобода на предоставяне на услуги — член 36 от Споразумението за ЕИП — Директива 2005/60/ЕО — пропорционалност)

text:
               13.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/25

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 3 август 2016 година
   по съединени дела E-26/15 и E-27/15
   Наказателно производство срещу B и B/Finanzmarktaufsicht
   (Свобода на предоставяне на услуги — член 36 от Споразумението за ЕИП — Директива 2005/60/ЕО — пропорционалност)
   (2017/C 120/13)
   По съединени дела E-26/15 и E-27/15, наказателно производство срещу B и B/Finanzmarktaufsicht — ИСКОВЕ до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд от Княжеския апелативен съд на Княжество Лихтенщайн (Fürstliches Obergericht) и Комисията по жалбите към Органа, отговарящ за финансовия пазар (Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht) относно тълкуването на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 г. за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм, Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия докладчик), съдии, излезе с решение на 3 август 2016 г., чийто диспозитив е, както следва:

               1.

               Директива № 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 г. за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм трябва да се тълкува в смисъл, че тя допуска приемаща държава от ЕИП да прилага за доставчиците на услуги по доверително или дружествено управление, извършващи дейност на нейна територия по силата на свободата на предоставяне на услуги, изискванията за надлежна проверка, установени в нейното национално законодателство.

               2.

               Въпреки това, доколкото това законодателство води до затруднения и допълнителни разходи за дейностите, извършвани в съответствие с разпоредбите относно свободата на предоставяне на услуги, и може да бъде в допълнение към проверките, които вече са извършени в държавата от ЕИП по произход на доставчика на услуги по доверително или дружествено управление, като по този начин има възпираща роля за извършването на тези дейности, то представлява ограничение на свободното предоставяне на услуги. Член 36 от Споразумението за ЕИП трябва да се тълкува в смисъл, че допуска такова законодателство, при условие че то се прилага по недискриминационен начин, е обосновано от целта за борба с изпирането на пари и финансирането на тероризма, е подходящо да гарантира осъществяването на тази цел и не надхвърля необходимото за нейното постигане. По-специално, за да се считат за пропорционални националните надзорни мерки на приемащата държава от ЕИП, не следва да съществува обща презумпция за измама, водеща до цялостни, системни проверки на всички лица, които са се установили в други държави от ЕИП и предоставят услуги на временна основа в приемащата държава от ЕИП. Освен това приемащата държава от ЕИП трябва при отправяне на искане за получаване на информация като документи, намиращи се в държавата на установяване от ЕИП, да даде на доставчика на услуги разумен срок за предоставянето на тази информация, например чрез предаване на копия на документи. Във връзка с това съответното предизвестие ще зависи от обема на поисканите документи и носителя, на който се съхраняват.

               3.

               Отговорите на Съда на първия и втория въпрос не се различават, когато дружеството, на което се предоставят административни услуги, не е регистрирано в държава от ЕИП.


title: Дело T-672/14: Решение на Общия съд от 20 октомври 2016 г. — August Wolff и Remedia/Комисия (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Член 31 от Директива 2001/83/ЕО — Член 116 от Директива 2001/83 — Активно вещество естрадиол — Решение, с което Комисията нарежда на държавите членки да отнемат и изменят националните разрешения за търговия с лекарствени продукти с локално приложение, съдържащи естрадиол 0,01 % w/w — Тежест на доказване — Пропорционалност — Равно третиране)

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/22

      Решение на Общия съд от 20 октомври 2016 г. — August Wolff и Remedia/Комисия
      (Дело T-672/14) (1)

      ((Лекарствени продукти за хуманна употреба - Член 31 от Директива 2001/83/ЕО - Член 116 от Директива 2001/83 - Активно вещество естрадиол - Решение, с което Комисията нарежда на държавите членки да отнемат и изменят националните разрешения за търговия с лекарствени продукти с локално приложение, съдържащи естрадиол 0,01 % w/w - Тежест на доказване - Пропорционалност - Равно третиране))
      (2016/C 454/40)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Билефелд, Германия) и Remedia d.o.o. (Загреб, Хърватия) (представители: P. Klappich, C. Schmidt и P. Arbeiter, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B.-R. Killmann, M. Šimerdová и A. Sipos)

         Предмет

      Искане за отмяна на основание член 263 ДФЕС на Решение за изпълнение C(2014) 6030 окончателен на Комисията от 19 август 2014 година относно разрешенията за търговия, съгласно член 31 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, с лекарствени продукти за хуманна употреба, предназначени за локално приложение и с високо съдържание на естрадиол, доколкото това решение задължава държавите членки да спазват задълженията, които предвижда за посочените и непосочените в приложение I към него лекарствени продукти с локално приложение, съдържащи естрадиол 0,01 % w/w, с изключение на ограничението, че споменатите в същото приложение лекарствени продукти с локално приложение, съдържащи естрадиол 0,01 % w/w, могат да се прилагат само вътрешновагинално.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel и Remedia d.o.o. да заплатят съдебните разноски по настоящото и по обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 439, 8.12.2014 г.


title: Дело C-58/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 7 февруари 2011 г. — France Telecom España, S.A.

