title: Дело T-269/11: Жалба, подадена на 23 май 2011 г. — Xeda International/Комисия

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/31

         Жалба, подадена на 23 май 2011 г. — Xeda International/Комисия
   (Дело T-269/11)
   2011/C 211/66
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Xeda International SA (Saint Andiol, Франция) (представител: C. Mereu и K. Van Maldegem, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна;

               —

               да отмени обжалваното решение и

               —

               да разпореди на ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Ответникът иска отмяната на Решение 2011/143/ЕС на Комисията от 3 март 2011 година относно невключването на етоксихин в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и за изменение на Решение 2008/941/ЕО на Комисията (ОВ L 59, стp. 71).
   В резултат на обжалваното решение включването на етоксихин в Решение 2008/941/ЕО е заличено, като етоксихин не следва да бъде включван като активно вещество в приложение I към Директива 91/414/ЕИО. Вследствие на това жалбоподателят няма да има повече право да произвежда и да продава етоксихин и продукти на основата на етоксихин в Европейския съюз и считано от 3 септември 2011 г., разрешителните за неговите продукти в държавите членки ще загубят сила.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от явна грешка в преценката. Според жалбоподателя с обжалваното решение всъщност се забранява използването на етоксихин в продуктите за растителна защита поради съображения от научен характер и твърдяната липса на данни, посочени в съображение 6 от него, на които жалбоподателят е отговорил по подходящ начин или които не са представлявали повод за загриженост, обосноваваща невключването.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушаване на правото на защита на жалбоподателя и на съществените процедурни изисквания. Според жалбоподателя с обжалваното решение се нарушава правото му на защита, както и правото му да бъде изслушан, доколкото Комисията не му е предоставила достатъчна възможност и време, за да изрази становище по изразената по-късно в процедурата загриженост и не е разгледала внимателно коментарите му във връзка с твърдяната липса на данни.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на основните принципи на правото на Съюза.

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е прието в нарушение на принципа на правна сигурност и на оправданите му правни очаквания, произтичащи от процедурата по подаване на ново заявление съгласно Регламент (ЕО) № 33/2008 на Комисията от 17 януари 2008 година.

                           —

                           Жалбоподателят твърди също, че обжалваното решение е непропорционално предвид избора от мерки, с които разполага Комисията и неудобствата, причинени по отношение на преследваните цели.


title: Дело C-530/06: Определение на председателя на Съда от 22 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/31

         Определение на председателя на Съда от 22 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-530/06) (1)

   (2007/C 315/54)

      Език на производството: италиански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 42, 24.2.2007 г.


title: Дело T-289/17: Жалба, подадена на 15 май 2017 г. — Keolis CIF и др./Комисия

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/50

         Жалба, подадена на 15 май 2017 г. — Keolis CIF и др./Комисия
   (Дело T-289/17)
   (2017/C 239/63)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Keolis CIF (Le Mesnil-Amelot, Франция), Keolis Val d’Oise (Bernes-sur-Oise, Франция), Keolis Seine Sénart (Draveil, Франция), Keolis Seine Val de Marne (Athis-Mons, Франция), Keolis Seine Esonne (Ormoy, Франция), Keolis Vélizy (Версай, Франция), Keolis Yvelines (Версай) et Keolis Versailles (Версай) (представители: D. Epaud и R. Sermier, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               като главно искане, да постанови частична отмяна на решението на Европейската комисия от 2 февруари 2017 за държавна помощ SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), предоставена от Франция в полза на предприятията за обществен транспорт в региона на Ile-de-France, в частта, с която в член 1 от него се обявява, че режимът на субсидии е бил „незаконно“ въведен в изпълнение, макар че става въпрос за съществуваща схема за помощ,

               —

               при условията на евентуалност, да постанови частична отмяна на решението на Европейската комисия от 2 февруари 2017 за държавна помощ SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), предоставена от Франция в полза на предприятията за обществен транспорт в региона на Ile-de-France, в частта, с която в член 1 от него се обявява, че режимът на субсидии е бил „незаконно“ въведен в изпълнение за периода преди 25 ноември 1998 г.,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.

               1.

               Първо основание, изложено като главно, изведено от факта, че въпросната регионална схема за помощ не била незаконно въведена в изпълнение, тъй като за нея не се прилагало задължението за изпращане на предварително уведомление. Регионалната схема за помощ всъщност била съществуваща схема за помощ по смисъла на член 108, параграф 1 от ДФЕС и на разпоредбите на член 1, буква б) и на глава VI от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стp. 9) (наричан по-нататък „Регламент № 2015/1589“). Според правилата, приложими за съществуващите схеми за помощ, тяхното въвеждане в изпълнение не било незаконно, тъй като в противен случай Комисията можела само да предпише полезни мерки с цел тяхното развитие или отпадане за в бъдеще.

               2.

               Второ основание, изложено при условията на евентуалност, изведено от факта, че дори да се предположи, че разглежданата регионална схема за помощ не представлява съществуваща схема за помощ, Комисията не би могла да извършва проверка за повече от 10 години преди 25 ноември 2008 г. — датата, на която Комисията е поискала информация от френските органи. Всъщност член 17 от Регламент № 2015/1589 предвиждал, че десетгодишната погасителна давност не се прекъсва с предприемането на мярка от Комисията или от държава членка, действаща по искане на Комисията. Така според жалбоподателите Комисията е можела да извърши своята проверка най-много за периода до 25 ноември 1998 г.


title: Дело T-500/12: Решение на Общия съд от 5 февруари 2015 г.  — Ryanair/Комисия (Държавни помощи — Ирландски данък върху пътниците, ползващи въздушен транспорт — Намалена ставка за дестинациите, намиращи се на разстояние най-много 300 km от летище Дъблин — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване — Предимство — Селективен характер — Определяне на бенефициерите на помощта — Член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 — Задължение за мотивиране)

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/13

         Решение на Общия съд от 5 февруари 2015 г. — Ryanair/Комисия
   (Дело T-500/12) (1)

   ((Държавни помощи - Ирландски данък върху пътниците, ползващи въздушен транспорт - Намалена ставка за дестинациите, намиращи се на разстояние най-много 300 km от летище Дъблин - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Предимство - Селективен характер - Определяне на бенефициерите на помощта - Член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 - Задължение за мотивиране))
   (2015/C 096/16)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ryanair Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: B. Kennelly, barrister, E. Vahida и I.-G. Metaxas-Maragkidis, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn, D. Grespan и T. Maxian Rusche)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Aer Lingus Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: K. Bacon, D. Scannell, D. Bailey, barristers, и A. Burnside, solicitor)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Ирландия (представители: E. Creedon, A. Joyce и J. Quaney, подпомагани от E. Regan, SC, и B. Doherty, barrister)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2013/199/ЕС на Комисията от 25 юли 2012 година относно дело за държавна помощ SA.29064 (11/C, ex 11/NN) — Диференцирани данъчни ставки върху пътуване с въздушен транспорт, приведени в действие от Ирландия (ОВ L 119, 2013 г., стр. 30).

      Диспозитив

               1)

               Отменя член 4 от Решение 2013/199/ЕС на Комисията от 25 юли 2012 г. относно дело за държавна помощ SA.29064 (11/C, ex 11/NN) — Диференцирани данъчни ставки върху пътуване с въздушен транспорт, приведени в действие от Ирландия, тъй като с него се разпорежда възстановяването на помощта от бенефициерите в размер, определен на 8 EUR в съображение 70 от посоченото решение.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда Европейската комисия да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и половината от разноските, направени от Ryanair Ltd.

               4)

               Ryanair понася половината от направените от него съдебни разноски.

               5)

               Aer Lingus Ltd и Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г.


title: Дело C-477/16: Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 2 септември 2016 г. — Openbaar Ministerie/Ruslanas Kovalkovas

text:
               17.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/8

         Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 2 септември 2016 г. — Openbaar Ministerie/Ruslanas Kovalkovas
   (Дело C-477/16)
   (2016/C 383/11)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Amsterdam

      Страни в главното производство

      Вносител на искането: Openbaar Ministerie

      Ответник: Ruslanas Kovalkovas

      Преюдициални въпроси

               1)

               Автономни понятия на правото на Съюза ли са изразите „съдебен орган“ по член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР (1) и „съдебно решение“ по член 1, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: въз основа на какви критерии може да се определи дали даден орган на издаващата държава членка е „съдебен орган“ от такова естество и дали издадената от него европейска заповед за арест следователно е „съдебно решение“ от такова естество?

