title: Дело T-131/07: Иск, предявен на 24 април 2007 г. — Mohr & Sohn/Комисия

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/25

         Иск, предявен на 24 април 2007 г. — Mohr & Sohn/Комисия
   (Дело T-131/07)
   (2007/C 155/50)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Paul Mohr & Sohn, Baggerei и Schiffahrt (Niederwalluf (Rhg), Германия) (представител: Rechtsanwalt F. von Waldstein)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на ответника от 28 февруари 2007 г. и да се задължи Европейската комисия да предостави на ищеца относно плаващия кран „Niclas“ разрешително за изключване съгласно член 4, параграф 6 от Регламент (EО) № 718/1999 на Съвета от 29 март 1999 г. относно политиката за капацитета на флотите на Общността с оглед насърчаване на транспорта по вътрешните водни пътища,

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът оспорва решението на Комисията DG-Greffe (2007) D/200972 от 28 февруари 2007 г. относно подаденото в съответствие с член 4, параграф 6 от Регламент (EО) № 718/1999 (1) заявление за издаване на разрешение за изключване на плаващия кран „Niclas“. Ищецът е отправил искане, този специален плавателен съд да бъде изключен от обхвата на прилагането на правилото „стар-за-нов“. С оспорвания акт ответникът е отказал да издаде съответното разрешение за изключване за плаващия кран „Niclas“.
   В подкрепа на иска си ищецът посочва по-специално, че плаващият кран „Niclas“ не попада в обхвата на Регламент № 718/1999. С оглед на това той изтъква, че въпросният плавателен съд не притежава свиделство за корабоплаване по река Рейн, което обаче е предпоставка за законосъобразно извършване на превоз на товари по европейските водни пътища. Според ищеца плаващият кран „Niclas“ не се различава от плавателни съдове, които служат за съхраняване на стоки по смисъла на член 2, параграф 2, буква е) от Регламент № 718/1999 или от оборудване за драгиране, каквото представляват плаващи съоръжения на строителни предприятия по смисъла на член 2, параграф 2, буква ж) от същия регламент.

      (1)  Регламент (ЕО) № 718/1999 на Съвета от 29 март 1999 г. относно политиката за капацитета на флотите на Общността с оглед насърчаване на транспорта по вътрешните водни пътища [Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 6, стр. 234]


title: Дело C-374/14 P: Жалба, подадена на 4 август 2014 г. от Walcher Meßtechnik GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 22 май 2014 г. по дело T-95/13, Walcher Meßtechnik GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               6.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 351/6

         Жалба, подадена на 4 август 2014 г. от Walcher Meßtechnik GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 22 май 2014 г. по дело T-95/13, Walcher Meßtechnik GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-374/14 P)
   2014/C 351/08
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Walcher Meßtechnik GmbH (представител: S. Walter, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на шести състав на Общия съд на Европейския съюз от 22 май 2014 г. по дело T-95/13, както и спорното решение на първи апелативен състав на СХВП от 13 декември 2012 г. по преписка R1779/2012-1,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени Решение на шести състав на Общия съд от 22 май 2014 г. по дело T-95/13 и да се върне делото на Общия съд,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква две основания, от които първото е съставено от три части.

               1.

               Първо основание
               Обжалваното съдебно решение нарушавало член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 (1) по три причини:

                           —

                           при преценката на годността на даден знак да бъде регистриран следвало да се изходи от съдържанието на стоките и/или услугите. Не това направил Общият съд. Вместо това той се позовал на интернет страницата на жалбоподателя и на списъка от стоки на една американска марка, които не били предмет на спора.

                           —

                           дори във възприетото от Общия съд значение на думата „HIPERDRIVE“ знакът „HIPERDRIVE“ описвал само една характеристика на команден лост. Чрез твърдяното описание на частта от командния лост, интегрирана във въпросните стоки, обаче не се описвали съществени характеристики на самите стоки. По този начин Общият съд неправилно приложил установените за тази цел в по-ранната съдебна практика на Съюза критерии (вж. решение на Общия съд от 15 януари 2013 по дело T-625/11, BSH/СХВП [ecoDoor] (2) и Решение на Съда от 10 юли 2014 г. по дело C-126/13 P, BSH/СХВП (3), т. 27).

                           —

                           очевидно погрешното предположението на Общия съд, че „HIPER“ било равностойно на „hyper“, макар че тези понятия никога не се използвали като синоними, се основавало на погрешното твърдение, че както „HIPER“, така и „hyper“ се произнасяли по един и същи начин на английски език. Това очевидно погрешно твърдение на Общия съд не било нито подкрепено с доказателства, нито мотивирано, въпреки многобройните примери на жалбоподателя в противен смисъл. Въпросът дали мотивите към Решение на Общия съд са противоречиви или недостатъчни бил правен въпрос.

               2.

               Второ основание:

                           —

                           обжалваното съдебно решение нарушавало общите принципи на правото на Съюза, по-специално принципа на равно третиране и забраната за произволно тълкуване. Съществувала установена практика на СХВП, според която при регистрацията съставната част „HIPER“ не се отъждествявала с „hyper“. Тази практика съществувала преди регистрацията на спорния знак и продължила да съществува и след това. Настоящият случай бил различен от случаите, в които заявителите се позовавали само на по-ранни заявки за регистрация. Фактът, че след оспорването на въпросните заявки за регистрация СХВП не е оспорила повече марки, съдържащи елемента „HIPER“, показвал, че оспорването на заявката за регистрация безспорно нарушава принципа на равно третиране и забраната за произволно тълкуване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).

      (2)  ECLI:EU:T:2013:14.

      (3)  ECLI:EU:C:2014:2065.


title: Дело C-134/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Sąd Rejonowy w Jaworznie (Rzeczpospolita Polska) на 7 март 2007 г. –Piotr Kawala/Gmina Miasta Jaworzna

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/33

         Искане за преюдициално заключение, направено от Sąd Rejonowy w Jaworznie (Rzeczpospolita Polska) на 7 март 2007 г. –Piotr Kawala/Gmina Miasta Jaworzna
   (Дело C-134/07)
   (2007/C 95/63)
   Език на производството: полски
   Препращаща юрисдикция
   Sąd Rejonowy w Jaworznie
   Страни в главното производство

      Ищец: Piotr Kawala

      Ответник: Gmina Miasta Jaworzna
   Преюдициален въпрос
   Противоречи ли член 90 ЕО на прилагането на параграф 1 от Правилник на министъра на инфраструктурата от 28 юли 2003 година относно размера на таксите за свидетелства за регистрация, според който регистрацията на транспортно средство, закупено извън република Полша от друга държава-членка, е поставено в зависимост от заплащането на такса за издаване на свидетелство за регистрация на транспортно средство в размер на 500 PLN?


title: Дело C-233/17 P: Жалба, подадена на 4 май 2017 г. от GX срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 3 март 2017 г. по дело T-556/16, GX/Европейска комисия

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/12

         Жалба, подадена на 4 май 2017 г. от GX срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 3 март 2017 г. по дело T-556/16, GX/Европейска комисия
   (Дело C-233/17 P)
   (2017/C 221/16)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: GX (представител: G.-M. Enache, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното определение и съответно да се отмени спорното решение на органа по назначаването,

               —

               да му се заплати обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които е претърпял вследствие на спорното решение,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   С жалбата до Съда жалбоподателят иска да бъде отменено определението на Общия съд от 3 март 2017 г., GX/Комисия, T-556/16, с което Общият съд отхвърля искането за отмяна на решението на конкурсната комисия в конкурса на общо основание EPSO/AD/248/13 да не включи името на жалбоподателя в списъка на издържалите конкурса кандидати.
   Жалбоподателят изтъква две основания за обжалване:

               1.

