title: Дело T-509/17: Жалба, подадена на 7 август 2017 г. — Cartera de Inversiones Melca и др./Комисия и ЕСП

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/40

         Жалба, подадена на 7 август 2017 г. — Cartera de Inversiones Melca и др./Комисия и ЕСП
   (Дело T-509/17)
   (2017/C 347/52)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Cartera de Inversiones Melca, SL (Avilés, Испания), Servicios Inmobiliarios Avilés, SL (Avilés), Hotel Avilés, SA (Avilés), Arside Construcciones Mecánicas, SA (Carreño, Испания) (представители: . Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín и B. Fernández García, abogados)

      Ответник: Комисия и Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателят иска от Общия съд да отмени:

               —

               Решение (SRB/EES/2017/08) на Единния съвет за преструктуриране от изпълнителната му сесия от 7 юни 2017 г., с което е одобрена процедурата за преструктуриране по отношение на институцията Banco Popular Español, S.A.;

               —

               Решение (ЕС) 2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 г., с което се одобрява процедурата за преструктуриране на Banco Popular Español.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са подобни на изтъкнатите по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране, T-497/17, Sánchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


title: Съединени Дела T-349/06, T-371/06, T-14/07, T-15/07 и Дело T-332/07: Решение на Първоинстанционния съд от 9 септември 2008 г. — Германия/Комисия (ЕФРР — Намаляване на финансовата помощ — Изменения на плановете за финансиране без съгласието на Комисията — Понятие за значително изменение — Член 24 от Регламент (ЕИО) № 4253/88 — Жалба за отмяна)

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/24

         Решение на Първоинстанционния съд от 9 септември 2008 г. — Германия/Комисия
   (Съединени Дела T-349/06, T-371/06, T-14/07, T-15/07 и Дело T-332/07) (1)

   (ЕФРР - Намаляване на финансовата помощ - Изменения на плановете за финансиране без съгласието на Комисията - Понятие за значително изменение - Член 24 от Регламент (ЕИО) № 4253/88 - Жалба за отмяна)
   (2008/C 272/44)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и по дела T-349/06, T-371/06, T-14/07 и T-15/07 също C. Schulze-Bahr, подпомагани от C. von Donat, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: G. Wilms и L. Flynn)
   Предмет
   Жалби за отмяна на Решение C(2006) 4193 окончателен и Решение C(2006) 4194 окончателен от 25 септември 2006 г., Решение C(2006) 5163 окончателен и Решение C(2006) 5164 окончателен от 3 ноември 2006 г. и Решение C(2007) 2619 окончателен от 25 юни 2007 г. относно намаление на помощта от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), отпусната в полза съответно на програма Цел № 2 1997-1999 г. Северен Рейн-Вестфалия, на оперативна програма Resider — Северен Рейн-Вестфалия 1994-1999 г., на оперативните програми на провинция Северен Рейн-Вестфалия в рамките на общите инициативи МСП (малки и средни предприятия) и Rechar II и на оперативна програма за структурни помощи от Общността в регионите на Цел № 2 от провинция Северен Рейн Вестфалия за периода от 1994 г. до 1996 г.
   Диспозитив

               1.

               Съединява дело T-332/07 с дела T-349/06, T-371/06, T-14/07 и T-15/07 за целите на съдебното решение.

               2.

               Отхвърля жалбите.

               3.

               Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 20, 27.1.2007 г.


title: Дело T-381/06: Иск, предявен на 15 декември 2006 г. — FRA.BO/Комисия

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/29

         Иск, предявен на 15 декември 2006 г. — FRA.BO/Комисия
   (Дело T-381/06)
   (2007/C 42/51)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: FRA.BO SpA (Милано, Италия) [представители: R.Celli и F. Distefano, адвокати]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени член 2 от Решение на Комисията от 20 септември 2006 година (дело COMP/F-1/38.121 — Съединители — C(2006) 4180 окончателен), относно процедура по член 81 ЕО, доколкото той се отнася до размера на глобата, наложена на ищеца;

               —

               Първоинстанционният съд, по силата на своята компетентност, да намали глобата, наложена на ищеца; и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, включително тези на ищеца.

         Правни основания и основни доводи
   Ищцецът иска частична отмяна на Решение на Комисията C(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 година по дело COMP/F-1/38.121 — Съединители, с което Комисията е установила, че ищецът заедно с други предприятия, е нарушил член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство чрез определяне на цени, чрез съвместни споразумения по ценови листи, по намаления и отстъпки, по изпълнителни механизми за намаление на цените, чрез разпределяне на национални пазари, чрез разпределяне на клиенти и обмяна на друга търговска информация.
   Ищецът оспорва решението на следните основания:

               —

               Първо, ищецът твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката и е нарушила основни правни принципи, прилагайки погрешно и незаконосъобразно принципите на Известието за сътрудничество от 2002 г. (1);

               —

               Ищецът твърди също, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като е определила на FRA.BO несъразмерно ниско намаление от 20 процента, по смисъла на Известието за сътрудничество от 1996 г., и е нарушила основните принципи на пропорционалност и на оправдани правни очаквания, както и задължението за излагане на мотиви.

      (1)  Известие на Комисията относно освобождаването от налагане на глоби и намаляването на техния размер в случаите на картел (ОВ C 45, 2002 г., стр. 3).


title: Дело T-519/11 P: Определение на Общия съд от 6 септември 2012 г. — Gozi/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Искане за съдействие — Решение на Комисията, с което се отказва на жалбоподателя възстановяване на разноските, направени в рамките на производство пред национална наказателна юрисдикция — Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)

text:
               20.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/10

         Определение на Общия съд от 6 септември 2012 г. — Gozi/Комисия
   (Дело T-519/11 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Искане за съдействие - Решение на Комисията, с което се отказва на жалбоподателя възстановяване на разноските, направени в рамките на производство пред национална наказателна юрисдикция - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)
   2012/C 319/17
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Sandro Gozi (Солиано Ал Рубиконе, Италия) (представители: адв. G. Passalacqua и адв.G. Calcerano)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и J. Baquero Cruz)

      Предмет

   Жалба срещу Решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 20 юли 2011 г. по дело Gozi/Комисия (F-116/10, все още непубликувано в Сборника), целяща отмяната на това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Sandro Gozi понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 347, 26.11.2011 г.


title: Дело C-93/14: Преюдициално запитване от Sección Tercera de la Audiencia Provincial de Navarra (Испания), постъпило на 26 февруари 2014 г.  — Miguel Angel Zurbano Belaza, Antonia Artieda Soria/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               19.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/13

         Преюдициално запитване от Sección Tercera de la Audiencia Provincial de Navarra (Испания), постъпило на 26 февруари 2014 г. — Miguel Angel Zurbano Belaza, Antonia Artieda Soria/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
   (Дело C-93/14)
   2014/C 151/16
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Navarra

      Страни в главното производство

      Въззивници: Miguel Angel Zurbano Belaza и Antonia Artieda Soria

      Въззиваем: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Ако банкова институция предяви облигационен иск през 2009 г. за сума, която счита, че ѝ дължат нейни клиенти след публичната продан на техни ипотекирани имоти, приложима ли е Директива 93/13/ЕИО (1) при разглеждане на клаузите на сключен през 1986 г. договор за ипотечен кредит, предвид обстоятелството, че третата публична продан (проведена на 19 юли 1993 г.), съдебното решение от 3 юли 2000 г., с което се утвърждава изчисляването на лихвите, и съдебното решение от 18 юли 2000 г., с което се възлагат окончателно недвижимите имоти, предмет на публичната продан, следват по дата публикуването на посочената директива?

               2)

               Ако банкова институция предяви облигационен иск през 2009 г. за сума, която счита, че ѝ дължат нейни клиенти след публичната продан на техни ипотекирани имоти, националната юрисдикция трябва ли да тълкува член 10 от Закон 26/1984 в светлината на Директива 93/13, предвид обстоятелството, че третата публична продан (проведена на 19 юли 1993 г.), съдебното решение от 3 юли 2000 г., с което се утвърждава изчисляването на лихвите, и съдебното решение от 18 юли 2000 г., с което се възлагат окончателно недвижимите имоти, предмет на публичната продан, следват по дата публикуването на посочената директива?

               3)

               За целите на предвиденото в член 1, параграф 2 от Директива 93/13 изключване задължителният характер на член 131, правило 12 от Закона за ипотеките отнася ли се единствено до формата, под която следва да се проведе третата публична продан в производството по предявен от ипотекарния кредитор вещен иск, без да възпрепятства националния съд да провери дали начинът на изчисляване на претендиратата сума е в съответствие с общностото законодателство ако впоследствие ипотекарният кредитор предяви облигационен иск?