               3)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: Попада ли Министерството на правосъдието на Република Литва в обхвата на понятието „съдебен орган“ по член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР и следователно „съдебно решение“ като посоченото в член 1, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР ли е издадената от този орган европейска заповед за арест?

               4)

               При отрицателен отговор на първия въпрос: в съответствие ли е с правото на Съюза определянето на орган като Министерство на правосъдието на Република Литва като издаващ съдебен орган?

      (1)  Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


title: Дело C-666/11: Преюдициално запитване, отправено от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Германия) на 30 декември 2011 г. — M. и др./Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/19

         Преюдициално запитване, отправено от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Германия) на 30 декември 2011 г. — M. и др./Bundesamt für Migration und Flüchtlinge
   (Дело C-666/11)
   2012/C 73/34
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: M, N, O, P, Q

      Ответник: Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

      Преюдициални въпроси

               1.

               В рамките на съдебно производство, в което се оспорват, от една страна, решението на държавата членка, в която е подадена молбата за убежище („молещата държава членка“), да обяви, че е некомпетентна да разгледа тази молба, и, от друга страна, разпореждането за принудително отвеждане към държавата членка, определена за компетентна от първата държава членка, може ли търсещият убежище да се позовава на обстоятелството, че прехвърлянето не е извършено в шестмесечния срок по член 19, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година (1) и следователно компетентността е преминала върху молещата държава членка?

               2.

               Представлява ли — включително и симулираният — опит за самоубийство, поради който прехвърлянето в компетентната държава членка не е възможно, укриване на търсещия убежище по смисъла на член 19, параграф 4, второ изречение от Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета?

               3.

               В рамките на съдебно производство, в което се оспорва, от една страна, решението на държавата членка, в която е подадена молбата за убежище, да обяви, че е некомпетентна да разгледа тази молба, и, от друга страна, издаденото разпореждането за принудително отвеждане, може ли търсещият убежище да се позовава на преминаване на компетентността на основание на член 9, параграф 2, второ изречение от Регламент (ЕО) № 1560/2003 на Комисията от 2 септември 2003 година (2)?

               4.

               Обстоятелството, че молещата държава членка информира компетентната държава членка за невъзможността вече организираното прехвърляне да бъде извършено, но не я уведомява и за невъзможността прехвърлянето да бъде извършено в рамките на шестмесечния срок, препятства ли преминаването на компетентността на основание на член 9, параграф 2, второ изречение от Регламент (ЕО) № 1560/2003 на Комисията от 2 септември 2003 година?

               5.

               Търсещият убежище разполага ли със защитимо по съдебен ред право да иска от дадена държава членка да провери дали са налице условията да поеме компетентността съгласно член 3, параграф 2, първо изречение от Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета и да го уведоми за мотивите за взетото решение?

      (1)  Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна (ОВ L 50, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 56).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1560/2003 на Комисията от 2 септември 2003 година за определяне условията за прилагане на Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, която е компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна (ОВ L 222, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 140).


title: Дело T-158/11: Определение на Общия съд от 10 март 2014 г.  — Magnesitas de Rubián и др./Парламент и Съвет (Околна среда  — Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването  — Индивидуално решение, посочено в член 13, параграф 7 от Директива 2010/75/ЕС  — Искане да се приеме, че липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество  — Отхвърляне  — Оттегляне  — Заличаване)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/35

         Определение на Общия съд от 10 март 2014 г. — Magnesitas de Rubián и др./Парламент и Съвет
   (Дело T-158/11) (1)

   ((Околна среда - Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването - Индивидуално решение, посочено в член 13, параграф 7 от Директива 2010/75/ЕС - Искане да се приеме, че липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество - Отхвърляне - Оттегляне - Заличаване))
   2014/C 135/44
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Magnesitas de Rubián, SA (Инсио, Испания); Magnesitas Navarras, SA (Субири, Испания) и Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Атина, Гърция) (представители: H. Brokelmann и P. Martínez-Lage Sobredo, адвокати)

      Ответници: Европейски Парламент (представители: първоначално M. Gómez-Leal, I. Anagnostopoulou и L. Visaggio, впоследствие M. Gómez-Leal и M. Visaggio) и Съвет на Европейския съюз (представители: F. Florindo Gijón и K. Michoel)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално A. Alcover San Pedro и L. Banciella Rodríguez-Miñón, впоследствие С. Петрова и E. Sanfrutos Cano)

      Предмет

   Искане за отмяна на индивидуално решение, посочено в член 13, параграф 7 от Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година относно емисиите от промишлеността (комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването) (ОВ L 334, стр. 17), доколкото с него се създава задължението за държавите членки да се съобразяват със заключенията относно най-добрите налични техники, съдържащи се в точка 3.5 от „справочния документ относно най-добрите налични техники за промишлените отрасли за производство на цимент, вар и магнезиев оксид“ (ОВ C 166, стр. 5), при определяне на условията за даване на разрешително от компетентните власти на инсталациите за производство на магнезиев оксид, за които по силата на посочената директива се изисква такова разрешително.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля искането да се приеме, че липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество.

               2)

               Дело T-158/11 се заличава от регистъра на Общия съд.

               3)

               Magnesitas de Rubián, SA, Magnesitas Navarras, SA и Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia понасят, наред с направените от тях съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейския Парламент и Съвета на Европейския съюз.

               4)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 139, 7.5.2011 г.


title: Дело T-86/16: Жалба, подадена на 23 февруари 2016 г. — Codorníu/EUIPO — Bodegas Altun (ANA DE ALTUN)

text:
               18.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 136/40

         Жалба, подадена на 23 февруари 2016 г. — Codorníu/EUIPO — Bodegas Altun (ANA DE ALTUN)
   (Дело T-86/16)
   (2016/C 136/55)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Codorníu SA (Esplugues de Llobregat, Испания) (представители: M. Ceballos Rodríguez и J. Güell Serra, abogados)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bodegas Altun, SL (Baños de Ebro, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративната марка на Европейския съюз, включваща словните елементи „ANA DE ALTUN“ — заявка за регистрация № 11 860 913

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 9 декември 2015 г. по преписка R 199/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO и другата страна в производството пред апелативния състав, ако встъпи в настоящото производство, да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5, както и членове 75 и 76 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-628/11: Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Braunschweig (Германия) на 7 декември 2011 г. — Дело във връзка с административна имуществена санкция, наложена на International Jet Management GmbH

text:
               17.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/9

         Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Braunschweig (Германия) на 7 декември 2011 г. — Дело във връзка с административна имуществена санкция, наложена на International Jet Management GmbH
   (Дело C-628/11)
   2012/C 80/11
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Braunschweig

      Жалбоподател

   International Jet Management GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

               Уредената в член 18 ДФЕС (предишен член 12 ЕО) забрана за дискриминация приложима ли е, когато държава членка (Федерална република Германия) изисква от въздушния превозвач, който притежава издаден в друга държава членка (Република Австрия) валиден оперативен лиценз по смисъла на членове 3 и 8 от Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността, да получи разрешение за прелитане в случаите на чартърни полети (нередовни търговски полети) от трети страни към територията на първата държава членка?

               2.

               Ако отговорът на въпрос 1 е положителен, самото изискване за разрешение нарушава ли член 18 ДФЕС (предишен член 12 ЕО), ако разрешението за прелитане, чието получаване може да бъде наложено с административна имуществена санкция, се изисква за въздушните превозвачи, които са получили оперативен лиценз в друга държава членка и извършват въздухоплавателни услуги от трети страни, но не и за въздушните превозвачи, получили оперативен лиценз във Федерална република Германия?

               3.