               Незаконосъобразност на обявлението за конкурса, на поправката и на основните принципи на центъра за оценяване:
               Жалбоподателят смята, че обявлението за конкурса е незаконосъобразно, доколкото не е обективно обосновано нито по отношение на ограничаването на избора на втори език (немски, английски или френски) с оглед на интереса на службата, нито по отношение на пропорционалността на това ограничение с оглед на реалните нужди на службата.
               Второ, жалбоподателят твърди, че приложимите в общите конкурси на EPSO основни принципи на центъра за оценяване са незаконосъобразни, невалидни и научно необосновани, тъй като нищо не подкрепя, доказва или потвърждава прилаганите от EPSO основни практики, опиращи се на следните принципи: (i) „поведението на лицето в миналото е най-добрият показател как то ще работи в бъдеще“ и (ii) „центровете за оценяване, при които се симулират реални работни ситуации, са най-добрият показател как лицето ще работи в реални условия“.
               Трето, жалбоподателят твърди, че публикуваната поправка на обявлението за конкурса EPSO/AD/248/13 е незаконосъобразна.

               2.

               Процесуални нарушения на етапа на центъра за оценяване:
               Жалбоподателят сочи няколко процесуални нарушения, допуснати в конкурса EPSO/AD/248/13 на етапа на центъра за оценяване.


title: Дело C-238/07 P: Определение на Съда от 19 октомври 2007 г. — Derya Beyatli/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Публична служба — Общ конкурс за граждани на Република Кипър — Обявление за конкурс — Срокове — Жалба — Писмо, адресирано до началника на делегацията на Комисията в Кипър)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/30

         Определение на Съда от 19 октомври 2007 г. — Derya Beyatli/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-238/07 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Общ конкурс за граждани на Република Кипър - Обявление за конкурс - Срокове - Жалба - Писмо, адресирано до началника на делегацията на Комисията в Кипър)
   (2008/C 51/51)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Derya Beyatli (представител: A. Demetriades, dikigorosd)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и M. H. Kraemer)
   Предмет
   Жалба срещу Определение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 5 март 2007 г. по дело Derya Beyatli и Armagan Candan/Комисия (T-455/04), с което Първоинстанционният съд е отхвърлил като недопустима жалба, целяща отмяна на решението на конкурсната комисия на конкурс EPSO/A/1/03, за съставяне на списък с резерви за помощник-администратори с кипърско гражданство, да не допусне жалбоподателите до устния изпит в рамките на посочения конкурс — Срок за подаване на жалба, съгласно член 90, параграф 2 от Правилата за служителите
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата

               2)

               Осъжда г-жа Beyatli да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 183, 4.8.2007 г.


title: Дело C-531/11: Определение на председателя на Съда от 13 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt — Германия) — Angela Strehl/Bundesagentur für Arbeit Nürnberg

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/25

         Определение на председателя на Съда от 13 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt — Германия) — Angela Strehl/Bundesagentur für Arbeit Nürnberg
   (Дело C-531/11) (1)

   2012/C 73/48
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г.


title: Дело F-29/16: Жалба, подадена на 14 юни 2016 г. — ZZ и др./Комисия

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/53

         Жалба, подадена на 14 юни 2016 г. — ZZ и др./Комисия
   (Дело F-29/16)
   (2016/C 335/69)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представител: C. Cortese, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, прието от Комисията на основание член 85 от Правилника, за удръжка в размер на 22 368,13 EUR от наследствената пенсия, отпусната на жалбоподателя, както и от пенсията за сираци, отпусната в полза на трите му деца.

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO.4) от 17 август 2015 г. с предмет възстановяване на неоснователно платени суми на основание наследствена пенсия и пенсия за сираци, относно правата на ZZ и неговите две непълнолетни дъщери, и доколкото е необходимо, решението, с което изрично се отхвърля жалбата по административен ред.

               —

               да се отмени решението на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO.4) от 17 август 2015 г. с предмет възстановяване на неоснователно платени суми на основание наследствена пенсия и пенсия за сираци, относно правата на X, и доколкото е необходимо, решението, с което изрично се отхвърля жалбата по административен ред.

               —

               да се осъди Комисията да заплати следното обезщетение за претърпените от жалбоподателите неимуществени и имуществени вреди поради нарушаване на правото им на добра администрация както и на задължението за полагане на грижа, което администрацията има по отношение на тях:

                           —

                           разликата между възнаграждението, получено от ZZ като срочно нает служител на ЕОБХ със степен AD 9, и възнаграждението, което той би получил като длъжностно лице към Комисията със степен AD 12, за срок от една година,

                           —

                           сумата за възстановяване, поискана от жалбоподателите по обжалваното решение, заедно с разликата между размера на пенсиите, установен в становище за изменение № 2, и размера на сумата, установен в становище за изменение № 3, считано от влизане в сила на становище № 3 до датата, на която семейството ще е в състояние да се установи отново в мястото на предходното си местопребиваване, срок, който по справедливост може да бъде определен на една година, считано от решаването на настоящото дело,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-117/10: Жалба, подадена на 12 ноември 2010 г. — Van Soest/Комисия

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/66

         Жалба, подадена на 12 ноември 2010 г. — Van Soest/Комисия
   (Дело F-117/10)
   ()
   2011/C 30/131
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Barry Van Soest (Брюксел, Белгия) (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията за прекратяване на процедурата за назначаване на жалбоподателя, преминал успешно конкурс и включен в списък с резерви, поради това, че не притежава диплома за средно образование, даващ право на обучение във висше училище

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решение HRB.2/TV/iu (2010) 6293,

               —

               да се отмени решение HRD.2/AL/db Ares(2010) 511204, с което се отхвърля административната жалба на жалбоподателя срещу посоченото решение,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-680/14: Жалба, подадена на 19 септември 2014 г.  — Lupin/Комисия

text:
               8.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 439/33

         Жалба, подадена на 19 септември 2014 г. — Lupin/Комисия
   (Дело T-680/14)
   (2014/C 439/43)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lupin Ltd (Махаращра, Индия) (представители: M. Pullen, R. Fawcett-Feuillette, M. Boles, Solicitors, V. Wakefield, Barrister, и M. Hoskins QC)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви решението за недействително, доколкото с него се приема, че Lupin е нарушило член 101 ДФЕС и/или

               —

               да отмени или да намали наложената глоба на Lupin, и

               —

               да осъди Комисията да заплати разноските на Lupin в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата си жалба жалбоподателят иска частична отмяна на Решение C(2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. по преписка AT.39612 — Perindopril (Servier).
   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първо правно основание, състоящо се в твърдението, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, доколкото е приела, че жалбоподателят е извършил нарушение поради целта на член 101 ДФЕС. Жалбоподателят твърди, че:

                           —

                           заключението на Комисията е незаконосъобразно, тъй като прилага напълно нов и неправилен правен критерий. По-специално то зависи от плащането на „значителен стимул“, което според жалбоподателя не отговаря на установената съдебна практика и е погрешно от правна гледна точка;

                           —

                           подходът на Комисията съдържа пропуск да се признаят и изпълнят целите не само на конкурентното право, но също и тези на патентното право и на модерния граждански процес. Според жалбоподателя Комисията е трябвало да прецени въпроса за ограничението поради целта чрез позоваване на доктрината за допълнителните ограничения и/или чрез позоваване на принципите, признати в решение Wouters. Този пропуск е грешен от правна гледна точка.

               2.

               Второ правно основание, състоящо се в твърдението, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, доколкото е приела, че жалбоподателят е извършил нарушение поради резултата на член 101 ДФЕС. Жалбоподателят счита, че подходът на Комисията при преценката дали патентното споразумение е нарушение поради резултата, страда от същите пороци, както и подходът ѝ спрямо нарушенията поради целта.

               3.

