title: Дело C-315/12: Решение на Съда (осми състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Metro Cash & Carry Danmark ApS/Skatteministeriet (Акциз — Директива 92/12/ЕИО — Членове 7–9 — Директива 2008/118/ЕО — Членове 32–34 — Вътреобщностно движение на стоки, подлежащи на облагане с акциз — Регламент (ЕИО) № 3649/92 — Членове 1–4 — Опростен придружаващ документ — Екземпляр № 1 — Дейност „cash & carry“ — Стоки, освободени за потребление в една държава членка и държани в друга държава членка с търговска цел, или стоки, придобити от частни лица за собствено ползване и транспортирани от самите тези лица — Спиртни напитки — Липса на задължение за проверка от доставчика)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/18

         Решение на Съда (осми състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Metro Cash & Carry Danmark ApS/Skatteministeriet
   (Дело C-315/12) (1)

   (Акциз - Директива 92/12/ЕИО - Членове 7–9 - Директива 2008/118/ЕО - Членове 32–34 - Вътреобщностно движение на стоки, подлежащи на облагане с акциз - Регламент (ЕИО) № 3649/92 - Членове 1–4 - Опростен придружаващ документ - Екземпляр № 1 - Дейност „cash & carry“ - Стоки, освободени за потребление в една държава членка и държани в друга държава членка с търговска цел, или стоки, придобити от частни лица за собствено ползване и транспортирани от самите тези лица - Спиртни напитки - Липса на задължение за проверка от доставчика)
   2013/C 260/30
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Højesteret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Metro Cash & Carry Danmark ApS

      Ответник: Skatteministeriet

      Предмет

   Преюдициално запитване — Højesteret — Тълкуване на член 7, параграф 4 от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти (ОВ L 76, стр. 1) и на член 34, параграф 1 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО (ОВ L 9, 2009 г., стр. 12), както и на Регламент (ЕИО) № 3649/92 на Комисията от 17 декември 1992 година относно опростения придружаващ документ за вътреобщностно движение на стоки, подлежащи на облагане с акциз, които са освободени за потребление в държавата членка на изпращане (ОВ L 369, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 162) — Акцизи — Придобити от физически лица стоки за собствени нужди — Наличие или липса на задължение за дадено предприятие от определена държава членка да се увери, че ще получи екземпляр № 1 от опростения придружаващ документ при извършването в неговите магазини на продажби на алкохолни напитки в посочената държава членка на граждани на други държави членки, пазаруващи в тези магазини след представянето на клиентска карта на магазина, издадена на името на установени в други държави членки предприятия, при положение че алкохолните напитки се доставят на приносителите на клиентската карта на мястото на продажбата, откъдето те ги транспортират сами до държавата членка по тяхното местоживеене.

      Диспозитив

               1.

               Членове 7—9 от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти, изменена с Директива 92/108/ЕИО на Съвета от 14 декември 1992 година, както и членове 1 и 4 от Регламент (ЕИО) № 3649/92 на Комисията от 17 декември 1992 година относно опростения придружаващ документ за вътреобщностно движение на стоки, подлежащи на облагане с акциз, които са освободени за потребление в държавата членка на изпращане, трябва да се тълкуват в смисъл, че не задължават търговец като този по главното производство да проверява дали купувачите от други държави членки имат намерение да внесат подлежащите на облагане с акциз стоки в друга държава членка и евентуално дали стоките се внасят за собствено ползване или с търговска цел.

               2.

               Членове 32—34 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акцизи и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО трябва да се тълкуват в смисъл, че не внасят съществени изменения в членове 7—9 от Директива 92/12, изменена с Директива 92/108, които при наличието на обстоятелства като тези по главното производство да обосноват различен отговор на първия въпрос.

               3.

               Член 8 от Директива 92/12, изменена с Директива 92/108, трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща покупката на подлежащи на облагане с акциз стоки при обстоятелствата като тези по главното производство, когато тези стоки са закупени от частни лица за собствено ползване и когато са транспортирани от самите тези лица, което следва да бъде установено от компетентните национални органи във всеки отделен случай.

      (1)  ОВ C 258, 25.8.2012 г.


title: Съединени дела C-403/08 и C-429/08: Решение на Съда (голям състав) от 4 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Обединено кралство) — Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA/QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen (C-403/08), Karen Murphy/Media Protection Services Ltd (C-429/08) (Спътниково излъчване — Предаване на футболни срещи — Приемане на излъчване посредством декодиращи спътникови карти — Декодиращи спътникови карти, правомерно пуснати на пазара на държава членка и използвани в друга държава членка — Забрана за търговия и използване в държава членка — Показване на предавания при незачитане на предоставени изключителни права — Авторско право — Право на телевизионно излъчване — Изключителни лицензии за излъчване на територията на една държава членка — Свободно предоставяне на услуги — Член 56 ДФЕС — Конкуренция — Член 101 ДФЕС — Ограничаване на конкуренцията с оглед на предмета — Правна защита на услугите, основаващи се на достъп под условие — Незаконно устройство — Директива 98/84/ЕО — Директива 2001/29/ЕО — Възпроизвеждане на произведения в паметта на спътников декодер и върху телевизионен екран — Изключение от правото на възпроизвеждане — Представяне на произведенията пред обществена аудитория в заведения — Директива 93/83/ЕИО)

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/2

         Решение на Съда (голям състав) от 4 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Обединено кралство) — Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA/QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen (C-403/08), Karen Murphy/Media Protection Services Ltd (C-429/08)
   (Съединени дела C-403/08 и C-429/08) (1)

   (Спътниково излъчване - Предаване на футболни срещи - Приемане на излъчване посредством декодиращи спътникови карти - Декодиращи спътникови карти, правомерно пуснати на пазара на държава членка и използвани в друга държава членка - Забрана за търговия и използване в държава членка - Показване на предавания при незачитане на предоставени изключителни права - Авторско право - Право на телевизионно излъчване - Изключителни лицензии за излъчване на територията на една държава членка - Свободно предоставяне на услуги - Член 56 ДФЕС - Конкуренция - Член 101 ДФЕС - Ограничаване на конкуренцията с оглед на предмета - Правна защита на услугите, основаващи се на достъп под условие - Незаконно устройство - Директива 98/84/ЕО - Директива 2001/29/ЕО - Възпроизвеждане на произведения в паметта на спътников декодер и върху телевизионен екран - Изключение от правото на възпроизвеждане - Представяне на произведенията пред обществена аудитория в заведения - Директива 93/83/ЕИО)
   2011/C 347/02
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Обединено кралство

      Страни в главното производство

      Ищци: Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA (C-403/08), Karen Murphy (C-429/08)

      Ответници: QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen (C-403/08), Media Protection Services Ltd (C-429/08)

      Предмет

   Преюдициални запитвания — High Court of Justice (Chancery Division), Queen's Bench Division (Administrative Court), Обединено кралство — Тълкуване на членове 28, 30, 49 и 81 ЕО, както и на член 2, букви а) и д), член 4, буква а) и член 5 от Директива 98/84/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 1998 година относно правната защита на услуги, основаващи се на или състоящи се от достъп под условие (ОВ L 320, стр.54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 73), на член 2, член 3 и член 5, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр.10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230), на член 1, букви а) и б) от Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215) и тълкуване на Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване (ОВ L 248, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 134) — Предоставяне срещу възнаграждение на изключителни права за предаването по спътник на футболни мачове — Търговия в Обединеното кралство с декодери, които са законно пуснати на пазара в друга държава членка и дават възможност да се получава картина от такива мачове в нарушение на предоставените изключителни права

      Диспозитив

               1.

               Понятието „незаконно устройство“ съгласно член 2, буква д) от Директива 98/84/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 1998 година относно правната защита на услуги, основаващи се на или състоящи се от достъп под условие, трябва да се тълкува в смисъл, че то не се отнася нито до чуждестранните средства за декодиране — които предоставят достъп до услуги за спътниково излъчване, предоставяни от излъчваща организация, произвеждат се и се търгуват с разрешението на тази организация, но се използват против нейната воля извън географската зона, за която са доставени, — нито до тези, които са придобити или задействани чрез предоставяне на фиктивно име и фиктивен адрес, или до тези, които са използвани в нарушение на договорно ограничение, допускащо използването им само за частни цели.

               2.

               Член 3, параграф 2 от Директива 98/84 допуска национална правна уредба, която препятства използването на чуждестранни средства за декодиране, включително тези, които са придобити или задействани чрез предоставяне на фиктивно име и фиктивен адрес, или тези, които са използвани в нарушение на договорно ограничение, допускащо използването им само за частни цели, тъй като подобна правна уредба не попада в координираната от тази директива област.

               3.

               Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че

                           —

                           не допуска правна уредба на държава членка, определяща като незаконни вноса, продажбата и използването в тази държава на чуждестранни средства за декодиране, които позволяват достъпа до кодирана услуга за спътниково излъчване с произход в друга държава членка и включваща обекти, защитени от правото на първата държава,

                           —

                           този извод не се поставя под съмнение нито от това, че чуждестранно средство за декодиране е било придобито или задействано чрез предоставянето на фиктивна идентичност и фиктивен адрес с намерение да се заобиколи разглежданото териториално ограничение, нито от това, че средството е използвано с търговски цели, макар да е било предназначено за частно ползване.

               4.

               Клаузите на договор за изключителна лицензия, сключен между носител на права на интелектуална собственост и излъчваща организация, представляват забранено от член 101 ДФЕС ограничение на конкуренцията, когато създават задължение за организацията да не предоставя средства за декодиране, позволяващи достъпа до защитени обекти на носителя на права с оглед на тяхното използване извън територията, за която се отнася лицензионният договор.

               5.

               Член 2, буква a) от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че правото на възпроизвеждане се простира и спрямо временните откъси от произведенията в паметта на спътников декодер и върху телевизионен екран, при условие че тези откъси съдържат елементи, които са израз на собственото интелектуално творение на съответните автори, като е необходимо да се разгледа съвкупността, състояща се от едновременно възпроизведените откъси, за да се установи дали то съдържа такива елементи.

               6.

               Действията на възпроизвеждане като разглежданите по дело C-403/08, които са осъществени в паметта на спътников декодер и върху телевизионен екран, отговарят на посочените в член 5, параграф 1 от Директива 2001/29 условия и следователно могат да бъдат осъществявани без разрешение от носителите на съответните авторски права.

               7.

               Понятието „публично разгласяване“ съгласно член 3, параграф 1 от Директива 2001/29 трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща предаването на излъчените произведения чрез телевизионен екран и високоговорители пред присъстващи в заведение клиенти.

               8.

               Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване, трябва да се тълкува в смисъл, че няма отражение по отношение на правомерността на действия на възпроизвеждане, осъществени в паметта на спътников декодер и върху екран на телевизор.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело C-436/11: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 26 август 2011 г. — Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer/Iberia Líneas Aéreas de España SA

text:
               12.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/10

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 26 август 2011 г. — Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer/Iberia Líneas Aéreas de España SA
   (Дело C-436/11)
   2011/C 331/15
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищци: Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer

      Ответник: Iberia Líneas Aéreas de España SA

      Преюдициален въпрос

   Пътниците разполагат ли с право на обезщетение по член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1), ако полетът излита със закъснение с по-малка от посочената в член 6, параграф 1 от Регламента продължителност, но крайният пункт на пристигане се достига три или повече часа след времето за пристигане по разписание?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело F-89/12: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 4 юни 2013 г. — Marrone/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Принцип на еквивалентност на кариерите — Класиране в степен съгласно по-неблагоприятните нови правила — Искане за ново класиране — Просрочие — Нови факти — Липса — Явна недопустимост)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/51

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 4 юни 2013 г. — Marrone/Комисия
   (Дело F-89/12) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Принцип на еквивалентност на кариерите - Класиране в степен съгласно по-неблагоприятните нови правила - Искане за ново класиране - Просрочие - Нови факти - Липса - Явна недопустимост)
   2013/C 252/95
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Stefania Marrone (Wezembeek-Oppem, Белгия) (представители: S. Rodrigues, A. Blot и A. Tymen, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: г-жа C. Berardis-Kayser и г-н G. Berscheid)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението на Комисията да не прекласира жалбоподателя

      Диспозитив на определението

               1.

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2.

               Осъжда г-жа Marrone да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 331, 27.10.2012 г., стр. 33.


title: Дело C-360/12: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 31 юли 2012 г. — Coty Prestige Lancaster Group GmbH/First Note Perfumes NV

text:
               10.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/5

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 31 юли 2012 г. — Coty Prestige Lancaster Group GmbH/First Note Perfumes NV
   (Дело C-360/12)
   2012/C 343/03
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец и жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: Coty Prestige Lancaster Group GmbH

      Ответник, включително в производството по ревизионно обжалване: First Note Perfumes NV

      Преюдициални въпроси

               1.

               Член 93, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 40/94 (1) трябва ли да се тълкува в смисъл, че в една държава членка (държава членка А) е било извършено нарушение по смисъла на член 93, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 40/94 в случаите, когато с извършено в друга държава членка деяние (държава членка Б) е осъществено съучастие в нарушението, извършено в първата държава членка (държава членка А)?

               2.

               Член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 (2) трябва ли да се тълкува в смисъл, че вредоносното събитие е настъпило в една държава членка (държава членка А) в случаите, когато непозволеното увреждане, което е предмет на производството или от което се черпят претенции, е извършено в друга държава членка (държава членка Б) и се изразява в съучастие в извършеното в първата държава членка (държава членка А) непозволено увреждане (основно деяние)?

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (OB L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).

      (2)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (OB L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело T-254/08: Определение на Общия съд от 22 декември 2009 г. — Associazione Giùlemanidallajuve/Комисия (Твърдения за нарушения на членове 81 ЕО и 82 ЕО — Жалба — Иск за установяване на неправомерно бездействие — Произнасяне от страна на Комисията, с което се преустановява неправомерното бездействие — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/32

         Определение на Общия съд от 22 декември 2009 г. — Associazione Giùlemanidallajuve/Комисия
   (Дело T-254/08) (1)

   (Твърдения за нарушения на членове 81 ЕО и 82 ЕО - Жалба - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Произнасяне от страна на Комисията, с което се преустановява неправомерното бездействие - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2010/C 51/61
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Associazione Giùlemanidallajuve (Cerignola, Италия) (представители: L. Misson, A. Kettels, G. Ernes и A. Pel, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представител: A Bouquet)

      Предмет

   Искане в съответствие с член 232 ЕО да се приеме за установено, че Комисията неправомерно се е въздържала да изрази становище по жалбата на ищеца относно нарушения на членове 81 ЕО и 82 ЕО, за които той твърди, че са извършени от Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Comitato Olimpico Nazionale Italiano (CONI), Union des associations européennes de football (UEFA) и Fédération Internationale de Football Association (FIFA)

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящия иск.

               2.

               Associazione Giùlemanidallajuve и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008 г.


title: Съединени дела T-433/03, T-434/03, T-367/04 и T-244/05: Определение на Първоинстанционния съд от 26 юни 2008 г. — Gibtelecom/Комисия (Конкуренция — Далекосъобщения — Решения за оставяне без разглеждане на жалби на основание член 86 ЕО — Невземане на становище от страна на Комисията по жалби на основание член 86 ЕО — Жалби за отмяна — Искове за установяване на неправомерно бездействие — Отпадане на предмета на правния спор в хода на производството — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/40

         Определение на Първоинстанционния съд от 26 юни 2008 г. — Gibtelecom/Комисия
   (Съединени дела T-433/03, T-434/03, T-367/04 и T-244/05) (1)

   (Конкуренция - Далекосъобщения - Решения за оставяне без разглеждане на жалби на основание член 86 ЕО - Невземане на становище от страна на Комисията по жалби на основание член 86 ЕО - Жалби за отмяна - Искове за установяване на неправомерно бездействие - Отпадане на предмета на правния спор в хода на производството - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   (2008/C 223/67)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Gibtelecom Ltd (Гибралтар) (представители: M. Llamas, barrister, и B. O'Connor, solicitor)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално F. Castillo de la Torre и A. Whelan, впоследствие F. Castillo de la Torre)
   Предмет
   От една страна, искане за отмяна на твърдяни решения на Комисията от 17 октомври 2003 г., 5 юли 2004 г. и 26 април 2005 г., които оставят без разглеждане две жалби, с които Комисията е поканена да предприеме действия на основание член 86, параграф 3 ЕО с цел да преустанови нарушения на общностното право, за които се твърди, че са извършени от Кралство Испания и от друга страна, искане, целящо да установи, в съответствие с член 232 ЕО, че като не е взела становище относно действията, които възнамерява да предприеме по определени аспекти на едната от горепосочените жалби, Комисията не е изпълнила задълженията си по общностното право.
   Диспозитив

               1)

               Липсва основание за постановяване на решение по същество.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по направената от Кралство Испания молба за встъпване по дело Т-367/04.