               Ако член 18 ДФЕС (предишен член 12 ЕО) е приложим (въпрос 1), но е установено, че изискването за разрешение самò по себе си не е дискриминационно (въпрос 2), възможно ли е издаването на разрешение за прелитане във връзка с извършваните от жалбоподателя въздухоплавателни услуги от трети страни до Федерална република Германия да бъде поставено, под страх от налагане на административна имуществена санкция и без да се нарушава забраната за дискриминация, в зависимост от условието въздушният превозвач от държавата членка да докаже пред органа по издаване на разрешенията, че въздушните превозвачи, получили оперативен лиценз във Федерална република Германия, не са в състояние да извършат полетите (декларация за неналичие)?


title: Дело C-480/08: Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (Civil Division) (Англия и Уелс) на 7 ноември 2008 г.  — Maria Teixeira/London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/14

         Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (Civil Division) (Англия и Уелс) на 7 ноември 2008 г. — Maria Teixeira/London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department
   (Дело C-480/08)
   (2009/C 32/23)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   Court of Appeal (Civil Division) (Англия и Уелс)
   Страни в главното производство

      Ищец: Maria Teixeira

      Ответник: London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department
   Преюдициални въпроси
   При обстоятелства, при които: (i) гражданин на ЕС e дошъл в Обединеното кралство (ii) през определени периоди гражданинът на ЕС е бил работник в Обединеното кралство (iii) гражданинът на ЕС е престанал да работи, но не е напуснал Обединеното кралство, (iv) гражданинът на ЕС не е запазил статута си на работник и няма право на пребиваване съгласно член 7 и няма право на постоянно пребиваване съгласно член 16 от Директива 2004/38 (1) на Съвета и на Европейския парламент (v) детето на гражданина на ЕС е започнало образованието си в момент, когато гражданинът на ЕС не е бил работник, но детето е продължило образованието си в Обединеното кралство през периодите, когато гражданинът на ЕС е бил на работа в Обединеното кралство, (vi) гражданинът на ЕС упражнява родителските права по отношение на детето си и (vii) гражданинът на ЕС и детето му не могат да се издържат сами:

               (1)

               има ли гражданинът на ЕС право на пребиваване в Обединеното кралство, само ако отговаря на условията, посочени в Директива 2004/38 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г.?;

         ИЛИ

               (2)

                           (i)

                           има ли гражданинът на ЕС право на пребиваване произтичащо от член 12 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 от 15 октомври 1968 г. (2), както се тълкува от Съда, без да се изисква да отговаря на условията, посочени в Директива 2004/38 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г.; и

                           (ii)

                           ако това е така, трябва ли той да разполага с достатъчно средства, така че да не бъде в тежест на системата за социално подпомагане на приемащата държава-членка през предвиждания период на пребиваване и да има пълно здравно застраховане в приемащата държава-членка?;

                           (iii)

                           ако това е така, трябва ли детето да е започнало училище по време, когато гражданинът на ЕС е бил работник, за да има право на пребиваване, произтичащо от член 12 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 от 15 октомври 1968 година, както се тълкува от Съда или е достатъчно гражданинът на ЕС да е бил работник за известен период от време, след като детето е започнало образованието си?;

                           (iv)

                           прекратява ли се правото на пребиваване на гражданина на ЕС като лице, упражняващо родителските права по отношение на детето, което посещава училище, когато детето му навърши 18 годишна възраст?

               (3)

               ако отговорът на първия въпрос е положителен, положението различно ли е при обстоятелства като тези по настоящото дело, ако детето е започнало образованието си преди датата, до която Директива 2004/38 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година е трябвало да бъде транспонирана в държавите-членки, но родителските права не са били предоставени на майката и тя не е претендирала правото на пребиваване въз основа на това, че упражнява родителските права по отношение на детето до март 2007 г. т.е. след датата, до която директивата е трябвало да бъде транспонирана?

      (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки, за изменение на Регламент (ЕИО) №1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56)

      (2)  Регламент (ЕИО) №1612/68 на Съвета от 16 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257, стр.2; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 1, стр. 11)


title: Дело T-911/16: Жалба, подадена на 23 декември 2016 г. — Wedl & Hofmann/EUIPO — Hesse (TESTA ROSSA)

text:
               20.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 53/44

         Жалба, подадена на 23 декември 2016 г. — Wedl & Hofmann/EUIPO — Hesse (TESTA ROSSA)
   (Дело T-911/16)
   (2017/C 053/54)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Wedl & Hofmann GmbH (Милс/Хал ин Тирол, Австрия) (представител: T. Raubal, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Kurt Hesse (Нюрнберг, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „TESTA ROSSA“ — Марка на Съюза № 7 070 519

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 5 октомври 2016 г. по преписка R 68/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение или да го измени, в частта му, с която се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя, и отменя марките на жалбоподателя за класове 7, 11, 20, за части от класове 21, 25 и 28, за части от клас 30, за класове 34 и 38 и в това отношение потвърждава решението на отдела по заличаване от 17 ноември 2015 г. (остава обаче неоспорена от жалбоподателя частта от обжалваното решение, с която се уважават исканията на жалбоподателя);

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 51, параграф 1 от Регламент № 207/2009/Регламент № 2868/95;

               —

               Нарушение на член 15, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009/Регламент № 2868/95;

               —

               Нарушение на правило 40, параграф 5 от Регламент № 2868/95 във връзка с правило 22, параграфи 3 и 4 от Регламент № 2868/95.


title: Дело C-36/15 P: Жалба, подадена на 28 януари 2015 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 25 ноември 2014 г. по дело T-556/12, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)/Royalton Overseas Ltd

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/14

         Жалба, подадена на 28 януари 2015 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 25 ноември 2014 г. по дело T-556/12, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)/Royalton Overseas Ltd
   (Дело C-36/15 P)
   (2015/C 311/18)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Други страни в производството: Royalton Overseas Ltd, S.C. Romarose Invest Srl
   С определение на Съда от 29 април 2015 г. делото се заличава от регистъра на Съда.


title: Дело C-409/15 P: Жалба, подадена на 24 юли 2015 г. от ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 18 май 2015 г. по дело T-560/14, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV и др./Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

text:
               5.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/7

         Жалба, подадена на 24 юли 2015 г. от ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 18 май 2015 г. по дело T-560/14, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV и др./Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-409/15 P)
   (2015/C 328/06)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (представители: P. de Jong, avocat, P. Vlaemminck, B. Van Vooren, advocaten)

      Други страни в производството: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               да установи, че в определението си по дело Т 559/14 Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че жалбоподателите не са лично засегнати от Регламент (ЕС) № 511/2014 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година относно мерките за спазване от ползвателите, произтичащи от Протокола от Нагоя за достъпа до генетични ресурси и справедливата и равноправна подялба на ползите, произтичащи от тяхното използване в Съюзаq

               —

               да отмени изцяло определението на Общия съд по дело T 559/14 и да установи, че жалбоподателите са пряко и лично засегнати от обжалвания регламент, като с оглед на това приеме жалбата за отмяна за допустима,

               —

               да върне делото за ново разглеждане от Общия съд, който да се произнесе по същество.

      Основания и основни доводи

      Първо основание на жалбата — жалбоподателите твърдят, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че не са лично засегнати от обжалвания регламент. Те се считат за лично засегнати по смисъла на член 263, параграф 4 ДФЕС поради съществуващата правна колизия между два международни договора, по които Европейският съюз е страна (Международната конвенция за закрила на новите сортове растения и Протокола от Нагоя към Конвенцията за биологичното разнообразие), като първият от тях прилага член 13 от Хартата на Европейския съюз относно свободата на научните изследвания. Освен това и двата международни договора са имплементирани в Европейския съюз с два пряко приложими регламента: по-рано приетия Регламент 2100/94, който признава като основно право на жалбоподателите свободата на научните изследвания, и приетия по-късно и обжалван Регламент 511/2014, който сериозно я ограничава. По отношение на двата регламента правото на Европейския съюз не предвижда и дори не допуска изискване за предприемане на законодателни действия от страна на държавите членки, като не се налага приемане на равнището на Европейския съюз на каквито и да било транспониращи или делегирани актове.
   В този правен контекст жалбоподателите твърдят, че са лично (и пряко) засегнати по смисъла на член 263, параграф 4 ДФЕС, тъй като са изпълнени следните условия: те спадат към правна категория на лица, които се отличават по свое „особено правно качество“ (като лица, на които е предоставено позитивно право на свободен достъп до посадъчен материал за търговски цели, т.е. освобождаване на животновъдите), което не е предвидено в самия обжалван регламент, а в друг пряко приложим регламент, който не изисква транспониране на национално равнище. Обжалваният регламент противоречи на правни норми от по-висок ранг, а именно на член 13 от Хартата на Европейския съюз и на международен договор, по който Европейският съюз е страна. Правната категория е ограничена и абсолютна, поради което жалбоподателите са лично засегнати не от социално икономическа гледна точка, а от правна гледна точка, тъй като е предвидено само едно основно освобождаване на животновъдите, но не и други „сходни“ права.