               Трето правно основание, състоящо се в твърдението, че Комисията е допуснала грешка като е наложила глоба на жалбоподателя, алтернативно — наложената глоба е била твърде висока и трябва да бъде намалена. Жалбоподателят счита, че:

                           —

                           твърдяното му нарушение е ново и не следва да се налага глоба, алтернативно — само символична глоба;

                           —

                           глобата не отговаря на относителната тежест и продължителност на твърдяното нарушение на жалбоподателя и е несправедлива;

                           —

                           Комисията не е взела предвид справедливата стойност на интелектуалната собственост, която е била прехвърлена от жалбоподателя на Servier;

                           —

                           Комисията е нарушила принципа на равно третиране с сравнение с глобата, наложена на Krka.


title: Дело C-43/10: Решение на Съда (голям състав) от 11 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias и др./Ypourgos Perivallontos и др. (Преюдициално запитване — Директиви 85/337/ЕИО, 92/43/ЕИО, 2000/60/ЕО и 2001/42/ЕО — Политика на Общността в областта на водите — Отклоняване на река — Понятие „срок“ за изготвянето на планове за управление на речни басейни)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/2

         Решение на Съда (голям състав) от 11 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias и др./Ypourgos Perivallontos и др.
   (Дело C-43/10) (1)

   (Преюдициално запитване - Директиви 85/337/ЕИО, 92/43/ЕИО, 2000/60/ЕО и 2001/42/ЕО - Политика на Общността в областта на водите - Отклоняване на река - Понятие „срок“ за изготвянето на планове за управление на речни басейни)
   2012/C 355/03
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Symvoulio tis Epikrateias

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias, Dimos Agriniou, Dimos Oiniádon, Emporiko kai Viomichaniko Epimelitirio Aitoloakarnanias, Enosi Agrotikon Synetairismon Agriniou, Aitoliki Etaireia Prostasias Topiou kai Perivallontos, Elliniki Ornithologiki Etaireia, Elliniki Etaireia gia tin prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias, Dimos Mesologiou, Dimos Aitolikou, Dimos Inachou, Topiki Enosi Dimon kai Koinotiton Nomou Aitoloakarnanias, Pagkosmio Tameio gia ti Fysi WWF Ellas

      Ответници: Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion ergon, Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Anaptyxis, Antagonistikotitas kai Naftilias, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Ypourgos Politismou

      Предмет

   Преюдициално запитване — Symvoulio tis Epikrateias — Тълкуване на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (ОВ L 327, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193) — Дейности по отклоняването на река — Понятие за срок за съставяне на планове за управление на речен басейн по смисъла на член 13, параграф 6 от директивата

      Диспозитив

               1.

               Член 13, параграф 6 и член 24, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите трябва да се тълкуват в смисъл, че определят съответно 22 декември 2009 г. за дата, на която изтича предвиденият за държавите членки срок за публикуване на плановете за управление на речните басейни, и 22 декември 2003 г. за дата, на която изтича крайният срок, с който разполагат държавите членки за транспониране на тази директива, и по-специално на членове 3—6, 9, 13 и 15 от нея.

               2.

               Директива 2000/60 трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           принципно допуска национална разпоредба, която разрешава преди 22 декември 2009 г. пренасянето на вода от речен басейн към друг или от район на речен басейн към друг, когато плановете за управление на разглежданите речни басейни още не са били приети от компетентните национални органи,

                           —

                           подобно прехвърляне не трябва да застрашава сериозно постигането на предвидените от тази директива цели,

                           —

                           доколкото обаче може да има отрицателни последици за водите, каквито последици са посочени в член 4, параграф 7 от същата директива, това прехвърляне може да бъде разрешено, ако са изпълнени поне условията, посочени в точки а)—г) от същата разпоредба, и

                           —

                           невъзможността речният басейн или получаващият район на речен басейн да посрещнат със своите собствени водни ресурси нуждите си от питейна вода, производство на електроенергия или напояване, не е задължително условие за съвместимостта на подобно прехвърляне на вода с разглежданата директива, щом като посочените по-горе условия са изпълнени.

               3.

               Одобряването от национален парламент на планове за управление на речни басейни, каквито са разглежданите по главното производство планове, без провеждане на производство по информиране, консултиране или участие на обществеността, не попада в приложното поле на член 14 от Директива 2000/60, и по-специално на параграф 1 от него.

               4.

               Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 г., и по-специално член 1, параграф 5 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска закон като приетия от гръцкия парламент на 2 август 2006 г. Закон 3481/2006, с който се одобрява проект за частично отклоняване на река, какъвто е разглежданият в главното производство, на базата на изследване на въздействията върху околната среда на този проект, послужило за основание на административно решение, прието след приключване на производство, проведено в съответствие с предвидените в разглежданата директива задължения за информиране и участие на обществеността, и то независимо че това решение е отменено по съдебен ред, доколкото посоченият закон съставлява отделен законодателен акт, така че целите на тази директива могат да се постигат по законодателен път. Националният съд трябва да провери дали тези две условия са били спазени.

               5.

               Проект за частично отклоняване на река като разглеждания в главното производство не трябва да се счита за план или програма, попадащ или попадаща в приложното поле на Директива 2001/42 на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда.

               6.

               Териториите, фигуриращи в националния списък на териториите от значение за Общността, изпратен на Европейската комисия съгласно член 4, параграф 1, втора алинея от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна и впоследствие включени в списъка на ТЗО, приет с Решение 2006/613/ЕО на Комисията от 19 юли 2006 година за приемане съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета на списък на местообитанията със значение за Общността в средиземноморския биогеографски район, са се ползвали от закрилата на Директива 92/43 след уведомяването на съответната държава членка за посоченото решение и преди неговото публикуване. По-специално, след като е била уведомена за това решение, съответната държава членка е трябвало да приеме и защитните мерки, предвидени в член 6, параграфи 2—4 от Директива 92/43.

               7.

               Директива 92/43, и по-специално член 6, параграфи 3 и 4 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че при липса на информация или на надеждни и актуализирани данни относно птичата фауна в дадена специална защитена зона не допуска осъществяването на проект за отклоняване на води, който не е пряко свързан или необходим за опазването на тази специална защитена зона, но може да я засегне значително.

               8.

               Директива 92/43, и по-специално член 6, параграф 4 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че основания, свързани, от една страна, с напояването, а от друга страна, със снабдяването с питейна вода, изтъкнати в подкрепа на проект за отклоняване на води, могат да съставляват императивни съображения от значим обществен интерес, които да обосноват осъществяването на проект, застрашаващ целостта на разглежданите територии. Когато подобен проект застрашава целостта на територия от значение за Общността, в която има приоритетен тип естествено местообитание и/или приоритетен вид, осъществяването на този проект принципно може да бъде обосновано със съображения, свързани със снабдяването с питейна вода. При определени обстоятелства това осъществяване може да се обоснове с благоприятните въздействия от първостепенно значение, които напояването има за околната среда. Обратно на това, напояването по принцип не може да се включи сред съображенията, свързани със здравето на човека и обществената безопасност, които обосновават осъществяването на проект като разглеждания в главното производство.

               9.

               По силата на Директива 92/43, и по-специално на член 6, параграф 4, първа алинея, първо изречение от нея, за целите на определяне на подходящите компенсаторни мерки следва да се вземат предвид обхватът на отклоняването на води и мащабът на дейностите, които включва то.

               10.

               Директива 92/43, и по-специално член 6, параграф 4, първа алинея от нея, тълкувана в светлината на установената в член 6 ЕО цел за устойчиво развитие, разрешава във връзка с територии, които са част от мрежата „Натура 2000“, превръщането на една естествена речна екосистема в изкуствена речна и езерна екосистема, доколкото са изпълнени условията, посочени в тази разпоредба от разглежданата директива.

      (1)  ОВ C 100, 17.4.2010 г.


title: Дело T-679/16: Жалба, подадена на 26 септември 2016 г. — Athletic Club/Комисия

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/56

         Жалба, подадена на 26 септември 2016 г. — Athletic Club/Комисия
   (Дело T-679/16)
   (2016/C 419/73)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Athletic Club (Билбао, Испания) (представители: E. Lucas Murillo de la Cueva и J. Luís Carrasco, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 1 от Решение C (2016) 4046 окончателен на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), предоставена от Испания на някои футболни клубове, в частта му, в която засяга Athletic Club,

               —

               да отмени членове 4 и 5 от Решение C (2016) 4046 окончателен на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), предоставена от Испания на някои футболни клубове, в частта му, в която се разпорежда възстановяването на помощта, за която се предполага, че е била предоставена на Athletic Club, както и премахването на режима на корпоративния данък за нестопанските организации, в съответствие с който е облаган Athletic Club,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу Решение C (2016) 4046 окончателен на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), предоставена от Испания на някои футболни клубове. Що се отнася до жалбоподателя, посочената помощ се е състояла в данъчното предимство, което той е получил през разглеждания период, тъй като е бил облаган като нестопанска организация, а не по общия режим на корпоративния данък.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС.

