title: Дело C-377/17: Иск, предявен на 23 юни 2017 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия

text:
               14.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/13

         Иск, предявен на 23 юни 2017 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-377/17)
   (2017/C 269/19)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: W. Mölls, H. Tserepa-Lacombe, L. Malferrari, пълномощници)

      Ответник: Федерална република Германия

      Искания на ищеца

   Ищецът моли,

               1.

               да се установи, че тъй като задължителните хонорари на архитектите и инженерите продължават да се определят съгласно HOAI, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 15, параграф 1, параграф 2, буква ж) и параграф 3 от Директива 2006/123/ЕО и по член 49 ДФЕС,

               2.

               да се осъди Федерална Република Германия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Германската Honorarordnung für Architekten und Ingenieure (Наредба за хонорарите на архитектите и инженерите, наричана по-нататък HOAI) съдържа система с минимални и максимални цени за услугите на лицата, упражняващи посочените професии. Въпросната система затруднява установяването на архитекти и инженери, които искат да встъпят в конкуренция с наложилите се доставчици на услуги, като предлагат услуги извън допустимата ценова рамка. На посочените доставчици на услуги се пречи да предоставят услуги със същото качество на по-ниски цени и услуги с по-високо качество на по-високи цени.
   Това представлявало ограничение на свободата на установяване, както по смисъла на член 15, параграф 1, параграф 2, буква ж) и параграф 3 от Директива 2006/123/EО, така и по смисъла на член 49 ДФЕС.
   Ограничението не било обосновано, по-специално от гледна точка на интереса от запазване качеството на услугите, тъй като то не се намира в пряка връзка с цената.


title: Дело T-141/16: Решение на Общия съд от 8 юни 2017 г. — Комисия/IEM (Арбитражна клауза — Договор FAIR-CT98-9544, сключен в рамките на Четвъртата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (1994-1998) — Прекратяване на договора — Възстановяване на изплатените аванси — Лихви за забава — Производство, проведено в отсъствието на ответника)

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/25

         Решение на Общия съд от 8 юни 2017 г. — Комисия/IEM
   (Дело T-141/16) (1)

   ((Арбитражна клауза - Договор FAIR-CT98-9544, сключен в рамките на Четвъртата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (1994-1998) - Прекратяване на договора - Възстановяване на изплатените аванси - Лихви за забава - Производство, проведено в отсъствието на ответника))
   (2017/C 249/38)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Katsimerou и S. Lejeune, подпомагани от O. Lytra, avocat)

      Ответник: IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias AE (Атина, Гърция)

      Предмет

   Искане на основание член 272 ДФЕС, целящо осъждането на IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias да възстанови авансите, изплатени от Комисията в рамките на договор FAIR-CT98-9544, ведно с лихви за забава

      Диспозитив

               1)

               Осъжда IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias AE да плати на Европейската комисия сумата от 75 728,33 EUR, ведно с лихви за забава в размер на 3 %, считано от 4 септември 2010 г. до пълното изплащане на сумата.

               2)

               Осъжда IEM да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 191, 30.5.2016 г.


title: Дело C-4/15: Решение на Съда (четвърти състав) от 21 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Argos Supply Trading BV (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Обща митническа тарифа — Митнически икономически режими — Пасивно усъвършенстване — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Член 148, буква в) — Издаване на разрешение — Икономически условия — Липса на съществено засягане на основните интереси на общностните преработватели — Понятие „общностни преработватели“)

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 21 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Argos Supply Trading BV
   (Дело C-4/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Митнически съюз - Обща митническа тарифа - Митнически икономически режими - Пасивно усъвършенстване - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Член 148, буква в) - Издаване на разрешение - Икономически условия - Липса на съществено засягане на основните интереси на общностните преработватели - Понятие „общностни преработватели“))
   (2016/C 343/07)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: Argos Supply Trading BV

      Диспозитив

   Член 148, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че в контекста на искане за разрешение за ползване на режима на пасивно усъвършенстване, при преценката дали са изпълнени икономическите условия, от които зависи ползването на този режим, предвид трябва да се вземат не само основните интереси на общностните производители на продуктите, аналогични на крайния продукт, който би се получил в резултат на предвижданите операции по усъвършенстване, но и основните интереси на общностните производители на продуктите, аналогични на необщностните суровини или полуготови продукти, предназначени за влагане във временно изнасяните общностни стоки в хода на тези операции.

      (1)  ОВ C 107, 30.3.2015 г.


title: Дело T-258/17: Жалба, подадена на 3 май 2017 г. — Arbuzov/Съвет

text:
               3.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/35

         Жалба, подадена на 3 май 2017 г. — Arbuzov/Съвет
   (Дело T-258/17)
   (2017/C 213/47)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Sergej Arbuzov (Киев, Украйна) (представител: M. Mleziva, lawyer)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2017/381 на Съвета от 3 март 2017 г., изменящо Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, доколкото се отнася до Sergej Arbuzov;

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да понесе собствените си съдебни разноски и да заплати тези на Sergej Arbuzov.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на правото на добра администрация

                           —

                           Жалбоподателят основава жалбата си inter alia на факта, че Съветът на Европейския съюз не е положил дължимата грижа при приемането на Решение (ОВППС) 2017/381 oт 3 март 2017 г., тъй като преди приемането на обжалваното решение не е отговорил на доводите и доказателствата, представени от жалбоподателя в подкрепа на твърденията му, а е действал най-вече въз основа на кратко резюме, представено от кабинета на главния прокурор на Украйна, без да изиска допълнителна информация относно развитието на разследването в Украйна.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на правото на собственост на жалбоподателя

                           —

                           Жалбоподателят твърди в това отношение, че приетите ограничения по отношение на него са непропорционални и без да е необходимо нарушават гаранциите на международноправната закрила на правото му на собственост.


title: Дело F-38/14: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 26 март 2015 г. — Coedo Suárez/Съвет (Публична служба — Длъжностни лица — Дисциплинарно производство — Дисциплинарно наказание — Освобождаване от длъжност с намаляване на обезщетението за инвалидност — Пропорционалност на санкцията — Явна грешка в преценката — Понятие за поведение на длъжностното лице през цялата му кариера — Спазване на работното време)

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/43

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 26 март 2015 г. — Coedo Suárez/Съвет
   (Дело F-38/14) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Дисциплинарно производство - Дисциплинарно наказание - Освобождаване от длъжност с намаляване на обезщетението за инвалидност - Пропорционалност на санкцията - Явна грешка в преценката - Понятие за поведение на длъжностното лице през цялата му кариера - Спазване на работното време))
   (2015/C 155/62)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ángel Coedo Suárez (Брюксел, Белгия) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A. Bisch)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението, с което генералният секретар на Съвета налага наказание освобождаване от длъжност заедно с намаляване на обезщетението за инвалидност с 15 % до навършването на възрастта за пенсиониране.

      Диспозитив на решението

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Coedo Suárez понася наред с направените от него съдебни разноски и тези на Съвета на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 212, 7.7.2014 г., стр. 45.


title: Дело C-311/16 P: Жалба, подадена на 20 май 2016 г. от Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 17 март 2016 г. по дело T-817/14, Zoofachhandel Züpke GmbH и др./Европейска комисия

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/23

         Жалба, подадена на 20 май 2016 г. от Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 17 март 2016 г. по дело T-817/14, Zoofachhandel Züpke GmbH и др./Европейска комисия
   (Дело C-311/16 P)
   (2016/C 343/35)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG (представител: E. Hauk, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия
   С определение на Съда от 20 юли 2016 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


title: Дело C-282/11: Решение на Съда (първи състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Concepción Salgado González/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (Член 48 ДФЕС — Социална сигурност на работниците мигранти — Регламенти (ЕИО) № 1408/71 и (ЕО) № 883/2004 — Осигуряване за старост и смърт — Особен ред за прилагане на националното законодателство относно осигуряването за старост — Изчисляване на обезщетенията)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/11

         Решение на Съда (първи състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Concepción Salgado González/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Дело C-282/11) (1)

   (Член 48 ДФЕС - Социална сигурност на работниците мигранти - Регламенти (ЕИО) № 1408/71 и (ЕО) № 883/2004 - Осигуряване за старост и смърт - Особен ред за прилагане на националното законодателство относно осигуряването за старост - Изчисляване на обезщетенията)
   2013/C 114/14
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Concepción Salgado González

      Ответник: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Тълкуване на член 48 ДФЕС, на член 3 и на приложение VI, раздел Г, точка 4 (понастоящем буква ж) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26), както и на член 87, параграф 5 и на приложение XI, точка 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, стp. 1, поправка ОВ L 200, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82) — Осигуряване за старост и смърт — Особен ред за прилагане на националното законодателство относно осигуряването за старост — Изчисляване на обезщетенията — Национално законодателство, което определя размера на обезщетението в зависимост от осреднена основа на вноските за референтен период от петнадесет години

      Диспозитив

   Член 48 ДФЕС, член 3, член 46, параграф 2, буква а) и член 47, параграф 1, буква ж) Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в изменената му и актуализирана редакция съгласно Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) № 629/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 година, както и раздел З, точка 4 от приложение VI към този регламент трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, съгласно която теоретичният размер на пенсията за осигурителен стаж и възраст на самостоятелно зает работник, мигрант или не, неизменно се изчислява въз основа на осигурителния доход на този работник през точно определен референтен период, предхождащ плащането на последната му вноска в социалното осигуряване на тази държава, към който доход се прилага точно определен делител, но нито продължителността на този период, нито използваният делител могат да се адаптират, за да се отчете фактът, че съответният работник е упражнил правото си на свободно движение.