      Второ основание на жалбата — жалбоподателите твърдят, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като не е разгледал въпроса дали законодателят на Съюза е бил длъжен да обърне особено внимание на положението на жалбоподателите с оглед на изрични правни разпоредби от по-висок ранг, след като обжалваният регламент ги задължава да сключват договори в противоречие с правни норми от по-висок ранг, и по-специално член 13 от Хартата на Европейския съюз.

      Трето основание на жалбата — жалбоподателите твърдят, че евентуална недопустимост би довела до нарушение на член 47 от Хартата на Европейския съюз поради празнота в правото за системата на правна защита на Европейския съюз. От една страна, селекционерите на растения основават правото си пряко от регламента относно правната закрила на Общността на сортовете растения, с който в правото на Европейския съюз се имплементира член 13 от Хартата на Европейския съюз и международните задължения на Европейския съюз по Конвенцията за закрила на новите сортове растения. От друга страна, обжалваният Регламент 511/2014 налага пряко задължение за полагане на дължима грижа, като самият обжалван регламент имплементира Протокола от Нагоя, по който Европейският съюз е договаряща страна. И в двата случая не се налага или дори съгласно правото на Европейския съюз не е правно допустимо по-нататъшно имплементиране както от институциите на Европейския съюз (с нормативни актове на Европейския съюз), така и от държавите членки с национални законови актове. Поради това член 267 ДФЕС не предоставя действителна възможност за провеждане на съдебен контрол, нито ще има подзаконови актове по смисъла на член 263, параграф 4 ДФЕС. Жалбоподателите твърдят, че ако се приложи критерият по точка 92 от решение Inuit (C-583/11 P), в което степента на съдебен контрол е обвързана с отговорността за прилагане на обжалваната мярка, се налага изводът, че в случая единственото съществуващо процесуално средство за провеждане на съдебен контрол е прекият иск по член 263 ДФЕС.

      (1)  ОВ L 150, стр. 59.


title: Дело T-369/14: Решение на Общия съд от 30 септември 2015 г. — Sequoia Capital Operations/СХВП — Sequoia Capital („SEQUOIA CAPITAL“) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — По-ранна словна марка на Общността „SEQUOIA CAPITAL“ — По-ранна словна марка на Общността „SEQUOIA“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, член 1, буква a) от Регламент (EО) № 207/2009 — Вероятност от объркване)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/50

         Решение на Общия съд от 30 септември 2015 г. — Sequoia Capital Operations/СХВП — Sequoia Capital („SEQUOIA CAPITAL“)
   (Дело T-369/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - По-ранна словна марка на Общността „SEQUOIA CAPITAL“ - По-ранна словна марка на Общността „SEQUOIA“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, член 1, буква a) от Регламент (EО) № 207/2009 - Вероятност от объркване))
   (2015/C 389/55)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sequoia Capital Operations LLC (Menlo Park, Калифорния, САЩ) (представители: F. Delord, A. Rendle, solicitors, и G. Hollingworth, barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално A. Pohlmann, впоследствие S. Hanne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Sequoia Capital LLP (Лондон, Обединено кралство)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 март 2014 г. (преписка R 1457/2013-4), относно производство за обявяване на недействителност между Sequoia Capital LLP и Sequoia Capital Operations LLC

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Sequoia Capital Operations LLC да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 253, 4.8.2014 г.


title: Дело C-241/15: Решение на Съда (втори състав) от 1 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj/Niculaie Aurel Bob-Dogi (Преюдициално запитване — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2002/584/ПВР — Европейска заповед за арест — Член 8, параграф 1, буква в) — Задължение в европейската заповед за арест да се включи информация относно наличието на „заповед за задържане“ — Липса на предварителна и отделна от европейската заповед за арест национална заповед за задържане — Последица)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/12

         Решение на Съда (втори състав) от 1 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj/Niculaie Aurel Bob-Dogi
   (Дело C-241/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест - Член 8, параграф 1, буква в) - Задължение в европейската заповед за арест да се включи информация относно наличието на „заповед за задържане“ - Липса на предварителна и отделна от европейската заповед за арест национална заповед за задържане - Последица))
   (2016/C 287/15)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Cluj

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj

      Ответник: Niculaie Aurel Bob-Dogi

      Диспозитив

               1)

               Член 8, параграф 1, буква в) от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че посоченото в него понятие „заповед за задържане“ трябва да се схваща като обозначаващо национална заповед за задържане, отделна от европейската заповед за арест.

               2)

               Член 8, параграф 1, буква в) от Рамковото решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299, трябва да се тълкува в смисъл, че когато в европейска заповед за арест, която се основава на наличието на „заповед за задържане“ по смисъла на тази разпоредба, не е посочена национална заповед за задържане, изпълняващият съдебен орган трябва да не я изпълни, ако с оглед на информацията, предоставена в приложение на член 15, параграф 2 от измененото Рамково решение 2002/584, както и с оглед на всички други данни, с които разполага, този орган констатира, че европейската заповед за арест не е валидна, тъй като е била издадена, без всъщност да е предшествана от отделна от нея национална заповед за задържане.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело T-267/07: Иск, предявен на 19 юли 2007 г. — Италия/Комисия

text:
               22.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/12

         Иск, предявен на 19 юли 2007 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-267/07)
   (2007/C 223/18)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Италианска република [представители: G. Aiello и S. Fiorentino, Avvocati dello Stato]

      Ответник: Комисия на европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение на Комисията № C (2007) 1901 от 27 април 2007 г. относно окончателно плащане на дължимите суми от разплащателните агенции на държавите-членки във връзка с разходите за бюджетната 2006 година, финансирани от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, в частта от него, в която върху Италианската република се разпределя 50 %от финансовите последици на несъбиране на суми поради нередност или небрежност по смисъла на член 32, параграф 5 от Регламент (EО) № 1290/2005

         Правни основания и основни доводи
   Италианското правителство оспорва пред Първоинстанционния съд на Европейските общности Решението на Комисията № C (2007) 1901 от 27 април 2007 г., нотифицирано на същата дата, относно окончателно плащане на дължимите суми от разплащателните агенции на държавите-членки във връзка с разходите за бюджетната 2006 година, финансирани от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ в частта, в която върху Италианската република се разпределя 50 % от финансовите последици на несъбиране на суми поради нередност или небрежност. по смисъла на член 32, параграф 5 от Регламент (EО) № 1290/2005.
   В подкрепа на иска си Италианското правителство посоча включването в решението на случаи, които Комисията изрично би трябвало да разреши добросъвестно и в разумен срок на по-ранен етап, като разпредели финансовите последици изцяло в тежест на ФЕОГА. Ищецът посочва също, че по отношение на някои от исканията му Службите на Комисията са се произнесли положително
   Италианското правителство навежда следните прани основания:

               a)

               нарушение и/или неправилно прилагане на член 5, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 595/91 както и на член 8 от Регламент (EО) № 1663/95., нарушение на член 253 ЕО, изразяваща се в липсата на мотиви,

               b)

               нарушение и/или неправилно прилагане на член 8, параграф 2 от Регламенти (ЕИО) № 729/70 и (EО) № 1258/99, нарушение на член 253 ЕО, изразяваща се в липсата на мотиви,

               c)

               нарушение и/или неправилно прилагане на член 5, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 595/91 както и на член 8 от Регламент (EО) № 1663/95 както и на член 8, параграф 2 от Регламенти (ЕИО) № 729/70 и (EО) № 1258/99, (относно суми по-малки от 500 000 EUR). Нарушение на член 253 ЕО, изразяваща се в липсата на мотиви (относно суми по-малки от 500 000 EUR).


title: Дело C-464/13: Преюдициално запитване, отправено от Bundesarbeitsgericht (Германия) на 27 август 2013 г. — Europäische Schule München/Silvana Oberto

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/7

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesarbeitsgericht (Германия) на 27 август 2013 г. — Europäische Schule München/Silvana Oberto
   (Дело C-464/13)
   2013/C 336/16
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в ревизионното производство: Europäische Schule München

      Ответник в ревизионното производство: Silvana Oberto

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 27, параграф 2, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища от 21 юни 1994 година (1) да се тълкува в смисъл, че назначените от Европейското училище учители на непълен работен ден, които не са командировани от държавите членки, попадат в кръга на посочените в Конвенцията лица и не се изключват, както административния и помощния персонал, от приложното поле на режима?

