title: Дело C-868/19: Решение на Съда (седми състав) от 15 април 2021 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Berlin-Brandenburg — Германия) — M-GmbH/Finanzamt für Körperschaften (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 9 — Данъчнозадължени лица — Член 11 — Възможност за държавите членки да разглеждат като едно данъчнозадължено лице субектите, които, макар и юридически независими, са тясно обвързани помежду си от финансови, икономически и организационни връзки („ДДС група“) — Понятие за тясно обвързване във финансово отношение — Национална правна уредба, която изключва възможността персонални дружества, чиито съдружници наред с консолидиращото лице са не само лица, които са финансово интегрирани в предприятието на консолидиращото лице, да бъдат членове на ДДС група — Правна сигурност — Мерки за предотвратяване на данъчната измама и избягването на данъци — Пропорционалност — Неутралност на ДДС)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/12

      Решение на Съда (седми състав) от 15 април 2021 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Berlin-Brandenburg — Германия) — M-GmbH/Finanzamt für Körperschaften
      (Дело C-868/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 9 - Данъчнозадължени лица - Член 11 - Възможност за държавите членки да разглеждат като едно данъчнозадължено лице субектите, които, макар и юридически независими, са тясно обвързани помежду си от финансови, икономически и организационни връзки („ДДС група“) - Понятие за тясно обвързване във финансово отношение - Национална правна уредба, която изключва възможността персонални дружества, чиито съдружници наред с консолидиращото лице са не само лица, които са финансово интегрирани в предприятието на консолидиращото лице, да бъдат членове на ДДС група - Правна сигурност - Мерки за предотвратяване на данъчната измама и избягването на данъци - Пропорционалност - Неутралност на ДДС)
      (2021/C 217/16)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Berlin-Brandenburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: M-GmbH

         Ответник: Finanzamt für Körperschaften

         Диспозитив

      Член 11 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност във връзка с принципите на правна сигурност, пропорционалност и неутралност на данъка трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която обуславя възможността персонално дружество да формира заедно с предприятието на консолидиращото лице група от лица, които за целите на данъка върху добавената стойност могат да се разглеждат като едно данъчнозадължено лице от изискването съдружниците на персоналното дружество наред с консолидиращото лице да са само лица, които са финансово интегрирани в това предприятие.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело C-875/19 P: Решение на Съда (шести състав) от 15 април 2021 г. — FV/Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Жалба за отмяна — Публична служба — Атестационен доклад — Критерии за оценяване — Редовност на престациите — Закъснения — Представяне на медицинско удостоверение — Задължение за полагане на грижа)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/13

      Решение на Съда (шести състав) от 15 април 2021 г. — FV/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-875/19 P) (1)

      (Обжалване - Жалба за отмяна - Публична служба - Атестационен доклад - Критерии за оценяване - Редовност на престациите - Закъснения - Представяне на медицинско удостоверение - Задължение за полагане на грижа)
      (2021/C 217/17)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: FV (представител: É. Boigelot, адвокат)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и R. Meyer)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда FV да понесе, наред с направените от него разноски и тези на Съвета на Европейския съюз.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело C-877/19 P: Решение на Съда (шести състав) от 15 април 2021 г. — FV/Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Жалба за отмяна — Публична служба — Атестационeн доклад — Критерии за оценяване — Редовност на престациите — Закъснения — Представяне на медицинско удостоверение — Задължение за полагане на грижа)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/13

      Решение на Съда (шести състав) от 15 април 2021 г. — FV/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-877/19 P) (1)

      (Обжалване - Жалба за отмяна - Публична служба - Атестационeн доклад - Критерии за оценяване - Редовност на престациите - Закъснения - Представяне на медицинско удостоверение - Задължение за полагане на грижа)
      (2021/C 217/18)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: FV (представител: É. Boigelot, адвокат)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и R. Meyer)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда FV да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело C-935/19: Решение на Съда (девети състав) от 15 април 2021 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Полша) — Grupa Warzywna Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 273 — Завишаване в данъчната декларация на размера на ДДС за възстановяване — Грешка в преценката на данъчнозадълженото лице относно облагаемия характер на сделката — Корекция на данъчната декларация след извършена ревизия — Санкция в размер на 20 % от сумата, с която е завишен размерът на ДДС за възстановяване — Принцип на пропорционалност)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/14

      Решение на Съда (девети състав) от 15 април 2021 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Полша) — Grupa Warzywna Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Дело C-935/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 273 - Завишаване в данъчната декларация на размера на ДДС за възстановяване - Грешка в преценката на данъчнозадълженото лице относно облагаемия характер на сделката - Корекция на данъчната декларация след извършена ревизия - Санкция в размер на 20 % от сумата, с която е завишен размерът на ДДС за възстановяване - Принцип на пропорционалност)
      (2021/C 217/19)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Grupa Warzywna Sp. z o.o.

         Ответник: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Диспозитив

      Член 273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и принципът на пропорционалност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която на данъчнозадълженото лице, което неправилно квалифицира освободена от данък върху добавената стойност (ДДС) сделка като подлежаща на облагане с този данък сделка, се налага санкция в размер на 20 % от сумата, с която е завишен размерът на ДДС, поискан за възстановяване без основание, доколкото тази санкция се прилага еднакво в случай, при който нередността произтича от грешка в преценката, допусната от страните по сделката относно облагаемия ѝ характер, който се характеризира с липса на данни за измама и на загуба на приходи за държавния бюджет, и в случай, при който не са налице такива специфични обстоятелства.

         (1)  ОВ C 191, 8.6.2020 г.


title: Дело C-53/20: Решение на Съда (четвърти състав) от 15 април 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein eV (Преюдициално запитване — Закрила на географски указания и наименования за произход на селскостопански продукти и храни — Регламент (ЕС) № 1151/2012 — Член 49, параграф 3, първа алинея и параграф 4, втора алинея — Член 53, параграф 2, първа алинея — Изменение на продуктовата спецификация — Корнишони от Шпреевалд (Германия) „Spreewälder Gurken (ЗГУ)“ — Изменения, които не са несъществени — Процедура по възражение — Възражение срещу заявлението за изменение — Жалба срещу решението, с което се уважава това заявление — Понятието „законен интерес)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/15

      Решение на Съда (четвърти състав) от 15 април 2021 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein eV
      (Дело C-53/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Закрила на географски указания и наименования за произход на селскостопански продукти и храни - Регламент (ЕС) № 1151/2012 - Член 49, параграф 3, първа алинея и параграф 4, втора алинея - Член 53, параграф 2, първа алинея - Изменение на продуктовата спецификация - Корнишони от Шпреевалд (Германия) „Spreewälder Gurken (ЗГУ)“ - Изменения, които не са несъществени - Процедура по възражение - Възражение срещу заявлението за изменение - Жалба срещу решението, с което се уважава това заявление - Понятието „законен интерес)
      (2021/C 217/20)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Hengstenberg GmbH & Co. KG

         Ответник: Spreewaldverein eV

         Диспозитив

      Член 49, параграф 3, първа алинея и параграф 4, втора алинея във връзка с член 53, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни трябва да се тълкува в смисъл, че в процедурата по заявления за изменение, което не е несъществено, на спецификацията на продукт, обозначен със защитено географско указание, всяко физическо или юридическо лице, за което е настъпила действителна или потенциална, стига да не е съвсем невероятна, икономическа последица от поисканите изменения, може да обоснове наличието на „законен интерес“, необходим за предявяване на възражение срещу подаденото заявление за изменение или за обжалване на решението за уважаване на това заявление, при условие че опасността от засягане на интересите на такова лице не е напълно невероятна или хипотетична — проверка, която следва да извърши запитващата юрисдикция.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.


title: Дело C-62/20: Решение на Съда (десети състав) от 15 април 2021 г. (преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Белгия) — Vogel Import Export NV/Belgische Staat (Преюдициално запитване — Регламент (ЕИО) № 2658/87 — Митнически съюз — Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Тарифни позиции — Позиции 4407 и 4409 — Рендосани дъски, четирите ръба на които по цялата си дължина са леко заоблени)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/15

      Решение на Съда (десети състав) от 15 април 2021 г. (преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Белгия) — Vogel Import Export NV/Belgische Staat
      (Дело C-62/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕИО) № 2658/87 - Митнически съюз - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Тарифни позиции - Позиции 4407 и 4409 - Рендосани дъски, четирите ръба на които по цялата си дължина са леко заоблени)
      (2021/C 217/21)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Vogel Import Export NV