               4)

               Противоречи ли на общностното законодателство в областта на защитата на потребителите (членове 3 и 5 от Директива 93/13) поведението на банкова институция, която след публичната продан на ипотекираните имоти и тяхното възлагане на „нищожна“ цена, предяви срещу своите клиенти облигационен иск, като при определяне на размера на претендираната сума вземе предвид тази „нищожна“ цена, която е била предложена за имотите, предмет на публична продан?

               5)

               Ако банкова институция предявяви облигационен иск през 2009 г. за сума, която счита, че ѝ дължат нейни клиенти след публичната продан на техни ипотекирани имоти, възложени на тази банкова институция на „нищожна“ цена, противоречи ли на общия принцип на равно третиране неотчитането на законодателните реформи, осъществени със Закон 1/2000 и Закон 4/2011?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело F-36/14: Жалба, подадена на 18 април 2014 г.  — ZZ/Комисия

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/60

         Жалба, подадена на 18 април 2014 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-36/14)
   2014/C 292/77
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: C. Bernard-Glanz и A. Blot, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решенията на Комисията, отхвърлящи, от една страна, искането за продължаване на изпълнението на длъжността от жалбоподателя и, от друга страна, потвърждаващи служебното му пенсиониране на 1 юни 2014 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на органа по назначаването от 28 март 2014 г., прието заедно с решението на генералния директор на ГД „Предприятия и промишленост“ от 7 април 2014 г., с което се отхвърля искането за продължаване на изпълнението на длъжността от жалбоподателя и в резултат на това се потвърждава служебното му пенсиониране на 1 юни 2014 г.;

               —

               да се поправят вредите, които са произтекли или биха могли да произтекат от оспорените решения;

               —

               Комисията да се осъди да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-564/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance d'Orléans (Франция) на 6 декември 2012 г. — BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA/Guillaume Delmatti

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/14

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance d'Orléans (Франция) на 6 декември 2012 г. — BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA/Guillaume Delmatti
   (Дело C-564/12)
   2013/C 38/19
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Страни в главното производство

      Ищци: BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA

      Ответник: Guillaume Delmatti

      Преюдициални въпроси

               1.

               Забранява ли член 22 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити (1), тълкуван с оглед на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (2), наличието и прилагането в договорите за кредит на типови клаузи, с които потребителят потвърждава изпълнението на задълженията на заемодателя?

               2.

               Допускат ли общият принцип на ефективност на общностното право и членове 22 и 23 от Директива 2008/48/ЕО възможността заемодателят да докаже изпълнението на преддоговорните и договорните си задължения единствено чрез включени в договорите за кредит типови клаузи, с които потребителят потвърждава изпълнението на [тези задължения], без заемодателят да представя пред юрисдикцията документите, които е издал и връчил на заемателя?

      (1)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (OB L 133, стр. 66).

      (2)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Решение на Съда от 22 септември 2016 година по дело E-29/15 — Sorpa bs. срещу Орган за защита на конкуренцията (Злоупотреба с господстващо положение — Понятие за предприятие — Кооперативни образувания, установени от общини — Управление на отпадъците — Услуги от общ икономически интерес — Различни условия по отношение на еквивалентни сделки с други търговски партньори — Ценова дискриминация)

text:
               20.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/7

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 22 септември 2016 година
   по дело E-29/15
   Sorpa bs. срещу Орган за защита на конкуренцията
   (Злоупотреба с господстващо положение — Понятие за предприятие — Кооперативни образувания, установени от общини — Управление на отпадъците — Услуги от общ икономически интерес — Различни условия по отношение на еквивалентни сделки с други търговски партньори — Ценова дискриминация)
   (2017/C 123/08)
   По дело E-29/15, Sorpa bs./Орган за защита на конкуренцията – МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от Върховния съд на Исландия (Hæstiréttur Íslands) относно тълкуване на Споразумението за ЕИП, и по-специално на член 54 от него, на 22 септември 2016 г. Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател и съдия-докладчик, Per Christiansen и Páll Hreinsson, съдии, постановиха решение със следния диспозитив:

               1.

               Една община може да се счита за предприятие по смисъла на член 54 от Споразумението за ЕИП, ако извършва стопанска дейност, която се състои в предлагането на стоки или услуги на пазара. За да се определи дали дадена дейност, като например управлението на отпадъците, представлява стопанска дейност, трябва да се вземе предвид наличието на конкуренция с частни субекти. В това отношение фактът, че таксата, получена за предоставянето на услуги по управлението на отпадъците, не може да надвишава направените разходи, трябва да бъде съпоставен с наличието на конкуренция на пазара.

               2.

               Управлението на отпадъците може да представлява услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП. Запитващата юрисдикция следва да провери дали прилагането на член 54 от Споразумението за ЕИП ще направи невъзможно предоставянето от общините на услугите по управление на отпадъците, които са им били възложени, или пък ще направи невъзможно предоставянето на тези услуги при икономически приемливи условия.

               3.

               За оценката дали даден държавен субект, който предоставя услуги по управление на отпадъците, представлява предприятие съгласно правилата в областта на конкуренцията в ЕИП, е без значение дали този субект е община или кооперативно образувание, в което участват няколко общини.

               4.

               Член 54 от Споразумението за ЕИП не се прилага за антиконкурентно поведение, наложено на предприятията по силата на национално законодателство, или ако националното законодателство създава правна рамка, която сама по себе си премахва всяка възможност за конкурентна дейност от тяхна страна. Въпреки това член 54 от Споразумението за ЕИП може да се прилага, ако националното законодателство не пречи на предприятията да участват в поведение, което възпрепятства, ограничава или нарушава конкуренцията.

               5.

               В случай че държава от ЕИП предостави на публични субекти дерогация от прилагането на правилата в областта на конкуренцията в ЕИП в съответствие със своето национално законодателство, например като им предоставя специални или изключителни права, тя трябва да направи това в съответствие с правилата в областта на конкуренцията в ЕИП, по-специално в съответствие с разпоредбите в член 59, параграф 1 от Споразумението за ЕИП.

               6.

               Възможно е собствениците на общински кооператив да бъдат разглеждани като търговски партньори на този кооператив по смисъла на член 54, параграф 2, буква в) от Споразумението за ЕИП.

               7.

               Когато предприятие с доминиращо положение предоставя на своите собственици отстъпка, която то не предоставя на останалите си клиенти, то поставя последните в по-неблагоприятно положение по отношение на конкуренцията по смисъла на член 54, параграф 2, буква в) от Споразумението за ЕИП, доколкото те се конкурират с притежателите на предприятието с доминиращо положение на пазар нагоре или надолу по веригата на доминирания пазар.


title: Дело T-331/13: Жалба, подадена на 4 юни 2013 г. — Nikolaou/Комисия и Европейска централна банка

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/35

         Жалба, подадена на 4 юни 2013 г. — Nikolaou/Комисия и Европейска централна банка
   (Дело T-331/13)
   2013/C 252/58
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Marinos Nikolaou (Лефкозия, Кипър) (представители: E. Efstathiou, K. Efstathiou и K. Liasidou, δικηγόροι)

      Ответник: Европейска централна банка и Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата му за допустима и основателна;

               —

               да отмени решението на Еврогрупата от 25 март 2013 г., станало окончателно по силата на решение от 29 март 2013 г. на управителя на Централната Банка на Кипър в качеството на агент и/или представител на Европейската система на централните банки на Европейската централна банка — KDP [kanonistiki diokitiki praxi; подзаконов нормативен акт] 104/2013 — с което е решена „продажбата на определени продукти“ на Cyprus Popular Bank Public Co Ltd и което по същество представлява съвместно решение на Европейската централна банка и на Европейската комисия;

               —

               при условията на евентуалност — да установи, че посоченото по-горе решение на Еврогрупата по същество представлява решение на Европейската централна банка и/или решение, прието съвместно с Европейската комисия, независимо от неговата форма;

               —

               да се осъди Европейската централна банка и/или Комисията да заплати/ят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото основание се отнася до обстоятелството, че обжалваното решение е недействително, тъй като то излиза извън обхвата на предоставените с Договора на Европейския съюз правомощия на Европейската централна банка и на Европейската комисия и поради това тези две институции са го приели при надхвърляне на своите правомощия.

               2.

               Второто основание се отнася до обстоятелството, че обжалваното решение нарушава правото на собственост, гарантирано в член 1 от Протокол 1 към Европейската конвенция за защита на правата на човека и в член 14 от Европейската конвенция за защита на правата на човека, както е потвърдено и в Хартата на основните права на Европейския съюз.

               3.

               Третото основание се отнася до обстоятелството, че обжалваното решение е явно необосновано и лишено от правно основание, и е в нарушение на принципа на пропорционалност.