               2.

               Ако Съдът отговори утвърдително на първия въпрос:
               Трябва ли член 27, параграф 2, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища да се тълкува в смисъл, че режимът обхваща и законността на актовете, които се основават на Конвенцията или на правилата, приети въз основа на нея, издадени са от директора на училището при упражняване на неговите правомощия съгласно тази Конвенция по отношение на учител на непълен работен ден и го засягат неблагоприятно?

               3.

               Ако Съдът отговори утвърдително на втория въпрос:
               Трябва ли член 27, параграф 2, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища да се тълкува в смисъл, че и сключването на договор между директора на Европейското училище и учител на непълен работен ден за срочно трудово правоотношение на учителя на непълен работен ден, представлява акт, който се отнася до това лице и го засяга неблагоприятно?

               4.

               Ако Съдът отговори отрицателно на втория или третия въпрос:
               Трябва ли член 27, параграф 2, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища да се тълкува в смисъл, че посоченият в него Съвет по жалбите има изключителна юрисдикция, като първа и втора инстанция, само ако всички административни средства са изчерпани, по спор относно срока на трудовия договор, който сключва директорът на училището с учител на непълен работен ден, когато този договор се основава изключително на изискванията на Управителния съвет в точка 1.3 от Статута на назначените след 31 август 1994 година учители на непълно работно време, който предвижда „годишни трудови договори“?

      (1)  ОВ L 212, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 16, том 1, стр. 16.


title: Дело T-670/15: Жалба, подадена на 20 ноември 2015 г. — Osho Lotus Commune/СХВП — Osho International Foundation (OSHO)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/72

         Жалба, подадена на 20 ноември 2015 г. — Osho Lotus Commune/СХВП — Osho International Foundation (OSHO)
   (Дело T-670/15)
   (2016/C 027/91)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Osho Lotus Commune e.V. (Кьолн, Германия) (представител: M. Viefhues, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Osho International Foundation (Цюрих, Швейцария)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Общността „OSHO“ — заявка № 1 224 831

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 22 септември 2015 г. по преписка R 1997/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП и ако е необходимо, другата страна в производството пред апелативния състав, да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б), в) и е) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-229/07: Определение на Първоинстанционния съд от 13 февруари 2009 г.  — Vitro Corporativo/СХВП — Vallon (√) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/24

         Определение на Първоинстанционния съд от 13 февруари 2009 г. — Vitro Corporativo/СХВП — Vallon (√)
   (Дело T-229/07) (1)

   (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   (2009/C 82/42)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Vitro Corporativo, SA de CE (Nuevo Leon, Мексико) (представител: J. Botella Reina, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: P. López Fernández de Corres)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Vallon GmbH (Horb, Германия)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 7 ноември 2006 година (преписка R 1363/2005-1) относно процедура по възражение между Vitro Corporativo SA de CV и Vallon GmbH.
   Диспозитив

               1)

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата.

               2)

               Осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 199, 25.8.2007 г.


title: Дело C-139/13: Решение на Съда (девети състав) от 13 февруари 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Стандарти за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в паспортите и документите за пътуване, издавани от държавите членки — Регламент (ЕО) № 2252/2004 — Биометричен паспорт — Включване на пръстовите отпечатъци — Неизпълнение — Непредоставяне в срок)

text:
               29.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/18

         Решение на Съда (девети състав) от 13 февруари 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-139/13) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Стандарти за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в паспортите и документите за пътуване, издавани от държавите членки - Регламент (ЕО) № 2252/2004 - Биометричен паспорт - Включване на пръстовите отпечатъци - Неизпълнение - Непредоставяне в срок)
   2014/C 93/29
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Maidani и G. Wils)

      Ответник: Кралство Белгия (представители: J.-C. Halleux и L. Van den Broeck)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 6 от Регламент (ЕО) № 2252/2004 на Съвета от 13 декември 2004 година относно стандартите за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в паспортите и документите за пътуване, издавани от държавите членки (ОВ L 385, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 5, стр. 155) — Биометрични паспорти с пръстови отпечатъци — Неиздаване на такива паспорти в предвидения от регламента срок.

      Диспозитив

               1.

               Като не е въвело в предвидения срок техническите спецификации за издаването на биометрични паспорти с пръстови отпечатъци, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 6 от Регламент (ЕО) № 2252/2004 на Съвета от 13 декември 2004 година относно стандартите за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в паспортите и документите за пътуване, издавани от държавите членки.

               2.

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 156, 1.6.2013 г.


title: Дело C-96/11 Р: Жалба, подадена на 1 март 2011 г. от August Storck KG срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 17 декември 2010 г. по дело T-13/09, August Storck KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               21.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/12

         Жалба, подадена на 1 март 2011 г. от August Storck KG срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 17 декември 2010 г. по дело T-13/09, August Storck KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-96/11 Р)
   2011/C 152/21
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: August Storck KG (представители: T. Reher, P. Goldenbaum, I. Rohr, T. Melchert, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени обжалваното по правни въпроси съдебно решение,

               —

               да се уважат направените в първоинстанционното производство искания и да се постанови окончателно решение по спора; при условията на евентуалност делото да се върне на Общия съд за ново разглеждане,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу решението на Общия съд, с което последният отхвърля жалбата на жалбоподателя за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 12 ноември 2008 г. относно отхвърлянето на заявката на жалбоподателя за регистрация на триизмерен знак с формата на шоколадова мишка.
   Жалбоподателят излага следните три правни основания:
   I.   Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността

               1.

               В някои отношения Общият съд не тълкувал правилно понятието за отличителен характер, поради което приложил неправилно член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността и неправилно отказал да признае изначалния отличителен характер на заявената марка.

               2.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като преценил заявената марка с оглед на съдебната практика относно триизмерните марки без графични или словни елементи, макар заявената марка да съдържа графичен елемент под формата на барелеф. Правилно било марката да се прецени въз основа на принципите относно фигуративните марки.

               3.

               Общият съд преценил неправилно обстоятелството, че с формата на продукта може да се преследват различни от свързаните с разпознаването цели, като например естетически цели, без това да накърнява изначалния отличителен характер на състоящата се от тази форма марка.

               4.

               Общият съд тълкувал израза „gewöhnlich nicht“ („обичайно не“) в смисъл на „nicht gewöhnt“ („нямат обичай“) и по този начин изключил възможността потребителите на сладкарски изделия вече да са свикнали с триизмерни марки, сходни на заявената в настоящия случай марка, и поради това да приемат, че последната има отличителен характер. По този начин Общият съд неправилно разбрал значението на формата на продукта за разпознаване на стоките на релевантния в настоящия случай пазар на сладкарски изделия и поради това неправилно приложил правния критерий за доказване на отличителния характер на триизмерните марки в сектора на сладкарските изделия, доколкото такива триизмерни марки имат формата на животни и/или други живи същества или са комбинация от елементи на различни живи същества.

               5.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като противопоставил „декоративно оформление“, от една страна, и „анализиране“, от друга страна, и по този начин не отчел обстоятелството, че марките трябва да се преценяват с оглед на създаваното от тях цялостно впечатление.

               6.

               Вследствие на съвкупността от тези грешки при прилагане на правото Общият съд приел, че заявената марка няма отличителен характер, макар при правилно прилагане на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността да трябвало да се признае наличието на такъв характер.

         II.   Незачитане на правото на жалбоподателя да бъде изслушан

               7.

               Общият съд нарушил правото на жалбоподателя да бъде изслушан, тъй като в решението си не взел предвид голяма част от доводите му.

         III.   Нарушение на член 73, първо изречение от Регламента относно марката на Общността (задължение за мотивиране)

               8.

               Общият съд основавал решението си на констатацията, че не била доказана ясно изразената индивидуалност на формата, от която се състои марката, макар съгласно принципа за служебно дирене на обективната истина СХВП да трябвало да опровергае наличието на индивидуалност на формата посредством представяне на познати на пазара сходни форми. Очевидно Общият съд не желаел да разгледа довода на жалбоподателя и по този начин не изпълнил задължението си за мотивиране.