         Ответник: Belgische Staat

         Диспозитив

      Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в нейната редакция, произтичаща от Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1821 на Комисията от 6 октомври 2016 г., трябва да се тълкува в смисъл, че рендосаните дървени дъски, четирите ръба на които са леко заоблени по цялата си дължина, не трябва да се считат за профилирани и могат да се класират в позиция 4407 от същата.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело C-399/20 P: Жалба, подадена на 22 август 2020 г. от XH срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 25 юни 2020 г. по дело T-511/18, XH/Комисия

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/16

      Жалба, подадена на 22 август 2020 г. от XH срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 25 юни 2020 г. по дело T-511/18, XH/Комисия
      (Дело C-399/20 P)
      (2021/C 217/22)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: XH (представител: E. Auleytner, radca prawny)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 16 март 2021 г. Съдът (седми състав) отхвърля жалбата отчасти като явно недопустима и отчасти като явно неоснователна и определя XH да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-504/20 P: Жалба, подадена на 28 септември 2020 г. от Lukáš Wagenknecht срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 17 юли 2020 г. по дело T-715/19, Wagenknecht/Европейски съвет

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/16

      Жалба, подадена на 28 септември 2020 г. от Lukáš Wagenknecht срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 17 юли 2020 г. по дело T-715/19, Wagenknecht/Европейски съвет
      (Дело C-504/20 P)
      (2021/C 217/23)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lukáš Wagenknecht (представител: A. Koller, advokátka)

         Другата страна в производството: Европейски съвет
      С определение от 14 април 2021 г. Съдът (осми състав) отхвърли жалбата като частично явно недопустима и частично явно неоснователно и реши, че г-н Lukáš Wagenknecht понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-535/20: Преюдициално запитване, отправено от Окръжен съд — Разград (България) на 20 октомври 2020 година — „БНП Париба Пърсънъл Файненс“ С.А. клон България / Т.Г.М.

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/17

      Преюдициално запитване, отправено от Окръжен съд — Разград (България) на 20 октомври 2020 година — „БНП Париба Пърсънъл Файненс“ С.А. клон България / Т.Г.М.
      (Дело C-535/20)
      (2021/C 217/24)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Окръжен съд — Разград

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„БНП Париба Пърсънъл Файненс“ С.А. клон България

         Ответник: Т.Г.М.
      С определение от 14 aприл 2021 г. Съдът (шести състав) реши:
      Член 10, параграф 2 и член 22, параграф 1 от Директива 2008/48/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която налага всички елементи на договор за потребителски кредит да бъдат представени с еднакъв по вид, формат и размер шрифт — не по-малък от 12.

         (1)  OB 2008, L 133, стр. 66


title: Дело C-622/20 P: Жалба, подадена на 12 ноември 2020 г. от Validity Foundation — Mental Disability Advocacy Centre, Center for Independent Living Association срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 2 септември 2020 г. по дело T-613/19, ENIL Brussels Office и др./Комисия

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/17

      Жалба, подадена на 12 ноември 2020 г. от Validity Foundation — Mental Disability Advocacy Centre, Center for Independent Living Association срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 2 септември 2020 г. по дело T-613/19, ENIL Brussels Office и др./Комисия
      (Дело C-622/20 P)
      (2021/C 217/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Validity Foundation — Mental Disability Advocacy Centre, Center for Independent Living Association (представители: B. Van Vooren, advocaat, P. Bogaert, advocaat, L. Gorywoda, adwokat)

         Други страни в производството: Европейска комисия и European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office)
      С определение от 15 април 2021 г. Съдът (девети състав) отхвърля жалбата като явно неоснователна и осъжда жалбоподателите да понесат направените от тях съдебни разноски.


title: Дело C-667/20 P: Жалба, подадена на 7 декември 2020 г. от Laboratorios Ern, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 5 октомври 2020 г. по дело T-51/19 — Laboratorios Ern/EUIPO — SBS Bilimsel Bio Çözümler (apiheal)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/17

      Жалба, подадена на 7 декември 2020 г. от Laboratorios Ern, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 5 октомври 2020 г. по дело T-51/19 — Laboratorios Ern/EUIPO — SBS Bilimsel Bio Çözümler (apiheal)
      (Дело C-667/20 P)
      (2021/C 217/26)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Laboratorios Ern, S.A. (представители: T. González Martínez и R. Guerras Mazón, адвокати)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ
      С определение от 18 март 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) постанови, че не допуска касационното обжалване и че Laboratorios Ern понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-678/20 P: Жалба, подадена на 7 декември 2020 г. от Laboratorios Ern, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 5 октомври 2020 г. по дело T-53/19 — SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ/EUIPO — Laboratorios Ern (apiheal)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/18

      Жалба, подадена на 7 декември 2020 г. от Laboratorios Ern, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 5 октомври 2020 г. по дело T-53/19 — SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ/EUIPO — Laboratorios Ern (apiheal)
      (Дело C-678/20 P)
      (2021/C 217/27)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Laboratorios Ern, S.A. (представители: T. González Martínez и R. Guerras Mazón, адвокати)

         Други страни в производството: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ и Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 18 март 2021 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) реши да не допусне обжалване по делото и че Laboratorios Ern понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-100/21: Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 17 февруари 2021 г. — QB/Daimler AG

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/18

      Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 17 февруари 2021 г. — QB/Daimler AG
      (Дело C-100/21)
      (2021/C 217/28)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Ravensburg

         Страни в главното производство

         Ищец: QB

         Ответник: Daimler AG

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Имат ли член 18, параграф 1, член 26, параграф 1 и член 46 от Директива 2007/46/ЕО (1) във връзка с член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007 (2) за цел и защитата на интересите на отделните купувачи на моторни превозни средства?
                  При утвърдителен отговор:

                  2.

                  Включва ли това и интереса на отделния купувач на превозно средство да не придобие превозно средство, което не отговаря на изискванията на правото на Съюза, по-специално да не придобие превозно средство, оборудвано със забранено измервателно-коригиращо устройство съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007?
                  При отрицателен отговор на първия преюдициален въпрос:

                  3.

                  Несъвместимо ли е с правото на Съюза, ако купувач, който неволно е закупил пуснато на пазара от производителя превозно средство със забранено измервателно-коригиращо устройство съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007, може да предяви срещу производителя на превозното средство граждански претенции на деликтно основание за обезщетение за причинената му вреда, по-специално и претенция за връщане на платената за превозното средство цена срещу предаването и прехвърлянето на правото на собственост върху превозното средство, само по изключение, когато производителят на превозното средство е действал умишлено и в противоречие с добрите нрави?
                  При утвърдителен отговор:

                  4.

                  Изисква ли правото на Съюза в полза на купувача на превозното средство да е налице гражданска претенция за обезщетение за вреди на деликтно основание срещу производителя на превозното средство при всяко виновно (непредпазливо или умишлено) действие на производителя на превозното средство във връзка с пускането на пазара на превозно средство, оборудвано със забранено измервателно-коригиращо устройство съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007?
                  Независимо от отговорите на въпроси 1—4:

                  5.

                  Несъвместимо ли е с правото на Съюза, ако националното право предвижда, че купувачът на превозното средство е длъжен да допусне приспадане на предимство от ползването в зависимост от действителното използване на превозното средство, когато чрез иск за обезщетение за вреди на деликтно основание той иска от производителя да върне покупната цена на пуснато на пазара превозно средство със забранено измервателно-коригиращо устройство съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007 срещу предаването и прехвърлянето на правото на собственост върху превозното средство?
                  При отрицателен отговор:

                  6.

                  Несъвместимо ли е с правото на Съюза предимството от ползването да се изчислява въз основа на цялата покупна цена, без да се направи приспадане поради намалената стойност на превозното средство в резултат на оборудването му със забранено измервателно-коригиращо устройство и/или неволното използване от купувача на превозно средство, което не отговаря на изискванията на правото на Съюза?
                  Независимо от отговорите на въпроси 1—6:

                  7.

                  Член 348, параграф 3 от Zivilprozessordnung (Граждански процесуален кодекс), доколкото се отнася и до постановяването на определения за отправяне на преюдициално запитване съгласно член 267, втора алинея ДФЕС, несъвместим ли е с правото на националните съдилища да сезират Съда съгласно член 267, втора алинея ДФЕС, и следователно трябва да бъде неприложим при постановяването на определения за отправяне на преюдициално запитване?