                           —

                           В тази връзка той твърди, че в рамките на референтната географска зона (Vizcaya) разглежданата в решението мярка не може да се счита за селективна, тъй като всички футболни клубове са нестопански организации, подчинени на същия режим и вид корпоративно облагане.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС.

                           —

                           В тази връзка жалбоподателят твърди, че разликата в данъчното облагане на юридическите лица с нестопанска цел и акционерните дружества е оправдана от съществените различия между тези два вида юридически лица.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС

                           —

                           В тази връзка жалбоподателят твърди, че разглежданата в решението мярка не води до нарушение на конкуренцията и не засяга търговията между държавите членки.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение на член 108 ДФЕС и член 1, буква б), подточка i), членове 17, 18 и 19 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).

                           —

                           В тази връзка жалбоподателят твърди, че ако разглежданата в решението мярка би трябвало да се счита за държавна помощ, при всички случаи тя трябва да се счита за съществуваща помощ.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушение на член 296 ДФЕС и на член 41, параграф 1, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                           —

                           В тази връзка жалбоподателят твърди, че обжалваното решение не е мотивирано, доколкото не е анализирало основните изисквания на определението за държавна помощ и не е отговорило на мотивираните твърдения от страните, като по този начин не е спазило основните изисквания в областта на тежестта на доказване.


title: Дела T-240/12 и Т-211/13: Определение на Общия съд от 7 март 2014 г.  — Eni/Комисия (Конкуренция  — Картели  — Пазар на бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация  — Решение на Комисията за установяване на нарушение на член 81 ЕО  — Частична отмяна и изменение от Общия съд на решение на Комисията  — Възобновяване на производството  — Ново изложение на възраженията  — Прекратяване на процедурата  — Липса на основание за произнасяне)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/36

         Определение на Общия съд от 7 март 2014 г. — Eni/Комисия
   (Дела T-240/12 и Т-211/13) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Пазар на бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация - Решение на Комисията за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Частична отмяна и изменение от Общия съд на решение на Комисията - Възобновяване на производството - Ново изложение на възраженията - Прекратяване на процедурата - Липса на основание за произнасяне))
   2014/C 135/46
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Eni SpA (Рим, Италия) (представители: G. M. Roberti и I. Perego, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: V. Bottka, G. Conte, R. Striani и T. Vecchi)

      Предмет

   По дело T-240/12 — искане за отмяна на решение на Комисията, съдържащо се в писмо от 23 април 2012 г. за уведомяване на жалбоподателя за намерението на Комисията да започне ново производство и да му изпрати ново изложение на възраженията, а по дело T-211/13 — искане за отмяна на решенията на Комисията C (2013) 1200 окончателен от 26 февруари 2013 г. и C (2013) 1199 окончателен от 27 февруари 2013 г. за възобновяване на процедурата и изпращане на жалбоподателя на ново изложение на възраженията по преписка AT. 40032 — BR/ESBR — Повторност на нарушението след частичната отмяна с Решение на Общия съд на Решение C (2006) 5700 окончателен на Комисията от 29 ноември 2006 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.638 — Бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация)

      Диспозитив

               1)

               Съединява дела T-240/12 и T-211/13 за целите на определението.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по настоящите жалби.

               3)

               Eni SpA и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 217, 21.7.2012 г.


title: Дело T-502/10: Жалба, подадена на 18 октомври 2010 г. — Département du Gers/Комисия

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/54

         Жалба, подадена на 18 октомври 2010 г. — Département du Gers/Комисия
   (Дело T-502/10)
   ()
   2010/C 346/105
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Département du Gers (Ош, Франция) (представители: S. Mabile и J.-P. Mignard, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение 2010/428/ЕС на Европейската комисията от 28 юли 2010 година за разрешаване пускането на пазара на продукти, съдържащи, състоящи се или произведени от генетично модифицирана царевица 59122x1507xNK603 (DAS-59122-7xDAS-Ø15Ø7xMON-ØØ6Ø3-6), в съответствие с Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета;

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи на жалбоподателя са същите или в по-голямата си част сходни с изложените по дело Т-478/10, Département du Gers/Комисия.


title: Дело T-394/12: Жалба, подадена на 28 август 2012 г. — Alfastar Benelux/Съвет

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/30

      Жалба, подадена на 28 август 2012 г. — Alfastar Benelux/Съвет
      (Дело T-394/12)
      (2012/C 331/57)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Alfastar Benelux SA (Ixelles, Белгия) (представители: N. Keramidas и N. Korogiannakis, lawyers)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  отмяна на решението на ответника, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя, подадена във връзка с открита процедура за възлагане на обществена поръчка UCA-218-07 за Предоставяне на услуги, свързани с техническата поддръжка и справочна служба и услуги, свързани със сайта, за персонални компютри, принтери и периферни устройства на генералния секретариат на Съвета (ОВ/S 2008/S 91-122796), за което жалбоподателят е уведомен още веднъж с препоръчано писмо от 18 юни 2012 г., след отмяната на предходното решение за възлагане от 1 декември 2008 г. от Общия съд в Решение по дело T-57/09 Alfastar Benelux/Съвет;

                  —

                  да осъди ответникът да плати на жалбоподателя обезщетение за вредите, претърпени в резултат от разглежданата процедура за възлагане на обществена поръчка; и

                  —

                  да осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага пет правни основания.

                  1.

                  В първото правно основание се твърди, че обжалваното решение нарушава спецификацията на поръчката, тъй като използването на лица, които извършват услуги по преместване, за изпълнение на техническа работа, както е посочено в одобрената оферта, противоречи на тези спецификации;

                  2.

                  С второто правно основание се твърди, че обжалваното решение съдържа множество явни грешки в преценката, особено що се отнася до сертифицирането на спечелилия участник, квалификацията на персонала на спечелилия участник, за разлика от тези на жалбоподателя, оценките за трансфер на знания и оценяването на броя на персонала, предложен от оферентите.

                  3.

                  С третото правно основание се твърди, че комисията по оценяване на офертите е смесила критериите за подбор и критериите за възлагане, както и фазите на процедурата за възлагане на обществена поръчка.

                  4.

                  С четвъртото правно основание се твърди, че процедурата за възлагане на обществена поръчка съдържа многобройни несъответствия и неточна информация.

                  5.

                  С петото правно основание се твърди, че ответникът не се е съобразил с разпоредбата на член 100, параграф 2 от Финансовия регламент (1), особено що се отнася до проверката на критериите за подбор.

         (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, 2002 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).


title: Дело F-15/12: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 20 април 2012 г. — Collado/Комисия

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/25

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 20 април 2012 г. — Collado/Комисия
   (Дело F-15/12)
   2012/C 184/57
   Език на производството: френски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.


title: Дело T-498/11: Решение на Общия съд от 26 септември 2014 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Преработка на уеб сайт — Отхвърляне на офертата на оферент — Възлагане на поръчката на друг оферент — Жалба за отмяна — Задължение за мотивиране — Критерии за възлагане — Явни грешки в преценката — Искане за обезщетение)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/31

      Решение на Общия съд от 26 септември 2014 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
      (Дело T-498/11) (1)

      ((Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Преработка на уеб сайт - Отхвърляне на офертата на оферент - Възлагане на поръчката на друг оферент - Жалба за отмяна - Задължение за мотивиране - Критерии за възлагане - Явни грешки в преценката - Искане за обезщетение))
      (2014/C 395/36)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis и N. Theologou, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: S. Delaude и F. Moro, подпомагани от P. Wytinck и T. Ruys, avocats)

         Предмет

      От една страна, искане за отмяна на решението на Службата за публикации на Европейския съюз за отхвърляне на офертата на жалбоподателя относно доставка на услуги с предмет преработка на сайта на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) и за отмяна на решението за възлагане на обществената поръчка на друг оферент, и от друга страна, искане за обезщетение за вреди

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 347, 26.11.2011 г.


title: Дело C-78/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 22 февруари 2011 г. — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Federación de Asociaciones Sindicales (FAGSA) и други

text:
               21.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/10

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 22 февруари 2011 г. — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Federación de Asociaciones Sindicales (FAGSA) и други
   (Дело C-78/11)
   2011/C 152/18
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Ищец: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Ответници: Federación de Asociaciones Sindicales (FAGSA), Federación de Trabajadores Independientes de Comercio (FETICO), Federación Estatal de Trabajadores del Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT y Federación del Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO.