               4.

               Четвъртото основание се отнася до обстоятелството, че обжалваното решение само по себе си противоречи на общоприетите правни принципи, които произтичат от правото на Европейския съюз, и на принципа, че никой не може да се позовава на собствения си пропуск, за да извлече облага и/или да узакони необосновано и/или незаконосъобразно поведение.


title: Дело T-631/13: Жалба, подадена на 29 ноември 2013 г. — Raffinerie Heide/Комисия

text:
               1.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 31/16

         Жалба, подадена на 29 ноември 2013 г. — Raffinerie Heide/Комисия
   (Дело T-631/13)
   2014/C 31/28
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Raffinerie Heide GmbH (Hemmingstedt, Германия) (представител: U. Karpenstein, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени Решение на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета (2013/448/ЕО, ОВ L 240, стр. 27), доколкото в член 1, параграф 1 във връзка с приложение I, буква А се отхвърлят вписването на жалбоподателя в списъка по член 11 от Директива 2003/87/ЕО и предварителните общи годишни количества на квотите за емисии, разпределени безплатно за инсталацията на жалбоподателя с идентификатор DE000000000000010,

               —

               Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва две правни основания.

               1.

               Първото правно основание: неупражняване на правото на преценка
               В тази връзка жалбоподателят посочва по-специално, че схемата на Съюза за търговия с квоти за емисии на парникови газове за третия търговски период (2010–2013 г.) не изключва разпределянето в особено тежки случаи и не освобождава Комисията от задължението при вземане на решения да се съобразява с основните права на предприятията и с принципа на пропорционалността. Комисията пропуснала да направи това и така нарушила предоставеното ѝ с правото на Съюза право на преценка.

               2.

               Второто правно основание: нарушение на основните права на жалбоподателя
               В това отношение жалбоподателят посочва, че отхвърлянето от страна на компетентния национален орган на заявеното количество за разпределяне нарушава основните му права по членове 17 и 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и принципа на пропорционалността. Изискването жалбоподателят да не разполага с достатъчно квоти в неговия случай води до очевидно непропорционална и непредвидена в Директива 2003/87/ЕО тежест. Поставянето на предприятие като това на жалбоподателя в застрашаващо съществуването му положение не било нито подходящо, нито необходимо, нито съразмерно за постигането на предвидените в Директивата цели.

      (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).


title: Дело C-205/15: Решение на Съда (втори състав) от 30 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Judecătoria Sibiu — Румъния) — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)/Vasile Toma, Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci (Преюдициално запитване — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на достъп до съд — Принцип на равни процесуални възможности — Принципи на равностойност и ефективност — Производство за принудително изпълнение на съдебно решение, с което е разпоредено възстановяване на данъци или такси, събрани в нарушение на правото на Съюза — Освобождаване на публичните органи от заплащане на някои съдебни такси — Компетентност на Съда)

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/19

         Решение на Съда (втори състав) от 30 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Judecătoria Sibiu — Румъния) — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)/Vasile Toma, Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci
   (Дело C-205/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 - Право на достъп до съд - Принцип на равни процесуални възможности - Принципи на равностойност и ефективност - Производство за принудително изпълнение на съдебно решение, с което е разпоредено възстановяване на данъци или такси, събрани в нарушение на правото на Съюза - Освобождаване на публичните органи от заплащане на някои съдебни такси - Компетентност на Съда))
   (2016/C 335/25)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Judecătoria Sibiu

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)

      Ответници: Vasile Toma, Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci

      Диспозитив

   Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и принципите на равностойност и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба като разглежданата по делото в главното производство, по силата на която юридическите лица, публичноправни субекти, са освободени от заплащане на съдебни таксови марки, когато подават възражение срещу производство за принудително изпълнение на съдебно решение за възстановяване на събрани в нарушение на правото на Съюза данъци и такси, и са освободени от задължението за внасяне на гаранция при подаването на молба за спиране на такова производство за принудително изпълнение, докато за подадените в такива производства молби от физически лица и юридически лица, частноправни субекти, по принцип се събират съдебни такси.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело T-431/16: Жалба, подадена на 1 август 2016 г. — VIMC/Комисия

text:
               10.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/16

         Жалба, подадена на 1 август 2016 г. — VIMC/Комисия
   (Дело T-431/16)
   (2016/C 371/19)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: VIMC — Vienna International Medical Clinic GmbH (Кулмбах, Германия) (представител: R. Bramerdorfer, Rechtsanwältin)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията от 27 май 2016 г. (дело AT.40231 — VIMC/WK&FGB), и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на Решение C (2016) 3351 окончателен на Комисията от 27 май 2016 г., с което жалбата на жалбоподателя е оставена без разглеждане на основание член 13 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (1).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно единствено основание, като твърди злоупотреба с власт.
   В това отношение жалбоподателят твърди, че прилагането или неприлагането на член 13 от Регламент (ЕО) № 1/2003 не попада в правото на преценка на Комисията. Тя по-скоро следва да вземе предвид особените обстоятелства на конкретния случай и не може въз основа на тази разпоредба, без подробна аргументация, да остави без разглеждане искане, с което вече се е занимавал държавен орган.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-465/11: Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Globula/Комисия (Вътрешен пазар на природен газ — Директива 2003/55/ЕО — Задължение на предприятията за природен газ да организират система за договорен достъп на трети лица до съоръженията за съхранение на природен газ — Решение на чешките органи за предоставяне на жалбоподателя на временно освобождаване от задължението за бъдещото му подземно съоръжение за съхранение на природен газ в Дамборице — Решение на Комисията, с което разпорежда на Чешката република да оттегли решението за освобождаване — Действие на Директива 2003/55 във времето)

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/16

         Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Globula/Комисия
   (Дело T-465/11) (1)

   (Вътрешен пазар на природен газ - Директива 2003/55/ЕО - Задължение на предприятията за природен газ да организират система за договорен достъп на трети лица до съоръженията за съхранение на природен газ - Решение на чешките органи за предоставяне на жалбоподателя на временно освобождаване от задължението за бъдещото му подземно съоръжение за съхранение на природен газ в Дамборице - Решение на Комисията, с което разпорежда на Чешката република да оттегли решението за освобождаване - Действие на Директива 2003/55 във времето)
   2013/C 304/27
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Globula a.s. (Hodonín, Чешка република) (представители: M. Petite, D. Paemen, A. Tomtsis, D. Koláček и P. Zákoucký, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: O. Beynet и T. Scharf)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Očková и T. Müller)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2011) 4509 на Комисията от 27 юни 2011 г. относно освобождаване за подземно газохранилище в Дамборице от правилата на вътрешния пазар относно достъпа на трети лица.

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение C(2011) 4509 на Комисията от 27 юни 2011 г. относно освобождаване за подземно газохранилище в Дамборице от правилата на вътрешния пазар относно достъпа на трети лица.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски на Globula a.s. и да понесе собствените си съдебни разноски.

               3.

               Чешката република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 305, 15.10.2011 г.


title: Дело F-34/08: Жалба, подадена на 11 март 2008 г. — Simon/Комисия

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/36

         Жалба, подадена на 11 март 2008 г. — Simon/Комисия
   (Дело F-34/08)
   (2008/C 116/71)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Anne Simon (Nouackhott, Мавритания) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет на производството
   Отмяна на Решение от 25 октомври 2007 г. на Европейската служба за подбор на персонал, с което се отказва вписване на името на жалбоподателя в списъка с успешно издържалите конкурса лица и в базата от данни CAST 27/Relex.
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение от 25 октомври 2007 г. на Европейската служба за подбор на персонал, с което се отказва вписване на името на жалбоподателя в списъка с успешно издържалите конкурса лица и в базата от данни CAST 27/Relex,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-528/15: Преюдициално запитване от Nejvyšším správním soud (Чешка република), постъпило на 7 октомври 2015 г. — Policie ČR/Salah Al Chodor и др.

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/16

         Преюдициално запитване от Nejvyšším správním soud (Чешка република), постъпило на 7 октомври 2015 г. — Policie ČR/Salah Al Chodor и др.
   (Дело C-528/15)
   (2016/C 016/20)
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

      Ответници: Salah Al Chodor и др.

      Преюдициален въпрос

   Само по себе си обстоятелството, че няма определени от закона обективни критерии за преценка на наличието на значителен риск от укриване на чужденец [член 2, буква н) от Регламент № 604/2013 (1)], води ли до неприложимост на мярката за задържане по член 28, параграф 2 от същия регламент?