      (1)  ОВ C 269, 10.9.2011 г.


title: Дело T-485/10: Жалба, подадена на 13 октомври 2010 г. — MIP Metro/СХВП — J.C. Ribeiro SGPS (MISS B)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/51

         Жалба, подадена на 13 октомври 2010 г. — MIP Metro/СХВП — J.C. Ribeiro SGPS (MISS B)
   (Дело T-485/10)
   ()
   2010/C 346/100
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: MIP METRO Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представител: J.-C. Plate и R. Kaase, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: J.C. Ribeiro SGPS S.A. (Sta Maria de Feira, Португалия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за допустима жалбата, заедно с приложенията към нея, срещу решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 5 август 2010 г. по преписка R 1526/2009-1;

               —

               да се отмени обжалваното решение в частта му, в която противоречи на заявката за регистрация на марката за стоките от класове 14 и 25, поради несъвместимост с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, включително разноските пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: J.C. Ribeiro SGPS S.A.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „MISS B“ за стоки от класове 14, 16, 18, 21, 25 и 28

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска и международна регистрация на словната „miss H.“ за стоки от класове 6, 9, 14, 16, 18, 25 и 26, както и германска регистрация на фигуративната марка, съдържаща словния елемент „Miss H.“, за стоки от класове 3, 8, 9, 14, 16, 18, 20, 24, 25 и 26

      Решение на отдела по споровете:уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: уважава жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като е налице вероятност от объркване между конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОB L 78, стр. 1).


title: Дело T-747/14: Определение на Общия съд от 8 март 2017 г. — Merck/EUIPO — Société des produits Nestlé (HEALTHPRESSO) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Липса на основание за произнасяне)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/43

         Определение на Общия съд от 8 март 2017 г. — Merck/EUIPO — Société des produits Nestlé (HEALTHPRESSO)
   (Дело T-747/14) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Липса на основание за произнасяне))
   (2017/C 144/58)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Merck KGaA (Дармщат, Германия) (представители: M. Best, U. Pfleghar и S. Schäffner, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Société des produits Nestlé SA (Вьове, Швейцария) (представители: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht и S. Cobet-Nüse, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 7 август 2014 г. (преписка R 1880/2013-1) относно производство по възражение между Société des Produits Nestlé SA и Merck KGaA

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Осъжда Merck KGaA и Société des Produits Nestlé SA да понесат направените от тях съдебни разноски, както и, всяко от тях, половината от съдебните разноски, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

      (1)  ОВ C 462, 22.12.2014 г.


title: Дело C-280/07: Преюдициално запитване, направено от Bundesfinanzhofs (Германия) на 13 юни 2007 г. — Ze Fu Fleischhandel GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/16

         Преюдициално запитване, направено от Bundesfinanzhofs (Германия) на 13 юни 2007 г. — Ze Fu Fleischhandel GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Дело C-280/07)
   (2007/C 211/30)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesfinanzhof
   Страни в главното производство

      Ищец: Ze Fu Fleischhandel GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли уреденият в член 3, параграф 1, алинея 1, изречение 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (1) давностен срок да се прилага и когато нередност е извършена или прекратена преди влизането в сила на Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95?

               2)

               Прилага ли се давностният срок, определен в тази разпоредба, като цяло и за административни мерки като събирането на възстановявания при износ, предвидено в резултат на нередности?

         Ако отговорите на тези въпроси са положителни:

               3)

               Може ли по-дълъг срок съгласно член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 да бъде приложен от държава-членка, дори ако такъв по-дълъг срок вече е бил предвиден в законодателството на държавата-членка преди приемането на посочения регламент? Може ли такъв по-дълъг срок да бъде приложен, дори ако той не е бил предвиден в специална разпоредба за събиране на възстановявания при износ или за административни мерки като цяло, но произтича от обща разпоредба в съответната държава-членка, обхващаща всички случаи на давност, които не предмет на специална уредба (субсидиарна разпоредба)?

      (1)  ОВ L 312, стр. 1.


title: Решение на Съда от 15 декември 2016 година по дело E-1/16 — Synnøve Finden AS срещу Правителството на Норвегия, представлявано от Министерството на земеделието и храните (Продуктовия обхват на Споразумението за ЕИП — Млечни продукти — Държавни помощи — Държавни ресурси — Въздействие върху търговията и нарушаване на конкуренцията — Право на установяване)

text:
               27.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/4

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 15 декември 2016 година
   по дело E-1/16
   Synnøve Finden AS срещу Правителството на Норвегия, представлявано от Министерството на земеделието и храните
   (Продуктовия обхват на Споразумението за ЕИП — Млечни продукти — Държавни помощи — Държавни ресурси — Въздействие върху търговията и нарушаване на конкуренцията — Право на установяване)
   (2017/C 133/04)
   По дело E-1/16, Synnøve Finden/AS срещу правителството на Норвегия, представлявано от министерството на земеделието и храните — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд, подадена от Oslo tingrett (Районен съд Осло) относно тълкуване на Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално членове 31 и 61 от него, Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател и съдия-докладчик, Per Christiansen и Páll Hreinsson, съдии, постанови решение на 15 декември 2016 г., чийто диспозитив е, както следва:

               1.

               Член 61 от Споразумението за ЕИП трябва да се тълкува в смисъл, че механизъм, предвиден от националното законодателство, според който на дадено предприятие се предоставят 0,50 NOK за литър за количество, ограничено до 100 милиона литра за разпространението на определени продукти, някои от които попадат в обхвата на Споразумението за ЕИП, представлява държавна помощ, при условие че запитващата юрисдикция, като взе предвид всички изложени пред нея факти, както и указанията, предоставени от Съда, установи, че има намеса от страна на държавата или чрез държавни ресурси, че е вероятно намесата да се отрази на търговията между държавите от ЕИП, поради това, че предоставя избирателно предимство на получателя и нарушава или заплашва да наруши конкуренцията. Тази констатация, направена от запитващата юрисдикция, прави самата схема подлежи на задължението за уведомяване, предвидено в член 1, параграф 3 от част I на Протокол 3 към Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд.

               2.

               В случай, че дадена схема за държавна помощ е неразделно свързана с някои продукти, които не са изцяло извън приложното поле на Споразумението за ЕИП, мярката като цяло трябва да бъде нотифицирана на Надзорния орган на ЕАСТ.

               3.

               Национален съд няма да има причина да оцени схема за държавна помощ с оглед на свободата на установяване в член 31 от Споразумението за ЕИП, освен ако тя не може да се оцени отделно, в правно отношение, от мярката за държавна помощ.


title: Дело T-519/13: Жалба, подадена на 25 септември 2013 г. — Leder & Schuh International/СХВП — Epple (VALDASAAR)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/65

         Жалба, подадена на 25 септември 2013 г. — Leder & Schuh International/СХВП — Epple (VALDASAAR)
   (Дело T-519/13)
   2013/C 344/119
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Leder & Schuh International AG (Залцбург, Австрия) (представител: S. Korn, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Valerie Epple (Бронен, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска

               —

               да се отмени обжалваното решение на първи апелативен състав на СХВП, да се отхвърли възражението, и

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските както за производството по обжалване пред апелативния състав, така и за производството пред Общия съд на Европейския съюз.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „VALDASAAR“ за стоки и услуги от класове 18, 25 и 35 — заявка за марка на Общността № 9 591 249.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Valerie Epple.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка „Val d‘Azur“ за стоки от клас 25.

      Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: частично отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на Регламент № 207/2009, тъй като нямало вероятност от объркване между конфликтните марки.


title: Дело T-38/16: Определение на Общия съд от 5 юли 2017 г. — EEB/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, свързани с оттеглянето на предложението за директива COM(2014) 397 окончателен на Парламента и на Съвета — Частичен отказ за достъп — Липса на основание за произнасяне)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/49

         Определение на Общия съд от 5 юли 2017 г. — EEB/Комисия
   (Дело T-38/16) (1)

   ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, свързани с оттеглянето на предложението за директива COM(2014) 397 окончателен на Парламента и на Съвета - Частичен отказ за достъп - Липса на основание за произнасяне))
   (2017/C 283/76)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: European Environmental Bureau (EEB) (Брюксел, Белгия) (представител: B. Kloostra, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Buchet, F. Clotuche-Duvieusart и E. Sanfrutos Cano)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението Ares(2015) 5212500 на Комисията от 19 ноември 2015 г.

      Диспозитив

               1)

               Основанието за произнасяне по жалбата е отпаднало.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на European Environmental Bureau (EEB).

      (1)  ОВ C 118, 4.4.2016 г.


title: Дело C-79/16: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 10 февруари 2016 г. — Cesare Serinelli и др./Presidenza del Consiglio dei Ministri и др.

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/26

         Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 10 февруари 2016 г. — Cesare Serinelli и др./Presidenza del Consiglio dei Ministri и др.
   (Дело C-79/16)
   (2016/C 156/35)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Cesare Serinelli, Cosimo Antonio Palma, Maria Monico, Cosimo Miglietta, Mariano Luigi Mariano, Elena Russo, Galeana Miglietta, Pasqualina Cretì, Francesco D'Arpe, Antonietta Spalluto, Francesca Leo, Giovanna Malatesta, Vincenzo Conte, Luigi Ampolo, Raffaele Fasiello, Maria Miccoli, Anna Leone, Oronzo Maiorano, Antonio Rampino, Raffaele Tommasi, Fernando Elia

      Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento della Protezione Civile, Commissario delegato OCDPC n. 225/2015, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Regione Puglia

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли Директива 2000/29/ЕО (1), изменена и допълнена, по-специално с оглед на разпоредбата на член 11, параграф 3, член 13в, параграф 7, член 16, параграфи 1, 2, 3 и 5, както и принципите на пропорционалност, логичност и разумност, прилагането на член 6, параграфи 2 и 4 от Решението за изпълнение 2015/789/ЕС (2) на Европейската комисия, въведено в италианския правен ред с член 8, алинеи 2 и 4 от Декрет на Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali [Министерство на политиките на земеделие, храни и гори], в частта, в която налага незабавно премахване в радиус от 100 метра около изследваните растения, за които е установено, че са заразени от посочения организъм, на растенията гостоприемници, независимо от техния здравен статус, и в същото време предвижда, че преди да премахне растенията, посочени в параграф 2, държавата членка трябва да извърши подходящо фитосанитарно третиране срещу преносители на посочения организъм и растенията, които могат да бъдат гостоприемници за преносители, като това третиране при необходимост може да включва изкореняване на растения?

               2)

               Допуска ли Директива 2000/29/ЕО, изменена и допълнена, по-специално с оглед на разпоредбата на член 16, параграф 1 и съдържащия се в нея израз „необходими мерки за унищожението или в случай че това е невъзможно, взема мерки за възпрепятстването на разпространението на въпросните вредители“, прилагането на член 6, параграф 2 от Решение 2015/789/ЕС на Комисията, въведено в италианския правен ред с член 8, алинея 2 от Декрет на Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali в частта, в която предвижда незабавно унищожаване на растенията гостоприемници, независимо от техния здравен статус в радиус от 100 метра около изследваните растения, за които е установено, че са заразени?

               3)

               Допуска ли член 16, параграфи 1, 2, 3 и 5 от Директива 2000/29/ЕО и принципите на пропорционалност, логичност и справедлив съдебен процес тълкуване на член 6, параграфи 2 и 4 от Решението за изпълнение 2015/789/ЕС на Комисията — въведено в италианския правен ред с член 8, алинея 2 от Декрет на Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali — в смисъл, че предвиденото в параграф 2 унищожаване може да бъде наложено преди и независимо от предварителното прилагане на разпоредбата на член 6, параграфи 3 и 4 от посоченото решение?

               4)

               Допускат ли принципите на предпазни мерки, пригодност и пропорционалност прилагането на член 6, параграфи 2, 3 и 4 от Решението за изпълнение 2015/789/ЕС на Комисията, въведено в италианския правен ред с член 8, алинея 2 от Декрет на Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali в частта, в която налага мерки за унищожаване на растенията гостоприемници в радиус от 100 метра около растенията, за които е установено, че са заразени с бактерията „Xylella fastidiosa (Wells et al.)“ без съответното научно основание, доказващо безспорно причинно-следствената връзка между наличието на бактерията и пресъхването на растенията, смятани за заразени?

               5)

               Допускат ли член 296, параграф 2 ДФЕС и член 41 от Хартата от Ница прилагане на член 6, параграфи 2 и 4 от Решението за изпълнение 2015/789/ЕС на Комисията в частта, в която предвижда незабавно премахване на растенията гостоприемници, независимо от техния здравен статус в радиус от 100 метра около изследваните растения, за които е установено, че са заразени, тъй като липсват подходящи мотиви?

               6)

               Допускат ли принципите на пригодност и пропорционалност прилагането на Решението за изпълнение 2015/789/ЕС на Комисията — въведено в италианския правен ред с член 8, алинея 2 от Декрет на Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali — което предвижда мерки за отстраняване на растенията гостоприемници, независимо от техния здравен статус, на растения, за които е известно, че са заразени с посочения организъм, и на растения, които показват симптоми на евентуално заразяване с бактерията „Xylella fastidiosa (Wells et al.)“ или за които се подозира, че са заразени с тази бактерия, без да предвижда каквото и да било обезщетение за невиновните собственици за разпространяването на въпросната бактерия?

      (1)  Директива 2000/29/ЕО на Съвета от 8 май 2000 година относно защитните мерки срещу въвеждането в Общността на вредители по растенията или растителните продукти и срещу тяхното разпространение в Общността (OB L 169, 10.7.2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 33, стр. 68).

      (2)  Решение за изпълнение (ЕС) 2015/789 на Комисията от 18 май 2015 година относно мерки за предотвратяване на въвеждането и разпространението на Xylella fastidiosa (Wells et al.) в Съюза (OB L 125, 21.5.2015 г., стр. 36).


title: Дело T-39/13: Жалба, подадена на 25 януари 2013 г. — Cezar/СХВП — Poli-Eco (Первази)

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/21

         Жалба, подадена на 25 януари 2013 г. — Cezar/СХВП — Poli-Eco (Первази)
   (Дело T-39/13)
   2013/C 101/45
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Cezar Przedsiębiorstwo Produkcyjne Dariusz Bogdan Niewiński (Ełk, Полша) (представители: адв. M. Nentwig и адв. G. Becker)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Poli-Eco Tworzywa Sztuczne sp. z o.o. (Szprotawa, Полша)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 ноември 2012 г. (преписка R 1512/2010-3);

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистриран дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: дизайн за „первази“ — регистриран дизайн на Общността № 70 438-0002

      Притежател на дизайна на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на дизайна на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Основание на искането за обявяване на недействителност: искането за обявяване на недействителност се основава на липсата на новост и оригиналност съгласно член 25, параграф 1, буква б) във връзка с членове 4—6 от Регламент № 6/2002 на Съвета.