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли член 7.1 от Директива 2003/88 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време тълкуване на националната правна уредба, което не позволява прекъсване на периода на отпуск, за да се ползва по-късно пълният период — или остатъкът от него — ако въздействието на процес на временна неработоспособност настъпи внезапно през периода на неговото ползване?

      (1)  ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3.


title: Дело T-6/14: Жалба, подадена на 3 януари 2014 г.  — Banco de Santander и др./Комисия

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/36

         Жалба, подадена на 3 януари 2014 г. — Banco de Santander и др./Комисия
   (Дело T-6/14)
   2014/C 102/57
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Banco de Santander, SA (Сантандер, Испания); Santander Investment, SA (Сантандер, Испания) и Naviera Séneca, AIE (Las Palmas de Gran Canaria, Испания) (представители: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo и A. Biondi, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото то квалифицира съвкупността от мерки, които според посоченото в него съставляват т. нар. испанска система за финансов лизинг, като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,

               —

               при условията на субсидиарност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси като бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на разпореждането за възстановяване,

               —

               при условията на субсидиарност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи,

               —

               да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправните договори между инвеститорите и други организации, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като вече посочените по дело T-700/13, Bankia/Комисия.


               10.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/8

         Дело, заведено на 29 август 2011 г. от Кралство Норвегия срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (Дело E-11/11)
   2011/C 325/04
   На 29 август 2011 г. пред Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ от Кралство Норвегия, представлявано от Ketil BØE MOEN, адвокат от Главна прокуратура, и Beate GABRIELSEN, съветник от Правния отдел към Министерството на външните работи, в качеството им на агенти на Кралство Норвегия.
   Ищецът изисква от Съда на ЕАСТ:

               1.

               да анулира Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 205/11/COL от 29 юни 2011 г.; както и

               2.

               да нареди на Надзорния орган на ЕАСТ да поеме разходите по съдебното производство.

      Правен и фактологичен контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               С Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 205/11/COL от 29 юни 2011 г. беше постановено, че трите мерки, предвидени в допълнителното споразумение, подписано от норвежките органи и Hurtigruten през 2009 г., представляват държавна помощ, която е несъвместима с функционирането на Споразумението за ЕИП по смисъла на член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП, доколкото представляват форма на свръхкомпенсация за обществена услуга.

               —

               Ищецът изисква анулирането на оспорваното решение.

               —

               Ищецът твърди между другото, че Надзорният орган на ЕАСТ:

                           —

                           е извършил явни грешки от законов характер и/или свързани с оценката, като е приел, че въпросните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП,

                           —

                           е извършил явни грешки при прилагане на правото и/или грешки в преценката съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП,

                           —

                           е нарушил принципа за правна сигурност, когато е приел оспорваното решение, и

                           —

                           не е предоставил подходящо изложение на мотивите съгласно член 16 от СНС, когато е приел оспорваното решение.


title: Дело C-252/07: Решение на Съда (първи състав) от 27 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено Кралство) — Intel Corporation Inc./Cpm United Kingdom Limited (Директива 89/104/ЕИО — Марки — Член 4, параграф 4, буква a) — Марки с добра репутация — Защита срещу използването на идентична или подобна по-късна марка — Използване, което извлича или би извлякло несправедливо облагодетелстване от отличителния характер или добрата репутация на по-ранната марка, или ги уврежда, или би ги увредило)

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/4

         Решение на Съда (първи състав) от 27 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено Кралство) — Intel Corporation Inc./Cpm United Kingdom Limited
   (Дело C-252/07) (1)

   (Директива 89/104/ЕИО - Марки - Член 4, параграф 4, буква a) - Марки с добра репутация - Защита срещу използването на идентична или подобна по-късна марка - Използване, което извлича или би извлякло несправедливо облагодетелстване от отличителния характер или добрата репутация на по-ранната марка, или ги уврежда, или би ги увредило)
   (2009/C 19/07)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
   Страни в главното производство

      Ищец: Intel Corporation Inc.

      Ответник: Cpm United Kingdom Limited
   Предмет
   Преюдициално запитване — Court of Appeal (Civil Division) — Тълкуване на член 4, параграф 4, буква a) и на член 5, параграф 2 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — По-ранна марка с добра репутация — Критерии, които следва да се вземат предвид, за да се установи съществуването на връзка по смисъла на Решение по дело C-408/01, Adidas-Salomon AG и Adidas-Benelux BV
   Диспозитив

               1)

               Член 4, параграф 4, буква a) от от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че по смисъла на Решението от 23 октомври 2003 г. по дело Adidas-Salomon и Adidas Benelux (C-408/01) съществуването на връзка между по-ранната марка с добра репутация и по-късната марка трябва да се преценява цялостно, като се вземат предвид всички релевантни фактори по конкретния случай.

               2)

               Фактът, че по-късната марка извиква по-ранната марка с добра репутация в съзнанието на средния потребител, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, означава, че между конфликтните марки съществува връзка по смисъла на Решението по дело Adidas-Salomon и Adidas Benelux, посочено по-горе.

               3)

               Фактът, че:

                           —

                           по-ранната марка се ползва с много добра репутация за някои специфични видове стоки или услуги, и

                           —

                           тези стоки или услуги и стоките или услугите, за които е регистрирана по-късната марка, не са подобни или не са значително подобни, и

                           —

                           по-ранната марка е уникална по отношение на всякакви стоки или услуги,

                     не предполага непременно, че между конфликтните марки съществува връзка по смисъла на Решението по дело Adidas-Salomon и Adidas Benelux, посочено по-горе.

               4)

               Член 4, параграф 4, буква а) от Директива 89/104 трябва да се тълкува в смисъл, че съществуването на използване на по-късна марка, което извлича или би извлякло несправедливо облагодетелстване от отличителния характер или от добрата репутация на по-ранна марка, или ги уврежда, или би ги увредило, трябва да се преценява цялостно, като се вземат предвид всички релевантни фактори по конкретния случай.

               5)

               Фактът, че:

                           —

                           по-ранната марка се ползва с много добра репутация за някои специфични видове стоки или услуги и

                           —

                           тези стоки или услуги и стоките или услугите, за които е регистрирана по-късната марка, не са подобни или не са значително подобни, и

                           —

                           по-ранната марка е уникална по отношение на всякакви стоки или услуги, и

                           —

                           по-късната марка извиква по-ранната марка с добра репутация в съзнанието на средния потребител, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен,

                     не е достатъчен да се докаже, че използването на по-късната марка извлича или би извлякло несправедливо облагодетелстване от отличителния характер или от добрата репутация на по-ранната марка, или ги уврежда, или би могло да ги увреди по смисъла на член 4, параграф 4, буква а) от Директива 89/104.

               6)

               Член 4, параграф 4, буква a) от Директива 89/104 трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           използването на по-късната марка може да увреди отличителния характер на по-ранната марка с добра репутация, дори ако последната не е уникална,

                           —

                           първото използване на по-късната марка може да е достатъчно, за да увреди отличителния характер на по-ранната марка,

                           —

                           доказването, че използването на по-късната марка уврежда или би увредило отличителния характер на по-ранната марка, предполага да се докаже промяна в икономическото поведение на средния потребител на стоките или на услугите, за които е регистрирана по-ранната марка, вследствие използването на по-късната марка или да се докаже сериозен риск от настъпването на такава промяна в бъдеще.