               3)

               Gibtelecom Ltd и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 59, 6.3.2004 г.


title: Дело F-27/12: Жалба, подадена на 24 февруари 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/22

         Жалба, подадена на 24 февруари 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-27/12)
   2012/C 184/48
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: R. Ferlin, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията да изключи жалбоподателя от конкурсната процедура EPSO/COM/AD/02/10 — AD7

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение R/718/11 на Европейската комисия от 21 ноември 2011 г.,

               —

               при условията на евентуалност да се анулира цялата конкурсна процедура,

               —

               да бъде осъдена Комисията да заплати сумата 50 000 EUR като обезщетение за претърпени в резултат на спора неимуществени вреди,

               —

               да се бъде осъден ответникът да заплати всички разноски за производството.


title: Дело C-309/06: Решение на Съда (трети състав) от 10 април 2008 г. (преюдициално запитване от House of Lords — Обединено кралство) — Marks & Spencer plc/Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise (Данъчни въпроси — Шеста директива ДДС — Освобождаване чрез възстановяване на заплатения на предходен етап данък — Неправилно облагане със стандартна данъчна ставка — Право на облагане с нулева ставка — Право на възстановяване — Непосредствено действие — Основни принципи на правото на Общността — Неоснователно обогатяване)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/7

         Решение на Съда (трети състав) от 10 април 2008 г. (преюдициално запитване от House of Lords — Обединено кралство) — Marks & Spencer plc/Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise
   (Дело C-309/06) (1)

   (Данъчни въпроси - Шеста директива ДДС - Освобождаване чрез възстановяване на заплатения на предходен етап данък - Неправилно облагане със стандартна данъчна ставка - Право на облагане с нулева ставка - Право на възстановяване - Непосредствено действие - Основни принципи на правото на Общността - Неоснователно обогатяване)
   (2008/C 128/11)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   House of Lords
   Страни в главното производство

      Ищец: Marks & Spencer plc

      Ответник: Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise
   Предмет
   Преюдициално запитване — House of Lords — Тълкуване на член 28, параграф 2, буква а) от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Наличие на общностно право, на което може да се позове доставчик на даден продукт („кексчета“), за който националното законодателство предвижда освобождаване чрез възстановяване на заплатения данък — Недължимо платен ДДС поради неправилно тълкуване на националното законодателство от компетентните власти — Неправилно тълкуване на националното законодателство от компетентните органи — Прилагане на основните принципи на общностното право, включително и на данъчен неутралитет — Възможност за дадено лице да се позове на посочените основни принципи, за да възстанови неправилно събраните суми
   Диспозитив

               1)

               Когато съгласно член 28, параграф 2 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, както преди, така и след въвеждане на направените изменения на разпоредбата с Директива 92/77/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 г., дадена държава-членка запази в националното си законодателство случаи на освобождаване с възстановяване на заплатения на предходен етап данък при някои определени доставки на стоки или услуги, икономическият оператор, който осъществява такива доставки на стоки или услуги, не може да се позове на никакво право, изведено от общностното право и на което може да се прави непосредствено позоваване, за да обложи с нулева ставка по данък върху добавената стойност тези доставки на стоки или услуги.

               2)

               Когато съгласно член 28, параграф 2 от Шеста директива 77/388 както преди, така и след въвеждане на направените с Директива 92/77 изменения на разпоредбата дадена държава-членка запази в националното си законодателство при някои определени доставки на стоки или услуги случаи на освобождаване с възстановяване на заплатения на предходен етап данък, но която тълкува неправилно националното си законодателство, в резултат на което някои доставки на стоки или услуги, които съгласно националния закон е трябвало да бъдат освободени с възстановяване на заплатения на предходен етап данък, са били обложени със стандартна ставка, се прилагат основните принципи на общностното право, включително и този за данъчен неутралитет така, че да предоставят на икономическия оператор, който е осъществил тези доставки на стоки и услуги, право да си върне неправилно събраните от него суми за същите доставки на стоки или услуги.

               3)

               Макар принципите за равно третиране и данъчен неутралитет да се прилагат по принцип в главното производство, тяхното нарушение не се състои само във факта, че отказът за възстановяване се базира на неоснователно обогатяване на засегнатото данъчнозадължено лице. Напротив, принципът за данъчен неутралитет не допуска забраната за неоснователно обогатяване да се прилага единствено спрямо данъчнозадължени лица като „payment traders“ (данъчнозадължени лица, при които за дадена счетоводна година събраният за последващи доставки данък надвишава заплатеният по предходни доставки данък), а не спрямо данъчнозадължени лица като „repayment traders“ (данъчнозадължени лица, чието положение е обратно на гореизложеното), доколкото данъчнозадължените лица търгуват със сходни стоки. Препращащата юрисдикция следва да установи дали такъв е случаят в посоченото дело. Освен това основният принцип за равно третиране, чието нарушение може да се установи в данъчната област посредством дискриминация на икономически оператори, които не е задължително да са конкуренти, но въпреки това се намират в сравнимо положение в други отношения, не допуска обективно неоправдана дискриминация между „payment traders“ и „repayment traders“.

               4)

               Отговорът на третия въпрос не зависи от това дали е налице доказателство за липса на финансова загуба или неизгода за икономическия оператор, на когото е отказано възстановяване на недължимо събран данък върху добавената стойност.

               5)

               Самата препращаща юрисдикция трябва да определи евентуалните последици по отношение на минал период от нарушението на принципа за равно третиране, посочено в точка 3 от диспозитива на настоящото решение, съгласно правните норми, свързани с действието във времето на приложимото по главното производство национално право при спазване на общностното право, и по-конкретно на принципа за равно третиране, както и на принципа, по силата на който тя трябва да гарантира, че мерките за обезщетяване, които тя предприема, не са в противоречие с общностното право.

      (1)  ОВ C 261 от 28.10.2006 г.


title: Дело T-531/10: Решение на Общия съд от 14 декември 2011 г. — Häfele/СХВП (Vorfront) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „Vorfront“ — Относително основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/25

         Решение на Общия съд от 14 декември 2011 г. — Häfele/СХВП (Vorfront)
   (Дело T-531/10) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Vorfront“ - Относително основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 32/50
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Германия) (представители: M. Eck и J. Dönch, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално S. Schäffner, впоследствие R. Manea и накрая A. Pohlmann)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 септември 2010 г. (преписка R 570/2010-1) относно заявка за регистрация като марка на Общността на словния знак „Vorfront“.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Häfele GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 30, 29.1.2011 г.


title: Дело C-271/08: Иск, предявен на 24 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/27

         Иск, предявен на 24 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-271/08)
   (2008/C 223/43)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Wilms и D. Kukovec)

      Ответник: Федерална република Германия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че до 31 януари 2006 г. Федерална република Германия е нарушавала разпоредбите на член 8, във връзка с раздели III—VI от Директива 92/50/ЕИО (1), а от 1 февруари 2006 г. — разпоредбите на член 20 във връзка с членове 23-55 от Директива 2004/18/ЕО (2), доколкото някои общински администрации и предприятия, които наемат повече от 1 218 работника, след като са сключили договори за предоставяне на услуги за частните допълнителни пенсионни схеми, без да пристъпят към обявяване на процедура за възлагане на обществена поръчка, са възложили тези поръчки пряко на изброените в член 6 от Tarifvertrag zur Entgeltumwandlung für Arbeitnehmer im kommunalen öffentlichen Dienst (TV-EUmw/VKA) институции и предприятия,

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Работниците и служителите в Германия лица могат да изискват от своите работодатели да им бъде превеждан в частна пенсионна каса определен размер от бъдещите им възнаграждения, който може да достигне до 4 % от сумата, служеща като основа за изчисляването на вноските на базата на общата пенсионна схема. Съгласно колективния трудов договор, приложим за преобразуване на възнагражденията в спестовен пенсионен план за работниците и служителите в общинската администрация (наричан по-нататък: „колективният трудов договор“), задължение на общинските власти или предприятия е да осъществяват такова преобразуване. То трябва да се извършва пред публичните органи по допълнително пенсионно осигуряване или пред предприятия от групата на спестовните каси или от общински осигурителни предприятия. Като общо правило общинските власти или предприятия сключват договори за групово осигуряване за всички свои работници или служители, с които е сключен договор за преобразуване на възнаграждението.
   Според информацията, с която разполага Комисията, тези договори за предоставяне на услуги във връзка с допълнителна пенсионна схема на предприятие са възложени пряко на различните институции и предприятия, посочени в колективните трудови договори от общинските администрации или предприятия, без да бъде публикувано обявление за обществена поръчка.
   Предоставянето на услуги в областта на допълнителната пенсионна схема е в обхвата на приложение I A, точка 6 към Директива 92/50/ЕИО, а от 1 февруари 2006 г. — на приложение II, буква A от Директива 2004/18/ЕИО. В тази връзка се касае за осигурителни услуги и за пенсионни фондове, които не са част от задължителното осигуряване. Следователно въпросните поръчки, възложени от общински предприятия, т.е. от възлагащ орган, са обществени поръчки, а именно възмездни договори, сключвани в писмена форма по смисъла на посочените директиви. От съдебната практика следва също, че член 1, буква a) от Директива 92/50/ЕИО не провежда разлика между обществени поръчки, възложени от възлагащ орган с цел задоволяване на нужди от общ интерес и такива, които нямат никаква връзка с такива нужди. Следователно Съдът отхвърля понятието за функционален възлагащ орган. Така Комисията не можела да приеме твърденията на немските власти, че когато местните власти или общинските предприятия управляват схеми за допълнително пенсионно осигуряване, те не се явяват възлагащи органи по смисъла на правото в областта на обществените поръчки.
   По-нататък Комисията счита, че въпросните поръчки превишават в значителна степен релевантния праг. Противно на становището на ответника неуместно е въпросното изчисляване да се извършва за всеки договор, взет в частност. Напротив, много по-важен е срокът на действие на рамковия договор, доколкото отделните споразумения, сключени между работодателя и работника или служителя не са предмет на възлагане на обществена поръчка по смисъла на общностното право в областта на обществените поръчки. Следователно стойността на даден рамков договор се равнява на стойността, отчетена без ДДС, на всички обществени поръчки, предвидени за общия срок на действие на рамковия договор. Според изчисленията на Комисията най-малко сто и десет града в Германия превишавали този праг.
   Следователно общинските власти и предприятия не е трябвало да възлагат пряко поръчки за услуги във връзка с допълнителни пенсионни схеми на посочените в рамковия договор организации и предприятия, а преди това е трябвало да обявят процедура по възлагане на обществена поръчка на европейско ниво, като обстоятелството, че изплащането на възнаграждения е уредено от общностното право не променя по никакъв начин тази преценка. От една страна, според практиката на Съда в общностното право не съществува общ принцип на автономност на социалните партньори и на второ място, Комисията не счита, че принципът за автономност на социалните партньори, залегнал в немския Grundgesetz (основен закон), е незаконосъобразно ограничен от факта, че възлагащите органи трябва да изпълняват законовите задължения в областта на възлагането на обществени поръчки.