      Решение на отдела по отмяна: обявява оспорения регистриран дизайн на Общността за недействителен.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 25, параграф 1, буква б), член 63, параграф 1 и член 62, параграф 1 от Регламент на Съвета № 6/2002.


title: Дело T-425/08: Решение на Общия съд от 12 април 2013 г. — KODA/Комисия (Конкуренция — Картели — Авторски права за публично изпълнение на музикални произведения чрез интернет, чрез спътник и чрез препредаване по кабел — Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО — Разпределяне на географския пазар — Двустранни споразумения между националните организации за колективно управление — Съгласувана практика, изключваща възможността за предоставяне на многотериториални лицензи и лицензи за множество репертоари — Доказване — Презумпция за невиновност)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/34

         Решение на Общия съд от 12 април 2013 г. — KODA/Комисия
   (Дело T-425/08) (1)

   (Конкуренция - Картели - Авторски права за публично изпълнение на музикални произведения чрез интернет, чрез спътник и чрез препредаване по кабел - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Разпределяне на географския пазар - Двустранни споразумения между националните организации за колективно управление - Съгласувана практика, изключваща възможността за предоставяне на многотериториални лицензи и лицензи за множество репертоари - Доказване - Презумпция за невиновност)
   2013/C 156/59
   Език на производството: датски

      Страни

      Жалбоподател: Koda (Копенхаген, Дания) (представители: първоначално K. Dyekjær и J. Borum, впоследствие J. Borum и C. Karhula Lauridsen, и накрая J. Borum и G. Holtsø, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Castillo de la Torre и N. Rasmussen, впоследствие F. Castillo de la Torre и U. Nielsen)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) (Цюрих, Швейцария) (представители: L. Uusitalo и L. Rechardt, адвокати)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/C2/38.698 — CISAC).

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 3 от Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/C2/38.698 — CISAC) в частта, която се отнася до Koda.

               2.

               Отменя член 4, параграфи 2 и 3 от Решение C(2008) 3435 окончателен, доколкото съдържат позоваване на член 3 от него и последният се отнася до Koda.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4.

               Европейската комисия понася, от една страна, собствените си съдебни разноски, и от друга, съдебните разноски на жалбоподателя, с изключение на онези, които са свързани с встъпването.

               5.

               International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) понася собствените си съдебни разноски, както и съдебните разноски, свързани с встъпването, направени от Koda.

               6.

               Koda и Комисията понасят собствените си съдебни разноски, свързани с обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 327, 20.12.2008 г.


title: Дело C-449/07: Иск, предявен на 3 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/24

         Иск, предявен на 3 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-449/07)
   (2007/C 283/43)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Montaguti и R. Vidal Puig)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               да установи, че като не е приела (всички) законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за да се съобрази с Директива 2004/36/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно безопасността на въздухоплавателни средства на трети страни, които използват летища на Общността, Италианската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 11 от посочената директива,

               —

               да осъди Италианска република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2004/36/ЕО е изтекъл на 30 април 2006 г.

      (1)  ОВ L 143, стр. 76.


title: Дело C-4/07: Решение на Съда (шести състав) от 27 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2003/110/ЕО — Помощ в случаите на транзит за целите на извеждане от територията по въздух — Липса на транспониране в предвидения срок)

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/3

         Решение на Съда (шести състав) от 27 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-4/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2003/110/ЕО - Помощ в случаите на транзит за целите на извеждане от територията по въздух - Липса на транспониране в предвидения срок)
   (2007/C 283/04)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и P. Guerra e Andrade)

      Ответник: Португалска република (представители: L. Fernandes и F. Fraústo de Azevedo)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2003/110/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно помощ в случаите на транзит за целите на извеждане от територията по въздух (ОВ L 321, стр. 26)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приело в определения срок необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2003/110/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно помощ в случаите на транзит за целите на извеждане от територията по въздух, Португалската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи по силата на член 10, параграф 1 от тази директива.

               2)

               Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 42, 24.2.2007 г.


title: Дело F-107/13: Жалба, подадена на 25 октомври 2013 г. — ZZ/Комисия

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/41

         Жалба, подадена на 25 октомври 2013 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-107/13)
   2014/C 24/76
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: É. Boigelot, R. Murru, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението на Комисията да наложи дисциплинарно наказание на жалбоподателя на основание член 9, параграф 2 от приложение IX към Правилника, както и искане за обезщетение за неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял, и искане за възстановяване на вече удържани суми

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 14 март 2013 г., с което му е наложено наказание за намаляване с една трета на нетния размер на месечната му пенсия за срок от две години,

               —

               да се осъди ответникът да заплати на жалбоподателя обезщетение за претърпяната от него вреда общо в размер на 10 000 EUR, с възможност за увеличаване на тази сума в хода на производството,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-390/07 P: Решение на Първоинстанционния съд от 11 ноември 2008 г. — Speiser/Парламент (Обжалване — Публична служба — Срочно наети служители — Допустимост — Надбавка за експатриране — Решение, което просто потвърждава друг акт — Просрочена жалба)

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/23

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 ноември 2008 г. — Speiser/Парламент
   (Дело T-390/07 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Допустимост - Надбавка за експатриране - Решение, което просто потвърждава друг акт - Просрочена жалба)
   (2008/C 327/42)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Michael Alexander Speiser (Neu-Isenburg, Германия) (представител: F. Theumer, avocat)

      Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: първоначално A. Lukošiūtė и N. Lorenz, впоследствие A. Lukošiūtė и S. Seyr)
   Предмет
   Жалба за отмяна на Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 10 септември 2007 г. по дело Speiser/Парламент (F-146/06, все още непубликувано в Сборника).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея разноски пред настоящата инстанция.

      (1)  ОВ C 297, 8.12.2007 г.


title: Дело F-147/15: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 19 юли 2016 г. — Meyrl/Парламент (Публична служба — Срочно нает служител — Уволнение — Право на изслушване)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/40

      Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 19 юли 2016 г. — Meyrl/Парламент
      (Дело F-147/15) (1)

      ((Публична служба - Срочно нает служител - Уволнение - Право на изслушване))
      (2016/C 364/49)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Sonja Meyrl (Брюксел, Белгия) (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

         Ответник: Европейски парламент (представители: V. Montebello-Demogeot и M. Dean)

         Предмет

      Искане за отмяна на решението за прекратяване на договора на жалбоподателката.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението от 24 февруари 2015 г. за прекратяване на договора на г-жа Sonja Meyrl, прието от съпредседателя на политическата група „Les Verts/Alliance libre européenne“, в качеството на орган, оправомощен да сключва договори, на Европейския парламент.

                  2)

                  Европейският парламент понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да понесе съдебните разноски на г-жа Meyrl.

         (1)  ОВ C 68, 22.2.2016 г., стр. 46.


title: Дело T-336/15: Решение на Общия съд от 22 март 2017 г. — Windrush Aka/EUIPO — Dammers („The Specials“) (Марка на Европейския съюз — Производство за отмяна — Словна марка на Европейския съюз „The Specials“ — Реално използване — Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (EО) № 207/2009 — Съгласие на притежателя на марката — Член 15, параграф 2 от Регламент № 207/2009)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/37

         Решение на Общия съд от 22 март 2017 г. — Windrush Aka/EUIPO — Dammers („The Specials“)
   (Дело T-336/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за отмяна - Словна марка на Европейския съюз „The Specials“ - Реално използване - Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (EО) № 207/2009 - Съгласие на притежателя на марката - Член 15, параграф 2 от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 144/48)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Windrush Aka LLP (Лондон, Обединеното кралство) (представители: S. Malynicz, QC, и S. Britton, solicitor)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Jerry Dammers (Лондон, Обединеното кралство) (представители: C. Fehler, solicitor, H. Cuddigan и B. Brandreth, barristers)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 18 март 2015 г. (преписка R 1412/2014-1), постановено в производство за отмяна със страни Windrush Aka и M. Dammers

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Windrush Aka LLP да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело T-536/13: Жалба, подадена на 7 октомври 2013 г. — Microsoft/СХВП — Softkinetic Software ( „KINECT“ )

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/16

         Жалба, подадена на 7 октомври 2013 г. — Microsoft/СХВП — Softkinetic Software („KINECT“)
   (Дело T-536/13)
   2013/C 377/39
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Microsoft Corp. (Редмънд, САЩ) (представител: A. Meijboom, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Softkinetic Software SA (Брюксел, Белгия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 25 юли 2013 г., постановено по преписка R 2373/2011-1,

               —

               да осъди ответника да заплати разноските за производството, и

               —

               да осъди другата страна в производството пред апелативния състав, в случай, че встъпи, да заплати разноските, направени в производството пред СХВП.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „KINECT“ за стоки от клас 9 — регистрация на марка на Общността № 9 058 141.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка „SOFTKINETIC“ за стоки и услуги от класове 9, 28, 38, 41 и 42 — международна регистрация № 1 025 034, посочваща Европейския съюз; словна марка „SOFTKINETIC“ за стоки и услуги от класове 9, 28, 38, 41 и 42 — регистрация на марка на Бенелюкс № 850 946.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: уважава жалбата и отменя оспореното решение.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 5 и член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело C-364/17: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 13 юни 2017 година — „Варна Холидейс“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите

text:
               14.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/13

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 13 юни 2017 година — „Варна Холидейс“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите
   (Дело C-364/17)
   (2017/C 269/18)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд — Варна

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Варна Холидейс“ ЕООД

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите

      Преюдициални въпроси

               1.