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/13

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 7 февруари 2011 г. — France Telecom España, S.A.
   (Дело C-58/11)
   2011/C 139/24
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страна в главното производство

      Жалбоподател: France Telecom España, S.A.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 13 от Директива 2002/20/ЕO (1) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която позволява да се изисква такса за право за изграждане на съоръжения в имоти, публична общинска собственост, от предприятия оператори, които, без да са собственици на мрежата, я използват за предоставяне на мобилни телефонни услуги?

               2.

               В случай, че таксата се приеме за съвместима с посочения член 13 от Директива 2002/20/ЕО, отговарят ли условията, при които тя се налага съгласно спорния общински правилник, на изискванията на посочения член за обективност, пропорционалност и липса на дискриминация, както и на необходимостта от гарантиране на оптималното използване на съответните ресурси?

               3.

               Следва ли да се признае непосредствено действие на посочения член 13 от Директива 2002/20/ЕО?

      (1)  ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183.


title: Дело C-338/15 P: Определение на Съда (седми състав) от 20 юли 2016 г. — Claire Staelen/Европейски омбудсман (Обжалване — Извъндоговорна отговорност — Разглеждане от Европейския омбудсман на жалба, свързана с начина на използване на списък с подходящите кандидати от конкурс на общо основание — Процедурен правилник на Съда — Член 181)

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/9

      Определение на Съда (седми състав) от 20 юли 2016 г. — Claire Staelen/Европейски омбудсман
      (Дело C-338/15 P) (1)

      ((Обжалване - Извъндоговорна отговорност - Разглеждане от Европейския омбудсман на жалба, свързана с начина на използване на списък с подходящите кандидати от конкурс на общо основание - Процедурен правилник на Съда - Член 181))
      (2016/C 454/19)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Claire Staelen (представител: V. Olona, avocate)

         Друга страна в производството: Европейски омбудсман (представители: първоначално G. Grill, впоследствие L. Papadias)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-жа Claire Staelen да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело T-181/14: Жалба, подадена на 20 март 2014 г.  — Nürburgring/СХВП — Biedermann (Nordschleife)

text:
               19.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/29

         Жалба, подадена на 20 март 2014 г. — Nürburgring/СХВП — Biedermann (Nordschleife)
   (Дело T-181/14)
   2014/C 151/37
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Nürburgring GmbH (Нюрбург, Германия) (представители: M. Viefhues и C. Giersdorf, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Lutz Biedermann (Вилинген-Швенинген, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 януари 2014 г., постановено по преписка R 163/2013-4,

               —

               да осъди ответника и евентуално другата страна в производството да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Nordschleife“ за стоки и услуги от класове 2 — 4, 6, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 21, 22, 24 — 30, 32 — 34, 39, 41 и 43 — заявка за регистрация на марка на Общността № 7 379 399.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Lutz Biedermann.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална словна марка „Management by Nordschleife“ за стоки и услуги от класове 6, 9, 16, 25, 28 и 41.

      Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-297/14: Определение на Общия съд от 22 май 2015 г. — Walter Klein/Комисия (Държавни помощи — Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия — Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура — Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата — Липса на основание за произнасяне)

text:
               27.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/24

         Определение на Общия съд от 22 май 2015 г. — Walter Klein/Комисия
   (Дело T-297/14) (1)

   ((Държавни помощи - Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия - Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура - Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата - Липса на основание за произнасяне))
   (2015/C 245/29)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Walter Klein GmbH & Co. KG (Вупертал, Германия) (представители: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme и T. Wielsch, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer, подпомагани от A. Luke и C. Maurer, адвокати)

      Предмет

   Жалба за частична отмяна на Решение C (2013) 4424 окончателен на Комисията от 18 декември 2013 година за откриване на процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС във връзка с мерките, прилагани от Федерална република Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките потребители (Държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN).

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Надзорния орган на ЕАСТ.

               3)

               Walter Klein GmbH & Co. KG понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия, включително тези, свързани с обезпечителното производство.