         (1)  Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (ОВ L 263, 2007 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства (ОВ L 171, 2007 г., стр. 1).


title: Дело C-102/21: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Италия), постъпило на 18 февруари 2021 г. — KW/Autonome Provinz Bozen

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/19

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Италия), постъпило на 18 февруари 2021 г. — KW/Autonome Provinz Bozen
      (Дело C-102/21)
      (2021/C 217/29)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: KW

         Ответник: Autonome Provinz Bozen

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Изтекъл ли е на 31 декември 2016 г. срокът на действие на одобрената с Решение на Комисията SA.32113 (2010/N) от 25 юли 2012 година помощ в размер на 80 % за изграждането на малки водноелектрически централи за производството на електроенергия за собствени нужди от възобновяеми източници в полза на кошари и заслони на високоалпийската територия, за които свързването с електрическата мрежа не е възможно без подходящи технически и финансови разходи?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос:

                  2.1

                  Трябва ли член 20 от Регламент (ЕС) 2015/1589 (1) да се тълкува в смисъл, че в случай на неправилно използване на помощ Комисията трябва да приеме решение за възстановяване преди намесата на държавните органи?

                  2.2

                  Посочената помощ съвместима ли е с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, доколкото улеснява развитието на някои икономически дейности или може да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки?

         (1)  Регламент на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело C-103/21: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Италия), постъпило на 18 февруари 2021 г. — SG/Autonome Provinz Bozen

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/20

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Италия), постъпило на 18 февруари 2021 г. — SG/Autonome Provinz Bozen
      (Дело C-103/21)
      (2021/C 217/30)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SG

         Ответник: Autonome Provinz Bozen

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Изтекъл ли е на 31 декември 2016 г. срокът на действие на одобрената с Решение на Комисията SA.32113 (2010/N) от 25 юли 2012 г. помощ в размер на 80 % за изграждането на малки водноелектрически централи за производството на електроенергия за собствени нужди от възобновяеми източници в полза на кошари и заслони на високоалпийската територия, за които свързването с електрическата мрежа не е възможно без подходящи технически и финансови разходи?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос:

                  2.1

                  Необходимо ли е допълнително да се провери дали член 20 от Регламент (ЕС) 2015/1589 (1) трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на неправилно използване на помощ Комисията трябва да приеме решение за възстановяване преди намесата на държавните органи?

                  2.2

                  Следва ли да се провери дали посочената помощ е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, доколкото улеснява развитието на някои икономически дейности или дали може да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки?

         (1)  Регламент на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело C-134/21: Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Liège (Белгия), постъпило на 4 март 2021 г. — EV/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/20

      Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Liège (Белгия), постъпило на 4 март 2021 г. — EV/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Дело C-134/21)
      (2021/C 217/31)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal du travail de Liège

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EV

         Ответник: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil) (Федерална агенция за приемането на лица, търсещи убежище, съкратено FEDASIL)
      С определение от 26 март 2021 г. Съдът (пети състав) определи:
      Член 27 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държава членка да приеме по отношение на търсещо убежище лице, което е подало жалба срещу решение за прехвърляне в друга държава членка по смисъла на член 26, параграф 1 от този регламент, подготвителни мерки за това прехвърляне като задължително определяне на място в специален приемен център, в който настанените лица получават подкрепа, за да се подготвят за прехвърлянето.


title: Дело C-154/21: Преюдициално запитване от Obersten Gerichtshof (Австрия), постъпило на 9 март 2021 г. — RW/Österreichische Post AG

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/21

      Преюдициално запитване от Obersten Gerichtshof (Австрия), постъпило на 9 март 2021 г. — RW/Österreichische Post AG
      (Дело C-154/21)
      (2021/C 217/32)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Obersten Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RW

         Ответник: Österreichische Post AG

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 15, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2016/679 (1) да се тълкува в смисъл, че правото на достъп относно категориите получатели е ограничено, когато при планирани разкривания все още не са определени конкретни получатели, но ако данните вече са разкрити, правото на достъп задължително трябва да обхваща получателите на тези разкривания?

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) (ОВ L 119, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-158/21: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 11 март 2021 г. — Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado и Partido político VOX/Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés и Anna Gabriel Sabaté

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/21

      Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 11 март 2021 г. — Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado и Partido político VOX/Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés и Anna Gabriel Sabaté
      (Дело C-158/21)
      (2021/C 217/33)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Обвинение: Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado и Partido político VOX

         Лица, срещу които се води наказателно производство: Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés и Anna Gabriel Sabaté

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли Рамково решение 2002/584/ПВР (1) изпълняващият съдебен орган да откаже предаването на издирваното с ЕЗА [европейска заповед за арест] лице, позовавайки се на основания за отказ, които са предвидени в националното му право, но не са уредени като такива в Рамковото решение?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на предходния въпрос и с цел да се гарантира изпълнимостта на ЕЗА и да се прилага целесъобразно механизмът по член 15, параграф 3 от Рамково решение 2002/584/ПВР:
                  Трябва ли издаващият съдебен орган да проверява и анализира правото на различните държави, за да вземе в предвид евентуалните основания за отказ да се изпълни ЕЗА, които не са предвидени в Рамково решение 2002/584/ПВР?

                  3)

                  С оглед на отговорите на предходните въпроси и като се има предвид, че съгласно член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР компетентността на издаващия съдебен орган да издаде ЕЗА се определя съгласно правото на издаващата държава:
                  Трябва ли посочената разпоредба да се тълкува в смисъл, че изпълняващият съдебен орган може да постави под въпрос компетентността на издаващия съдебен орган да разгледа конкретното наказателно дело, и да откаже предаването, тъй като счита, че издаващият съдебен орган не е компетентен да издаде ЕЗА?

                  4)

                  Що се отнася до евентуалната възможност на изпълняващия съдебен орган да осъществи контрол относно спазването на основните права на издирваното лице в издаващата държава:

                              4.1

                              Допуска ли Рамково решение 2002/584/ПВР изпълняващият съдебен орган да откаже предаването на издирваното лице, тъй като счита, че съществува опасност от нарушаване на основните му права в издаващата държава членка, въз основа на доклад на работна група, представен пред националния изпълняващ орган от самото издирвано лице?

                              4.2

                              За целите на предходния въпрос съставлява ли такъв доклад обективна, достоверна, точна и надлежно актуализирана информация, която с оглед на практиката на Съда може да обоснове отказа да се предаде издирваното лице поради сериозна опасност от нарушаване на основните му права?

                              4.3

                              При утвърдителен отговор на предходния въпрос какви елементи изисква правото на Съюза, за да може дадена държава членка да заключи, че в издаващата държава членка съществува изтъкваната от издирваното лице опасност от нарушаване на основни права, която обосновава отказа да се изпълни ЕЗА?

                  5)

                  Оказва ли влияние върху отговорите на предходните въпроси обстоятелството, че лицето, чието предаване се иска, е можело да оспори пред съдилищата в издаващата държава, включително в рамките на двуинстанционен съдебен контрол, липсата на компетентност на издаващия съдебен орган и издадената срещу него заповед за арест, както и да се позове на защитата на основните му права?

                  6)

                  Оказва ли влияние върху отговорите на предходните въпроси обстоятелството, че изпълняващият съдебен орган отказва да изпълни ЕЗА на основания, които не са изрично предвидени в посоченото Рамково решение 2002/584/ПВР, по-специално тъй като приема, че липсва компетентност на издаващия съдебен орган и е налице сериозна опасност от нарушаване на основни права в издаващата държава, без при това да поиска от издаващия съдебен орган конкретната допълнителна информация, от която зависи това решение?

                  7)

                  Ако от отговорите на предходните въпроси следва, че при обстоятелствата по случая Рамково решение 2002/584/ПВР не допуска да се откаже предаването на дадено лице на посочените основания за отказ:
                  Недопустимо ли е съгласно Рамково решение 2002/584/ПВР настоящата запитваща юрисдикция да издаде нова ЕЗА срещу същото лице и да я адресира до същата държава членка?