      (1)  ОВ C 183, 4.8.2007 г.


title: Дело C-305/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 23 декември 2009 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato, Италия) — Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare (CoNISMa)/Regione Marche (Обществени поръчки за услуги — Директива 2004/18 — Понятия изпълнител на строителство , изпълнител на доставки и изпълнител на услуги — Понятие икономически оператор — Университети и изследователски институти — Обединение ( consorzio ), съставено от университети и административни органи — Основна нестопанска цел, предвидена в устава — Допускане до участие в процедура за възлагане на обществена поръчка)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/8

         Решение на Съда (четвърти състав) от 23 декември 2009 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato, Италия) — Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare (CoNISMa)/Regione Marche
   (Дело C-305/08) (1)

   (Обществени поръчки за услуги - Директива 2004/18 - Понятия „изпълнител на строителство“, „изпълнител на доставки“ и „изпълнител на услуги“ - Понятие „икономически оператор“ - Университети и изследователски институти - Обединение („consorzio“), съставено от университети и административни органи - Основна нестопанска цел, предвидена в устава - Допускане до участие в процедура за възлагане на обществена поръчка)
   2010/C 51/12
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Ищец: Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare (CoNISMa)

      Ответник: Regione Marche

      Предмет

   Преюдициално запитване — Consiglio di Stato — Тълкуване на Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка ОВ L 182, 10.7.2008 г., стр. 282) — Изключване от процедурата за възлагане на обществена поръчка за услуга, състояща се в събиране на геофизични данни, на образувания като университетите, които са с нестопанска цел, но имат изследователска насоченост

      Диспозитив

               1.

               Разпоредбите на Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги, и по-специално на член 1, параграф 2, буква a) и параграф 8, първа и втора алинея от нея, които се позовават на понятието „икономически оператор“, трябва да се тълкуват в смисъл, че позволяват участието в процедура за възлагане на обществена поръчка на образувания, чиято основна цел е нестопанска, които не разполагат с организационна структура на предприятие и не присъстват постоянно на пазара, като университетите и изследователските институти и обединенията, съставени от университети и административни органи.

               2.

               Директива 2004/18 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска тълкуване на национална правна уредба като разглежданата в главното производство, което забранява на образувания, чиято основна цел е нестопанска, като университети и изследователски институти, да участват в процедура за възлагане на обществена поръчка, при положение че такива образувания имат право по силата на националното право да предлагат услугите, предмет на съответната обществена поръчка.

      (1)  ОВ C 247, 27.9.2008 г.


title: Дело C-673/16: Преюдициално запитване от Curtea Constituțională a României (Румъния), постъпило на 30 декември 2017 г. — Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociația Accept/Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/29

         Преюдициално запитване от Curtea Constituțională a României (Румъния), постъпило на 30 декември 2017 г. — Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociația Accept/Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Дело C-673/16)
   (2017/C 104/43)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea Constituțională a României

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociația Accept

      Ответници: Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Преюдициални въпроси

               1)

               Включва ли понятието „съпруг/съпруга“, съдържащо се в член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2004/38/[ЕО] (1), във връзка с членове 7, 9, 21 и 45 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съпруг от същия пол на европейски гражданин, с когото гражданинът е сключил законен брак в съответствие със законодателството на държава членка, различна от приемащата държава, като съпругът на европейския гражданин не е от държава — членка на Европейския съюз?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос, изискват ли член 3, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 2004/38/[ЕО], във връзка с членове 7, 9, 21 и 45 от Хартата на основните права на Европейския съюз, приемащата държава да издава разрешение за пребиваване на своя територия за срок, по-дълъг от три месеца, на съпруг на европейски гражданин от същия пол?

               3)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, може ли да се приеме, че съпругът от същия пол на европейски гражданин, с когото гражданинът е сключил законен брак в съответствие със законодателството на държава членка, различна от приемащата държава, като съпругът на европейския гражданин е от държава, която не е членка на Европейския съюз, попада в обхвата на понятието „всякакви други членове на семейството […]“ по смисъла на член 3, параграф 2, буква а) от Директива 2004/38/[ЕО] или като „партньора, с когото гражданинът на Съюза има трайна връзка, което е надлежно удостоверено“ по смисъла на член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2004/38/[ЕО], със съответното задължение на приемащата държава да улеснява неговото влизане и пребиваване, дори и когато приемащата държава не признава браковете между лица от един и същи пол и не предвижда каквато и да било алтернативна форма на правно признаване от вида на регистрираното партньорство?

               4)

               Ако отговорът на третия въпрос е положителен, изискват ли в този случай член 3, параграф 2 и член 7, параграф 2 от Директива 2004/38/[ЕО], във връзка с членове 7, 9, 21 и 45 от Хартата на основните права на Европейския съюз, приемащата държава членка да издава разрешение за пребиваване на своя територия за срок, по-дълъг от три месеца, на съпруг на европейски гражданин от същия пол?

      (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г.,стрp. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело T-106/08: Определение на Първоинстанционния съд от 30 юни 2009 г. — CPEM/Комисия (Жалба за отмяна — Дебитно известие — Неподлежащ на обжалване акт — Потвърждаващ акт — Недопустимост — Иск за обезщетение — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/32

         Определение на Първоинстанционния съд от 30 юни 2009 г. — CPEM/Комисия
   (Дело T-106/08) (1)

   (Жалба за отмяна - Дебитно известие - Неподлежащ на обжалване акт - Потвърждаващ акт - Недопустимост - Иск за обезщетение - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
   2009/C 220/66
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Марсилия, Франция) (представител: C. Bonnefoi, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Flynn и A. Steiblytė)

      Предмет

   Искане за отмяна на дебитно известие № 3240912189 от 17 декември 2007 г. относно Решение C (2007) 4645 на Комисията от 4 октомври 2007 г., с което се отменя помощта, отпусната от Европейския социален фонд (ЕСФ) с Решение С (1999) 2645 от 17 август 1999 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля искането за отмяна като недопустимо.

               2)

               Отхвърля искането за обезщетение като явно лишено от всякакво правно основание.

               3)

               Centre de promotion de l’emploi par la micro-entreprise (CPEM) понася съдебните разноски, включително тези по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 107, 26.4.2008 г.


title: Дело C-17/09: Иск, предявен на 14 януари 2009 г.  — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/26

         Иск, предявен на 14 януари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-17/09)
   (2009/C 69/48)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Schima и C. Zadra)

      Ответник: Федерална република Германия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 8 във връзка с дялове III—VI от Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (1) поради факта, че град Бон и Müllverwertungsanlage Bonn GmbH са възложили обществена поръчка за услуги за обезвреждането на биоразградими и зелени отпадъци, без да се провежда официална европейска процедура по възлагане на обществена поръчка с отправяне на покана за представяне на оферти;

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Предмет на настоящия иск е възмезден договор за услуги за обезвреждането на биоразградими и зелени отпадъци, сключен между град Бон, Müllverwertungsanlage Bonn GmbH (наричано по-нататък: „MVA GmbH“), от една страна, и частноправното дружество за обезвреждане на отпадъци EVB Entsorgung und Verwertung Bonn GmbH & Co. KG (наричано по-нататък: „EVB“), от друга страна. MVA GmbH е общинско дружество, чиито капитал е притежаван: 93,46 % от Stadtwerke Bonn GmbH — дъщерно дружество, притежавано изцяло от град Бон — и 6,54 % пряко от град Бон. Съгласно този договор EVB се задължава, от една страна, да събира, да сортира предварително и да доставя домакински отпадъци с цел обезвреждането им в съоръжението за оползотворяване в град Бон и от друга страна, да обезврежда в своите съоръжения за компостиране биоразградимите и зелените отпадъци, събрани на територията на град Бон срещу заплащане на годишно възнаграждение в размер на 6 милиона DEM.
   Въпреки че разглежданият договор за обезвреждане представлява обществена поръчка за услуги по смисъла на член 1, буква a) от Директива 92/50/EИО, той е сключен пряко с EVB, без да се провежда официална европейска процедура за възлагане на обществена поръчка и без да се отправя покана за представяне на оферти. Договорът се отнася до предоставянето на услуги по обезвреждане на отпадъци по смисъла на категория 16 от приложение I A към посочената директива, като по този начин се надхвърля съществено приложното поле на директивата.
   Противно на становището на федералното правителство, не е от голямо значение дали освен услугите по компостиране договорът обхваща и други услуги, предоставяни от града или от MVA GmbH, след възлагане от страна на EVB. Напротив от решаващо значение е, че по силата на договора на EVB се възлагат задължения спрямо града за предоставянето на услуги по компостиране срещу възнаграждение. Освен това не може да се твърди, че услугите по компостиране представляват съвсем незначителен допълнителен аспект на договора, доколкото тези услуги са един от централните елементи на предмета на договаряне между страните и в стопанско отношение те представляват важна част от обема на разменяните услуги.
   Комисията също не може да сподели становището на федералното правителство, че по силата на член 11, параграф 3, буква б) от Директива 92/50/EИО град Бон имал право да възлага изпълнението на услуги по компостиране съгласно процедура на договаряне без предварителното публикуване на обявление за обществена поръчка. Съгласно практиката на Съда посочената разпоредба следва да се тълкува стриктно, при което тежестта на доказване, че действително са налице изключителните обстоятелства, обосноваващи дерогацията, се носи от този, който се позовава на разпоредбата. Тъй като федералното правителство не е изложило с подробности, че EVB притежава изключително право по отношение изпълнението на разглежданите услуги по компостиране, както и на какво правно основание почива такова право, не може да се приеме, че са налице условията за прилагане на дерогацията по член 11, параграф 3, буква б) от Директива 92/50/EИО.