               4)

               Надзорният орган на ЕАСТ понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 223, 14.7.2014 г.


title: Дело C-302/14: Иск, предявен на 24 юни 2014 г.  — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/19

         Иск, предявен на 24 юни 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-302/14)
   2014/C 292/23
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, O. Beynet, K. Herrmann)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че що се отнася до Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 година относно енергийните характеристики на сградите (1), като не е приело за някои части от територията си разпоредбите за транспониране на определенията, съдържащи се в член 2, точки 2, 7 и 9 от тази директива и на изискванията, предвидени в член 8, параграф 1, член 9, параграф 1, член 11, параграфи 2 — 5 и в член 18 от същата, както и в приложение II към нея или, във всички случаи, като не е уведомило Комисията за тези разпоредби, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 28, параграф 1 от посочената директива,

               —

               поради неизпълнение на задължението на Кралство Белгия да уведоми Комисията за мерките за транспониране на директива, приета съгласно определена законодателна процедура, да му се наложи периодична имуществена санкция на основание член 260, параграф 3 ДФЕС в размер на 42  178,50 EUR дневно, считано от постановяването на решението на Съда, платима по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“,

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2010/31/ЕС е изтекъл на 9 юли 2012 г.

      (1)  ОВ L 153, стр. 13.


title: Дело T-653/13 P: Жалба, подадена на 6 декември 2013 г. от Kari Wahlström срещу решението, постановено на 9 октомври 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-116/12, Wahlström/Frontex

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/38

         Жалба, подадена на 6 декември 2013 г. от Kari Wahlström срещу решението, постановено на 9 октомври 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-116/12, Wahlström/Frontex
   (Дело T-653/13 P)
   2014/C 52/74
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Kari Wahlström (Espoo, Финландия) (представител: S. Pappas, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз (Frontex)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на Съда на публичната служба от 9 октомври 2013 г., с което се отхвърля неговата жалба;

               —

               да уважи исканията, направени в първоинстанционното производство, тъй като според жалбоподателя делото е в състояние, позволяващо по него да се постанови окончателно решение;

               —

               да осъди другата страна в производството да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решението на Съда на публичната служба (СПС), с което този съд е отхвърлил неговата жалба с предмет, от една страна, отмяната на атестационния доклад на жалбоподателя за 2010 г., и от друга страна, искане за обезщетение.
   Жалбоподателят излага две правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, допусната от СПС, доколкото той е приел, че липсата на събеседване между оценяващия и жалбоподателя в рамките на процедурата за оценяване за 2010 г. представлява несъществено процедурно нарушение (във връзка с точка 38 и сл. от обжалваното съдебно решение). Жалбоподателят изтъква, че:

                           —

                           от една страна, СПС е нарушил съществуващата съдебна практика;

                           —

                           от друга страна, като е основал мотивите на обжалваното съдебно решение на контекста, в който атестационният доклад е бил изготвен, а не само върху въпроса дали провеждането на формално събеседване е можело да има последици за процедурата, СПС е превишил границите на своя съдебен контрол, изземайки правомощията за преценка на администрацията.

               2.

               Второто правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, допусната от СПС, който приел, че липсата на набелязване на цели за първата половина на 2010 г. не представлява съществено процедурно нарушение, което е от естество да постави под въпрос валидността на разглеждания атестационен доклад (във връзка с точка 50 и сл. от обжалваното съдебно решение). Жалбоподателят изтъква, че:

                           —

                           от една страна, СПС е нарушил насоките относно оценяването, доколкото те предвиждат задължението за набелязване на нови цели в случай на промяна на длъжността на служителя през референтния период;

                           —

                           от друга страна, описанието на възложените на жалбоподателя задачи в неговите нови функции посредством позоваване на документи относно въвеждането и действието на оперативно бюро по никакъв начин не означавало, че са били набелязани целите, които жалбоподателя трябва да постигне във връзка с тези задачи.


title: Дело F-37/09: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 юни 2010 г. — Doyle/Европейска полицейска служба (Европол) (Публична служба — Служители на Европол — Неподновяване на договор — Договор за неопределено време — Член 6 от Правилника за служителите на Европол — Принцип на зачитане на правото на защита)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/69

      Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 юни 2010 г. — Doyle/Европейска полицейска служба (Европол)
      (Дело F-37/09) (1)

      (Публична служба - Служители на Европол - Неподновяване на договор - Договор за неопределено време - Член 6 от Правилника за служителите на Европол - Принцип на зачитане на правото на защита)
      (2010/C 288/129)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподател: Margaret Doyle (Noordwijkerhout, Нидерландия) (представители: първоначално P. de Casparis, avocat, впоследствие W. J. Dammingh и N. D. Dane, avocats)

         Ответник: Европейска полицейска служба (Европол) (представители: D. Neumann и D. El Khoury, подпомагани от B. Wägenbaur и R. Van der Hout, avocats)

         Предмет на делото

      Отмяна на решението от 12 юни 2008 г., с което жалбоподателят се уведомява за невъзможността да му се предложи постоянна длъжност, както и на решението от 7 януари 2009 г., с което се отхвърля подадената срещу първото решение жалба

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя решението от 12 юни 2008 г., с което Европейската полицейска служба (Европол) отказва да предостави договор за неопределено време на г-жа Doyle.

                  2.