               Разпоредбите на чл.90, пар.1 и чл.185, пар.1 от Директива 2006/112 (1) трябва ли да се тълкуват в смисъл, че изискват извършването на корекция на ползвания за доставка данъчен кредит и в случаите, като този в главното производство, в които с влязло в сила съдебно решение е прогласена нищожност на сделката, във връзка с която е упражнено правото на приспадане или в контекста на дефиницията по чл.14, пар.1 от Директива 2006/112 за тези случаи следва да се приеме, че не е налице доставка и изначално не е настъпила изискуемостта на данъка?

               2.

               Разпоредбите на чл.185, пар.1 и пар.2 от Директива 2006/112 следва ли да се тълкуват в смисъл, че при липса на национална уредба за извършване на корекция на ползван данъчен кредит в случай на установена със съдебно решение нищожност на сделката, се допуска корекцията да се извърши директно на основание чл.90, пар.1 от Директивата.

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност

      OB 2006, L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


title: Дело T-228/13: Решение на Общия съд от 22 май 2014 г.  — NIIT Insurance Technologies/СХВП (EXACT) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „EXACT“  — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Равно третиране — Член 56 ДФЕС)

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/30

         Решение на Общия съд от 22 май 2014 г. — NIIT Insurance Technologies/СХВП (EXACT)
   (Дело T-228/13) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „EXACT“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Член 56 ДФЕС))
   2014/C 212/37
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: NIIT Insurance Technologies Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: M. Wirtz, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 февруари 2013 г. (преписка R 1307/2012-4) относно заявка за регистрация на словния знак „EXACT“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда NIIT Insurance Technologies Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 189, 29.6.2013 г.


title: Дело C-265/07: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Roma (Италия) на 4 юни 2007 г. — Caffaro Srl/Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/18

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Roma (Италия) на 4 юни 2007 г. — Caffaro Srl/Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
   (Дело C-265/07)
   (2007/C 199/29)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale ordinario di Roma
   Страни в главното производство

      Ищец: Caffaro Srl

      Ответник: Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
   Преюдициален въпрос
   Противоречи ли на Директива № 2000/35/ЕО (1) и в частност на член 5 от същата, член 14 от Декрета-закон № 669/96, изменен с член 147 от Закон № 388/2000, доколкото предвижда срок от 120 дни, считано от връчването на изпълнителния лист, в който кредиторът не може да иска принудително изпълнение, когато принудителното изпълнение е насочено срещу публичната администрация?

      (1)  ОВ L 200, 8.8.2000 г., стр. 35; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 226.


title: Дело T-524/15: Жалба, подадена на 7 септември 2015 г. — NICO/Съвет

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/34

         Жалба, подадена на 7 септември 2015 г. — NICO/Съвет
   (Дело T-524/15)
   (2015/C 371/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Пюли, Швейцария) (представители: J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey и D. Rovetta, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               в рамките на процесуално-организационните действия да разпореди на Съвета да оповести пълния текст на приложение 1 към документ 7228/14 EXT 1 от 23 януари 2015 г. относно „БЕЛЕЖКА ПО ТОЧКИ „I/А“, изготвена от Генералния секретариат на Съвета за Комитета на постоянните представители, както и да оповести всеки друг отнасящ се до жалбоподателя документ,

               —

               да отмени решението на Съвета, съдържащо се в изпратеното на 26 юни 2015 г. до адвокатите на жалбоподателя писмо и отнасящо се до преразглеждане на списъка на лицата и образуванията в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета (1) относно ограничителни мерки срещу Иран, изменено с Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 г., и в приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 (2) относно ограничителни мерки срещу Иран, изпълнен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 г., доколкото с обжалваното решение се отказва заличаването на жалбоподателя в списъка на лицата и образуванията, за които са наложени ограничителни мерки,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първо основание — нарушение на правото на защита и на правото на жалбоподателя да бъде изслушан, нарушение на член 41 от Хартата на основните права и на принципа на добра администрация

                           —

                           Жалбоподателят бил уведомен едва в производството по преразглеждане, че Съветът вече приел за него решение с неблагоприятни последици. Не му била дадена възможност да представи становище и да упражни правото си на защита. Вместо това му бил даден единствено срок, в който да представи становище, което не само не можело да бъде взето предвид преди приемането на решение, а щяло да бъде разгледано в отделно, образувано в бъдеще административно производство по преразглеждане с оглед на евентуално заличаване от списъка.

               2.

               Второ основание — непълни мотиви

                           —

                           В решението, взето в производството по преразглеждане, не били изложени надлежни мотиви, които да позволят на жалбоподателя да се запознае със съображенията за отхвърляне на отправеното от него по административен ред искане за заличаване от списъка.

               3.

               Трето основание — явна грешка в преценката и нарушение на основни процесуалноправни и материалноправни изисквания

                           —

                           За да обоснове обжалваното решение, Съветът видимо се основал на документи и доказателства, представени във връзка с предходни фази на административното производство.

               4.

               Четвърто основание — нарушение на основни процесуалноправни и материалноправни изисквания, нарушение на член 41 от Хартата на основните права и липса на правомощия на лицето, което е подписало обжалваното решение

                           —

                           Обжалваното решение, което се съдържало в писмото на Съвета от 26 юни 2015 г. и с което се отказвало заличаване от списъка, страдало от процесуални пороци. Такива процесуални пороци на разглеждания акт водели и до нарушение на материални права на жалбоподателя.

      (1)  Решение на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39 и поправка в ОВ L 197 от 29.7.2010 г., стр. 19)

      (2)  Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (OB L 88, стр. 1 и поправки в ОВ L 332 от 4.12.2012 г., стр. 31 и ОВ L 93 от 28.3.2014 г., стр. 85).


title: Дело C-123/16 P: Жалба, подадена на 27 февруари 2016 г. от Orange Polska SA срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 17 декември 2015 г. по дело T-486/11, Orange Polska SA/Европейска комисия

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/10

         Жалба, подадена на 27 февруари 2016 г. от Orange Polska SA срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 17 декември 2015 г. по дело T-486/11, Orange Polska SA/Европейска комисия
   (Дело C-123/16 P)
   (2016/C 191/12)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Orange Polska SA (представители: D.M. Beard QC, A. Howard, Barristers, M. Modzelewska de Raad, adwokat, P. Paśnik, adwokat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия, Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji, European Competitive Telecommunications Association

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени съдебното решение;

               —

               да отмени решението изцяло; при условията на евентуалност

               —

               да отмени член 2 от решението изцяло; при условията на евентуалност

               —

               да намали определената в него глоба в подходящ размер; или при условията на евентуалност

               —

               да върне на Комисията решението в частта за глобата и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три основания за обжалване: първото е насочено срещу действителността по същество на извода за нарушение в оспореното решение на Комисията, докато второто и третото са насочени срещу размера на наложената глоба на основание член 2 oт решението.

               a.

               Първо, жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка в правото и в мотивите, като не е изискал от Комисията да докаже наличието на легитимен интерес от извършването на разследване и приемането на решение за нарушение с оглед на поведението в миналото.

               б.

               Второ, Общият съд е допуснал множество грешки в правото и/или е изопачил доказателствата, като е потвърдил преценката на Комисията относно последиците на нарушението с цел определяне на размера на глобата.

               в.