               9.

               Общият съд не изпълнил задължението си за излагане на пълни мотиви в решението си, тъй като не разгледал част от доводите на жалбоподателя и не споменал или обосновал това обстоятелство в решението си.


title: Дело C-199/10: Определение на Съда (пети състав) от 22 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Secilpar — Sociedade Unipessoal SL/Fazenda Pública (Член 104,параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Членове 56 ЕО и 58 ЕО — Облагане на дивидентите — Удържане при източника — Национално данъчно законодателство, което предвижда освобождаване на дивидентите, изплащани на местни дружества)

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/16

         Определение на Съда (пети състав) от 22 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Secilpar — Sociedade Unipessoal SL/Fazenda Pública
   (Дело C-199/10) (1)

   (Член 104,параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Членове 56 ЕО и 58 ЕО - Облагане на дивидентите - Удържане при източника - Национално данъчно законодателство, което предвижда освобождаване на дивидентите, изплащани на местни дружества)
   2011/C 63/30
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Secilpar — Sociedade Unipessoal SL

      Ответник: Fazenda Pública

      Предмет

   Преюдициално запитване — Supremo Tribunal Administrativo — Съвместимост с членове 12 ЕО, 43 ЕО, 56 ЕО, 58, параграф 3 ЕО (понастоящем членове 18 ДФЕС, 49 ДФЕС, 63 ДФЕС и 65, параграф 3 ДФЕС) и с член 5, параграф 1 от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки (ОВ L 225, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97) на национално данъчно законодателство, отнасящо се до облагането на дивидентите, разпределяни от местно дружество на чуждестранно дружество получател, чието дялово участие в капитала на разпределящото дивиденти дружество е под 25 % — Облагане чрез удържане при източника при прилагане на ставка от 15 %, предвидена в сключената между двете разглеждани държави спогодба за избягване на двойното данъчно облагане — Освобождаване на дивидентите, изплащани на местни дружества

      Диспозитив

   Членове 56 ЕО и 58 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат данъчен режим, произтичащ от сключена между две държави членки спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, която предвижда удържане при източника в размер на 15 % по отношение на дивидентите, разпределяни от установено в една държава членка дружество на установено в друга държава членка дружество получател, докато националната правна уредба на първата държава членка освобождава от това удържане дивидентите, изплащани на местно дружество получател. Това не би било така, ако удържаният при източника данък можеше да се приспадне от данъка, дължим във втората държава до размера на разликата в третирането. Запитващата юрисдикция трябва да провери дали е налице такова неутрализиране на разликата в третирането вследствие на прилагането на всички разпоредби на спогодбата за избягване на двойното данъчно облагане и предотвратяване избягването на облагане в областта на данъците върху дохода, сключена на 26 октомври 1993 г. между Португалската република и Кралство Испания.

      (1)  ОВ C 195 от 17.7.2010 г.


title: Дело C-536/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 29 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Обществени поръчки за строителство — Директива 93/37/ЕИО — Договор между публичноправна структура и частно предприятие за отдаване под наем на първата на изложбени халета, които трябва да бъдат построени от второто — Възнаграждение за частното предприятие посредством изплащането на месечен наем в продължение на 30 години)

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 29 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-536/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Обществени поръчки за строителство - Директива 93/37/ЕИО - Договор между публичноправна структура и частно предприятие за отдаване под наем на първата на изложбени халета, които трябва да бъдат построени от второто - Възнаграждение за частното предприятие посредством изплащането на месечен наем в продължение на 30 години)
   2009/C 312/03
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Kukovec и R. Sauer)

      Ответник: Федерална република Германия (представители: M. Lumma, J. Möller, H.-J. Prieß, Rechtsanwalt)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 7 във връзка с член 11 от Директива 93/37/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г. за съгласуване на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство (ОВ L 199, стр. 54) — Липса на организиране на открита процедура по възлагане на обществена поръчка преди да се сключи договор между град Кьолн и частно инвестиционно дружество относно наемането от града за фиксиран период от поне 30 години срещу наем в общ размер на над 600 млн. евро на четири панаирни палати, които ще се построят от посоченото частно дружество в съответствие с подробни спецификации

      Диспозитив

               1.

               Тъй като град Кьолн е сключил с Grundstücksgesellschaft Köln Messe 15 bis 18 GbR, понастоящем Grundstücksgesellschaft Köln Messe 8-11 GbR договора от 6 август 2004 г., без да приложи процедурата по възлагане на обществена поръчка, предвидена в член 7, параграф 4 и член 11 от Директива 93/37/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година за координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по тези разпоредби.

               2.

               Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 51, 23.02.2008 г.


title: Дело C-209/14: Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 25 април 2014 г.  — NLB Leasing d.o.o./Република Словения — Ministrstvo za finance

text:
               30.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 202/15

         Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 25 април 2014 г. — NLB Leasing d.o.o./Република Словения — Ministrstvo za finance
   (Дело C-209/14)
   2014/C 202/18
   Език на производството: словенски

      Запитваща юрисдикция

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в първоинстанционното производство, понастоящем касатор: NLB Leasing d.o.o.

      Ответник в първоинстанционното производство, понастоящем ответник в касационното производство: Република Словения — Ministrstvo za finance

      Преюдициални въпроси

               1)

               Предвид обстоятелствата по главното производство следва ли член 90, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкува в смисъл, че връщането, поради неизпълнението на задълженията от лизингополучателя, на обекта на лизинга (недвижим имот) във владение на лизингодателя с оглед последващата продажба и компенсация по договора за лизинг — и то след като всички лизингови вноски са станали изискуеми — представлява „анулиране, разваляне, отказ или пълно или частично неплащане“ след извършването на доставката, при което данъчната основа се намалява съответно?

               2)

               С оглед на член 2, параграф 1, член 14 и член 24, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност как следва да се разглежда стойността на опцията за закупуване — която представлява по-голямата част от задълженията, произтичащи от договорите за финансов лизинг и която лизингополучателят изплаща на лизингодателя, като поради неизпълнението на задълженията лизингодателят си връща във владение обекта на лизинга, продава го на трето лице и превежда остатъка от продажната цена на лизингополучателя, и в окончателния баланс приспада и стойността на опцията за закупуване — като заплащане за изпълнението на договора и доставката на стока, и следователно подлежащо на облагане с ДДС, или като заплащане за услугата по отдаване под наем или използване на недвижимия имот (и като такова подлежащо на облагане с ДДС по закон или по избор от страна на данъчнозадълженото лице), или пък като обезщетение за вреди поради прекратяването на договора, което е изплатено с цел да се поправи вредата, причинена с неизпълнението от страна на лизингополучателя, и което няма пряка връзка с възмездна доставка на каквато и да било услуга, и като такова не подлежи на облагане с ДДС?

               3)

               Ако на втория въпрос се отговори, че става дума за заплащане за доставката на стока и изпълнението на договора, се поставя и въпросът дали принципът на неутралност на ДДС изключва възможността лизингодателят да плаща два пъти ДДС за извършената доставка — веднъж, при сключването на договорите за финансов лизинг (и по отношение на стойността на опциите за закупуване, които представляват по-голямата част от стойността по договора) и втори път, поради неизпълнението на задълженията от страна на линзингополучателя, при (последващата) продажба на имота на трето лице, като се има предвид, че при окончателния баланс задължението за плащането на ДДС за тази втора доставка се прехвърля в тежест на лизингополучателя?