         (1)  Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


title: Дело C-161/21: Преюдициално запитване от Corte dei conti — Sezione regionale di controllo per la Campania (Италия), постъпило на 10 март 2021 г. — Comune di Camerota

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/23

      Преюдициално запитване от Corte dei conti — Sezione regionale di controllo per la Campania (Италия), постъпило на 10 март 2021 г. — Comune di Camerota
      (Дело C-161/21)
      (2021/C 217/34)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte dei conti — Sezione regionale di controllo per la Campania

         Страни в главното производство

      Comune di Camerota

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли член 2 (с оглед по-специално на принципа на правовата държава) и член 19 от ДЕС, член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 120, параграф 1, член 126, параграф 1 от ДФЕС, член 3, параграф 1, член 6, параграф 1, буква б) и член 12 от Директива 2011/85/ЕС (1) и член 5 от Регламент ЕС № 473/2013 (2), както и принципите на правото на Европейския съюз на пропорционалност, лоялно сътрудничество и полезно действие, изведени от членове 4 и 5 ДЕС тълкуване и прилагане на национална правна уредба за извънредното положение, като съдържащата се в член 53, параграф 8 от Декрет-закон № 104 от 14 август 2020 г., преобразуван с изменения в Закон № 126 от 13 октомври 2020 г. в смисъл, че препятства, макар и временно (от 15 август 2020 г. до 30 юни 2021 г. и следователно много след периода на извънредното положение) ефективния и своевременен съдебен контрол върху спазването на бюджетните правила, възложен съгласно вътрешната конституционна и законодателна правна уредба на независим правораздавателен орган, специализиран в областта на счетоводството, като Сметната палата, като по този начин се спират по-специално контролните правораздавателни функции по отношение на органите на местно самоуправление в положение на структурно неравновесие, което може да доведе до неизпълнение на задълженията на тези органи и се започва дългосрочна оздравителна процедура и които именно по тази причина и порази затрудненията, произтичащи от здравната криза се нуждаят повече от другите органи на местно самоуправление да бъдат подложени на независим, ефективен и своевременен мониторинг, който да не допусне влошаване на финансовата криза и необратимост на процедурата по оздравяване, която да доведе до неизпълнение на задълженията на съответния орган на местно самоуправление.

                  2)

                  Допуска ли член 3, параграф 3 от ДЕС, член 3, параграф 1, буква б), член 119, параграфи 1 и 2 и член 120 от ДФЕС, членове 1 и 4 от Директива 2011/7/ЕС (3), както и Протокол (№ 27) относно вътрешния пазар и конкуренцията, тълкуване и прилагане на национална правна уредба за извънредното положение, като съдържащата се в член 53, параграф 9 от Декрет-закон № 104 от 14 август 2020 г., преобразуван с изменения в Закон № 126 от 13 октомври 2020 г. в смисъл, че съдържа нова хипотеза за спиране от 15 август 2020 г. до 30 юни 2021 г. на изпълнителните производства на кредитори на органите на местно самоуправление, чийто оздравителен план е бил одобрен, мотивирана само поради здравната криза, която е допълнителна спрямо хипотезата, от която тези органи на местно самоуправление са се ползвали по смисъла на член 243-bis, параграф 4 във връзка с член 243-quater, параграф 5 от Testo unico degli enti locali (Единен тест относно органите на местно самоуправление) (TUEL), без това спиране да е последвано от откриването на производство по несъстоятелност, което да предлага алтернативни начини за удовлетворяване на вземането, с последицата, че това допълнително и продължително спиране на изпълнителните производства води до ново утежняване на забавянето на плащания на публичните администрации и следователно на защитата на конкуренцията и конкурентоспособността на предприятията — кредитори.

         (1)  Директива 2011/85/ЕС на Съвета от 8 ноември 2011 година относно изискванията за бюджетните рамки на държавите членки (ОВ L 306, 2011 г., стр. 41).

         (2)  Регламент (ЕС) № 473/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 година относно общите разпоредби за мониторинг и оценка на проектите за бюджетни планове и за гарантиране на коригирането на прекомерния дефицит на държавите членки в еврозоната (ОВ L 140, 2013 г., стр. 11).

         (3)  Директива 2011/7/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година относно борбата със забавяне на плащането по търговски сделки (ОВ L 48, 2011 г., стр. 1).


title: Дело C-178/21: Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 22 март 2021 г. — GL и др./Volkswagen AG и Audi AG

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/24

      Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 22 март 2021 г. — GL и др./Volkswagen AG и Audi AG
      (Дело C-178/21)
      (2021/C 217/35)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Ravensburg

         Страни в главното производство

         Ищци: GL, DV, UK

         Ответници: Volkswagen AG, Audi AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Имат ли член 18, параграф 1, член 26, параграф 1 и член 46 от Директива 2007/46/ЕО (1) във връзка с член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007 (2) за цел и защитата на интересите на отделните купувачи на моторни превозни средства?
                  При утвърдителен отговор:

                  2)

                  Включва ли това и интересът на отделния купувач на превозно средство да не придобие превозно средство, което не отговаря на изискванията на правото на Съюза, по-специално да не придобие превозно средство, оборудвано със забранено измервателно-коригиращо устройство по смисъла на член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007?
                  Независимо от отговора на преюдициални въпроси 1 и 2:

                  3)

                  Несъвместимо ли е с правото на Съюза, ако купувач, който неволно е закупил пуснато на пазара от производителя превозно средство със забранено измервателно-коригиращо устройство съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007, може да предяви срещу производителя на превозното средство граждански претенции на деликтно основание за обезщетение за причинената му вреда и претенция за връщане на платената за превозното средство цена срещу предаването и прехвърлянето на правото на собственост върху превозното средство само по изключение, когато производителят на превозното средство е действал умишлено и в противоречие с добрите нрави?
                  При утвърдителен отговор:

                  4)

                  Изисква ли правото на Съюза в полза на купувача на превозното средство да е налице право да гражданска претенция за обезщетение за вреди на деликтно основание срещу производителя на превозното средство при всяко виновно (непредпазливо или умишлено) действие на производителя във връзка с пускането на пазара на превозно средство, оборудвано със забранено измервателно-коригиращо устройство съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007?
                  Независимо от отговорите на въпроси 1—4:

                  5)

                  Несъвместимо ли е с правото на Съюза, ако националното право предвижда, че купувачът на превозното средство е длъжен да допусне приспадане на предимство от ползването в зависимост от действителното използване на превозното средство, когато чрез иск за обезщетение за вреди на деликтно основание той иска от производителя да върне покупната цена на пуснато на пазара превозно средство със забранено измервателно-коригиращо устройство съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007 срещу предаването и прехвърлянето на правото на собственост върху превозното средство?
                  При отрицателен отговор:

                  6)

                  Несъвместимо ли е с правото на Съюза предимството от ползването да се изчислява въз основа на цялата покупна цена, без да се направи приспадане поради намалената стойност на превозното средство в резултат от оборудването му със забранено измервателно-коригиращо устройство и/или неволното използване от купувача на превозно средство, което не отговаря на изискванията на правото на Съюза?
                  Независимо от отговорите на въпроси 1—6:

                  7)

                  Член 348, параграф 3, точка 2 от Zivilprozessordnung (Граждански процесуален кодекс), доколкото се отнася и до постановяването на определения за отправяне на преюдициално запитване съгласно член 267, втора алинея ДФЕС, несъвместим ли е с правото на националните съдилища да сезират Съда съгласно член 267, втора алинея ДФЕС, и следователно трябва да бъде оставен неприложим при постановяването на определения за отправяне на преюдициално запитване?

         (1)  Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (ОВ L 263, 2007 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства (ОВ L 171, 2007 г., стр. 1).


title: Дело C-184/21: Преюдициално запитване от tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Белгия), постъпило на 24 март 2021 г. — Christian Louboutin/Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/25

      Преюдициално запитване от tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Белгия), постъпило на 24 март 2021 г. — Christian Louboutin/Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC
      (Дело C-184/21)
      (2021/C 217/36)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles

         Страни в главното производство

         Ищец: Christian Louboutin

         Ответник: Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 9, параграф 2 от Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 г. относно марката на Европейския съюз (1) да се тълкува в смисъл, че използването на идентичен с марка знак в реклама, публикувана в уебсайт, може по принцип да се вмени на оператора на този уебсайт, ако във възприятието на нормално информирания и разумно внимателен потребител в интернет този оператор има активна роля в изготвянето на тази реклама или ако последната може да се възприеме от такъв интернет потребител като част от собствените търговски отношения на този оператор?
                  Ще се повлияе ли това възприятие:

                              —

                              от обстоятелството, че този оператор е известен дистрибутор на най-разнообрази стоки, включително на стоките от категорията на тези, които са предмет на рекламата,

                              —

                              или от обстоятелството, че така показаната реклама представлява заглавна част, в която е възпроизведена марката на услугата на този оператор, като тази марка е известна като марка на дистрибутор,

                              —

                              или от обстоятелството, че този оператор едновременно с това рекламиране предлага услуги, предлагани обичайно от дистрибутори на стоки от същата категория като тази, в която попада продуктът, предмет на рекламата?