      (1)  ОВ L 209, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50.

      (2)  ОВ L 134, стp. 114, Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.


title: Дело C-529/07: Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 28 ноември 2007 г. — Chocoladenfabriken Lindt & Sprüngli AG/Franz Hauswirth GmbH

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/13

         Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 28 ноември 2007 г. — Chocoladenfabriken Lindt & Sprüngli AG/Franz Hauswirth GmbH
   (Дело C-529/07)
   (2008/C 37/17)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Oberster Gerichtshof.
   Страни в главното производство

      Ищец: Chocoladenfabriken Lindt & Sprüngli AG.

      Ответник: Franz Hauswirth GmbH.
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 51, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (1) да се тълкува в смисъл, че заявител на марка на Общността следва да се счита за недобросъвестен, когато при подаване на заявката той знае, че в (поне) една държава-членка негов конкурент използва еднакъв или объркващо сходен знак за същите или сходни стоки или услуги и заявява марката, за да може да попречи на конкурента си да използва по-нататък знака?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос:
               Следва ли заявителят да се счита за недобросъвестен, когато заявява марката, за да може да попречи на свой конкурент да използва по-нататък знака, въпреки че при подаване на заявката знае или е трябвало да знае, че чрез използването на същия или подобен знак за същите или объркващо сходни стоки или услуги неговият конкурент вече е придобил „ценен актив“?

               3)

               При утвърдителен отговор на първия или втория въпрос:
               Следва ли да се изключи наличието на недобросъвестност, когато заявителят вече е получил известност в търговския оборот за своя знак и по този начин и закрила от правото за защита на конкуренцията?

      (1)  ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146.


title: Дело C-306/08: Решение на Съда (трети състав) от 26 май 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директиви 93/37/ЕИО и 2004/18/ЕО — Процедури за възлагане на обществени поръчки за строителство — Градоустройствено законодателство на автономната област Валенсия)

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/3

         Решение на Съда (трети състав) от 26 май 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-306/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директиви 93/37/ЕИО и 2004/18/ЕО - Процедури за възлагане на обществени поръчки за строителство - Градоустройствено законодателство на автономната област Валенсия)
   2011/C 211/05
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro, D. Kukovec и M. Konstantinidis)

      Ответник: Кралство Испания (представител: M. Muñoz Pérez)

      Предмет

   Неизпълнение на задължение от държава членка — Нарушение на член 1, член 6, параграф 6, член 11, член 12 и на глава 2 от Дял IV (членове 24—29) от Директива 93/37/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година за съгласуване на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство (ОВ L 199, стр. 54) и на член 2, член 6, член 24, член 30, член 31, параграф 4, буква a), член 48, параграф 2, и член 53 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116) — Законодателство на Comunidad valenciana в областта на градоустройството — Липса на съответствие с общностното право

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 223 от 30.8.2008 г.


title: Дело C-595/16: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Италия), постъпило на 23 ноември 2016 г. — Emmea Srl, Commercial Hub Srl/Comune di Siracusa и др.

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/19

         Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Италия), постъпило на 23 ноември 2016 г. — Emmea Srl, Commercial Hub Srl/Comune di Siracusa и др.
   (Дело C-595/16)
   (2017/C 239/25)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Emmea Srl, Commercial Hub Srl

      Ответници: Comune di Siracusa, Assessorato delle Attività Produttive per la Regione Siciliana, Libero Consorzio Comunale — già Provincia di Siracusa, Camera di Commercio di Siracusa
   С определение от 27 април 2017 г. Съдът (десети състав) обявява преюдициалното запитване, отправено от Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia с акт от 20 октомври 2016 г. за явно недопустимо.


title: Дело C-508/06: Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности срещу Република Малта

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/15

         Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности срещу Република Малта
   (Дело C-508/06)
   (2007/C 56/26)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis и D. Lawumni, Agents)

      Ответник: Република Малта
   Ищецът желае Съдът да:

               —

               установи, че малтийските власти не са изпълнили задълженията си по член 11 от Директива на Съвета 96/59/ЕО (1) във връзка с член 54 от Акта за присъединяване от 2003 г.;

               —

               да осъди Република Малта да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът, в който Република Малта е била длъжна да представи плановете и насоките по член 11 от Директивата, е изтекъл на 1 май 2004 г.

      (1)  ОВ L 243, стр. 31.


title: Дело T-444/07: Решение на Първоинстанционния съд от 30 юни 2009 г. — CPEM/Комисия (ЕСФ — Отменяне на финансова помощ — Доклад на OLAF)

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/20

         Решение на Първоинстанционния съд от 30 юни 2009 г. — CPEM/Комисия
   (Дело T-444/07) (1)

   (ЕСФ - Отменяне на финансова помощ - Доклад на OLAF)
   2009/C 193/30
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Марсилия, Франция) (представител: C. Bonnefoi, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Flynn и A. Steiblytė)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2007) 4645 на Комисията от 4 октомври 2007 г., с което се отменя помощта, отпусната от Европейския социален фонд (ЕСФ) с Решение С (1999) 2645 от 17 август 1999 г, както и искане за обезщетение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Centre de promotion de l’emploi par la micro-entreprise (CPEM) понася съдебните разноски, включително тези по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело T-400/11: Определение на Общия съд от 9 септември 2013 г. — Altadis/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Схема за помощи, допускаща данъчна амортизация на финансовата репутация за придобиване на дялови участия в чуждестранни дружества — Решение, с което схемата за помощи се обявява за несъвместима с вътрешния пазар, без да се разпорежда възстановяването на помощите — Акт, съдържащ мерки за изпълнение — Липса на лично засягане — Липса на задължение за връщане — Недопустимост)

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/21

         Определение на Общия съд от 9 септември 2013 г. — Altadis/Комисия
   (Дело T-400/11) (1)

   (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Схема за помощи, допускаща данъчна амортизация на финансовата репутация за придобиване на дялови участия в чуждестранни дружества - Решение, с което схемата за помощи се обявява за несъвместима с вътрешния пазар, без да се разпорежда възстановяването на помощите - Акт, съдържащ мерки за изпълнение - Липса на лично засягане - Липса на задължение за връщане - Недопустимост)
   2013/C 336/43
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Altadis, SA (Мадрид, Испания) (представители: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan и R. Calvo Salinero, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal, C. Urraca Caviedes и P. Němečková)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение 2011/282/ЕС на Комисията от 12 януари 2011 г. относно данъчната амортизация на финансовата репутация за придобиване на дялови участия в чуждестранни дружества C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), приведено в действие от Испания (ОВ L 135, стр. 1).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Altadis, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело T-219/06: Определение на Първоинстанционния съд от 3 април 2008 г. — PTV/СХВП (map&guide travelbook)

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/37

         Определение на Първоинстанционния съд от 3 април 2008 г. — PTV/СХВП (map&guide travelbook)
   (Дело T-219/06) (1)

   (2008/C 142/67)

      Език на производството: немски

   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 237, 30.9.2006 г.


title: Дело C-516/10: Иск, предявен на 29 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Република Австрия

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/21

         Иск, предявен на 29 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Република Австрия
   (Дело C-516/10)
   ()
   2011/C 13/38
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun и E. Montaguti)