                  Осъжда Европол да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г., стр. 26.


title: Дело T-366/13: Решение на Общия съд от 1 март 2017 г. — Франция/Комисия (Държавни помощи — Морски каботаж — Помощи, приведени в изпълнение от Франция в полза на Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) и Compagnie méridionale de navigation — Услуга от общ икономически интерес — Компенсации за допълнителна към основната услуга, която цели да се покрият пиковите периоди през туристическия период — Решение, обявяващо помощите за несъвместими с вътрешния пазар — Понятие за държавна помощ — Предимство — Решение Altmark)

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/20

         Решение на Общия съд от 1 март 2017 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-366/13) (1)

   ((Държавни помощи - Морски каботаж - Помощи, приведени в изпълнение от Франция в полза на Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) и Compagnie méridionale de navigation - Услуга от общ икономически интерес - Компенсации за допълнителна към основната услуга, която цели да се покрият пиковите периоди през туристическия период - Решение, обявяващо помощите за несъвместими с вътрешния пазар - Понятие за държавна помощ - Предимство - Решение Altmark))
   (2017/C 121/29)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: първоначално E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas и N. Rouam, впоследствие G. de Bergues, D. Colas, F. Alabrune и J. Bousin, и накрая D. Colas, F. Alabrune и J. Bousin)

      Ответник: Европейска комисия (представители: M. Afonso и B. Stromsky)

      Предмет

   Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение 2013/435/ЕС на Комисията от 2 май 2013 година относно държавна помощ SA.22843 (2012/C) (ex 2012/NN), приведена в действие от Франция в полза на Société Nationale Corse Méditerranée и Compagnie Méridionale de Navigation (ОВ L 220, 2013 г., стp. 20)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Френската република да понесе освен собствените си съдебни разноски и разноските, направени от Европейската комисия, включително тези във връзка с обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 252, 31.8.2013 г.


title: Дело T-127/07: Определение на Първоинстанционния съд от 10 юни 2008 г. — Bligny/Комисия (Обжалване — Публична служба — Общ конкурс — Условия за допускане — Недопускане извършването на проверка на писмения изпит — Обявление за конкурс — Непълни документи за кандидатстване — Доказателство относно гражданството — Явно неоснователна жалба)

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/24

         Определение на Първоинстанционния съд от 10 юни 2008 г. — Bligny/Комисия
   (Дело T-127/07) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Общ конкурс - Условия за допускане - Недопускане извършването на проверка на писмения изпит - Обявление за конкурс - Непълни документи за кандидатстване - Доказателство относно гражданството - Явно неоснователна жалба)
   (2008/C 197/43)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Francesco Bligny (Tassin-la-Demi-Lune, Франция) (представител: P. Lebel-Nourissat, avocat)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и K. Herrmann)
   Предмет
   Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 15 февруари 2007 г. по дело Bligny/Комисия (F-142/06 и F-142/06 AJ, все още непубликувано в Сборника), с която се цели неговата отмяна.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Francesco Bligny понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Комисията.

      (1)  ОВ C 140, 23.6.2007 г.


title: Дело C-396/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — Mirja Juuri/Fazer Amica Oy (Социална политика — Директива 2001/23/ЕО — Гарантиране на правата на работниците и служителите — Прехвърляне на предприятия — Член 4, параграф 2 — Съществени промени в условията на труд при прехвърляне — Колективен трудов договор — Прекратяване на трудовия договор от работника или служителя — Прекратяване, за което се счита отговорен работодателят — Последици — Парично обезщетение, дължимо от работодателя)

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 27 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — Mirja Juuri/Fazer Amica Oy
   (Дело C-396/07) (1)

   (Социална политика - Директива 2001/23/ЕО - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Прехвърляне на предприятия - Член 4, параграф 2 - Съществени промени в условията на труд при прехвърляне - Колективен трудов договор - Прекратяване на трудовия договор от работника или служителя - Прекратяване, за което се счита отговорен работодателят - Последици - Парично обезщетение, дължимо от работодателя)
   (2009/C 19/11)
   Език на производството: фински
   Препращаща юрисдикция
   Korkein oikeus
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mirja Juuri