                  2)

                  Трябва ли член 9, параграф 2 от Регламент 2017/1001 относно марката на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че изпращането — в рамките на търговската дейност и без разрешението на притежателя на марка — до крайния потребител на стока, носеща идентичен с марката знак, съставлява използване, за което е отговорен изпращачът, само ако последният действително е запознат с поставянето на този знак върху стоката?
                  Използва ли съответния знак такъв изпращач, ако самият той или икономически свързано образувание е уведомил/о крайния потребител, че ще извърши изпращането, след като самият той или икономически свързано образувание е държал/о стоката на склад за тази цел?
                  Използва ли съответния знак такъв изпращач, ако самият той или икономически свързано образувание предварително е допринесъл/допринесло активно за публикуването в рамките на търговската дейност на реклама за стоката, носеща този знак, или е регистрирал/о поръчката на крайния клиент с оглед на тази реклама?

         (1)  ОВ L 154, 2017 г., стр. 1.


title: Дело C-198/21 P: Жалба, подадена на 29 март 2021 г. от Giacomo Santini и др. срещу решението, постановено от Общия съд (осми разширен състав) на 10 февруари 2021 г. по съединени дела T-345/19, T-346/19, T-364/19 — T-366/19, T-372/19 — T-375/19, T-385/19, Santini и др./Парламент

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/26

      Жалба, подадена на 29 март 2021 г. от Giacomo Santini и др. срещу решението, постановено от Общия съд (осми разширен състав) на 10 февруари 2021 г. по съединени дела T-345/19, T-346/19, T-364/19 — T-366/19, T-372/19 — T-375/19, T-385/19, Santini и др./Парламент
      (Дело C-198/21 P)
      (2021/C 217/37)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподатели: Giacomo Santini, Marco Cellai, Domenico Ceravolo, Natalino Gatti, Antonio Mazzone, Luigi Moretti, Gabriele Sboarina, Lina Wuhrer, Patrizia Capraro, Luciana Meneghini (представител: M. Paniz, avvocato)

         Друга страна в производството: Европейски парламент

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Жалбоподателите искат да бъде отменено обжалваното съдебно решение поради грешка, допусната при прилагането на общите принципи на правна сигурност, на оправданите прави очаквания и на пропорционалност, както и на гарантираните от Хартата права с оглед на необоснованото и непропорционално засягане на правото на собственост, тъй като в него неправилно се приема, че обжалваните актове законосъобразно могат да се основават на приложение III към Правилника за разноски и надбавки, тъй като неправилно са включени към актовете на текущо управление делегирани и/или които могат да бъдат делегирани на началника на отдела; поради сериозна неточност, непълнота и измамност на мотивите относно нарушаването на задължението за мотивиране поради това да бъдат отмени всички обжалвани актове, съобщения и/или решения, да бъде осъден Европейският парламент да заплати разноските за двете съдебни инстанции.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите излагат шест основания за отмяна в подкрепа на жалбата.

                  1.

                     Първо основание: Грешка при прилагане на правото и/или фактическа грешка, тъй като се приема, че обжалваното решение се е отразило само на размера на пенсията, а не на правото на пенсия и на етапа на неговото възникване, като неправилно се приема, че то е в съответствие с общите принципи на Съюза и на Хартата на основните права. Жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение е незаконосъобразно, тъй като в него се смесва правото на пенсия с правото на сумата на пенсионното плащане, като се изключва прилагането на принципа на неизменност на правото на пенсия действително приложим, тъй като неправилно не взема предвид, че изменението на пожизнените плащания на жалбоподателите не се е конкретизирало в просто намаляване на съответната сума, а ставало въпрос за комплексна реформа на системата, която се е отразила ретроактивно и трайно на етапа на възникването на правото на пожизнени плащания вече предоставени и придобити от години и окончателно влезли в патримониума на заинтересованите лица; за това че неправилно не взема предвид, че Парламентът не е направил никаква проверка за съответствието на обжалваните актове с правото на Съюза и че по този въпрос няма никакви мотиви.

                  2.

                     Второ основание: Грешки при прилагане на правото при тълкуването на член 75 от Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент, на член 28 от Устава на членовете на Европейския парламент, на приложения I, II и III към Правилника за разноски и надбавки. Нарушаване на правото на пенсия, на общите принципи и на Хартата на основните права. Жалбоподателите се позовават на незаконосъобразността на обжалваното решение, тъй като в него референтните норми се тълкуват неправилно, като се придава на приложение III към Правилника за разноски и надбавки постоянна валидност и ефективност въпреки изричната му отмяна и въпреки че никоя изрична норма не предвижда запазването му ultra valenza; тъй като неправомерно пренебрегва факта, че в случая са изменени предпоставките за възникване на правото на пенсия освен член 2 от приложение III както и в нарушение на общите принципи на Съюза и Хартата на основните права.

                  3.

                     Трето основание: Грешка при прилагане на правото и/или фактическа грешка тъй като в него се приема, че обжалваното решение е в съответствие с общите принципи на Съюза и с Хартата на основните права, с оправданите правни очаквания и с принципите на пропорционалност и на равно третиране, с правото на собственост. Жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение е незаконосъобразно, тъй като в него не е оценено конкретното имуществено измерение на конкретния случай и неправилно се тълкуват референтните норми, приема се, че обжалваните решения са в съответствие с общите принципи на Съюза и с Хартата на основните права; тъй като в него не са взети предвид дори документи, доказващи многобройните уверения, предоставени на жалбоподателите относно запазването на придобитото право и неговата неизменност; тъй като не отчита че обжалваните решения не са мотивирани и са необосновани и че те се изразяват в една очевидно непропорционална и напълно неоправдана намеса.

                  4.

                     Четвърто основание: Грешка при прилагане на правото при тълкуването на членове 74 и 75 от Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент както и на приложение III към Правилника за разноски и надбавки. Жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение е незаконосъобразно, тъй като в него неправилно се приема, че обжалваното решение може законосъобразно да се основе на приложение III към Правилника за разноски и надбавки, когато посоченото приложение вече не е било в сила, тъй като междувременно е било отменено.

                  5.

                     Пето основание: Грешка при прилагане на правото при преценката на нарушенията на процесуалните норми: компетентност. Жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение е незаконосъобразно, тъй като в него неправилно се приема, че началникът на отдел „Възнаграждения и социални права на членовете на ЕП“ е компетентен да приеме обжалваните решения въпреки че става въпрос за актове, които не могат да бъдат делегирани тъй като това са актове на извънредно управление от компетентността на Бюрото на Европейския парламент.

                  6.

                     Шесто основание: Грешка при прилагане на правото при преценката на нарушенията на процесуалните норми: мотивиране. Жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение е незаконосъобразно, тъй като в него неправилно се приема че са налице адекватни мотиви, каквито в действителност не съществуват, не е взет предвид фактът, че Европейският парламент е трябвало да осъществи проверка на съответствието, която да отрази с подходящи мотиви и че тази проверка и тези мотиви са били пропуснати; прави се позоваване на член 1, параграф 7 от решение 14/2018 като гаранция, когато става въпрос за норма, която вече не съществува, тъй като е отменена от самата Камара на депутатите с решение № 2/2020, приложено по делото.


title: Дело C-202/21 P: Жалба, подадена на 30 март 2021 г. от ABLV Bank AS, в ликвидация, срещу решението, постановено от Общия съд (десети разширен състав) на 20 януари 2021 г. по дело T-758/18, ABLV Bank/ЕСП

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/27

      Жалба, подадена на 30 март 2021 г. от ABLV Bank AS, в ликвидация, срещу решението, постановено от Общия съд (десети разширен състав) на 20 януари 2021 г. по дело T-758/18, ABLV Bank/ЕСП
      (Дело C-202/21 P)
      (2021/C 217/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ABLV Bank AS, в ликвидация (представител: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП), Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да отмени решението от 17 октомври 2018 г., прието от ЕСП по отношение на ABLV Bank AS,

                  —

                  да осъди ЕСП да заплати съдебните разноски на жалбоподателя и разноските, свързани с настоящото производство,

                  —

                  доколкото Съдът не може да се произнесе по същество, да върне делото на Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква тринадесет основания в подкрепа на жалбата.
      Първо основание: Общият съд неправилно е тълкувал член 70, параграф 4 от Регламент № 806/2014 (1).
      Второ основание: обжалваното съдебно решение се основава на неправилно тълкуване и прилагане на член 12 от Делегиран регламент 2015/63 (2).
      Трето основание: Общият съд е допуснал грешка, що се отнася до релевантността на член 7 от Делегиран регламент 2017/2361 (3) за тълкуването на член 12, параграф 2 от Делегиран регламент 2015/63.
      Четвърто основание: Общият съд е допуснал грешка, що се отнася до правилното тълкуване и прилагане на принципа на недопускане на неоснователно обогатяване.
      Пето основание: Общият съд не е разгледал възражението за незаконосъобразност на жалбоподателя, що се отнася до приложимата в настоящия случай разпоредба.
      Шесто основание: Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел за ирелевантно (в качеството му само на обичайна практика) възстановяването от ЕСП на предварителните вноски в съответствие с решение SRB/ES/SRF/2018/03 на ЕСП, които съгласно същите разпоредби се дължат по силата на закона.
      Седмо основание: Общият съд е допуснал грешка във връзка с тълкуването и релевантността на член 17 от Делегиран регламент 2015/63.
      Осмо основание: Общият съд е допуснал грешка, що се отнася до правното значение на наличието на неотменими ангажименти за плащане.
      Девето основание: Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като не е разгледал основанията на жалбоподателя във връзка с искането за възстановяване на остатъка от предварителните вноски, платени за 2015 г.
      Десето основание: Общият съд е допуснал грешка във връзка с принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания.
      Единадесето основание: Общият съд е допуснал грешка, що се отнася до прилагането на принципа на пропорционалност.
      Дванадесето основание: обжалваното съдебно решение се основава на неправилно прилагане на принципа nemo auditur.
      Тринадесето основание: обжалваното съдебно решение се основава на неправилно прилагане на изискването за мотивиране (член 296 ДФЕС).