      Ответник: Република Австрия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като запазва в действие член 5 във връзка с член 2, параграфи 3 и 4, както и член 6, параграф 2, буква ж) от VGVG (Vorarlberger Grundverkehrsgesetz, Закон за сделките със земя на провинция Vorarlberger) Република Австрия нарушава членове 49 и 63 ДФЕС;

               —

               да се установи, че като запазва в действие член 6, параграф 2, буква г) във връзка с член 2, параграфи 3 и 4 от VGVG, Република Австрия нарушава членове 49 и 63 ДФЕС;

               —

               да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията не поставя под съмнение обстоятелството, че държавите членки имат право да предвидят ограничения за придобиването на поземлени имоти по съображения от обществен интерес. Въпреки това, посочените в исканията разпоредби от Vorarlberger Grundverkehrsgesetzes (Закон за сделките със земя на провинция Vorarlberger, наричан по-нататък VGVG) представлявали ограничение, което не било пропорционално на свободата на движение на капитали и на свободата на установяване.
   По-специално, не било пропорционално т.нар. „Interessentenregel“ („правило на заинтересованата страна“), според което при придобиване на земеделска земя следвало да се отдава приоритет на земеделските производители пред лицата, които не се занимават със селско стопанство. Последващото ползване на съответната земеделска земя за нуждите на селското стопанство можело да се гарантира например дори и в случай, че потенциалният приобретател възнамерявал да отдаде съответната земя дългосрочно под аренда на лицето, което към съответния момент е неин арендатор.
   Също така не било ясно защо „правилото на заинтересованата страна“ се прилагало дори и тогава, когато досегашният собственик я апортирал като непарична вноска в капитала на търговско дружество или я включвал в имуществото на фондация, независимо дали се гарантирало последващото ползване на земята за нуждите на селското стопанство.
   Според Комисията не било пропорционално и повторното прилагане на посоченото „правило на заинтересованата страна“, когато не се стигало до сключване на договор за покупко-продажбата поради причини, за които не отговарял продавачът.
   Накрая Комисията възразява срещу пропускът във VGVG да се предвиди каквото и да е правило, което да позволява в случай, че собственикът земеделски производител няма интерес да обработва земеделската земя, да може да я продава при отпадане на задължението за приобретателя да продължава да я ползва за нуждите на селското стопанство.


title: Дело C-129/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Commissione tributaria provinciale di Latina (Италия) на 5 март 2007 г. — Giovanni Galeota/Agenzia Entrate Ufficio Latina

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/9

         Искане за преюдициално заключение, направено от Commissione tributaria provinciale di Latina (Италия) на 5 март 2007 г. — Giovanni Galeota/Agenzia Entrate Ufficio Latina
   (Дело C-129/07)
   (2007/C 117/14)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Commissione tributaria provinciale di Latina
   Страни в главното производство

      Ищец: Giovanni Galeota

      Ответник: Agenzia Entrate Ufficio Latina
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли Решението по дело С-207/04 (1) да се тълкува в смисъл, че италианският законодател е следвало да разшири и по отношение на мъжете приложното поле на предвидената за жените благоприятна възрастова граница за пенсиониране?

               2)

               Трябва ли да се приеме в случая, предмет на проверката, че по отношение на сумите, изплащани на навършили на 50 годишна възраст мъже, с оглед насърчаване на прекратяването на трудовото правоотношение от страна на наетото лице, следва да се прилага ставка, равна на половината от предвидената за облагане на T.F.R. [trattamento fine rapporto, обезщетение при прекратяване на трудовото правоотношение]?

               3)

               Като се има предвид, че внесените от осигуряваното лице суми в полза на Ipref не представляват част от възнаграждението, тъй като не се плащат от работодателя въз основа на трудовото правоотношение, и като се има предвид, че изплатената от работодателя на наетото лице сума, с оглед създаването на благоприятни условия за насърчаването, няма характер на възнаграждение, в съответствие с общностното право ли е да се постанови, че разликата във възрастта — 50 години за жените и 55 години за мъжете, противоречи на общностното право, с оглед факта, че Директива 79/7 (2) позволява на държавите-членки да запазят различни възрастови граници за пенсиониране?

               4)

               Допуска или не тълкуването на общностното право (Директива 76/207/ЕИО (3) на Съвета от 9 февруари 1976 г., която забранява дискриминацията въз основа на пола) прилагането на национална разпоредба, породила внесения за разглеждане от Съда правен спор, като указва на националния съдия несъответствието или съответствието на вътрешноправната норма [с общностното право](член 17, нов член 19 алинея 4-bis от D.P.R. 917/86)?

      (1)  Recueil de la jurisprudence 2005 г., стр. I-07453.

      (2)  ОВ L 6, стр. 24.

      (3)  ОВ L 39, стр. 40.


title: Дело F-89/15: Жалба, подадена на 18 май 2015 г. — ZZ/Комисия

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/62

         Жалба, подадена на 18 май 2015 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-89/15)
   (2015/C 279/80)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: G.-M. Enache, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението жалбоподателят да не бъде включен в списъка с резерви от конкурс на общо основание EPSO/AD/248/13 и искане за обезщетение на твърдените от него имуществени и неимуществени вреди

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването по жалбата на жалбоподателя на основание на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица против решението на конкурсната комисия да не включи името му в списъка с резерви от конкурс EPSO/AD/248/13,

               —

               да се отмени решението на конкурсната комисия на конкурс EPSO/AD/248/13 по искането на жалбоподателя за преразглеждане,

               —

               да се отмени решението на конкурсната комисия на конкурс на общо основание EPSO/AD/248/13 да не включи името на жалбоподателя в списъка с резерви от конкурс на общо основание EPSO/AD/248/13,

               —

               да му се присъди обезщетение за претърпени имуществени и неимуществени вреди. Жалбоподателят твърди, че е претърпял имуществени вреди в размер на 50  000 EUR, която сума се равнява на разликата между основната заплата, която той би получавал, ако беше назначен въз основа на списъка с резерви, и настоящата му основна заплата. Неимуществените си вреди той оценява на 50  000 EUR с оглед на напразно положените усилия и загубено лично време, както и на раздялата със семейството му, като се има предвид, че той би имал възможност да бъде назначен от списъка с резерви и да живее заедно с останалите членове на семейството си,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-370/10: Жалба, подадена на 30 август 2010 г. — Rubinetterie Teorema/Комисия

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/62

      Жалба, подадена на 30 август 2010 г. — Rubinetterie Teorema/Комисия
      (Дело T-370/10)
      ()
      (2010/C 288/111)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Rubinetterie Teorema SpA (Flero (Бреша), Италия) (представители: R. Cavani, avvocato, M. Di Muro, avvocato, P. Preda, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени Решение C(2010) 4185 от 23 юни 2010 г.,

                  —

                  при условията на евентуалност, да се наложи символична глоба,

                  —

                  при условията на евентуалност спрямо предходното, Общият съд да намали съществено глобата, като определи подходящ според него размер,

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      В настоящото производство се обжалва същото решение като обжалваното по дело T-368/10 Rubinetteria Cisal/Комисия.
      Правните основания и основните доводи са сходни с изложените по посоченото дело.
      В частност жалбоподателят изтъква:

                  нарушение на правото на защита на Teorema и последваща невалидност на решението поради:

                              —

                              късното съобщаване на Teorema на твърденията за нарушение, посочени от Комисията;

                              —

                              скъпоструващият достъп до преписката и липсата на подходящо удължаване на срока;

                  липсата на споразумение, чиято цел или резултат е да предотврати, ограничи или наруши конкуренцията и/или липсата на неблагоприятно въздействие върху общностната търговия, и

                  неправилната преценка на доказателствата, свързани с участието на Teorema в срещите на Euroitalia.


title: Дело T-383/11: Жалба, подадена на 21 юли 2011 г. — Makhlouf/Съвет

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/30

         Жалба, подадена на 21 юли 2011 г. — Makhlouf/Съвет
   (Дело T-383/11)
   2011/C 282/62
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Eyad Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представители: P. Grollet и G. Karouni, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение 2011/302/ОВППС на Съвета от 23 май 2011 година за изпълнение на Решение 2011/273/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия, в частта, която се отнася до жалбоподателя, поради нарушаване на основните права,

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски на основание на членове 87 и 91 от Процедурния правилник на Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушаване на правото на защита и правото на справедлив процес. Жалбоподателят твърди, че правото му на защита е било нарушено, тъй като разглежданите санкции са му били наложени без той да е бил предварително изслушан, без да е имал възможност да се защити, нито да се запознае с доказателствата, въз основа на които са били взети тези мерки.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушаване на задължението за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея от ДФЕС. Жалбоподателят упреква Съвета за това, че е приел по отношение на него ограничителни мерки без да го е уведомил за мотивите за това, за да му даде възможност да изложи доводите си в своя защита. Жалбоподателят упреква ответника за това, че се е задоволил с обща и стереотипна формулировка без да посочи точно фактическите и правни обстоятелства, от които зависи правното обосноваване на неговото решение, и съображенията, които са го мотивирали да го приеме.