      (1)  ОВ, L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-452/16: Жалба, подадена на 10 август 2016 г. — sheepworld/EUIPO (Beste Freundin)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/26

      Жалба, подадена на 10 август 2016 г. — sheepworld/EUIPO (Beste Freundin)
      (Дело T-452/16)
      (2016/C 364/29)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: sheepworld AG (Ursensollen, Германия) (процесуален представител: Rechtsanwalt S. von Rüden)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Beste Freundin“ — заявка за регистрация № 14 169 916

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 26 май 2016 г. по преписка R 96/2016-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително направените в производството пред апелативния състав разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело F-91/15: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 21 юли 2016 г. — AV/Комисия (Публична служба — Срочно нает служител — Назначаване — Медицински преглед, направен преди назначаването — Декларации, които са непълни към момента на медицинския преглед — Медицинска резерва — Прилагане с обратна сила на медицинската резерва — Отказване на обезщетение за инвалидност — Отмяна — Изпълнение на решение на Общия съд)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/32

      Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 21 юли 2016 г. — AV/Комисия
      (Дело F-91/15) (1)

      ((Публична служба - Срочно нает служител - Назначаване - Медицински преглед, направен преди назначаването - Декларации, които са непълни към момента на медицинския преглед - Медицинска резерва - Прилагане с обратна сила на медицинската резерва - Отказване на обезщетение за инвалидност - Отмяна - Изпълнение на решение на Общия съд))
      (2016/C 364/37)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: AV (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser, T. S. Bohr и C. Ehrbar)

         Предмет

      Искане за отмяна на решението на Комисията да приложи спрямо жалбоподателя медицинската резерва, предвидена в член 32 от Условията за работа на другите служители (УРДС), доколкото с това решение се отказва обезщетение за инвалидност както и искане за обезщетение за твърдените понесени неимуществени вреди.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение от 16 септември 2014 г., с което Европейската комисия е приложила спрямо AV медицинската резерва, предвидена в член 32 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати на AV сумата от 2 000 EUR като обезщетение за понесените от него неимуществени вреди.

                  3)

                  Отхвърля жалбата в останалата част.

                  4)

                  Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати направените от AV съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 406, 7.12.2015 г., стр. 46.


title: Дело C-135/08: Решение на Съда (голям състав) от 2 март 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht, Германия) — Janko Rottmann/Freistaat Bayern (Гражданство на Съюза — Член 17 ЕО — Гражданство на държава членка, придобито по месторождение — Гражданство на друга държава членка, придобито по натурализация — Загубване на гражданството по произход поради натурализацията — Загубване с обратно действие на придобитото по натурализация гражданство поради измама при нейното придобиване — Липса на гражданство, която води до загубване на статута на гражданин на Съюза)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/4

         Решение на Съда (голям състав) от 2 март 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht, Германия) — Janko Rottmann/Freistaat Bayern
   (Дело C-135/08) (1)

   (Гражданство на Съюза - Член 17 ЕО - Гражданство на държава членка, придобито по месторождение - Гражданство на друга държава членка, придобито по натурализация - Загубване на гражданството по произход поради натурализацията - Загубване с обратно действие на придобитото по натурализация гражданство поради измама при нейното придобиване - Липса на гражданство, която води до загубване на статута на гражданин на Съюза)
   2010/C 113/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Ищец: Janko Rottmann

      Ответник: Freistaat Bayern

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesverwaltungsgericht — Тълкуване на член 17 от Договора за ЕО — Придобиване на гражданство на държава членка, водещо до окончателно загубване на гражданството на държавата членка по произход — Загубване на новото гражданство с обратно действие поради придобиването му с измама — Липса на гражданство на лицето, което води до загуба на гражданството на Съюза

      Диспозитив

   Правото на Съюза, и по-конкретно член 17 ЕО, допуска държава членка да лиши гражданин на Европейския съюз от гражданството на тази държава членка, придобито по натурализация, когато последната е придобита с измама, при условие че с решението за отмяна на натурализацията се спазва принципът на пропорционалност.

      (1)  ОВ C 171, 05.07. 2008 г.


title: Дело C-433/09: Иск, предявен на 4 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/25

         Иск, предявен на 4 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-433/09)
   2010/C 24/45
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: D. Triantafyllou)

      Ответник: Република Австрия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Република Австрия не е изпълнила задълженията си по членове 78 и 79 от Директива 2006/112/ЕО (1), доколкото e включила таксата върху стандартния разход на гориво в данъчната основа на данъка върху добавената стойност, с който в Австрия се облага доставката на моторни превозни средства,

               —

               да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията възразява срещу включването на таксата върху стандартния разход на гориво (NoVA) в данъчната основа на данъка върху добавената стойност, с който Република Австрия облага доставката на моторни превозни средства на нейна територия.
   Според Комисията таксата върху стандартния разход на гориво по същество представлява еднократно облагане с данък на регистрацията, тъй като тя събира при регистрацията на дадено моторно превозно средство в Република Австрия. Ето защо към настоящия случай можело да се приложи практиката на Съда по дело C-98/05 (2), съгласно която подобен данък не трябва да се включва в данъчната основа за данъка върху добавената стойност.

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).

      (2)  Решение на Съда от 1 юни 2006 г. по дело De Danske Bilimportører (C-98/05, Recueil, стр. I-4945).


title: Дело C-606/11: Определение на председателя на Съда от 2 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Grattan plc/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/34

         Определение на председателя на Съда от 2 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Grattan plc/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-606/11) (1)

   2013/C 9/58
   Език на производството: английски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 65, 3.3.2012 г.


title: Дело T-530/08: Жалба, подадена на 2 декември 2008 г.  — Diputación Foral de Guipúzcoa/Комисия на Европейските общности

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/47

         Жалба, подадена на 2 декември 2008 г. — Diputación Foral de Guipúzcoa/Комисия на Европейските общности
   (Дело T-530/08)
   (2009/C 32/91)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (представители: г-н I. Sáenz-Cortabarría Fernández и г-жа M. Morales Isasi, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се установи нищожността на изготвения от Главна дирекция „Конкуренция“ на Европейската комисия писмен документ D/53778 [COMP/H4/NM/ed D(2008) 247] от 2 октомври 2008 г., доколкото с него се изисква възстановяването на лихвите, за което се отнасят Решение 2002/894/ЕО и Решение 2002/540/ЕО от 11 юли 2001 г. (преписка за нарушение 2007/2215), да бъде извършено при прилагане на сложна лихва и

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основните доводи са идентични с изтъкнатите по дело T-529/08 Diputación Foral de Álava/Комисия.


title: Дело T-524/13: Жалба, подадена на 20 септември 2013 г. — Euromed/СХВП — DC Druck-Chemie (EUROSIL)

text:
               30.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/21

         Жалба, подадена на 20 септември 2013 г. — Euromed/СХВП — DC Druck-Chemie (EUROSIL)
   (Дело T-524/13)
   2013/C 352/40
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Euromed, SA (Mollet del Vallès, Испания) (представител: E. Sugrañes Coca, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: DC Druck-Chemie GmbH (Ammerbuch-Altingen, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 27 юни 2013 г. по преписка R 1829/2012-1, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „EUROSIL“ за стоки от клас 1 — заявка за марка на Общността № 8 540 049

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словната марка „EUROSIL-85“ за стоки от клас 5 — заявка за марка на Общността № 6 140 099 и словната марка „EUROSIL-85“, регистрирана в Испания под № 2 785 209 за стоки от клас 5

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля изцяло възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-218/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 27 февруари 2012 г. — Dagher/Съвет (Обезпечително производство — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар — Премахване от списъка на засегнатите лица — Молба за временни мерки — Липса на основание за произнасяне)

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/12

         Определение на председателя на Общия съд от 27 февруари 2012 г. — Dagher/Съвет
   (Дело T-218/11 R)
   (Обезпечително производство - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар - Премахване от списъка на засегнатите лица - Молба за временни мерки - Липса на основание за произнасяне)
   2012/C 109/28
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Habib Roland Dagher (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представители: J.-Y. Dupeux и F. Dressen, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и E. Dumitriu-Segnana)

      Предмет

   Първо, искане Съветът и Италианската република да бъдат задължени да издадат виза на жалбоподателя, второ, искане за спиране на изпълнението на Регламент за изпълнение (ЕC) № 85/2011 на Съвета от 31 януари 2011 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 560/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар (ОВ L 28, стр. 32), както и на Решение 2011/71/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар (ОВ L 28, стр. 60), и трето, искане за обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял

      Диспозитив

               1.