      (1)  ОВ L 180, стр. 31.


title: Дело C-373/07 P: Решение на Съда (шести състав) от 2 април 2009 г. — Mebrom NV/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Защита на озоновия слой — Внос на метилбромид в Съюза — Отказ да се отпуснат квоти за внос за 2005 г. — Оправдани правни очаквания — Правна сигурност)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/7

         Решение на Съда (шести състав) от 2 април 2009 г. — Mebrom NV/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-373/07 P) (1)

   (Обжалване - Защита на озоновия слой - Внос на метилбромид в Съюза - Отказ да се отпуснат квоти за внос за 2005 г. - Оправдани правни очаквания - Правна сигурност)
   2009/C 141/11
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mebrom NV (представители: K. Van Maldegem и C. Mereu, avocats)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представител: X. Lewis)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 22 май 2007 г. по дело Mebrom/Комисия (T-216/05), с което Първоинстанционният съд отхвърля като неоснователна жалба, насочена към отмяната на Решение A(05)4338-D/6176 на Комисията от 11 април 2005 г., с което на жалбоподателя се отказва отпускането на квоти за внос на метилбромид в Европейския съюз съгласно членове 6 и 7 от Регламент (ЕО) № 2037/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 година относно вещества, които нарушават озоновия слой (ОВ L 244, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 108) — Неправилно прилагане на общностното право — Непълнота на мотивите — Нарушение на член 220 ЕО

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Mebrom NV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 247, 20.10.2007 г.


title: Дело C-410/09: Решение на Съда (втори състав) от 12 май 2011 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy, Република Полша) — Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (Акт относно условията на присъединяване към Европейския съюз — Член 58 — Директива 2002/21/ЕО — Насоки на Комисията — Липса на публикация в ОВ на езика на дадена държава членка — Противопоставимост)

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/7

         Решение на Съда (втори състав) от 12 май 2011 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy, Република Полша) — Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Дело C-410/09) (1)

   (Акт относно условията на присъединяване към Европейския съюз - Член 58 - Директива 2002/21/ЕО - Насоки на Комисията - Липса на публикация в Официален вестник на Европейския съюз на езика на дадена държава членка - Противопоставимост)
   2011/C 204/13
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Najwyższy

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o.

      Ответник: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      В присъствието на: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Предмет

   Преюдициално запитване — Sąd Najwyższy — Тълкуване на член 58 от Акта относно условията за присъединяване на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз (ОВ L 236 2003 г., стp. 33) — Публикуване на актове в Официален вестник на Европейския съюз — Прилагане от регулативния орган на държава членка на Насоки на Комисията, непубликувани на езика на тази държава

      Диспозитив

   Член 58 от Акта относно условията на присъединяване на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в Учредителните договори на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че той не е пречка национален регулаторен орган да може да се позове на Насоките на Комисията относно анализа на пазара и оценяването на значителната пазарна сила в съответствие с общностната регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги и електронните съобщения в решение, с което този орган налага регулаторни задължения на оператор на електронни съобщителни услуги, и то независимо от факта, че Насоките не са били публикувани в Официален вестник на Европейския съюз на езика на въпросната държава членка, въпреки че той е официален език на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело C-101/05: Решение на Съда (голям голям състав) от 18 декември 2007 г. (преюдициално запитване отправено от Regeringströtten — Швеция) — Skatteverket/A (Свободно движение на капитали — Ограничаване на движението на капитали между държавите-членки и третите страни — Данък върху дохода от капитали — Дивиденти, получени от дружество, установено в държава-членка на ЕИП — Освобождаване — Дивиденти, получени от дружество, установено в трета страна — Освобождаване от данък, поставено в зависимост от съществуването на данъчна спогодба, предвиждаща обмен на сведения — Ефективност на данъчния контрол)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/6

         Решение на Съда (голям голям състав) от 18 декември 2007 г. (преюдициално запитване отправено от Regeringströtten — Швеция) — Skatteverket/A
   (Дело C-101/05) (1)

   (Свободно движение на капитали - Ограничаване на движението на капитали между държавите-членки и третите страни - Данък върху дохода от капитали - Дивиденти, получени от дружество, установено в държава-членка на ЕИП - Освобождаване - Дивиденти, получени от дружество, установено в трета страна - Освобождаване от данък, поставено в зависимост от съществуването на данъчна спогодба, предвиждаща обмен на сведения - Ефективност на данъчния контрол)
   (2008/C 51/09)
   Език на производството: шведски
   Препращаща юрисдикция
   Regeringströtten
   Страни в главното производство

      Ищец: Skatteverket

      Ответник: A
   Предмет
   Преюдициално запитване — Regeringsrätten — Тълкуване на член 56 и член 58 ЕО — Данъчно облагане на местно данъчно задължено лице, за дивидентите разпределени от дружество установено в трета държава — Национална правна уредба поставяща освобождаването от данък на тези дивиденти в зависимост от съществуването на данъчна спогодба с третата държава съдържаща клауза за омбен на сведения
   Диспозитив
   Членове 56 ЕО и 58 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че те не са пречка за съществуването на законодателство на държава-членка, по силата на което освобождаването от данък върху дохода на дивидентите, разпределени под формата на акции на дъщерно дружество, може да бъде направено само ако дружеството, разпределящо дивидентите, е установено в държава-членка на ЕИП или в държава, с която облагащата държава-членка е подписала данъчна спогодба, предвиждаща обмен на сведения, когато това освобождаване е поставено в зависимост от условия, чието спазване може да бъде проверено от компетентните органи на тази държава-членка само при получаване на сведения от държавата, в която е установено разпределящото дружество.

      (1)  ОВ C 106 от 30.4.2005 г.


title: Дело C-322/11: Преюдициално запитване, отправено от Korkein hallinto-oikeus (Финландия) на 28 юни 2011 г. — K

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/25

         Преюдициално запитване, отправено от Korkein hallinto-oikeus (Финландия) на 28 юни 2011 г. — K
   (Дело C-322/11)
   2011/C 252/46
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: K

      Ответник: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö, valtiovarainministeriö

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли членове 63 и 65 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат национални разпоредби, според които неограничено данъчно задължено лице във Финландия не може да приспадне загубата, която е претърпяло при продажбата на недвижимо имущество във Франция, от подлежащата на облагане във Финландия печалба от прехвърлянето на акции, докато неограничено данъчно задължено лице във Финландия при определени условия може да приспадне от печалбата си загубите от продажбата на равностойно недвижимо имущество във Финландия?


title: Дело C-542/10: Иск, предявен на 17 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/25

         Иск, предявен на 17 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-542/10)
   ()
   2011/C 30/41
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: Ł. Habiak и S. La Pergola)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

               —

               да се постанови, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, които са необходими за съобразяване в пълна степен с Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО (1), и във всеки случай, като не е информирала Комисията за тези разпоредби, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 94, параграф 1 от тази директива,

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2007/64 е изтекъл на 1 ноември 2009 г.

      (1)  ОВ L 319, стр. 1, поправка OB L 187, 18.7.2009 г., стр. 5.


title: Дело T-104/05: Определение на Първоинстанционния съд от 5 юни 2008 г. — Cegelec/Парламент

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/36

         Определение на Първоинстанционния съд от 5 юни 2008 г. — Cegelec/Парламент
   (Дело T-104/05) (1)

   (2008/C 197/67)

      Език на производството: френски

   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2005 г.


title: Дело T-619/11: Жалба, подадена на 2 декември 2011 г. — CB/Комисия

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/17

         Жалба, подадена на 2 декември 2011 г. — CB/Комисия
   (Дело T-619/11)
   2012/C 39/34
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: CB (Германия) (представители: T. Hackemann и H. Horstkotte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени Решение С(2011) 275 на Европейската комисия от 26 януари 2011 г., поправено с Решение С(2011) 2628, относно държавна помощ C-7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия — схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“),

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението поне в частта, в която не се допуска изключение от задължението за връщане на помощта по съображения за защита на оправданите правни очаквания на предприятията като жалбоподателя,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество твърди следното:

               1.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: приспадането на загуби не е помощ, предоставена чрез държавни ресурси.
               По този въпрос жалбоподателят поддържа, че член 8c, параграф 1 от германския закон за корпоративното подоходно облагане (Körperschaftsteuergesetz, наричан по-нататък „KStG“) се отклонява от принципа за облагането на обективните нетни доходи и от принципа за съобразяването на данъците с финансовите възможности на лицата и че съответно с оздравителната клауза („Sanierungsklausel“) само се избягва противоконституционно посегателство срещу имуществото на данъчнозадължените лица в случаите, за които се прилага оздравителната клауза. Поради това според жалбоподателя не са изпълнени предвидените в общностното право условия за наличие на държавна помощ.