               3.

               Третото правно основание е изведено от обосноваността на мотивите. Жалбоподателят упреква Съвета за това, че се основал на очевидно грешни мотиви и е действал смесвайки неправилно различни случаи, поради което те не могли да се считат за подходящи от правна страна.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушението на свързаната с правото на ефективна съдебна защита гаранция. Жалбоподателят твърди, че не само не е имал възможност да изложи по полезен за него начин своята гледна точка пред Съвета, но също и, че при липсата в обжалваното решение на каквото и да е указание за специфични и конкретни мотиви, които да го обосновават, той не може и да се възползва ефективно от жалбата си до Общия съд.

               5.

               Петото правно основание е изведено от нарушаване на общия принцип на пропорционалност.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от нарушаване на правото на собственост, тъй като ограничителните мерки и по-конкретно мярката, изразяваща се в замразяване на активи, представляват несъразмерно засягане на основното право на жалбоподателя да разполага свободно с имуществото си.

               7.

               Седмото правно основание е изведено от нарушаване на правото на личен живот, тъй като мерките за замразяване на активи и ограничаване на свободата на придвижване представляват също несъразмерно ограничаване на основното право на жалбоподателя.


title: Дело C-231/14 P: Жалба, подадена на 8 май 2014 г. от InnoLux Corp., по-рано Chimei InnoLux Corp., срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 27 февруари 2014 г. по дело T-91/11: InnoLux Corp., по-рано Chimei InnoLux Corp./Европейска комисия

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/20

         Жалба, подадена на 8 май 2014 г. от InnoLux Corp., по-рано Chimei InnoLux Corp., срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 27 февруари 2014 г. по дело T-91/11: InnoLux Corp., по-рано Chimei InnoLux Corp./Европейска комисия
   (Дело C-231/14 P)
   2014/C 212/23
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: InnoLux Corp., по-рано Chimei InnoLux Corp. (представители: J.-F. Bellis, avocat, R. Burton, Solicitor)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която потвърждава глобата, наложена със спорното решение на InnoLux и основана на стойността на доставките на екрани с течни кристали (LCD) в рамките на групата от предприятия на жалбоподателя в Китай и Тайван,

               —

               да отмени решението на Комисията в частта, в която налага глоба на InnoLux, основана на стойността на доставките на екрани с течни кристали (LCD) в рамките на групата от предприятия на жалбоподателя в Китай и Тайван,

               —

               да намали съответно глобата, наложена на InnoLux, на 173 милиона евро и

               —

               да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски по тези производства, включително и по производството пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

               1.

               Първо основание: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че доставките на екрани с течни кристали (LCD) в рамките на групата от предприятия на жалбоподателя в Китай и Тайван попадат в приложното поле на член 101 ДФЕС и член 53 ЕИП, единствено поради факта, че компютърните монитори, за чието производство се използват посочените екрани във въпросните предприятия, се продават в ЕИП от жалбоподателя.
               В подкрепа на това основание са изтъкнати следните доводи:

                           a)

                           спорното решение единствено установявало нарушение при извършените в рамките на ЕИП доставки на екрани с течни кристали (LCD), без да отчита дали последните са продадени на трети страни или са доставени в рамките на групата и без да прави разлика между доставките в рамките на групата от вертикално интегрирани участници в картела, които образуват единно предприятие със свързан с тях купувач, и другите доставки;

                           б)

                           използването на понятието за т.нар. „преки продажби в ЕИП посредством преработени изделия“ противоречало на възприетия в Решение по дело Europa Carton подход, съгласно който извършените в рамките на групата доставки следвало да се третират точно по същия начин, както продажбите към трети страни;

                           в)

                           прилагането на член 101 ДФЕС и на член 53 ЕИП по отношение на извършвани извън ЕИП доставки на екрани с течни кристали (LCD) противоречало на теорията по Решение по дело Целулоза I;

                           г)

                           понятието за т.нар. „преки продажби в ЕИП посредством преработени изделия“ водело до неправомерно изключване от приложното поле на член 101 ДФЕС и на член 53 ЕИП на извършваните в ЕИП сделки с екрани с течни кристали (LCD) и до ограничаване на конкуренцията в ЕИП, тъй като се основавало на съображения, които Съдът изрично отхвърлил в Решение по дело Commercial Solvents;

                           д)

                           понятието за т.нар. „преки продажби в ЕИП посредством преработени изделия“ водело до прилагане на правото на ЕС в областта на конкуренцията и извън територията на Съюза, което излагало предприятията на двойно по-голям риск и водело до съдебни спорове с други компетентни в областта на конкуренцията органи.

               2.

               Второ основание: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че Комисията преценила прилагането на категорията на „преките продажби в ЕИП посредством преработени изделия“ по отношение на доставките на екрани с течни кристали (LCD), извършени в рамките на групата от всеки един от адресатите на решението на Комисията, „въз основа на същите обективни критерии“ и като отхвърлил като недопустими всички твърдения на жалбоподателя относно релевантността, обективността и съгласуваността на използваните критерии, по-специално за установяване дали той представлява единно предприятие със свързани с него купувачи.
               В подкрепа на това основание са изтъкнати следните доводи:

                           a)

                           обстоятелството, че вертикално-интегрираните адресати на спорното решение образуват единно предприятие със свързаните с тях купувачи, не представлявало „обективна разлика“, която можела да обоснове разлика в третирането на техните доставки в рамките на групата;

                           б)

                           принципът на законност не можел да обоснове отхвърлянето на довода на жалбоподателя, че доставките му в рамките на групата на екрани с течни кристали (LCD) трябва да бъдат разгледани въз основа на същия метод, като приложения спрямо доставките в рамките на групата на екрани с течни кристали (LCD) на дружествата LG Display и AUO, тъй като този метод бил напълно законен.


title: Дело T-562/14: Жалба, подадена на 28 юли 2014 г.  — Yoo Holdings/СХВП — Eckes-Granini Group (YOO)

text:
               6.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 351/18

         Жалба, подадена на 28 юли 2014 г. — Yoo Holdings/СХВП — Eckes-Granini Group (YOO)
   (Дело T-562/14)
   2014/C 351/22
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Yoo Holdings Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: D. Farnsworth, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) oт 29 април 2014 г., постановено по преписка R 762/2013-2.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „YOO“ за услуги от класове 35, 41 и 43 — заявка за марка на Общността № 10 487 924

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална и международна регистрация на словната марка „YO“ за стоки от класове 29, 30 и 32

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението изцяло

      Решение на апелативния състав: частично отменя обжалваното решение и частично уважава възражението

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, букви a) и б) от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-499/09: Жалба, подадена на 14 декември 2009 г. — Evonik Industries/СХВП (Изображение на правоъгълник в пурпурен цвят със заоблена дясна страна)

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/45

         Жалба, подадена на 14 декември 2009 г. — Evonik Industries/СХВП (Изображение на правоъгълник в пурпурен цвят със заоблена дясна страна)
   (Дело T-499/09)
   2010/C 37/65
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Evonik Industries AG (Есен, Германия) (представител: J. Albrecht, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на ответника (четвърти апелативен състав) от 2 октомври 2009 г. (жалба № R 491/2009-4),

               —

               ответникът да се осъди да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, приличаща на правоъгълник в пурпурен цвят Pantone 513 C, за стоки и услуги от класове 1—45 (заявка № 7 235 179)

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: неправилно прилагане на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (1), доколкото съответната марка имала необходимия отличителен характер.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело T-549/15: Решение на Общия съд от 13 декември 2016 г. — Guiral Broto/EUIPO — Gastro & Soul (CAFE DEL SOL) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „CAFE DEL SOL“ — По-ранна фигуративна национална марка „Café del Sol“ — Непредставяне на доказателство на езика на производство на възражението — Членове 75 и 76 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Правила 19 и 20 от Регламент (ЕО) № 2868/95 — Право на защита)

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/45

         Решение на Общия съд от 13 декември 2016 г. — Guiral Broto/EUIPO — Gastro & Soul (CAFE DEL SOL)
   (Дело T-549/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „CAFE DEL SOL“ - По-ранна фигуративна национална марка „Café del Sol“ - Непредставяне на доказателство на езика на производство на възражението - Членове 75 и 76 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Правила 19 и 20 от Регламент (ЕО) № 2868/95 - Право на защита))
   (2017/C 030/50)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ramón Guiral Broto (Марбея, Испания) (представител: J. de Castro Hermida, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. O’Neill)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Gastro & Soul GmbH (Хилдесхайм, Германия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 16 юли 2015 г. (преписка R 1888/2014-5), постановено в производство по възражение със страни г-н Guiral Broto и Gastro & Soul.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 16 юли 2015 г. (преписка R 1888/2014-5), постановено в производство по възражение със страни г-н Ramón Guiral Broto и Gastro & Soul GmbH.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               EUIPO и г-н Guiral Broto понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 381, 16.11.2015 г.