      Ответник: Fazer Amica Oy
   Предмет
   Преюдициално запитване — Korkein oikeus — Тълкуване на член 4, параграф 2 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20) — Отговорност на работодателя към работник или служител, прекратил трудовия си договор в резултат от съществено влошаване на условията на труд поради прехвърляне на предприятия, довело до прилагането на друг колективен трудов договор
   Диспозитив
   Член 4, параграф 2 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности трябва да се тълкува в смисъл, че в хипотезата на прекратяване на трудов договор или на трудово правоотношение, продиктувано от наличието на необходимите за прилагането на тази разпоредба условия, настъпило независимо дали е допуснато нарушение от страна на приобретателя на неговите задължения, произтичащи от посочената директива, той не задължава държавите-членки да гарантират на работника или служителя право на парично обезщетение, дължимо от приобретателя при идентични условия с правото, което работникът или служителят може да изтъкне, когато неговият работодател неправомерно прекратява трудовия му договор или трудовото му правоотношение. Националната юрисдикция обаче е длъжна в рамките на своята компетентност да гарантира най-малко, че в тази хипотеза приобретателят ще понесе последиците, които приложимото национално право свързва с прекратяването на трудовия договор или на трудовото правоотношение, за което се счита отговорен работодателят, например изплащането на заплатата и на другите предимства, съответстващи по силата на това право на срока на предизвестието, което посоченият работодател е длъжен да спазва.
   Препращащата юрисдикция е компетентна да прецени разглежданото по главното производство положение предвид тълкуването на разпоредбата на член 3, параграф 3 от Директива 2001/23, според което да се продължи спазването на условията на труд, уговорени в колективен трудов договор, чийто срок изтича на датата на прехвърляне на предприятието, не се гарантира след тази дата.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело C-13/10: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Белгия) на 11 януари 2010 г. — Knubben Dak-en Leidekkersbedrijf BV/Белгийската държава

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/14

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Белгия) на 11 януари 2010 г. — Knubben Dak-en Leidekkersbedrijf BV/Белгийската държава
   (Дело C-13/10)
   2010/C 80/25
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Страни в главното производство

      Ищец: Knubben Dak-en Leidekkersbedrijf BV

      Ответник: Белгийската държава

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допуска ли общностното право и в частност принципът на свободно предоставяне на услуги, посочен в член 56 от ДФЕС (преди член 49 ЕО), правна уредба, като тази в членове 1 и 1а от кралския указ № 20 от 20 юни 1970 г., според която възползването от намален размер на ДДС е запазено за строителни услуги, извършени от доставчици на услуги, регистрирани в Белгия като предприемачи в съответствие с членове 400 и 401 от Кодекса за корпоративно подоходно облагане от 1992 г.?

               2.

               Допуска ли общностното право и в частност принципът на свободно предоставяне на услуги, посочен в член 56 от ДФЕС (преди член 49 ЕО), прана уредба, като тази в членове 400 и 401 от Кодекса за корпоративно подоходно облагане от 1992 г. и в кралския указ от 26 декември 1998 г., при положение че регистрацията като предприемач в Белгия се прилага напълно и по еднакъв начин към белгийските доставчици на услуги и към доставчиците на услуги, установени в друга държава членка на Европейския съюз?


title: Дело C-332/07: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshofs (Österreich) на 17 юли 2007 г. — Josef Holzinger/Bundesministerium für Bildung, Wissenschaft und Kultur

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/17

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshofs (Österreich) на 17 юли 2007 г. — Josef Holzinger/Bundesministerium für Bildung, Wissenschaft und Kultur
   (Дело C-332/07)
   (2007/C 269/34)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Verwaltungsgerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: Josef Holzinger

      Ответник: Bundesministerium für Bildung, Wissenschaft und Kultur
   Преюдициални въпроси

               1)

               Член 9, параграф 1 от приложение I към Споразумението между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария от друга страна, относно свободното движение на лица (1), има ли непосредствено действие?

               2)

               Следва ли посочената по-горе разпоредба да се тълкува в смисъл, че трудовият стаж, придобит в Швейцария преди влизането в сила на това споразумение (1 юни 2002 г.), трябва да се вземе предвид за професионалния напредък на сравнима длъжност, която лицето заема по-късно в държава-членка на Европейската общност, независимо от периода, в който стажът е придобит?

      (1)  ОВ L 114, стр. 6.


title: Дело C-556/10: Решение на Съда (първи състав) от 28 февруари 2013 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Транспорт — Развитие на железниците в Общността — Директива 91/440/ЕИО — Член 6, параграф 3 и приложение II — Директива 2001/14/ЕО — Член 4, параграф 2 и член 14, параграф 2 — Управител на инфраструктурата — Независимост от гледна точка на организацията и вземането на решения — Холдингова структура — Директива 2001/14 — Член 7, параграф 3 и член 8, параграф 1 — Установяване на таксите въз основа на преките разходи — Таксуване — Преки разходи — Общи разходи — Директива 2001/14 — Член 6, параграф 2 — Липса на стимули за намаляване на разходите — Директива 91/440 — Член 10, параграф 7 — Директива 2001/14 — Член 30, параграф 4 — Регулаторен орган — Правомощия)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/7