         (1)  Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1).

         (2)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).

         (3)  Делегиран регламент (ЕС) 2017/2361 на Комисията от 14 септември 2017 година относно окончателната схема за вноските за покриване на административните разходи на Единния съвет за преструктуриране (ОВ L 337, 2017 г., стр. 6).


title: Дело C-212/21 P: Жалба, подадена на 2 април 2021 г. от Европейската инвестиционна банка срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 27 януари 2021 г. по дело T-9/19, ClientEarth/ЕИБ

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/29

      Жалба, подадена на 2 април 2021 г. от Европейската инвестиционна банка срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 27 януари 2021 г. по дело T-9/19, ClientEarth/ЕИБ
      (Дело C-212/21 P)
      (2021/C 217/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: T. Gilliams, G. Faedo и K. Carr)

         Други страни в производството: ClientEarth, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима и основателна,

                  —

                  изцяло да отмени постановеното в диспозитива на обжалваното съдебно решение,

                  —

                  ако прецени, че фазата на производството позволява това, да отхвърли първоинстанционната жалба,

                  —

                  да осъди ClientEarth да заплати съдебните разноски на двете страни, направени както в настоящото, така и в първоинстанционното производство по обжалване.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят посочва три основания за обжалване.
      Първо, в обжалваното съдебно решение неправилно се обявява за недопустимо защитното възражение на ЕИБ, свързано с независимостта ѝ във връзка с финансовите операции. Общият съд не е взел предвид разпоредбите на първичното право на Съюза, подкрепящи защитното възражение на ЕИБ, приложил е неправилно задължението за мотивиране и е изопачил отговора, който ЕИБ е дала на отправеното от ClientEarth на основание член 10 от Орхуския регламент (1) искане за вътрешно преразглеждане. В резултат на това Общият съд неправилно е тълкувал дефиницията в член 2, параграф 1, буква ж) от Орхуския регламент на понятието „административен акт“.
      Второ, в обжалваното съдебно решение неправилно се приема, че решението от 12 април 2018 г., с което Съветът на директорите на ЕИБ одобрява предложението за финансиране на проект за изграждането на електроцентрала на биомаса в Куртис (Испания), е административен акт, който „е правнообвързващ и има външни последици“ по смисъла на член 2 параграф 1, буква ж) от Орхуския регламент. Общият съд е нарушил принципа, че първичното право на Съюза има предимство пред вторичното право на Съюза и пред международните споразумения, не се е съобразил с член 271, буква в) и с член 263, четвърта алинея ДФЕС и неправилно е приложил член 263 ДФЕС.
      Трето, в обжалваното съдебно решение неправилно се приема, че решението от 12 април 2018 г. на Съвета на директорите на ЕИБ е административен акт, приет „съгласно екологичното законодателство“ по смисъла член 2 параграф 1, буква ж) от Орхуския регламент. Общият съд неправилно е тълкувал дефиницията в член 2, параграф 1, буква е) от Орхуския регламент, не е установил точното правно основание за приемането на спорното решение и е тълкувал Орхуския регламент непоследователно от гледна точка на Орхуската конвенция.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, 2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).


title: Дело C-223/21 P: Жалба, подадена на 6 април 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 27 януари 2021 г. по дело T-9/19, ClientEarth/ЕИБ

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/30

      Жалба, подадена на 6 април 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 27 януари 2021 г. по дело T-9/19, ClientEarth/ЕИБ
      (Дело C-223/21 P)
      (2021/C 217/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Blanc и G. Gattinara)

         Други страни в производството: ClientEarth, Европейска инвестиционна банка (ЕИБ)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да осъди ClientEarth да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Комисията посочва три основания за обжалване.
      Неправилно прилагане на принципа за тълкуване в съответствие с Орхуската конвенция и неправилно тълкуване на членове 2 и 9 от тази конвенция (това първо основание за обжалване се отнася до точки 107, 125 и 126 от обжалваното съдебно решение).
      Неправилно тълкуване на член 2 параграф 1, буква ж) от Орхуския регламент (1), що се отнася до понятието „административен акт“; това основание за обжалване се състои от три части:

                  —

                  неправилно тълкуване на понятието „законодателство“, съдържащо се в член 2 параграф 1, буква е) от Орхуския регламент (в тази му част второто основание за обжалване се отнася до точки 121—124 от обжалваното съдебно решение),

                  —

                  неправилно тълкуване на понятието „мярка с индивидуален характер“, съдържащо се в член 2 параграф 1, буква ж) от Орхуския регламент (в тази му част второто основание за обжалване се отнася до точки 126—142 от обжалваното съдебно решение),

                  —

                  неправилно тълкуване на думите „който е правнообвързващ и има външни последици“, съдържащи се в същата разпоредба (в тази му част второто основание за обжалване се отнася до точки 149—173 от обжалваното съдебно решение).

            Нарушение на член 271, буква в) ДФЕС (това основание за обжалване се отнася до точки 89—92, 150—152 и 169—171 от обжалваното съдебно решение).

         (1)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, 2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).


title: Дело C-228/21: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 8 април 2021 г. — Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione — Unità di Dublino/CZA

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/31

      Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 8 април 2021 г. — Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione — Unità di Dublino/CZA
      (Дело C-228/21)
      (2021/C 217/41)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione — Unità di Dublino

         Ответник: CZA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 4 от регламента да се тълкува в смисъл, че жалбата по член 27 от Регламент (ЕС) № 604/2013 (1) срещу решение за прехвърляне, прието от държава членка в съответствие с механизма по член 26 от регламента и въз основа на задължението за обратно приемане, предвидено в член 18, параграф 1, буква б) от същия регламент, може да се основава само на непредоставянето на информационната брошура, предвидена в член 4, параграф 2 от регламента, от държавата, приела решението за прехвърляне?

                  2)

                  Трябва ли член 27 от регламента във връзка със съображения 18 и 19 и член 4 от същия регламент да се тълкува в смисъл, че при установено нарушение на задълженията по член 4 ефективната правна защита задължава съда да приеме решение за отмяна на решението за прехвърляне?

                  3)

                  При отрицателен отговор на втория въпрос трябва ли член 27 от регламента във връзка със съображения 18 и 19 и член 4 от същия регламент да се тълкува в смисъл, че при установено нарушение на задълженията по член 4 ефективната правна защита задължава съда да провери релевантността на това нарушение с оглед на твърдените от жалбоподателя обстоятелства и допуска решението за прехвърляне да бъде потвърдено, когато не се установят основания за приемане на решение за прехвърляне с различно съдържание?

         (1)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31).


title: Дело C-229/21: Преюдициално запитване от Cour d’appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 9 април 2021 г. — Le Port de Bruxelles/Infrabel SA и Région de Bruxelles-Capitale/Infrabel SA

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/31

      Преюдициално запитване от Cour d’appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 9 април 2021 г. — Le Port de Bruxelles/Infrabel SA и Région de Bruxelles-Capitale/Infrabel SA
      (Дело C-229/21)
      (2021/C 217/42)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d’appel de Bruxelles

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Le Port de Bruxelles и Région de Bruxelles-Capitale

         Ответник: Infrabel SA

         Други страни: Région de Bruxelles-Capitale, Le Port de Bruxelles, Lineas SA

         Преюдициален въпрос

      Когато вътрешноводно пристанище — част от основната мрежа — вече е свързано с пътната и с железопътната мрежа, налага ли член 15 от Регламент (ЕС) № 1315/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година относно насоките на Съюза за развитието на трансевропейската транспортна мрежа и за отмяна на Решение № 661/2010/ЕС (1), сам по себе си или във връзка с други разпоредби от този регламент, задължение за запазване и поддържане на посочените две връзки или задължение за въздържане от премахване на едната от тях, дори като не се осигурява поддръжката ѝ?