title: Дело C-398/12: Решение на Съда (четвърти състав) от 5 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Fermo — Италия) — Наказателно ﾿роизводство срещу M (Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген — Член 54 — Принцип „ne bis in idem“  — Приложно поле — Постановено от съд на договаряща държава определение за прекратяване на наказателното производство и за непредаване на съд поради липса на доказателства — Възможност за възобновяване на разследването при откриване на нови факти и/или доказателства — Понятие за лице, за което наказателното производство окончателно е приключило — Наказателно производство в друга договаряща държава срещу същото лице и за същите деяния — Изчерпване на възможностите за наказателно преследване и прилагане на принципа ne bis in idem)

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 5 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Fermo — Италия) — Наказателно производство срещу M
   (Дело C-398/12) (1)

   ((Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген - Член 54 - Принцип „ne bis in idem“ - Приложно поле - Постановено от съд на договаряща държава определение за прекратяване на наказателното производство и за непредаване на съд поради липса на доказателства - Възможност за възобновяване на разследването при откриване на нови факти и/или доказателства - Понятие за лице, за което наказателното производство окончателно е приключило - Наказателно производство в друга договаряща държава срещу същото лице и за същите деяния - Изчерпване на възможностите за наказателно преследване и прилагане на принципа ne bis in idem))
   2014/C 253/09
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Fermo

      Страна в главното наказателно производство

   M

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale di Fermo — Тълкуване на член 54 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген — Принцип „ne bis in idem“ — Понятие за лице, за което наказателното производство окончателно е приключило — Влязъл в сила акт за прекратяване на наказателното производство, постановен от съд на държава членка

      Диспозитив

   Член 54 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници, подписана в Шенген (Люксембург) на 19 юни 1990 г., трябва да се тълкува в смисъл, че определение за прекратяване на наказателното производство и непредаване на съд, което в държавата, в която е постановено, е пречка за образуването на ново производство за същите деяния и спрямо същото лице, освен ако не бъдат открити нови уличаващи го факти и/или обстоятелства, следва да се разглежда като съдебен акт, с който окончателно е приключило наказателното производство по смисъла на този член и който поради това възпрепятства образуването в друга договаряща държава на ново производство за същото лице и за същите деяния.

      (1)  ОВ C 355, 17.11.2012 г.


title: Дело T-600/15: Жалба, подадена на 22 октомври 2015 г. — PAN Europe и др./Комисия

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/20

         Жалба, подадена на 22 октомври 2015 г. — PAN Europe и др./Комисия
   (Дело T-600/15)
   (2016/C 059/23)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Брюксел, Белгия), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) (Louvain-la-Neuve, Белгия), Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) (Castel San Pietro Terme, Италия) (представители: B. Kloostra, lawyer, A. van den Biesen, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1295 на Комисията (1) и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три основания.

               1.

               Първо основание, изведено от твърдение, че Комисията е нарушила членове 4 и 6 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 (2) и приложение I и приложение II към Регламент (ЕО) № 1107/2009 при приемането на обжалвания регламент и одобряването на пускането на пазара на веществото сулфоксафлор.

                           —

                           Комисията е действала в нарушение на член 4 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 и/или не е приложила правилно изискванията за одобрение на активни вещества, заложени в Регламент (ЕО) № 1107/2009;

                           —

                           Комисията е действала в нарушение и на член 4 във връзка с член 6, буква е) от Регламент (ЕО) № 1107/2009 и на точка 1.1 и точка 2.2 от приложение II към регламента и/или не е приложила правилно изискванията за одобрение на активни вещества, заложени в Регламент (ЕО) № 1107/2009, и

                           —

                           Комисията е действала в нарушение на член 4 и на член 6, буква з) от Регламент (ЕО) № 1107/2009 и/или не е приложила правилно изискванията за одобрение на активни вещества, заложени в Регламент (ЕО) № 1107/2009.

               2.

               Второ основание, с което се твърди, че обжалваният регламент нарушава правото на собственост на пчеларите и правото им на свободна стопанска инициатива, както са предвидени в членове 16 и 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз (3).

               3.

               Трето основание, с което се твърди, че с приемането на обжалвания регламент Комисията е нарушила принципа на добра администрация, на последователност при вземане на решения и задължението за полагане на грижа.

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1295 на Комисията от 27 юли 2015 година за одобряване на активното вещество сулфоксафлор в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за изменение на приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 на Комисията (ОВ L 199, стр. 8).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, стр. 1).

      (3)  Харта на основните права на Европейския съюз (ОВ 2000, C 326, стр. 1).


title: Дело T-575/13: Определение на Общия съд от 2 април 2014 г.  — Lesaffre et Compagnie/СХВП — Louis Baking Company (BAKING CENTER BY TECHNOLINE)

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/53

         Определение на Общия съд от 2 април 2014 г. — Lesaffre et Compagnie/СХВП — Louis Baking Company (BAKING CENTER BY TECHNOLINE)
   (Дело T-575/13) (1)

   2014/C 175/75
   Език на производството: френски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 31, 1.2.2014 г.


title: Дело C-577/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 декември 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 56 ДФЕС — Свободно предоставяне на услуги — Национална правна уредба, налагаща на установените в други държави членки независими доставчици на услуги задължение за предварително деклариране — Наказателни санкции — Пречка за свободното предоставяне на услуги — Обективно обосновано разграничение — Императивни изисквания от общ интерес — Предотвратяване на измамите — Борба срещу нелоялната конкуренция — Защита на самостоятелно заети лица — Пропорционалност)

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 19 декември 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-577/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Национална правна уредба, налагаща на установените в други държави членки независими доставчици на услуги задължение за предварително деклариране - Наказателни санкции - Пречка за свободното предоставяне на услуги - Обективно обосновано разграничение - Императивни изисквания от общ интерес - Предотвратяване на измамите - Борба срещу нелоялната конкуренция - Защита на самостоятелно заети лица - Пропорционалност)
   2013/C 46/03
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. Traversa, C. Vrignon и J.-P. Keppenne)

      Ответник: Кралство Белгия (представители: M. Jacobs, C. Pochet, подпомагани от S. Rodrigues, avocat)

      Встъпила страна: Кралство Дания (представители: C. Vang и S. Juul Jørgensen, както и г-жа V. Pasternak Jørgensen)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 56 ДФЕС — Национална правна уредба, налагаща на установените в други държави членки независими доставчици на услуги задължение за предварително деклариране (декларирането „Limosa“) — Пречка за свободното предоставяне на услуги — Дискриминационен характер на ограничението — Липса на обосновка и на пропорционалност

      Диспозитив

               1.

               Като е приело член 137, точка 8°, член 138, трето тире, член 153 и член 157, точка 3° от Програмния закон (I) от 27 декември 2006 г., в редакцията му в сила от 1 април 2007 г., а именно като е наложило на установените в държава членка, различна от Кралство Белгия, независими доставчици на услуги задължение да подадат декларация, преди да започнат да упражняват дейността си в Белгия, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 56 ДФЕС.

               2.

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Кралство Дания понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 72, 5.3.2011 г.


title: Дело C-103/11 P: Решение на Съда (първи състав) от 18 април 2013 г. — Европейска комисия/Systran SA, Systran Luxembourg SA (Обжалване — Член 225, параграф 1, член 235 и член 288, втора алинея ЕО — Иск за извъндоговорна отговорност, предявен срещу Европейската общност — Преценка на извъндоговорния характер на спора — Компетентност на общностните юрисдикции)

text:
               8.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/2

         Решение на Съда (първи състав) от 18 април 2013 г. — Европейска комисия/Systran SA, Systran Luxembourg SA
   (Дело C-103/11 P) (1)

   (Обжалване - Член 225, параграф 1, член 235 и член 288, втора алинея ЕО - Иск за извъндоговорна отговорност, предявен срещу Европейската общност - Преценка на извъндоговорния характер на спора - Компетентност на общностните юрисдикции)
   2013/C 164/03
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. van Rijn, E. Montaguti и J. Samnadda, подпомагани от A. Berenboom, advocaat и M. Isgour, avocat)

      Други страни в производството: Systran SA, Systran Luxembourg SA (представители: J.-P. Spitzer и E. De Boissieu, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 16 декември 2010 г. — Дело Systran и Systran Luxembourg/Комисия (T-19/07) с предмет иск за обезщетение на вредата, която ищците в първоинстанционното производство твърдят, че са претърпели поради нарушенията, допуснати вследствие на процедура на Комисията за възлагане на обществена поръчка във връзка с поддръжката и лингвистичното подобряване на системата ѝ за машинен превод — Неправилна преценка и противоречия относно извъндоговорния характер на спора — Нарушение на правото на защита — Неспазване на правилата относно събирането на доказателства — Явна грешка в преценката на достатъчно съществения характер на твърдяното нарушение на Комисията — Липса на мотиви

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 16 декември 2010 г. по дело Systran и Systran Luxembourg/Комисия (T-19/07).