               2.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: липса на селективност, тъй като не е налице изключение от меродавната референтна система.
               В това отношение жалбоподателят твърди, че меродавна референтна система се явява общият режим на приспадането на загубите от дружествата (член 10d от германския закон за данъка върху доходите (Einkommensteuergesetz) във връзка с член 8, параграф 1 KStG и член 10a от германския закон за данъка върху доходите от стопанска дейност (Gewerbesteuergesetz) и че член 8c KStG е просто изключение от референтната система, което на свой ред е ограничено в частност с оздравителната клауза.

               3.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: липса на селективност, тъй като не се прави разлика между отделните икономически оператори, които от гледна точка на целта на тази уредба се намират в сходно фактическо и правно положение.
               В това отношение жалбоподателят в частност твърди, че оздравителната клауза се прилага в полза на всички данъчнозадължени предприятия, а не само в полза на определени отрасли или дейности, нито пък само в полза на предприятия с определена големина.

               4.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: липса на селективност, тъй като мярката е обоснована предвид естеството и цялостната структура на данъчната система.
               По този въпрос жалбоподателят поддържа, че оздравителната клауза е приета по характерни за цялата данъчна система съображения, които съответстват на конституционни принципи като принципа за съобразяване на данъците с възможностите на лицата, принципа за недопускане на прекомерно облагане и принципа на пропорционалност.

               5.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: явна грешка в преценката поради непълно съобразяване на германската данъчна уредба.
               В това отношение жалбоподателят твърди, че Комисията не е съобразила германския данъчен режим на приспадането на загубите.

               6.

               Позоваване на общностния принцип за защита на оправданите правни очаквания.
               Тук жалбоподателят поддържа, че едва в хода на официалната процедура по разследване Комисията за пръв път е възразила срещу данъчните привилегии по оздравителната клауза във връзка с приспадането на загуби при придобиването на дялово участие и че това е неочакван ход, доколкото евентуалната квалификация като държавна помощ може да се дължи само на нормативното опростяване на уредба, която безспорно е съвместима с изискванията в областта на държавните помощи (член 8, параграф 4 KStG). Нито германският законодател, нито консултиралите се със специалисти предприятия били в състояние да предвидят значението на това нормативно опростяване от гледна точка на държавните помощи.


title: Дело T-193/16: Жалба, подадена на 22 април 2016 г. — NG/Европейски съвет

text:
               27.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/26

         Жалба, подадена на 22 април 2016 г. — NG/Европейски съвет
   (Дело T-193/16)
   (2016/C 232/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: NG (остров Лесбос, Гърция) (представител: B. Burns, Solicitor)

      Ответник: Европейски съвет

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени споразумението между Европейския съвет и Турция от 18 март 2016 г. , озаглавено „Изявление на ЕС и Турция, 18 март 2016 г.“;

               —

               да разпореди да бъдат заплатени правните разноски на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание — споразумението между Европейския съвет и Турция от 18 март 2016 г., озаглавено „Изявление на ЕС и Турция, 18 март 2016 г.“, било несъвместимо с основните права на ЕС, и по-специално с членове 1, 18 и 19 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               2.

               Второ основание — Турция не била сигурна трета страна по смисъла на член 36 от Директива 2005/85/ЕО на Съвета от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки (ОВ L 326, 2005 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 242).

               3.

               Трето основание — Директива 2001/55/ЕО на Съвета от 20 юли 2001 година относно минималните стандарти за предоставяне на временна закрила в случай на масово навлизане на разселени лица и за мерките за поддържане на баланса между държавите членки в полагането на усилия за прием на такива лица и понасяне на последиците от този прием (ОВ L 212, 2001 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 179) трябвало да бъде приведена в действие.

               4.

               Четвърто основание — оспорваното споразумение всъщност било обвързващ договор или „акт“ с правни последици за жалбоподателя и несъобразяването му с член 218 ДФЕС и/или член 78, параграф 3 ДФЕС, заедно или поотделно, водело до невалидност на оспорваното споразумение.

               5.

               Пето основание — нарушена била забраната за колективно експулсиране по смисъла на член 19, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз.


title: Дело F-09/09: Жалба, подадена на 6 февруари 2009 г.  — Vicente Carbajosa и др./Комисия

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/37

         Жалба, подадена на 6 февруари 2009 г. — Vicente Carbajosa и др./Комисия
   (Дело F-09/09)
   (2009/C 82/65)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподатели: Isabel Vicente Carbajosa (Брюксел, Белгия) и други (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет и описание на спора
   Искане за отмяна на решението за приемането и публикуването на обявления за конкурси EPSO/AD/116/08 и EPSO/AD/117/08, и на решенията относно проверката на тестовете за предварителен подбор и на писмените изпити, както и относно оценяването на устните изпити.
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се отменят решенията на Комисията за публикуване и определяне на условията за допускане и за провеждане на изпитите по конкурси EPSO/AD/116/08 и EPSO/AD/117/08,

               —

               да се отменят решенията на конкурсните комисии по конкурси EPSO/AD/116/08 и EPSO/AD/117/08 относно проверката на тестовете за предварителен подбор и на писмените изпити, както и относно оценяването на устните изпити,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-647/11: Жалба, подадена на 19 декември 2011 г. — Asos/СХВП — Maier (ASOS)

text:
               25.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 58/11

         Жалба, подадена на 19 декември 2011 г. — Asos/СХВП — Maier (ASOS)
   (Дело T-647/11)
   2012/C 58/20
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Asos plc (Лондон, Обединено кралство) (представители: P. Kavanagh, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Roger Maier (San Pietro di Stabio, Швейцария)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 октомври 2011 г. по преписка R 2215/2010-4;

               —

               да се разреши регистрацията на заявената марка за всички стоки и услуги, предмет на заявката за марка, и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ASOS“ за стоки и услуги от класове 3, 14, 18, 25 и 35 — заявка за марка на Общността № 4524997

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация като марка на Общността № 4580767 на словна марка „ASSOS“ за стоки от класове 3, 12 и 25

      Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: частично отменя решението на отдела по споровете.

      Изложени правни основания: Апелативният състав не е взел надлежно предвид едновременното съществуване и неговите последици върху общата преценка на вероятността от объркване и е допуснал грешка като е отхвърлил относимостта на доказателствата за едновременното съществуване. Освен това апелативният състав погрешно преценил концептуалното значение на заявената марка и не е взел предвид точното ѝ концептуално значение в общата преценка на вероятността от объркване.


title: Дело C-106/16: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 22 февруари 2016 г. — „Polbud — Wykonawstwo“ ООД

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/23

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 22 февруари 2016 г. — „Polbud — Wykonawstwo“ ООД
      (Дело C-106/16)
      (2016/C 211/29)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страна в главното производство

         Жалбоподател:„Polbud — Wykonawstwo“ ООД

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли член 49 и член 54 от Договора за функционирането на Европейския съюз прилагане от страна на държава членка, в която е учредено търговско дружество (като дружество с ограничена отговорност), националноправни разпоредби, които обуславят заличаването от регистъра от прекратяването на дружеството след ликвидация, ако дружеството е пререгистрирано в друга държава членка по решение на съдружниците за запазване на правосубектността, придобита в държавата на учредяване?

                  2)

                  При отрицателен отговор: Възможно ли е член 49 и член 54 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че предвиденото в националноправните разпоредби задължение за провеждане на производство по ликвидация на дружеството — обхващащо довършване на текущите сделки, събиране на вземанията, изпълнение на задълженията и попълване на имуществото на дружеството, удовлетворяване или обезпечаване на кредиторите, представяне на финансов отчет за посочените дейности, както и определяне на субекта, който ще съхранява книжата и документите —, което предхожда неговото прекратяване, настъпващо от момента на заличаване от регистъра, представлява подходящо, необходимо и пропорционално средство за защита на годен обществен интерес, изразяващ се в защита на кредиторите, на миноритарните съдружници и на работниците и служителите на мигриращото дружество?