         Решение на Съда (първи състав) от 28 февруари 2013 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-556/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Транспорт - Развитие на железниците в Общността - Директива 91/440/ЕИО - Член 6, параграф 3 и приложение II - Директива 2001/14/ЕО - Член 4, параграф 2 и член 14, параграф 2 - Управител на инфраструктурата - Независимост от гледна точка на организацията и вземането на решения - Холдингова структура - Директива 2001/14 - Член 7, параграф 3 и член 8, параграф 1 - Установяване на таксите въз основа на преките разходи - Таксуване - Преки разходи - Общи разходи - Директива 2001/14 - Член 6, параграф 2 - Липса на стимули за намаляване на разходите - Директива 91/440 - Член 10, параграф 7 - Директива 2001/14 - Член 30, параграф 4 - Регулаторен орган - Правомощия)
   2013/C 114/07
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun и H. Støvlbæk)

      Ответник: Федерална република Германия (представители: T. Henze, J. Möller, N. Graf Vitzthum и R. Van der Hout, advocaat)

      Встъпили страни, подпомагащи ответника: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Očková и T. Müller), Италианска република (представители: G. Palmieri и S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на всички разпоредби, необходими за съобразяване както с член 6, параграф 3 и приложение II към Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 237, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86), така и с член 2, член 6, параграф 2, член 7, параграф 3, член 8, параграф 1, член 14, параграф 2 и член 30, параграф 4 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Чешката република и Италианската република понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 38, 5.2.2011 г.


title: Дело F-58/15: Жалба, подадена на 20 април 2015 г. — ZZ/Комисия

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/47

         Жалба, подадена на 20 април 2015 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-58/15)
   (2015/C 213/76)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues и A. Tymen, avocats)

      Ответник: Комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което се отказва възстановяване на медицинските разходи на съпругата на жалбоподателя във връзка с допълнителното осигуряване към Общата здравноосигурителна схема (ОЗОС), от което тя се ползва, както и поправяне на неимуществените и имуществените вреди, които се твърди, че са претърпени.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на бюрото за изплащания в Испра от 9 юли 2014 г., с което се отказва възстановяването на медицинските разходи, поискано от жалбоподателя с молба от 3 януари 2014 г.;

               —

               да се отмени решението на Европейската комисия от 8 януари 2015 г., с което се отхвърля подадената по административен ред жалба на жалбоподателя от 16 септември 2014 г., допълнена с бележката от 29 септември 2014 г.;

               —

               да се разпореди поправяне на имуществените вреди на жалбоподателя;

               —

               да се разпореди поправяне на неимуществените вреди на жалбоподателя, оценени ex aequo et bono на 5  000 EUR;

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати всички съдебни разноски.


title: Дело C-572/13: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles — Белгия) — Hewlett-Packard Belgium SPRL/Reprobel SCRL (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Интелектуална собственост — Авторско право и сродни права — Директива 2001/29/ЕО — Изключително право на възпроизвеждане — Изключения и ограничения — Член 5, параграф 2, букви a) и б) — Изключение за репрографски цели — Изключение за копиране за лично ползване — Изискване за последователност при прилагането на изключенията — Понятие за справедливо обезщетение — Събиране на възнаграждение върху многофункционалните принтери на основание на справедливото обезщетение — Пропорционално възнаграждение — Фиксирано възнаграждение — Кумулиране на фиксирано и пропорционално възнаграждение — Начин на изчисляване — Лица, на които се дължи справедливото обезщетение — Автори и издатели — Нотни листове)

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/3

         Решение на Съда (четвърти състав) от 12 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles — Белгия) — Hewlett-Packard Belgium SPRL/Reprobel SCRL
   (Дело C-572/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Интелектуална собственост - Авторско право и сродни права - Директива 2001/29/ЕО - Изключително право на възпроизвеждане - Изключения и ограничения - Член 5, параграф 2, букви a) и б) - Изключение за репрографски цели - Изключение за копиране за лично ползване - Изискване за последователност при прилагането на изключенията - Понятие за справедливо обезщетение - Събиране на възнаграждение върху многофункционалните принтери на основание на справедливото обезщетение - Пропорционално възнаграждение - Фиксирано възнаграждение - Кумулиране на фиксирано и пропорционално възнаграждение - Начин на изчисляване - Лица, на които се дължи справедливото обезщетение - Автори и издатели - Нотни листове))
   (2016/C 016/03)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hewlett-Packard Belgium SPRL

      Ответник: Reprobel SCRL

      в присъствието на: Epson Europe BV

      Диспозитив

               1)

               Член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество и член 5, параграф 2, буква б) от същата директива трябва да се тълкуват в смисъл, че що се отнася до съдържащото се там понятие „справедливо обезщетение“, следва да се установи разлика в зависимост от това дали възпроизвеждането върху хартия или друг подобен носител чрез каквато и да е фотографска техника или всеки друг процес, който има подобни резултати, е извършено от какъвто и да е потребител или от физическо лице за лично ползване и за цели, които нямат пряко или косвено търговски характер.