               Трето, Общият съд е допуснал грешка в правото и явна грешка в преценката си относно доказателствата, като е отказал да признае инвестициите, направени от Orange, така че да намали глобата в резултат на смекчаващи обстоятелства.


title: Дело T-222/15: Определение на Общия съд от 7 юни 2016 г. — Beele Engineering/EUIPO (WE CARE) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „WE CARE“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               1.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/28

         Определение на Общия съд от 7 юни 2016 г. — Beele Engineering/EUIPO (WE CARE)
   (Дело T-222/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „WE CARE“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 279/41)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Beele Engineering BV (Аалтен, Нидерландия) (представител: M. Ring, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. O’Neill)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 11 февруари 2015 г. (преписка R 1933/2014-1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „WE CARE“ като марка на Европейския съюз.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Beele Engineering BV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 228, 13.7.2015 г.


title: Дело T-284/08: Решение на Първоинстанционния съд от 4 декември 2008 г.  — People's Mojahedin Organization of Iran/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени спрямо определени лица и образувания в рамките на борбата срещу тероризма — Замразяване на средства — Жалба за отмяна — Право на защита — Съдебен контрол)

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/29

         Решение на Първоинстанционния съд от 4 декември 2008 г. — People's Mojahedin Organization of Iran/Съвет
   (Дело T-284/08) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени спрямо определени лица и образувания в рамките на борбата срещу тероризма - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Право на защита - Съдебен контрол)
   (2009/C 19/55)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: People's Mojahedin Organization of Iran (Auvers-sur-Oise, Франция) (представители: първоначално J.-P. Spitzer, avocat и D. Vaughan, QC, впоследствие J.-P. Spitzer, D. Vaughan и M.E. Demetriou, barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално G.J. Van Hegleson, M. Bishop и E. Finnegan, впоследствие M. Bishop и E. Finnegan)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Френска република (представители: G. de Bergues и A.L. During) и Комисия на Европейските общности (представители: P. Aalto и S. Boelaert)
   Предмет
   Жалба за отмяна на Решение 2008/583/ЕО на Съвета от 15 юли 2008 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Решение 2007/868/ЕО (ОВ L 188, стp. 21), в частта му, която засяга жалбоподателя.
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решение 2008/583/ЕО на Съвета от 15 юли 2008 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Решение 2007/868/ЕО, в частта му, която засяга People's Mojahedin Organization of Iran.

               2)

               Осъжда Съвета да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези, направени от People's Mojahedin Organization of Iran.

               3)

               Френската република и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 236, 13.9.2008 г.


title: Дело C-308/10: Жалба, подадена на 29 юни 2010 г. от Union Investment Privatfonds GmbH срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 27 април 2010 г. по дело T-392/06 — Union Investment Privatfonds GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели); други страни в производството: Unicre-Cartão International De Crédito SA

text:
               11.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/23

         Жалба, подадена на 29 юни 2010 г. от Union Investment Privatfonds GmbH срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 27 април 2010 г. по дело T-392/06 — Union Investment Privatfonds GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели); други страни в производството: Unicre-Cartão International De Crédito SA
   (Дело C-308/10)
   ()
   2010/C 246/40
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Union Investment Privatfonds GmbH (представител: J. Zindel, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството:

               —

               Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

               —

               Unicre-Cartão International De Crédito SA

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решението на Общия съд от 27 април 2010 г. (дело T-392/06);

               —

               да се отмени решението на апелативния състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 10 октомври 2006 г. (R 442-2004-2) и да се уважат възраженията на жалбоподателя срещу регистрацията на марката на Общността № 1871896 „unibanco“.

      Правни основания и основни доводи

   В жалбата се изтъква неправилното прилагане на член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94. Общият съд счел погрешно, че жалбоподателят не е представил навреме доказателства за използването на конфликтните марки. Освен това разглеждането при условията на оперативна самостоятелност от страна на апелативния състав на СХВП, предвидено в член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94, не съответствало на предписанията на Съда съгласно Решението му от 13 март 2007 г. по дело OHMI/Kaul, C-29/05 P.
   Надлежното разглеждане при условията на оперативна самостоятелност трябвало да води до задължението за вземане предвид на представените от жалбоподателя доказателства във връзка с използването на конфликтната марка, дори те да не са представени навреме. Процедурата не била забавена заради преценката на доказателствата, тъй като отделът по споровете на СХВП се произнесъл едва 15 месеца след представянето на доказателствата. Доказателствата също били от непосредствено правно значение. Освен това неточните писмени бележки на отдела по споровете на СХВП допринесли за това жалбоподателят да представи доказателствата извън срока.
   По-нататък Общият съд не взел предвид заключението на отдела по споровете на СХВП, според което страните представили доводите и доказателствата си в рамките на определените срокове. Следователно отделът по споровете на СХВП не отчел, че налице било забавяне. Поради това и апелативният състав на СХВП не можел да счита, че имало забавяне. Апелативният състав напротив трябвало да разгледа представените доказателства по съществото на спора.
   Нито апелативният състав, нито Общият съд можели да заместят липсата на решение на отдела по споровете на СХВП, основано на оперативната самостоятелност. Поради отсъствието на правомощие за преценка апелативният състав бил задължен да върне делото на отдела по споровете съгласно член 62, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94.
   Освен това по редица причини жалбоподателят не представил със закъснение доказателствата относно използването на конфликтната марка. На първо място, ежедневните публикации на финансовите страници на междурегионалните вестници, които доказвали използването на конфликтните марки и на други серийни марки чрез позоваването на инвестиционни фондове на жалбоподателя, били ноторно известни. СХВП трябвало да ги разгледа служебно. На второ място, подалото заявката за марка лице не оспорвало използването на конфликтните и на серийните марки. На трето място, отделът по споровете на СХВП попречил незаконосъобразно на жалбоподателя да представи нови доказателства за използването на марката. Всъщност СХВП уведомила жалбоподателя, че той можел единствено да представи становище във връзка с доводите на подалото заявката за марка лице и че СХВП няма да разглежда нови доказателства. Поради това било без значение дали жалбоподателят ще представи или не нови доказателства за използването. На четвърто място, сроковете били съкратени по недопустим начин. По този начин СХВП не спазила правило 80 от Регламента за прилагане 2868/95.


title: Дело C-309/07: Решение на Съда (първи състав) от 19 март 2009 г. (преюдициално запитване от Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Firma Baumann GmbH/Land Hessen (Обща селскостопанска политика — Такси в областта на ветеринарните инспекции и проверки — Директива 85/73/ЕИО)

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/6

         Решение на Съда (първи състав) от 19 март 2009 г. (преюдициално запитване от Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Firma Baumann GmbH/Land Hessen
   (Дело C-309/07) (1)

   (Обща селскостопанска политика - Такси в областта на ветеринарните инспекции и проверки - Директива 85/73/ЕИО)
   2009/C 113/11
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Hessischer Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Firma Baumann GmbH

      Ответник: Land Hessen

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Тълкуване на член 5, параграф 3 и на приложение А, глава I, точка 1, точка 2, буква а) и точка 4, букви а) и б) от Директива 85/73/ЕИО на Съвета от 29 януари 1985 година относно финансирането на здравните инспекции и контрол на прясно месо и птиче месо (ОВ L 32, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 5, стр. 12), изменена и консолидирана с Директива 96/43/ЕО на Съвета от 26 юни 1996 г. (ОВ L 162, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 19, стр. 61) — Правна уредба, която провежда разграничение между кланици в големи предприятия и други дейности по клане, като определя такси с променлив размер за различните видове животни и като увеличава таксите за клане извън обичайните часове.

      Диспозитив

               1.

               Глава I, точка 4, буква а) от приложение А към Директива 85/73/ЕИО на Съвета от 29 януари 1985 година относно финансирането на ветеринарните инспекции и проверки, посочени в Директиви 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО, 90/675/ЕИО и 91/496/ЕИО, изменена и консолидирана с Директива 96/43/ЕО на Съвета от 26 юни 1996 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държавите-членки да се отклоняват от предвидената в глава I, точка 1 и точка 2, буква а) от това приложение А таблица на таксите и да събират такса, чийто размер варира в зависимост от големината на предприятието и от броя на закланите животни по видове.
               Глава I, точка 4, буква б) от приложение А към Директива 85/73, изменена и консолидирана с Директива 96/43, трябва да се тълкува в смисъл, че държавата-членка не е длъжна да спазва предвидената в точка 1 и точка 2, буква а) от същата глава таблица на таксите и може да събира такса, чийто размер варира в зависимост от големината на предприятието и от броя на закланите животни по видове, когато е установено, че тези фактори оказват реално влияние върху действително направените разходи за извършване на ветеринарните инспекции и проверки, предвидени от относимите разпоредби на общностното право.

               2.

               Глава I, точка 4, буква а) от приложение А към Директива 85/73, изменена и консолидирана с Директива 96/43, трябва да се тълкува в смисъл, че държавата-членка може да събира „определена на процентна основа допълнителна такса“ за инспекция на животни, които по молба на собственика са заклани извън нормалните часове за клане, която се добавя към обичайната такса, събирана за инспекциите на животни, когато това увеличение представлява предварително определена стойност, съответстваща на допълнителните реални разходи, които трябва да бъдат покрити.
               Глава I, точка 4, буква б) от приложение А към Директива 85/73, изменена и консолидирана с Директива 96/43, трябва да се тълкува в смисъл, че държавата-членка може да събира „определена на процентна основа допълнителна такса“ за инспекция на животни, които по молба на собственика са заклани извън нормалните часове за клане, която се добавя към обичайната такса, събирана за инспекциите на животни, когато това увеличение съответства на допълнителните реални разходи.