               2.

               Отхвърля иска на Systran SA и на Systran Luxembourg SA по дело T-19/07.

               3.

               Осъжда Systran SA и Systran Luxembourg SA да понесат направените от Европейската комисия съдебни разноски пред Съда на Европейския съюз, както и пред Общия съд на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело T-360/06: Иск, предявен на 5 декември 2006 г. — Heijmans/Комисия

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/25

         Иск, предявен на 5 декември 2006 г. — Heijmans/Комисия
   (Дело T-360/06)
   (2007/C 20/38)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Heijmans NV (представители: М.F.A.M. Smeets и A.M. van den Oord, advocaten)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени изцяло или частично решението, чийто адресат е ищецът;

               —

               да се отмени наложената на ищеца санкция или да се намали размера ѝ;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът оспорва Решение на Комисията C(2006) 4090 окончателен от 13 септември 2006 г. във връзка с процедура по член 81 ЕО (Дело COMP/38.456 — Битум — Нидерландия), с което му е наложена санкция за нарушение на член 81 ЕО.
   На първо място, ищецът твърди, че е налице нарушение на член 81 ЕО и на член 2, 7 и 23, параграф 3 от Регламент (EO) 1/2003. Според ищеца, Комисията не е доказала, че той представлява единна организация от човешки ресурси, материални и нематериални средства, която е действала в нарушение на член 81 ЕО при определянето на цените на битум в Нидерландия. Освен това, ищецът твърди, че не е налице правно основание той да носи солидарна отговорност и че отговорността му е несъразмерна.
   В подкрепа на исканията си ищецът също така се позовава на основания и аргументи, подобни на представените от ищеца по дело T-358/06, Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV/Комисия.


title: Дело F-92/05: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 16 януари 2007 г. — Emmanuel Genette/Комисия на Европейските общности (Длъжностни лица — Пенсии — Пенсионни права, придобити преди постъпване на служба в Европейските общности — Прехвърляне към общностната схема — Оттегляне на искането за прехвърляне с цел позоваване на нови, по-благоприятни разпоредби)

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/46

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 16 януари 2007 г. — Emmanuel Genette/Комисия на Европейските общности
   (Дело F-92/05) (1)

   (Длъжностни лица - Пенсии - Пенсионни права, придобити преди постъпване на служба в Европейските общности - Прехвърляне към общностната схема - Оттегляне на искането за прехвърляне с цел позоваване на нови, по-благоприятни разпоредби)
   (2007/C 42/79)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Emmanuel Genette (Gorze, France) [представител: M.-A. Lucas, адвокат]

      Ответник: Комисия на Европейските общности [представител: V. Joris и D. Martin, представители]

      Трета страна, встъпила в подкрепа на ищеца: Кралство Белгия [представител: L. Van den Broeck; agent]
   Предмет
   Отмяна на решението на Комисията за отхвърляне на оттеглянето на искането на ищеца за прехвърляне на пенсионните му права, придобити в Белгия, с цел предявяване на ново искане въз основата на нови, по-благоприятни разпоредби
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Комисията от 25 януари 2005 година.

               2)

               Осъжда Комисията да понесе съдебните разноски, направени от нея и да заплати онези, направени от г-н Genette.

               3)

               Осъжда Кралство Белгия да понесе направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 315, 10.12.2005 г., стр. 14 (дело, първоначално заведено пред Първоинстанционния съд на Европейските общности под № Т-361/05 и прехвърлено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.).


title: Дело F-27/09: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 юни 2010 г. — Hanschmann/Европейска полицейска служба (Европол) (Публична служба — Служители на Европол — Неподновяване на договор — Договор за неопределено време — Член 6 от Правилника за служителите на Европол — Принцип на зачитане на правото на защита)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/67

      Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 юни 2010 г. — Hanschmann/Европейска полицейска служба (Европол)
      (Дело F-27/09) (1)

      (Публична служба - Служители на Европол - Неподновяване на договор - Договор за неопределено време - Член 6 от Правилника за служителите на Европол - Принцип на зачитане на правото на защита)
      (2010/C 288/124)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподател: Ingo Hanschmann (Хага, Нидерландия) (представители: първоначално P. de Casparis, avocat, впоследствие W. J. Dammingh и N. D. Dane, avocats)

         Ответник: Европейска полицейска служба (Европол) (представители: D. Neumann и D. El Khoury, подпомагани от B. Wägenbaur и R. Van der Hout, avocats)

         Предмет на делото

      Отмяна на решението от 12 юни 2008 г., с което жалбоподателят се уведомява за невъзможността да му се предложи постоянна длъжност, както и на решението от 7 януари 2009 г., с което се отхвърля подадената срещу първото решение жалба

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя решението от 12 юни 2008 г., с което Европейската полицейска служба (Европол) отказва да предостави договор за неопределено време на г-н Hanschmann.

                  2.

                  Осъжда Европол да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г., стр. 25.


title: Дело C-514/16: Преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Guimarães (Португалия), постъпило на 3 октомври 2016 г. — Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues/José Manuel Proença Salvador и др.

text:
               19.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 475/12

         Преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Guimarães (Португалия), постъпило на 3 октомври 2016 г. — Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues/José Manuel Proença Salvador и др.
   (Дело C-514/16)
   (2016/C 475/18)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Страни в главното производство

      Въззивник: Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues

      Въззиваеми: José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros — Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto

      Преюдициални въпроси

               1)

               Предвиденото в член 3, параграф 1 от Директива 72/166/CEE (1) на Съвета от 24 април 1972 година задължение за сключване на застраховка „Гражданска отговорност“ при използване на превозни средства с обичайно домуване на територията на всяка държава членка приложимо ли е при използване на превозно средство — независимо дали на имот, публична или частна собственост — единствено когато то е в движение или също и в случаите, когато е неподвижно, но с включен мотор?

               2)

               Попада ли в обхвата на посоченото понятие за използване на превозни средства по смисъла на член 3, параграф 1 от цитираната Директива 72/166 земеделски трактор, който е разположен неподвижно на равен черен път в земеделско стопанство и се използва както обикновено при извършването на земеделска дейност (пръскане на хербицид върху лоза), с включен мотор за задвижване на помпата на съдържащия хербицид бидон, и който трактор, при тези обстоятелства, в резултат от свличане за земна маса, причинено от съчетанието на следните фактори:

                           —

                           тежест на трактора,

                           —

                           вибриране, причинено от мотора на трактора и от помпата на пръскачката, която е прикрепена към задната част на трактора [и]

                           —

                           силни дъждове

                     се преобръща върху четирима работници, извършващи посочената дейност на по-долните тераси на имота, и предизвиква смъртта на работничка, придържаща маркуча, с който се осъществява пръскането?

               3)

               Ако отговорите на предходните преюдициални въпроси са утвърдителни, това тълкуване на понятието за използване на превозни средства по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 72/166 допуска ли национална правна уредба (член 4, параграф 4 от Наредба-закон 291/2007 от 21 август 2007 г.), която изключва предвиденото в посочения член 3, параграф 1 задължение за сключване на застраховка „Гражданска отговорност“, когато превозните средства се използват за осъществяване на функции само от селскостопанско или промишлено естество?

      (1)  Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (Първа директива) (ОВ L 103, 1972 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10).


title: Дело T-69/14: Жалба, подадена на 27 януари 2014 г.  — UAB MELT WATER/СХВП (MELT WATER Original)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/48

         Жалба, подадена на 27 януари 2014 г. — UAB MELT WATER/СХВП (MELT WATER Original)
   (Дело T-69/14)
   2014/C 112/62
   Език на производството: литовски

      Страни

      Жалбоподател: Research and Production Company MELT WATER UAB (Klaipėda, Литва) (представители: V. Viešūnaitė, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на пети апелативен състав на СХВП от 26 ноември 2013 г. по преписка R 494/2013-5 и да разпореди на СХВП да регистрира като марка на Общността марка „MELT WATER Original“, за която жалбоподателят, Research and Production Company MELT WATER UAB, е подал заявка за регистрация (заявка № 010 782 068);

               —

               да присъди съдебните разноски в полза на жалбоподателя, Research and Production Company MELT WATER UAB,

               —

               да разпореди на СХВП да представи преписката относно действията, свързани с тази заявка за регистрация на Марка на Общността (Заявка № 010 782 068).

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: светлосиня фигуративна марка, съдържаща словните елементи „MELT WATER Original“, за стоки от клас 32 — заявка № 010 782 068 за регистрация на марка на Общността.

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: член 7, параграф 1, букви в) и б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, както и свързаната с тези разпоредби практика на съдилищата на Европейския съюз.