      (1)  ОВ L 209, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50.


title: Дело T-479/15: Жалба, подадена на 20 август 2015 г. — Lotte/СХВП — Kuchenmeister (KOALA LAND)

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/38

         Жалба, подадена на 20 август 2015 г. — Lotte/СХВП — Kuchenmeister (KOALA LAND)
   (Дело T-479/15)
   (2015/C 337/43)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Lotte Co. Ltd (Токио, Япония) (представители: M. Knitter и S. Schicker, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Kuchenmeister GmbH (Сьост, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: марка на Общността „KOALA LAND“ — заявка за регистрация № 10 766 723

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 4 юни 2015 г. по преписка R R 815/2014-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, връчено на жалбоподателя на 23 юни 2015 г., в делото по заявка за регистрация № 10 766 723 на марка на Общността „KOALA LAND“,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 15, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на правило 22, параграф 3 от Регламент № 2868/95,

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-258/11: Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court (Ирландия) на 26 май 2011 г. — Peter Sweetman, Ирландия, Attorney General, Minister for the Environment, Heritage and Local Government/An Bord Pleanala

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/15

         Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court (Ирландия) на 26 май 2011 г. — Peter Sweetman, Ирландия, Attorney General, Minister for the Environment, Heritage and Local Government/An Bord Pleanala
   (Дело C-258/11)
   2011/C 226/29
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Peter Sweetman, Ирландия, Attorney General, Minister for the Environment, Heritage and Local Government

      Ответник: An Bord Pleanala

      Преюдициални въпроси

               1.

               Кои са правните критерии, които компетентният орган трябва да приложи при преценката на вероятността определен план или проект по член 6, параграф 3 от Директивата за местообитанията (1) да има „отрицателно въздействие върху интегритета на съответната територия“?

               2.

               Означава ли прилагането на принципа на предпазните мерки, че подобен план или проект не може да бъде разрешен, ако води до постоянна и невъзстановима загуба на цялото разглеждано местообитание или на част от него?

               3.

               Каква е връзката, ако има такава, между член 6, параграф 4 и вземането на решение съгласно член 6, параграф 3, че определен план или проект няма да има отрицателно въздействие върху интегритета на съответната територия?

      (1)  Директива 92/43/ЕИО на Съвета 21 май 1992 година, ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109.


title: Дело T-451/15: Жалба, подадена на 5 август 2015 г. — AlzChem/Комисия

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/45

         Жалба, подадена на 5 август 2015 г. — AlzChem/Комисия
   (Дело T-451/15)
   (2015/C 320/63)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: AlzChem AG (Trostberg, Германия) (представител: A. Borsos, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени Решение Ares (2015) 2176662 на Европейската комисия от 26 май 2015 г., прието във връзка със заявление № GESTDEM 2015/1640 съгласно член 4 от разпоредбите за прилагане на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, и

               —

               да осъди Комисията да заплати направените от него съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага три основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първо основание: грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката, що се отнася до прилагането на обща презумпция във връзка с изключението, свързано със защитата на целите на дейностите на ЕС по разследване. Жалбоподателят изтъква следните грешки:

                           —

                           грешка на Комисията при прилагане на правото, що се отнася до прилагането на общите изключения,

                           —

                           грешка на Комисията при прилагане на правото, що се отнася до защитата на целите на дейностите по разследване,

                           —

                           грешка на Комисията при прилагане на правото и явна грешка в преценката, що се отнася до преценката на висшия обществен интерес от гарантиране на ефективна съдебна защита (член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз), и

                           —

                           грешка на Комисията при прилагане на правото, що се отнася до прилагането на основното право на достъп до документи (член 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз).

               2.

               Второ основание: грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката, що се отнася до прилагането на изключението, свързано със защитата на търговските интереси.

               3.

               Трето основание: неизлагане на мотиви за отказа да се предостави достъп до неповерителен вариант или да се предостави достъп на място до документите.


title: Дело T-481/09: Решение на Общия съд от 28 юни 2011 г. — ATB Norte/СХВП — Bricocenter Italia (maxi BRICO CENTER) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „maxi BRICO CENTER“ — По-ранни фигуративни марки на Общността „ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro“ и „CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/27

         Решение на Общия съд от 28 юни 2011 г. — ATB Norte/СХВП — Bricocenter Italia (maxi BRICO CENTER)
   (Дело T-481/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „maxi BRICO CENTER“ - По-ранни фигуративни марки на Общността „ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro“ и „CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 232/48
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: ATB Norte, SL (Burgos, Испания) (представители: първоначално P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver и G. Marín Raigal, впоследствие F. Brandolini Kujman, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: O. Montalto и G. Mannucci)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Италия) (представители: G. Ghidini, M. Mergati и C. Signorini, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 септември 2009 г. (преписка R 1046/2008-4) относно производство по възражение между ATB Norte, SL и Bricocenter Italia Srl.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 28 септември 2009 г. (преписка R 1046/2008-4), доколкото с него се уважава жалбата на Bricocenter Italia Srl пред апелативния състав относно услугите „реклама“, „управление на търговски сделки“ и „търговска администрация“, посочени в заявката за марка на Общността.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia и СХВП понасят направените от тях съдебни разноски в производството пред Общия съд.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело C-418/14: Решение на Съда (девети състав) от 2 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Полша) — ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna/Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu (Преюдициално запитване — Акцизи — Директива 2003/96/ЕО — Диференцирани акцизни ставки за моторните горива и горивата за отопление — Условие за прилагане на ставката за горивата за отопление — Подаване на месечна справка за декларациите, че закупуваните продукти са предназначени за отоплителни цели — Прилагане на акцизната ставка за моторните горива в случай на неподаване на такава справка — Принцип на пропорционалност)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/7

         Решение на Съда (девети състав) от 2 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Полша) — ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna/Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu
   (Дело C-418/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Акцизи - Директива 2003/96/ЕО - Диференцирани акцизни ставки за моторните горива и горивата за отопление - Условие за прилагане на ставката за горивата за отопление - Подаване на месечна справка за декларациите, че закупуваните продукти са предназначени за отоплителни цели - Прилагане на акцизната ставка за моторните горива в случай на неподаване на такава справка - Принцип на пропорционалност))
   (2016/C 287/08)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna

      Ответник: Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu

      Диспозитив

   Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамк[а] на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията, изменена с Директива 2004/75/ЕО на Съвета от 29 април 2004 г., както и принципът на пропорционалност трябва да се тълкуват в смисъл, че:

               —

               допускат национална правна уредба, съгласно която продавачите на горива за отопление са длъжни да подават в определен срок месечна справка за декларациите на купувачите, че закупуваните продукти са предназначени за отоплителни цели, и

               —

               не допускат национална правна уредба, съгласно която при неподаване на такава справка в определения срок към продаденото гориво за отопление се прилага акцизната ставка за моторните горива, включително когато е констатирано, че без съмнение този продукт е предназначен за отоплителни цели.

      (1)  ОВ C 462, 22.12.2014 г.


title: Дело C-435/14: Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bari — Италия) — Наказателно производство срещу Mauro Barletta (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Идентични преюдициални въпроси — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Национална правна уредба — Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите — Нов публичен търг — Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии — Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози — Ограничаване — Императивни съображения от обществен интерес — Пропорционалност)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/5

         Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bari — Италия) — Наказателно производство срещу Mauro Barletta
   (Дело C-435/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Национална правна уредба - Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите - Нов публичен търг - Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии - Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози - Ограничаване - Императивни съображения от обществен интерес - Пропорционалност))
   (2016/C 270/06)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bari

      Страна в главното производство

   Mauro Barletta

      Диспозитив

               1)

               Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат национално законодателство относно хазартните игри, като разглежданото в главното производство, което предвижда организирането на нова тръжна процедура, отнасяща се до концесии със срок, по-кратък от този на предоставените по-рано концесии, поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.