      (1)  ОВ C 247, 20.10.2007 г.


title: Дело C-187/15: Решение на Съда (първи състав) от 13 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Düsseldorf — Германия) — Joachim Pöpperl/Land Nordrhein-Westfalen (Преюдициално запитване — Член 45 ДФЕС — Свободно движение на работници — Служител на държава членка, който напуска държавната служба, за да работи в друга държава членка — Национална правна уредба, съгласно която в този случай лицето губи придобитите на държавна служба права на пенсия за осигурителен стаж и възраст и е осигурено с обратно действие по общата схема за пенсионно осигуряване за старост)

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/18

         Решение на Съда (първи състав) от 13 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Düsseldorf — Германия) — Joachim Pöpperl/Land Nordrhein-Westfalen
   (Дело C-187/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 45 ДФЕС - Свободно движение на работници - Служител на държава членка, който напуска държавната служба, за да работи в друга държава членка - Национална правна уредба, съгласно която в този случай лицето губи придобитите на държавна служба права на пенсия за осигурителен стаж и възраст и е осигурено с обратно действие по общата схема за пенсионно осигуряване за старост))
   (2016/C 335/23)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Joachim Pöpperl

      Ответник: Land Nordrhein-Westfalen

      Диспозитив

               1)

               Член 45 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която лице, което има качеството на държавен служител в една държава членка и напуска длъжността си по свое желание, за да започне работа в друга държава членка, губи правата си на пенсия за осигурителен стаж и възраст по схемата за пенсионно осигуряване за старост на държавните служители и е последващо осигурено с обратно действие по общата схема за пенсионно осигуряване за старост, по която има право на пенсия в по-нисък размер от този на произтичащата от загубените права пенсия.

               2)

               Член 45 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че националната юрисдикция е длъжна да гарантира пълното действие на този член и да предостави на работниците, които са в положение като разглежданото в главното производство, права на пенсия за осигурителен стаж и възраст, сравними с тези на държавните служители, които въпреки смяната на работодателя в публичния сектор си запазват правата на пенсия, съответстващи на натрупания от тях осигурителен стаж, като националната юрисдикция трябва да тълкува вътрешното право в съответствие с посочения член или, ако такова тълкуване е невъзможно, да остави без приложение всяка разпоредба от вътрешното право, която е в противоречие с него, за да приложи същия режим като този на посочените държавни служители.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело T-473/09: Определение на Общия съд от 19 септември 2011 г. — Matkompaniet/СХВП — DF World of Spices (KATOZ) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/21

         Определение на Общия съд от 19 септември 2011 г. — Matkompaniet/СХВП — DF World of Spices (KATOZ)
   (Дело T-473/09) (1)

   (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 340/43
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Matkompaniet AB (Borås, Швеция) (представители: J. Gulliksson и J. Olson, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: DF World of Spices GmbH (Dissen, Германия) (представители: A. Ebert-Weidenfeller и S. Schmüser, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 9 септември 2009 г. (преписка R 1023/2008-2) относно производство по възражение между Matkompaniet AB и DF World of Spices GmbH

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да заплатят направените от тях съдебни разноски, както и всеки от тях да заплати половината от съдебните разноски на ответника.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело C-2/13: Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 2 януари 2013 г. — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières/Humeau Beaupreau SAS

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/11

         Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 2 януари 2013 г. — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières/Humeau Beaupreau SAS
   (Дело C-2/13)
   2013/C 71/17
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières

      Ответник: Humeau Beaupreau SAS

      Преюдициален въпрос

   В процеса на производство на обувки, операциите по извиването на форта на горнището и кардирането на това горнище и на външно ходило, предшестващи сглобяването им, трябва ли да се квалифицират като „операции по сглобяване“ или като „операции по обработка от естество да завършат производството им“ по смисъла на точка VII от обяснителните бележки във връзка с общо правило 2, буква a) за тълкуване на Хармонизираната система?


title: Съединени дела C-152/07 — C-154/07: Решение на Съда (голям състав) от 17 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Arcor AG & Co. KG (C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (C-153/07), Firma 01051 Telekom GmbH (C-154/07)/Bundesrepublik Deutschland (Сектор на далекосъобщенията — Мрежи и услуги — Тарифно ребалансиране — Член 4в от Директива 90/388/ЕИО — Член 7, параграф 2 от Директива 97/33/ЕО — Член 12, параграф 7 от Директива 98/61/ЕО — Регулаторен орган — Непосредствено действие на директиви — Отношение с триъгълна конфигурация)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/13

         Решение на Съда (голям състав) от 17 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Arcor AG & Co. KG (C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (C-153/07), Firma 01051 Telekom GmbH (C-154/07)/Bundesrepublik Deutschland
   (Съединени дела C-152/07 — C-154/07) (1)

   (Сектор на далекосъобщенията - Мрежи и услуги - Тарифно ребалансиране - Член 4в от Директива 90/388/ЕИО - Член 7, параграф 2 от Директива 97/33/ЕО - Член 12, параграф 7 от Директива 98/61/ЕО - Регулаторен орган - Непосредствено действие на директиви - Отношение с триъгълна конфигурация)
   (2008/C 223/20)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesverwaltungsgericht
   Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Arcor AG & Co. KG (C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (C-153/07), Firma 01051 Telekom GmbH (C-154/07)

      Ответник: Bundesrepublik Deutschland

      В присъствието на: Deutsche Telekom AG
   Предмет
   Преюдициално запитване — Bundesverwaltungsgericht — Тълкуване на Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 г. относно конкуренцията на пазарите за далекосъобщителни услуги (ОВ L 192, стp. 10) и на Директива 97/33/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 г. относно взаимната свързаност в далекосъобщенията с оглед осигуряване на универсална услуга и оперативна съвместимост чрез прилагане на принципите на предоставяне на отворена мрежа (ONP) (ОВ L 199, стp. 32) — Национална правна уредба, която предвижда, освен таксите за взаимно свързване, изчислявани въз основа на разходите за тази услуга, и финансова вноска на другите оператори за покриване на „дефицитния достъп“, който е налице при местния оператор поради предоставянето на разположение на абонатна линия — Задължение на държавите-членки да премахнат пречките пред ребалансирането на тарифите от традиционните далекосъобщителни организации вследствие на взаимното свързване на мрежите — Възможност за частноправен субект да се позове на непосредственото действие на директива пред съд на държава-членка, за да се отмени административно решение, предвиждащо финансово задължение в полза на друг частноправен субект
   Диспозитив

               1.

               Член 12, параграф 7 от Директива 97/33/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 г. относно взаимната свързаност в далекосъобщенията с оглед осигуряване на универсална услуга и оперативна съвместимост чрез прилагане на принципите на предоставяне на отворена мрежа (ONP), изменена с Директива 98/61/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 1998 г., и член 4в от Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 г. относно конкуренцията на пазарите за далекосъобщителни услуги, изменена с Директива 96/19/ЕО на Комисията от 13 март 1996 г., във връзка със съображения 5 и 20 от Директива 96/19, трябва да се тълкуват в смисъл, че националният регулаторен орган не може да задължава оператор на свързана мрежа, която е взаимно свързана с обществена мрежа, да заплаща на оператора на абонатната мрежа, който има господстващо положение на пазара, такса за свързване, която е допълнителна по отношение на таксата за взаимно свързване и с която се цели компенсиране на възникналия за последния дефицит в резултат от свързването на абонатите за 2003 г.

               2.

               Член 4в от Директива 90/388, изменена с Директива 96/19, и член 12, параграф 7 от Директива 97/33, изменена с Директива 98/61, произвеждат непосредствено действие и частноправните субекти могат да се позовават на тях пред национална юрисдикция, за да оспорят решение на националния регулаторен орган.