               Няма основание за произнасяне по молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-434/14: Жалба, подадена на 16 юни 2014 г.  — Arbuzov/Съвет

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/42

         Жалба, подадена на 16 юни 2014 г. — Arbuzov/Съвет
   (Дело T-434/14)
   2014/C 282/56
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Sergej Arbuzov (Киев, Украйна) (представители: M. Machytková и P. Radošovský, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (OВ L 66, стp. 26) и Решение за изпълнение 2014/216/ОВППС на Съвета от 14 април 2014 година за изпълнение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (OВ L 111, стp. 91), доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателя, и

               —

               да осъди Съвета да поеме собствените си разноски и да заплати изцяло разноските на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдение за нарушение на презумпцията за невиновност, правото на справедлив процес и правото на защита

                           —

                           Жалбоподателят излага в подкрепа на жалбата, inter alia, че е бил включен в списъка в приложението към Решение 2014/119/ОВППС с Решение за изпълнение 2014/216/ОВППС преди началото на разследването на твърдяната му криминална дейност в Украйна.

                           —

                           Жалбоподателят продължава като излага, че е било налице нарушение на правото на справедлив процес, тъй като е бил нарушен принципа на презумпцията за невиновност. По-нататък жалбоподателят твърди, че Съветът не е уведомил жалбоподателя за включването му в списъка и за основанията за ограничителните мерки срещу него, нито е позволил на жалбоподателя да се запознае с тези факти в разумен срок след приемането на тези мерки. Жалбоподателят излага, че той не е могъл ефективно да обсъди оспореното решение нито веднага след неговото приемане да упражни правото си на защита.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че Съветът е превишил правомощията си

                           —

                           Жалбоподателят възразява срещу формални нередовности в оспорените мерки на Съвета. Според жалбоподателя мотивите относно наказателноправната част на мерките, съдържащи изложението на мотивите, е напълно неадекватно и очевидно не включва действителни политически съображения или съображения, отнасящи се до твърдяното нарушение на човешките права, които са изложени само по общ начин в преамбюла. Жалбоподателят по-нататък твърди, че Съветът е превишил правомощията си тъй като официално изложените мотиви за мерките не попадат в рамките, в които Съветът е оправомощен да приеме мерки.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението за нарушение на правото на собственост

                           —

                           Жалбоподателят твърди в тази връзка, че наказанието е непропорционално и се превръща в нарушение на гаранциите по международното право относно защитата на правото на собственост.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдението за нарушение на правото на неприкосновеност на личността и правото на зачитане на личния и семейния живот и нарушение на принципа на недискриминация

                           —

                           Тук жалбоподателят твърди, че приетата мярка е увреждащ акт по отношение на правото на неприкосновеност на личността, засягащ личната и семейна сфера на жалбоподателя.

                           —

                           Според жалбоподателя той е претърпял увреждане на добрата му репутация и загуба на достойнството, дължащи се на факта, че той de facto е бил осъден от Съвета в оспореното решение и в решението за прилагането му, за прехвърляне на украински държавни средства в чужбина и нарушения на човешките права, въпреки, че жалбоподателят не е бил никога осъждан за някое от тези престъпления и към момента на включването му в списъка, жалбоподателят дори не е бил разследван за извършването на такива престъпления.

                           —

                           В допълнение жалбоподателят твърди, че мярката на Съвета е дискриминационна, тъй като той е бил включен в списъка без никаква реална причина и, обратно, списъкът не включва лица, които биха могли да бъдат включени в него поради дейността им срещу интересите на Украйна.


title: Дело T-615/14: Жалба, подадена на 14 август 2014 г.  — Fútbol Club Barcelona/СХВП (Изображение на герб)

text:
               20.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/22

         Жалба, подадена на 14 август 2014 г. — Fútbol Club Barcelona/СХВП (Изображение на герб)
   (Дело T-615/14)
   2014/C 372/28
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Fútbol Club Barcelona (Барселона, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да измени решенията на първи апелативен състав от 23 май 2014 г. и на проверителя от 23 май 2013 г. в съответствие с член 65, параграф 3 от Регламент № 207/2009, поради нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и параграф 3 от Регламент № 207/2009, като приеме (i) отличителния характер на заявената графична марка под №o 1 1 7 64  354 и поради това неприложимостта на абсолютната забрана за регистрация по член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009; и (ii) публикуването на посочената заявка за марка, за да може след изпълнение на останалите формалности, да се извърши нейната регистрация;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски в съответствие с член 87, параграф 2 от Регламент № 207/2009.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка, изобразяваща герб за продукти и услуги от класове 16, 25 и 41 — Заявка за марка на Общността № 1 1 7 64  354

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания:

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент 207/2009


title: Дело T-347/14: Определение на Общия съд от 12 юли 2016 г. — Yanukovych/Съвет (Жалба за отмяна — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на средства — Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси — Включване на името на жалбоподателя — Изменение на исканията — Смърт на жалбоподателя — Недопустимост — Доказване на основателността на включването в списъка — Явно неоснователна жалба)

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/44

         Определение на Общия съд от 12 юли 2016 г. — Yanukovych/Съвет
   (Дело T-347/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на средства - Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси - Включване на името на жалбоподателя - Изменение на исканията - Смърт на жалбоподателя - Недопустимост - Доказване на основателността на включването в списъка - Явно неоснователна жалба))
   (2016/C 335/58)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Olga Stanislavivna Yanukovych, в качеството на наследник на Viktor Viktorovych Yanukovych (Киев, Украйна) (представител: T. Beazley, QC)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално E. Finnegan и J.-P. Hix, впоследствие J.-P. Hix и P. Mahnič Bruni)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: S. Bartelt и D. Gauci)

      Предмет

   Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна, от една страна, на Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 66, стр. 26), изменено с Решение за изпълнение 2014/216/ОВППС на Съвета от 14 април 2014 година за изпълнение на Решение 2014/119 (ОВ L 111, стр. 91) и на Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 66, стр. 1), изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 381/2014 на Съвета от 14 април 2014 година за изпълнение на Регламент № 208/2014 (ОВ L 111, стр. 33), и, от друга страна, на Решение (ОВППС) 2015/143 на Съвета от 29 януари 2015 година за изменение на Решение 2014/119 (ОВ L 24, стр. 16) и на Регламент (ЕС) 2015/138 на Съвета от 29 януари 2015 г. за изменение на Регламент № 208/2014 (ОВ L 24, стр. 1), както и на Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 г. за изменение на Решение 2014/119 (ОВ L 62, стр. 25) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 г. за прилагане на Регламент № 208/2014 (ОВ L 62, стр. 1), в частите, които се отнасят до г-н Viktorovych Yanukovych.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна и Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, в първоначалната им редакция в частта им, в която се отнасят до г-н Viktor Viktorovych Yanukovych.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на г-жа Olga Stanislavivna Yanukovych в качеството ѝ на наследник на г-н Viktorovych Yanukovych, що се отнася до направеното с жалбата искане за отмяна.

               4)

               Осъжда г-жа Stanislavivna Yanukovych в качеството ѝ на наследник на г-н Viktorovych Yanukovych да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Съвета, що се отнася до направеното с изявлението за изменение на жалбата искане за отмяна.

               5)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 253, 4.8.2014 г.


title: Дело T-507/15: Жалба, подадена на 2 септември 2015 г. — Полша/Комисия

text:
               26.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 354/44

         Жалба, подадена на 2 септември 2015 г. — Полша/Комисия
   (Дело T-507/15)
   (2015/C 354/54)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Република Полша (представител: B. Majczyna, pełnomocnik)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да прогласи недействителността на Решение за изпълнение (ЕС) 2015/1119 на Комисията от 22 юни 2015 година (нотифицирано под номер С(2015) 4076) за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 182, стр. 39), в частта, изключваща от финансиране от страна на Европейския съюз на сумата от 1 42  446,05 EUR и от 5 5 3 75  053,74 EUR, изразходвани от разплащателната агенция, акредитирана от Република Полша,

               —

               да осъди Европейската комисия да понесе съдебните разноски за производството.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи две твърдения.

               1.

               Първото твърдение е за нарушение на член 52, параграф 1 от Регламент № 1306/2013 (1) и за нарушение на принципа на правна сигурност и оправдани правни очаквания поради прилагане на финансова корекция на основание на неправилни фактически констатации и неправилно тълкуване на правото, въпреки че разходите са били направени от полските власти в съответствие с разпоредбите на Съюза.

               2.

               Второто твърдение се отнася до нарушение на член 52, параграф 2 от Регламент № 1306/2013 поради прилагане на фиксирани корекции, превишаващи значително риска от евентуални вреди за бюджета на Съюза.

      (1)  Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (OB L 347, стр. 549).