               2)

               Член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2001/29 и член 5, параграф 2, буква б) от същата директива не допускат национално законодателство като приложимото в главното производство, което разрешава на държавата членка да предостави част от справедливото обезщетение, полагащо се на притежателите на права, на издателите на произведения, създадени от авторите, без задължение за тези издатели да дадат, макар и непряко, възможност на авторите да се ползват от част от обезщетението, от което са лишени.

               3)

               Член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2001/29 и член 5, параграф 2, буква б) от същата директива по принцип не допускат национално законодателство като приложимото в главното производство, което въвежда недиференцирана система за събиране на справедливото обезщетение, която обхваща и възпроизвеждането на нотни листове, и освен това не допускат такова законодателство, което въвежда недиференцирана система за събиране на справедливото обезщетение, която обхваща и непозволеното възпроизвеждане, извършено от незаконни източници.

               4)

               Член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2001/29 и член 5, параграф 2, буква б) от същата директива не допускат национално законодателство като приложимото в главното производство, което, за да финансира полагащото се на притежателите на права справедливо обезщетение, въвежда система, която комбинира две форми на възнаграждение, а именно, от една страна, фиксирано възнаграждение, плащано преди възпроизвеждането, от производителя, вносителя или приобретателя в Общността на апарати, позволяващи възпроизвеждането на закриляни произведения, при пускането на тези апарати в обрaщение на националната територия, и от друга страна, плащано след това възпроизвеждане пропорционално възнаграждение, което се определя единствено от единична цена, умножена по броя на направените копия, и е в тежест на физическите или юридическите лица, които изготвят тези копия, при положение че:

                           —

                           плащаното предварително фиксирано възнаграждение се изчислява единствено в зависимост от скоростта, с която съответният апарат може да възпроизвежда,

                           —

                           събираното впоследствие пропорционално възнаграждение варира в зависимост от това дали задълженото лице е оказало съдействие или не при събирането на това възнаграждение,

                           —

                           като цяло комбинираната система на възнаграждение не е снабдена с механизми, по-специално за възстановяване, които позволяват за различните категории ползватели допълнително да се прилагат критерият за действително претърпяната вреда и критерият за предварително определената вреда.

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г.


title: Дело C-43/12: Жалба, подадена на 30 януари 2012 г. — Европейска комисия/Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/18

         Жалба, подадена на 30 януари 2012 г. — Европейска комисия/Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-43/12)
   2012/C 98/30
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. van Rijn и R. Troosters)

      Ответници: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Директива 2011/82/ЕC на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година за улесняване на трансграничния обмен на информация относно пътнотранспортни нарушения, свързани с безопасността по пътищата (1);

               —

               да си посочи, че последиците от Директива 2011/82/ЕС се считат за окончателни;

               —

               да се осъдят Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба се цели отмяната на Директива 2011/82/ЕС. Комисията оспорва избраното правно основание. Тя твърди, че член 87, параграф 2 ДФЕС не е подходящото правно основание, тъй като директивата има за цел да въведе схема за обмен на информация между държавите членки, която покрива пътнотранспортните нарушения, независимо дали са от административен или наказателноправен характер. Член 87 ДФЕС обаче се отнася само до полицейско сътрудничество между компетентните служби в областта на предотвратяването или разкриването на престъпления, както и на действията по разследване. Комисията счита, че правилното правно основание е член 91, параграф 1 ДФЕС. Всъщност, директивата има за цел да подобри безопасността по пътищата, което е от областта на общата транспортна политика и е изрично предвидено в тази разпоредба (буква в).

      (1)  ОВ L 288, стр. 1.


title: Дело C-562/10: Иск, предявен на 30 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/19

         Иск, предявен на 30 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-562/10)
   2011/C 63/37
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: F. W. Bulst и I. Rogalski)

      Ответник: Федерална република Германия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Федерална република Германия не изпълнява задълженията си по член 56 ДФЕС, доколкото

                           1.

                           при временно пребиваване на нуждаещото се от чужда помощ лице в друга държава — членка на ЕС, съгласно текста на член 34, параграф 1, точка 1 от SGB XI правото на добавка за чужда помощ се предоставя най-много за шест седмици;

                           2.

                           не предвижда, съответно изключва съгласно член 34, параграф 1, точка 1 от SGB XI възможността разходите за чужда помощ, ползвана при временно пребиваване на нуждаещото се от чужда помощ лице в друга държава членка и предоставена му от установен в друга държава членка доставчик на услуги, да се възстановяват в размер на стойността на предоставяните на територията на Германия обезщетения в натура за чужда помощ;

                           3.

                           при временно пребиваване на нуждаещото се от чужда помощ лице в друга държава членка не покрива разходите за наем на помощни средства или съгласно член 34, параграф 1, точка 1 от SGB XI изключва възможността за възстановяването им дори когато в Германия тези разходи се покриват или се осигуряват безплатни помощни средства и когато покриването им не би довело до дублиране или въобще увеличаване на предоставяните в Германия обезщетения.