         (1)  ОВ L 348, 2013 г., стр. 1.


title: Дело C-235/21: Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 12 април 2021 г. — RAIFFEISEN LEASING, trgovina in leasing d. o. o./Република Словения

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/32

      Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 12 април 2021 г. — RAIFFEISEN LEASING, trgovina in leasing d. o. o./Република Словения
      (Дело C-235/21)
      (2021/C 217/43)
      Език на производството: словенски

         Запитваща юрисдикция

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RAIFFEISEN LEASING, trgovina in leasing d. o. o.

         Ответник: Република Словения

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Дали писмен договор може да се счита за фактура по смисъла на член 203 от Директивата за ДДС (1), само когато съдържа всички данни, предвидени за фактурите по глава 3 („Фактуриране“) от Директивата за ДДС?
                  или при отрицателен отговор

                  2)

                  Кои са данните или обстоятелствата, въз основа на които във всички случаи писмен договор може да се счита (също) за фактура, с която се установява задължението за плащане на ДДС по смисъла на член 203 от Директивата за ДДС?
                  или, по-конкретно,

                  3)

                  Може ли писмен договор, сключен от две данъчнозадължени по ДДС лица и с предмет доставка на стоки или услуги, да се счита за фактура по смисъла на член 203 от Директивата за ДДС, когато от него произтича изрична и обективно разпознаваема воля на продавача или доставчика на услуги, в качеството му на страна по договора, да издаде фактура за конкретна сделка, която може да породи за купувача разумната презумпция, че въз основа на нея той може да приспадне платения по получената доставка ДДС?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-239/21 P: Жалба, подадена на 14 април 2021 г. от Petr Fryč срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 11 февруари 2021 г. по дело T-92/20, Fryč/Комисия

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/33

      Жалба, подадена на 14 април 2021 г. от Petr Fryč срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 11 февруари 2021 г. по дело T-92/20, Fryč/Комисия
      (Дело C-239/21 P)
      (2021/C 217/44)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Petr Fryč (представител: Š. Oharková, advokátka)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Жалбоподателят иска от Съда да върне делото за ново разглеждане от Общия съд, който да бъде задължен да разгледа и доводите, съдържащи се в репликата от 2 октомври 2020 г., тъй като същите просто са били пропуснати в обжалваното определение;

                  —

                  ако делото не бъде върнато за ново разглеждане от Общия съд, жалбоподателят иска Съдът да постанови, че институциите на Съюза са допуснали грубо неизпълнение на своите задължения и са го увредили, тъй като:

                              a)

                              Европейската комисия е приела Общия регламент за групово освобождаване (ОРГО) във форма, която по-специално излиза извън предоставените на Комисията с Договорите правомощия, не осигурява спазването на конституционните принципи във връзка със засягаща общия пазар намеса в конкуренцията, която трябва да се прави само по изключение и да бъде оправдана, и неправомерно допуска въвеждането на държавна помощ в рамките на оперативна програма „Предприемачество и иновации“ (ОППИ), която помощ уврежда икономическата дейност на жалбоподателя;

                              б)

                              с решение от 3 декември 2007 г. Европейската комисия е приела оперативната програма в нарушение на Договорите и на Хартата на основните права и решението не е публикувано;

                              в)

                              Европейската комисия не е разгледала надлежно жалбата, в която жалбоподателят твърди, че ОППИ е неправомерна, тъй като, нито е изследвала обстоятелствата във връзка със създаването и изпълнението на ОППИ, нито пък е мотивирала надлежно решението си да отхвърли неговата жалба;

                              г)

                              Общият съд не е разгледал по същество искането за отмяна на ОРГО и е отхвърлил жалбата като явно неоснователна, с което е нарушил конституционното си задължение да приложи принципа на пропорционалност и с прекомерно формалния си и едностранчив подход е нарушил конституционното право на жалбоподателя на ефективно правно средство за защита и безпристрастен съд;

                  —

                  Жалбоподателят иска от Съда да осъди Комисията да му изплати обезщетение за причинените по описания начин вреди в размер на 4 800 000 EUR в срок от три дни от влизане в сила на съдебното решение;

                  —

                  Жалбоподателят иска от Съда да осъди Комисията да заплати на неговия процесуален представител направените от жалбоподателя съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните твърдения:

                  1.

                  Първото твърдение е относно последиците от прилаганата понастоящем система за държавни помощи, която води до неестествена и вредна промяна в цялата структура на икономиката. По този начин се смущава функционирането на целия пазар и се нарушават икономически права, тъй като пазарният успех се предопределя преди всичко от възможността да се ползва държавна помощ, във връзка с която решението е политическо, а не произтича от правото.

                  2.

                  Второто твърдение е за липса на контролни действия от страна на Комисията. По този начин системата за държавни помощи се превръща в бланкетна възможност органите на изпълнителната власт да установят, че която и да било от посочените или впоследствие определени от тях области са съвместими с общия пазар.

                  3.

                  Третото твърдение е за грешка в преценката относно началото на преклузивния срок за подаване на жалбата. Според жалбоподателя в Съюза съществува механизъм, който гарантира постоянно наблюдение от страна на Комисията относно засягането на общия пазар от държавна помощ, предоставена по член 107 ДФЕС (Договора за функционирането на Европейския съюз), съгласно предвиденото в член 108, параграф 1 ДФЕС. Поради това жалбоподателят се обръща към Комисията с молба да провери положението относно предоставената в Чешката република държавна помощ в рамките на ОППИ. Комисията отхвърля молбата, поради което жалбоподателят стига до извода, че системата за наблюдение по член 108 ДФЕС не функционира. Жалбоподателят счита, че сезирането на Съда с жалба е последна възможност и се надява, че няма да му се налага да я използва. Той положил изключителни усилия да предупреди Комисията относно недостатъците на предложението за ОППИ и нейното прилагане, поради което счита, че категорично не може да се твърди, че е бездействал по време на преклузивния срок.

                  4.

                  Четвъртото твърдение е относно наличието на императивен правен интерес. Независимо от решението на Общия съд дали искането на жалбоподателя е преклудирано или не, той е убеден, че с оглед не само на националното, но и на общоевропейското значение на разглеждания въпрос е необходимо Съдът на Европейския съюз да отговори на въпроса кой отговаря за неправилната политика на предоставяне на субсидии, тоест дали тази отговорност се носи от Европейския съюз или пък от държавата членка.


title: Дело C-242/21 P: Жалба, подадена на 13 април 2021 г. от Évariste Boshab срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 3 февруари 2021 г. по дело T-111/19, Evariste Boshab/Съвет на Европейския съюз

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/34

      Жалба, подадена на 13 април 2021 г. от Évariste Boshab срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 3 февруари 2021 г. по дело T-111/19, Evariste Boshab/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-242/21 P)
      (2021/C 217/45)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Évariste Boshab (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, T. Payan, A. Guillerme, avocats)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 3 февруари 2021 г., съобщено му на 3 февруари 2021 г., Evariste Boshab/Съвет на Европейския съюз (T-111/19),

                  —

                  да разгледа делото по същество, като отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под номер 8 в приложението към Решение 2010/788/ОВППС, и като отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 г. в частта, в която запазва името на жалбоподателя под номер 8 в приложение Ia към Регламент (ЕО) № 1183/2005 (1),

                  —

                  да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

         Основания и главни доводи

      С жалбата си жалбоподателят иска отмяна на решение на Общия съд на Европейския съюз от 3 февруари 2021 г., Evariste Boshab/Съвет на Европейския съюз, T-111/19, на две основания: нарушение на правото на защита и явна грешка в преценката.
      С първото си основание жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил правото на защита на жалбоподателя, и по-специално правото му да бъде изслушан, като е приел, че:

                  —

                  късното съобщаване от Съвета на Европейския съюз и без жалбоподателят да може да представи становището си преди решението за подновяване на разглежданите ограничителни мерки, не представлява нарушение на правото на изслушване, тъй като не представлява ново обстоятелство, и

                  —

                  не е направил необходимите изводи от факта, че в конкретния случай Съветът не е извършил никаква проверка.