                  3)

                  Трябва ли член 49 и член 54 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че ограниченията на свободата на установяване обхващат случая, в който дружество, с цел преобразуване в дружество на друга държава членка, прехвърля в нея седалището си по устав, без да променя основното място, на което осъществява дейността си и което остава в държавата на учредяване?


title: Дело C-145/09: Решение на Съда (голям състав) от 23 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Германия) — Land Baden-Württemberg/Panagiotis Tsakouridis (Свободно движение на лица — Директива 2004/38/ЕО — Член 16, параграф 4 и член 28, параграф 3, буква a) — Гражданин на Съюза, който е роден и е пребивавал повече от 30 години в приемащата държава членка — Отсъствия от приемащата държава членка — Осъдителни присъди — Решение за експулсиране — Императивни съображения, свързани с обществената сигурност)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/3

         Решение на Съда (голям състав) от 23 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Германия) — Land Baden-Württemberg/Panagiotis Tsakouridis
   (Дело C-145/09) (1)

   (Свободно движение на лица - Директива 2004/38/ЕО - Член 16, параграф 4 и член 28, параграф 3, буква a) - Гражданин на Съюза, който е роден и е пребивавал повече от 30 години в приемащата държава членка - Отсъствия от приемащата държава членка - Осъдителни присъди - Решение за експулсиране - Императивни съображения, свързани с обществената сигурност)
   2011/C 30/04
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Land Baden-Württemberg

      Ответник: Panagiotis Tsakouridis

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Тълкуване на член 16, параграф 4 и член 28, параграф 3, буква а) от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77, както и поправки в ОВ L 229, стр. 35, ОВ L 197, стр. 34 и ОВ L 204, стр. 28; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56) — Решение за експулсиране, взето по отношение на европейски гражданин, който е роден и е пребивавал повече от тридесет години в приемащата държава членка, поради множество осъдителни присъди — Тълкуване на понятието „императивни основания, свързани с обществената сигурност“ и на условията за отпадане на защитата срещу експулсиране, придобита по силата на спомената по-горе разпоредба

      Диспозитив

               1.

               Член 28, параграф 3, буква а) от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, трябва да бъде тълкуван в смисъл, че за да се определи дали гражданин на Съюза е пребивавал в приемащата държава членка през последните десет години преди приемането на решението за експулсиране — решаващ критерий за предоставяне на високото ниво на защита, предвидено в тази разпоредба, трябва да се вземат предвид всички релевантни аспекти в конкретния случай, по-специално продължителността на всяко отсъствие на заинтересованото лице от приемащата държава членка, общата продължителност и честотата на тези отсъствия, както и причините, поради които заинтересованото лице е напуснало тази държава членка, въз основа на които аспекти може да се установи дали вследствие на тези отсъствия неговите лични, семейни или професионални интереси са се съсредоточили в друга държава.

               2.

               Ако запитващата юрисдикция стигне до извода, че съответният гражданин на Съюза се ползва от защитата по член 28, параграф 3 от Директива 2004/38, тази разпоредба трябва да бъде тълкувана в смисъл, че борбата с престъпността, свързана с трафика на упойващи вещества от организирана група, може да попада в обхвата на понятието „императивни съображения, свързани с обществената сигурност“, които могат да обосноват решение за експулсиране на гражданин на Съюза, пребивавал в приемащата държава членка през последните десет години. Ако запитващата юрисдикция стигне до извода, че съответният гражданин на Съюза се ползва от защитата по член 28, параграф 2 от Директива 2004/38, тази разпоредба трябва да бъде тълкувана в смисъл, че борбата с престъпността, свързана с трафика на упойващи вещества от организирана група, попада в обхвата на понятието „сериозни основания, свързани с обществения ред или обществената сигурност“.

      (1)  ОВ C 153, 4.7.2009 г.


title: Дело C-134/09: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 10 април 2009 г. — Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l'Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL — A.R.A.Ch, Bernard Page/Région wallonne

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/22

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 10 април 2009 г. — Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l'Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL — A.R.A.Ch, Bernard Page/Région wallonne
   (Дело C-134/09)
   2009/C 153/41
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Ищец: Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l'Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL — A.R.A.Ch, Bernard Page

      Ответник: Région wallonne

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли член 1.5 от Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (1) да се тълкува като изключващ от своето приложно поле законодателство — като декретът на Валонския регион от 17 юли 2008 г. относно някои разрешителни, за които съществуват императивни съображения от обществен интерес — което само обявява, че за предоставянето на разрешителни за градоустройство, разрешителни съгласно нормите за опазване на околната среда и еднократни разрешителни за изброените в директивата дейности и строителни работи „са били установени императивни съображения от обществен интерес“ и което „утвърждава“ разрешителните, за които е обявено, че „са били установени императивни съображения от обществен интерес“?

               2)

                           а)

                           Допускат ли членове 1, 5, 6, 7, 8 и 10а от Директива 85/337/ЕИО, изменена с Директива [на Съвета] № 97/11/ЕО (2) и с Директива [на Европейския парламент и на Съвета] № 2003/35/ЕО (3), правен режим, предоставящ правото на осъществяване на проект, подлежащ на оценка на въздействието, със закон, за който не съществува процедура за преразглеждане пред съд или друг независим и безпристрастен орган, установен по закон, с цел оспорване на материалната или процесуалната законосъобразност на решението, предоставящо правото за осъществяване на проекта?

                           б)

                           Трябва ли член 9 от Конвенцията от Орхус за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси, сключена на 25 юни 1998 година и одобрена от Европейската общност с Решение на Съвета 2005/370/ЕО от 17 февруари 2005 г. (4), да се тълкува като изискващ от държавите-членки да предвидят възможността за предявяване на иск пред съд или друг независим и безпристрастен орган, установен по закон, с цел оспорване на материалната или процесуалната законосъобразност на решения, действия или бездействия, предмет на разпоредбите на член 6, по въпроси, свързани както с материалноправния, така и с процесуалноправния режим на предоставяне на разрешителни за проекти, подлежащи на оценка на въздействието?

                           в)

                           С оглед на Конвенцията от Орхус за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси, сключена на 25 юни 1998 година и одобрена от Европейската общност с Решение на Съвета 2005/370/ЕО от 17 февруари 2005 г. трябва ли член 10а от Директива 85/337/ЕИО, изменена с Директива 2003/35/ЕО, да се тълкува като изискващ от държавите-членки да предвидят възможността за предявяване на иск пред съд или друг независим и безпристрастен орган, установен по закон, с цел оспорване на материалната или процесуалната законосъобразност на решения, действия или бездействия по въпроси, свързани както с материалноправния, така и с процесуалноправния режим на предоставяне на разрешителни за проекти, подлежащи на оценка на въздействието?

      (1)  Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).

      (2)  Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година за изменение на Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на определени публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 73, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254).

      (3)  Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 156, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 8; Поправка ОВ L 298/23, 16.11.2007 г.)

      (4)  Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 година за сключване от името на Европейската общност на Конвенцията за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).


title: Дело T-111/12: Решение на Общия съд от 20 януари 2015 г. — Испания/Комисия (Кохезионен фонд — Намаляване на финансовата помощ — Срок за приемане на решение)

text:
               2.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/23

      Решение на Общия съд от 20 януари 2015 г. — Испания/Комисия
      (Дело T-111/12) (1)

      (Кохезионен фонд - Намаляване на финансовата помощ - Срок за приемане на решение)
      (2015/C 073/30)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González, abogado del Estado)

         Ответник: Европейска комисия (представители: D. Recchia, подпомаган първоначално от J. Rivas Andrés и X. M. García García, впоследствие от J. Rivas Andrés, адвокати)

         Предмет

      Искане за отмяна на Решение C (2011) 9990 на Комисията от 22 декември 2011 година за намаляване размера на помощта от Кохезионния фонд за проектите „Управление на отпадъци в автономната общност Екстремадура — 2001“ (CCI № 2001.ES.16.C.PE.043); „Саниране и водоснабдяване в хидрографски басейн Duero — 2001“ (CCI № 2000.ES.16.C.PE.070); „Управление на отпадъци в автономната област Валенсия — 2011 — група II“ (CCI № 2001.ES.16.C.PE.026) и „Саниране и пречистване на Bierzo Bajo“ (CCI № 2000.ES.16.C.PE.036).

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение C (2011) 9990 на Комисията от 22 декември 2011 година за намаляване размера на помощта от Кохезионния фонд за проектите „Управление на отпадъци в автономната общност Екстремадура — 2001“ (CCI № 2001.ES.16.C.PE.043); „Саниране и водоснабдяване в хидрографски басейн Duero — 2001“ (CCI № 2000.ES.16.C.PE.070); „Управление на отпадъци в автономната област Валенсия– 2011 — група II“ (CCI № 2001.ES.16.C.PE.026) и „Саниране и пречистване на Bierzo Bajo“ (CCI № 2000.ES.16.C.PE.036).