               —

               Федерална република Германия да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящият иск се отнася до германската правна уредба на здравното осигуряване за риска „нужда от чужда помощ“, съгласно която нуждаещите се от чужда помощ лица, които получават в Германия обезщетения по законоустановената (социалноосигурителна) схема за чужда помощ, нямат същия обем осигурителни права, когато временно пребивават в друга държава членка и (искат да) ползват чужда помощ или добавка за чужда помощ в нея. При временно пребиваване в друга държава — членка на ЕС, разглежданите разпоредби за обезщетенията в натура за чужда помощ, за добавката за чужда помощ и за помощните средства предвиждат значително по-малки обезщетения, отколкото при предоставянето на чужда помощ на територията на Германия.
   Комисията намира, че разглежданата правна уредба е несъвместима с член 56 ДФЕС, тъй като съществено затруднява ползването на чужда помощ в други държави членки и тъй като това нито е обосновано поради императивни съображения от общ интерес, нито пък е необходимо. Услугата „чужда помощ“, както и наемането на помощни средства, са възмездни услуги и следователно са услуги по смисъла на член 56 ДФЕС. При това положение те попадат в приложното поле на разпоредбите за свободното движение на услуги. В практиката си относно възстановяването на разходи за лечение в други държави членки Съдът е постановил, че при упражняването на правомощията си да организират своите системи за социална сигурност държавите членки са длъжни да спазват общностното право. Ето защо дори когато съответната правна уредба спада към областта на социалното осигуряване, това не изключва прилагането на член 56 ДФЕС.
   С правната уредба на добавката за чужда помощ се въвежда (дискриминационно) ограничение, тъй като осигуреното лице има право на добавка за чужда помощ най-много за шест седмици, ако пребивава в чужбина. След този срок за нуждаещото се от чужда помощ лице е трудно да ползва чужда помощ в чужбина.
   С правната уредба на обезщетението в натура за чужда помощ също се въвежда (дискриминационно) ограничение, тъй като не е предвидено или е изключено възстановяването на разходите за чужда помощ, ползвана при временно пребиваване на нуждаещото се от чужда помощ лице в друга държава членка и предоставена му от установен в друга държава членка доставчик на услуги. Възражението на германското правителство, че и в чужбина не се поемат разходите за чужда помощ, предоставена от организации, с които съответната осигурителна каса няма договор за асистентски услуги, не оборва предходния извод. Всъщност в Германия има много доставчици на услуги, които са сключили договор за асистентски услуги. На Комисията обаче не е известно да има такива доставчици в другите държави — членки на ЕС. Поради това за осигурените лица (съответно нуждаещите се от чужда помощ) по принцип е изключено да ползват обезщетения в натура за чужда помощ по социалноосигурителната схема в други държави членки, докато в Германия могат да ползват тези обезщетения, макар и не от всеки доставчик на услуги.
   Последно, с правната уредба на снабдяването с помощни средства се въвежда (дискриминационно) ограничение, тъй като разходите за наем (и използване) на такива средства в други държави членки не се покриват дори когато същите разходи биха били поети при предоставяне на помощта на територията на Германия.
   Съгласно постоянната практика на Съда член 56 ДФЕС изисква не само премахване на основаната на гражданството дискриминация по отношение на доставчика на услуги, но и отмяната на всички ограничения, дори да се прилагат без разлика между национални доставчици и доставчици от други държави членки, когато тези ограничения могат да възпрепятстват или затруднят дейността на доставчик, установен в друга държава членка, в която законно предлага аналогични услуги.
   Изложените от германското правителство съображения за обосноваване — защита на общественото здраве и на финансовото равновесие на осигурителната схема за чужда помощ — не могат да обосноват въведените ограничения за свободното предоставяне на услуги.
   От една страна, ограничителната правна уредба несъмнено надхвърля необходимото за защита на качеството на посочените услуги или за закрила на здравето. Всъщност направените в друга държава членка разходи не се покриват по правило и това не зависи от евентуална проверка за качество. Ето защо разходите не се покриват дори когато е осигурено достатъчно качество на чуждата помощ и са изключени рисковете за здравето на нуждаещото се от чужда помощ лице.
   От друга страна, германската правна уредба, която изключва възможността за покриване на направените в чужбина разходи и при всички случаи финансира значително по-малко услугите в чужбина в сравнение с тези в Германия, не е необходима, за да се предотврати някакъв съществен риск за финансовото равновесие на системата на социална сигурност. За да се избегне ограничението за свободното предоставяне на услуги, в крайна сметка е достатъчно разходите, които възникват при ползване на чужда помощ в чужбина, да се покриват само до размера, в който се покриват и на територията на Германия.