            С второто си основание жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал явна грешка в преценката, като:

                  —

                  не е взел предвид обстоятелството, че ограничителните мерки имат охранителен и по дефиниция временен характер, чиято валидност винаги зависи от запазването на фактическите и правните обстоятелства, довели до приемането им, както и от необходимостта от тяхното запазване с оглед на осъществяването на свързаната с тях цел,

                  —

                  не е установил, че представените от Съвета доказателства по никакъв начин не могат да оправдаят каквото и да било поведение, попадащо в обхвата на критерия за включване в спорните списъци, а именно действия, които представляват тежки нарушения на правата на човека, и

                  —

                  не е оспорил факта, че Съветът не е разгледал доказателствата, представени от жалбоподателя в рамките на процедурата по преразглеждане, и че не е извършил въз основа на това собствена проверка.

         (1)  Регламент № 1183/2005 на Съвета от 18 юли 2005 година за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 193, 2005 г., стp. 1) (ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, NL, PL, PT, SK, SL, FI, SV), (ОВ L 352 M, 2008 г., стp. 231 (MT); Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 4, стр. 3).


title: Дело C-259/21: Жалба, подадена на 22 април 2021 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/35

      Жалба, подадена на 22 април 2021 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-259/21)
      (2021/C 217/46)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейски парламент (представители: I. Liukkonen, I. Terwinghe)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отменят членове 15—17, 20 и 59, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2021/92 на Съвета от 28 януари 2021 година за определяне за 2021 г. на възможностите за риболов на определени рибни запаси и групи от рибни запаси, приложими във водите на Съюза, както и за риболовните кораби на Съюза в някои води извън Съюза (1),

                  —

                  да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Парламентът твърди, че съгласно правната уредба в тази област, а именно член 10, параграф 4 и член 15 от Регламент (ЕС) 2019/1241 (2), както и член 9 от Регламент (ЕС) 2019/472 (3), мерки като визираните от настоящата жалба трябва да се приемат с делегирани актове по член 290 ДФЕС.
      В подкрепа на жалбата си Парламентът излага две основания. Първо основание: процедурни нарушения и отклонения, тъй като спорните мерки е трябвало да бъдат приети с делегирани актове по член 290 ДФЕС, а не по реда на член 43, параграф 3 ДФЕС. Второ основание: нарушение на установения в член 13, параграф 2 ДЕС принцип на лоялно сътрудничество. Като е приел обжалваните разпоредби по ред, различен от този, който предвиждат приети и от него като съавтор актове, Съветът е лишил Парламента от правото на контрол, което той би имал при прилагане на правилната процедура.

         (1)  ОВ L 31, 2021 г., стр. 31.

         (2)  Регламент (ЕС) 2019/1241 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2019 година за опазване на рибните ресурси и защита на морските екосистеми чрез технически мерки, за опазване на рибните ресурси и защита на морските екосистеми чрез технически мерки, за изменение на регламенти (ЕО) № 1967/2006 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и на регламенти (ЕС) № 1380/2013, (ЕС) 2016/1139, (ЕС) 2018/973, (ЕС) 2019/472 и (ЕС) 2019/1022 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕО) № 894/97, (ЕО) № 850/98, (ЕО) № 2549/2000, (ЕО) № 254/2002, (ЕО) № 812/2004 и (ЕО) № 2187/2005 на Съвета (ОВ L 198, 2019 г., стр. 105).

         (3)  Регламент (ЕС) 2019/472 на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2019 година за създаване на многогодишен план за запасите — обект на риболов в западните води и съседните на тях води, и за видовете риболов, които експлоатират тези запаси, за изменение на регламенти (ЕС) 2016/1139 и (ЕС) 2018/973 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 811/2004, (ЕО) № 2166/2005, (ЕО) № 388/2006, (ЕО) № 509/2007 и (ЕО) № 1300/2008 на Съвета (ОВ L 83, 2019 г., стр. 1).


title: Дело T-193/18: Решение на Общия съд от 24 март 2021 г. — Andreas Stihl/EUIPO — Giro Travel Company (Съчетание от сив и оранжев цвят) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Марка на Европейския съюз, представляваща комбинация от оранжев и сив цвят — Абсолютно основание за отказ — Член 4 и член 7, параграф 1, буква a) ат Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква a) ат Регламент (ЕС) 2017/1001) — Достатъчно ясно и точно графично изображение — Необходимост от систематично подреждане, свързващо цветовете по предварително определен и еднообразен начин)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/37

      Решение на Общия съд от 24 март 2021 г. — Andreas Stihl/EUIPO — Giro Travel Company (Съчетание от сив и оранжев цвят)
      (Дело T-193/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Марка на Европейския съюз, представляваща комбинация от оранжев и сив цвят - Абсолютно основание за отказ - Член 4 и член 7, параграф 1, буква a) ат Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква a) ат Регламент (ЕС) 2017/1001) - Достатъчно ясно и точно графично изображение - Необходимост от систематично подреждане, свързващо цветовете по предварително определен и еднообразен начин)
      (2021/C 217/47)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Andreas Stihl AG & Co. KG (Вайблинген, Германия) (представители: S. Völker, M. Pemsel и C. Eulenpesch, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Folliard-Monguiral и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Giro Travel Company SRL (Роман, Румъния) (представител: C. Frisch, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 23 януари 2018 г. (преписка R 200/2017-2), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Giro Travel Company и Andreas Stihl

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 23 януари 2018 г. (преписка R 200/2017-2).

                  2)

                  EUIPO понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Andreas Stihl AG & Co. KG.

                  3)

                  Giro Travel Company SRL понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 166, 14.5.2018 г.


title: Дело T-282/19: Решение на Общия съд от 24 март 2021 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927“ — По-ранна колективна словна марка на Европейския съюз „HALLOUMI“ — Относително основание за отказ — Недобросъвестност — Член 52, параграф 1, буква б), от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Член 53, параграф 1, буква а) и член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 60, параграф 1, буква а) и член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент 2017/1001)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/38

      Решение на Общия съд от 24 март 2021 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi)
      (Дело T-282/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927“ - По-ранна колективна словна марка на Европейския съюз „HALLOUMI“ - Относително основание за отказ - Недобросъвестност - Член 52, параграф 1, буква б), от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Член 53, параграф 1, буква а) и член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 60, параграф 1, буква а) и член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент 2017/1001)
      (2021/C 217/49)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Никозия, Кипър) (представители: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, и V. Marsland, solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Gája)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Filotas Bellas & Yios AE (Александрия Иматия, Гърция)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 февруари 2019 г. (преписка R 2295/2017-4), поставено в производство за обявяване на недействителност със страни Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi и Filotas Bellas & Yios

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

         (1)  ОВ C 213, 24.6.2019 г.


title: Дело T-515/19: Решение на Общия съд от 24 март 2021 г. — Lego/EUIPO — Delta Sport Handelskontor (Блокче от игрален строителен комплект) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ блокче от игрален строителен комплект — Основание за недействителност — Неспазване на условията за закрила — Член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002 — Особености на външния изглед на продукт, които са наложени изключително от техническата му функция — Особености на външния изглед на продукт, които трябва непременно да се възпроизвеждат в точната форма и размери, за да послужат за взаимовръзка с други продукти — Промишлен дизайн, чиято цел е да направи възможно мултиплицирано сглобяване или свързване на взаимно заменяеми продукти в модулна система — Член 8, параграфи 1—3 от Регламент № 6/2002)

text:
               7.6.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/39

      Решение на Общия съд от 24 март 2021 г. — Lego/EUIPO — Delta Sport Handelskontor (Блокче от игрален строителен комплект)
      (Дело T-515/19) (1)

      (Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ блокче от игрален строителен комплект - Основание за недействителност - Неспазване на условията за закрила - Член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002 - Особености на външния изглед на продукт, които са наложени изключително от техническата му функция - Особености на външния изглед на продукт, които трябва непременно да се възпроизвеждат в точната форма и размери, за да послужат за взаимовръзка с други продукти - Промишлен дизайн, чиято цел е да направи възможно мултиплицирано сглобяване или свързване на взаимно заменяеми продукти в модулна система - Член 8, параграфи 1—3 от Регламент № 6/2002)
      (2021/C 217/50)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lego A/S (Билунд, Дания) (представители: V. von Bomhard и J. Fuhrmann, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Delta Sport Handelskontor GmbH (Хамбург, Германия) (представители: C. Klawitter и L.-E. Appel, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на трети апелативен състав на EUIPO от 10 април 2019 г. (преписка R 31/2018-3), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Delta Sport Handelskontor и Lego

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на трети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 10 април 2019 г. (преписка R 31/2018-3).

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  EUIPO и Delta Sport Handelskontor GmbH понасят направените от тях съдебни разноски, както и, всеки от тях, половината от съдебните разноски, направени от Lego A/S.

         (1)  ОВ C 305, 9.9.2019 г.