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 126, 28.4.2012 г.


title: Дело T-162/14: Решение на Общия съд от 28 февруари 2017 г. — Canadian Solar Emea и др./Съвет (Дъмпинг — Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китай — Окончателно антидъмпингово мито — Ангажименти — Жалба за отмяна — Правен интерес — Допустимост — Страна износител — Обхват на разследването — Изготвяне на извадка — Нормална стойност — Определение на разглеждания продукт — Срок за приемането на решение по заявление за третиране като предприятие, работещо в условията на пазарна икономика — Прилагане във времето на нови разпоредби — Вреда — Причинно-следствена връзка)

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/24

         Решение на Общия съд от 28 февруари 2017 г. — Canadian Solar Emea и др./Съвет
   (Дело T-162/14) (1)

   ((Дъмпинг - Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китай - Окончателно антидъмпингово мито - Ангажименти - Жалба за отмяна - Правен интерес - Допустимост - Страна износител - Обхват на разследването - Изготвяне на извадка - Нормална стойност - Определение на разглеждания продукт - Срок за приемането на решение по заявление за третиране като предприятие, работещо в условията на пазарна икономика - Прилагане във времето на нови разпоредби - Вреда - Причинно-следствена връзка))
   (2017/C 121/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Canadian Solar Emea GmbH (Мюнхен, Германия), Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Китай), Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Китай), Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Китай), Csi Solar Power (Китай), Inc. (Suzhou) (представители: първоначално A. Willems, S. De Knop и J. Charles, впоследствие A. Willems и S. De Knop, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen, подпомаган от B. O’Connor, solicitor, и S. Gubel, avocat)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche и A. Stobiecka-Kuik, впоследствие J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche и A. Demeneix)

      Предмет

   Искане на основание на член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1238/2013 на Съвета от 2 декември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, стр. 1), доколкото се отнася до жалбоподателите.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd и Csi Solar Power (China), Inc. да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 135, 5.5.2014 г.


title: Дело C-289/13 P: Определение на Съда (осми състав) от 4 септември 2014 г.  — Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd/Европейска агенция по химикалите (ECHA), Европейска комисия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Регламент (ЕО) № 1907/2006 (REACH) — Член 59 и приложение XIII — Идентифициране на антраценовото масло с ниско съдържание на антрацен като пораждащо сериозно безпокойство вещество, за което трябва да се приложи разрешителната процедура — Равно третиране)

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/22

         Определение на Съда (осми състав) от 4 септември 2014 г. — Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd/Европейска агенция по химикалите (ECHA), Европейска комисия
   (Дело C-289/13 P) (1)

   ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Регламент (ЕО) № 1907/2006 (REACH) - Член 59 и приложение XIII - Идентифициране на антраценовото масло с ниско съдържание на антрацен като пораждащо сериозно безпокойство вещество, за което трябва да се приложи разрешителната процедура - Равно третиране))
   2014/C 409/30
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd (представител: K. Van Maldegem, avocat)

      Други страни в производството: Европейска агенция по химикалите (ECHA) (представители: M. Heikkilä, W. Broere и T. Zbihlej; J. Stuyck и A.-M. Vandromme, advocaten), Европейска комисия (представители: E. Manhaeve и P. Oliver)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Cindu Chemicals BV, Deza a.s., Koppers Denmark A/S и Koppers UK Ltd да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 252, 31.8.2013 г.


title: Дело C-88/07: Иск, предявен на 15 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/22

         Иск, предявен на 15 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-88/07)
   (2007/C 95/39)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán и A. Alcover San Pedro)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че,

                           —

                           като е изтеглило от пазара значителен брой стоки, изработени на растителна основа, законно произведени и/или търгувани в друга държава-членка, на основание на административна практика, която се изразява в изтеглянето от пазара на всяка стока, съдържаща растителни видове, невключени в приложението към министерската заповед (Orden Ministerial) от 3 октомври 1973 г. за лекарствените продукти, които могат да се пускат на пазара без задължително разрешение,

                           —

                           и като не е уведомило Комисията за тази мярка,

                     Кралство Испания не е изпълнило задълженията си, които произтичат от членове 28 и 30 ЕО, както и от членове 1 и 4 от Решение № 3052/95/ЕО (1)

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати разноските.

         Правни основания и главни доводи
   Комисията смята, че като е изтеглило от пазара стоки, изработени на растителна основа, законно произведени или търгувани в други държави-членки, на основание на административна практика, която квалифицира като лекарствен продукт (и като такъв го подлага на изискването за задължително разрешение) всяка стока, съдържаща растителни видове, невключени в приложението към министерската заповед (Orden Ministerial) от 3 октомври 1973 г., и като не е нотифицирало [Комисията] за предприетите мерки за изтегляне от пазара на въпросните стоки в срок от 45 дни от приемането им, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си, които произтичат от членове 28 и 30 ЕО, както и от членове 1 и 4 от Решение № 3052/95/ЕО.

      (1)  Решение № 3052/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 1995 година за установяване на процедура за обмен на информация относно взети национални мерки, които дерогират принципа на свободното движение на стоки в рамките на Общността (ОВ L 321, стр. 1)


title: Дело T-539/08: Определение на Общия съд от 7 септември 2010 г. — Etimine и Etiproducts/Комисия (Жалба за отмяна — Околна среда и опазване на здравето на хората — Класификация, опаковане и етикетиране на някои борати като опасни вещества — Директива 2008/58/ЕО — Директива 67/548/ЕИО — Регламент (ЕО) № 790/2009 — Регламент (CE) № 1272/2008 — Промяна на исканията — Прилагане във времето на член 263, четвърта алинея ДФЕС — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/30

         Определение на Общия съд от 7 септември 2010 г. — Etimine и Etiproducts/Комисия
   (Дело T-539/08) (1)

   (Жалба за отмяна - Околна среда и опазване на здравето на хората - Класификация, опаковане и етикетиране на някои борати като опасни вещества - Директива 2008/58/ЕО - Директива 67/548/ЕИО - Регламент (ЕО) № 790/2009 - Регламент (CE) № 1272/2008 - Промяна на исканията - Прилагане във времето на член 263, четвърта алинея ДФЕС - Липса на лично засягане - Недопустимост)
   2010/C 301/50
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Etimine SA (Bettembourg, Люксембург) и AB Etiproducts Oy (Espoo, Финландия) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Oliver и D. Kukovec)

      Встъпила страна в подкрепа на исканията на жалбоподателя: Borax Europe Ltd (Лондон, Обединеното кралство) (представители: K. Nordlander, avocat и S. Kinsella, solicitor)

      Встъпила страна в подкрепа на исканията на ответника: Кралство Дания (представител: B. Weis Fogh)

      Предмет

   Искане за частична отмяна, от една страна, на Директива 2008/58/ЕО на Комисията от 21 август 2008 година за изменение с цел адаптиране към техническия прогрес за тридесети път на Директива 67/548/ЕИО на Съвета за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества (ОВ L 246, стр. 1) и, от друга страна, на Регламент (ЕО) № 790/2009 на Комисията от 10 август 2009 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия напредък на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 235, стр. 1), доколкото тези актове променят класификацията на някои борати

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Etimine SA и AB Etiproducts Oy понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

               3.

               Кралство Дания и Borax Europe Ltd понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г.


title: Дело T-534/11: Решение на Общия съд от 7 октомври 2014 г.  — Schenker/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Преписка по административното производство и окончателно решение на Комисията по картел, неповерителен вариант на това решение — Отказ да бъде предоставен достъп — Задължение за извършване на конкретна и индивидуална проверка — Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трети лица — Изключение, свързано със защитата на целите на дейностите по разследване — По-висш обществен интерес)

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/33

         Решение на Общия съд от 7 октомври 2014 г. — Schenker/Комисия
   (Дело T-534/11) (1)

   ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Преписка по административното производство и окончателно решение на Комисията по картел, неповерителен вариант на това решение - Отказ да бъде предоставен достъп - Задължение за извършване на конкретна и индивидуална проверка - Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трети лица - Изключение, свързано със защитата на целите на дейностите по разследване - По-висш обществен интерес))
   2014/C 409/47
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Schenker AG (Есен, Германия) (представители: C. von Hammerstein, B. Beckmann и C.-D. Munding, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално M. Kellerbauer, C. ten Dam и P. Costa de Oliveira, впоследствие M. Kellerbauer, P. Costa de Oliveira и H. Leupold)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Амстердам, Нидерландия) (представител: M. Smeets, адвокат); Martinair Holland NV (Харлемермер, Нидерландия) (представители: R. Wesseling и M. Bredenoord-Spoek, адвокати); Société Air France SA (Роаси ан Франс, Франция) (представители: A. Wachsmann и S. Thibault-Liger, адвокати); Cathay Pacific Airways Ltd (Куинсуей, Хонконг, Китай) (представители: първоначално B. Bär-Bouyssière, адвокат, M. Rees, solicitor, D. Vaughan, QC, и R. Kreisberger, barrister, впоследствие M. Rees, D. Vaughan и R. Kreisberger); Air Canada (Квебек, Канада) (представители: J. Pheasant, solicitor, и C. Wünschmann, адвокат); Lufthansa Cargo AG (Франкфурт-на-Майн, Германия) и Swiss International Air Lines AG (Базел, Швейцария) (представители: първоначално S. Völcker и E. Arsenidou, впоследстве S. Völcker и J. Orologas, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на отказа на Комисията от 3 август 2011 г. да предостави достъп до преписката по административното производство, в което е постановено Решение C(2010) 7694 окончателен (дело COMP/39.258 — Въздушен превоз на товари), до пълния текст на това решение и до неповерителния му вариант

      Диспозитив

               1)

               Отменя отказа на Комисията от 3 август 2011 г. да предостави достъп до преписката по административното производство, в което е постановено Решение C(2010) 7694 окончателен (дело COMP/39.258 — Въздушен превоз на товари), до пълния текст на това решение и до неповерителния му вариант, доколкото Комисията е отказала достъп до частта от неповерителния вариант на разглежданото решение, за която засегнатите от него предприятия не твърдят или не продължават да твърдят, че е поверителна.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда Schenker AG да заплати направените от него съдебни разноски, както и половината от разноските на Европейската комисия.