      (1)  ОВ C 140, 23.6.2007 г.


title: Дело T-496/13: Жалба, подадена на 16 септември 2013 г. — McCullough/Cedefop

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/61

         Жалба, подадена на 16 септември 2013 г. — McCullough/Cedefop
   (Дело T-496/13)
   2013/C 344/113
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Colin Boyd McCullough (Солун, Гърция) (представител: G. Matsos)

      Ответник: Европейски център за развитие на професионалното обучение (Cedefop)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени отказа на Cedefop от 15 юли 2013 г. да му предостави достъп до някои документи,

               —

               да осъди Cedefop да му предостави поисканите документи,

               —

               да разреши на основание член 1, трето изречение от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз на гръцките национални органи да се осигури достъп до неприкосновените помещения и сгради на Cedefop с цел претърсване, изземване и предоставяне на въпросните документи и разследване на евентуалните престъпления, извършени от съответните свързани с тях лица, и

               —

               да осъди Cedefop да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че с обжалваното решение Cedefop е нарушил правото на ЕС поради неправилно тълкуване на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1049/2001.

               2.

               С второто основание се твърди, че Cedefop е нарушил правото на ЕС поради неправилно тълкуване на член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1049/2001.

               3.

               С третото основание се твърди, че действията на изпълняващия длъжността директор на Cedefop най-малкото са съмнителни, поради това че според него не е ясно дали протоколите от заседанията на групата за управление KMS, които са сред поисканите документи, изобщо са съществували, тъй като той би следвало да е наясно дали съществуват (или не), понеже като заместник-директор на Cedefop през продължителен период от време (една година), е знаел, че такива документи са били изготвяни. Тези действия налагат разследване от компетентните национални органи на помещенията на Cedefop.

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че Cedefop не е предприел практически действия за прилагането на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Съвета и че по аналогия приложение следва да намерят приетите от Комисията Подробни правила.

               5.

               С петото основание се твърди, че отказът на Cedefop да осигури достъп до поисканите документи нарушава правата на жалбоподателя като обвиняем в наказателното производство.


title: Дело T-14/17: Жалба, подадена на 12 януари 2017 г. — Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП

text:
               27.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/41

         Жалба, подадена на 12 януари 2017 г. — Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП
   (Дело T-14/17)
   (2017/C 063/54)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Landesbank Baden-Württemberg (Щутгарт, Германия) (представители: H. Berger и K. Rübsamen, Rechtsanwälte)

      Ответник: Единния съвет за преструктуриране (ЕСП)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени в частта им, която се отнася до вноските на жалбоподателя, решението на Единния съвет за преструктуриране от 15 април 2016 г. относно предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране (SRB/ES/SRF/2016/06) и решението на Единния съвет за преструктуриране от 20 май 2016 г. относно адаптирането на предварителните вноски за Единния фонд за преструктуриране за 2016 година, с което се допълва решението на този съвет от 15 април 2016 година предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране за 2016 година (SRB/ES/SRF/2016/13);

               —

               да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първо основание: нарушение на член 296, втора алинея ДФЕС, член 41, параграфи 1 и 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), тъй като обжалваните решения не са мотивиране в достатъчна степен.

               2.

               Второ основание: нарушение на правото на изслушване по член 41, параграфи 1 и 2, буква а) от Хартата, тъй като жалбоподателят не е бил изслушан преди приемането на обжалваните решения.

               3.

               Трето основание: нарушение на член 103, параграф 7, буква з) от Директива 2014/59/ЕС (1), на член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013 (2), на член 6, параграф 5, първото изречение от Делегиран Регламент (ЕС) 2015/63 (3), на членове 16 и 20 от Хартата и на принципа на пропорционалност, поради прилагането на коефициент за умножение 0.556 за индикатора IPS (Institutional Protection Scheme) (ИЗС (институционална защитна схема)).
               Жалбоподателят изтъква в рамките на третото основание, че ответникът не е приложил спрямо него изцяло индикатора IPS. Закрилата, предоставяна от институционална система за защита, се прилагала всеобхватно и по еднакъв начин по отношение на всички членуващи институции. Провеждането на разграничение между институциите на равнище на индикатора IPS било несъвместимо със системата и произволно. Поставянето на жалбоподателя в групата на институциите с най-висок рисков профил също било явно необосновано и произволно.

               4.

               Четвърто основание: нарушение на член 16 от Хартата, и на принципа на пропорционалност, поради прилагането на множител за корекции за риска
               Жалбоподателят се позовава също на обстоятелството, че единният съвет нарушил неговата свобода на стопанска инициатива и принципа на пропорционалност, доколкото този съвет изчислил множители за корекции за риска, които не съответствали на добрия рисков профил на жалбоподателя, който бил над средния за останалите дължащи вноски институции.

      (1)  Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ 2014 г., L 173, стр. 190).

      (2)  Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ 2013 г., L 176, стр. 1).

      (3)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ 2015 г., L 11, стр. 44).


title: Дело C-191/15: Решение на Съда (трети състав) от 28 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Verein für Konsumenteninformation/Amazon EU Sàrl (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламенти (ЕО) № 864/2007 и (ЕО) № 593/2008 — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Защита на данните — Директива 95/46/ЕО — Договори за онлайн продажби, сключени с потребители, пребиваващи в други държави членки — Неравноправни клаузи — Общи условия, в които се съдържа клауза за избор като приложимо право на правото на държавата членка по седалището на дружеството — Определяне на приложимото право към преценка, извършвана в производство по иск за преустановяване на нарушение, дали клаузи от общите условия за продажба не са неравноправни — Определяне на правото, което урежда обработването на лични данни на потребителите)

text:
               26.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 350/8

         Решение на Съда (трети състав) от 28 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Verein für Konsumenteninformation/Amazon EU Sàrl
   (Дело C-191/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламенти (ЕО) № 864/2007 и (ЕО) № 593/2008 - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Защита на данните - Директива 95/46/ЕО - Договори за онлайн продажби, сключени с потребители, пребиваващи в други държави членки - Неравноправни клаузи - Общи условия, в които се съдържа клауза за избор като приложимо право на правото на държавата членка по седалището на дружеството - Определяне на приложимото право към преценка, извършвана в производство по иск за преустановяване на нарушение, дали клаузи от общите условия за продажба не са неравноправни - Определяне на правото, което урежда обработването на лични данни на потребителите))
   (2016/C 350/10)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Verein für Konsumenteninformation

      Ответник: Amazon EU Sàrl

      Диспозитив

               1)

               Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) и Регламент (ЕО) № 864/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 година относно приложимото право към извъндоговорни задължения („Рим II“) трябва да се тълкуват в смисъл, че без да се засяга член 1, параграф 3 от всеки един от тези регламенти, приложимото право към иск за преустановяване на нарушение по смисъла на Директива 2009/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно исковете за преустановяване на нарушения с цел защита на интересите на потребителите, насочен срещу използването на твърдени като незаконосъобразни договорни клаузи от предприятие, което е установено в една държава членка и което при електронна търговия сключва договори с потребители, пребиваващи в други държави членки, и по-специално в държавата на сезирания съд, трябва да се определи в съответствие с член 6, параграф 1 от Регламент № 864/2007, докато приложимото право към преценката на дадена договорна клауза винаги трябва да се определя въз основа на Регламент № 593/2008, независимо дали тази преценка се прави в рамките на производство по индивидуален или по колективен иск.

               2)

               Член 3, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че клауза от общите условия за продажба на продавач или доставчик, която не е индивидуално договорена и съгласно която правото на държавата членка по седалището на този продавач или доставчик урежда сключения при електронна търговия договор с потребител, е неравноправна, при положение че подвежда потребителя, като създава у него впечатлението, че само правото на тази държава членка е приложимо за договора, без да го информира, че по силата на член 6, параграф 2 от Регламент № 593/2008 той се ползва и със защитата, гарантирана му от императивните норми на правото, което би било приложимо при липсата на тази клауза — нещо, което националната юрисдикция следва да провери в светлината на всички релевантни обстоятелства.

               3)

               Член 4, параграф 1, буква а) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни трябва да се тълкува в смисъл, че обработването на лични данни от предприятие за електронна търговия се урежда от правото на държавата членка, към която то насочва дейността си, ако се установи, че обработването на въпросните данни се извършва от предприятието в контекста на дейностите на находящ се в тази държава членка обект. Националната юрисдикция следва да прецени дали в случая това е така.

      (1)  ОВ C 221, 6.7.2015 г.


               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/5

         Полагане на клетва от нов член на Общия съд
   2010/C 317/09
   На 13 септември 2010 г. г-н Van der Woude, назначен за съдия в Общия съд на Европейския съюз за периода от 1 септември 2010 г. до 31 август 2016 г. с решение на представителите на правителствата на държавите — членки на Европейския съюз, от 8 юли 2010 г. (1), положи клетва пред Съда.

      (1)  ОВ L 186, 20.07.2010 г.