               2)

               Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба, като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера задължение за безвъзмездно прехвърляне в случай на прекратяване на дейността поради изтичане на срока на концесията ползването на притежавани материални и нематериални активи, които представляват мрежа за управление и събиране на залози, при условие че това ограничение надвишава необходимото за постигането на действително преследваната с тази разпоредба цел, а това следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 448, 15.12.2014 г.


title: Дело C-76/12: Иск, подаден на 13 февруари 2012 г. — Европейска комисия/Френска република

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/16

         Иск, подаден на 13 февруари 2012 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-76/12)
   2012/C 133/29
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: W. Roels и C. Soulay)

      Ответник: Френска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като е запазила в сила система за данъчно облагане, съгласно която дивидентите, изплатени от френски дружества на инвестиционни фондове, установени във Франция, са освободени от данък, докато същите дивиденти, когато се разпределят на инвестиционни фондове, установени в друга държава членка на Европейския съюз или на Европейското икономическо пространство, подлежат на удържане на данък при източника, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 63 от Договора за функционирането на Европейския съюз и по член 40 от Споразумението за ЕИП;

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С иска си Комисията оспорва разликата, която съществува в данъчното третиране на дивидентите, изплатени от френски дружества на предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) в зависимост от това дали тези ПКИПЦК са установени във Франция. Един от елементите на системата за данъчно облагане на установените във Франция ПКИПЦК се състои в необлагане на дивидентите, когато те са им разпределени от френски дружества. За разлика от това, съгласно член 119 bis, параграф 2 от Общия данъчен кодекс дивидентите, разпределени от френски дружества на ПКИПЦК, които не са установени във Франция, подлежат на облагане с данък чрез удържане при източника. Комисията счита, че разликата в данъчно третиране на ПКИПЦК, които са установени във Франция, и на ПКИПЦК, които не са установени във Франция, при положение че се намират в обективно сходно положение без оглед на държавата, където са установени, представлява пречка за свободното движение на капитали и че тази пречка не е обоснована от съображения, свързани с ефективността на данъчния контрол, нито с необходимостта от гарантиране на балансирано разпределение на данъчните правомощия.
   Комисията напомня, че съгласно постоянната практика на Съда, намерила израз по-специално в Решение по дело Комисия/Италия (Решение от 19 ноември 2009 г., C-540/07) и Решение по дело Комисия/Германия (Решение от 20 октомври 2011 г., C-284/09), държавите членки, които подчиняват дивидентите, разпределени на дружества, установени в други държави членки, на система за данъчно облагане, която е по-неблагоприятна от тази, която прилагат по отношение на дивидентите, разпределяни на установените в страната дружества, без тази разлика в третирането да е обоснована от обективно различни положения или от императивни съображения от общ интерес, не са изпълнили задълженията си за гарантиране на свободата на движение на капиталите.


title: Дело C-264/11 P: Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. — Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG, Sanha Italia Srl/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картел — Санкция — Сектор на фитингите от мед и медни сплави — Доказателствена стойност на изявленията, направени в рамките на политиката за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер)

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/14

         Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. — Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG, Sanha Italia Srl/Европейска комисия
   (Дело C-264/11 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Картел - Санкция - Сектор на фитингите от мед и медни сплави - Доказателствена стойност на изявленията, направени в рамките на политиката за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер)
   2012/C 295/22
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG, Sanha Italia Srl (представител: J. Brück, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: V. Bottka и R. Sauer)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Общия съд (осми състав) от 24 март 2011 г. по дело Kaimer и др./Комисия (T-379/06), с което Общият съд частично отхвърля подаденото от жалбоподателите искане за отмяна на Решение С(2006) 4180 окончателен на Комисията от 20 септември 2006 година относно производство по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП във връзка с картел в сектора на фитингите от мед и медни сплави или, при условията на евентуалност, за намаляване на наложената на жалбоподателите глоба — Изопачаване на доказателства — Погрешна преценка на доказателствената стойност на изявленията, направени в рамките на политиката за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер — Нарушение на член 6 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG и Sanha Italia Srl да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 269, 10.9.2011 г.


title: Дело C-390/07: Решение на Съда (трети състав) от 10 декември 2009 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 91/271/ЕИО — Пречистване на градските отпадъчни води — Член 3, параграфи 1 и 2, член 5, параграфи 1—3 и 5 и приложения I и II — Първоначална липса на установяване на чувствителните зони — Понятие за еутрофикация — Критерии — Тежест на доказване — Релевантна дата за разглеждане на доказателствата — Въвеждане на задължения за събиране — Въвеждане на по-строго пречистване на заустването в чувствителните зони)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/4

         Решение на Съда (трети състав) от 10 декември 2009 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-390/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 91/271/ЕИО - Пречистване на градските отпадъчни води - Член 3, параграфи 1 и 2, член 5, параграфи 1—3 и 5 и приложения I и II - Първоначална липса на установяване на чувствителните зони - Понятие за еутрофикация - Критерии - Тежест на доказване - Релевантна дата за разглеждане на доказателствата - Въвеждане на задължения за събиране - Въвеждане на по-строго пречистване на заустването в чувствителните зони)
   2010/C 24/05
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán и H. van Vliet)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: C. Gibbs и V. Jackson, D. Anderson QC и S. Ford, Barrister)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и M. J. Lois)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 3, параграфи 1 и 2, член 5, параграфи 1, 2, 3 и 5 и приложение II към Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стp. 40, Специално издание на български език, глава 15, том 2, стр. 43) — Липса на установяване на определени зони, които е трябвало да бъдат определени като чувствителни поради еутрофикацията и липса на въвеждане на по-строго пречистване на заустванията на градските отпадъчни води от агломерации с еквивалент жители над 10 000 в чувствителните зони или които е трябвало да бъдат определени като чувствителни

      Диспозитив

               1.

               Като не е въвело задължение за по-строго пречистване на заустването на градските отпадъчни води, произлизащи от Craigavon (пречиствателните инсталации в Ballynacor и Bullay’s Hill), както и в Magherafelt, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си по член 5, параграфи 2, 3 и 5 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 г. за пречистването на градските отпадъчни води.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия.

               4.

               Португалската република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


title: Дело C-419/13: Решение на Съда (четвърти състав) от 22 януари 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Pays-Bas) — Art & Allposters International BV/Stichting Pictoright (Преюдициално запитване — Интелектуална собственост — Авторско право и сродни права — Директива 2001/29/EО — Член 4 — Право на разпространение — Правилото за изчерпване — Понятие за обект — Пренасяне на образа на защитено произведение от хартиен постер върху платно за рисуване — Заменяне на носителя — Въздействие върху изчерпването)

text:
               30.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/6

      Решение на Съда (четвърти състав) от 22 януари 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Pays-Bas) — Art & Allposters International BV/Stichting Pictoright
      (Дело C-419/13) (1)

      ((Преюдициално запитване - Интелектуална собственост - Авторско право и сродни права - Директива 2001/29/EО - Член 4 - Право на разпространение - Правилото за изчерпване - Понятие за обект - Пренасяне на образа на защитено произведение от хартиен постер върху платно за рисуване - Заменяне на носителя - Въздействие върху изчерпването))
      (2015/C 107/07)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Art & Allposters International BV

         Ответник: Stichting Pictoright

         Диспозитив

      Член 4, параграф 2 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество следва да се тълкува в смисъл, че правилото за изчерпване на правото на разпространение не намира приложение в случай, в който дадена репродукция на защитено произведение е била предлагана на пазара на Съюза със съгласието на титуляря на авторското право, след което е бил подменен нейният носител, като тази репродукция е пренесена от хартиен постер върху платно и отново е пусната на пазара в новата ѝ форма.

         (1)  ОВ C 325, 9.11.2013 г.