               4)

               Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Société Air France SA, Cathay Pacific Airways Ltd, Air Canada, Lufthansa Cargo AG и Swiss International Air Lines AG понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 355, 3.12.2011 г.


title: Дело C-159/17: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Constanţa (Румъния), постъпило на 29 март 2017 г. — Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius/Ministerul Finanțelor Publice — Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați — Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Constanța — Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Fizice

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/5

         Преюдициално запитване от Curtea de Apel Constanţa (Румъния), постъпило на 29 март 2017 г. — Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius/Ministerul Finanțelor Publice — Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați — Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Constanța — Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Fizice
   (Дело C-159/17)
   (2017/C 221/06)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Constanţa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius

      Ответници: Ministerul Finanțelor Publice — Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați — Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Constanța — Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Fizice

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли разпоредбите на членове 167, 168, 169, 179, на член 213, параграф 1, на член 214, параграф 1, буква а) и на член 273 от Директива 2006/112/ЕО (1) да бъдат тълкувани в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която при обстоятелства като тези по главното производство, задължава данъчно задълженото лице, чиято регистрация по ДДС е заличена, да заплати на държавата полученото ДДС в периода на заличаване на идентификационния номер по ДДС, без обаче да му се признава право на приспадане на ДДС за направените в същия период покупки?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ 2006 L 347, стр. 1, специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-698/13 P: Определение на Общия съд от 18 септември 2014 г.  — Marcuccio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство като явно недопустима — Липса на идентичност на жалбата, подадена по факс, с представения впоследствие оригинал — Срок за обжалване — Просрочие — Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/42

         Определение на Общия съд от 18 септември 2014 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело T-698/13 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство като явно недопустима - Липса на идентичност на жалбата, подадена по факс, с представения впоследствие оригинал - Срок за обжалване - Просрочие - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба))
   2014/C 409/61
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Триказе, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Gattinara)

      Предмет

   Жалба за отмяна на определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 17 октомври 2013 г., Marcuccio/Комисия (F-127/12, RecFP, EU:F:2013:161).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Luigi Marcuccio понася направените от него, както и от Европейската комисия съдебни разноски в рамките на настоящото производство.

               3)

               Осъжда г-н Marcuccio да възстанови на Общия съд сумата от 2  000 EUR съгласно член 90 от Процедурния му правилник.

      (1)  ОВ C 52, 22.2.2014 г.


title: Дело T-607/15: Жалба, подадена на 27 октомври 2015 г. — Yieh United Steel/Комисия

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/63

         Жалба, подадена на 27 октомври 2015 г. — Yieh United Steel/Комисия
   (Дело T-607/15)
   (2016/C 038/85)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Yieh United Steel Corp. (Kaohsiung City, Тайван) (представител: D. Luff, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени членове 1 и 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1429 на Комисията от 26 август 2015 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на студеновалцувани плоски продукти от неръждаеми стомани с произход от Китайската народна република и Тайван (1) (наричан по-нататък „обжалвания регламент“ или „регламента за налагане на окончателно мито“) в частта, в която се отнася до жалбоподателя; и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, свързани с настоящото обжалване.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че Съдът е компетентен да разгледа членове 1 и 2 от обжалвания регламент и тяхното съответствие с Основния регламент и с общите принципи на правото на ЕС.

               2.

               С второто основание се твърди, че Комисията нарушила член 2, параграф 5 от Основния регламент, тъй като неправомерно отказала да вземе предвид методите на жалбоподателя за разпределение на вече усвоените от него разходи, които методи отговарят на международно признати счетоводни практики. Поради това нарушение Комисията неправилно отказала да приспадне рециклирания скрап от разходите за производство на съответния продукт, като по този начин изкуствено увеличила нормалната стойност в нарушение на член 2, параграф 3 от Основния регламент.

               3.

               С третото основание се твърди, че Комисията нарушила член 2, параграф 1 от Основния регламент, тъй като неправомерно отказала да вземе предвид продажбите на съответния продукт в обичайни търговски условия на независим вътрешен купувач за да определи нормалната стойност. Комисията не мотивирала в достатъчна степен причините за този отказ. Освен това предположението, че причината за този отказ е само факта, че тези продажби след това са били изнесени (без знанието на жалбоподателя), означава, че Комисията е приложила неправомерен критерий. Тя е трябвало да вземе предвид намерението на жалбоподателя що се отнася до крайното местоназначение на тези продажби към момента на извършването им. Ето защо Комисията нарушила член 2, параграф 2 от Основния регламент, като отказала да вземе предвид вътрешните продажби само защото след това те били изнесени от независим вътрешен купувач.

      (1)  OВ 2015 L 224, стр. 10.


title: Дело C-397/15: Преюдициално запитване от Landgericht Itzehoe (Германия), постъпило на 23 юли 2015 г. — Raiffeisen Privatbank Liechtenstein AG/Gerhild Lukath

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/18

         Преюдициално запитване от Landgericht Itzehoe (Германия), постъпило на 23 юли 2015 г. — Raiffeisen Privatbank Liechtenstein AG/Gerhild Lukath
   (Дело C-397/15)
   (2015/C 320/25)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Itzehoe

      Страни в главното производство

      Ищец: Raiffeisen Privatbank Liechtenstein AG

      Ответник: Gerhild Lukath

      Други страни в производството: Rüdiger Boy, Boy Finanzberatung GmbH, Christian Maibaum, Vienna-Life Lebensversicherungs AG, Frank Weber

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли договор между банка и потребител за отпускане на кредит — който е свързан с договор за застраховка „Живот“, както и с договор за консултантски услуги и посредничество при инвестиция, която от своя страна гарантира сумата по кредита — да се разглежда като договор за предоставянето на услуги по смисъла на член 5, параграф 2 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения от 19 юни 1980 г. (1)?

               2)

               Приложим ли е член 5, параграф 2 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения и в случаите, в които рекламата и/или установяването на контакти се извършва там, където [е] основното [пребиваване] на потребителя, макар той да подписва договорите в държавата на временното си пребиваване, при положение че другата страна по договора с потребителя или неин представител е получила поръчката от потребителя в държавата на неговото основно пребиваване?

      (1)  ОВ L 266, стр. 1.


title: Дело C-84/12: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin (Германия) на 17 февруари 2012 г. — Rahmanian Koushkaki/Федерална република Германия

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/17

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin (Германия) на 17 февруари 2012 г. — Rahmanian Koushkaki/Федерална република Германия
   (Дело C-84/12)
   2012/C 133/31
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Berlin

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Rahmanian Koushkaki

      Ответник: Федерална република Германия

      Преюдициални въпроси

               1.

               За да задължи ответника да издаде шенгенска виза на жалбоподателя, националният съд трябва ли да формира убеждение съгласно член 21, параграф 1 от Визовия кодекс (1) и да приеме за установено, че жалбоподателят възнамерява да напусне територията на държавите членки преди изтичане на визата, за която кандидатства, или е достатъчно този съд, след като извърши проверката по член 32, параграф 1, буква б) от Визовия кодекс, да няма основателни съмнения поради наличието на особени обстоятелства за намерението на жалбоподателя да напусне територията на държавите членки преди изтичането на визата, за която кандидатства?

               2.

               Визовият кодекс установява ли право на издаване на шенгенска виза, което не зависи от самостоятелната преценка на съответния орган, ако са изпълнени условията за влизане [на територията на държавите членки], и по-специално условията за влизане, предвидени в член 21, параграф 1 от Визовия кодекс, и липсват основания за отказ за издаване на виза съгласно член 32, параграф 1 от Визовия кодекс?

               3.

               Визовият кодекс допуска ли национална уредба, според която на основание на Регламент (ЕО) № 810/2009 на чужденец може да се издаде виза за транзитно преминаване или планирани престои на територията на шенгенските държави с продължителност не повече от три месеца в рамките на [всеки] шестмесечен период, считано от датата на първото влизане [на територията на държавите членки]?

      (1)  Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския Парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) (ОВ L 243, стр. 1).